Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 16. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Andreja Potočnik, gospa Irena Grošelj Košnik, gospa Marija Bačič do 15. ure, dr. Simona Kustec Lipicer od 17. ure dalje, dr. Milan Brglez od 17. ure dalje, gospod Marijan Pojbič, gospod Andrej Čuš in gospod Igor Zorčič od 13. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 7. točki dnevnega reda, ministra za zunanje zadeve, gospoda Karla Viktorja Erjavca k 9. točki dnevnega reda, predstavnico Sodnega sveta k 10. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda 16. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 19. februarja 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 16. seje razširi z 9.a točko, to je s sklepom o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je bil 20. decembra 2015. Obvestilo o predlogu za širitev ste prejeli v četrtek, 25. 2. 2016. Želite o predlogu za širitev besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. O tem bomo odločali. Torej prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval danes takoj po določitvi dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 16. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 9.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO SKLEPA O RAZGLASITVI ODLOČITVE, KI JE BILA SPREJETA NA ZAKONODAJNEM REFERENDUMU O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPONITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH, KI JE BIL 20. DECEMBRA 2015. Dne 19. februarja 2016 je bilo v Uradnem listu Republike Slovenije številka 13/2016 objavljeno poročilo Državne volilne komisije o izidu glasovanja in izidu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je bil 20. decembra 2015. Iz dopisa Vrhovnega sodišča z dne 24. februarja 2016 izhaja, da zoper poročilo Državne volilne komisije v zakonitem roku ni bila vložena nobena pritožba, zato je poročilo, ki je bilo objavljeno v Uradnem listu številka 13/2016 dne 19. 2. 2016, pravnomočno. Glede na to da mora Državni zbor v skladu s 53.b členom Zakona o referendumu in ljudski iniciativi v 8 dneh po pravnomočnosti poročila Državne volilne komisije razglasiti odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu, sem vam 24. februarja 2016 poslal sklep, s katerim bo Državni zbor razglasil odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu. Na podlagi 53.b člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi in 112. člena Poslovnika Državnega zbora ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil z naslednjim sklepom: Državni zbor razglaša, da je bila na zakonodajnem referendumu o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je bil 20. decembra 2015 izveden na podlagi Odloka Državnega zbora o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, sprejeta odločitev volivcev, kot je ugotovljena v poročilu Državne volilne komisije o izidi glasovanja in o izidu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je bilo objavljeno v Uradnem listu Republike Slovenije številka 13/2016 z dne 19. 2. 2016, in sicer, da je proti glasovala več kot petina vseh volivk in volivcev, ki so imeli pravico glasovati, kar skladno s četrtim odstavkom 90. člena Ustave Republike Slovenije pomeni, da je bil Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ga je sprejel Državni zbor na seji dne 3. marca 2015, na referendumu zavrnjen. S tem je odločitev, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, razglašena. [[aplavz]] Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o ponovnem opravljanju funkcije poslanke in o prenehanju opravljanja funkcije poslanca na podlagi 14. člena Zakona o poslancih. Vlada je Državnemu zboru posredovala odločbo z dne 25. 2. 2016, iz katere izhaja, da mag. Margareti Guček Zakošek z 29. 2. 2016 preneha funkcija državne sekretarke v Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Odločbo Vlade je obravnavala Mandatno-volilna komisije, ki na podlagi 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjima sklepoma: Prvič: Državni zbor na podlagi odločbe Vlade z dne 25. 2. 2016 ugotavlja, da mag. Margareti Guček Zakošek preneha funkcija državne sekretarke v Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo zato z današnjim dnem ponovno opravlja funkcijo poslanke. Drugič:Gospod Saša Tabaković, ki je opravljal funkcijo poslanca namesto poslanke mag. Margarete Guček Zakošek v času, ko je ta opravljala funkcijo državne sekretarke, z današnjim dnem preneha opravljati funkcijo poslanca. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o prenehanju mandata poslanki Državnega zbora mag. Margareti Guček Zakošek. V skladu z drugim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me je poslanka mag. Margareta Guček Zakošek 25. 2. 2016 obvestila, da z 29. 2. 2016 odstopa s funkcije poslanke. Ugotavljam, da ji z današnjim dnem v skladu s šesto alinejo prvega odstavka in drugim odstavkom 9. člena Zakona o poslancih in tretjega odstavka 202. člena Poslovnika Državnega zbora preneha mandat poslanke. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da Državnemu zboru sporoči, kateri kandidat bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanke, ki ji je prenehal mandat. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotovitvi poročala Državnemu zboru. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 1. 3. 2016. Postopkovno, gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, Vlada, spoštovani kolegi! V nekaj preteklih dnevih so se zgodili številni protesti po Sloveniji. Protest v Šenčurju, protest v Lenartu, protest na Vrhniki. Ti protesti proti migrantom so potekali zelo dostojanstveno. Na njih je bila zelo velika udeležba mladih, ki so se odzvali proti temu, kar namerava storiti Vlada. V soboto se je zgodil tudi protest v Ljubljani, kjer so bili prisotni tako tisti, ki vstop migrantov v Slovenijo podpirajo, in tudi tisti, ki temu nasprotujejo. Iz tega, kar je bilo vidno v Ljubljani, se vidi, da je šlo v enem delu za nadaljevanje teh dostojanstvenih protestov izražanj volje ljudi na teh protestih, na drugi strani pa smo imeli skupino ljudi, v kateri so bili prisotni tudi nekdanji politiki, nekdanji predsednik republike, pa tudi sedanji poslanci, sindikalisti, ki so potekali pod grožnjami. Ti protestniki so bili zamaskirani, njihova identiteta ni bila vidna, in pa tudi oboroženi so bili eni s palicami, drugi s posebnimi rokavicami, ki so vsebovale tudi boksarje. Predsednik Vlade se je na te proteste, ki so potekali zelo mirno v teh krajih, odzval zelo ostro, se pravi, nastopil zelo ostro, zelo pokritiziral tiste, ki nastopajo in ki so protestirali, medtem ko je ta protest zamaskiranih, oboroženih protestnikov šel povsem mimo, na nek način brez odziva predsednika Vlade. Jaz bi pozval Vlado, da ob tem naraščanju grozečega levega ekstremizma predlaga sejo Državnega zbora, kjer bi obravnavali ta deviantni pojav. Navsezadnje so ti protesti, kjer so bili prisotni politiki aktualne koalicije in nekdanji predsednik Vlade, potekali tudi ob zelo izrazitem poudarjanju simbolov nekdanjega totalitarnega režima. Predlagam, gospod predsednik, da naslovite na predsednika Vlade pobudo, da bi Vlada le predlagala neko gradivo, kjer bi tak, bom rekel, nedemokratično organiziran protest in izraz tega levega ekstremizma obravnavali na plenarni seji Državnega zbora.
Najprej bom odgovoril, potem bom pa dal na drugo. V vašem primeru poziva, gre za zlorabo postopkovnega vprašanja, ker, prvič, se ne sklicujete na ničesar v tem poslovniku, drugo, možno je bilo najaviti to vprašanje včeraj do 12. ure. Lahko bi to obravnavali pod točko postopkovna vprašanja, kjer lahko vsak poslanec pisno ali pa ustno zastavi vprašanje. Na tej točki, kjer smo na tej seji, je bilo to vsekakor možno realizirati, zaradi tega ni bilo treba zlorabiti postopkovnega vprašanja, da se zastavi vprašanje ali pa izrazi poziv. Postopkovno, Miha Kordiš, izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Moj postopkovni predlog bi bil, da zavrnete ta predlog, s katerim je na mizo prišel gospod Tanko. Udeležil sem se shoda v soboto v obrambo gostoljubja ljudem, ki jih je iz njihovih domov pognala vojna. Bil sem v prvih vrstah tega shoda, pa, prvič, nisem bil ne zamaskiran, drugič, nisem videl nikogar, ki bi posedoval kakršnokoli orožje. Tako lahko iz prve roke povem, da Jože Tanko, SDS, laže, kot pes teče. Hvala.
Ker sem že odgovoril na vprašanje, sploh ne razumem, zakaj je bilo potrebno to postopkovno. Tudi v tem primeru gre za zlorabo postopkovnega za izražanje stališč. Prehajam na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ne gre za nobeno zlorabo postopkovnega predloga. Postopkovni predlog se naslovi vedno na predsedujočega in se mu pove kaj in kako naj predlaga ali ukrepa v konkretnem primeru. Točno to sem storil. Točno to. Na vas sem naslovil predlog, da ob teh ekscesnih pojavih, ki so si jih privoščili nekateri protestniki – tisti, ki ne verjamejo, da je to res tako, naj si pogledajo fotografije. Nekateri ste bili slikani tam v družbi zamaskiranih oseb in oboroženih, ne vem, s hladnim orožjem, bokserjem in podobno. Jaz mislim, da ni nobene težave, da Vlada, ki deluje tako proaktivno, ko je treba obsoditi nek miren protest v Šenčurju, na Lenartu ali na Vrhniki, da se predsednik Vlade tu izrazito ostro odzove in obsodi taka ravnanja, ki zbujajo zelo negativne odzive ljudi in povečujejo strah pri ljudeh predvsem v luči te migrantske krize, ki se sedaj napoveduje, in glede tega, kar pričakujejo, kar Vlada poskuša pripeljati v Republiko Slovenijo mimo vseh dogovorov. Gospod predsednik, predlog je bil zelo korekten. Stoji, ker je preverljiv, dokumentiran, zato predlagam, da se to naslovi na Vlado, na predsednika Vlade in da Vlada v najkrajšem možnem času pripravi gradivo, kjer se bodo ti ekscesni pojavi tudi obravnavali. Policija je bila tam, bi lahko tudi drugače ukrepala, to se pravi, lahko bi te osebe, ki so bile zamaskirane in oborožene, odstranila s protesta. Tega ni storila. Jaz mislim, da je predlog za tako pobudo več kot umesten in zelo potreben, kajti razmere, v katerih smo, je treba na nek način umiriti, ekscesne primere, tudi če se zraven levi, poslanci leve provenience in politiki levih političnih opredelitev pa obsoditi, ker predstavljajo veliko varnostno grožnjo in spodbujajo dejansko k nasilju in ne k umiritvi razmer. Hvala lepa.
Najprej bom odgovoril na to prvo postopkovno, preden bom dal naslednje. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora, 240. člen, prvi odstavek: "Vsak poslanec lahko vladi ali posameznemu ministru ali generalnemu sekretarju vlade postavi vprašanje ali poda pobudo za ureditev posameznih zadev oziroma za sprejem določenih ukrepov s področja delovanja vlade oziroma posameznega ministrstva ali vladne službe." Drugi odstavek: "Poslanska vprašanja so lahko ustna ali pisna. Poslanske pobude so lahko le pisne." Na podlagi tega sklepam, da sam nimam funkcije posrednika za tisto, kar lahko poslanci opravijo sami, in vztrajam pri tem, da je šlo za zlorabo poslovnika. Postopkovno, dr. Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Tretjina mandata je že mimo in v tej tretjini mandata smo priča pogostim ekscesnim primerom zlorabe tovrstnega vprašanja. Jaz sem nov poslanec, ampak vem, da poslovnik razlaga predsedujoči, ne gospod Tanko, ne Franc Trček, ne kdorkoli. Moj postopkovni predlog je, da se po tretjini mandata končno začnemo držati poslovnika in ne dajete komurkoli možnosti tovrstnih zlorab in dejansko dodatne minutaže, ki mu glede na poslovnik ne gre. Hvala za besedo.
V zvezi s 1. točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 45 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslanca opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ v petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica in minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila gospod Karel Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve, in gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Prvi mu bo poslansko vprašanje zastavil mag. Matej Tonin.
Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Najverjetneje ni nobena posebna ugotovitev, če rečem, da je klima v državi slaba. Če se vrnem nekoliko nazaj v 90. leta, in sicer natančneje na leto 1990, december, in na sam plebiscit. Moram priznati, da me je zelo nagovorila nedavno oddaja na Televiziji Slovenija, ki je pokazala, v kakšnem vzdušju, kako zaneseno in veselo je takrat celoten narod praznoval rezultate plebiscita. Ni važno, levo, desno, mlado, staro – vse generacije slovenskega naroda so se veselila nove prihodnosti. Po 25 letih se pa zdi, da je to veselje nekam ušlo, da tega navdušenja, da tega veselja ni nikjer več. Ko se pogovarjaš z ljudmi – kje je problem? Če pogledaš statistične kazalce in ugotoviš, da na primer je bila povprečna plača leta 1990 304 evre, danes je tisoč evrov, ugotoviš, da statistično so se materialni pogoji izboljšali. Ampak zadovoljstvo ljudi, upanje, verjetje v prihodnost se je pa bistveno zmanjšala. In lahko zelo enostavno ugotovimo, da občutek nepravičnosti oziroma občutek dvojnih meril je tisto, kar nam država vsakodnevno uničuje. Ljudje imajo občutek, da ne veljajo pravila za vse enako. Zaradi tega se institucije države ne spoštujejo, imamo vrsto takšnih primerov. In potem imate podobne ekscesne primere, ki to prepričanje še dodatno utrjujejo. Kot na primer da je nekdo, če je oškodoval državo za 100 milijonov evrov, obsojen na sedem let, drugi pa za 200 evrov podkupnine na 3 leta. Ali pa – državni sekretar za pašteto odide, medtem ko pa ministri kljub dodatkom ostajajo. To vse ustvarja občutek nepravičnosti. Kaj naj si mislimo, ko danes ljudje, ki so odgovorni za slovensko bančno luknjo, ponovno prevzemajo ključne pozicije na Novi Ljubljanski banke, v Slovenskem državnem holdingu. Kakšno sporočilo s tem daje Vlada ljudem? Zato vas sprašujem, spoštovani predsednik Vlade: Kaj boste vi osebno in vaša vlada storili, da bodo odgovorni za slovensko bančno luknjo končno odgovarjali? Zdi se, da povsod po svetu lahko neko pravično kazen dosežejo. Večkrat je bila izpostavljena Islandija. Kot pa kaže, tega niste sposobni v Sloveniji.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec, za vaše vprašanje. Konkretno je Vlada v zvezi s tako imenovano bančno luknjo in nasploh s koruptivnimi dejanji sprejela vrsto sistemskih rešitev. Naj jih najprej navedem. Te rešitve bodo omogočile učinkovitejše spoprijemanje s tem problemom. Leta 2015, torej lansko leto smo sprejeli Program ukrepov za preprečevanje korupcije za obdobje 2015–2016. Med ukrepi so tudi ukrepi v zvezi z bančno luknjo za prepoznavanje preteklih koruptivnih dejanj pri sklepanju bančnih poslov ter pripravo primernih podlag za njihovo preprečevanje in odkrivanje. Drugič. V prvi polovici leta 2015 je bil sprejet nov zakon o bančništvu. Ta je uredil dostop do podatkov varovanih kot bančna tajnost. V tem zakonu je določeno, da mora banka posredovati podatke, varovane kot bančna tajnost, če te podatke pisno zahteva Komisija za preprečevanje korupcije ali če jih zaradi izvedbe predkazenskega ali kazenskega postopka pisno zahteva tožilstvo, sodišče ali policija. Zakon vsebuje tudi določbo o sistemu obveščanja o kršitvah v banki. Tretjič. 27. 1. 2016, torej januarja letos je začela veljati novela Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, ki za osebe, ki so z DUTB v pravnem razmerju, vzpostavlja naznanilno dolžnost. Te osebe bodo morale organom odkrivanja naznaniti vsako kaznivo dejanje, o katerem so bile obveščene ali so drugače izvedele zanj, in to storjeno v povezavi z banko, ki je deležna ukrepov. Ministrstvo za finance redno mesečno prejema podatke od DUTB glede naznanil sumov kaznivih dejanj oziroma ugotovitev nepravilnosti. Skupno je DUTB do konca leta 2015 zaznala 44 nepravilnosti in v teh primerih sprožila interne preiskave, v štirih od petih primerov pa so ti izsledki preiskav pokazali tudi znake kaznivih dejanj, zato so bile tu podane ustrezne ovadbe. Naj omenim še, da je tudi Banka Slovenije ustanovila posebno inšpekcijsko skupino, ki se ukvarja s tem področjem. Seveda to ni v pristojnosti Vlade, zato naj nadaljujem za naslednjim ukrepom. Ministrstvo za pravosodje pripravlja spremembe in dopolnitve Zakona o kazenskem postopku, v katerem bo med drugim olajšan tudi pregon kaznivih dejanj, storjenih v okviru bančnega sistema. In tudi to gre v smeri odkrivanja tega, kar ste vprašali. Potem pa bi še poudaril, šestič, da je Vlada poskrbela sedaj za pravzaprav eno največjo kadrovsko okrepitev tožilskih vrst v sedanjem obdobju, torej v zadnjem obdobju, saj je septembra lani priseglo kar 30 novih tožilk in tožilcev, se pravi, da smo s tem tudi močno okrepili tožilske vrste. In ne nazadnje je Vlada v Državnem zboru vložila Predlog zakona o sistemskih preiskavah projektov državnega pomena. Namen predloga tega zakona je omogočiti celovito in v relativno kratkem času omogočiti izvedbo priprave in izvajanje projektov državnega pomena, kamor sodi ne samo tako imenovani TEŠ 6, ampak tudi nastanek bančne luknje in podobno. Vlada je torej sprejela normativne in konkretne ukrepe lansko leto in letos in s tem nadaljuje. Bi pa rekel tako, vaša interpretacija, da je v Sloveniji, kot ste rekli, pa bom rekel nekako tako kot vi, da je v Sloveniji premalo veselja ali da ni veselja, da je veselje izginilo. To je vaša interpretacija. In te interpretacije, spoštovani gospod poslanec, zastrupljajo ozračje med Slovenci. V Sloveniji je še vedno veliko veselja, je pa tudi veliko skrbi in dvomov. To pa zato, ker so se v preteklih letih nakopičile vse te nepravilnosti, ki jih tudi v času preteklih vlad, in vemo, kdo vse je bil v preteklih vladah, niste odkrivali. Bančna luknja je nastala, vemo kdaj, pred približno desetimi leti. Zdaj sem govoril o ukrepih, ki jih sprejemamo zdaj, leta 2015 in 2016 za odkrivanje storilcev in tistih, ki so zanjo odgovorni. Zato težki pristanem na to, da so tukaj kakšna dvojna merila ali kaj podobnega. Ta vlada dela, ukvarja se točno s tem kar ste vprašali, kako bomo razkrili te dogodke tudi iz preteklosti, kako bomo preprečili v prihodnje take stvari.Hvala.
Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, jaz vas spoštujem, imam pa občutek, da vas krog v vašem kabinetu na nek način selektivno obvešča in da vas z realnimi stanjem v državi sploh ne seznani, ker drugače najverjetneje ne bi mogel podajati takih izjav. Slovenci se veselimo, ampak žal samo zaradi uspeha športnikov. Iskrene čestitke Petru Prevcu za velik uspeh, ampak tisto, kar pa počnemo, da ne bom sebe izključil za odgovornosti v tej hiši, pa ne daje kakšnega velikega upanja ali veselja ljudem. In o teh stvareh jaz govorim, o dvojnim merilih in standardih. To, kar ste vi govorili, ko ste naštevali ukrepe, kaj vse ste postorili, ampak to vam lahko empirično dokažemo, da ti ukrepi ne delujejo. Če bi ti ukrepi, o katerih ste vi govorili, delovali, potem bi imeli danes odgovorne za bančno luknjo za zapahi, ne pa, da zasedajo ključne položaje v državi. To je bistven problem. Če pogledate svetovno krizo, po drugih evropskih državah odgovorni sedijo v zaporih, v Sloveniji pa odgovorni za bančno luknjo sedijo po ključnih pozicijah državnih bank in organizacij, ki upravljajo z državnim podjetjem. To je tisto, kar nas mori in kar nas boli. Konkretno, poglejte si primer Peka ali pa Alpine. Za Peko je bil kupec Baldinini, pa so ga raje spravili v stečaj. Za Alpino se je svetovalcem DUTB dalo 80 tisoč evrov na mesec. Gospod predsednik Vlade, to niso normalne stvari, to nam država ubija in zato vas resnično še enkrat sprašujem: Kaj boste storili, da se izboljša upravljanje državnega premoženja in da tisti, ki so bili odgovorni za napake, tudi odgovarjajo?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani! Seveda tudi jaz sem že včeraj čestital športniku Petru Prevcu, Boštjanu Klinetu, Maji Vtič, je treba čestitati tukaj ponovno in ni dvoma, da nas športniki tudi spravljajo v veselje. So pa tudi druga veselja, in jaz mislim, da ni dobro, da državljani od tukaj slišijo takšne destruktivne misli. Naj samo povem, da povsem objektivne raziskave in podatki kažejoda je zaupanje potrošnikov in gospodarstvenikov daleč nad dolgoletnim povprečjem, spoštovani gospod poslanec. In če si boste pogledali druge objektivne podatke, ki kažejo, kje je Slovenija, kje rastemo v pozitivnih kazalcih razvoja, potem boste videli, da razlogov za to, da smo tako pesimistični, absolutno ni. Razumem pa stiske ljudi in zato smo tu in zato delamo. In ni res, da se Vlada ne ukvarja s temi problemi. Izrecno sem navedel sedem ukrepov, s katerimi je Vlada pristopila k temu. Seveda so pa tu še policija, tožilstva, sodišča, organi, ki morajo tudi opraviti svoje delo. Na njih računamo in verjamemo, da bodo. Zato smo tudi, denimo, okrepili tožilstvo, zato tudi veliko več sredstev zdaj ta vlada kot so prejšnje vlade namenja za policijo. Bistveno več. Zato so vaše trditve, ki ste jih vpletli v vprašanje, po moji oceni neutemeljene. Se pa strinjam s tem, da problemi so. Problemi so nastali že pred leti. Ne vem, koliko let je minilo od te bančne luknje do danes, mislim, da lahko izračunate, vsekakor ne eno ali dve, in v tem času ni bilo storjenega pravzaprav nič, zato pa je situacija taka. Mi pa smo te ukrepe pripravili in jih zdaj začenjamo izvajati. Mislim, da državljani to zelo dobro razumejo, zato ne morem pristati na neke takšne ocene, da nimam predstave o realnem stanju v državi. Spoštovani gospod poslanec, vsak dan se še kako trudim, da se pozanimam o realnem stanju v državi in se skupaj z ministri in s to vlado trudim, da bi izboljšali vse tisto, v kar smo bili pahnjeni s finančno, ekonomsko in socialno krizo pred leti, ki se je zgodila ravno zato, ker takih ukrepov ni bilo takrat, kot jih ta vlada sprejema sedaj. Hvala.
Mag. Matej Tonin, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Očitno s predsednikom Vlade živiva na dveh različnih planetih. Jaz imam popolnoma drugačen občutek kot predsednik Vlade. Morda bi bilo tudi za predsednika Vlade koristno, da bi v tej hiši opravili temeljito razpravo, kam Slovenija gre in kaj sploh hoče. Še posebej o tem, kar sem danes spraševal, v zvezi z upravljanjem slovenskega državnega premoženja. Predsednik Vlade, vam bom tudi sam eno konkretno stvar povedal. Naša poslanska skupina je predlagala amandma na Zakon o bančništvu, kjer bi enostavno preprečili, da tisti, ki so odgovorni za bančno luknjo, dobijo licence za delovanje v upravah bank in za delovanje v nadzornih svetih bank, pa je vaša koalicija temu nasprotovala. Pri takih zadevah se spet lahko ustvarjajo teorije zarote – zakaj? Pa jih ne želim ustvarjati. Želim pa, da skupaj poiščemo odgovore na stvari, o katerih nas vsakodnevno sprašujejo ljudje. Jaz sem pač eden izmed tistih poslancev, ki veliko hodimo po Sloveniji in me ljudje sprašujejo dan za dnem: "Zakaj zame veljajo ena pravila, za tiste elite pa povsem drugačna pravila?" In to je ključno vprašanje, s katerim bi se morali ukvarjati. Če se dotaknem samo upravljanja državnega premoženja. Mislim, da vrabci na strehah čivkajo, da so se teh institucij polastili tisti, ki so dejansko – ne vi, predsednik Vlade, ampak ljudje, ki so dejansko Slovenijo spravili na kolena, pa ponovno zasedajo te ključne pozicije. Jaz ne trdim, da ste jo vi spravili na kolena, samo trdim, da ste vi dovolili, da ljudje, ki so Slovenijo spravili na kolena, ohranjajo ključne pozicije in v tej Sloveniji vladajo naprej. Veste, kaj bi bila ključna rešitev, da bi tem ljudem pristrigli peruti in jih odrezali od vseh finančnih tokov? Jaz razumem levičarje, da ne želijo dati državnega premoženja. Okej, v redu, vendar potem naredimo tako, kot je že katera vzhodnoevropska država naredila, enostavno to celotno državno premoženje dajmo na podlagi mednarodnega razpisa v upravljanje najboljšemu upravljavcu. Še vedno bomo lastniki tega državnega premoženja, še vedno bomo dobivali dividende, ampak tega upravljavca plačajmo po učinkovitosti. Če bo državna podjetja upravljal dobro, bo plačan, če ne, ne. Ampak ni nobenega veselja za takšno rešitev. Zato bi si želel, da bi se o teh stvareh iskreno pogovorili v tej hiši in našli neke pametne rešitve.
Mag. Matej Tonin, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2016, v okviru glasovanj. Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade! Približno 14 milijard je vredno premoženje, s katerim v vašem koalicijskem imenu, v tem trenutku upravlja SDH. 14 milijard – toliko, kot je težak približno proračun za leto in pol. To je vse, kar je Slovencem še ostalo, in s tem v tem trenutku upravljate oziroma razpolagate vi, vaša vlada in vaša koalicija. Lahko pa rečem, da se tako slabo in netransparentno s slovenskim premoženjem še ni upravljalo. Bom izpostavila tri konkretne stvari, ki bodejo v oči. Prva, Sava, d. d. S sklepom Vlade določite, da mora ena pravna oseba po ceni, ki ste jo določili vi, podjetje prodati drugi pravni osebi. DUTB mora Savo, d. d., prodati SDH in Kadu. Se zavedate, da je takšen sklep Vlade nezakonit? SDH pravi, da mu nihče ne more naložiti tega nakupa in da konec koncev niti ne ve, če ima denar za ta posel. DUTB pravi, da ga silite v nezakonitosti, ampak vi vztrajate. Zakaj, gospod predsednik? Če bi vam res šlo za slovenski turizem, bi rešili Lipico Turizem ali pa naložili SDH, da kupi vsa slovenska smučišča, ki so v tem trenutku na prodaj, ali pa da kupi bohinjske hotele, ki so zaradi težav lastnika prav tako naprodaj. Zakaj ravno Sava, d. d.? Zakaj, spoštovani predsednik? NLB, kadrovanje v NLB, naša največja sistemska banka je bila v zadnjih petih letih deležna izdatne pomoči davkoplačevalcev, in sicer več kot 3 milijarde evrov. Seznanjeni ste z zadnjim dogajanjem glede gospoda Gedriha: Kako boste ukrepali, gospod predsednik? Kadrovanje v NLB je bilo nepregledno in netransparentno, in na to smo vas opozarjali od samega začetka. SDH je nadzornike izbral 9. 2., skupščina jih je imenovala 10. 2. Ali veste, da do takrat, se pravi do 9. 2. vsaj dva predlagana nadzornika nista izpolnjevala pogojev za nadzornike, med njimi tudi predsednik nadzornega sveta? Zakaj dovolite, da Slovenski državni holding naša podjetja prodaja ali razprodaja poštnim nabiralnikom na Cipru in Luksemburgu? In bom zelo vesela zelo konkretnih odgovorov. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka, za vaša vprašanja. Naj povem najprej nekaj zelo na splošno v zvezi z vašim vprašanjem. Slovenija si je leta prizadevala, da bi depolitizirala gospodarstvo, da bi upravljanje z državnimi naložbami zaživelo v okviru institucije, ki bo spoštovala in narekovala pravila t. i. korporativnega upravljanja, dobrega upravljanja z državnimi naložbami. Zato je še pred nastankom naše vlade bil ustanovljen Slovenski državni holding, ki je ta upravljavec premoženja. S tem je bil prvič v zgodovini Republike Slovenije vzpostavljen sodoben in najbolj razvitim državam, torej gospodarsko najbolj razvitim državam primerljiv sistem korporativnega upravljanja v državni lasti. S tem smo tudi izpolnili vsa priporočila Evropske komisije, kot dobro veste, in vsa popristopna poročila OECD. To je pomenilo tisto, kar zdaj poudarjam, depolitizacijo gospodarjenja z državnimi podjetji, da se pravzaprav to prepusti v roke neodvisnim strokovnim avtonomnim telesom, v tem primeru SDH. Gre za ločitev države oziroma politike od upravljanja družb v državni lasti. Skladno s tem, in to sprejemamo, smo sprejeli tudi ključne akte upravljanja. Kot veste, smo lansko leto implementirali vse te zadeve za strategijo upravljanja z letnimi načrti in merili za merjenje uspešnosti poslovanja družb in tako naprej. Vlada je zagotovila, da imamo končno pregleden, jasen, merljiv način upravljanja z državnimi naložbami, ki pa je še vedno podvržen tudi odločitvam Vlade kot skupščine, kadar gre za nekatere zelo ključne zadeve. V tem pogledu moram zdaj odgovoriti na to prvo vprašanje. Kar zadeva Savo, d. d., je Vlada morala sprejeti takšen sklep, kot ga je. In ta sklep ni nezakonit, kot pravite. O tem smo pridobili ustrezna pravna mnenja tako na ravni vladne službe za zakonodajo kot tudi širše. Predhodno smo se s tem veliko ukvarjali. Torej ta sklep ni nezakonit. Kaj ta sklep pomeni? Pomeni uresničevanje strategije upravljanja z državnimi naložbami, med katerimi je Sava, d. d., opredeljena kot pomembna naložba in jo je zato treba prenesti z DUTB na SDH, ki upravlja s takšnimi naložbami. Pričakujem, da bo DUTB to odločitev Vlade kot skupščine absolutno spoštoval. Nadalje, ko gre za vprašanje NLB. Naj poudarim, kot sem prej povedal, Vlada ni organ, ki je za ta postopek pristojen. Ta postopek še poteka, postopek še ni končan, izbira še ni dokončna. Vemo, da poteka tudi pod budnim očesom in pravzaprav na iniciativo na nek način tudi Evropske centralne banke, ki je sprožila ta postopek, ki ga je potem SDH nadgradil z nekimi elementi, seveda v skladu z zakonom, kolikor je meni poznano. In ta postopek se bo končal na Banki Slovenije, ki bo nazadnje preverila ustreznost kandidatov, ki jih je zaenkrat izbral Slovenski državni holding. V te procedure se Vlada ne sme vmešavati. To ni več politika. To se je morda delalo prej in zato Vlada prepušča, da ta postopek teče. Seveda pa pozorno spremljam kot predsednik Vlade, kaj se dogaja, in pričakujem predvsem to, da bo postopek izveden korektno in pričakujem predvsem vsa ustrezna pojasnila tako s strani SDH kot drugih akterjev v tem postopku, da se bo na vsa vprašanja, ki so se zadnje čase, tudi zdaj z vaše strani, pojavila v javnosti, natančno, odgovorno odgovorilo. To pričakujem, in to se mora zgoditi. Glede vašega vprašanja, zakaj si dovolimo, da SDH razprodaja nekaj Cipru in Luksemburgu, pa ne vem, na kaj mislite. To boste morali biti bolj konkretni. Takole ne moremo povprek odgovarjati na neka vprašanja brez konkretnejših podatkov. Naj ponovim. Vlada se ne vmešava v korporativno upravljanje, pozorno pa spremlja dogajanje in pričakuje, da bodo ti postopki tekli korektno. Hvala.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik, ob imenovanju nadzornega sveta SDH smo vas opozarjali, da ste s temi imeni na široko odprli vrata lobijem, ki so enkrat že kopali po našem premoženju. Uprava SDH je bila imenovana na seji, ki je bila sklicana pol ure pred začetkom seje nadzornega odbora, razpis je bil narejen za enega člana, zamenjali ste celotno upravo. Da kadri iz kroga podjetja Sava, d. d., prihajajo na velika vrata nazaj, ne glede na več stomilijonske probleme, ki so jih sanirali davkoplačevalci, vas opozarjamo praktično vsak dan. V Državnem zboru je bilo sklicanih več sej oziroma odborov in komisij. Na žalost brez vaše udeležbe in tudi brez udeležbe ministra za finance. Opozarjamo, apeliramo, kričimo v prazno. Vi – nič. Zakaj, spoštovani predsednik? Zakaj je tako težko udariti po mizi in tudi svojim najožjim sodelavcem, ki so pravzaprav režiserji vsega tega, povedati, da tako pač ne gre? Še vedno imate čas, da ljudem pokažete, kdo je šef. Šef na Vladi in šef v stranki. Kakorkoli obrnete, boste v teh zgodbah srečali svoje najožje sodelavce. Odgovorni ste za to. Če ste s tem seznanjeni, ste odgovorni, če pa s tem niste seznanjeni, ste odgovorni še bolj, ker se stvari odvijajo mimo vas. Zakaj, spoštovani predsednik, to dopuščate?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Samo dvoje bom še povedal. Vaše trditve, ki so zelo resne, so zelo pavšalne. Tako ste rekli, da bom srečal neke najožje sodelavce in tako naprej. Prosim, prinesite mi podatke, dokaze, pa bomo preverili. Ampak če bodo tako predstavljeni, kot ste predstavili postopek imenovanja uprave SDH, potem bom na to težko pristal, kajti takrat sem se o tem izrecno pozanimal, in nikakor ni potekala stvar tako, kot vi pravite, tako na hitro čez noč. Tu je bilo več predhodnih faz. Postopek je bil zelo pripravljen, izveden tako, kot je treba. Kar takole pavšalno pred državljani govoriti, da nek postopek ni bil izveden, v pol ure je bilo sklicano. To ni res. Jaz sem se takrat o tem natančno pozanimal, dejstva so se pokazala kot povsem drugačna, zato so se tudi takrat taki očitki izkazali za povsem neresnične. Veste, takole nekaj na splošno govoriti, ta, oni, tretji, kar neke domneve širiti, da imajo potem ljudje občutek, da je vse narobe, na to ne morem pristati. Če pa mi boste dokazali za katerokoli osebo, na katero lahko kot predsednik Vlade direktno vplivam, da je storila kaj narobe, bom pa nemudoma ukrepal, tako kot sem tudi sedaj, če je bilo to nujno potrebno. In še to bi rekel. Slovenski državni holding oziroma člani nadzornega sveta tega holdinga so bili imenovani tukaj v Državnem zboru na predlog Vlade. Ta premislek, kako se je ta organ, to telo oblikovalo, je bil zelo temeljit, predhodno na ravni Vlade, potem v Državnem zboru. Ti postopki, ki so tekli naprej do dokončnega oblikovanja nove sestave, torej tudi do uprave, niso tekli tako, kot vi pravite, površno, na hitro, ampak so bili premišljeni. Bili so v prvi fazi zelo slabo skomunicirani, zelo slabo predstavljeni javnosti, do česa sem bil sam zelo kritičen. Potem ko se je ta komunikacija končno vzpostavila, smo videli, da so te faze, ki so bile nujno potrebne, zakonite in bistvene, bile izvršene. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Predlagam, da se opravi razprava o odgovoru in o mojih zelo konkretnih vprašanjih, na katera seveda nisem dobila odgovora. Gospod predsednik, predlagam vam, da res pogledate, kako je tekla seja nadzornega sveta SDH, kjer je bila imenovana uprava. Ta seja je bila sklicana pol ure pred začetkom. Razpis je bil narejen za enega člana uprave, imenovalo se je celo novo upravo. Transparentno? Ne vem, če vi tako rečete, mogoče ja. Paloma je bila prodana poštnemu nabiralniku na Cipru. Nova kreditna banka bo prodana poštnemu nabiralniku v Luksemburgu. In Adria Airways bo ali je prodana poštnemu nabiralniku v Luksemburgu. To so podatki, s katerimi nam je postregel predsednik uprave SDH. Me zanima, ali to podpirate. Ali ta vlada to podpira? O Savi, d. d., da odloča Vlada. O Telekomu, ki je ravno tako pomembna naložba, skladno s strategijo najdete tisoč in en razlog, da niste SDH pomagali sprejeti odločitve. In to so stvari, na katere vas vsakič znova opozarjamo. In to so dvojna merila: pri enih da, pri drugih ne. V Novi Ljubljanski banki je dejstvo, spoštovani predsednik, da stvari niso tekle tako, kot bi naj tekle. Vi se predsednik te vlade, Nova Ljubljanska banka je sistemska banka. 3 milijarde davkoplačevalskega denarja smo v zadnjih petih letih dali davkoplačevalci v Novo Ljubljansko banko zaradi napak, kaznivih dejanj. Kakorkoli, to se mora končati. Ljudje imajo tega dovolj. Pa če vi nam tukaj še toliko razlagate, kako so Slovenci srečni. Lahko, super, samo temu naredite konec. Vi pa delate, na žalost, ravno nasprotno. Zato je prav, da se o upravljanju davkoplačevalskega premoženja, to ni vaše premoženje, davkoplačevalskega premoženja in o odgovorih, ki jih je predsednik dal na moje vprašanje, pogovorimo na eni izmed naslednjih sej.
Mag. Alenka Bratušek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2016, v okviru glasovanj. Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa. Jaz bom precej eksakten, tako da bo predsednik Vlade imel dosti lažje delo kot do sedaj. Namreč, sprašujem o številkah. Evro je pač evro in verjetno, ga bova videla enako. Nobenega dvoma pa ni, da je stranka, ki ji pripadam, torej SDS, kar se tiče migrantske krize, dala v preteklosti kar veliko pobud. Tako 31. 8., 28. 10., 18. 11. smo predlagali vrsto ukrepov, ki bi bili za to državo koristni v pogledu migrantske krize. Ampak bili smo zavrnjeni, več ali manj so bile naše pobude z vaše strani, gospod predsednik, označene za nedržavotvorne, čeprav ste mnoge po dveh mesecih posvojili pa jih celo v Bruslju prodali kot svoje. To je plagiatorstvo, veste. Ampak jaz vas danes ne bom o tem spraševal. Moj cilj je, da odgovorite slovenskim državljanom, nam vsem tukaj, na izjemno izjemno preprosta vprašanja, ki so vezana na finance, povezane z migrantsko krizo. Manjši del pa sem zastavil tudi vprašanje na temo varnosti migrantskih centrov. Jaz mislim, da so slovenski državljani upravičeni, da iz prve roke dobijo odgovore na naslednja vprašanja. Prvič. Koliko je do sedaj strošek vseh migrantov, ki so državo Republiko Slovenijo prečkali pravzaprav na naše stroške, ker jim pravzaprav ne računamo nič? Drugič. Tukaj pa res prosim za točne podatke, da ne bo kakšnih težav več v javnosti. Kakšni so stroški, vezani na eno osebo, ki v Republiki Sloveniji zaprosi za mednarodno zaščito ali azil? In tretjič. Kakšni so stroški za tiste osebe, ki jih imamo v Republiki Sloveniji in so v postopku odstranitve iz Republike Slovenije, skratka so v Postojni? Seveda stroški za eno osebo. In pa seveda tisto, ki se mi zdi tudi pomembno, prav je, da z vaše strani slišimo nekaj, kako si predstavljate, da bomo ob tem naraščajočem številu centrov, izpostav azilnega doma poskrbeli za varnost tako migrantov kot v prvi vrsti, ker ne nazadnje ste predsednik Vlade Republike Slovenije, za varnost državljanov Republike Slovenije. Zelo vam bom pa hvaležen, če boste te številke malo primerjali s tistimi številkami, ki jih naši državljani tudi poznajo, to so pa recimo najnižje pokojnine, najnižje plače itd. Skratka, evro je evro, tukaj sedaj ne moremo reči, da ga eden vidi tako in drugi da ga vidi tako. Pričakujem zelo eksaktne odgovore v številkah. Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani gospod poslanec, za vprašanje. Res vam bom podal kar konkretne odgovore. Da bom zelo natančen, jih bom prebral. Na prvi del vprašanja. Stroški, povezani s prehodom migrantov čez ozemlje Slovenije, se nanašajo na stroške različnih ministrstev in Generalnega sekretariata Vlade. Od konca septembra 2015 do konca leta 2015 so ti stroški znašali 22,5 milijonov evrov. V letošnjem letu pa je do 15. februarja nastalo 9,8 milijonov evrov stroškov. Gre za stroške, vezane na stroške dela zaposlenih v državnih in občinskih organih ter javnih zavodih, stroške izvedbe ukrepa, sprejema in začasne namestitve migrantov, stroške v zvezi z opremo, stroški prostovoljcev in stroški občin so tudi tukaj zajeti. Skupaj so stroški, povezani s prehodom migrantov čez ozemlje Republike Slovenije od konca septembra do 15. februarja 2016, znašali 32 milijonov 280 tisoč 774 tisoč evrov. Se pravi, dobrih 32 milijonov. Evropska komisija je 5. novembra 2015 odobrila 10,2 milijona evrov izrednih sredstev za soočanje s pritokom beguncev v Slovenijo, torej gre za pomoč. Gre za 4,9 milijona evrov iz Sklada za notranjo varnost, ISF, in 5,2 milijona evrov iz Sklada za azil, migracije in vključevanje, AMIF. Projekt je odobren do 19. 3. 2016. Ob tem je razvojna banka Sveta Evrope odobrila donacijo za Slovenijo v višini 1,5 milijona evrov, Visoki komisariat Združenih narodov za begunce pa je doniral 3,6 milijona evrov. Poleg tega so bilateralna sredstva prispevali tudi nekateri drugi donatorji. To pomeni, da smo si zelo prizadevali, da bi te stroške omilili. Imeli smo veliko kontaktov in pobud in se je izkazalo za uspešno v tem obsegu, kot sem povedal, da smo dobili kar veliko pomoči, donacij in podobno. Drugič. Strošek ene osebe, torej prosilca za mednarodno zaščito, znaša 385,80 evra na mesec. V ta znesek je vštet na eni strani oskrbni dan, ki je 12,26 evra, to moramo potem pomnožiti s 30 dnevi, torej 12,26 evra na dan, plus 18 evrov mesečne žepnine dobi takšen posameznik. Osnovna oskrba vključuje nastanitev v azilnem domu, prehrano, oskrbo s sredstvi za osebno higieno, oblačili ter obutvijo. V stroške oskrbnega dne pa niso všteti fiksni stroški, se pravi, plače, stroški za delovanje doma in podobno. Tretjič. Stroška na eno osebo, ki je v postopku odstranitve iz Republike Slovenije, ni mogoče opredeliti, ker je vsaka oseba individualno obravnavana glede na možnosti vračanja. Največkrat pa gre za stroške prevozov pri vračanju, kar je odvisno od tega, kje je država izvora. Sicer pa stroške odstranitve tujca v deležu 75 % krije evropski proračun, samo 25 % pa proračun Republike Slovenije. Naj ob tem poudarim, da Slovenija ni ciljna država, zato je v naši državi prosilcev za azil bistveno manj kot v sosednji Avstriji in Nemčiji ali drugih ciljnih državah. Postopki za azil so še v teku. Do sedaj smo vrnili le nekaj več kot ducat ljudi, da tako rečem. Glede na to, da ste me zadnjič vprašali tudi o varnosti izpostav centra za tujce in azilnega doma, naj najprej pojasnim, da center za tujce nima izpostav. Deluje že številna leta in je varnost okoli tega centra primerno urejena, saj do zdaj ni bilo zaznati večjih varnostnih problemov zaradi delovanja centra samega. V centrih za tujce pa je zagotovljeno tehnično varovanje, se pravi ograja, in fizično varovanje s strani policije. Na območju centra za tujce je gibanje omejeno, skladno z določili 67. člena Zakona o tujcih. In končno, kar zadeva varnost v azilnem domu in izpostavah, zanjo skrbi varnostna služba, ki izvaja tako fizično kot tehnično varovanje. Varnost v okolici teh objektov tako kot drugo po državi pa zagotavlja policija. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Predsednik, jaz vam nekaj predlagam. Tistega, ki vam je ta odgovor pripravil, danes popoldne odpustite, to bo najbolje. Greva po vrsti. Samo o prosilcih za azil bom govoril, ker o ostalem mi čas ne bo dopuščal. Ministrica je 25. 2. 2016 povedala, da je strošek tisoč 500 evrov na mesec. Vaša ministrica je to. Vaš minister dr. Mramor pa je že lani 21. 9. povedal, da je to 833 evrov na mesec. Zdaj pa greva po vrsti, zakaj sem rekel, da tistega odpustite. Poglejte, kontingenčni načrt, ki je z vašim podpisom sprejet – to je ta dokument – pravi pa takole. 378 evrov, s katerimi hočete zdaj mene odpraviti, pa slovenske državljane, je strošek osnovne oskrbe, hrana in stanovanje, copati, zobna pasta pa še kaj. Konec. Tu ni zajetih nobenih ostalih stroškov. Če sem prištejete stroške za plače zaposlenih, 509 milijonov evrov v enem letu, potem to pride 865 evrov na enega prosilca za azil. Če dodaste samo še stroške za varnostnike, Varnost Ljubljana, tisti, ki jih varujejo ali kdo jih že varuje, so ti stroški 220 tisoč evrov na leto. To nosi vaš podpis, predsednik. Dodajte še to in je 90 evrov na mesec na prosilca za azil. Če vse te tri stroške, ki ste jih navedli seštejemo, dobimo tisoč 344 evrov na enega prosilca za azil na en mesec. In nisva štela naslednjih stroškov: dublinski postopki, stroški prevajanja, stroški brezplačne pravne pomoči, zakonitega zastopanja, sofinanciranje programov iz evropskih sredstev, kaj šele stroški, recimo izobraževanja, pa seveda zdravstvenega varstva. Vse ti stroške v tisoč 344 evrov niso všteti, gospod predsednik.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Dopolnitev je naslednja. Mislim, da ne bo držalo, tako kot ste rekli. Moji podatki, podatki, ki sem jih predstavljal, so popolnoma točni. Res je pa, da želite prikazati fiksne stroške kot del stroška na begunce. Poslušajte. Ti fiksni stroški, ki ste jih zdaj omenjali, za plače in stroški za delovanje azilnega doma, so fiksni, poudarjam, torej nastajajo, ne glede na to, ali je tam en begunec ali jih je 100 ali jih pa ni. To so fiksni stroški za te objekte vzdrževanja in za delo teh ljudi tam. Zato je ta podatek, ki sem ga pokazal in tudi ostali so v tem smislu povsem korektni. Sem pa zelo točno predstavil kontekst teh številk, tako da mislim, da je iz tega mogoče zelo jasno razbrati, za kaj gre, tako da ne bi tega še enkrat ponavljal. Naj še dodam samo to, kar ste tudi vprašali o teh varnostnih vidikih. Vlada tudi ves čas te migrantske krize o vseh načrtovanih ukrepih redno obvešča javnost in občine ter skrbi za izmenjavo mnenj in usklajevanje stališč z lokalno skupnostjo. Mi seveda razumemo tudi to, da se pojavlja skrb med prebivalstvom in zato bomo tudi za vsako novo lokacijo, ki bi jo potrebovali za namestitev katerekoli kategorije migrantov, opravili ustrezno oceno varnosti ter po potrebi zagotovili dodatne varnostne ukrepe in aktivnosti. To pa sicer policija že tako ali tako izvaja, samo želel sem to poudariti, da bo popolnoma jasno, da nam je to vseskozi pred očmi in da bo to obveščanje in varovanje vseskozi zagotovljeno. Toliko. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. Seveda to tudi predlagam, ker pač preprosto državljani Republike Slovenije ne morejo biti dobre volje, če bi predsednik Vlade to želel. Na komando pač ne gre. Zato moram pa povedati naslednje. Podatki, ki sem jih jaz navedel, predsednik Vlade, so podatki iz leta 2014, ko je tam bilo 49 prosilcev za azil. Si predstavljate? Se pravi, leta 2014, ko smo imeli v državi Sloveniji 49 prosilcev za azil je tisoč 344 evrov plačal slovenski državljan na enega prosilca za azil. Pa vi zdaj to imenujete fiksni stroški ali pa nefiksni stroški. Kakorkoli jih imenujete. Stroški so tisoč 344. Zdaj, ko ustanavljate vse te izpostave, pa v Ljubljani, pa ne vem kje še vse, bodo to dodatni stroški. To bodo dodatni stroški, saj so dodatni varnostniki, elektrika pa voda bosta potrebni tudi vsepovsod drugje. Čez ene dve leti ali pa čez kako leto, ko bomo sprejemali zaključek proračuna za letošnje leto, bomo te stroške videli. In slovenskim državljanom je to treba povedati. Jezi me pravzaprav, da na tako plehek način nekdo skuša slovenske državljane okoli prenesti, pa reči, plačate 380 evrov. Če pa plačajo tisoč 300 evrov, pa niso šteti mnogi stroški, ki jih tudi plačajo, ki pa so precej nepreverljivi. Je pa preverljivo še naslednje. Poglejte, najnižja pokojnina za polno delovno dobo, podatek je za 31. 12. lansko leto in je nekoliko višji, kot sem jaz do zdaj govoril, znaša 440 evrov. Državljan Republike Slovenije, ki je garal 40 let za tekočim trakom, mu ta država namenja 440 evrov – podatek je iz ZPIZ in ga ne morete zanikati, je trikrat manj kot prosilcu za azil. Torej trikrat manj državljanu kot prosilcu za azil, ki je prišel včeraj v državo Slovenijo. Dalje. Ne moremo zanikati tega, da je minimalna plača 553 evrov neto. Ali slovenski državljan dobi 2,5-krat manj kot prosilec za azil? Ne moremo zanikati podatka, da je 300 tisoč pokojnin, gospodje nasproti mene, nižjih od 500 evrov oziroma ti ljudje imajo 2,7-krat manj, manj poudarjam, kot prosilec za azil. In ne morete zanikati podatka, ki ga je vaš statistični urad objavil, da živi 290 tisoč slopenskih državljanov pod pragom revščine. Jaz mislim, da v razpravi, do katere bomo, upam, prišli, moramo odgovoriti na ta vprašanja. Jaz nisem govoril o tem, da je treba ukiniti prosilce za azil, ampak stroške je treba znižati pod stroške, ki jih recimo ima človek s polno pokojninsko dobo.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2016, v okviru glasovanj. Gospod Jan Škoberne imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, cenjeni ministrski zbor, kolegice in kolegi, tudi vam prav prijeten dober dan! Drugo leto te koalicijske vlade hkrati pomeni tudi drugo leto stabilne gospodarske rasti, stabilnega trenda zniževanja brezposelnosti in ključne spremembe v izvajanju politik te države, od sanacij posledic hude gospodarske in finančne krize k investicijam v dvig standarda ljudi in razvoja naše države. Ključni ukrepi, ki bi jih bilo mogoče povzeti skozi fiskalno stabilizacijo, skozi dvig minimalnega dohodka prebivalcev, skozi sproščanje ključnih ukrepov, ki jih je zamejil ZUJF in so pomembni za standard ljudi, kot je denimo sproščanje otroških dodatkov in povečanje števila štipendij, pa potrebujejo ustrezne nadgradnje, ki jih vsaj Socialni demokrati vidimo predvsem skozi davčno reformo, ki mora razbremeniti srednji razred in omogočiti delodajalcem, gospodarstvu, da ustrezno razbremenijo strošek dela, da ustrezno nagradijo svoje zaposlene, ter da na tak način dosežejo višjo učinkovitost dela, višjo produktivnost in posledično ohranjanje doseženega standarda gospodarske rasti in doseženega standarda rasti novih delovnih mest zaposlenosti. Zato me, spoštovani predsednik Vlade, zanima: Kakšne so namere in predvideni ukrepi Vlade v zvezi s finančnimi ukrepi, z davčno reformo, ki morajo prinesti razbremenitev srednjega razreda, okrepitev domače potrošnje kot njeno posledico in stabilizacijo gospodarske rasti, ki se po podatkih, ki so bili predstavljeni v prejšnjem tednu, tudi v prihodnjem letu kaže kot ena izmed ključnih posledic ukrepov te koalicijske vlade? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Že s podpisom socialnega sporazuma za obdobje 2015–2016 se je Vlada zavezala k izvedbi ukrepov za prestrukturiranje javnofinančnih bremen s ciljem znižanja obremenitev dela. Slovenija ima nizko in konkurenčno obdavčitev dohodkov pravnih oseb in visoke stroške dela. Če imamo na določenem področju davčno preobremenitev v primerjavi z drugimi državami EU razmeroma visoko, drugod pa razmeroma nizko, potem moramo opraviti ravno to, čemur rečemo davčno prestrukturiranje. Pri zasledovanju cilja takšnega prestrukturiranja bo treba uresničevati tudi cilj konsolidacije javnih financ. To pomeni, da bo Vlada v prihodnje pripravila ukrepe za znižanje obremenitve dela na eni strani, medtem ko bo na drugi strani pripravila ukrepe, s katerimi bo pokrila izpad prihodkov. Zasledovala se bo enakomerna porazdelitev davčnega bremena v skladu z ekonomsko močjo zavezancev. Koraki davčne reforme bodo usklajeni v socialnem dialogu z delodajalci in delojemalci, saj prav socialni dialog predstavlja temelj za doseganje širokega družbenega soglasja o prihodnjem razvoju Republike Slovenije in pomembno demokratično vrednoto, ki jo je potrebno utrjevati, razvijati in poglabljati. Vlada je prve korake v smeri razbremenitve stroškov dela in s tem vzpostavitve bolj učinkovitega in rasti prijaznega davčnega sistema ob hkratnem zasledovanju cilja doseganja javnofinančne konsolidacije že storila, in to s spremembo dohodninske lestvice konec leta 2015, kot veste. V letu 2016 pa bo nadaljevala z ukrepi, ki bodo pomenili znižanje obremenitev tistih stroškov dela, ki so mednarodno primerljivo nadpovprečno obremenjeni. Primerjalna analiza namreč kaže, da so stroški dela do povprečne plače zmerni, breme pa se začne povečevati pri plači, ki znaša 1,6 povprečne in se z rastjo plač še dodatno povečuje. Imamo nadpovprečno obremenjeno delo najbolj produktivnih in najbolj izobraženih kadrov. Vlada načrtuje ukrepe v smeri pravičnejše porazdelitve davčnega bremena med potrošnjo, delom in premoženjem, to se pravi kapitala. Zastavljeni bodo ukrepi za zmanjšanje obremenitve dela kot tistega dejavnika, ki med davčnimi ukrepi negativno vpliva na konkurenčnost in obenem predstavlja pomembno oviro za gospodarsko rast. Predvidoma naj bi dosegli 60 do 90 milijonov evrov razbremenitev pri stroških dela. Vendar pa se bodo rešitve na tem področju pripravile le na način prestrukturiranja javnofinančnih bremen z načela enakomerne in pravične porazdelitve. Cilj pa je zagotavljanje ključnega ekonomskega cilja, torej okrepitve gospodarske rasti ob istočasnem zagotavljanju javnofinančne konsolidacije. Posebna pozornost bo pri tem namenjena tudi poenotenju prispevnih osnov, od katerih se obračunavajo prispevki za socialno varnost. S tem ukrepom bomo dosegli tudi pomembne posredne učinke, ki se lahko pričakujejo skozi administrativno poenostavitev in normalizacijo razmer na trgu dela. Konkretni predlogi, ki jih, spoštovani gospod poslanec, navajate, pa bodo natančno ocenjeni v skladu s cilji, ki jih reforma davčnega prestrukturiranja zasleduje. Hvala lepa.
Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovani gospod predsednik! Veselijo me besede, ki ste jih povedali ob odgovoru na moje vprašanje, ker pomeni, da lahko računamo na dvig konkurenčnosti naše države na eni strani in na to, da se Vlada zaveda temeljnega cilja, to je povečanja potrošnje, ki mora dvigovati gospodarsko rast, in hkratne razbremenitve naših ljudi, ker brez davčne razbremenitve tudi ne moremo pričakovati realnega dviga življenjskega standarda in moči potrošnje v državi. Me pa kljub temu dopolnilno zanima: Kako osebno ali kot Vlada gledate na vprašanje oziroma možnost uvedbe dodatnega dohodninskega razreda, ki bi povečal pravičnost dohodninske obremenitve prebivalcev? Ali lahko morda računamo tudi, kar ocenjujemo Socialni demokrati, da bi bilo ključno, na bistveno razbremenitev 13. in 14. plače, kar se je marsikje po svetu izkazalo kot zelo pomembna komponenta zagotavljanja notranje potrošnje? In še vprašanje, ki je s te strani zelo pogosto: Kakšen je sedaj odnos do spremembe ali revitalizacije zakona, ki ureja tudi delitev dobička med zaposlene, glede na to da obstoječi zakon ne daje rezultatov, ko smo si jih želeli ob njegovem sprejetju ? Hvala lepa za odgovor.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za to dodatno vprašanje. Kot sem rekel, se ta hip ni še primerno izrekati o teh konkretnih rešitvah. Poglejte, vse te rešitve so na mizi, tudi vaš predlog. Gre pa za to, da moramo iti tukaj skozi nek socialni dialog. Torej povprašati še dodatno delodajalce, delojemalce, se pravi sindikate, predstavnike delavcev in drugih. Seveda je ne nazadnje tudi zelo pomembno politično okolje. Treba je tudi na političnem polju doseči nek konsenz. Zagotovo, kot sami veste, si ta vlada resnično prizadeva za pravičnejšo porazdelitev teh bremen in pa takšno, ki bo na eni strani zagotovila večjo učinkovitost gospodarstva in tudi preprečila ta beg možganov v tujino, ki se je dogajal v preteklih letih, in na drugi strani omogočile razbremenitev, kot smo že lansko leto naredili, srednjega razreda in omogočiti delavcem neke spodobne plače, spodobno življenje. Seveda so za to potrebni tudi drugi ukrepi, razvoj gospodarstva na sploh, socialni ukrepi. Vse to, kar Vlada dela. Se bomo pa zagotovo zavzemali za to, da bomo do teh ukrepov prišli skozi nek intenziven dialog v prihodnjih mesecih, da bomo na nek način dosegli nek konsenz o tem koraku naprej, ki bo na eni strani, kot sem rekel, razbremenil gospodarstvo, da bo še lažje delalo, izvažalo, tako kot dobro delajo sedaj. Tudi administrativna bremena moramo zmanjšati in vse ostalo. Na drugi strani pa, da bomo tudi pravični do delavcev, torej do delojemalcev na splošno. Tako da se ta proces sedaj zelo intenzivira. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miroslavu Cerarju se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 14. in 15. seji Državnega zbora. Minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec bi moral odgovoriti na vprašanji gospoda Mihe Kordiša v zvezi z odzivom Slovenije na francosko zaprosilo za vojaško pomoč ter dr. Franca Trčka v zvezi z zapletanjem delovanja sindikata ter nekoordinacije dela diplomatskih predstavništev, vendar je danes odsoten. Poslanca sprašujem, če vztrajate pri ustnem odgovoru ali morda želita pisni odgovor ministra. [[oglašanje iz dvorane]] Torej minister bo na prvo vprašanje odgovoril pisno in na drugo ustno. Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar bo odgovorila na vprašanje s prejšnje seje, in to na vprašanje Suzane Lep Šimenko v zvezi z lokacijo migrantskega namestitvenega centra v Kidričevem.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana poslanka Suzana Lep Šimenko, ki mi je na prejšnji seji postavila vprašanje! Uvodoma je treba poudariti, glede na to da se večina današnjih vprašanj nanaša prav na vprašanje nastanitvenih centrov v zvezi z obvladovanjem migrantske krize, da dejansko alternativa tem nastanitvenim centrom je razpršitev migrantov po teritoriju Republike Slovenije, in to v času, ko je treba premostiti obdobje, ko se država dejansko v koordinaciji z državami zahodnega Balkana usklajuje in izvajamo ukrepe tako na severni kot tudi na južni meji za uravnavanje migracijskega toka oziroma za zmanjševanje števila migrantov na zahodnobalkanski poti, da pridemo do obvladljivega števila migrantov. To je ne nazadnje potrebno ne le zaradi zagotavljanja humanitarne obravnave, pri čemer se Slovenija je dokazala, ampak tudi za zagotavljanje varnosti, seveda ob izpolnjevanju vseh demokratičnih standardov pri obravnavi ljudi. Odločitev o tem, ali bo center v nekdanjem vojaškem skladišču v Kidričevem, še ni sprejeta. Na podlagi izhodišč širše operativne skupine je bila narejena projektna naloga in do sedaj razčiščene tudi nekatere ključne dileme, ki so se ob tem pojavljale. V naslednjem obdobju bo potekal proces ocenitve in tudi odločanja glede te lokacije. V primeru, da bo ta lokacija ocenjena kot možna in kot realna, bo rešitev tudi predstavljena občini. Ministrstvo za notranje zadeve je januarja tudi že objavilo poziv, v katerem iščemo tudi druge možne lokacije, primerljive velikosti in zmogljivosti, da bi lahko vzdrževali trenutno kapaciteto nastanitev. Pri končni odločitvi glede lokacije bo Vlada na eni strani upoštevala ugotovitvene rešitve projektne naloge Ministrstva za obrambo ter možnosti zagotovitve dodatnih finančnih sredstev, na drugi strani pa bomo upoštevali tudi oceno prihodov migrantov v prihajajočem obdobju ter možnost uskladitve z lokalno skupnostjo. To poudarjam zato, ker se Ministrstvo za notranje zadeve pred sprejetjem kakršnekoli odločitve o lokacijah nastanitvenih ali sprejemnih centrov vedno posvetuje z lokalno skupnostjo, se z njo tudi usklajuje in tudi sproti obvešča o vseh novih informacijah. Sodelovanje z lokalno skupnostjo je pomembno zato, ker je to tudi eden od načinov za boljše obvladovanje migracijskega toka, zagotovljeno je pa tako z osebnimi obiski kot tudi s pogovori vladnih predstavnikov in tudi prek sodelovanja z Združenjem občin Slovenije, Združenjem skupnosti občin Slovenije, Združenjem mestnih občin Slovenije in Ministrstvom za javno upravo, Službo za lokalno samoupravo. Poslanka je postavila tudi vprašanje, ali je bil izveden postopek javnega naročanja za namen ureditve oziroma predelave namestitvenega centra. Ministrstvo za notranje zadeve ni izvedlo nobenega javnega razpisa. Po naših informacijah pa naj bi Ministrstvo za obrambo za izdelavo projektne naloge za ureditev tega centra, če bi do tega prišlo, izvedlo javni razpis. Hvala.
Gospa Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Lepo pozdravljeni! Spoštovana ministrica, najlepša hvala za vaš odgovor. Če sem vas prav razumela, je lokacija na območju občine Kidričevo še vedno ena izmed potencialnih lokacij Ministrstva za notranje zadeve. Sama kot tudi številni občani občine Kidričevo so bili veseli, ko so 26. 2. ugotovili, da občina Kidričevo ni med operativnimi lokacijami. Zanima me zgolj še sledeče: Ali boste dosledno upoštevali željo lokalne skupnosti oziroma [[izklop mikrofona]]
Mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana poslanka, hvala tudi za to dopolnitev vašega vprašanja. Kot že rečeno, odločitev še ni sprejeta in tudi sem že v uvodu povedala, da se bo Vlada pri sprejemanju te odločitve maksimalno približala tudi zahtevam in željam lokalne skupnosti. Seveda pa v celoti razumemo vse pomisleke, vse skrbi. Moram pa poudariti, da zagotavljanje nastanitvenih kapacitet v Kidričevem in tudi drugje po Sloveniji je del ukrepov, ki jih Vlada Republike Slovenije izvaja za obvladovanje migrantskega toka, ker v nasprotnem primeru bi bila alternativa razpršitev migrantov. Seveda pa bomo pri vseh teh odločitvah maksimalno upoštevali želje in skrbi lokalnih skupnosti in se temu približali, kolikor bo to možno. Hvala.
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar bo odgovorila še na vprašanje Eve Irgl, v zvezi z zagotavljanjem varnosti.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Odgovarjam na poslansko vprašanje, ki ga je gospa Eva Irgl postavila na eni prejšnjih sej, in sicer v zvezi z zagotavljanjem varnosti. Konkretno je izpostavila dogajanja v Kölnu, Salzburgu in na Švedskem in pa tudi navezovala v nadaljevanju na dejstvo, da prihaja do prečkanja slovenske meje s strani migrantskega toka in v povezavi tega t. i. žepa, ki v zadnjem obdobju vse državljane in državljanke skrbi in glede česa tudi obveščamo in tudi izvajamo ustrezne ukrepe. Kar se tiče teh ravnanj, vsekakor v vsakem primeru, neodvisno od migracijske problematike, gre za zavržna in škodljiva ravnanja, glede katerih nobena subjektivna ocena kogarkoli dejansko ni potrebna in je odveč. Ta ravnanja po svoji naravi že dejansko izpolnjujejo t. i. bit inkriminacije in morajo v vsakem primeru zapasti pod represijo kazenskega prava, ker udejanjajo njegovo ultimativno nujnost kot sredstvo ultima racio. Kot že sama poslanka ugotavlja, seveda pravilno, ta dejanja so nesporno zavržna, so ponižujoča do žensk in tudi strašljiva, ker namreč spolna nedotakljivost in ohranjanje človeškega dostojanstva so vrednote, ki se v Sloveniji izjemno visoko cenijo in jih je vsekakor treba braniti in ščititi. Ti dogodki še vedno odmevajo in normalno sprožajo tudi številna vprašanja, povezana z vidiki varnosti. Zaradi tega je treba tudi veliko storiti na preventivi, da do tega niti ne pride. Ta ravnanja oziroma te dogodke morajo seveda v vsakem primeru pristojni organi temeljito preiskati in storilce privesti pred pravosodne organe, in to brez izjeme, ne glede na to, od kod storilci prihajajo. Zaradi dobrega in učinkovitega dela policije in pravzaprav njene organizacije dela v času migrantske krize oziroma povečanih prehodov čez mejo do takšnih dogodkov ni prihajalo. Kar pa se tiče tako imenovanega žepa, kot veste, in to smo tudi poročali na številnih sejah v preteklosti, si Vlada z vsemi aktivnostmi tako na mednarodnem kot tudi na notranjem nivoju intenzivno prizadeva, da do tega tako imenovanega žepa ne bi prišlo. Kljub temu pa pričakujemo, in to smo tudi že večkrat javno povedali, da se bo nekoliko povečano število migrantov zaradi različnih vzrokov ustavilo tudi v Sloveniji. Posamezne zavrnitve migrantov s strani avstrijskih varnostnih organov sicer predstavljajo varnostno tveganje in tudi obremenitev, zato je policija tudi pripravljena na različne scenarije, od katerih pa so odvisne tudi vse nadaljnje aktivnosti policije za zagotavljanje varnosti. Vsekakor pa je na prvem mestu, kar se tiče Ministrstva za notranje zadeve in tudi policije, primarni imperativ varnost, ki ga tudi uresničujemo z vsemi ukrepi, policija pa je tudi na različne scenarije pripravljena. Hvala.
Zdaj bo ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak odgovorila na vprašanje gospe Ive Dimic v zvezi s koncesijami za institucionalno varstvo starejših.
Hvala za vprašanje. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti skrbi za mrežo domov za starejše od 50 let. V mreži institucionalnega varstva za starejše je 59 javnih zavodov in 40 koncesionarjev, vsi pa opravljajo javno službo. Trenutno je v institucionalnem varstvu, torej v javnih in zasebnih domovih za starejše in posebnih zavodih 20 tisoč nastanitvenih mest, samo za starejše od 65 let je le-teh približno 17 tisoč 600. V Sloveniji smo od leta 2000 naprej podelili 40 koncesij za izvajanje storitve institucionalnega varstva za starejše. Glede števila koncesij, kar ste me vprašali, bom dala podatke glede na območne enote Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, in sicer: Celje, v tej območni enoti je 6 koncesionarjev, ne bom jih brala, morda kasneje, če boste želeli; Koper 2 koncesionarja; Kranj 3 koncesionarji; Ljubljana 12 koncesionarjev; Maribor 5 koncesionarjev; Murska Sobota 5 koncesionarjev; Nova Gorica 2; Novo mesto 1 in Ravne na Koroškem 4 koncesionarji. V skladu z Resolucijo o nacionalnem programu za področje socialnega varstva sledimo 5-odstotni pokritosti z mesti za institucionalno varstvo starejših nad 65 let, kar je tudi primerljivo z drugimi evropskimi državami. Na ministrstvu smo v mesecu oktobru 2014 prejeli vlogo Občine Hoče-Slivnica za podelitev koncesije za izvajanje storitev institucionalnega varstva za starejše, drugih vlog nismo prejeli, razen večkratne pobude MGC Bistra, ki deluje na podlagi dovoljenja za delo. Imamo pa tudi prošnjo koncesionarja Dosor v Radencih za povečanje kapacitete s 120 na 150 mest. Občini Hoče-Slivnica smo takoj odgovorili, da zaradi omejenih finančnih sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije ne moremo razpisati novih koncesij. Prav tako smo se dne 5. 8. 2015 sestali z županom Markom Soršakom in direktorjem občinske uprave, kjer smo pojasnili možnosti razpisa koncesij in tudi ostale oblike sodelovanja, na primer z Domom upokojencev Danice Vogrinec Maribor. V zvezi s čakalnimi dobami za sprejem v domove. Čakalne dobe so se v zadnjem obdobju bistveno zmanjšale, predvsem v vzhodnem delu države. V glavnem so v večjih centrih in za posamezne specifične potrebe uporabnikov, na primer za osebe z demenco. Če ni pogoj, da posameznik želi v točno določen dom, je čas namestitve lahko zelo kratek. Vse več je tudi potreb in možnosti za začasne namestitve, na primer, ko gre za zlom kolkov in svojci želijo namestitev v dom za določeno obdobje. Skladno s cilji resolucije se v naslednjih letih število mest v domovih ne bo bistveno zviševalo, temveč bo dan poudarek na višanju kakovosti bivanja stanovalcev. Ukinjamo tri- in večposteljne sobe, razvoj novih konceptov dela, prilagajanje storitve stanovalcem glede na njihove specifične potrebe, predvsem demenca, paliativa, poškodbe glave in drugo. Glede na cilje resolucije imamo namreč zavezo hitreje razvijati in širiti storitve v skupnosti, torej v domačem okolju, in do leta 2020 zagotoviti primerljivo število uporabnikov v domovih in domačem okolju. Danes je specifično, da je trenutno razmerje 1 proti 2,9 in v tem smo tudi bolj ali manj specifični v evropskem prostoru. Če pogledamo staranje prebivalstva, je nujno to razmerje vzpostaviti na drugačni ravni, kar je tudi eden izmed ključnih ciljev sprejetja Zakona o dolgotrajni oskrbi in osebni asistenci. V okviru evropskih sredstev je zagotovljen projekt deinstitucionalizacije, kjer bomo z evropskimi sredstvi poskušali, kolikor bo le mogoče, podpreti te pobude.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Zahvaljujem se ministrici za odgovore, vendar bi jaz vseeno želela podatek, kar sem tudi navedla v poslanskem vprašanju: Koliko teh koncesij je še nerealiziranih? To pomeni, da so bile koncesije podeljene, mi pa še vedno v Sloveniji nimamo zgrajenega doma za ostarele, za njihovo oskrbo. Koliko prošenj imate še odprtih na ministrstvu za podelitev koncesij? Dejali ste, da jih ne boste ne vem koliko več podeljevali. Mene pa zanima točno ta podatek. Ne nazadnje na terenu prihaja do informacij, da naj bi se koncesije podaljševale, nekaterim tudi za 40 let vnaprej, nekaterih za 10 let, nekaterim pa sploh se koncesije ne bi podeljevale. Mislim, da je tukaj skrb in zaskrbljenost vseh tistih svojcev, ki imajo nastanjene svoje svojce ali pa starše v takih domovih, kjer so koncesije, na mestu, zato bi prosila tudi za dopolnitev odgovora. Hvala lepa.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani predsednik. Kar se tiče prošenj, imamo samo od Hoč, kot sem rekla, uradno prošnjo za dodelitev koncesije, in smo tudi opravili razgovore. Kar se tiče tega, da niso bile realizirane podeljene koncesije, imam sedaj v glavi samo Moravče, bi pa morala preveriti, ker vseeno glede na branje se ne spomnim, da bi bilo točno to, ampak vsekakor lahko dobite še dopolnitev. V glavi imam Moravče, druge so se v teh letih realizirale večinoma. Na primer Sanolabor kot investitor in koncesionar je odprl pred kratkim tak dom na Škofljici pri Ljubljani, tako da te stvari so se večinoma realizirale. Kriza z realizacijo je bila predvsem v obdobju 2008–2013, ko je bil v pogodbah tudi dejansko rok, ko so bile koncesije podeljene, kdaj se morajo realizirati. Tako da smo to reševali. Se spomnim še, ko je bil minister Svetlik, kakšni so bili razlogi. Iskali smo neke kompromise v smislu, da zagotovimo tam, kjer je nujno, da slišimo vse strani in da zagotovimo potrebna mesta za oskrbo. Za določene koncesije se njihovo obdobje veljavnosti res izteka. Iščemo rešitve, na kakšen način to v bodoče urediti. Vodilo ob vsem tem – ni še dokončnih odločitev – pa bo seveda resolucija, ki pravi, da je 5-odstotna stopnja pokritosti. Kjer so potrebe, nikakor ne bomo odvzemali koncesij. Seveda so uporabniki, njihove potreba v ospredju. Tako je danes in bo tudi v prihodnje. Hvala.
Sedaj bo minister za finance dr. Dušan Mramor odgovoril na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s stroški za prosilce za mednarodno zaščito.
Se opravičujem. Ste me presenetili. Na to vprašanje v zvezi s stroški migrantov je odgovarjal že predsednik Vlade. Jaz sem dajal določene ocene, kolikšni so ti stroški migrantov na posamezno osebo, na podlagi mednarodnih primerjav, se pravi predvsem pogovorov s finančnimi ministri in njihovimi državnimi sekretarji držav, ki imajo največ teh imigrantov. Če se spomnite, sem, kot je bilo tudi že rečeno, 21. septembra lansko leto dal oceno, da so stroški migrantov okoli 10 tisoč evrov na letni ravni. To je bila ocena na podlagi stroškov v Avstriji. Po kasnejšem poizvedovanju še pri drugih, na podlagi tega koliko so ocenjeni stroški v Nemčiji, ki so znašali približno 18 tisoč evrov na posameznega azilanta, in na Švedskem, kjer je bilo 26 tisoč evrov na posameznega azilanta, smo tudi pregledali, kakšna je sestava teh stroškov. Stroški so zelo odvisni od azilantske zakonodaje in koliko je ta zakonodaja širokogrudna. Kar bi želel poudariti, je, da praktično ni mogoče, vsaj ne za del leta, čisto natančno oceniti, koliko je strošek na posameznega migranta. Tako da za leto 2016 sem tudi že ob proračunu zelo jasno povedal, da takšna je naša ocena ob določenih predpostavkah. Te predpostavke so pa zelo problematične, ker veste, da se vsak dan pravzaprav situacija v Evropi spreminja, ta tok skozi Slovenijo se spreminja, nismo vedeli, kdaj bo Avstrija začela zapirati tok, koliko bo prosilcev v Sloveniji, koliko jih bo šlo samo skozi Slovenijo. Mi smo na dan planirali stroške za 9 do 10 tisoč migrantov, ki bi šli skozi Slovenijo. Tudi v tistem primeru smo prišli do ene grobe ocene, da je to približno 10 tisoč evrov, če imaš konstanten tok vsak dan 9 do 10 tisoč migrantov. Ocena, ki jo je naredilo Ministrstvo za notranje zadeve, na katero se je tudi nanašal odgovor predsednika Vlade, je ocena 4 tisoč 691 evrov, ki pa zajema samo osnovno oskrbo in žepnino. Na to je treba dodati še stroške, ki so recimo stroški spremljanja postopkov v jeziku, tu so stroški prevajalcev, informiranja, brezplačne pravne pomoči v postopkih, potem nujno zdravljenje, izobraževanje, pravica do dela in zaposlovanja in tudi humanitarna pomoči. Koliko je to na posameznika, je precej odvisno od posameznikov, ki pridejo v Slovenijo. Če so to mladi fantje dobrega zdravja, je to drugače, kot če pridejo starejši, družine in tako naprej. Ta ocena, da to dodatno nas stane približno še enkrat toliko in da smo potem blizu 10 tisoč, je verjetno bila kar dobra. Na tej oceni 10 tisoč na leto na prosilca azila oziroma povprečnega pretoka skozi Slovenijo smo naredili tudi tisto oceno, da naj bi v proračunu porabili 123 milijonov za letošnje leto. Se pravi, imamo 10 tisoč na dan prehoda, to je približno 100 milijonov ali malo manj prihoda in več azilantov in potem še zakonske stroške, ker pač so ti tudi relativno veliki. Tako smo prišli do 123 milijonov. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Veliko bolj korektno, kot pa je bil odgovor predsednika Vlade. To moram povedati že v štartu. Minister, tisti, ki gredo čez državo, niso problem. Tisti zelo malo stanejo. 9,20 evrov je karta za vlak iz Dobove do Šentilja, pa še tisto jim šenkamo. Jaz vam predlagam, da jim zaračunate, ker boste dobili natanko 4 milijone 200 v proračun. To je ena zadeva. Drugo je pa res tisto, poglejte, vidva sta dala oba, ki danes tu sedita, oba ministra, vi ste dali oceno 10 tisoč, ministrica je dala oceno 50 evrov na dan, kar je tisoč 500 na mesec, pri vas pa 833 na mesec. Vsi izračuni iz dokumenta, ki sem vam ga zdaj izročil, stran 6 poglejte, pa stran 8 poglejte, saj ne rabite veliko teh številk gledat, vam kažejo, da se bistveno bolj približajo podatku, ki ga je dala ministrica. Namreč tisoč 500 evrov na mesec. Glejte, res je to, kar je predsednik Vlade govoril, 378 evrov na mesec za osnovne stroške. To pomeni tri obroke hrane, zobna pasta, osnovna oblačila pa postelja. Pa smo končali. Plače so pol milijona. To je dejstvo. Pol milijona so bile plače leta 2014 in jih morate všteti. To je 865 na eno osebo. 220 evrov so varnostniki. To je 90 evrov na eno osebo. In pridemo na tisoč 344 na mesec. Jaz bom rekel tako, če lahko, vam omogočim, s tem da imate še dve minuti, da skušate še kaj reči na to temo. Ker se mi zdi prav, da slovenski državljani to vedo. Saj ne gre za kakšno "zajebavanje" vlade. Ampak Slovenec mora vedeti. Tisti, ki da denarnico ven, pa plača, mora vedeti, koliko je plačal in zakaj je plačal. Mogoče še kakšna podrobnost, gospod minister. Hvala.
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Ta moja ocena 10 tisoč je ocena regularnih tekočih stroškov. Če pogledamo v proračunu, imamo 123 milijonov pri oceni nekje med 9 in 10 tisoč. Tam so še fiksni stroški vzpostavitve vse infrastrukture, ki je potrebna. In če zdaj teh 123 milijonov delimo z 9 tisoč, pa smo tam blizu tistega, kar je rekla ministrica. Tukaj nekje smo med 10 in 15 tisoč evrov. In to je tudi recimo v Avstriji podobno.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. Jaz bi izkoristil to poslovniško možnost, da opravimo to razpravo. Ampak ne toliko o odgovoru ministra. Ker minister je relativno korektno odgovoril na zadevo. Ampak ne minister, ne jaz pa nisva štela. In tega nimamo v teh stroških: stroškov dublinskih postopkov, ministrica natanko ve, kaj je to, stroškov prevajanja, brezplačne pravne pomoči, zakonitega zastopanja, sofinanciranja programov iz evropskih sredstev, kaj šele recimo izobraževanja – Tistih otrok je tudi kar nekaj, ki hodijo iz azilnega doma, pa še več jih bo – kaj šele recimo zdravstvenega varstva. Teh stroškov ni štel ne minister, ne jaz in ne ministrica. Zato se mi zdi vendarle prav, da v primerjavi s tem, kar naši državljani, a veste, ker konec kocev ljudem, ki malo znajo klikat, bo prekipelo. Jaz ne apeliram na to, da vlada, ne vem kaj zdaj ukinja, vse te stroške, ki jih ne more ukiniti, ampak apeliram na to, da v največji možni meri ta država in ta vlada niža te stroške. Zlasti iz razlogov, kot sem prej rekel, recimo predvsem tega, da je tako imenovana minimalna pokojnina za polno delovno dobo recimo 440 evrov. Glejte, to ni vzdržno. To preprosto ni več vzdržno, da za prosilca za azil daš trikrat več kot za tistega, ki je delal za strojem 40 let. Ali da je 553 evrov minimalna neto plača delavca za strojem. In potem si verjetno ne moramo privoščiti tistega starega pregovora, ki pravi, da lačna vrana, kako že, sito hrani, ali kako že pravi slovenski pregovor. Ampak mi smo natanko na tem. Lačni slovenski državljan se še odreka, kljub temu da je lačen, se še odreka temu, da bi nekdo, ki jih tule vidim cel kup, imel malo novih volivcev. Pa ne mislim tokrat na stranko Mira Cerarja kot na koga drugega. O tem je potrebna razprava v Državnem zboru, da končno pridemo vsi na zeleno vejo in rečemo: evo, čisto vino, stane nas toliko in toliko. In prav je, da to razpravo opravimo. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. 3. 2016, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance, dr. Dušanu Mramorju.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister! Septembra 2013 je prišlo do dokapitalizacije bank s strani države. Takrat je država poleg ostalih državnih bank dokapitalizirala tudi dve zasebni banki: Probanko in Factor banko, z dokapitalizacijo za Factor banko 269 milijonov, za Probanko 176 milijonov. Poleg tega so bila odobrena poroštva, in sicer za Factor banko 410 milijonov, za Probanko 540 milijonov. Nekaj teh poroštev je bilo že unovčenih. Obveznosti na dan 31. 12. 2015 do države, do Ministrstva za finance in do SID banke znašajo danes – Factor banka 180 milijonov do Ministrstva za finance in 7 milijonov do SID banke in 193 milijonov poroštev do Ministrstva za finance od Probanke in 31 milijonov za SID banko. Skratka, precej denarja davkoplačevalcev je šlo v dve zasebni banki. Vlada je sprejela sklep, in sicer v mesecu februarju, če sem natančnejši 18. 1. 2016, da se ti dve banki – Probanka in Factor banka pripojita Družbi za upravljanje terjatev bank, vendar ob neupoštevanju členov ZGD, to je 582., 583. ter prvi in drugi odstavek 586. člena ZGD. Pravnoformalno je po ZGD, Zakonu o gospodarskih družbah, to možno. Vendar s tem se naredi celoten postopek netransparenten. Zakaj? Ker poslovodstvu teh dveh družb ni treba povedati niti razlogov za pripojitev, niti vsebine pogodbe, niti menjalnega razmerja, ni treba revidirati družbe. Skratka, enostavno se to lahko naredi po domače. Še enkrat povem, če gre tukaj za enega lastnika, je to možno. In to ni odgovor, šlo je za enega lastnika. Gre za vsebinsko vprašanje, zakaj delate netransparentne postopke pripojitve dveh zasebnih bank, za katere so dali davkoplačevalci milijardo, nekaj sto milijonov, skoraj milijardo s poroštvi in zakaj to delate na način, da se o tem nič ne ve, da ni možno ugotoviti niti odgovornosti, niti možno ugotoviti, kako so bili dani krediti, komu so bili dani krediti, ni možno narediti revizije vsega, ker enostavno se to pripoji na dejansko netransparenten način. Zakaj naredi to vlada Mira Cerarja, minister za finance, in vi ste odgovorni za finance?
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec mag. Andrej Šircelj! Uvodoma bi rad poudaril, da menim, da je bila pripojitev izvedena po poenostavljenem postopku, izvedena je bila pregledno in zakonito. Oboje. Pripojitev je bila izvedena na podlagi vseh potrebnih revidiranih bilanc, pripojitev je temeljila na zadnjih revidiranih računovodskih izkazih na presečni datum 1. 1. 2016. To je datum pripojitve, ki je bil skrbno načrtovan. Obe banki sta v skladu z 68. členom Zakona o gospodarskih družbah pripravili, prvič, revidirano zaključno poročilo po stanju na dan obračuna združitve, to je ta 1. 1. 2016, in revidirano letno poročilo za leto 2015. V zvezi z revidiranim zaključnim poročilom 68. člen ZGD-1 izredno določa, da morajo biti sredstva in obveznosti do virov sredstev, ki na podlagi združitve ali delitve preidejo na prevzemno družbo, ovrednotene v skladu s slovenskimi računovodskimi standardi ali mednarodnimi standardi računovodskega poročanja. Iz navedenega izhaja, da je bilo finančno stanje obeh družb, ki sta se pripojili k DUTB, znano, saj je bilo revidirano na dan bilančnega presečnega dneva združitev.Vlada poudarja, da ZGD-1 tudi v primeru pripojitve, ki ni izvedena na poenostavljen način, ne zahteva priprave drugih revidiranih bilanc. V zvezi s poročilom poslovodstva in revizijo pripojitvene pogodbe pa je njun namen zagotoviti, da je menjalno razmerje med delnicami, ki ste ga omenili, prevzete in prevzemne družbe ustrezno. To izhaja iz teh določb 582. in 583. člena ZGD-1, ki kot vsebino revizije in poročila poslovodstva določata utemeljitev oziroma preizkus menjalnega razmerja in višino denarnih doplačil. Ker je iz obeh pogodb o pripojitvi izhajalo, da prevzemna družba delničarju prevzetih družb ni zagotovila delnic, določitev menjalnega razmerja ni bila potrebna. Ker tega ni bilo, tudi ni bila mogoča njegova revizija. Ker revizija ni bila mogoča, njena izvedba tudi ni bila smiselna, posledično pa tudi negospodarna oziroma je sploh ne bi bilo mogoče izvesti. Odsotnost menjalnega razmerja je posledica tega, da je bila Republika Slovenija edina imetnica delnic vseh družb, udeleženih v pripojitvi. To pomeni, da zaradi pripojitve niti teoretično ne bi moglo priti do sprememb v sestavi delničarjev. Odsotnost menjalnega razmerja je sicer posledica 589. člena ZGD. Pri tem poudarjamo, da odsotnost menjalnega razmerja ni pomenila, da finančni položaj Factor banke in Probanke v trenutku pripojitve ni bil znan. Finančni položaj namreč ne izhaja iz menjalnega razmerja, temveč iz revidiranih poročil. Kot je bilo že navedeno, so bila ta pripravljena. V zvezi z nepripravo poročila poslovodstva pa še pojasnjujemo, da so bili drugi elementi, ki naj bi jih poleg utemeljitve menjalnega razmerja vsebovalo to poročilo, to so razlogi za pripojitev in njene posledice, razvidni iz obrazložitev in prilog vladnim gradivom, ki so bila predmet obravnave na Vladi.
Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Najprej bi vsebinsko glede tega rekel, da to, če imamo enega delničarja in če je Vlada delničar za Probanko, Factor banko, za DUTB in tako naprej, to vsebinsko ne pomeni, da ni menjalnega razmerja in da to menjalno razmerje ne sme biti na tržnih osnovah. Če ga ni, če ga ne želi biti, s tem se dejansko izbrišejo sledi in s tem se enostavno povzroči to, da za ničesar ni možno ugotavljati odgovornosti. To je prva zadeva, čisto vsebinsko. Drugič. Vlada Republike Slovenije pod vodstvom Mira Cerarja in s finančnim ministrom dr. Mramorjem je to naredila, ne glede na to, da je Komisija za nadzor javnih financ zahtevala od Vlade Republike Slovenije, da morebitni postopek pripojitve Factor banke in Probanke izvede na transparenten način, pri čemer naj upošteva določbe 582., 583. ter prvega in drugega odstavka 586. člena Zakona o gospodarskih družbah ter sestavi vse potrebne bilance. To je sklep z dne 5. 2. 2016. In dne 18. 2. 2016 je Vlada ponovno sprejela sklep, da tega ne bo upoštevala. Ne bo upoštevala Državnega zbora, ne bo upoštevala sklepa komisije, ki jo je ustanovil Državni zbor. Zakaj, spoštovani minister, Vlada ni upoštevala sklepa Komisije za nadzor javnih financ in tudi ni upoštevala drugih sklepov, ki jih je ta komisija sprejela, kot na primer Sklep z dne 5. 2. 2016, ki ga ravno tako ni upoštevala? Zanima me: Zakaj Vlada Republike Slovenije in zakaj vi kot minister na seji Vlade ne zahtevate, da se upošteva državni zbor, da se upoštevajo poslanke in poslanci, ki so izvolili to vlado?
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnilni odgovor.
Mislim, da sem razložil, da praktično vsebinsko ta pripojitev je edina logična in smiselna, da je na revidiranih podatkih. Tudi ne vidim razloga, zakaj ni mogoče za nič odgovarjati. Vsi podatki pri pripojitvi, ki so revidirani, so na razpolago. Če je karkoli narobe, je iz vseh teh podatkov možno še vedno izhajati in ugotavljati odgovornost. S tega vidika mislimo, da smo naredili pregledno in transparentno ter tisto, kar je bilo najbolj racionalno. In mogoče vam samo preberem, kaj je bila ocena pripojitve, ki jo je pripravila kot nadzorni svet Probanke in Factor banke Banka Slovenije. "Na osnovi pregleda vseh relevantnih listin, vključno z revidiranim letnim poročilom za leto 2015 in revidiranim medletnim poročilom prevzete družbe na 1. 1. 2016, po pridobitvi vseh potrebnih informacij in podatkov, ki vplivajo na pripojitev, ter analizi razlogov in posledic pripojitve svet Banke Slovenije pri izvajanju pristojnosti nadzornega sveta Factor banke oziroma Probanke ocenjuje, da je predmetna pripojitev ekonomsko smotrna za Republiko Slovenijo kot edinega lastnika obeh družb, saj se s pripojitvijo zagotavlja racionalizacija poslovanja, predvsem pa pripojitev pomeni daljši čas unovčevanja premoženja prevzete družbe in s tem višji iztržek in manjšo verjetnost za dodatno kapitalsko breme za edinega lastnika. Svet Banke Slovenije tako ocenjuje, da je predlagana pripojitev pravno in ekonomsko utemeljena, ter ugotavlja, da sedanji postopki pripojitve potekajo skladno z določili ZGD1." Se pravi, smatrajo, da je ekonomsko in pravno korektna in po našem mnenju takšna pripojitev popolnoma nič ne onemogoča ugotavljanja odgovornosti, če je pač bilo kaj narobe.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj ima zahtevo za postopkovni predlog.
Hvala lepa, spoštovani. Jaz imam predlog, da se o odgovoru ministra za finance glede pripojitve dveh zasebnih bank, ki so jih dokapitalizirali davkoplačevalci, opravi razprava. Dejstvo namreč je, da 582. člen Zakona o gospodarskih družbah, ki ga vlada Mira Cerarja in minister za finance nista upoštevala, določa razloge za pripojitev in predvidene posledice, določa vsebino pogodb o pripojitvi, določa menjalno razmerje delnic, določa višino morebitnih denarnih doplačil, ukrepe za uresničitev pravic imetnikov posebnih pravic. Vsega tega Vlada ni naredila, pa bi morala. Morala zato, ker so davkoplačevalci dali skoraj milijardo evrov denarja v dve zasebni banki konec leta 2013. In če vsega tega ni, se sledi zabrišejo, ne glede na bilance. Tudi te bilance dejansko niso bile pregledane od enega ali več revizorjev, kot določa 583. člena Zakona o gospodarskih družbah, ki ravno tako govori o reviziji pripojitve. In tisti odgovor, ki ga je minister prebral in so mu ga pripravili verjetno na Ministrstvu za finance, ne daje odgovora na to, prvič, zakaj vsebinsko, ekonomsko ni upoštevan Zakon o gospodarskih družbah, določeni členi. In drugič, sploh ni odgovora, zakaj Vlada Republike Slovenije ne upošteva sklepov Državnega zbora, Sklepa Komisije za nadzor javnih financ, ki eksplicitno, ki neposredno določa, da je treba te člene Zakona o gospodarskih družbah upoštevati. Zato, gospe in gospodje, jaz predlagam, da opravimo o teh pripojitvah razpravo, in o odgovoru ministra za finance, ki ni bil zadovoljujoč. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo. Prejšnji teden smo bili v Kranju priča izjemno negativnemu dogodku, ko so zaradi mešanice strahu in sovraštva starši dijakov iz Dijaškega doma Kranj jezno preprečili morebitno nastanitev šestih mladoletnih prosilcev za azil brez spremstva odraslih. Glede na dosedanje ravnanje države in vlade glede begunske problematike, ki je popolnoma napačno, saj temelji na represiji, diskriminaciji in stigmatizaciji beguncev, ni presenetljivo, da se med državljani in državljankami vse bolj krepijo strah, nerazumevanje, pa tudi nestrpnost, ob propagandi desnice pa tudi sovraštvo. Tudi ta zaskrbljujoči dogodek v Kranju je v veliki meri odvisen od delovanja države, ki kar brezglavo išče lokacije, kamor bi lahko nastanila begunce. V tem primeru gre za 6 otrok, starih od 10 do 14 let. Država je podlegla grožnjam staršem, s tem pa še dodatno prispevala k valu nestrpnosti med državljani. Mnogo bolj kot odziv teh staršev dijakov iz dijaškega doma Kranj pa je problematičen in popolnoma nedopusten odziv 24 pedagogov iz Gimnazije Franceta Prešerna v Kranju, ki so ostro nastopili proti namestitvi otrok v bližnji dijaški dom. Takšno ravnanje je v nasprotju z duhom ustave ter pedagoškimi normami. Zakon o osnovni šoli v Republiki Sloveniji se v 10. členu glasi: "Otroci, ki so tuji državljani oziroma osebe brez državljanstva in prebivajo v Republiki Sloveniji, imajo pravico do obveznega osnovnošolskega izobraževanja pod enakimi pogoji kot državljani Republike Slovenije." Poleg tega je 24 pedagoških delavcev Gimnazije Franceta Prešerna v Kranju s svojim ravnanjem kršilo osnovna načela in etiko svojega poklica. Delovali so proti konvenciji OZN o pravicah otrok, predvsem pa so ravnali v nasprotju z vrednotami solidarnostmi, protirasizma in demokratičnosti. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Ali nameravate ukrepati glede škandaloznega ravnanja 24 profesorjev na Gimnaziji Franceta Prešerna v Kranju, in če nameravate ukrepati, kakšni bodo ti vaši ukrepi? In naslednje vprašanje: Na kakšen način nameravate preprečiti potencialne podobne primere in kako nameravate zagotoviti, da bosta vzgoja in izobraževanje aktivno delovala v smeri preprečevanja vseh vrst rasizma, predsodkov in diskriminacije, še posebej pa v luči vzpenjajočega se rasizma in ksenofobije? Za odgovore se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Odgovorila vam bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana gospa poslanka, spoštovani zbir! Zakon o organizaciji, financiranju vzgoje in izobraževanja določa, da mora sistem izobraževanja temeljiti na vzgajanju medsebojne strpnosti, razvoju zavesti o enakopravnosti spolov, spoštovanju drugačnosti in sodelovanju z drugimi, spoštovanju otrokovih, človekovih pravic in temeljnih svoboščin, razvoju o enakih možnosti obeh spolov in s tem tudi razvoju spodobnosti za življenje demokratičnosti v družbi. To je 2. člen imenovanega zakona, vi ste citirali tudi druge člene istega zakona. Tisto, kar smo nemudoma storili na ministrstvu, je, da smo prav s tem pozvali k strpnosti, k spoštovanju drugačnosti in tudi razumevanju multikulturnosti, ki se nam še posebej zdaj dogaja, ampak ne le v času begunske krize, dogajala se nam je tudi prej. Tako smo tudi v vzgoji in izobraževanju že vzpostavljali primere dobrih praks integracije migrantov, beguncev oziroma priseljencev, tudi priseljencev, ki so prišli samostojno, torej kot otroci brez spremstva, o čemer je bilo tudi govora v tem konkretnem primeru. Predvsem je pomembno, kaj in na kakšen način bomo tovrstne primere oziroma tovrstna dogajanja ne le komunicirali, ampak na kakšen način bomo z ustreznimi protokoli ozavestili vse deležnike, ki so vključeni v aktivnosti vključevanja in v integracije beguncev oziroma migrantov ali otrok priseljencev. Zato smo na ministrstvu po vzoru nekdanjih praks z začetka 90. let in že izvedenih projektih, to so projekti, kot je na primer Razvijamo medkulturnost kot novo obliko sobivanja, vključevanje otrok učencev, dijakov migrantov v vzgojo in izobraževanje, ki so se zaključili v letu 2011 oziroma 2013 in seveda tudi predvsem skozi tako imenovana opolnomočenja učiteljev v dimenziji vključevanja priseljencev, nadaljevali s temi primeri in pripravili tudi komunikacijske instrumente tako za ravnatelje, učitelje kot tudi vključili Zavod za šolstvo pri akutni pomoči pri nastalih vprašanjih, kar se tiče ne le namestitve, ker to je samo osnovni del, ki je v povezavi z izvajanjem aktivnosti Ministrstvo za notranje zadeve, ampak predvsem z vidika tako imenovanega dvostopenjskega modela integracije. Ta model integracije temelji najprej na vključevanju otroka posameznika v že samem zbirnem centru oziroma prvi namestitvi, potem pa naprej v tako imenovani pripravljalnici, kjer otroka skušamo vplesti v okolje, v katerem na novo sedaj živi in zaživi, seveda ob tem, da ga že seznanjamo tudi z jezikom, jezikom, ki ga uporabljamo vsi v Sloveniji, kar je za otroke seveda en poseben napor oziroma izziv, potem pa ga vključimo neposredno v izobraževalno okolje, torej v razred oziroma v sistem vzgoje in izobraževanja, kot poteka sicer znotraj Slovenije. Zakaj je zelo pomembno, da to izvajamo stopenjsko in da z vsem tem ozaveščamo vse, ki so vključeni v izvajanje vseh postopkov in procesov? Zato, da se vsi skupaj učimo multikulturnosti, sprejemanja drugačnosti, predvsem pa strpnosti, kar se tiče izvajanja vseh procesov v vzgoji in izobraževanju. Moram tudi povedati, da Slovenija ima v svojih učnih, ne le načrtih, ampak izvajanjih predmetov relativno veliko vsebin, v primerjavi z drugimi državami, in na ta način skušamo ozaveščati širši izobraževalni sistem in vse vključene akterje tudi z vsebinami, ki se izvajajo že vrsto let. Tisto, kar pa v tem trenutku želimo predvsem sporočiti šolam pa tudi vsem ostalim enotam, ki se zdaj vključujejo, povprašujejo po informacijah, pa je to, da bomo v resnici sledili pravici, ki je dana, tako že v skladu s preteklo zakonodajo kot seveda z zakonodajo, ki utemeljuje poslanstvo učitelja, poslanstvo šole in izobraževanja. Mislim, da moramo tukaj biti v nenehnem dialogu drug z drugim, da lahko preprečimo kakršnekoli neprijetne ali neprimerne situacije.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Gospa ministrica, velik del javnosti je šokiran in zgrožen zaradi tega, kar so storili ti pedagogi. In vi ste jih pozvali. Ne vem, ali je to dovolj po vašem mnenju. Kajti ti pedagogi so kršili cel kup državnih in mednarodnih konvencij in zavez, ki bi jih kot intelektualci in pedagogi morali poznati. Glejte, Slovenci smo večkrat skozi zgodovino dokazali, da smo strpen in toleranten narod, ki je pripravljen pomagati človeku v stiski. Predvsem smo bili pa tudi sami večkrat v zgodovini begunci. In če nas ne bi velikodušno sprejeli tako v Ameriki, Nemčiji, Argentini, Švici, potem bi tudi mi kot narod mnogo težje obstali. Vsi, ki smo kadarkoli imeli otroke, tudi vemo, kako so krhki in ranljivi otroci, predvsem v tem odraščajočem obdobju, tam po 10. letu, ko so mogoče fizično že kar veliki, ampak v svojih dušicah še zelo majhni otročki. Če si predstavljamo, da smo mi v koži teh otrok, da ne rečem, da smo starši, ki smo jih poslali nekam v tuj svet, kjer ne poznajo njihovega jezika, kjer sami jokajo in jih nihče ne potolaži. ampak nasprotno, srečajo samo sovraštvo, potem mogoče bi lažje doumeli, kako je tem otrokom. In veste, ko bosta strah in sovraštvo zamenjali ljubezen in empatija, potem se bomo lahko mogoče kitili s tem laskavim naslovom Človek. Zato vas prosim, da mi dopolnite vprašanje s tem, kaj mislite konkretneje storiti.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič.
Kot sem povedala, pripravljamo vrsto teh, ne samo da pripravljamo, vrsta teh aktivnosti že poteka. Poteka v dialogu z ravnatelji, z učitelji, poteka v postopku samega iskanja nastanitvenih centrov, kar je sicer domena MNZ, seveda pa je vzgoja in izobraževanje tisto, ki pri tem pomaga. Tisto, kar je zelo pomembno in kar bomo predstavili tudi širše v naslednjih dneh in tednih, pa je sam postopek, sam protokol, sam način odzivanja, ki je v resnici že izkustven način iz preteklega obdobja, na kar ste tudi sami opozorili. Izkušenj je že nekaj, in je prav, da jih tudi na ta način zdaj samo še dopolnimo in skušamo v opolnomočiti tudi učitelja. Mislim, da je to tisto, kar je zelo pomembno v trenutnih situacijah, da se zmore in zna tudi usrediniti na pravi način, na odnos do teh otrok. Tisto, kar pa je pri tem tudi pomembno, pa je to, da smo že vključeni tudi v evropske iniciative, ki v tem trenutku potekajo. Gre za več vrst priprav in izvedb načina prenosa dobrih praks, s katerimi sodelujemo ministri Evrope in bomo tudi kot Slovenija skušali biti že v teh mesecih vključeni v vrsto tako imenovanih posvetov in delavnic na temo prav izkušenj, ne le na področju otrok in mladostnikov, ampak tudi širše, tudi odraslih. Gre namreč za to, da se Evropska komisija, še posebej na področju izobraževanja in usposabljanja, močno zavzela za to, da se razvijejo tudi novi instrumenti glede na aktualne problematike. Te instrumente bomo črpali tako preko CMEPIUS kot tudi preko, upamo, preko neposrednega dostopa, predvsem pa vključevanja naših strokovnjakov v te zbire. Mislim, da je prav, da predvsem z aktivnostmi pripomoremo k temu, da smo res strpni in znamo na pravi način poskrbeti za otroke, mladostnike in tudi širše. In to je tisto, kar že nekaj časa poteka tudi znotraj ministrstva. Smo pa v sodelovanju trije resorji, Ministrstvo za notranje zadeve, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport ter Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ker je to jurisdikcija vseh treh.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo zahtevala razpravo v Državnem zboru.
Hvala za besedo. Očitno ti ukrepi, ki ste jih našteli, delujejo slabo, ker se to ne bi smelo zgoditi. Pa naj vam povem samo še mnenje Pen kluba slovenskih pisateljev, v njihovem imenu Evald Flisar to označuje kot zgodovinsko sramoto. Pa mislim, da se vsi strinjamo, da se pisatelji borijo za naš obstanek z besedo že stoletja. Pravijo, da eno so razumni in premišljeni ukrepi, da nas begunski val ne bi preplavil, drugo pa je trdosrčnost do zapuščenih otrok. In kaj je v zvezi s tem storilo Ministrstvo za šolstvo? Kljub tako imenovani stalni pripravljenosti niste našli časa niti volje, da bi obsodili taka nečloveška dejanja. Jaz bi rekla, da je ta primer res nedopusten in se res ne bi smel zgoditi, kaj šele, da bi se kjerkoli v Sloveniji ta sramota ponovila. Zato predlagam, da v skladu s poslovnikom o tem opravimo na naslednji seji razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Dušan Radič bo postavil vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Evropski parlament je 15. aprila 2015 razglasil 2. avgust za mednarodni dan spomina na romski genocid. Pred tem pa so podobno storili nekateri nacionalni parlamenti, leta 2011 poljski sejm in leta 2014 hrvaški sabor. Več kot tisoč ljudi, predvsem mladih Romov iz 25 evropskih držav se je 2. avgusta 2014 v spominskem kompleksu taborišča Auschwitz-Birkenau na jugu Poljske poklonilo v spomin več tisoč Sintom in Romom, ki so bili pred več kot 70 leti žrtve pobojev v tem nekdanjem nacističnem koncentracijskem taborišču. Ta dan je simbolnega pomena za Rome, saj so na večer 2. avgusta 1944 v Auschwitzu ukinili romsko taborišče in nato v eni sami noči, tako imenovani Zigeunernacht, v plinskih celicah pobili 3 tisoč Sintov in Romov. Natančno število žrtev "porajmosa", kakor se v romskem jeziku imenuje nacistični genocid nad Romi in Sinti, ni znano. Po nekaterih ocenah so nacisti pobili več kot 80 % evropskih Romov. Z Judi, ki so jih nacisti v Auschwitzu ubili skoraj milijon, so bili Romi tretja najbolj številčna skupina v tem taborišču smrti. Tu je umrlo skupno okoli 21 tisoč Romov in Sintov, ki so jih pripeljali iz 14 evropskih držav, tudi iz nekdanje Kraljevine Srbov, Hrvatov in Slovencev. S tem v zvezi, spoštovana ministrica, vas sprašujem: Kakšna je možnost financiranja manjše spominske plošče v murskosoboškem parku v spomin na romski genocid? Hkrati predlagam, da Slovenija razglasi 2. avgust za mednarodni dan spomina na romski genocid. Za odgovor se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, drugi prisotni! Naj najprej odgovorim na zadnji del vašega vprašanja. Maja lansko leto smo dobili na Ministrstvo za kulturo s strani Zveze Romov Slovenije prošnjo za podporo pri postavitvi spominske plošče. Tedaj smo predlagatelji odsvetovali, naj se s projektom za postavitev spominske plošče prijavi na poseben razpis Ministrstva za kulturo, ki je namenjen romski skupnosti. Tedaj je bil razpis za tisto leto že zaključen, medtem ko za letošnje leto se je razpis pred kratkim zaključil in sodelavci so me obvestili, da je med prijavljenimi tudi ta projekt. Ob prijavljenih projektih bo tako kot običajno v vseh razpisih odločala posebna strokovna komisija. Kar pa zadeva vaše prvo vprašanje, da Slovenija razglasi 2. avgust za mednarodni dan spomina na romski genocid, se na ministrstvu povsem strinjamo. V zvezi s tem smo posredovali tudi odgovor, ker namreč tedaj smo hkrati s predlogom oziroma s prošnjo za sredstva za spominsko ploščo od Zveze Romov Slovenije dobili tudi pobudo naj Državni zbor Republike Slovenije sprejeme takšno odločitev. Torej kmalu za tem, ko je 15. marca 2015, tako kot ste omenili, to storil že Evropski parlament. Pobuda je bila naslovljena na predsednika republike, predsednika Državnega zbora, na predsednika Vlade, na ministra za zunanje zadeve in tudi name kot ministrico za kulturo. Že takrat smo se na ministrstvu pozitivno odzvali in pozdravili vsa prizadevanja, ki so namenjena ohranitvi spomina na genocid, ki se je med 2. svetovno vojno zgodil tudi nad Romi in Sinti. Dejansko obstajajo tehtni razlogi za to, vi ste jih kar precej že navedli. Vsekakor gre za grozodejstva 2. svetovne vojne, kjer je šlo tudi za sistematično preganjanje in iztrebljanje ne le judovskega prebivalstva in nekaterih ostalih narodov, ki so jo izvajali nacistična Nemčija in njeni zavezniki ter kolaboranti, temveč so bili sistematično preganjani in iztrebljeni tudi Romi oziroma in Sinti. Generalna skupščina Združenih narodov je 1. novembra 2005 na svojem zasedanju z Resolucijo 60/7 za svetovni dan spomina na žrtve holokavsta razglasila 27. januar, tega dne, to je leta 1945, je namreč ruska armada osvobodila največje koncentracijsko taborišče Auschwitz-Birkenau na Poljskem. Leta 2012 pa se je Nemčija v Berlinu spomenikom poklonila tudi Romom in Sintom, ki so bili prav tako žrtve nacističnega holokavsta. Romski genocid je bil v okviru ohranjanja spomina na holokavst in preučevanje ter obsodbe nacističnih zločinov med 2. svetovno vojno dolgo prezrt. Šele v zadnjih desetletjih prejšnjega stoletja so mednarodni dokumenti in pravni akti sistematično preganjanje Romov označili z besedo genocid. Spomin na tovrstne grozote je danes v kontekstu preprečevanja sovraštva in nestrpnosti med različnimi narodi, kulturami in verami še posebej aktualen. Mislim, da ni treba posebej utemeljevati, zakaj se na Ministrstvu za kulturo in tudi sama osebno strinjam s predlogom, naj Državni zbor 2. avgust razglasi za dan spomina na porajmos. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Radič, izvolite za zahtevo. Aha, ne boste zahtevali. Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila vprašanje ministru za pravosodje, mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, spoštovani gospod minister! 39. člen Ustave Republike Slovenije govori o pravici do svobode izražanja. Ta pravica je za naše toliko bolj pomembna, ker smo izšli iz komunističnega sistema in je nastala na nek način kot odgovor na tako imenovani verbalni delikt, ki smo ga imeli v času prejšnje države. Prav zato je pravica do svobode izražanja tesno povezana z demokratično obliko vladavine. In prav na tej točki, se pravi, če pride ali pa prihaja do kakršnegakoli omejevanja pravice do svobode govora, bodisi recimo preko pritiskov oblastnih organov s tožbami posameznikov ali pa preko recimo ukinjanj komentarjev pod članki na internetu, potem na tej točki je vedno na preizkušnji demokracija. Slovenija se nahaja v izjemno težkem položaju zaradi migrantske krize, ljudi je strah, so zaskrbljeni, vlada pa se, žal, po našem mnenju glede na to, kar opazujemo, ne zna ustrezno odzvati na reševanje tega položaja. Namesto, da bi državljani dobili odgovore na mnoga vprašanja, ki jih zastavljamo tudi v opoziciji, pa se v koaliciji in tudi v vladi ukvarjate s tako imenovanim sovražnim govorom, ki pa se ga zlorablja za utišanje kritične misli in pravice do svobode govora. Zadnje razprave o tem nakazujejo namreč prav naslednje. Spoštovani gospod minister, zanima me: Ali boste kakorkoli šli v spremembo zakonodaje s področja sovražnega govora, ki je jasno opredeljen v 297. členu Kazenskega zakonika? Ali je za vas kritika vlade ali pa nekega oblastnega organa sprejemljiva v demokratičnem sistemu ali pa vam predstavlja kakršnekoli osebne težave? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovana poslanka, ostale poslanke in poslanci! Ni kaj drugega za reči, kot da se strinjam z vami glede pomena svobode izražanja v demokratični družbi, dodal bom še to seveda, da svobode izražanja v nobeni družbi celo ne v Združenih državah Amerike, kje je njihov priv amandma najmočneje zavarovan, ni absolutna, da je moje globoko prepričanje, da je tukaj treba slediti prostoru sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, zato ker naše sodne prakse je relativno malo. Samo v zadnjih petih do osmih letih je Evropsko sodišče za človekove pravice izdalo približno 30 referenčnih sodb za različne države, vključno z Republiko Slovenijo, in tudi za države, bomo rekli, ustaljene in stare demokracije, kjer so v določenih primerih podprli omejitev svobode gibanja, ravno v primeru, ko je šlo za neposredne žalitve ali pa posege v zasebnost, kar gotovo veste, ker predstavljate stranko, ki, mislim, da je, ko sem se pripravljal na ta odgovor, sama ali preko vašega predsednika vložila največ kazenskih ovadb oziroma civilnih tožb za izrečene besede medijev, novinarjev, drugih politikov. To je pravno dopustno in to je stvar sodne prakse. Je pa to občutljivo vprašanje, brez dvoma. Kar se tiče pa vprašanja, ki ste ga postavili konkretno meni. Že na tistem posvetu sem povedal, da v temu trenutku potrebe po spremembi Kazenskega zakonika ne vidim, da je tukaj bolj vprašanje prakse, sodne prakse in prakse organov odkrivanja in pregona. In pa še, postavili ste mi vprašanje, ki upam, da je retorično, ali je kritika vlade dopustna. Jaz mislim, da še vedno živimo v svobodni državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Eva Irgl, dopolnitev odgovora.
Ja, gospod minister, približno takšen odgovor sem pričakovala. Poglejte, jaz sem vas vprašala natančno, ali je za vas kritika vlade ali pa nekega oblastnega organa sprejemljiva ali pa vam povzroča težave. Zakaj sem vas to vprašal? Zaradi tega, ker je Komisija za preprečevanje korupcije, pred časom, ko set jo vi vodili, vložila kazenske ovadbe zoper nekatere posameznike, ker so si drznili kritično ni ostro spregovoriti o takratnem vašem delovanju in delovanju Komisije za preprečevanje korupcije. Pomembno je, da od oblastnega organa, kar KPK nedvomno je, se pričakuje bistveno višji tolerančni prag do izjav, izrečenih na njihov račun. Če želimo govoriti o nekem učinkovitem delovanju demokracije, potem moramo pustiti veliko prostora za kritiko vsakokratne oblasti in oblastnih organov. Dovoliti moramo državljankam in državljanom, da informacije krožijo, da se mnenja širijo, da imajo ljudje pravico govoriti o javnih zadevah, ki se jih tičejo. V Komisiji za preprečevanje korupcije ste takrat očitno pozabili, da ste oblastni organ, ki ne bi smel v nobenem primeru izvrševati svoje moči nad posameznikom, tu so namreč, spoštovani gospod minister, razmerja povsem jasna. In takrat ste posegli, po mojem mnenju, izrazito v pravico do svobode izražanja. In zato vsa, spoštovani minister tukaj sprašujem naslednje: Ste s takratnimi predlogi za pregon – in če danes pogledate, tudi za nazaj – šli predaleč in ste z njimi posegli kakorkoli v pravico do svobode izražanja, zlasti, če sami veste, da na takšnem položaju morate sprejeti, da je kritika, tudi če je ostra, in seveda morate imeti za to bistveno višji tolerančni prag? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Očitno sva res oba zelo predvidljiva. Rekli ste, da ste pričakovali tak odgovor, in jaz sem seveda pričakoval nadaljevanje vašega vprašanja in točno v tej smeri. Poglejte, na Komisiji za preprečevanje korupcije smo, mislim da, podali takrat predloge za pregon zoper štiri osebe, vse štiri osebe so bile bodisi aktualni ali bivši visoki predstavniki, politični ali javnomnenjski, ker smo menili, da so besede, ki so bile izrečene, prestopile mejo dovoljenega. Ni šlo za kritiko, ampak je šlo za žaljenje in spodkopavanje integritete organa. Ni šlo za besede, ki bi pomenile, nismo imeli težav s pravnimi analizami, recimo sami veste, prof. Šturm nas je zelo močno kritiziral, na kraj pameti nam ni padlo, da bi, recimo, zoper njega podali kakšen predlog za pregon, ker je bilo to na strokovnem nivoju. Ko pa so nekateri vaši, sedanji ali bivši, poslanci uporabljali zelo krute besede zoper institucijo, smo pač podali predlog za pregon. S samim predlogom za pregon nismo v ničemer posegli v svobodo izražanja, ker sam predlog za pregon ne pomeni nobene sankcije. Mi nismo bili represivni organ, o tem je presojalo tožilstvo, odločilo se je kot se je odločilo. Dodal bi še nekaj, izrecna odločitev senata komisije je takrat bila, da noben od nas treh, čeprav smo marsikaj preživeli preko medijev, tudi nekaterih vaših glasil, ni podajal nobene ne civilne ne kazenske tožbe zaradi kritike nas posameznikov ali žaljenja nas posameznikov, samo kar se je nanašalo na KPK, in še to izključno zoper osebe, ki so bili funkcionarji ali pomembne javne osebnosti. Zoper nobenega novinarja nismo dali takšnega predloga. In ni, veste, tako zelo preprosto, prav odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice kažejo na področju protikorupcijskih organov, tožilcev in tako naprej, mi imamo štiri relativno nove odločbe izpred 3, 4 let iz Moldove in Romunije, kjer se izkazuje posebna dolžnost države, da tovrstne organe zaščitijo, tudi pred posegi močnih posameznikov, ki delujejo v politiki. In še enkrat, o tem bi se lahko strinjali, če bi danes razmišljal, da mogoče ne bi sprejel enake odločitve. Me pa veseli, da ste to vprašanje odprli, ker kot rečeno iz vaše stranke je 47, 47 takšnih različnih ovadb ali predlogov za pregon prišlo samo v zadnjih 8 letih. Mislim, da mogoče imamo vsi še možnost za osebne in siceršnje izboljšave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje Ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar! Poslanska skupina Nove Slovenije ni tista, ki bi na tej človeški nesreči, ki ji pravimo begunska in migrantska kriza, kovala politične točke, nas pa poznate, da opozarjamo in bomo še naprej opozarjali in zahtevali varnost, varnost, varnost, varnost za naše državljane in za begunce in migrante. Zavezani so resnici in tukaj prav vas vidim, spoštovana ministrica, kot tisto članico vlade, od katere lahko na moja vprašanja dobim relevantne, torej resnične odgovore. Mi smo namreč tisti, ki podležemo raznim dezinformacijam preko medijev, preko družbenih oziroma socialnih omrežij, zato je privilegij, da vam lahko danes postavim nekaj vprašanj. In sicer: Koliko namestitvenih in nastanitvenih centrov načrtujete v Sloveniji? Kakšna je razlika med namestitvenim in nastanitvenim centrom – definicijo, prosim? Na katerih lokacijah in kakšne bodo kapacitete po posameznih lokacijah? In zdaj en sklop vprašanj vezanih na Lendavo oziroma moj volilni okraj, od koder dobivamo tudi največ vprašanj: Kdo in na kakšen način je v Občini Lendava določil postavitev namestitvenega centra in ali je Občina Lendava bila s strani vlade zaprošena za soglasje? Kolikor vem, soglasja do danes še ni. Naprej: Kakšna je kapaciteta namestitvenega centa v Lendavi in koliko migrantov je trenutno tam nastanjenih ter koliko jih bo, po vaši oceni, konec marca 2016? Ali drži podatek, gospa ministrica, da je pred nekaj dnevi nekaj migrantov pobegnilo iz namestitvenega centra v Lendavi? Če da, kje se trenutno nahajajo? Ali drži podatek, da je eden izmed migrantov ukradel avtomobil in bil pozneje ujet v Avstriji? Če da, zakaj so potem migrantje dobili pravico do svobodnega gibanja izven centra? Ali obstajajo kriteriji za izbiro migrantov, ki bodo nameščeni v centru v Lendavi, na primer država izvora, narodnost, starost, vrnjeni iz Nemčije oziroma Avstrije? Naslednje vprašanje: Ali bodo migrantje imeli prosto gibanje po Lendavi oziroma v Prekmurju tudi v prihodnje? Kakšen bo ta režim? In še zadnje v tem sklopu: Ali bo za zagotavljanje varnosti domačinov in migrantov povečano število policistov na območju občine Lendava? Hvala za vaše odgovore.
Hvala lepa. Odgovorila bo mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani poslanec, zahvaljujem se vam za vaša vprašanja, ker namreč tudi jaz menim, da je zelo pomembno, da se določene dezinformacije, ki se pojavljajo v medijih, izničijo. V tej smeri gredo tudi vaša vprašanja. Kot sem že danes v odgovoru na eno prvih vprašanj odgovarjala, torej nastanitvene kapacitete so potrebne zaradi ukrepov, ki jih vlada dejansko izvaja za uravnavanje oziroma zaustavljanje toka, torej zaradi ukrepov, ki jih izvajamo tako na južni kot na severni meji, ker v nasprotnem primeru je namreč alternativa razprševanje migrantov po našem teritoriju, zato si tudi vlada zelo zavzema, da bi v celoti zaživela pobuda predsednika vlade, da se zadeve začnejo še bolj učinkovito urejati v Makedoniji, torej, da se na podlagi skupnih kriterijev vstopa na to migrantsko pot, da potem ni zavračanja na posameznih mejah na poti do ciljnih držav, ker vemo, da Nemčija v tem trenutku še zmeraj vodi politiko odprtih vrat. Kar se tiče naše situacije, spraševali ste glede razlike med različnimi tipi centrov, in sicer sprejemni centri so v času prvega in drugega migracijskega vala bili namenjeni predvsem sprejemu, registraciji, nujni oskrbi migrantov, nastanitveni pa dejansko v tisti situaciji, začasni kratkotrajni namestitvi. Sedaj sta sprejemna centra le Dobova in Gruškovje, medtem ko pa vsi ostali namestitveni so namenjeni začasnemu zadrževanju migrantov iz razloga, ki sem ga že uvodoma orisala. Trenutno je registriranih devet namestitvenih centrov s skupno kapaciteto 4453, seveda brez tistih, ki so namenjeni prosilcem za azil, ki pa so po kontingentem načrtu. Kar se tiče Lendave. Sprejemni oziroma zdaj namestitveni center Lendava je bil pravzaprav med prvimi, ki so bili organizirani že v času začetka migrantskega toka v septembru po predhodnem dogovoru in tudi z vedenjem lokalne skupnosti. Če se spomnite, tudi takrat je bila tiskovna konferenca po mojem obisku pri županu, obiske je izvedel tudi državni sekretar Šefic. Takrat nobenega nasprotovanja ni bilo. Dejansko tudi nismo dobili nobenega alternativnega predloga v tistem času. Tako da je do tega prišlo pravzaprav zato, ker v januarju je z ukinitvijo sprejemnih centrov na mejnem prehodu Petišovci in bivšem mejnem prehodu Dolga vas bil torej ta center reorganiziran oziroma preoblikovan za sprejem in nastanitveni center. Kapaciteta je 610 oseb. Tam je trenutno nastanjenih 35 tujcev – če se ta številka v tem trenutku ni spremenila–, ki so v postopku vračanju v Republiko Hrvaško. Stanje ob koncu marca 2016 bo težko napovedati, ker bo to tudi odvisno od razvoja dogodkov v ciljnih državah in pa tudi od skupnih ukrepov držav na zahodno balkanski poti. Glede teh dogodkov, ki ste jih omenjali, torej glede tega, da so migrantje zapustili center in kraja avtomobilov, to smo že pojasnjevali na pretekli seji. In kot že takrat rečeno, povezave med kaznivimi dejanji in temi migranti ni bilo. Direktor policijske uprave Murska Sobota je to potrdil. Migranti, ki so v okviru milejših ukrepov nastanjeni v Lendavi, in v okviru Zakona o tujcih nimajo omejitve gibanja izven centra, se zato lahko gibljejo tudi izven njega. Večina migrantov, ki je torej nastanjena po teh kapacitetah je pravzaprav zavrnjenih s strani Avstrije. Tujci so v postopku vračanja v države, od koder so vstopili v Slovenijo oziroma v državo izvora. Migranti, ki so v okviru teh milejših ukrepov nastanjeni v Lendavi, v okviru Zakona o tujcih nimajo omejitve gibanja izven centra, ima pa policija nad njimi nadzor. Določa jim obvezno javljanje na policiji. Treba pa je poudariti tudi, da so te osebe bile preverjene po policijskih evidencah in nobenih varnostnih zadržkov policija ni ugotovila. Seveda bo policija v vsakem primeru zagotavljala varnost ljudi in premoženja in tudi spoštovanje človekovih pravic, nenazadnje je to tudi poslanstvo naše policije. Glede na celostno analizo namestitve migrantov na tej lokaciji, ki jo omenjate, ki vključuje tudi vsa varnostna tveganja, se za zagotavljanje varnosti sproti določa tudi število policistov. V primeru dodatnih potreb po kadrovski pomoči, če bi se ta potreba pokazala, bodo napoteni tudi dodatni policisti iz drugih policijskih uprav pa tudi iz drugih enot Policijske uprave Murska Sobota.
Hvala lepa. Gospod Horvat, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Gospa ministrica, hvala za te odgovore. Poslanci Nove Slovenije smo blizu ljudem in mojo številko telefona ima najbrž večina prebivalcev v lendavskem volilnem okraju. In ob 14.25 sem dobil naslednji dve sporočili: "Danes ob 13.45 se je šest migrantov prosto sprehajalo po Lendavi, kljub drugačnim zagotovilom na petkovi seji Občinskega sveta Občine Lendava." Na tej seji bi naj bil tudi vaš sodelavec, državni sekretar gospod Šefic. In tam je pravzaprav, po mojih informacijah, upam, da so resnične, bilo doseženo soglasje. Tako župan Občine Lendava kot tudi Občinski svet so prišli do zaključka in sprejeli sklep, da center z odprtim gibanjem za begunce za Lendavo ni sprejemljiv. Se pravi, to, kar je občinski svet želel, sklenil, na drugi strani zdaj vidimo, pred pol ure, recimo, pa se begunci oziroma migranti prosto gibljejo po mestu Lendava. Da se razumemo, jaz sem govoril o tej človeški nesreči, ki se je zgodila, ampak mi moramo zagotavljati varnost našim državljanom in migrantom, obojim. Mislim, da se tu premalo, gospa ministrica, upošteva volja lokalnih skupnosti. In niso kar tako vsepovprek lokalne skupnosti nastrojene proti migrantom in proti beguncem, ni res, jih sprejmejo, nihče pravzaprav ni nasprotoval, vsaj po mojih informacijah, namestitvenemu centru v Lendavi. Ne vem sicer v čigavem lastništvu je tista površina, tista parcela, ampak ljudje prosijo in zahtevajo nek režim, ki bo zagotavljal varnost. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Kot že rečeno, torej migrantom, ki so bili nastanjeni v nastanitvenem centru v Lendavi, je policija skladno z določilom Zakona o tujcih z odločbo določila bivanje izven centra kot milejši ukrep. Za to se odloči takrat, kadar se lahko tudi na ta način da zagotoviti odstranitev tujca iz države. V tej celotni situaciji seveda razumemo vse pomisleke in skrbi lokalnih skupnosti, vendar pa je treba izhajati tudi iz obstoječe zakonodaje, namreč 81. člen Zakona o tujcih določa primere, kadar se lahko ta obvezna nastanitev tujca v centru za tujce nadomesti z milejšim ukrepom, če se lahko tudi na tak način zagotovi odstranitev tujca iz države. Namen tega ukrepa ni dejanska omejitev gibanja, ampak je gibanje omejeno samo na kraj bivanja, zato se lahko zgodi, da ti tujci tudi zapustijo kraj bivanja ali pa na koncu koncev,odidejo v kak drug kraj ali sploh zapustijo našo državo. Dejstvo je, da dolgoročno omejevanje gibanja migrantom v nastanitvenih centrih, ki ne zapadejo pod 76. člen Zakona o tujcih, ki ureja postopek odstranjevanja, po trenutni zakonodaji ni mogoč. Mi smo tudi z namenom odvračanja potencialne nevarnosti, ki bi lahko pod določenimi okoliščinami nastala v primeru, ko je na določenem kraju v določeni kapaciteti nakopičenih veliko število tujcev, ki bi imeli prosto gibanje, smo tudi v okviru interventne zakonodaje predlagali omejitev gibanja migrantom, ki niso v postopku odstranjevanja, za čas, daljši od 48 ur, vendar pa se s tem ni strinjalo Ministrstvo za pravosodje. Mogoče bodo pa okoliščine v prihodnosti tiste, ki bodo vendarle terjale spremembo Zakona o nadzoru državne meje, tudi v tej smeri. Hvala.
Hvala lepa. Boste zahtevali razpravo v Državnem zboru? Izvolite, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik, in hvala lepa, gospa ministrica, za vaše odgovore. Jaz nimam razloga, da vam ne bi verjel, ampak ravno zato, ker ste zdaj na koncu povedali, kako se bo situacija odvijala v prihodnje, nihče je ne more predvideti in ravno to na nek način terja potrebo po eni poglobljeni razpravi, izključno zato, da bi predvsem vam Državni zbor pomagal, da si odgovorimo na vprašanja, ali je za ta trenutek in za prihodnost naša zakonodaja optimalna ali kliče po eventualnih spremembah, da vidimo, ali imamo dovolj motivirane policiste in ali imamo dovolj policijskih kapacitet, da dejansko tudi slovenski javnosti pojasnimo, kaj se bo dogajalo na namestitvenih centrih in kje bodo ti centri dejansko postavljeni in predvsem komunikacija, komunikacija, komunikacija. Mislim, da je ta trenutek premalo dobre iskrene, odprte komunikacije med vlado in med lokalnimi skupnostmi. Vemo, zakaj je ta otežena, ne bi rad zašel v področje financiranja lokalnih skupnosti, ampak mislim, da na temu področju lahko naredimo in moramo narediti več. In zato, gospod podpredsednik, predlagam, da kolegice in kolegi opravimo eno poglobljeno razpravo na to temo, da bomo tako dejansko proučili razne scenarije, ki nas morebiti čakajo v prihodnje, da nas ne presenetijo, da bomo pripravljeni na reševanje različnih scenarijev, ki nam jih prinaša ta, še enkrat pravim, nesreča, ta begunsko-migrantska kriza. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Ivan Hršak bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovana ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Koalicijski partnerji smo že od samega začetka sprejemanja Zakona o davčnem potrjevanju računov zagovarjali stališče, da se le-ta oblikuje brez izjem. Od uvedbe davčnih blagajn z letošnjim letom pa v praksi še vedno ostajajo težave pri nekaterih deležnikih, zlasti pri različni in nejasni interpretaciji posameznih določb omenjenega zakona. Med njimi so tudi verske skupnosti, ki zaradi uporabe prostovoljnih prispevkov predstavljajo tovrstno izjemo. Nadzor s strani FURS, če intenzivno poteka in čeprav se zavedam, da bodo rezultati vidni šele po preteku določenega časa, vas vseeno sprašujem: Koliko nadzorov je bilo izvedeno v mesecu januarju s strani FURS in kakšne so bile ugotovitve? Koliko nadzorov je bilo izvedeno doslej, torej v mesecu februarju, s strani FURS in kakšne so bile ugotovitve? Posledično me zanima število izrečenih glob ter njihova višina. Koliko nadzorov je bilo s strani FURS izvedeno do sedaj pri cerkvenih objektih in kakšne so bile ugotovitve nadzora? Ali so bile cerkvenim subjektom izdane globe in če so, v kolikšni višini? Ali je FURS pri nadzoru cerkvenih subjektov ugotovil morebitno kršitev zakona v primeru, ko denimo obstajajo že vnaprej določene cene različnih storitev, kot na primer za sveto mašo, pogreb in podobne storitve, za kar so naročniki le-teh izrecno seznanjeni s ceno, uradnih cenikov pa verske skupnosti ne uporabljajo in se sklicujejo na načelo prostovoljnosti, čeprav gre dejansko za plačilo za opravljeno storitev? Ali menite, da se takšne izjeme, za katere vemo, da obstajajo v praksi sploh lahko odpravijo? Ali mogoče na ministrstvu razmišljate o noveliranju zakona? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister, dr. Dušan Mramor, izvolite.
Spoštovani poslanec Ivan Hršak. Poostren nadzor nad izvajanjem Zakona o davčnem potrjevanju računov Finančna uprava Republike Slovenije izvaja od 1. februarja dalje. V prvih treh tednih meseca februarja so uslužbenci mobilnih oddelkov in inšpektorji FURS opravili 2 tisoč 702 postopka nadzora izvajanja tega zakona. Odkrili so 226 nepravilnosti, kar pomeni, da so bile nepravilnosti ugotovljene v 8,4 % opravljenih nadzorov. Nadzori so bili primarno opravljeni pri zavezancih, ki jim je FURS v januarju 2016 izrekla opozorila in določila rok za vključitev v sistem davčnih blagajn. Ugotovljeno je bilo, da velika večina zavezancev je izpolnila obveznosti, pri manjšem deležu pa so bile še vedno ugotovljene nepravilnosti. Od skupno 226 ugotovljenih kršitev je bilo v 87 primerih začel tudi prekrškovni postopek z namenom izrekla globe, od tega je bilo z izdajo plačilnih nalogov že zaključenih 23 postopkov, 64 postopkov pa je še v teku. Za prekrške manjšega pomena je bilo izrečenih tudi 137 opozoril. Z izdanimi plačilnimi nalogi in odločbami je bilo skupno izrečeno na 44 tisoč evrov glob, najpogosteje ugotovljene in selekcionirane kršitve v prvih treh tednih februarja 2016 so bile, zavezanec ni izdal računa, poslani podatki se ne ujemajo s podatki na izdanem računu, izdani računi niso potrjeni, kršitve, povezane z uporabo vezanih knjig iz računov. V prvih treh tednih izvajanja nadzora FURS ni izvedla postopkov pri subjektih verskih skupnosti. Zdaj pa glede na vaše vprašanje, glede na to specifiko pri cerkvenih subjektih je to mogoče urediti samo skozi nadzor, FURS pa se je odločil, da bo v naslednjih dneh izdal opozorilo in neko navodilo tudi tem cerkvenim subjektom, da prostovoljni prispevki, ki imajo v naprej določene cene, niso po zakonu smatrani kot prostovoljni prispevki in jih bo na to opozoril. Seveda pa pride v nadaljevanju tudi do inšpekcijskih pregledov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Hršak, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Ravno to, ko ste na koncu rekli, sem pravzaprav hotel nekako predlagati. Vidim, bi rekel, en del rešitve v tem, da bi potem ti cerkveni subjekti, to se pravi cerkve, morali imeti nekje na vidnem mestu napisano, to se pravi, vidno, viden napis, da so vse storitve, ki se tukaj izvajajo na prostovoljni bazi, na prostovoljnih prispevkih. In skozi to bi dejansko tudi morali obvestiti javnost, to se pravi, če bo nekdo rekel ne, ta storitev stane toliko in toliko, čeprav cenika uradnega ni, bi morali seveda, tudi apeliram na te, ki bi to ugotovili, da potem to prijavijo. Na ta način bi se dejansko resnično izognili praksi, ki verjamem, da v tem času na tem področju obstajajo, saj seveda tudi iz razgovorov z določenimi ljudmi tudi pred kratkim, da to dejansko obstaja. Mislim, da pravzaprav ni prav, da je tako, to se pravi, da moramo to zadevo urediti, glede na to, da tudi te verske skupnosti dobijo znaten delež državnega denarja na svoje delovanje. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, prosim za odgovor. Ni vprašal. Dobro. Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister, lepo pozdravljeni! Seveda nas veseli, da smo bili v preteklem letu, tudi napoved glede same gospodarske rasti, so kar spodbudne, in tega smo seveda vsi zelo veseli. Zaskrbljujoče je pa vseeno to, da jesenska napoved UMAR, ki je nekako osnova za vse nadaljnje analize in tudi odločitve Vlade Republike Slovenije v prihodnje, ne upošteva migracijske krize, na kar ste odgovorili tudi na moje pisno poslansko vprašanje v mesecu novembru. Sedaj vemo, da sta ključna dejavnika gospodarskega okrevanja zasebna potrošnja in pa izvoz. Prav izvoz je eden izmed tistih dejavnikov, ki me osebno zelo skrbi. Če pogledamo, katere so naše glavne izvozne partnerice, vidimo, da so to Avstrija, Nemčija, Hrvaška, Italija. Torej države, ki so izjemoma izpostavljene migracijskim tokovom, tudi nenazadnje migrantom, dogaja se že to, da se meje med posameznimi državami zapirajo, kar lahko povzroča večje stroške za same podjetnike, pomeni daljše transportne poti, pomeni oteženost pri dobavah "just in time" in podobno. Spoštovani minister, resnično me zanima vaša ocena: Kaj migracijska kriza pomeni za gospodarsko rast v Sloveniji, za letošnje leto in nenazadnje tudi za naprej, tako z vidika tega, kar se dogaja v naših največjih gospodarskih izvoznih partnericah, kot tudi nenazadnje to, kar se dogaja tukaj v Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Ja, spoštovana poslanka Suzana Lep Šimenko. Ocene teh vplivov so lahko zelo različne, in te ocene so po eni strani lahko pozitivne, po drugi strani negativne. Zagotovo bi padec schengena prinesel izjemno velike negativne učinke posebej za Slovenijo, zaradi tega ker je Slovenije ena najbolj odprtih gospodarstev v Evropski uniji. Ocene so zelo različne, gredo tja do 60 milijard, kar se meni zdi sicer malo pretirana številka za celo EU, in seveda ustrezen delež za Slovenijo. Vendar se moramo pa hkrati zavedati, da na drugi strani so tudi predvsem srednjeročne in dolgoročni pozitivni učinki. Slovenija se sooča tako kot precej držav Evropske unije z problemom staranja prebivalstva, s krčenjem populacije in sprememb demografskega profila in to znižuje potencialno gospodarsko rast, medtem ko bodo stroški staranja prebivalstva narasli. Zadnje projekcije Evropskega statističnega urada z leta 2013 kažejo, da se bo po letu 2025 prebivalstvo Slovenije začelo zmanjševati kljub povečevanju neto migracij nad raven 4 tisoč posameznikov na leto. Skladno s projekcijami se bo populacija Slovenije med 2015 in med 2035 skrčila za približno 10 tisoč ljudi. V tem času se bo število prebivalcev starih med 15 in 54 let znižalo za 54 tisoč ljudi, medtem ko se bo število prebivalcev starih 65 let in več povečalo za 70 tisoč ljudi. Ti neugodni trendi se bodo nadaljevali tudi na daljši rok, tam do 2050. Bo pa poslabšanje demografske strukture še posebej močno v obdobju med leti 2025 in 2035. In to demografsko stanje je tudi eden od ključnih motivov za Nemčijo, da v času, ko ima fiskalno stabilnost, ko ima strukturni deficit nič, ko ima praktično polno zaposlenost tako, bi rekel, širokogrudno sprejema migrante, ker to bi bila rešitev za Nemčijo na daljši rok za pomladitev prebivalstva. Jaz bom šel v bistvu na neko oceno, ki ima seveda vedno hude predpostavke. Tako da tukaj te modelske ocene bi jaz jemal z določeno rezervo, ampak ob določenih predpostavkah z modeli lahko do takšnih rezultatov pridemo. Učinek migrantske krize na gospodarsko rast lahko delimo na kratkoročni in dolgoročni vpliv. Kratkoročni vpliv bo odvisen od števila migrantov in posledično od obsega javnofinančnih sredstev, ki bodo potrebna za namen obvladovanja migantskih tokov ter načina zagotavljanja teh sredstev, poleg tistega, kar sem prej povedal, kar je negativni vpliv z zapiranjem meje. V primeru, da se bo zaradi teh sredstev povečala skupna javna finančna poraba, recimo en del sredstev dobimo od Evropske unije, en del sredstev sami prispevamo in povečamo javnofinančno porabo, bo učinek na kratek rok lahko pozitiven. Višja skupna javnofinančna poraba bi namreč povečala domačo potrošnjo in s tem na kratek rok pozitivno vplivala na BDP. Bi pa seveda ta dodatna javnofinančna poraba povečala tako primanjkljaj kot tudi dolg države, saj bo vsaj del teh dodatnih sredstev treba financirati z zadolževanjem. Učinek migrantske krize na rast je lahko na drugi strani tudi nevtralen, če bi se zaradi povečanih odhodkov za ta namen prihranke iskalo na drugih področjih, tako da pač drugje pa pač povpraševanje zmanjšamo in potem ostane samo tisto, kar smo prej govorili, v bistvu ta negativni vpliv zapiranja mej na tako odprto gospodarstvo, kot je slovensko. Dolgoročni vpliv migrantske krize na rast BDP je odvisen od zmožnosti integracije migrantov, ki bodo v Sloveniji zaprosili za zaščito, in to integracijo v delovno silo. Seveda, če je ta proces kontroliran in je sposobnost integrirati migrante v družbo in jih ustrezno zaposliti, potem je ta učinek lahko dolgoročen in zelo pozitiven. Po modelih, ki smo jih razvili, simulacije, ki so bile narejene na podlagi zadnjih projekcij prebivalstva, kažejo, da bi bil v primeru stalnih pozitivnih neto migracij, tam približno 4 tisoč na leto, vpliv na potencialno gospodarsko rast za Slovenijo do leta 2024 v višini 0,05 odstotne točke letno, na dolgi rok do leta 2047 pa nekoliko višji, na višini 0,13 odstotne točke letno.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, jaz bi se popolnoma strinjala z vami, če bi tukaj generalno govorili o migracijah na način, kot to dela Kanada, Avstralija, Nova Zelandija ali še katere druge države, torej ko v svojo državo pritegnejo izobražene, usposobljene ljudi, ljudi, ki že znajo njihov jezik. Tukaj ne moremo govoriti o takšnem tipu migracij. Vemo, da so ti ljudje tako rekoč večinoma brez izobrazbe, ne znajo jezika, ko govorimo o našem jeziku, in jih je tako rekoč nemogoče vključiti v našo, dejansko nekje zaposliti v določenih podjetjih, na trg delovne sile spraviti. Po drugi strani pa so tu še ostale razlike, zaradi katerih si dejansko prebivalci Republike Slovenije v večini niti ne želijo njihove vključitve v našo državo. Se pa strinjam, seveda je demografsko stanje tudi pri nas na dolgi rok zelo zaskrbljujoče in pomeni tudi, jaz verjamem, da je to vaša glavna osnova, ko preračunavate, kaj se bo v prihodnosti dogajalo, ker je to velik strošek za državo. Tisto, kar mene od vsega najbolj skrbi, je to, kakšen vpliv bo imelo na naše izvoznike. Ali imate mogoče podatek, kaj pomeni zapiranje mej konkretno za naše izvoznike in posredno na gospodarsko rast v Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, gospod minister, izvolite.
Jaz se z vami popolnoma strinjam, da je ta ocena učinka migrantskih tokov na gospodarstvo Slovenije odvisno od številnih predpostavk in se razlikuje na kratek in dolgi rok. Pomembne predpostavke se nanašajo na profil migrantske populacije, to kar ste omenili. Učinek je namreč močno odvisen od spretnosti oziroma izobraženosti, od starosti, zmožnosti absorpcije, kar ste tudi omenili, v delovno silo, na kar vplivajo politike, ukrepi in splošni okvir za olajšanje vključitve migrantov na trg dela. Nedvomno bi mladi in visokoizobraženi migranti pozitivno vplivali na trg delovne sile in produktivnost, medtem ko je učinek starejših, slabše izobraženih bolj negotov. O tem pač ni dvoma. Da bi točno imeli oceno, kaj bi to zaprtje oziroma otežitev prehoda mej imelo na izvozno gospodarstvo Slovenije, mi te ocene še nimamo. Imamo neke grobe ocene, predvsem s strani združenj, kot so Združenja prevoznikov in podobno za nekatere druge države. In te ocene so zelo visoke. Zdaj, ali je to čisto ustrezna ocena, ker pač to interesno združenje, ponavadi malo interesno prilagodi tudi izračune, ampak zagotovo ti učinki ne bodo majhni.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, dragi kolegice in kolegi! Glede na to, da je moj predhodnik kolega Horvat že postavil kar nekaj identičnih vprašanj, kot sem jih jaz, bi se osredotočil predvsem na tisti drugi del, in sicer tistega, ki je najnovejšega datuma, in to od petka naprej. Kot veste, ministrica, v petek je imel sejo Občinski svet Občine Lendava. Tam je bil prisoten tudi državni sekretar. In kolikor sem jaz informiran, je stališče lokalne skupnosti, da lokalna skupnost nasprotuje prostemu neomejenemu gibanju migrantov iz sprejemnega in nastanitvenega centra v Lendavi. Naj vam samo povem, da sem sam priča temu, ko sem bil za vikend doma, da migranti res popolnoma prosto dobesedno tavajo po ulicah, tudi po šolskem dvorišču, in je občane začelo skrbeti, ali je poskrbljeno za varnost otrok v šoli. Gre za osnovno šolo, ki je 500 metrov oddaljena od tega centra. Glede na to, da ste že podali odgovor, da v skladu z zakonom o tujcih imajo migranti pravico do tega prostega gibanja. Meni se postavlja vprašanje: Kakšen status imajo, da kljub temu, da so bili zavrnjeni s strani ciljnih držav, kamor so bili namenjeni in so obtičali v tem centru, da se kljub temu lahko prosto gibljejo? To je prvo vprašanje. In drugo: Kdo je pristojen in pozvan, odgovoren za korektno informiranje občanov? Če bi občani oziroma mi vsi prej dobili prave informacije, bi bilo teh vprašanj in pomislekov, bojazni neprimerno manj. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani poslanec, kot ste že sami ugotovili, vaše vprašanje se je delno že prekrivalo z vprašanjem spoštovanega poslanca Horvata, zato menim, da ni potrebno, da ponavljam glede obveščanja lokalne skupnosti, glede vsega, kar smo že naredili, kako je prišlo do tega, da je ta center v Lendavi vzpostavljen in tudi ne glede ukrepov, ki so bili izvedeni in tudi glede obstoječe zakonodaje in glede vseh predlogov, ki smo jih predlagali, pa vendar žal niso bili sprejeti iz razlogov, ki sem jih že navedla. Kar se tiče dela policije lahko povem, da policija v okviru svojih rednih nalog spremlja stanje na terenu, torej stanje javnega reda in miru ter splošne varnosti v okolici teh objektov. Izvaja dejansko vse svoje naloge skladno s policijskimi pooblastili, prav tako ukrepa skladno z zakonodajo ob vseh zaznanih kršitvah bodisi iz področja prekrškov, bodisi iz področja kaznivih dejanj in v vseh teh primerih vsekakor se uveljavlja tudi individualna odgovornost, če se ta odklonska ravnanja ugotovijo. V tem trenutku ocenjujemo, da se zaradi migrantov, ki so nastanjeni v Lendavi, varnostna situacija ni poslabšala. Seveda pa v primeru, da bi obstajala verjetnost, da bi v določenem prostoru ali območju, kjer je večja količina migrantov, prišlo do kakšne velike nevarnosti oziroma pretnje te nevarnosti, bi pa seveda policija v vsakem primeru ukrepala v skladu z Zakonom o nalogah in pooblastilih policije v smislu, da se izprazni območje, prepove prosti dostop, začasno omeji gibanje v skladu z vsemi omejitvami, ki jih policija v skladu s tem zakonom ima, torej časovno omejeno in pa enkratni ukrep v skladu z zakonom. Kar se tiče statusa, dejansko gre tu za zelo kompleksno situacijo, verjamem, da to kot poslanec zelo dobro poznate, ker namreč ga ni ukrepa, ki bi sam rešil migracijski tok, torej deluje se po vseh različnih vzvodih, ki so v ta način, v te namene dani tako po zakonodaji kot tudi mednarodnopolitično in tudi notranjepolitično. Če poenostavim, tukaj pravzaprav gre za tujce, ki za mednarodno zaščito pri nas ne zaprosijo in se obravnavajo po zakonu o tujcih. Policija vodi postopke in aktivnosti za odstranitev v državo bodisi tranzita ali izvora vključno z nastanitvijo v primerne kapacitete oziroma centre za tujce, če je to potrebno. Seveda pa zakon o tujcih po drugi strani določa tudi primere, v katerih prisilna odstranitev ni mogoča, torej Republika Slovenija oziroma policija ne vrača v tiste države, v katerih bi bila svoboda ali življenje teh ljudi ogrožena. Verjamem in razumem, da vas in tudi občane skrbi varnostna situacija, kar se tiče delovanja policije. Seveda je to primarna smer delovanja naše policije, vendar pa v temu trenutku ocenjujemo, da se varnostne razmere v Lendavi zaradi tega niso poslabšale, ker nenazadnje varnostno tveganje se ne ocenjuje samo na podlagi zaznav samo določenih migrantov v okolici, ki pravzaprav sami po sebi ne predstavljajo nobene grožnje. Uvodoma sem že tudi rekla, da gre za osebe, ki so bile varnostne preverjene, torej policija ni ugotovila nobenih varnostnih pridržkov, Tudi v tej luči je treba upoštevati vse te ukrepe, ki jih je policija izvedla in jih bo izvajala tudi v bodoče. Hvala lepa
Hvala lepa. Gospod Franc Laj, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala ponovno za besedo. Zagotovo ne želim vas tukaj kakorkoli mučiti, ker bi bil vesel, da se posvetite tisti nalogi, da nam zagotovite res tisto stopnjo varnosti, ki nam bo omogočila mirno življenje tudi v našem kraju. Ampak kljub temu se mi postavlja vprašanje, poglejte, lokalna skupnost je jasno izrazila, da ni sprejemljivo prosto gibanje v takšnem obsegu, kot se tudi dogaja. Migranti se zadržujejo v skupinah in tudi je bil primer, ko jih je trideset ali pa štirideset, kot so mi javili, nekje med trideset in štirideset prišlo naenkrat v trgovino. Mislim, da potem naslednji primer, ki je bil, je to, da pač malenkost nenavadno so se obnašali tudi na ulicah, mogoče tudi zaradi tega, da so želeli pritegniti pozornost, ker vsekakor vi govorite to, da varnostna situacija se ni poslabšala. Do izgredov res ni prišlo, do večjih problemov ni prišlo, ampak, poglejte, to so migrantje iz povratnega toka. Oni so na nek način ranjeni, kaj se lahko vse zgodi, ne vemo, zato bi bilo dobro, da se v skladu z zahtevami lokalne skupnosti to gibanje omeji. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Spoštovani poslanec, popolnoma razumem vaše pomisleke in tudi seveda skrbi lokalne skupnosti. Kot že rečeno, menim, da je policija tudi v kontekstu tega migrantskega vala dobro opravila svojo nalogo, da je poskrbela za varnost. Tako bo tudi v bodoče. Bo izvedla vse tiste ukrep, ki so po zakonodaji možni, da se morebitna odklonska ravnanja zminimizirajo oziroma da do njih ne prihaja. Sami ste slišali tudi uvodoma, da smo tudi mi predlagali določene spremembe zakonodaje, vendar žal ti predlogi do zdaj še niso bili sprejeti, torej sprememba Zakona o nadzoru državne meje v smeri, kot sem uvodoma povedala. Morda bodo pa okoliščine v bodočnosti takšne, da bodo vendarle preobrnile situacijo v smeri, da bo do teh sprememb vendarle prišlo. V času migrantskega vala je izjemno pomembno poudariti to, da ni prišlo do nobenega varnostnega dogodka, v katerem bi bili udeleženi naši državljani, in tudi slovenska policija bo v bodoče storila vse, da do tega ne bi prišlo. Je pa dejstvo, da se situacija, ki je zelo kompleksna, se zelo spreminja, nastanitvene kapacitete – jaz razumem, da občani temu nasprotujejo, vendarle pa je treba poudariti tudi to, kar sem uvodoma povedala, do teh zgostitev prihaja zato, ker Slovenija ustavlja migrantski tok. Slovenija je pravzaprav prva država na zahodnobalkanski poti, ki je začela ustavljati ta tok, je prva, ki je dosledno registrirala, varnostne preglede izvedla. Skratka, za varnost je slovenska policija v kontekstu izvajanja tistih določb schengena, ki niso prilagojene tako masovnim prihodom na našo mejo, dejansko zadostila in je svoje delo dobro opravila. Tukaj gre pravzaprav za osebe, ki se začasno zadržujejo na našem območju, zato da se razčisti njihov status. Nekateri bodo prosili za mednarodno zaščito, nekateri bodo morda v komunikaciji s kakšno drugo državo predani naprej, nekateri bodo morda sami želeli nazaj, nekateri bodo pa tudi vrnjeni na Hrvaško in tudi državo izvora. Vsekakor pa kar se tiče dela slovenske policije bo v maksimalni možni meri skrbela za varnost tudi v Lendavi. Če pa imate kakršnokoli vprašanje, pa se lahko vedno obrnete tudi na Ministrstvo za notranje zadeve in z veseljem vam bomo posredovali odgovore na vsa vaša vprašanja.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku, ki je opravičeno odsoten, ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem, še posebej ministru za infrastrukturo gospodu Petru Gašperšiču! Ustno poslansko vprašanje postavljam zaradi izjemno resnih razmer, ki so nastale pri upravljanju z Rudnikom živega srebra v Idriji. Gre za dejstvo, da se je leta 2009 pričel likvidacijski postopek Rudnika živega srebra v Idriji, ki je deloval več stoletij in predstavlja izjemno tehnično dediščino v Sloveniji, zato je bil tudi uvrščen na seznam Unesca. Ampak kljub vsemu temu izjemnemu pomenu tako v svoji zgodovini kot tudi v zaščiti Unesca, ne dobiva tistega odziva s strani Ministrstva za infrastrukturo in Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki si ga zagotovo zaslužijo tako ljudje kot sama Idrija. Tudi zaradi morebitnih hudih posledic, ki se lahko zgodijo zaradi nedelovanja črpalk in zaradi nevzdrževanja rudniških naprav in rovov, so lahko posledice potem bistveno dražje, hujše, kot pa če se zagotavlja sredstva za sprotno zapiranje in vzdrževanje v poznejših letih. Dejstvo je, da v januarju zaposleni v rudniku niso dobili niti plač, in dejstvo je, da tudi od leta 2009 pravzaprav razprodajajo premoženje rudnika, ki so ga skozi stoletja ustvarjali, zato da lahko poravnavajo obveznosti, ki so nastale z odločitvijo, da gre rudnik v likvidacijo. Zato me, minister, resnično zanima: Kako boste uredili skupaj z ministrom za gospodarski razvoj in tehnologijo financiranje idrijskega rudnika? In sprašujem: Ali se bodo dokončno uredile tudi nevzdržne razmere v Rudniku živega srebra v Idriji in se s tem preprečile morebitne še hujše posledice zaradi nevzdrževanja? Pred kratkim smo lahko spremljali, kako hude posledice so, če se ne opravi vseh del, ki so potrebna za zapiranje rudnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Hvala poslancu gospodu Janku Vebru za postavljeno vprašanje. Uvodoma bi želel pojasniti, da Ministrstvo za infrastrukturo ni tisto, ki bi bilo odgovorno za sedanje stanje v Idriji oziroma za stanje vzdrževanja in monitoringa v rudniku. Pa bom pojasnil, kako stvari trenutno stojijo. Sedanja ureditev namreč temelji na 150.c členu Zakona o rudarstvu in sklepu Vlade iz julija 2014, ki je določil novega zavezanca za izvajanje nadaljnjega vzdrževanja in monitoringa na vplivnem območju rudnika Idrija, v katerem se rudarjenje več ne izvaja. Stališče Ministrstva za infrastrukturo je tudi, da so s tem pravzaprav podane ustrezne podlage za izvajanje vzdrževanja in monitoringa v tem vplivnem območju in je s tem tudi zagotovljena varnost Idrije, vsaj kot stoji na papirju. Sklep Vlade namreč določa izvajalca in način financiranja ter omogoča, da se rudarji iz Rudnika živega srebra, torej iz podjetja, prezaposlijo na Center za upravljanje z dediščino živega srebra, torej spet na javni zavod, ki je bil ustanovljen zato, da s to dediščino, kot ste omenili, ki je tudi zapisana v Unescov seznam, da s to dediščina upravlja. Ministrstvo za infrastrukturo je skladno s tem sklepom Vlade, torej iz julija 2014, tudi preneslo potem koncesijo za vzdrževanje in monitoring na Center za upravljanje z dediščino živega srebra. Dejstvo pa je, da Center za upravljanje kot novi zavezanec z izvajanjem tega nadaljnjega vzdrževanja in monitoringa na delu rudnika teh nalog zdaj ne izvaja. To pa je pravzaprav posledica stališča Ministrstva za kulturo, da niti to ministrstvo niti sam Center za upravljanje dediščin živega srebra nista usposobljena in da nimata zagotovljenih finančnih virov za izvajanje dejavnosti vzdrževanja in monitoringa. Zdaj jaz lahko tudi povem, da je pravzaprav skladno s tem stališčem Ministrstvo za kulturo potem v mesecu februarju letos tudi pripravilo predlog vladnega gradiva, katerega bistvo je bilo, da bi se te naloge vzdrževanja in monitoringa prenesle na Javno podjetje Komunala Idrija, d. o. o. Temu predlogu naše ministrstvo in temu prenosu pristojnosti, torej vzdrževanje monitoringa iz Centra za upravljanje dediščine na komunalo, naše ministrstvo ni nasprotovalo. Trenutno pa se pravzaprav v okviru medresorskega usklajevanja tega gradiva pravzaprav preverjajo možnosti financiranja teh nalog temu javnemu podjetju, kar pa je pravzaprav tudi v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo, danes ministra žal tukaj ni. Namreč s tem sklepom Vlade je bilo to financiranje teh nalog naloženo, financiranje nalog Centra za upravljanje živega srebra je bilo naloženo Ministrstvu za gospodarstvo. Tako da bi zdaj ta prenos tega financiranje bilo treba preučiti, ali je torej možno to prenesti na komunalo. To se preverja, je v teku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ministru za infrastrukturo se zahvaljujem za odgovor. Skladno z 247. členom Poslovnika, predsedujoči, pa bi predlagal, da mi poda ustni odgovor tudi minister za gospodarstvo gospod Počivavšek, na tisti preostali del, na katerega danes pač tudi minister ni mogel odgovoriti. Vztrajam pri ustnem odgovoru in pričakujem tudi nadaljevanje tega odgovora na naslednji seji v skladu s 247. členom Poslovnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovana ministrica, lansko leto 29. oktobra so policisti napovedali stavko, ki so jo začeli 18. novembra lansko leto, in ta stavka traja že četrti mesec. Policisti so to stavko napovedali predvsem zaradi plačnih anomalij, kot vemo, in pa zaradi njihove zastarane poklicne opreme. V napovedi stavke so opozorili tudi na ponižujoč odnos s strani Vlade, ki so ga bili policisti deležni v jesenskem času, se pravi v tistem, se vsi spomnimo, migrantskem valu, ko so ob meji stali dan in noč in za to za malico prejeli samo sendvič, plastenko vodo in pa eno jabolko. No, policisti, je res, da so v zadnjih 25 letih že nekajkrat stavkali, ampak tako dolgo, kot se vleče ta stavka, se ni vlekla še nikoli. In kaj je temu krivo, bi tukaj vprašala. Verjetno popolna ignoranca. Najprej s strani ministrstva, nato pa tudi s strani Vlade. Vsem nam je še kako znan odziv predsednika Vlade, ki je dejal, da je stavka policistov neodgovorna, nedostojna in pa seveda sramotna. Seveda se je predsednik Vlade za te besede kasneje tudi opravičil, ampak saj veste: Beseda izrečena [[…]]Veste, kako gre to naprej. Znano je tudi dejstvo, da več kot en mesec po začetku stavke sploh ni bilo pogajanj, ko pa so stekla, vladna pogajalska skupina sploh ni imela koncepta, po katerem bi se pač lahko pogajali. Vlada je tako od začetka stavke do danes izgubila že preko 8 milijonov oziroma bom rekla toliko, 8 milijonov sredstev ni priteklo v naš državni proračun. 16. februarja je vladna pogajalska skupina predstavnike sindikatov seznanila, da ni uspela zagotoviti dodatnih sredstev za reševanje stavkovnih zahtev in pa da vladna pogajalska skupina nima mandata za nadaljevanje pogajanj, s tem pa je ustavljen pogajalski proces in popolnoma blokirana stavkovna pogajanja. Glede na vse to, spoštovana ministrica, me zanima: Ali ima Vlada, ministrica ali pa pogajalska skupina že pripravljena kakšna izhodišča za pogajanja? Kdaj bodo, kdo se bo pogajal? Glede na neuspeh pogajalske skupine in dejstvo, da stavki še ni videti konca, me zanima: Na kakšen način se bodo manjkajoča sredstva, ki ne bodo prišla v državni proračun, nadomestila? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Spoštovana poslanka, domnevam, da ste mi to vprašanje postavili zato, ker ste poslanka ene stranke z eno najdaljših tradicij v Državnem zboru in se pravzaprav zavedate celovitega konteksta okoliščin, ki so pravzaprav pripeljale do aktualne policijske stavke, do katere nikakor ni prišlo niti zaradi slabega vodenja resorja niti zaradi pomanjkanja socialnega dialoga ali pa zaradi slabe proračunske perspektive. Kot veste, sem v zadnjem letu, dobrem letu uspela policiji zagotoviti dodatnih 87 milijonov evrov, torej od prevzema mandata naprej, ampak do stavke je prišlo zaradi neizpolnjenih zavez preteklih vlad. Ena ključnih obljub je bila dana tudi v letu 2012, vemo, kdo je takrat vodil tudi Ministrstvo za notranje zadeve, in pa tudi zaradi vseh nespametnih odločitev v preteklih letih, ki so sistematično izčrpavale policijo tako kadrovsko, finančno, materialno, zaradi česar pravzaprav meni še zdaj okostnjaki padajo iz omar. Temu lahko rečemo ponižujoč odnos, nikakor pa ne temu, kar počne aktualna vlada. Mi smo se lotili resno ne le proračunske perspektive, ampak smo se tudi resno lotili teh pogajanj oziroma načina realizacije zavez preteklih vlad. Tukaj ne gre za klasična pogajanja, ampak gre za način realizacije zavez preteklih vlad. Pogajamo se v okviru določenega finančnega mandata. Ne bom vas popravljala, ko ste povzemali, kaj se je dejansko tukaj dogajalo, ampak moram reči, da niste pravilno bodisi niti povzeli ali pa razumeli dejanskega stanja. Do nobenih zastojev ni prihajalo. V trenutku, ko smo prišli do izčrpanja finančnega mandata, ko smo prišli do točke, ko dejansko več nismo imeli mandata vlade za dajanje nadaljnjih konkretnih rešitev, znotraj katerega odpravljamo plačne anomalije, smo seveda s poročilom odšli na Vlado in zahtevali dodatni mandat. Vladna pogajalska skupina je imela koncept in ga tudi ima, če ste pozorno spremljali, kaj se je v tem celotnem času dogajalo. Začeli smo tako, da je bilo stališče Ministrstva za finance, da moramo sami plačati te dodatne zahteve, ampak potem smo se pa vendarle dogovorili, da se bodo zagotovila dodatna finančna sredstva, ker sicer bi proračunska perspektiva in stanje v policiji bilo še slabše. Tega nikakor nisem mogla dovoliti in se s tem niti nisem strinjala. Omenjali ste tudi opremo. Res je, oprema je bila del stavkovnih zahtev, ampak menim, da popolnoma neupravičeno, ker zagotavljanje opreme, torej varnost za delo policistov, je stalna naloga tako ministrstva kot tudi policije. K temu smo tudi pristopili. Že v preteklem letu smo izvajali javna naročila, s tem nadaljujemo tudi v tem letu, ko bomo izvedli ene zelo velike nabave, da se izboljša oprema v policiji, ker vendarle našim policistom je treba zagotoviti tudi varno delo. Koncept vladne pogajalske skupine se izpolnjuje, vladna pogajalska skupina je dobro opravila svoje delo, v tem trenutku smo zagotovili oziroma ponudili približevalne predloge v višini več kot 7 milijonov evrov. Ocenjujem, da je vladna pogajalska skupina svoje delo dobro opravila. Pogajanja še niso zaključena. Predvidevam, da se bodo nadaljevala jutri, vabila sicer še niso bila poslana, ampak glede na to, da imamo jutri tudi obveznosti v Državnem zboru, pričakujem, da bomo jutri nadaljevali. Seveda do določene mere smo že zbližali naša pogajalska izhodišča, je pa res, da smo finančno omejeni. Je pa treba poudariti tudi to, da celovitega urejanja kariernega plačnega sistema policije v teh pogajanjih ne bomo rešili. Je pa vsekakor ena izmed mojih temeljnih prioritet celovito urejanje statusa policista. V kontekstu teh približevalnih predlogov, ki smo jih obema sindikatoma podali, ko torej ponujamo sistemske ukrepe, torej na eni strani se upoštevajo dogovori o ukrepih na področju plač, ki tudi prinašajo za policiste bistveno povečanje oziroma izboljšanje njihovega statusa, potem odpravljamo te ključne anomalije, ki izhajajo iz podvrednotenosti določenih delovnih mest v policiji. Torej lotili smo se najbolj obremenjenih delovnih mest v policiji, zato ker delo policista se je v preteklih letih zelo spremenilo, in prav je, da se tudi te anomalije odpravljajo. Zato je tudi moje stališče ves čas bilo, da zahteve so legitimne in da je treba najti način, da se to realizira. Je pa res, da je javnofinančni okvir omejen. Je pa res tudi to, da karierni sistem oziroma plačni sistem javnih uslužbencev v celoti ne ustreza potrebam policije, tako da to je tudi ena od mojih prioritet sicer in pa tudi v kontekstu teh pogajanj, glede katerih pričakujem, da bomo seveda v kratkem uspeli zbližati naša stališča. In kot rečeno, finančni okvir je omejen, ampak ocenjujem, da je vladna pogajalska skupina svoje delo izjemno dobro opravila, ker smo podali kar nekaj približevalnih predlogov, ki znašajo več kot 7 milijonov evrov.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek zahtevate [[…]]Ne. Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za dano besedo. Spoštovani minister, ministrica, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Danes je deloma že bilo nakazano vprašanje glede davčnih blagajn, ampak v popolnoma drugi smeri kot upam, da bom vprašal jaz. In tudi upam, da bom dobil konkretne odgovore. Na eno izmed prejšnjih vprašanj je minister že odgovoril, kako poteka delovanje davčnih blagajn v začetku leta 2016, predvsem v mesecu februarju, ko so dobili predstavniki Finančne uprave Republike Slovenije polna pooblastila za delovanje v skladu z Zakonom o davčnem potrjevanju računov. Bilo je rečeno, da je bilo ugotovljenih približno preko 2 tisoč prestopkov, malo manj kot 10 % nepravilnosti in pa za 44 tisoč evrov izkazanih glob, če sem si prej prav zapisal. Pa me v začetku zanima, spoštovani minister: Ali boste s tem izplenom, če boste nadaljevali v takem tempu kot ste si ga začrtali v začetku leta 2016, sledili vašim projekcijam, ki kažejo, da bo državni proračun na podlagi kazni in na podlagi celotnega delovanja davčnih blagajn dobil od 50 pa do 100 milijonov evrov? Zanimajo me tudi številke, konkretne, ki so v tem trenutku dane glede stroškov vzpostavitve davčnih blagajn, pa najsibo to tako na strani države, ki je morala verjetno koga zaposliti ali pa kaj spremeniti znotraj finančne uprave. Predvsem pa me zanima: Koliko zavezancev je že vzpostavilo davčno blagajno? Koliko je še tistih, ki uporabljajo še vedno vezano knjigo računov? Kako boste spodbudili ljudi oziroma vse tiste, ki se jih ta zakon tiče, da bodo do 1. 1. 2017 vzpostavili davčno blagajno? Predvsem pa me, spoštovani minister, zanima: Kakšni so v tej prvi fazi uvedbe davčnih blagajn učinki na kmetijstvo, obrt, gospodarstvo, turizem in morda tudi na društveno dejavnost? Name pritiskajo tako predstavniki kmetijstva, ki se odločijo, da ne bodo več sodelovali na kmečkih tržnicah, name se obračajo manjši obrtniki, ki pravijo, da tisti, ki prej so zganjali sivo ekonomijo, delajo to tudi naprej, predvsem pa se name obračajo razni predstavniki manjših društev, ki se sprašujejo, kdo hudirja bo sploh še deloval v različnih športnih, kulturnih, mladinskih, upokojenskih, gasilskih in ne vem kakšnih društvih, saj jim država za tistih 500 ali tisoč evrov, kolikor imajo letnega prometa, daje nenormalne zahteve zaradi vzpostavitve davčnih blagajn. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Sem že tudi pred približno dvema tednoma dobil prvo vprašanje, kakšni so učinki uvedbe davčnih blagajn. Seveda predvsem z vidika tega, koliko je prihodkov proračuna, je to še mnogo prezgodaj za oceniti. Naj vam dam v bistvu odgovor na vsa vaša vprašanja, kolikor je to danes mogoče. Se pravi, to davčno potrjevanje računov je obvezno za vse subjekte, ki so v skladu s predpisi, ki urejajo DDV, dolžni izdati račun za dobavljeno blago, storitve, prejmejo pa plačilo v gotovini, kot je to opredeljeno z zakonom. Od uvedbe novega sistema sta minila še ne polna dva meseca, zato podatkov, potrebnih za oceno vplivov uvedbe davčnega potrjevanja računov na državni proračun, še ni na razpolago, je prekratko obdobje. Poleg tega pa v januarju nismo izvajali tega poglobljenega inšpekcijskega nadzora. Z vidika javnofinančnih prihodkov pričakujemo v letu 2016 iz naslova ukrepa teh davčnih blagajn 75 milijonov evrov dodatnih davčnih prihodkov v proračun. Finančna uprava bo za namen ob ugotavljanju učinkovitosti uvedenega ukrepa spremljala in analizirala vrsto različnih podatkov in povezav med njimi. Poročila za spremljanje finančnih učinkov bodo vsebovala primerjavo časovnih vrst različnih obračunov, obveznih dajatev in finančnih učinkov ukrepa davčnega potrjevanja računov. Priprava podatkov in analiz je pogojena s časovno dinamiko oddajanja obračunov. Na področju davka na dodano vrednost, če gremo sedaj na posamezne davke, lahko prve ocene pričakujemo v sredi meseca maja 2016. Vsi obračuni za prva trimesečja leta 2016 bodo namreč oddani do 30. 4. 2016. Na področju davka od dohodkov pravnih oseb in davku od dohodkov iz dejavnosti pa bo mogoče učinke uvedbe teh davčnih blagajn oceniti šele po oddaji obračunov davka za leto 2016, ki jih bodo zavezanci vložili najkasneje 31. 3. 2017. Z vidika stroškov, to ste tudi vprašali, uvedbe davčnih blagajn je treba izpostaviti, da akcijski načrt, ki ga je v februarju 2015, lansko leto, sprejela Vlada, vsebuje oceno stroškov Finančne uprave Republike Slovenije za uvedbo informacijske podpore za delovanje sistema davčnih blagajn v višini 2 milijona evrov. Dejanski stroški nadgradnje sistema pa so znašali približno 1,7 milijonov evrov, kar je manj od predvidenega. V zvezi z učinkom davčnih blagajn na gospodarstvo, obrt in kmetijstvo ocena še ni mogoča. Konkretne vplive davčnih blagajn na posamezne dejavnosti bo mogoče oceniti po prejemu računovodskih izkazov poslovnih subjektov za leto 2016, to se pravi v letu 2017. Hkrati posebej pojasnjujemo, da z vidika obveznosti izdajanja računov, izvajanja DDV zakonodaje oziroma obsega davčnih obveznosti sistem davčnega potrjevanja računov ne prinaša sprememb. Sprememba je le v načinu izdajanja računov. Mi je zelo žal, ampak malo je prezgodaj, za DDV bomo vedeli tam nekje maja. To bodo prve resne ocene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, izvolite, zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala, minister. Seveda smo komaj na začetku uvajanja davčnih blagajn, čeprav je zakon v veljavi že od julija 2015. Nisem pričakoval zelo konkretnih številk, kajti tudi niso možne. Me pa zanima: Ali ste pa v tem času, torej od julija 2015 pa do konca februarja 2016, dobili kakšne pozive, predloge na ministrstvu, da bi te davčne blagajne, če že so neka svetinja, naredite bolj v skladu z zdravo kmečko pametjo? Jaz tedensko poslušam primer manjših obrtnikov pa manjših kmetov ki, kot sem že rekel, prodajajo na kmečki tržnici. Ali morda ministrstvo razmišlja, da bi te manjše pravne subjekte nekako ne oprostilo, ampak pozvalo k nekemu letnemu pavšalu po zgledu držav severneje od nas? Ali bi na drugi strani morda pustili, da manjša društva, ki so neka lokalna društva na različnih področjih, ki imajo na letni ravni manj kot 5 ali 10 tisoč evrov prometa, da bi tudi oni bili nekako izvzeti? Kajti ne morete obremeniti na eni strani predstavnikov finančne uprave, da –vsaj tako meni pravijo kolegi, ki so zaposleni na finančni upravi, prej so bili cariniki – lovijo majhne ribe, se ukvarjajo s kmetico, ki prodaja jajca, ali pa lovijo društva, kjer imajo probleme, kako svoje člane peljati na izlet. Ali se boste lotili z davčnimi blagajnami velikih utajevalcev? Imeli pa smo tudi nujno sejo Odbora za izobraževanje in za finance in sklep, da do 18. 2. Ministrstvo za finance prouči argumente, podane, in objavi stališče do prodaje izdelkov na šolskih bazarjih. Jaz zaenkrat tega odgovora še nisem zasledil. V tej fazi me zanima: Ali se načrtuje sprememba Zakona o davčnem potrjevanju računov v letu 2016?
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Določeni predlogi prihajajo, to drži, na ministrstvo. Jih zbiramo in jih bomo proučili v enem paketu. Treba se je pa zavedati, da je bil zakon komaj sprejet, komaj uveljavljen ob principu, da izjem praktično ni za tiste vse, ki plačujejo DDV. S teoretičnega davčnega vidika je to tudi najbolj pravilen pristop, manj kot je izjem, nižje so lahko davčne stopnje, širši je zajem. Seveda se pa strinjam z vami, da kjer je pa stvar popolnoma nelogična, je pa treba tudi najti kakšne druge rešitve. Tako da prav na hitro popravljati zakon nisem navdušen, ker pač ko se sprejme, ga je potrebno izvesti, videti, analizirati, ampak, če vidiš, da so pa neke resne anomalije, so pa takšni popravki tudi možni.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, ministra, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! V medijih smo lahko zasledili, da je Ministrstvo za javno upravo vzpostavilo aplikacijo oziroma informacijsko rešitev Statist, ki omogoča pregled in analizo podatkov o javnih naročilih. Z aplikacijo naj bi poenostavili pregledovanje in analizo velike količine podatkov o javnih naročilih ter najširši javnosti prvič zagotovili celovito, neposredno in posodobljeno objavo podatkov po oddanih javnih naročilih v Republiki Sloveniji. Aplikacija naj bi predstavljala enostaven in zelo fleksibilen pregled nad javnim naročanjem v državi. Na ta način naj bi uporabnik med drugim lahko pridobil informacijo o tem, kdo je največji naročnik določenega državnega organa, kaj država naroča, kaj in pri komu naročajo lokalne skupnosti in javni zavodi oziroma katere so tiste organizacije, ki največ javnih naročil pridobijo. Spoštovani gospod minister, nam lahko prosim bolj podrobno pojasnite namen aplikacije in pojasnite, kakšna je njena dodana vrednost glede na to, da že obstaja portal javnih naročil, kjer so izbrani vsi podatki. Zanima me še: Katere aktivnosti Ministrstvo za javno upravo še izvaja za povečanje transparentnosti javne uprave? Kakšen pomen vi osebno dajete področju transparentnosti? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister Boris Koprivnikar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, kolegice poslanke in poslanci! Hvala za to vprašanje, ker mi je to področje posebej blizu, saj veste, da se z aktivnostmi, ki jih v okviru Ministrstva za javno upravo izvajamo, zelo zavzemamo za tako imenovano proaktivno transparentnost, torej da dajemo podatke, s katerimi država razpolaga, na voljo in še več, tudi izdelujemo orodje, s katerimi se povečuje informativna vrednost teh podatkov. Tudi številne težave, ki jih, v narekovajih, zadnje čase srečujemo, so rezultat tega, da se s transparentnostjo nepravilnosti ugotovijo, odpravijo in jih ni več. Če pa ni orodij za ugotavljanje netransparentnosti ali napačnih praks, potem se pa pač te ne odpravijo. Temu služi tudi orodje Statist, ki deluje nad portalom javnih naročil in v celoti povzema podatke, ki so že objavljeni na portalu javnih naročil, vendar na način, da se lahko pregledno in enostavno izvajajo analize. Kot ste že sami omenili, nad velikimi količinami podatkov, kdo je naročnik, kaj država naroča, pri kom, kaj naročajo lokalne skupnosti, javni zavodi, kdo pridobi največje število naročil, po kakšnih postopkih kdo izvaja javna naročila, koliko je odprtih, koliko je po drugih postopkih [[…]]To so vse izjemno dragocene analize, ki pokažejo javnosti pa tudi predstojnikom, kdaj in na katerih področjih je morda sum za kakšno nepravilnost, pa se ta razišče, ali pa čisto enostavno, da imamo boljši pregled nad tem, s kom država posluje in kako transparentno je tudi to poslovanje dejansko izvajano. Poleg tega mi izvajamo celo vrsto sistemskih aktivnosti, ki gredo v smeri večje odprtosti delovanja sistema, saj sem trdno prepričan, da tam, kjer je sistem zelo transparenten, zelo pregleden, tam je tudi možnost zlorab manjša in enostavno tudi ne prihaja do intence po vzpostavljanju zlorab, če je sistem zelo transparenten. To transparentnost pa iščemo predvsem na treh področjih. Eno je, da se sami predpisi sprejemajo transparentno, po jasnem postopku, ki tudi vključuje že v zgodnji fazi vse ključne deležnike, da se transparentno sklepajo pogodbe – zato so, recimo, tudi zadnje spremembe Zakona o dostopu informacij javnega značaja. Zakon o javnem naročanju prinesle, da se dejansko da vpogledati tudi v same pogodbe o javnem naročilu. In če vi preko portala Statist pregledate, kaj je nek organ dajal v javna naročila, potem pa preko supervizorja preverite tudi dejansko poslovanje tega organa, potem je omogočeno tako imenovano križno preverjanje in so možnosti zlorab ali nekih klientelističnih neupravičenih navez bistveno manjše. Tretja vrsta je pa, da javnost želimo seznanjati s porabo javnih sredstev, ne samo preko javnih naročil, tudi preko objave podatkov o plačah in drugih porabah, s katerimi javni sektor dejansko bremeni tudi davkoplačevalska sredstva. Ti ukrepi za samo večjo transparentnost, po mojem mnenju, lahko kompenzirajo to, česar si država nikdar ne bo mogla privoščiti v dovolj veliki vsebini, torej dovolj veliko število inšpekcijskih nadzornih organov, ki bi stalno in vse in vsakogar preverjali. S transparentnostjo dejansko vpeljemo sistem tako imenovanega pasivnega nadzora, kjer lahko tako mediji, posamezniki, državljani, nenazadnje konkurenca dejansko preverjajo, kaj se dogaja. In tukaj smo prisiljeni v to, da poslujemo odprto in pregledno. Na področju zakonodaje bi omenil samo še projekte, ki se ta trenutek že testirajo, tako imenovani MSP test. To je orodje, ki se že testira in bo pokazalo, koliko posamezen predpis dejansko vpliva na stroške posameznika, na stroške podjetja, preden se uvede. Kajti, danes smo še vedno pogosto soočeni s prakso, da so ti vplivi podcenjeni, zato poskušamo tudi to dvigniti na višji nivo. Predvsem bi pa poudaril, da tako na področju predpisov, transparentnosti, javnega naročanja poleg zakonodaje in normativne ureditve velik poudarek dajemo usposabljanju. Se pravi, usposabljanju naročnikov, da zakone razumejo, da pripravljajo boljša javna naročila, da pravilno opredelijo kriterije izbira, kajti po mojem trdnem prepričanju je tukaj bistvo problema in ne v sami zakonodaji. Zato bomo v tej smeri tudi nadaljevali. Bi pa še enkrat poudaril, da orodja za vpogled ali analizo javnih podatkov niso namenjena, če se lahko tako izrazim, lovu na čarovnice, ampak so namenjena temu, da se nepravilnosti ugotovijo in odpravijo, pa najsibodo namerne ali nenamerne. Potrebno jih je odpraviti. In s temi orodji jih najlažje tudi ugotovimo in prekinemo njihovo nadaljevanje.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, pred, lahko rečem, več kot pol leta sem tukaj v Državnem zboru večkrat poudaril, da če je bila katera kriza nekako predvidljiva, je bila kriza z migranti, s tem migracijskim tokom, ki je potrkal lansko leto 18. septembra tudi na vrata Republike Slovenije. Takrat sem izvedel od občinskega poveljnika gasilske zveze, da bodo v našem centru v Črnem lesu, v hotelu, ki je bil zaprt, tisto noč nastanjeni begunci. To je izvedel zraven mene tudi župan Lenarta mag. Janez Kramberger. Odpravila sva ste tisti večer v center, pogledali smo delovanje centra, torej neko ad hoc varianto, lahko rečem, cele vrste služb, ki so bile tja poklicane. Lahko rečem, na srečo profesionalnega odnosa do tega dela, je bil pač tisti prvi šok nekako popravljen. Jaz sem potem bil drugi dan v centru. Drugi dan sem si pogledal tudi prvo prehrano teh ljudi, pogledal sem si sestavo teh ljudi, pogledal sem si odnos do teh ljudi, pogledal sem si tudi na koncu odhajanje teh ljudi proti mejnemu prehodu Šentilj pri Avstriji. Takrat sem tudi podal celo vrsto predlogov. Prvi predlog je seveda bil to, da ne lokalna skupnost ne jaz kot poslanec sploh nismo bili obveščeni, da bo Črni les ena izmed predvidljivih lokacij takrat za začasno nastanitev teh ljudi. O tem je tudi poročal občinski svet, poročal je župan Lenarta mag. Kramberger, tudi jaz sem o tem govoril. Po tistem sem podal celo vrsto predlogov, naj povem, tisti veliki problemi teh migrantov, torej zadaj za hotelom Črni les v Lenartu se nahaja tudi avtocesta, ki povezuje lokacijo med Koprom in Lendavo. Ena vrsta migrantov se je takrat celo sprehajala preko avtoceste, sprehajali so se po glavni cesti in podal sem nekaj predlogov. Torej kot vemo, takrat so tudi zavračali hrano, metali stran oblačila, ki so jih dobili, tam ob cesti, metali so stran najdražje konzerve, tuno z zelenjavo in takšne stvari, odklanjali so tople obroke. Dal sem celo vrsto pobud, predvsem pa sem vas takrat nekako vprašal, kako je s komunikacijo in katere vse te probleme, ali ste jih predvidevali in ali imate rešitve za vse te probleme, ali ste pripravljeni tudi za naslednji val teh beguncev. Kot veste, sem se z vami tudi v lanskem letu večkrat pogovarjal tukaj na hodniku, podajal sem vam neke rešitve. Zanima me; Zakaj predvsem niste komunicirali z lokalno skupnostjo niti s poslanci, ki prihajamo s tega območja, kjer bodo vsi ti centri v prihodnje? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Spoštovani poslanec Breznik, zahvaljujem se vam za vaše vprašanje. Migrantska kriza kot taka ni bila presenečenja, na to smo se skorajda leto dni ali pa še več pripravljali. V tem segmentu smo tudi posebno pozornost posvetili informiranju, zlasti lokalnih skupnosti, ker menimo, da je ravno sodelovanje z lokalno skupnostjo tudi bistvenega pomena za uspešno obvladovanje migracijskih tokov, ker vendarle so lokalne skupnosti tiste, ki so najbolj obremenjene, tudi s tem migrantskim tokom prizadete. Zato se tudi z našimi ukrepi poskušamo v največji možni meri približati zahtevam v lokalni skupnosti in pa tudi odgovarjati na vsa njihova nerešena vprašanja in pa tudi njihove skrbi. Pred sprejetjem odločitev o lokacijah namestitvenih in sprejemnih centrov se Ministrstvo za notranje zadeve vedno posvetuje z lokalno skupnostjo, to je naša posebna skrb, se z njo usklajujemo in tudi sproti obveščamo o vseh novih informacijah. Sodelovanje z lokalnimi skupnostmi je zagotovljena na različne možne načine, tako z osebnimi obiski kot tudi pogovori, sodelujemo tako jaz, državna sekretarja in tudi ostali zaposleni na ministrstvu, če je to iz strokovnih razlogov potrebno, tudi s pogovori vladnih predstavnikov v teh lokalnih skupnostih. Evidentiranih je bilo okrog 70 pogovorov, ampak dejansko jih je pa bilo izvedeno še več, kar pomeni, da je dejansko za informiranje poskrbljeno. To je ena od prioritet našega dela tudi v kontekstu za obvladovanje tega migrantskega toka. Prav tako je zagotovljeno informiranje preko sodelovanja v Združenju občin Slovenije, Skupnosti občin Slovenije, Združenje mestnih občin Slovenije in tudi vstopom Ministrstva za javno upravo ter službe za lokalno samoupravo. Tudi Državni zbor redno obveščamo tako na odborih kot na sejah, prav tako Državni svet, kjer sedijo tudi predstavniki lokalnih skupnosti, tako da menim, kar se tiče pretoka informacij, je v tej dani situaciji, ki je izjemno obremenjujoča, ampak kljub temu veliko pozornost posvečamo tudi informiranju in skratka maksimalne napore vlagamo tudi v to. Imeli smo tudi več sestankov z župani in z predstavniki občin. Je pa treba poudariti še nekaj, večina lokacij je bila določena že v prvem migrantskem valu in jih zaradi situacije nekaj časa sicer nismo potrebovali, vendar pa jih nikoli iz tega spiska nismo umaknili. Seznam lokacij je tudi na spletni strani Ministrstva za notranje zadeve in se tudi sproti posodablja, tako da je zelo aktualiziran. Od septembra že objavljamo seznam vseh možnih lokacij na spletni strani, ker smo seveda na močnem stališču oziroma temu tudi ni možno oporekati, da javnost ima pravico biti seznanjena z vsemi razpoložljivimi dejstvi in tudi s popolnimi informacijami, da ne prihaja do dezinformacij in vseh ostalih škodljivih procesov, ki nikakor v tej situaciji ne pomagajo pri reševanju tega izjemno kompleksnega problema. Tudi v prihodnje bomo sproti obveščali o vseh odločitvah glede morebitnih novih lokacij. V vsakem primeru se bomo poskušali približati lokalnim skupnostim v največji možni meri in prisluhniti njihovim skrbem. Menim, da je komunikacija med predstavniki Vlade in lokalnimi skupnostmi kot tudi Državnim zborom primerna. Seveda, poslanci imate vedno možnost, da se obrnete tudi na Ministrstvo za notranje zadeve, in bomo odgovorili na vse, kar vas zanima. Nenazadnje, vi ste predstavniki ljudstva in za svoje delo potrebujete morda tudi širše informacije. Ves čas smo informirali tako o obstoječih lokacijah kot aktivnostih za iskanje novih. Vedno smo pa tudi odgovorili na vsa konkretna vprašanja, če so se ta vprašanja pojavila.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Poglejte, spoštovana gospa ministrica, 19. septembra 2015, Zjutraj, sem se udeležil takratnega izrednega sestanka občinskega štaba Civilne zaščite. Tako predstavnik Civilne zaščite kot predstavnica Uprave za zaščito in reševanje, kot direktor Zdravstvenega doma Lenart, tako jaz kot poslanec, kot župan, kot predstavnik občinske uprave nismo dobili ne za delovanje migrantskega centra, ne za vzpostavitev migrantskega centra, razen seveda Uprava za zaščito in reševanje, ki je reševala po svojih načrtih, ki jih ima, mislim, da je bil načrt poplave ali nekaj takega vzpostavljen, nihče ni dobil specialnih navodil za delo migrantskih centrov takrat. Nobene obveščenosti ni bilo. Občinski organi v Lenartu so bili seznanjeni, videli so na spletni strani dva dneva nazaj, da je to predvideni center, vse ostalo, nobenih vprašanj lokalne samouprave. Tudi v tem drugem delu, ko ponovno vzpostavljate center, in to sedaj center kot neko zunanjo izpostavo predhodnega centra v Postojni, bi naj bil Črni les, ki ni primeren, prvič, gre za naš hotel v Slovenskih goricah, ki je predviden za naš turizem, slovenjegoriški, je nujno potreben, mi teh nastanitev nimamo. Kot veste, ima ta hotel sedaj Probanka v stečaju, po podatkih naj bi celo dobili 9 tisoč evrov, kar bo dobila Probanka v stečaju za najemnino. Ljudje pa ponovno niso bili obveščeni. Zato je bila 18. februarja ponovno izredna seja občinskega sveta, kjer smo se sestali župan, občinski svetniki in jaz in smo jasno dali vedeti tudi vašim predstavnikom na tej seji, da nismo bili obveščeni, nobeden nas niti ni vprašal. In še nekaj, ta novi status tega centra, ki bo v Črnem lesu, v njem bodo tisti migranti, ki so bili zavrnjeni, ki predstavljajo večjo varnostno tveganje. Zato še enkrat ponavljam, ta komunikacija sploh ni bila vzpostavljena.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Pravzaprav v dopolnitev tistega, kar sem že uvodoma povedala, nimam česa dodati. Še vedno sem na stališču, da informiranje dobro poteka, da vlagamo velike napore v to, da obveščamo lokalno skupnost, seveda se pa vedno najde možnost za izboljšave. Če bo to potrebno, bomo seveda tudi v bodoče še bolj se potrudili, da bo lokalna skupnost še bolje informirana. Dejansko je pa treba poudariti tudi to, da morda v določenih situacijah je pa občutek, da manjka informacij, tudi eden izmed načinov za izražanje nestrinjanja. Tudi to razumemo in tudi to ustrezno inkorporiramo v vse naše bodoče ukrepe in načrte, tako da se maksimalno približamo skrbem in zahtevam lokalnih skupnosti. Kot sem danes že uvodoma povedala, nastanitvene kapacitete so potrebne, zato ker alternativa temu dejansko je razprševanje. Glede vseh ukrepov, ki jih Vlada izvaja, bo prihajalo do določenih zgostitev na teritoriju Republike Slovenije in zaradi tega je treba tudi poskrbeti, da ti ljudje ne tavajo in da so primerno nameščeni do razrešitve njihovega statusa, torej, nekateri bodo prosili za azil, nekateri se bodo vrnili v svoje države, nekatere bomo vrnili na Hrvaško, v izvorne države, nekateri bodo pa preprosto morda tudi odšli v ciljne države, če jim bo to uspelo. Seveda bomo pa v bodoče zagotavljali, da bo lokalna skupnost primerno obveščena. Če pa poslanci potrebujete še kakšne dodatne informacije, pa smo vam vedno na voljo, tudi vam, gospod Breznik, če vas karkoli zanima, vedno se lahko obrnete na nas, da boste lahko še bolje lahko opravljali svoje delo v lokalni skupnosti.
Hvala lepa. Gospod Breznik, boste zahtevali razpravo v Državnem zboru? Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Seveda bom zahteval na podlagi poslovnika razpravo v Državnem zboru. Prvič, situacija glede nastanitev v Črnem lesu, ni bil seznanjen ne župan ne občinski svetniki, nekateri tudi iz vaše stranke, spoštovana gospa ministrica, ne sedaj, ko ta dom dobiva novi status, torej status, kjer bo povečana potencialna nevarnost, torej v njem bodo nastanjeni begunci, ki so izgubili, torej, ki nimajo domicila ali pa ga niso dobili v Nemčiji, v Avstriji in bodo vrnjeni v matične države. Zato to predstavlja večje varnostno tveganje. Hotel nima rešetk, torej tudi razpršenosti, o kateri govorite, kaže na kontradiktornost. Zato ker niste izvajali ukrepov že septembra na meji, ker niste zapirali meje, ker niste izvajali triaže, so v Evropo prihajali ljudje, izmed katreih jih velik del ne bo dobilo statusa. Torej bodo vrnjeni v matične države. In razpršenost pomeni, da zmanjšate varnostno tveganje. Razpršenost pomeni tudi po eni strani večje stroške. Vsak tak center je potem treba vzdrževati, treba ga je ogrevati, rabi svoje varnostnike, rabi vzdrževalce in tako naprej. To so vprašanja. Ljudje, ki bi morda res potrebovali pomoč: otroci, ženske in ranljive skupine, te pomoči bodo manj deležne zaradi tega, ker so tu večinoma špekulanti, ljudje, ki so bili migranti, torej tisti ekonomski migranti, ki predstavljajo večje varnostno tveganje. In ravno to je temelj. In temelj je tudi, da občanov Lenarta in Lenartčank tudi vaše ministrstvo ni obvestilo, da bo sedaj to zunanja izpostava Postojne, da bo predstavljalo večje varnostno tveganje. Zato so ljudje, kar je po kmečki logiki, v Slovenskih goricah, ki so plačali za ta, če po domače povem, mednarodni šverc do Nemčije, kjer so jim obljubljali, lahko rečemo, nebesa na Zemlji: ženske, denar, hiše, lepe avtomobile, vse brez dela. Zdaj pa bodo zavrnjeni ti ljudje. Lahko si samo predstavljam, kakšen gnev bo v teh ljudeh. Gnev bi bil tudi v nas. Nočem jih etiketirati z ljudmi, ki so ekstremisti, ampak zdaj pa bo nastal ta gnev in za ta gnev smo mi krivi. Krivi smo zaradi tega, ker nismo upoštevali, da moramo sami izvajati neko suverenost že septembra meseca, da prepuščamo več kot pol milijona ljudi, da se prosto sprehaja preko Republike Slovenije. To so bile takrat moje ugotovitve. In ti centri, spoštovana ministrica, veste, da je gnev ljudi velik, zakaj silite s temi centri podeželje. Ljubljana si želi, kolegi, recimo, Združene Levice si želijo, celo vabijo te migrante, te ekonomske migrante v Ljubljano, ne vem, zakaj teh centrov ne postavite v Ljubljani, v centru Ljubljane. Sam sem leta 1995 bil prostovoljec, pomagal sem ljudem iz Jugoslavije, ki so res bežali pred vojno, celo finančno sem pomagal, zbiral za njih pomoč, jih celo nastanil v enem izmed vikendov. Ne vem zakaj kolegom Združene Levice, ki si tako želijo te ekonomske migrante, ne mogočite, da bi jih nastanili tukaj v Ljubljani in okolici. Torej imate dva problema rešena in tudi manjše stroške, spoštovana ministrica. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. 3., v okviru glasovanj. Zdaj pa bo postavil poslansko vprašanje dr. Matej Tašner Vatovec ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica! V Sloveniji že dalj časa opazujemo rast tako imenovanih pro bona ambulant, najprej v Ljubljani, potem v Kopru in tudi Mariboru, ki zagotavljajo zdravstvene storitve ljudem brez dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Ob javno priznanem sistemu zdravstvenega varstva se tako vzpostavlja nek paralelni sistem, vzporeden sistem ambulant za socialno ogrožene, ki se financirajo zgolj s prostovoljnimi prispevki in v katerih delajo zdravstveno osebje seveda prostovoljno. Te dni se odpira četrta taka ambulanta v Novi Gorici, na vidiku pa je najbrž tudi še peta v Velenju. Ob vzpostavljanju te ambulante v Novi Gorici pa smo bili priča precej birokratskim oviram in zapletom, ki so odprtje te ambulante neposredno zavlekle. Pro bono ambulante zdaj nimajo svojega mesta v mreži zdravstvenih ustanov in prav tako nimajo nikakršnih reguliranih standardov, ki veljajo za zdravstvene objekte, opremo, osebje in tako naprej, se pravi po kriterijih, po katerih bi naj delovale. Tako so pravzaprav na milost in nemilost prepuščene državnim uradnikom, ki včasih tudi zelo dolgo oziroma dlje časa obravnavajo njihove vloge za opravljanje dejavnosti, kot je tokrat v primeru pro bono ambulante v Novi Gorici. Ta na potrditev ministrstva čaka že dlje časa in ob tem, da je že usposobljena reševati zdravje in življenje ljudi iz socialnega roba. Čeprav gre pri ustanavljanju teh ambulant po eni strani za hvale vredno filantropsko delo zdravstvenega osebja, ki vse to opravlja, ponavljam, prostovoljno in ljudem v stiski nudi zdravstveno pomoč, ki je drugje najbrž ne bi dobili, so te ambulante po drugi strani na nek način tudi potuha državi, da še naprej sistematično ruši univerzalno dostopnost zdravstvenega sistema. Ob vse večji nedostopnosti zdravstvenih storitev pro bono ambulante zagotavljajo, da tudi ljudje na obrobju družbe še vedno dobijo nek minimum zdravstvenih storitev. Dejstvo, da se število pro bono ambulant in število njihovih pacientov pravzaprav ves čas veča, kaže na določeno zgrešenost zdravstvenih politik te države. Zaradi tega vas sprašujem dvoje: Ali nameravate kakorkoli ukrepati v smeri določanja bolj jasnih in enostavnejših pravil za vzpostavljanje pro bono ambulant? Ali rast števila pro bono ambulant vidite oziroma razumete kot znak nedelovanja sistema univerzalne dostopnosti zdravstvenih storitev? Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospod poslanec! Imate prav, ko ugotavljate, da trenutno v Sloveniji delujejo tri pro bono ambulante, to so ambulante s posvetovalnico za osebe brez zdravstvenega zavarovanja. Osebe, ki obiskujejo navedene ambulante, so osebe, ki namreč zaradi različnih okoliščin nimajo urejenega obveznega zavarovanja, saj je pri nas to v skladu z zakonodajo odvisno od različnih pogojev, predvsem je to obvezno zavarovanje odvisno in vezano na določen status osebe; naj bo to delovno razmerje ali ima nekdo status upokojenca, kmeta ali občana, ki sam plačuje to obvezno zavarovanje, ali osebe, ki imajo stalno bivališče pa niso zavarovane po nekem drugem statusu. Vsi ti statusi so navedeni v sedaj veljavnem Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Običajno pa osebe, ki obiskujejo te pro bono ambulante, nimajo nobenega od navedenih statusov ali pa jim zaradi različnih socialnih okoliščin, v katerih so se znašli, ne zmorejo plačevati obveznega zdravstvenega zavarovanja, na primer takšne osebe so lahko podjetniki z dolgom iz neplačanih prispevkov za zdravstveno zavarovanje, samoplačniki, ki imajo zaradi nerednega plačevanja prispevka zadržane pravice do zdravstvenih storitev z izjemo nujnega zdravljenja. Potem so to lahko osebe brez stalnega prebivališča, brezdomci, tujci, ki nimajo urejenega dovoljenja za prebivanje in so že dlje časa živeči v Republiki Sloveniji. Torej je niz oseb lahko v takšnem statusu, kjer nimajo obveznega zavarovanja, ali zaradi socialnih ekonomskih okoliščin ali pa si niso uredile statusa in plačevale tega obveznega zavarovanja, lahko tudi kot fizične osebe, ker vemo, da imamo po posebnih določbah, je ta mesečni prispevek relativno majhen, pod 23, 25 evrov. Kot ste tudi pravilno ugotovili, v teh pro bono ambulantah delajo zdravstveni in drugo osebje prostovoljno, skladno z Zakonom o prostovoljstvu. Naj povem, da ministrstvo zdaj že, mislim da, tretje leto zapored pripravlja javni razpis, na katerega se javljajo pro bono ambulante. Odobrili smo jim za financiranje njihovih programov 100 %, torej zneske, za katere so prosili, bodo v letu 2015 in 2016 dobili z ministrstva sofinanciran 100 % program. Glede vseh nezavarovanih oseb pa naj povem, da mi že zdaj iz Ministrstva za zdravje iz proračunske postavke našega ministrstva zagotavljamo plačilo nujnega zdravljenja za vse nezavarovane osebe, ki to zdravljenje potrebujejo, v preteklem letu smo dali malo manj kot milijon sredstev za te namene, torej da vsi, tudi tisti, ki so nezavarovani, dobijo nujno potrebno zdravljenje, se plača iz proračuna oziroma ministrstvo iz svoje postavke. Seveda pa si bo v luči dosedanjega dela ministrstvo še vnaprej prizadevalo za reševanje te aktualne problematike, saj kot veste, smo si v resolucijo zadali za enega od ciljev tudi enakopraven dostop do zdravstvenih storitev. Bomo seveda tudi vnaprej še finančno podpirali te pro bono ambulante. Glede samega ustanoviteljstva pa veste, da je to ustanoviteljstvo te pro bono ambulant lahko zelo pestro, od občine do centrov za socialno delo, Karitas in drugih. Hvala.
Dr. Matej Tašner Vatovec imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala še enkrat. Ja, zdaj razen strinjanja z mojimi ugotovitvami oziroma z mojim vprašanjem, mislim, da nisem dobil tistega, kar bi bil odgovor na vprašanja, ki sem jih želel postaviti. Padanje dostopnosti javnih zdravstvenih storitev in po drugi strani rast pro bona ambulant v istem času, v zadnjih letih neprestano spremlja rast pravzaprav koncesionarjev. Zdaj po eni strani je država v preteklih letih množično podeljevala koncesije za opravljanje zdravstvene dejavnosti, s katerimi seveda služijo privatniki, po drugi strani se pa v primeru pro bona ambulant pojavljajo nekakšne birokratske prepreke, ki na nek način otežujejo vzpostavljanje teh pro bona ambulant, katerih pomen sva na nek način oba poudarila. Jaz bi tukaj opozoril na 51. člen Ustave, ki pravi, da ima vsak pravico do zdravstvenega varstva pod pogoji, ki jih določa zakon. Zakon o zdravstvenem varstvu v svojem drugem členu pravi, da ima vsakdo pravico do najvišje možne stopnje zdravja in da ima vsakdo pravico do zdravstvenega varstva. Zdaj pro bono ambulant ali pa njihovi pacienti so dokaz, da temu ni tako, da država ne zagotavlja ali pa ne želi zagotavljati teh ustavno določenih pravic, te enakomerne porazdelitve zdravstvenega varstva. Tako da svoje dolžnosti pravzaprav v tem trenutku prenaša na pleča zdravnikov volonterjev in dobrih samarijanov, ki kupujejo zdravila in tako naprej. Prva pro bono ambulanta je bila ustanovljena leta 2001 z upanjem, da jo bodo zaprli v enem do 3 letih. Danes, po 15 letih imajo stalno po 900 pacientov in 400 do 500 občasnih. Jaz bi tukaj še enkrat rad poudaril oziroma rad slišal odgovor na vprašanja: Kako nameravate narediti zdravstveno varstvo dostopno vsem državljanom ne glede na njihov socialni položaj? Kako zagotoviti čim bolj nemoteno vzpostavljanje pro bono ambulant? Zakaj ni od birokratskih ovir pri vzpostavljanju koncesionarskih ambulant? Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministrici gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Torej imate prav v tistem delu, ko govorite, da so se pač v preteklosti širokogrudno podeljevale koncesije tako na lokalni oziroma primarnem nivoju kot tudi sekundarnem. Bo v zelo kratkem ta državni zbor imel priložnost obravnavati spremembe in dopolnitve Zakona o zdravstveni dejavnosti, ker bomo to podeljevanje uredili veliko bolj transparentno, enakopravno in pa pregledno. Glede same dostopnosti, kot sem omenila dejstvo, je, da je problem teh ljudi bodisi v samem statusu, se pravi, nimajo urejenega statusa, ker bi, če bi to imeli, bi lahko vstopili v sistem obveznega zdravstvenega zavarovanja, ali pa so, bi rekla, problem socialne ekonomske dohodkovne šibkosti, da si seveda niti kot fizična oseba obveznega zavarovanja ne morejo poravnavati. V tem smislu bomo o spremembah sistemske zakonodaje delali v večjih smereh, definitivno bo ena, da bomo skušali bolje opredeliti status in način, kdaj in kdo vstopi v sistem obveznega zdravstvenega zavarovanja. Za socialno šibke, tako kot je pa že zdaj primer, plačuje država iz proračuna, tako da imajo seveda zagotovljeno nujno in potrebno zdravstveno pomoč že danes. Glede samih ovir pri ustanavljanju pro bono ambulant pa težko komentiram, ker ne poznam te ovire v detajle. Kot je meni znano, vsaj v teh pro bono ambulantah do zdaj to ni bil problem, ker so to običajno ustanovitelji na lokalni ravni, recimo, primer v Kopru, kjer je soustanovitelj tudi Zdravstveni dom Koper, ki je prav za te namene spremenil svoj statut preko sveta zavoda. Mogoče pri tem mislite bolj na problem zaposlovanja zdravnikov in drugih zdravstvenih delavcev, kjer pa je za prostovoljno delo treba upoštevati Zakon o prostovoljstvu, pa tudi Zakon o delu zdravnikov pripravnikov, kdaj lahko prostovoljno delajo. To bomo pa urejali z Zakonom o zdravstveni dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru na vaše vprašanje.
Hvala. Ljudem s socialnega dna je seveda sistematično kršena pravica do dostopnosti zdravstvenih storitev, najsibo to njihov status ali pa druga okoliščina, ampak to je na nek način dejstvo. V Sloveniji imamo po podatkih FURS več kot 14 tisoč oseb, ki so sicer zdravstveno zavarovane, vendar jim je pravica iz tega zavarovanja zadržana iz razloga, ker ne zmorejo pravočasnega in rednega plačila vseh prispevkov iz zdravstvenega zavarovanja. Ironija v tem primeru je ta, da velika večina te zaostale prispevke plača, sicer z zamudo ali pa na njihove prihodke poseže FURS z izvršbo. Tako imamo situacijo, kjer so ti prispevki sicer plačani, pa tudi več let potem upravičenci ne morejo v zdravstveno ustanovo, ker je njihova zdravstvena kartica zaradi tega blokirana. Zavod za zdravstveno zavarovanje sicer dobi plačane prispevke, plačniki pa kljub temu ne morejo koristiti zdravstvenih uslug. Pro bono ambulante so tako zadnja varovalka, ki še zagotavlja, da se vsaj do enake minimalne mere še uresničujejo z ustavo in zakonom določene pravice, za uresničevaje katerih bi morala skrbeti država, pa tega ne dela. Zaradi tega predlagam, da se na naslednji redni seji o tem vprašanju v Državnem zboru tudi opravi splošno razpravo. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. 3. 2016, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Simon Zajc ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu ter ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen.
Hvala, gospa predsedujoča. Spoštovana gospa ministrica, gospod minister! Glede na podatke Svetovne organizacije za hrano zavržemo na letni ravni 1,3 milijarde ton hrane, kar prevedeno v denar pomeni 680 milijard dolarjev v razvitih državah in 310 milijard dolarjev v državah v razvoju. Iz tega sledita vsaj dve težavi, dva problema. Eden je okoljski, namreč, iz te zavržene hrane dobimo tudi okoli 3,3 milijarde ton toplogrednih plinov ali 7 % vseh toplogrednih plinov. Drugi je pa ta, da po eni strani te bajne milijarde ton hrane zmečemo stran, po drugi strani pa ljudje še danes zaradi lakote tudi umirajo, tudi v razvitem svetu so med nami lačni ljudje, medtem ko hrano mečemo stran. Sicer so na ravni Slovenije ti podatki mogoče malo bolj spodbudni. Za leto 2013, po mojih podatkih, ki sem jih pridobil, smo na prebivalca zavrgli okoli 72 kilogramov hrane, kar je občuten napredek glede na leto 2008, ko smo 197 kilogramov hrane zavrgli na prebivalca. Pa če pogledamo še evropsko povprečje, ki je okoli 123 kilogramov, so v bistvu podatki za Slovenijo spodbudni, zdaj smo zmanjšali s 74 % na 23 % v obdobju 2008–2013. Ampak navkljub vsem tem spodbudnim podatkom to ne pomeni, da se moramo s tem problemom nehat ukvarjat. Kar se tiče okoljskega vidika in ravnanja z odpadki, so ravno biološki odpadki tisti, ki so, kar se tiče prispevanja k toplogrednim plinom, najbolj problematični, saj večinoma razpadajo v odlagališčne pline, okoli 90 %, ostalo pa v izcedne vode. In v teh plinih je v glavnem metan, metan je pa problematičen s tega vidika, ker je, kar se tiče globalnega segrevanja, 25-krat bolj učinkovit kot, recimo, CO2, čeprav je CO2 okoli 80 %, Metana je le 10 %. Ravno zaradi tega, ker je toliko bolj učinkovit, je to plin, na katerega je treba biti pozoren in ga ne zanemarjati. Evropska komisija je konec leta 2015 sprejela nov sveženj na okrožnem gospodarstvu, cilj je do 2030 zmanjšati zavrženo hrano za polovico, enako je storila tudi naša vlada, s sprejetjem okvirnega programa za prehod v zeleno gospodarstvo. Kakšen mesec nazaj je Vlada organizirala tudi posvet z naslovom Za Slovenijo brez zavržene hrane, kako naprej? In zdaj me na tej točki zanima: Kaj točno naša vlada oziroma vajini ministrstvi na tem področju počneta? Hvala za odgovor obema.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. [[Ne.]] Potem pa ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Hvala, tudi gospod poslanec Simon Zajc, za postavljeno vprašanje, ki je prav gotovo aktualno. V začetku bi samo povedala, da sveženj ukrepov, ki je bil predstavljen v letu 2014, pa je bil umaknjen, je predvideval zmanjšanje odpadkov živilskega izvora za polovico, medtem ko ta novi sveženj predvideva zmanjšanje omejitev, pravzaprav odlaganje komunalnih odpadkov na odlagališčih za 10 %. Pri spremljanju, če govorim zdaj o odpadkih, je kar nekaj težav. Nosilec metodologije spremljanja, nastajanja odpadne hrane je v Sloveniji Statistični urad Republike Slovenije, seveda pa pri tem sodelujemo vsi resorji. Je pa tako, da pri pripravi hrane nastajajo odpadki, torej ti biološko razgradljivi, in seveda gredo ti v kompostarne, kjer se predelajo, nekoliko drugačna je pot odpadkov, ki nastanejo v mesni predelovalni industriji, kjer se lahko uporabijo za mesno in pa kostno moko. Medtem ko trenutno še ni pravega načina, posebej ne za gospodinjstva, ugotavljati, koliko je pa dejansko znotraj teh bioloških odpadkov odpadne hrane. To je tudi v nekem smislu težko spremljati, tako da bo prihodnost pokazala, ali bo to možno spremljati na nekaterih vzorčnih delih, družinah. V splošnem mislim, da je ta metodologija spremljanja na tak način predraga. To pa ne pomeni, da se na Ministrstvu za okolje in prostor ne ukvarjamo s to problematiko, zaključuje se osnutek programa razvoja z odpadki, ki je bil dan v javno razpravo, znotraj njega pa tudi program preprečevanja odpadkov. V nekaj dneh bo ta javna razprava zaključena in seveda bomo potem po predlogih, ki bodo prišli s terena, pripravili ta dva programa za sprejem na vladi. Znotraj tega, kar je bilo zdaj predstavljeno javnosti, si naše ministrstvo zastavlja cilje, spodbujanje zmanjševanja živilskih odpadkov, prizadevanja za zmanjšanje odpadne hrane, in sicer mi pravimo do leta 2030 za 50 %. Sama pa velikokrat povem, da hrana ni odpadek, da je treba poskrbeti za vse druge možnosti procesiranja, da hrana v odpadek pravzaprav sploh ni podana. Gre tudi za spodbujanje spremembe šolskega kurikuluma, in sicer za večji poudarek na izobraževanju. Mi vemo, da smo v prvi fazi s tem preko izobraževanja vrtcev in v šolah seveda dosegli, da je Slovenija pravzaprav na prvem mestu po sortiranju odpadkov in marsikateri evropski državi lahko za vzor. Tudi prihajajo k nam in se seveda o tem pozanimajo. Prav tako pa si prizadevamo za podporo organizacijam pri oglaševanju, kampanjah, konferencah ter ostalih projektih, ki bi širili programe dobre prakse zmanjševanja odpadne hrane. Kje zdaj te odpadne hrane pri nas največ nastaja? V proizvodnji živil, industriji, trgovini in obrti, socialnih ustanovah, velikih kuhinjah in gostinstvu, gospodinjstvo in pa javni upravi. Jaz sem prepričana, če bomo s temi zastavljenimi programi začeli, bomo lahko dosegli tudi velike uspehe. Dejstvo je, da je tudi zavedanje ljudi v visoki meri naklonjeno temu, da hrana ni odpadek. Je pa res, da je ob tem treba tudi vzpodbujati razmišljanje in tiste prednosti, ki nastanejo pri uporabi lokalno pridelane hrane, ker vse to, kar ste povedali drži. In takšna lokalno pridelana hrana ima visoko vrednost, njen ogljični odtis pa je seveda neprimerno manjši kot za hrano, ki prepotuje dežele in dežele preden pride do uporabnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Simon Zajc imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
jaz sem svoje glavne pomisleke oziroma vprašanja že izpostavil, ampak bi rad dal besedo še gospodu ministru za kmetijstvu. Ena stvra so odpadkli, ki nastanejo pri proizvodnji hrane, druga stvra je pa hrana sama. Vemo, da se države s tem že soočajo, so tudi prepovedale, recimo, trgovinam, da ne smejo več odlagati oziroma metati hrane stran. Zanima me: V kakšni smeri razmišljamo na našem pristojnem ministrstvu za prehrano? Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala, gospod poslanec, za zelo aktualno vprašanje. Če ne rešimo težav s prekomernimi odpadki hrane, mi matematično nimamo možnosti, da rešimo problem svetovne lakote. To je treba vedeti. Glavni zavržki hrane nastajajo na naslednjih področjih, prvo je pri samih proizvajalcih, torej na njivah, zaradi dveh razlogov, zaradi uniformiranega povpraševanja in zaradi nezmožnosti prodaje v času največje sezone. To rešujemo na ta način, blažimo standarde, tako da tudi če mogoče nima idealne barve paradižnik, ga je možno prodati, in hkrati finančno podpiramo obrate za predelavo in skladiščne kapacitete, ki služijo v času viškov. Samo v tem letu bo razpisov, ki jih naše ministrstvo izvaja, 150 milijonov. Do tega trenutka, mislim, da smo letos razpisali že 32 milijonov evrov. Marsikaj od tega je možno uporabiti za sofinanciranje reševanje te težave. Drugi višek hrane, ki nastaja, so pri transportnih poteh. Tukaj ste, spoštovani poslanke in poslanci, tudi sprejeli spremembo Zakona o javnem naročanju, ki uvaja nov argument. To je okoljski argument. Okoljski argument je ravno argument dolžine transportne poti. To zdaj prilagajamo, da uporabimo pri javnih razpisih za javne zavode. Naslednji višek hrane, ki nastaja je v trgovskih sistemih. To je področje, kjer smo bili v zadnjih mesecih in letih najbolj uspešni. V tem trenutku je v donacijo viškov hrane oziroma hrane pred iztekom roka, še vedno uporabne hrane, je vključenih že več kot 160 trgovinskih lokalnih centrov in število teh narašča. Znotraj tega potekajo razgovori z župani lokalnih skupnosti, da bi zagotovili humanitarnim organizacijam tudi dodatne prostore, kjer bi potekalo sortiranje in potem lažji transport hrane do tistih, ki jo potrebujejo. To v tem trenutku poteka. Moram reči, da tudi poteka takole, da glavna nevladna organizacija, ki se s tem ukvarja, si je vzpostavila samostojen HACCP. Tako da je tudi v skladu z načeli dobre proizvodnje in varnostne prakse. Ker je bil občutek, da je dosti viška hrane v javnih kuhinjah, se je, se je ugotovili na anketni način, da viškov ni tako zelo dosti. In tudi tam, kjer so viški, je to znak neracionalnosti proizvodnje in morajo zmanjšati proizvodnjo, ker so to javne kuhinje, ki so pogosto financirane z javnim denarjem. Torej tam ni neke zelo velike rezerve, vendar tudi tam pripravljamo državni HACCP standard, ki jim bo lahko v pomoč. Nenazadnje pa, dovolite, da povem, po nam dostopnih podatkih največji viški hrane pa še vedno nastajajo v gospodinjstvih. To je 42 % hrane, preveč kupljene, predolgo v hladilniku, preveč skuhane hrane. Tu bomo morali iti v naslednjem obdobju v neko akcijo informiranja slovenskih potrošnikov. Edino tako bo možno zmanjšati viške hrane, ki nastanejo v gospodinjstvu. Hvala za vprašanje še enkrat.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo postavila poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani minister! S koalicijsko pogodbo se je sedanja vlada zavezala, da se bo zavzemala za organizacijsko racionalnost ter za posodobitev in povečanje racionalnosti organizacije izvajanja dejavnosti organov javne uprave. Ena od zavez je tudi pregled že izdelanih izhodišč za uvedbo upravnih okrajev, pri čemer mora njihova morebitna uvedba temeljiti na povezovanju različnih državnih organov na teritorialni ravni, da si zagotovi učinkovitejše upravljanje storitev, približa storitve uporabnikom in da se ne povzročijo nepotrebni stroški za reorganizacijo. Te svoje zaveze pa vladajoča koalicija dejansko ne izvaja. Vse od začetka mandata je vsakemu državnemu organu očitno prepuščena popolna stihija na področju reorganizacije, takšen primer sta Geodetska uprava Republike Slovenije in Finančna uprava, ki sta v zadnjem letu in pol izvedli reorganizacijo svojih služb na način, da sta svoje izpostave oziroma pisarne iz številnih, tudi večjih krajev in mest preselili v druga mestna središča, s tem pa se ti državni organi oddaljujejo od uporabnikov, za katere je delovanje na teritorialni ravni še kako pomembno z vidika kakovosti življenja, dostopnosti do državnih organov in ne nazadnje tudi z vidika ohranjanja delovnih mesto. Centralizacija delovanja državnih organov, kakršna se izvaja v zadnjih dveh letih, predvsem pa način, na kakršen se izvaja, kaže tudi na to, da resorno ministrstvo ne izvaja sprejete strategije razvoja javne uprave z obdobje 2015–2020 in se dejansko od uporabnikov vedo bolj oddaljuje. S tem se siromaši obrobnejše regije, ki imajo zaradi starostne strukture prebivalstva, njihove slabše računalniške pismenosti in slabih povezav z javnim prevozom vedno težje življenjske pogoje. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Ali ste podali soglasje k že izvedenima reorganizacijama Geodetske uprave Republike Slovenije in Finančne uprave Republike Slovenije, kolikor se nanaša na delovanje teh organov na lokalni ravni? Na kakšen način boste zagotovili izvajanje strategije razvoja javne uprave, to je odzivno, uspešno in učinkovito delovanje javne uprave, ki je usmerjena k uporabnikom? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru, gospodu Borisu Koprivnikarju, izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovana poslanka, poslanci in poslanke! Hvala za to vprašanje. Naj uvodoma povem, da soglasja k reorganizaciji FURS in GURS nisem podal, nihče me za to ni vprašal, niti pristojnost Ministrstva za javno upravo ni, da bi dajalo soglasje k organizaciji drugih resornih ministrstev in njihovih organov v sestavi. To je pogosto nesporazum, s katerim se soočam, ko menijo, da ima Ministrstvo za javno upravo pristojnost, da druga organe organizira. Temu pač ni tako, res pa je, da smo sprejeli strategijo razvoja javne uprave, v kateri smo se zavezali tudi tem usmeritvam. Zato sem vašega vprašanja še posebej vesel ravno zato, da ponovno opozorimo na našo skupno zavezo. Lahko pa na temu mestu povem, kaj smo dejansko že storili, ker ta trditev, da ne izvajamo te strategije, s to trditvijo se ne moremo strinjati in dokazujem z naslednjim: zavezali smo se, da bomo izvedli tako imenovano funkcijo analizo učinkovitosti. Izvedli smo jo v lanskem letu, decembra smo jo predstavili Vladi, preko 20 tisoč uslužbencev je bilo vključenih in 240 organov. Konkretno sedaj potekajo predstavitve na posameznih ministrstvih in definirali smo sedem ključnih ukrepov, med katerimi je ravno to združevanje organov na posameznem območju eden od temeljnih sedmih ukrepov, ki ga tudi že dejansko izvajamo. Potem izvajamo centralizacijo upravljanja s stvarnim premoženjem in informatiko, to je po eni strani pomembno zaradi upravljanja s temi podsistemi, po drugi strani pa tudi zato, ker s tem združevanjem sedaj prehajamo tudi na regijske nivoje, se pravi na lokalne, da se upravljanje s stvarnim premoženjem in upravljanje z informacijskimi sistemi za tiste službe, za katere je Ministrstvo za javno upravo prevzelo nalogo, tudi regijsko organizira. In še več, na takšen način mi lahko določene upravne centre, kot jih mi poimenujemo in v to smer tudi delujemo, zadolžimo za izvajanje določene specialne naloge strokovne ali podporne in ta se lahko prinese iz Ljubljane v določeno regijo. Recimo, takšen primer je ravno, ker je tukaj ministrica za zdravje, prenos, recimo, urgentnega centra v Maribor, ki ni v Ljubljani, pa zaposluje, mislim da, okoli 40 delavcev, pa popolnoma prenovljene prostore ima. Gremo v to smer, da se uvajajo upravni centri in na terenu ne delujemo na način, da bi naenkrat vse sisteme reorganizirali, ampak ob vsaki spremembi, relokaciji, celo vrsto sprememb, ki se izvajajo z umestitvijo organov, zasledujemo ta cilj, da se umeščajo na eno lokacijo. Če samo primer povem. V Mariboru je bila lansko leto upravna enota preseljena s treh lokacij na dve; na Vožarski pot smo umestili 12 inšpekcij v prej prazno stavbo; v Ilirski Bistrici se je stavbo saniralo in se je skupaj umestilo upravno enoto, FURS, GURS, kmetijsko pospeševalno službo, zavod za zaposlovanje in center za socialno delo. To je tipičen primer, ko na enem mestu koncentriramo vse te organe. Podobno je tudi v Cerknici, Šmarju pri Jelšah, ko smo se selili v lastne prostore. Na tak način delujemo. Vendar morate razumeti, da gremo v tej smeri vsakič, ko eno območje preoblikujemo, ko en organ selimo, vedno selimo v tako imenovani upravni center, organiziramo skupne podporne službe in na tak način ohranjamo tudi delovna mesta na posamezni lokaciji. Morate pa vedeti, da kadar, vsaj na našem področju upravnih enot ali izpostav, karkoli organizacijsko ukrepamo, vedno pogledamo statistiko in vedno se soočamo z razmerjem, ali zagotoviti dostopnost neke službe v nekem kraju ali zagotavljati racionalnost izvajanja te službe. Če ima, recimo, neka enota upravne enote tri obiske na dan, je zelo težko zagovarjati racionalnost. Po drugi strani je pa z združevanjem različnih organov, čemur upravni centri tudi sledijo, pa mogoče, da za več organov skupaj zagotovimo tako imenovane, kot mi temu rečemo, front deske ali sprejemne pisarne, kar pomeni, da še vedno krajan lahko v svojem kraju vloži zadevo, pa najsi gre za izdajo nove listine ali nekaj podobnega, se bo strokovno ta zadeva obravnavala v upravnem centru, hkrati bo pa spet občanu vrnjena nazaj v njegovem domačem kraju. Na tak način dosežemo kompromis, da nimamo preveč razpršene podporne službe, kljub temu je pa dostopnost bližja. Zato je pa nujno združevanje in v to smer dejansko tudi že delujemo, kot sem povedal na primerih.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod minister, za vašo obrazložitev, vendar bi vseeno želela izpostaviti konkreten primer z območja, od koder prihajam. Rekli ste, uvajajo se upravni centri – ja, verjetno po določenih regijah, določeni upravni centri pa se siromašijo. Pred dobrim letom je Geodetska uprava Republike Slovenije zaprla svojo pisarno v Cerknici in arhiv ter delavce preselila v Logatec. To se, kot ste rekli, izvaja. Pred novim letom pa je svojo izpostavo oziroma pisarno v Cerknici zaprla še Finančna uprava Republike Slovenije in uslužbence preselila v Ljubljano. Res je, mislim, da je ob sredah ena dežurna delavka, kot upravni dan na Upravni enoti Cerknica. Mislim, da je za območje Upravne enote Cerknica, pod katero spadajo tri občine in kjer imamo izredno, mislim, da skoraj največjo razseljenost in širino področja, ki ga obvladuje Upravna enota Cerknica, zame osebno nesprejemljivo, pa tudi za naše občane. Kolikor pa sem prebrala v medijih, se napoveduje tudi reorganizacija centrov za socialno delo. In cerkniški center za socialno delo naj bi prešel pod pristojnost Centra za socialno delo Postojna. Zdaj vam pa želim povedati, določene stvari bodo ljudje hodili urejat v Logatec, določene v Postojno in nekatere na Vrhniko. Da ne govorim o reorganizaciji zavoda za zdravstveno zavarovanje, zavoda za zaposlovanje, pa najbrž tudi slej ko prej sodišča. Najbrž je to le še vprašanje časa. Kaj to pomeni za življenje prebivalcev na Cerkniškem – praznjenje ne le podeželja, pač pa tudi selitev s tega območja; za vse tiste, ki bodo ostali, pa tako kot sem že prej rekla, letanje od Poncija do Pilata, od Postojne, Logatca, Vrhnike, Ljubljane. Kaj boste, gospod minister, storili proti že izvedenim stihijskim reorganizacijam, ki resno otežujejo življenje naših domačinov? Morate vedeti, da imamo od hrvaške meje na eni strani kilometre zelo obširne poti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu ministru Borisu Koprivnikarju za dopolnitev odgovora.
Še enkrat naj poudarim, da za organizacijsko strukturo FURS, GURS, pa tudi centrov za socialno delo ni pristojno Ministrstvo za javno upravo. Ne da bežimo od te odgovornosti, vendar morate razumeti, da ne morem dati zagotovil, kaj bom storil glede organizacije Finančne uprave. Teh zagotovil jaz ne morem dati! Lahko pa zagotovim, podobno kot smo se ne nazadnje tudi s kolegico iz ministrstva za delo pogovarjali ob reorganizaciji centrov za socialno delo, naredimo točno to, na kar ste vi opozorili, da sinhroniziramo mrežo; da ni v enem kraju center za socialno delo, v drugem kraju pa finančna uprava, ampak da se ta mreža sinhronizira. To smo v tem primeru dosegli in lahko rečem samo to, da se bom v nadaljevanju zavzemal, da bomo v duhu izvajanja strategije razvoja javne uprave tudi ostale resorje poskušali pritegniti k temu, da bomo skupaj uredili enotno mrežo zastopanja. Ampak tukaj se bomo pa spet zaleteli v problem, ko je vprašanje, kdo v katerem kraju smatra, da je bolj pomembno, da je sedež upravnega centra. Tukaj je pomembno, da imamo funkcijsko analizo, da imamo pripad zadev, da imamo empirične podatke, na podlagi katerih se bomo lahko odločali o strokovnih načelih, kateri so tisti kraji, ki bodo najbližji državljanom in bodo mogoče najbolj učinkovito organiziranost teh organov, ki jih država zagotavlja po terenu. Druge rešitve sam trenutno ne vidim, sicer se bomo zaleteli v isti problem, kot smo se že večkrat v preteklih letih, ko ni bilo mogoče na podlagi neempiričnih argumentov se dogovoriti, kakšna bo ta mreža. Če tega dogovora ni, potem mreža postaja vedno bolj razdrobljena pa postopno tudi neracionalna. Žal je tako. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav ministrom, še posebej ministru za infrastrukturo! Ministra sprašujem: Ali je na področju registracije kajakov glede na lanskoletne zaplete pripravil kakšno rešitev? Lansko leto se je pred začetkom sezone oziroma že v času sezone striktno začel izvajati Zakon o plovbi po celinskih vodah, ki v 23. členu nalaga obveznost registracije vseh čolnov, torej s tega vidika tudi tako imenovanih kajakov. Že lani je bilo ugotovljeno, da to povzroča veliko težav uporabnikom, predvsem je pa Slovenija edina država, ki kajake registrira oziroma zahteva registracijo kajakov. V lanskem letu je bilo opravljeno kar nekaj razgovorov na ministrstvu z zainteresiranimi gospodarskimi subjekti pa tudi z lokalnimi skupnostmi, ki so bile prizadete. Na podlagi teh razgovorov je ministrstvo na nek način dalo obvezo, da bo v navezavi in po posvetovanju tudi z Upravo Republike Slovenije za pomorstvo in tudi zainteresirano javnostjo oblikovalo poenostavitev te registracije oziroma neko rešitev, ki bo zagotavljala neko boljšo in bolj prijazno ureditev glede registracije plovil, in da bo na nek način tudi izločilo registracijo kajakov iz te obveznosti. Namreč, ta registracija, kot sem rekel, povzroča veliko težav samim uporabnikom, ne nazadnje pa nalaga kar precej dodatnega dela tudi upravnim enotam, ki so zadolžene, da ta zakon izvajajo. Je pa to podobna zahteva, kot če bi zahtevali registracijo tudi vseh koles, ki se izposojajo in podobnih rekvizitov, ki so namenjeni neki osebni uporabi. Sedaj sprašujem v tem vprašanju: Ali je bilo na tem področju kaj storjenega? Namreč, bliža se ponovno sezona vodnih športov in pričakujem odgovor ministra v neki pozitivni smeri, kajti k temu se je v svojih dokumentih iz lanskega leta tudi na nek način ministrstvo zavezalo, da ne bi prihajalo do podobnih težav, kot je bilo pri nekem podobnem vprašanju, ki je bilo vezano na obveznost registracije padal, kar je neka sicer ne čisto enaka zgodba, ker tam smo govorili o uredbi, vendar v tem primeru gre za zakon, ki se od leta 2002, ko je vpeljal to obvezno registracijo, praktično do lanskega leta ni izvajal. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Hvala za postavljena vprašanja, spoštovani gospod poslanec. Jasno je, da se to vaše vprašanje nanaša na problematiko registracije kajakov in podobnih plovil za šport in rekreacijo, s katerimi se opravlja gospodarska dejavnost in ne na uporabo kajakov za osebne namene. Namreč, zakon o plovbi po celinskih vodah, tako kot ste že sami omenili, v 23. členu določa, da športnih, veslaških čolnov in čolnov, krajših od 5 metrov, ni treba registrirati, razen v primerih, kadar so ti čolni namenjeni opravljanju gospodarske dejavnosti. To zakonsko določilo – ta zakon je bil že sprejet, kot ste omenili, v letu 2002 –, pa temelji na načelu večje zaščite občasnega uporabnika, ki najema tovrstna plovila. Torej osebi, ki dobi plovilo v uporabo, na ta način zagotavlja, da je plovilo varno. Na ministrstvu ocenjujemo, da od te zahteve v zakonu po tej neki večji varnosti, ki jo je treba zagotoviti najemnikom plovil, ne moremo odstopiti, želimo pa, glede na ta vprašanja, ki so se v lanskem letu pojavljala, proučiti možnosti, da bi te postopke olajšali, poenostavili in tudi predvsem pocenili. Čeprav smo ugotovili tudi, da sam strošek pregleda in registracije oziroma podaljšanje te registracije nekega plovila, kot je kajak, niti ni zelo velik, nekje okrog 20 evrov naj bi te pristojbine znašale, in da bi se temu najemodajalcu ta strošek lahko že sorazmerno hitro povrnil, to je tudi v enem samem dnevu oddaje v najem. Kljub temu pa proučujemo možnost, da bi v smislu boljšega zagotavljanja te sorazmernosti pristopili k spremembi predpisa, ki ureja te pristojbine za ugotavljanje sposobnosti čolnov za plovbo, glede na število oseb, ki plovilo uporabljajo. Trenutno sta v tej uredbi določeni dve pristojbini, in sicer za čolne, ki lahko prevažajo do 8 oseb, in nad 8 oseb. V bistvu proučujemo še možnost, da bi uvedli še eno dodatno kategorijo z nižjo pristojbino, in sicer za plovilo, ki lahko prevaža do 3 potnike. Nadalje proučujemo tudi možnost, da bi natančneje opredelili plovila, ki so namenjena za šport in rekreacijo, in jih ločili od t. i. športnih rekvizitov, kot so, recimo, razne deske za canyoning in tako naprej, kjer seveda ne bomo zahtevali, da se te zadeve registrirajo. Proučujemo pa tudi t. i. ukrep na organizacijski ravni, to je, da bi vpis kajakov in podobnih plovil, s katerimi se izvaja gospodarska dejavnost, kadar se uporabljajo nova plovila z ustrezno tehnično dokumentacijo, da bi ta postopek registracije izvedli že hkrati s postopkom izdaje dovoljenja za izvajanje tovrstne gospodarske dejavnosti na pristojni upravi enoti. Skratka, da bi v enem postopku združili, vključili tudi registracijo. Skratka, vse te in podobne ukrepe želimo izvesti in predvidevamo, da bodo uveljavljeni in ustrezni predpisi spremenjeni še pred začetkom poletne sezone, oziroma cilj imamo, da bomo te zadeve spremenili še v mesecu aprilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Ugotavljam, da od lanskega leta navkljub obljubam, ki so bile dane, očitno ni bilo nič storjenega, kajti vaša obrazložitev je enaka, kot ste jo v lanskem letu pisno dali na pobudo, kot sem rekel, zaradi zainteresiranih gospodarskih subjektov in tudi občin, ki so se obrnile na ministrstvo. Zanimivo je, da se od leta 2002 do leta 2015 ta delček zakonodaje ni izvajal in je tudi, kot sem vam navedel, nerazumljivo, da se športni čoln, ki je namenjen eni osebi, registrira, tudi dejstvo je, da nobena država Evropske unije tega v zakonodaji ne zahteva. V kajaku je namreč veslač sam, se pravi, ni govora o tem, kar ste prej navajali, da je to več ljudi in podobno. Tudi me res zanima, kako bo upravna enota ugotavljala neko varnost, zanesljivost, ustreznost tega plovila. To je čisti birokratski izmislek, ki ga nekdo pač želi izvajati. Enako kot smo ugotavljali pri takrat registraciji padal. Namreč, kdor opravlja gospodarsko dejavnost v tem smislu in izvaja neko vadbo pri vožnji kajakov ali izposoji, že tako ali tako odgovarja za svojo dejavnosti materialno in tudi kazensko v vsakem primeru. S tem, če bo nek kajak registriran v neki upravni enoti, ne bo varnost čisto nič večja. Edino uradniki bodo imeli delo, ministrstvo se bo s tem zabavalo, uporabniki pa bodo samo plačevali in nič imeli od tega. Zato vas resno opozarjam, da glede na obljube iz lanskega leta pristopite k temu problemu, ker če ne, bo v maju, juniju ponovno zadeva eskalirala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat poudarjam, da gre tukaj za zahtevo za vpis, za registracijo teh čolnov, ki se oddajajo v najem, torej s katerimi se opravlja gospodarska dejavnost. Teh zadev je omejeno mnogo; torej, količina je predvidljiva. Torej ne gre za lastno uporab, kdor kajak, kanu uporablja za lastno uporabo, seveda ni potrebe, nobene zahteve po registraciji. Pri tej registraciji bodo sodelovali tudi strokovnjaki, strokovne osebe iz Uprave za pomorstvo, tako da bo na ta način tudi zagotovljena neka kompetentnost pri tem postopku registracije. Računamo, da ko se bodo ti postopki enkrat izvedli, da bodo postali nekaj običajnega, da ne bo ostalo na tej ravni kot doslej, ko se te zadeve preprosto niso izvajale, čeprav bi se že morale ves ta čas od leta 2002, v teh zadnjih letih pa so inšpekcije zahtevale, da se te registracije izvedejo. Računamo, da bodo ti postopki, ko bodo utečeni, tudi postali potem nekaj povsem sprejemljivega. Še enkrat pa poudarjam, da bomo poskrbeli za to, da bodo ti stroški res kar se da minimalni in postopki kar se da enostavni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani kolegice, kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Naj uvodoma pohvalim oziroma povem, da sem zadovoljen z vsemi tistimi ukrepi, ki gredo v prid prizadevanja za zmanjševanje, odpravljanje administrativnih ovir, za racionalizacijo poslovanja, predvsem pa, ki težijo k temu, da postaja in da postane državni aparat prijazen, predvsem do svojih državljanov. Pa vendar. Računsko sodišče je že maja lanskega leta ugotovilo, da ureditev financiranja in delovanja mnogih javnih agencij, zavodov, skladov in tako dalje ni ravno najbolj učinkovito. Krovna zakona za nekatere javne agencije in javne sklade ne veljata v celoti, mnogo je nekaterih parcialnih, področnih predpisov, ki zadeve urejujejo tudi drugače. Ob tej priložnosti nikakor ne želim atakirati niti marginalizirati mnogih državnih takšnih in drugačnih institucij, ki imajo pomembno vlogo, da se nekateri procesi v korist državljanov tudi realizirajo. Pa vendar bi želel ob tem opozoriti, da imamo v tej državi ogromno različnih institucij, skladov, agencij, zavodov in tako dalje, o katerih bi veljalo razmisliti, da morda razmislimo v smislu združevanja, poenotenja oziroma v smislu njihove organiziranosti na tak način, da bo učinkovitost, racionalnost, ekonomičnost večja, hkrati pa ne bodo, nasprotno, ne samo prizadeti interesi ali pa servis državljanov, ampak se bodo le-ti povečali. Nekatera ministrstva, nekatere institucije na tem področju seveda delajo korak naprej. Lahko omenim morda ob tej priložnosti, pa se bomo o tem še pogovarjali tudi na pristojnem odboru, za Javni jamstveni, preživninski in invalidski sklad se načrtuje združitev s skladom za kadre in štipendiranje in v tem načeloma ne vidim nič narobe; še več, vidim racionalizacijo, vidim potencialne sinergične učinke in še uspešnejše delovanje zavoda kot takega. Minister, sprašujem vas ob tej priložnosti: Ali je Vlada že pripravila funkcijsko analizo, ki je bila ob tej priložnosti obljubljena? Ali analizira delovanje v omenjenem področju? Kakšne ukrepe lahko v prihodnje pričakujemo, da bo delovanje javnih zavodov, agencij, skladov in tako dalje še bolj učinkovito, še bolj gospodarno, še bolj racionalno, predvsem pa, da bo imelo še večje in seveda pozitivne efekte, kar je tudi osnovna poanta za vse državljane in državljanke Republike Slovenije?
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanec! Vlada je izvedla funkcijsko analizo, je tudi predstavila Vladi in jo sedaj intenzivno predstavlja resornemu ministrstvu, kot sem prej odgovoril vaši kolegici dve poslanski vprašanji nazaj. Javnih agencij je 16 in skladov je 8. Ta podatek vedno znova poudarjam zaradi tega, ker imamo občutek, da je agencij stotine, pa jih ni, toliko jih je. Imamo pa seveda še celo vrsto zavodov, institutov in ostalih organizacij javnega sektorja. S funkcijsko analizo smo zajeli 240 teh organizacij, poleg vseh ministrstev tudi centre za socialno delo, upravne enote, zavod za zaposlovanje in še nekatere druge in jih med sabo primerjali – tudi FURS, GURS in ostale organizacije –, zato da smo ugotovili na podlagi empiričnih podatkov, kako racionalno so katere od teh organizacij organizirane v primerjavi z drugimi. Kajti splošno prepričanje velja, da so agencije in skladi izjemno neracionalne organizacije, pa se je izkazalo, da temu ni tako, ampak da so nekateri zelo dobro organizirani, nekateri pa katastrofalno. Ko jih primerjaš na podlagi teh podatkov, potem lahko dejansko ugotoviš, kdo dela dobro in tega ne popravljaš in popravljaš tam, kjer delajo slabo. To je bil tudi namen te funkcijske analize. Glede na odzivno poročilo Računskega sodišča, ne samo da ga je Vlada pripravila, ampak je že uskladila vsebino pogodb z odgovornimi na agencijah – za trg vrednostnih papirjev je Agencija za zavarovalni nadzor sklenila anekse k tem pogodbam, kar je bil očitek Računskega sodišča –; preverila, ali so upravne takse dejansko odvaja v državni proračun; uskladila tarifa in preverila, ali se tarife odražajo glede na naravo dela, ki ga posamezne agencije zaračunavajo skozi ta tarifni del; dala jasna navodilo vsem resornim ministrstvom, upravljavcem, da se morebitni presežki uporabijo za delovanje agencij in se ne kopičijo na nekih ločenih računih ali uporabljajo za druge namene; uskladila vse pogodbe, določila vodstvom cilje – jasno, kar je tudi po zakonu treba določiti –, uskladila ustanovitvene akte; s spremembami na nepremičninskem področju oziroma na področju upravljanja s stvarnim premoženjem pa tudi zagotavlja, da se solastništvo agencij dejansko knjiži kot lastništvo Republike Slovenije; z Zakonom o javnih financah, ki se pripravlja, urejamo tudi enotno uporabo bonitet, kot so službeni avtomobili, telefoni, reprezentance in podobno, in še cela vrsta drugih ukrepov, ki so dejansko že realizirani. Tisto, kar je najbolj pomembno, kar moram poudariti, je to, da smo tudi pripravili – o njem nočem diskutirati, imamo pa pripravljen predlog –, katere agencije, na kakšen način bi bilo smiselno združiti, reorganizirati, pridružiti ministrstvom in tako naprej. Ampak razumeti morate, da so prav vse agencije, prav vse ustanovljene na podlagi področnih zakonov, ne na podlagi Zakona o javnih agencijah, ampak na podlagi področnih zakonov, zakona o financah, zakona o kulturi, zakona o tem in onem. Skratka, mi kot Ministrstvo za javno upravo nimamo možnosti, da bi nekaj storili z neko agencijo, ker je treba poseči v področni zakon, ki je podlaga za njeno ustanovitev, da bi to spodbudili tam, kjer je to smiselno, smo pripravili ta pregled in tudi oceno in jo delili tudi z ministrstvi, s katerimi se zdaj dogovarjamo, kako in na kakšen način morebiti kje optimizirati. Ampak o tem, kot rečeno, lahko govorimo več, ko bo to dogovorjeno in usklajeno, kajti sami veste, da je zelo lahko reči, da se neko agencijo racionalizira, združi, ukine, ko pa do tega pride, bom v istem državnem zboru verjetno zagovarjal, zakaj ukinjamo delavna mesta in tako naprej. Zadeva ni črno-bela, jo je treba temeljito pripraviti in doseči visoko soglasje. Kar se pa tiče komisij in delovnih teles, ki obstajajo v državnih organih, naj pa povem tudi to, da je spisek delovnih teles, komisij, izjemno dolg. Ampak ogromna količina je teh, ki jih sestavljajo ljudje v okviru rednega delovnega časa, tiste, ki so pa ustanovljene na podlagi zakonodaje in predpisov, so pa tiste, s katerimi tudi v zakonu oziroma z nekim področnim predpisom določimo njihov način financiranja. Smo pa tudi ta del pregledovali in se stalno vzpostavljajo in ukinjajo, vendar je to spet vprašanje posameznega resorja, ki neko komisijo postavi ali pa lahko tudi ukine. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala, minister, tudi vam za odgovor. Seveda sem vesel, da niste na tej točki zastali, da greste naprej. Vesel sem, da je ta funkcijska analiza že pripravljena in da so z njo že ministrstva seznanjena. Vem, da nič ni črno-belo, da imamo vsaj nekaj odtenkov v tej mavrici ali pa na tej paleti od črne do bele barve, in zavedam se tudi, izhajajoč iz mojega prejšnjega dela, da vsaka združitev, razdružitev ali kakor koli lahko povzroči burne reakcije. Seveda vem tudi to, da se na podlagi področnih zakonov posamezne institucije ustanavljajo, ampak ob tej priložnosti apeliram na vse deležnike, torej na vsa ministrstva, da vendarle tukaj skušajo biti maksimalno racionalna. Seveda ne bom nič novega povedal, če bom ob tej priložnosti povedal tudi to, da čez dvesto, zagotovo čez dvesto različnih medresorskih delovnih teles na vladni ravni deluje; vem, da so mnoga potrebna, vem, da odgovarjajo na nekatera ključna vprašanja, sprašujem pa se, ali nemara ne bi bilo to mogoče narediti tudi v okviru obstoječega dela in nalog zaposlenih na ministrstvih, v različnih institucijah, tudi agencijah in tako dalje, ob njihovem normalnem vsakodnevnem delu. Verjamem, da bodo prevladali predvsem tisti argumenti, ki vodijo v smer racionalizacije poslovanja, ki ne vodijo v dodatno inflacijo različnih delovnih teles, takšnih in drugih državnih institucij, in kot rečeno, kar sem že uvodoma povedal, želel bi ob tej zaustavitvi inflacije posameznih delovnih teles tudi, da se naredi redukcija pri dodatnem financiranju le-teh, predvsem pa da vsi, vse skupaj in vsaka posebej ima predvsem v mislih ob svojem racionalnem delovanju, učinkovitem delovanju, tudi predvsem brigo in mar za končne uporabnike, katerim storitve morajo biti na prijazen način tudi realizirane. Še enkrat, več o tem – se vam zahvaljujem za odgovor in vam želim uspešno delo pri racionalizaciji tega projekta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru za javno upravo, gospod Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala. Če dovolite, ker imam ravno priložnost, da povem še nekaj osebnih izkušenj s tega področja kot resorni minister, ki seveda moram imeti o tem mnenje. Tako kot druge države se tudi naša sooča z izjemno močno silosno ureditvijo. Vsak resor brani svoje področje in naloge, s katerimi se sooča Ministrstvo za javno upravo, so po eni strani zelo nehvaležne, ker presegajo v vsa ministrstva in zahtevajo veliko koordinacije, ampak smo na pravi smeri. S koncentracijo podpornih služb, informatike, stvarnega premoženja mi na nek način vzpostavljamo neko skupno infrastrukturo, na podlagi katere se lahko poveča sodelovanje med posameznimi organi in kasneje je potem tudi lažje združevanje in reorganizacija. Ampak, mi se zelo trudimo, da dokažemo – ker to moramo v praksi dokazati, ne teoretično –, da bodo te podporne službe res delovale bolje kot sedaj, ko vsak vse organizira sam zase. To je naša naloga, da dokažemo. Po drugi strani pa glede komisij in ustanavljanja novih teles, prej sem že omenil tudi projekte, kot so, recimo, MSP test, MOPED [[…]]To so projekti, s katerimi dokazujemo tudi to, kakšne posledice ima neka zakonodaja, ko jo sprejemamo. Sedaj se pogosto v nek predpis, podzakonski akt ali zakon mirno napiše, da bo to koordiniralo neko delovno telo, ampak mi moramo videti, da če bo v tem delovnemu telesu sedelo 25 ljudi s sejninami, izven rednega delovnega časa, z zunanjimi strokovnjaki, lahko izračunamo strošek. Ko to naknadno, ko je v zakonodaji sprejeto, dejansko izvajamo, pa ugotovimo, da ti stroški niso tako zelo zanemarljivi. Torej moramo biti previdni, da vidimo, ali delovna telesa res potrebujemo; če jih, ali so racionalno organizirana in ko zakonodajo sprejemamo, da trikrat premislimo, predem uvedemo neko novo telo ali koordinacijsko skupino, če je res nujno potrebna. Pogosto, kot pravite, lahko ministrstvo s strokovnimi službami to nalogo opravi prav tako kvalitetno, kot bi jo neko koordinacijsko telo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Cenjena ministrica, ministra, kolegice in kolegi! Moje vprašanje je naslovljeno na ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v Republiki Sloveniji. Spoštovani minister, kot veste oziroma se vsi tega zavedamo tukaj v dvorani, pa tudi tisti, ki so zunaj, da je kmetijstvo v Republiki Sloveniji pa tudi v Evropi v vedno težjem položaju. Predvsem imam v mislih težak položaj tistih, ki se v Sloveniji ukvarjajo s pridelavo mleka. Tu so težave vsak dan večje. Seveda posledično oziroma še dodatek teh težav je pa bolezen, ki smo jo mogoče dve leti gledali oziroma za njo slišali izven naših meja, to je bolezen modrikastega jezika. Žal je ta bolezen prišla lansko leto ali leto in pol nazaj tudi do naših kmetij v Republiki Sloveniji. Ker so naši kmetje, predvsem tisti, ki se ukvarjajo z živinorejo, zaskrbljeni, ta bolezen se širi, predvsem je ta bolezen bolj v razcvetu v poletnem času, vas zato, spoštovani minister, sprašujem: Kakšne ukrepe pripravlja vaše ministrstvo, skupaj z vsemi službami, ki spadajo k temu resorju, da bi preprečili širjenje te bolezni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, da poda odgovor. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za aktualno vprašanje! Bolezen modrega jezika je bolezen, ki se počasi širi po Evropi. V tem trenutku, recimo, da je približno pol Evrope že označeno kot okužene, ampak se širi. Lansko leto novembra smo imeli prva dva primera – brez tega da bi žival izgledala bolna, torej brez kliničnih znamenj – tudi v Sloveniji. Podobno tudi v sosednji državi Avstriji, medtem ko v Italiji tako in tako dolgo časa prisotna. Dovolite, da kljub vsemu takoj na začetku povem, to je bolezen, ki ni nevarna za ljudi in se ne širi na ljudi. To je tudi bolezen, ki v tej obliki ne povzroča škode pri živalih, tako da bi žival izgledala bolna, da bi imela manjšo proizvodnjo ali karkoli. Je pa zelo odvisno tudi od podvrste, torej serovara virusa, ki jo povzroči. V tem trenutku imamo v Sloveniji, kakor tudi v okoliških državah serovar 4, ki ne povzroča vidnih bolezenskih znamenj. Je pa to mogoče; so tudi ostali serovari drugje po Evropi. Torej, serovarov je 27, nekateri povzročajo tudi vidna znake, nekateri pa ne. Govorim o tem pa zato, ker cepljenje proti enemu od 27 serovarov ne zaščiti žival proti ostalimi 26 podtipom te bolezni. Ko je v Sloveniji prišlo do tega, da se je ugotovilo, že pred tem je bil del Slovenije, ker je bila bolezen v sosednji državi, pod posebnimi ukrepi, je državno središče za nadzor bolezni določilo naslednje v novembru: območje z omejitvami, ki obsega območje uradov Veterinarske uprave Murska Sobota, Maribor, Ptuj in Celje, območje poostrenega nadzora, ki velja za urade Kranj, Ljubljana, Novo mesto ali če poenostavim, polovica Slovenije je pod nekimi ukrepi, polovica Slovenije ni pod drugimi ukrepi. Tisto, kar mogoče gledalce in gledalke posebej zanima, v tistem delu Evrope, kjer imajo podobno stanje, ni omejitev. Če povem poenostavljeno, če imamo žival s področja Pomurja, Podravja in kmet tudi pitanca prodaja, recimo, v Avstrijo, kjer imajo tam podoben status, recimo na Štajerskem, ni ukrepov. Še en odmik od ukrepov je, to je čas, ko vektorji – torej komarji, predvsem krvosese živali so prenašalci bolezni – ne delujejo, v Sloveniji je to čas od 17. decembra do predvidoma aprila, ampak se bo ugotavljalo glede na vremenske okoliščine, takrat tudi standardni ukrepi iz prvega območja, torej z območja z omejitvami, ne veljajo in se lahko živali prosto premikajo. Edini praktični ukrep, ki ga lahko rejec občuti, je v bistvu, kadar gre za premike plemenske živali na območja, kjer bolezni ni, takrat je treba opraviti serološke preiskave. Najlažje se rejec temu izogne, če svojo žival vakcinira. Vakcinacija po nam dostopnih podatkih je nekje med 6 do 7 evrov, ampak to velja za plemenske živali, prometa s plemenskimi živalmi v tem trenutku ni zelo dosti. V tem trenutku veljajo v Sloveniji podobne omejitve kot v ostalih evropskih državah, tudi držav iz srednje Evrope – podobno kot mi, ki se s to boleznijo srečujemo prvič, tako da se učimo glede na samo obnašanje bolezni. Če bo bolezen potekala tako, kakor se sedaj širi, je velika verjetnost, da bomo čez leto ali dve ugotovili, da je na vsem območju centralne Evrope virus prisoten, da ne povzroča bolezni in da ni omejitev. Zelo pomembno je, da so rejci seznanjeni, zato je bilo stiskano na Upravi za varno hrano 25 tisoč zloženk, ki so bile distribuirane do kmetij, ki se ukvarjajo z govedorejo. Prav tako pa so lahko sveži, novi podatki, če pride do kakršnekoli nove ugotovitve pri tej bolezni, ves čas na razpolago na spletni strani Uprave za varno hrano, veterinarstvo in zdravstveno varstvo rastlin. Torej še enkrat, da poudarim: bolezen ni nevarna za ljudi, med živalmi se prenaša izključno preko krvosesov. Pri tej obliki bolezni živali ne kažejo znakov bolezni, ne povzroča se neposredna ekonomska škoda. Posredna ekonomska škoda je pa takrat, kadar se gre z območij na območja, kjer bolezen še ni prisotna. To pa velja zlasti za plemenske živali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Minister, zelo bom vesel v prihodnosti, če bo ta bolezen, o kateri govoriva, tako enostavna, kot ste jo vi razložili v odgovoru. Tudi sam moram priznati, da nisem strokovnjak za to področje, ampak ko se srečuješ s kmeti, ki to verjetno malo bolj poznajo. Pa tudi naj povem, če je to tako enostavno, potem se verjetno ne bi odločile sosednja Avstrija, Madžarska in Hrvaška za cepljenje teh živali. Še enkrat ponavljam, spoštovani minister, če bo ta bolezen tako enostavna, kot je bil vaš odgovor, bom vesel. Naj pa povem, da strokovnjaki znajo povedati, da so se sosednje države, še enkrat ponavljam, Avstrija, Madžarska in Hrvaška, odločile za sankcije. Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala. Še enkrat bi rad povedal, da je cepivo v Sloveniji prav tako na razpolago in da se lahko kmet kadarkoli odloči za vakcinacije. Po nam dostopni podatki so se odločili za širše vakcinacije tam, kjer je bila klinična slika prisotna. Samo to ni serovar 4. Še enkrat dovolite, gospod poslanec, da vam povem, kje je težava. Težava je v tem, da tudi v Evropi je 27 različnih podtipov te bolezni. Vakcinacija proti temu tipu, ki ne povzroča vidne bolezni v Sloveniji, nas ne zaščiti pred ostalimi 26 tipom, ki so, recimo, nekateri v državah bivše Jugoslavije pa povzročili hudo klinično sliko. Tudi če bi mi danes vso Slovenijo precepili za serovar tip 4, mislim, da se tako imenuje, je približno podobno, kakor da cepimo vse ljudi proti gripi in potem pride nek nov podtip gripe in ugotovimo, da ta precepljenost proti tej gripi ne pomaga proti vsem ostalim. Podobno je tudi tukaj. Zelo pomembno je in zato se tudi naša Uprava za javno hrano skoraj da tedensko posvetuje s sosednjimi državami, kamor je ta podtip prišel, in moram reči, da dosti sinhrono ukrepamo. Še enkrat to poudarjam, če rejec želi vakcinirati svojo žival, vakcina je v Sloveniji, v tem trenutku je v bistvu po nam dostopnih podatkih skupni strošek enkratne vakcinacije 6 do 7 evrov, ampak je to v tem trenutku ekonomska odločitev posameznega rejca, ker gre za ekonomsko bolezen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Medicinske sestre, vzdrževalci, strežnice, negovalke, zaposleni v kuhinji in podobni poklici, so hrbtenica našega zdravstva in skrbstva starejših. Brez njihovega dela ni bolnišnic, ni zdravstvenih domov in ni domov za oskrbo starejših. Ampak kljub njihovemu temeljnemu prispevku jih ena vlada za drugo prepušča preobremenjenosti, izgorevanju in pritiskom, kadrovskih normativov, ki bi njihov položaj uredili, pa ni na vidiku že desetletja. Še več, na tem področju se razmere zaostrujejo, sploh srednje medicinske sestre so čebelice našega zdravstvenega sistema in nege, ampak klecajo pod obremenitvami. Sindikalne organizacije, da povem plastično, opozarjajo, da samo medicinske sestre opravijo po 300 tisoč nadur, ki pogosto niso plačane. V domovih starejših, ki so se iz socialno varstvenih ustanov preobrazili že bolj ali manj v zdravstvene ustanove, je situacija še posebej pereča, normativi pa so tukaj stari 30 let in so na papirju neustrezni, v praksi pa sploh ne vzdržijo več. V nočnih izmenah ponekod posamezna sestra pokriva tudi po 200 postelj. Zaradi dobrobiti bolnikov in oskrbovancev sestre v praksi prevzemajo nase tudi naloge zdravnikov, čeprav jih ne bi smele, in s tem tvegajo sankcije, celo izgubo zaposlitve. Ureditev normativov za vse dejavnosti v zdravstvenemu sistemu je nujna, tako za zagotavljanje kakovosti zdravstvenega varstva kot tudi zaradi delavskih pravic in kakovosti delovnega življenja zaposlenih. Zato je čas, da se v zdravstvenemu sistemu in sistemu socialnega varstva odpravi prisilno zmanjševanje števila zaposlenih zaradi ZUJF in da se nemudoma pristopi k izboljševanju pogojev dela vseh kategorij zaposlenih. Nesprejemljivo je, da se po eni strani povečuje število nadur zaposlenih, po drugi strani se pa zavira zaposlovanje in vse to se dogaja v času največje brezposelnosti in izsiljevanja v novejši zgodovini. Pri tem pa moramo opozoriti, da pri zaposlovanju ne smejo biti prezrti zaposleni, ki prejemajo najnižje plače in imajo najslabše pogoje dela. Pogosto so te poklicne skupine vzdrževalci, strežnice, negovalke, zaposleni v kuhinji in tako naprej brez zastopniških organizacij, zato tudi nimajo svoje modre knjige normativov. Finančna sredstva za razbremenitev preobremenjenega kadra in zaposlitev novih obstajajo. Vlada se je zavezala, da bo povečala sredstva za zdravje z uvedbo solidarne javne dajatve namesto dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, s tem da bo razširila plačevanje socialnih prispevkov na dohodke, ki ne izhajajo iz dela, in s tem, da bo prenesla financiranje nekaterih izdatkov na integralni proračun. V zvezi s tem me zanima: Kdaj bosta Vlada in Ministrstvo za zdravje odpravila administrativne ovire za zaposlovanje v zdravstvenih in socialno varstvenih zavodih? Do kdaj boste pripravili osnutek normativov za vse poklicne skupine, tudi tiste, ki še nimajo svojih modrih knjig? Kakšna bo dinamika povečevanja vseh kategorij kadrov v zdravstvenih zavodih in v tistih socialno varstvenih zavodih [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat, spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani poslanec gospod Miha Kordiš! Odgovor na prvo vprašanje naj na kratko povem, da so administrativne ovire odpravljene glede zaposlovanja v javnih zdravstvenih zavodih. Naj povem, da glede teh sistemskih ukrepov, ki bistveno olajšujejo zaposlovanje v javnem sektorju v letu 2016, je tudi na pobudo in zahtevo Ministrstva za zdravje bilo v sistemskih zakonih, tako v ZIPRS za leto 2016/2017, določeno pravilo, da dovoljeno število zaposlenih v poslovnem oziroma kadrovskem načrtu javnega zavoda ostane enako kot v letu 2015, se torej ne zmanjšuje, kar so bile zahteve v preteklih letih, da pa istočasno ta zakon omogoča, da se dovoljeno število zaposlenih v javnih zavodih poveča glede na leto 2015, če so za to utemeljene oziroma upravičeni razlogi in so za to zagotovljena tudi finančna sredstva. Tukaj gre predvsem za presojo utemeljenosti povečanja števila zaposlenih, ki se ugotavlja ob sprejemu poslovnega oziroma kadrovskega načrta v javnem zavodu. V celoti se seveda strinjam z vami, da je bolj racionalno povečati število zaposlenih in je to zelo utemeljeno zlasti v primeru, ko javni zavodi izplačujejo večje ali, če hočete, prekomerno število nadur in se zato potem ta sredstva za ta izplačila raje preusmerijo v plače novozaposlenih. Prav tako s 1. januarjem 2016 niso več v veljavi določbe ZUJF, po katerih so javni zdravstveni zavodi morali pridobiti za vsako novo zaposlitev soglasje ministra za zdravje, tako da dejansko zdaj glede na vse te elemente praktično ni ovir za zaposlovanje v teh zavodih, seveda če je to utemeljeno, upravičeno in so za to zagotovljena finančna sredstva. Prav iz omenjenih razlogov smo na našem ministrstvu pripravili posebna pojasnila in priporočila vsem vodstvom javnih zavodov in članom sveta zavoda, ki predstavljajo ustanovitelja, to je Republiko Slovenijo, da naj bodo posebej pozorni, ko bodo sprejemali finančne in poslovne načrte za leto 2016. Pripravili smo jim tudi posebna navodila oziroma priročnik, kako delujejo v tem primeru. Glede normativov in standardov naj povem, da na žalost teh normativov za vse poklicne skupine ni mogoče pripraviti na enak način, kot si predstavljajo posamezni predstavniki teh poklicnih skupin, saj normativov za opravljeno delo izhajajo iz konkretnega delovnega okolja, upoštevajoč vse potrebe in realne možnosti v danem trenutku. Kadrovskih normativov na nivoju zakonske ravni ali nivoju kolektivne pogodbe ne pozna niti ena država v EU ali pa so takšni standardi in normativi bolj kot neko priporočilo, kot nek minimalni standard, ki ga je treba nujno povezati tudi s financiranjem. Sicer so odgovornosti za realizacijo teh normativov predvsem na neposrednem delodajalcu oziroma neposredni vodji. V primeru javnozdravstvenih zavodov so to torej vodstva teh zavodov in njihovi predstojniki oziroma vodje služb. V mednarodnem prostoru tudi ni nekega splošnega dogovora glede orodij za merjenje teh kadrovskih potreb in so zgolj to na izkustveni ravni. Naj povem, da bomo pripravili oziroma že pripravljamo neka priporočila o minimalnih standardih. Ostali odgovor pa v nadaljevanju.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Hvala gospe ministrici za njen odgovor. Prosil bi vas, če ga lahko dopolnite v kategoriji upravičenih razlogov in sredstev. Namreč, vemo, da že zdaj, recimo, DSO beležijo presežke, ti presežki gredo v več milijonih evrov, pa je po navadi ravno menedžerski kader v teh javnih institucijah tisti, ki blokira nove zaposlitve in ta sredstva raje preusmerja kam drugam ali jih, ne vem, spravlja v štumfih, raje daje v investicije, medtem pa kadri, sploh srednji kadri in tehnični podporni kadri in tako naprej, pregorevajo. Zanima me: Kako točno je zdaj s temi upravičenimi razlogi in dodatnimi sredstvi, ki so namenjeni za kadrovsko razbremenjevanje delovnih kolektivov v zdravstvu in zavodih socialnega skrbstva? Tudi sami ste namreč povedali, da je ravno to v domeni neposrednega delodajalca, kar je efektivno v teh primerih realno direktor. Zdaj pa po eni strani država posredno, neposredno pritiska na te menedžerje v javnih institucijah, da naj vendarle znižujejo stroške, po drugi strani pa ravno zaposleni niso zavarovani bodisi z normativi, ki bi bili vneseni v kolektivno pogodbo ali ki bi bili vneseni v zakonodajo, ne glede na to, ali je v tujini urejeno to na ravni priporočil ali kakorkoli drugače. Pa če je realna situacija pri nas ta, da imamo medicinske sestre in negovalce in tako naprej, ki pregorevajo, ki gredo preko vseh svojih zmožnosti, kvaliteta skrbstva, zdravstvene nega in tako naprej pa upada. Kar se tiče pa še pogleda naprej: Kakšno dinamiko predvidevate glede povečevanja kadrov v vseh kategorijah v zdravstvenih zavodih in v socialno varstvenih zavodih, ne samo v relaciji 2015–2016, ampak tudi naprej? Imate tukaj kakšne vizije? Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za dopolnilno vprašanje. Naj povem, da je financiranje standardov posledica večletnih, lahko rečemo kar več desetletnih izkušenj dela na nekem določenem področju, seveda podprtih z dokazi medicinskih ugotovitev in tudi strokovnimi dokazi. Ker ste večkrat omenjali problem oziroma preobremenjenost medicinskih sester, naj povem, da smo se v sklopu dogovarjanja s predstavniki te strukture zdravstvenih delavcev lotili posebnega pilotnega projekta, kjer v bistvu analiziramo intenzivno nego v Sloveniji na osnovi že leta 2011 s strani Zdravstvenega sveta sprejetih standardov za medicinske sestre, tako imenovana kategorizacija, ki dovolj podrobno določa, koliko sester za določenega bolnika oziroma določeno število postelj je potrebnih. Ta pilotni projekt gre h koncu, ko bomo analizirali, kaj pomeni in kakšna je zasedenost s številom zaposlenih medicinskih sester na intenzivni negi, bomo lahko tudi ugotovili, kolikšne so potrebe oziroma kolikšno je pomanjkanje tega profila sester. O tem govorimo v upravičenih potrebah, kdaj in koliko zaposlovati. Zaradi tega bi bilo kar naenkrat ali pa enoznačno govoriti o sistemskem povečevanju zaposlovanja brez neke predhodne analize neodgovorno, kajti vemo, da morajo biti te zadeve utemeljene, moramo pa seveda hkrati pogledati tudi demografske trende oziroma bodoče potrebe slovenskega prebivalstva po zdravstvenih storitvah, tudi glede celotne mreže bolnišnic in ostalega. Zaradi tega bi bilo ta moment neodgovorno, da bi govorili oziroma trdili o kakršnihkoli številkah, koliko je potrebnega kadra, mogoče pa ga je v kateri instituciji določenega profila celo preveč. Vsekakor intenzivno delamo tudi na celotnem obračunskem sistemu, ker vemo, da je ta zastarel in mnogokrat plačujemo neke storitve, ki niti niso bile opravljene, ali pa druge, ki so opravljene, pa niso vplačane. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru ministrice. Izvolite.
Seveda podajam postopkovni predlog, pa ne zaradi tega, ker ministrici ne bi verjel, da imamo pilotski projekt pa da se bo tukaj v bodočnosti stvar obrnila na bolje, nemara bolj ne verjamem njenemu finančnemu ministru, da bo pripravljen odpreti mošnjiček za razbremenitev kadra, ki že sedaj kleca pod svojimi delovnimi obveznostmi in pregrevanj na svojih delovnih mestih v socialno varstvenih in zdravstvenih zavodih. Nadalje pa, kar se je izkazalo v tem odgovoru kot potencialno sporno, nemara nekoordinirano s strani Vlade, je naslednje: že z leta 2015 na 2016 naj bi se zgodil premik, kar se tiče ZUJF, se pravi, da se sprošča zaposlovanje, če pride do upravičenih razlogov in če so na voljo sredstva. V nadaljevanju je pa ministrica navedla, da upravičenih razlogov itak ne moremo določiti, dokler pilotski projekt ni zaključen in njegovi rezultati analizirani, pri tem pa, da je ta pilotski projekt še teče. Sploh bi pa želel uporabiti to priložnost, da še enkrat opozorim na slabo stanje osebja in posledično padajočo kvaliteto skrbstva, zdravstvene nege in tako naprej v našem javnem zdravstvenem sistemu. To je vsekakor tema, o kateri bi bilo fino, da se v Državnem zboru pogovorimo; pa ne samo pogovorimo, tudi kakšno napredno odločitev in napreden sklep v podporo našemu javnemu zdravstvu in socialno varstvenim zavodom sprejmemo. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. 3., v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Matjaž Nemec ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav kolegice in kolegi, spoštovani minister, tukaj navzoči! Na vas se bom obrnil z dvema konkretnima vprašanjema. Začel bom s prvim. Namreč, zgodba ni od danes, začeli smo jo že skupaj na nek način tlakovati uspešno. Namreč, pojavile so se pa po nekem mojem pisanju direktorju Darsa, na katero pisanje mi je odgovoril 24. 7. s precej optimističnimi napovedmi o tem, da bomo končno po več kot 10 letih na hitri cesti H4, to je ta pot, ki pelje od Nanosa do mejnega prehoda Vrtojba, ki na nek način povezuje Severnoprimorsko regijo z Ljubljano, deležni tistega obljubljenega – govorim o protivetrnih zaščitah, govorimo o preasfaltitvi, ki še ni bila nikdar izvršena. Namreč, po pisanju Dnevnika, in sicer novinarja Vanje Aliča, so ti roki, ki so bili obljubljeni z mojim dopisovanjem z Darsom, na nek način izpostavljeni kot neizvedljivi, vsaj v rokih, ki so bili omenjeni. Moje naslednje vprašanje pa je, spoštovani minister: Ali je res, da naj bi se v doglednem času, omenilo se je letošnje leto, pripravili projekti oziroma projekti so bili pripravljeni v letu 2015, v letu 2016 pa naj bi se začela izvedba le-teh? Vemo, da je tehnično oziroma tehnološko izjemno težak projekt, ampak vseeno me zanima: Ali trditve medija držijo ali so še vedno te navedbe s strani Darsa –, govorim o 24. 7. 2015 – mogoče tiste, katere izražajo sedanje stanje? Hvala lepa zaenkrat.
Besedo dajem ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Hvala tudi poslancu gospodu Matjažu Nemcu za postavljeno vprašanje. Vse te aktivnosti na tej hitri cesti – vipavski ji rečemo, kar tako, po domače – seveda vodi družba Dars. Na tem odseku, torej od Razdrtega pa do Ajdovščine, se predvideva izgradnja te protivetrne zaščite v skupni dolžini skoraj 18 km. Sama rešitev, ki se predvideva, bo pa nekako podobna tej protivetrni ograji, kot je že izvedena tudi na viaduktu Črni Kal – da si bomo lažje predstavljali, za kaj pravzaprav gre. Sama izvedba pa je predvidena oziroma načrtovana v več fazah, in sicer je v prvi fazi predvideno, da se bodo izvedla testna polja, s katerimi se bo potem potrdilo, ali je ta rešitev ustrezna in je dosežen ustrezen nivo zaščite; skratka, ustrezen učinek teh protivetrnih ograj. V tej prvi fazi se bodo izvedla tri testna polja tako v dolinskem kot tudi v pobočnem delu trase hitre ceste. Prvo testno polje bo na območju viadukta Lozice, tam so bile do zdaj izmerjene največje hitrosti vetra. Skupna dolžina teh ograj na tem odseku bo znašala približno 700 metrov. Drugo testno polje je predvideno na prehodu hitre ceste od strelišča Mlake proti predoru Podnanos. Tukaj cesta poteka v krivini, kar je tudi malo bolj težavno za ščitenje, in skupna dolžina teh ograj bo na tem delu 750 metrov. Tretje testno polje pa bo potekalo na področju te ceste med Logom in Zemonom; se pravi v spodnjem delu, tukaj pa bo dolžina znašala 307 metrov. Skratka, to se bo izvedlo letos. Projekti so pravzaprav že izdelani, pridobiva se gradbeno dovoljenje in vsa potrebna soglasja za to, razpis se bo izvedel takoj, ko bo gradbeno dovoljenje pridobljeno. Kot se rekel, če bo ta razpis potem uspešen, se računa, da se bo to še letos začelo delati. Mogoče samo še o stroških. Ocenjena vrednost vse te skupne protivetrne zaščite je približno 31 milijonov evrov brez davka in brez stroškov financiranja. To je kompletno za vseh teh skoraj 18 kilometrov. Dars ima tudi ta sredstva načrtovana v okviru poslovnega načrta za leto 2016 pa tudi potem v naslednjih letih, ker bo ta izvedba postopoma napredovala. Glede same obnove vozišča lahko povem, da je družba Dars že v letu 2015 izvedla naročilo za izdelavo PZI projekta za obnovo vozišča v skupni dolžini nekaj več kot 24 kilometrov teh smernih vozišč. Tako dokončanje teh projektov za prvo etapo – ta prenova je razdeljena v pet etap in projekti za prvo etapo se predvideva, da bo dokončani v začetku junija, druga etapa v juliju, za ostale tri etape pa v jeseni 2016. Potem je predvideno, da bo za prvi dve etapi razpis za izvedbo gradnje takoj po potrditvi te projektne dokumentacije. Če bo razpis uspešen, se pravi, da bodo dela uspešno oddana brez zapletov, bi se lahko ta dela začela na teh prvih dveh etapah še letos, sicer pa takoj po končani zimski sezoni v letu 2017. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa, minister. Rad bi samo dodal, da od začetka vašega mandata smo se držali dogovorov, smo v nekih predelih obnovili cestišče, obnovili del protizvočnih pregrad na postajališču oziroma na cestninski postaji Bazara. Tudi smo ravnokar, pred nekaj tedni, uredili predvsem štiri cone urejanja prometa ob tako imenovani burji oziroma pojavu burje, tako se lahko potem "per partes" zapira to avtocesto. Na tem mestu bi se zahvalil za vašo pomoč in upam, da bodo vaše besede tudi postale stvarnost v teh letih. Hvala lepa, zaenkrat, minister. Bomo pa budno bedeli nad dogodki. Hvala.
Hvala lepa. Minister še želite? Ne. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Spoštovani minister! Želim vam zastaviti vprašanje, in sicer v zvezi s povišanjem trošarin na naftne derivate: Zakaj se je Ministrstvo za finance odločilo predlagati Vladi Republike Slovenije, da poviša trošarine na naftne derivate? Dejstvo je, da so v sosednjih državah cene naftnih derivatov bistveno cenejše kot v Sloveniji. Lep primer je država Avstrija, kjer je razlika med najcenejšo mogočo ceno nafte – glede na to, da je v Avstriji prosti trg – v primerjavi s Slovenijo približno 16 centov na liter. Dejstvo je tudi, da je v povprečju cena kurilnega olja v Avstriji cenejša po litru približno za 11 centov. Zanimivo je, da ste se odločili predlagati, povišati trošarine prav v času zimskih počitnic, ko vemo, da je trend Slovencev po smučanju v Avstriji in da ste nekako s tem verjetno tudi znižali prihodke v sam proračun. Dejstvo pa je, da s poviševanjem trošarin na naftne derivate obremenjujete tako prebivalce kot prebivalke Republike Slovenije in na nek način tudi zmanjšujete konkurenčnost slovenskega gospodarstva. V nekem vmesnem obdobju smo lahko tudi zasledili, da je Vlada razmišljala o sprostitvi cen naftnih derivatov v Sloveniji, vendar ste se kasneje potem odločili, da temu koraku ne sledite. Predvsem pa, spoštovani minister: Kateri so bili razlogi, da ste se odločili za povišanje trošarin na naftne derivate? Prosim za vašo oceno: Kakšen vpliv bo to imelo na proračun? Predvsem pa: Zakaj to, ali s tem ne zmanjšujete konkurenčnost slovenskega gospodarstva?
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, da poda odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec! Pri vodenju trošarinske politike Vlada upošteva tako cilje ekonomske politike, gospodarske situacije, okoljsko politiko, konkurenčnost s sosednjimi državami, predvsem pa je pomemben ta proračunski vidik. Ministrstvo za finance nenehno spremlja te razmere v trgu, pripravlja ukrepe na področju trošarin, tako da v največji mogoči meri zadosti vsem tem ciljem in vidikom politike. Višina trošarine je rezultat premisleka o ustreznem uravnoteženju med temi dejavniki. Sprememba višine trošarine naftnemu derivatu, verjetno se to nanaša na 2. februar 2016, je bila posledica ocene Vlade, da lahko znižanje drobnoprodajnih cen bencinov in dizelskega goriva, ki se oblikuje v skladu s to uredbo, v luči prizadevanj po javnofinančni konsolidaciji deloma nadomesti z zvišanjem trošarin. Cene so namreč tako zelo padle, da smo bili mnenja, da lahko s polovičnim višanjem teh trošarin še vedno cena pade, vendar so ti javnofinančni prihodki bistveno višji. Tako je bilo za polovico manjše znižanje drobnoprodajnih cen bencinov in dizelskega goriva od siceršnjega posledica zvišanja trošarin, dvig trošarine za 0,4 centa na liter pri bencinih in za, recimo, 0,9 centa na liter pri dizelskem gorivu. Drobnoprodajne cene 95-oktanskega bencina so se tako kljub dvigu trošarine znižale za 0,4 centa na liter, dizelska goriva pa za 1 cent na liter. Ocenjeno je bilo, da bo skupni letni finančni učinek ob predpostavki nespremenjenih količin približno 11,6 milijona evrov v državnem proračunu. Rad bi poudaril, da so se trošarine na pogonska goriva pred tem zadnjič spremenile 4. avgusta 2015, od takrat ni bilo sprememb za dizel in za bencine, za plinsko olje za ogrevanje pa 27. oktobra 2015, ko smo pri padcih cen na svetovnem trgu teh naftnih derivatov povišali trošarine. Seveda velikokrat damo primer Avstrije, seveda na drugi strani imamo Italijo, ki pa ima bistveno višje cene in trošarine, kot jih ima Slovenija. Tako smo nekje med dvema ekstremoma in Slovenija poskuša pač najti neko ravnovesje – to je prva stvar med tema dvema. Na drugi strani je predlog evropske politike, predvsem okoljske politike, da se te cene, ki so se znižale, izkoristijo za to – ali pa delno nevtralizirajo s tem, da se z uvedbami dajatev nekoliko zmanjša ta prosti padec cen naftnih derivatov, ki bi lahko preprečil okoljevarstvene cilje. Tukaj se Slovenija praktično skoraj ni držala te politike, zelo malokrat smo posegali po spremembah trošarin in ta 2. februarja je bila zadnja, pa še pri tej so cene na koncu padle. Glede liberizacije, ker ste vprašali, kakšno je bilo stališče. Stališče Ministrstva za finance je bilo zelo jasno, da ne nasprotujemo liberalizaciji visoko oktanskih bencinov, se pravi 98- in 100-oktanskih in da ne nasprotujemo liberalizaciji za plinsko olje, se pravi za koel. Pri teh treh derivatih zaenkrat nimamo pomisleka in tukaj so nastali določeni drugi problemi, zakaj se je uredba podaljšala in ni prišlo do liberalizacij teh treh naftnih derivatov. Se pravi, gre za to, da je bilo treba iti na popolnoma drug, nov sistem spremljanja cen in potem poročanja na evropsko raven, za kar potrebujemo nekaj časa – pa ne Ministrstvo za finance, to je v domeni Ministrstva za infrastrukturo. Nadaljnja liberalizacija je pa v pogovarjanju, dogovarjanjih med Ministrstvom za infrastrukturo, gospodarstvo in Ministrstvom za finance.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, hvala za vaš odgovor, delno ste mi odgovorili, delno pa ne. Prepričan sem, da s tem povečanjem trošarine dejansko zmanjšujete konkurenčnost slovenskega gospodarstva in na drugi strani obremenjujete prebivalke in prebivalce Republike Slovenije. Prej v enem izmed vprašanj smo lahko poslušali, da prav ta davčna reforma je namen, da bi se potrošnja povečala in vi z dvigom teh trošarin na koncu dejansko to potrošnjo zmanjšujete. Namesto da bi državljanke in državljani, predvsem tudi gospodarstvo, izkoristili to gibanje cen svetovne nafte, ki drastično pada, vi pa tukaj povečujete trošarino – po moje izključno zaradi tega, da polnite proračun. Dejstvo je, da se je s tem povišanjem trošarine razlika v ceni med Avstrijo in Slovenijo še povečala. Zanima me, če ste seznanjeni z raziskavo, ki jo je pred časom pripravil Wirtschaftsforschungs Institut iz Avstrije, ki razlaga predvsem, kakšna pozitivna korist je bila na gospodarstvo in na gospodinjstva to zmanjševanje cen nafte. V Avstriji je bil učinek približno 2 milijardi in pol evrov, 800 milijonov evrov za gospodinjstva in približno 1,5 milijarde za gospodarstvo. Prepričan sem, spoštovani minister, da vlada Mira Cerarja in Ministrstvo za finance s tem povečevanjem trošarin vodi totalno napačno politiko; politiko, ki dodatno obremenjuje državljanke in državljane Republike Slovenije, ne nazadnje pa zmanjšuje konkurenčnost gospodarstva. Dejstvo je, da v Sloveniji na ceno naftnih derivatov je obešenih še kar nekaj taks in dajatev. Zakaj Vlada ne more izkoristiti teh pozitivnih trendov gibanja padca cene nafte na svetovnem trgu? [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za finance dr. Dušanu Marmorju, da poda odgovor.
Še enkrat bi rad poudaril, da od avgusta lanskega leta do danes se je povišala trošarina na bencine za 0,4 centa pri padcu cen približno za skoraj 30 odstotkov in na dizel za 0,859 centra, se pravi manj kot en cent. Po naših izračunih in usmeritvah, ki jih imamo – tudi po ekoloških –, je bilo to smiselno narediti na začetku tega leta. Seveda je pri tem javnofinančen vidik izjemno pomemben, ker po drugi strani, če ni konsolidacije javnih financ, to vpliva tudi na dostop naših podjetij do virov financiranja in do finančnih trgov. Ta javnofinančna slika je izjemno pomembna za gospodarstvo samo, ker od tega je odvisna boniteta države, boniteta finančnih institucij in s tem tudi gospodarstvo. Tak je bil naš premislek in prepričani smo, da s tem smo naredili več koristi kot škode.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru ministra.
V skladu s Poslovnikom predlagam, da se na temo trošarin na naftne derivate opravi javna razprava v Državnem zboru. Spoštovani minister, nisem želel tega proceduralnega postopka izkoristiti, vendar glede na vaš odgovor sedaj v tem zadnjem delu, sem se pa odločil, da kljub temu to predlagam. In sicer, da vi zagovarjate to zadevo, da je Vlada zgolj enkrat – oziroma od avgusta naprej niste povečali trošarine na naftne derivate. Mislim, da je to smešno. Cena naftnih derivatov se mora oblikovati na trgu, ne pa, da smo lahko hvaležni vladi Mira Cerarja in Ministrstvu za finance za to, ker ste se odločila, da samo enkrat oziroma dvakrat poveča to trošarino. Pomembno je poudariti to, da ste trošarino na kurilo olje povečali malo pred kurilno sezono, naftne derivate ste pa povečali sedaj. Zaradi česa? Zgolj zaradi polnjenja proračuna! Poglejte, v Avstriji imamo dnevno spremembo cen in gor se oblikuje cena naftnih derivatov izključno glede na gibanje cen nafte na borzi, ne pa, ali bo avstrijska vlada povečala neko trošarino. In vi sedaj tukaj mirite državljanke in državljane in poslance, kako je dobra vlada Mira Cerarja, ker ste se odločili samo za dvakratno povečanje teh trošarin! Mislim, da s tem delate škodo in da zmanjšujete prihodke za proračun, kajti velika večina Slovencev, ki ima možnosti iti v Avstrijo, napolni svoj avto tam. V času zimskih počitnic je bilo verjetno ogromno smučarije, ogromno teh dnevnih prehodov in tukaj vi ne vidite tega gozda. Vi vidite samo eno drevo, ne pa verjetno, da bi se s tem, če bi znižali cene trošarin ali da jih ne bi povečevali, mogoče na osnovi več prodanih litrov naftnih derivatov na koncu prihodki v proračun povišali. Ne nazadnje tudi to ni dobro za slovensko gospodarstvo. Kot sem že omenil, je ta avstrijski inštitut izračunal, da je bilo tukaj nekaj bonitet oziroma plusa za celotno državo Avstrije glede na nizke cene nafte 2,5 milijarde evrov. Ta vaša politika glede trošarin, mislim, da je zgrešena in mislim, da je bila ta zgrešena politika trošarin tudi že v času Bratuškove vlade in predvsem tudi prej Pahorjeve vlade, da so se dejansko ekstremno povečale te trošarine. Poglejmo si samo ceno nafte oziroma naftnih derivatov na tem nivoju, kot je zdaj, da je približno za 40 odstotkov višja – ampak izključno zaradi tega, ker država polne ta proračun. Mislim, da je potrebna ta javna razprava, kajti to je problem, ki je širši. Ne nazadnje na splošno pri trošarinah – tudi pri tobačnih izdelkih in pri alkoholnih izdelkih – je ta politika trošarinska te vlade absolutno napačna.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 1. 3. 2016, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Vojka Šergan ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, kolegici in kolegi! Oznaka kakovosti je informacija potrošnikov, da gre za izdelek z dodano vrednostjo, da spoštovanje pravil in standardov nadzorujejo kontrolne institucije, zato ne sme biti nobenih pomislekov glede kakovosti teh izdelkov. Seveda pa se potrošniki v trgovinah srečujejo tudi z različnimi blagovnimi znamkami, trgovine morajo sicer same z notranjo kontrolo zagotavljati kakovost, ki jo označujejo, kot na primer: slovenski proizvod, kupujmo slovensko, slovenska podjetja, ampak resnica je ta, da tuji proizvod prepakirajo, označijo izvorno državo in prodajo pod slovenski proizvod. Tako proizvajalec, mislim, da bi v tem primeru moral stati tudi za to obljubo, da je proizvod resnično slovenski, tako pa se na primer dogaja, da se uvozi žito, se napiše poreklo država Kitajska in se napiše na embalažo slovenski proizvod, se celo napiše bio slovenski proizvod in se prodaja potrošnikom. Glede na veliko poplavo različnih označb na posameznih izdelkih, na primer 100-odstotno slovensko, še enkrat poudarjam, slovenski proizvod in tako naprej, me zanima: Kako lahko potrošnik ve, kdaj je samo pakirano v Sloveniji in kdaj je tudi pridelano, izdelano v Sloveniji? Oziroma meni se zdi korektno, da potrošnik, ko vidi določeno znamko, ki je nadzorovana, da je certificirana, mora biti miren, da je dobil ustrezno kvaliteto za ustrezno ceno. Torej: Kaj lahko Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano naredi na področju certificiranja? Kako kontrolira posamezne institucije, ki izvajajo certificiranja? Ali lahko in kako lahko pri tem sodeluje varuh za varno hrano? Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, da poda odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, in spoštovana gospa poslanka, hvala tudi vam za aktualno vprašanje. Mogoče je odgovor na to vprašanje bistveno lažji, kakor si marsikdo misli. Tudi za hrano velja podobno, kakor za ostale proizvode in proizvodnje v Sloveniji. Država porekla izdelka je tista država, kjer je bila opravljena zadnja faza proizvodnje določenega izdelka. Torej, če se kje trdi za prehranski izdelek, da je izdelek slovenski, s tem se ne trdi, da je surovina slovenska. S tem se govori samo to, da je zadnja faza priprave oziroma izgradnje tega izdelka bila v naši državi, ne govori se o izvoru surovine. Izjema v temu primeru je naslednja, in to je področje sadja, zelenjave in svežega mesa ter oljčnega olja in medu, kjer poleg države, ki je država porekla izdelka, mora biti označena na embalaži tudi poreklo surovine. To govorim zato, ker na ravni Evropske unije že vsako leto vsaj enkrat poteka zelo velika razprava o tem, ali naj Evropska unija – namreč, za označevanje je pristojen evropski predpis – ali naj Evropska unija predpiše, da je treba na prehranskih izdelkih ne samo napisati, ali je izdelek narejen v neki državi, ampak tudi to, od kod izvira poglavitna surovina za ta proizvod. Čeprav Slovenija zastopa stališča, kakor nekatere druge države, da potrošnika zanima tudi država izvora same surovine, ne samo izdelka, tega dogovora ni. Države Evropske unije smo na tej točki razdeljene, tudi Komisija tega ne podpira. Glavni razlog, zakaj Komisija ne podpira, je njena ugotovitev, ki jo je pridobila z neko študijo, da potrošnik si sicer tovrstne dodatne informacije želi, vendar je ni pripravljen pa plačati. Namreč, po mnenju Komisije dodatna oznaka na embalaži pomeni tudi zvišanje cene proizvoda. Dovolite pa, da vam povem vsaj štiri primere, kako v bistvu ta sistem deluje tudi na podlagi odločb, tako same pristojne uprave kakor tudi oglaševalskega razsodišča v Sloveniji. Če imamo v Sloveniji mlekarno, ki prodaja sterilno mleko, vendar ga ne sterilizira doma v Sloveniji, ampak koristi sterilizacijo izven Slovenije, kar je povsem jasno vidno iz ovalnega znaka, ki je iz tuje države, vendar zagotavlja z vso sledljivostjo, ki se pa nadzoruje, da je surovina tega mleka, torej surovo mleko, slovensko, lahko to tudi napiše, da je surovina slovenska. Če imamo mlekarno, ki proizvaja mleko v Sloveniji, pa tudi zagotavlja, da je surovina 100-odstotno slovenska, lahko v vsakem primeru tudi posebej označi, da je to 100-odstotna slovenska surovina in izdelek slovenski, to se tako tudi kontrolira, vendar pri mleku je to prostovoljna označba. V trenutku, ko se sam proizvajalec odloči, da da tovrstno prostovoljno označbo na svoj proizvod, pa postane tudi ta označba predmet inšpekcijskega nadzora. Ampak ta konkretni proizvajalec ima prav tako možnost, da se odloči, da konkretne navedbe, od kod je izvor surovine, ne da, kar je še vedno v skladu s slovensko zakonodajo, ker je na tej točki neposredno lahko uporabljena evropska zakonodaja. Če slovenske trgovine in slovenski proizvajalci govorijo, da je proizvod slovenski, da je izvor proizvoda slovenski, torej proizvodnja slovenska, pa čeprav izvor surovine ni slovenski, trditev, da je ta proizvod slovenski, drži. Ni pa tukaj zraven, recimo, navedbe, da je surovina slovenska. Na primer pri svežem mesu je pa treba označiti tudi poreklo. Če je žival rojena, rejena, zaklana in tudi drugače obdelana v Sloveniji, lahko proizvajalec poleg tega, da je zadeva tako ali tako, kar se tiče proizvoda, slovenska, lahko napiše tudi, da je poreklo surovine slovensko. Če pa je, recimo, država rojstva neka druga ali tretja država, vse ostalo pa v Sloveniji, pa je dolžan, da posamezna zagotovila napiše. To je obvezno. Ali imamo v Sloveniji v tem trenutku obligatorno oznako? Obligatorna oznaka bo nastala v drugi polovici tega leta, to je pa Izbrana kakovost Slovenije, kjer bodo zbirali denar tako rejci in industrija, svojo polovico denarja pa bo prispevala tudi država. Tam pa bo v specifikaciji zelo jasno navedeno, da Izbrana kakovost Slovenije pomeni, da tudi izdelek temelji na slovenski surovini. V tistem trenutku, ko je takšna specifikacija sprejeta, pa državni inšpekcijski organi konkretno specifikacijo tudi nadzorujejo in tudi kaznujejo prekrške. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Iz tega sledi, da nekako lahko pričakujemo, da se bo vsaj nekako omilila zloraba besede domače, slovensko, da nekako predvidevate, da se bo to v drugi polovici leta vsaj za nekatere izdelke izboljšalo in da bodo potrošniki nekako vedeli, kaj kupujejo, kar se mi zdi izrednega pomena, če hočemo, da bomo slovensko pridelavo resnično ohranili na določeni kakovosti in nivoju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, da poda dopolnilni odgovor.
Hvala. Dovolite, da opišem ta konkreten primer na primeru te lepe lesene mize, ki je pred nami. Predvidevam vsaj, da je ta miza izdelana v Sloveniji. Torej, lahko trdimo, da je to slovenski proizvod. Ne veva, ne vi, spoštovana gospa poslanka, ne jaz, ali surovina, ta les, ta plastika, ta mikrofon v Sloveniji narejen ali je izvor – torej, "surovina" – vendar, ko mi trdimo, da je to slovenski proizvod, ker je bil v Sloveniji narejen, ne trdimo, da so sestavni deli tega iz Slovenije. Če bi pa ta konkreten predmet imel tudi oznako, kakor bo nova oznaka Izbrana kakovost Slovenije, bi pa tudi trdili, da je surovina oziroma v tem primeru surovina slovenska. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani ministrici, spoštovana ministra! Danes naslavljam poslansko vprašanje ministru za finance gospodu Mramorju. Gre za nevladne organizacije. Če seveda nevladne organizacije opredelimo povsem splošno, potem lahko rečemo, da govorimo o civilni družbi, ampak je takšna opredelitev na nek način zavajajoča. Dejstvo je tudi, da so te opredeljene na posamezna društva, zavode in ustanove. Osebno pa menim, da je več kot pomembno, tudi kar se tiče državljank in državljanov – in to vprašanje pravzaprav prihaja direktno od njih – je, na kakšen način so te nevladne organizacije financirane. Se pravi, koliko finančnih sredstev prejemajo s strani države. Lahko so seveda financirane kot sam program, lahko so financirane projektno. Zato sedaj naslavljam na vas konkretno vprašanje: Koliko nevladnih organizacij je financiranih, večinsko vsaj, s strani države oziroma javnih sredstev – kar se tiče splošno, se pravi po programu – in koliko njih je financiranih po posameznih programih; se pravi, o kakšnih finančnih sredstvih govorimo? Predvidevam, da boste tudi postregli tudi s številkami: Koliko njih prejema ta finančna sredstva? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka Anja Bah Žibert, vaše vprašanje se nanaša na financiranje nevladnih organizacij, ker pa v državnem proračunu spremljamo porabo po ekonomskem namenu Tekoči transferji nepridobitnim organizacijam in ustanovam, vam v nadaljevanju podajam odgovor za to kategorijo porabnikov javnih sredstev, ki je nekoliko širša od pojma samo nevladnih organizacij. Ampak, tako pač zajemamo. Nepridobitne organizacije so javne in zasebne institucije, med katere sodijo dobrodelne organizacije, športna, humanitarna, invalidska, veteranska in druga društva, kulturne organizacije, sindikati, politične stranke in podobne ustanove, ki izvajajo programe v javnem interesu in katerih cilj ni pridobitev dobička. Nevladni in nepridobitni sektor je pomemben del civilne družbe, ki s svojo dejavnostjo dopolnjuje funkcije države. V obdobju, o katerem sprašujete, so nepridobitne organizacije iz državnega proračuna prejele: v letu 2012 125 milijonov evrov, 2013 – 131, 2014 – 109 in 2015 – 97 milijonov evrov. Poleg tega so se nepridobitne organizacije financirale tudi iz občinskih proračunov, od koder so prejele približno 90 milijonov evrov v letu 2012, 86,5 v letu 2013, 87,4 v letu 2014 in 87,3 milijone evrov v letu 2015. Kot primere, kako so ta sredstva bila razdeljena, naj navedem, da so leta 2015 nepridobitne organizacije iz državnega proračuna prejele, kot sem rekel, 97,4 milijona evrov, od tega 87 milijonov evrov tekočih in 10,4 milijone evrov investicijskih transferov; ti investicijski transferi seveda niso po programih, ampak so po projektih. Največ sredstev se je izplačalo 14 milijonov evrov za programe socialnega varstva, od tega največ za socialno rehabilitacijo zasvojenih, programe duševnega zdravja, programe socialne vključenosti za invalide in tako dalje; 8,6 milijonov za delovanje sistema za zaščito, reševanje in pomoč; 8,6 za programske in razvojne naloge športa; 8,3 za spodbude za zaposlovanje, v okviru tega največ za spodbujanje zaposljivosti; 5,1 milijona evra za lokalno razvojno infrastrukturo; 4,5 za razvojno sodelovanje in humanitarno pomoč; 4,1 za usposabljanje in izobraževanje, od tega največ za konkurenčnost in zaposljivost; 4 milijone za umetnostne programe; 4 milijone za nakazovanje donacij upravičencev po Zakonu o dohodnini; 3,4 milijone evrov za storitve trga dela; 3,2 milijona evra za sofinanciranje političnih strank. To so ti nameni. Podlaga za financiranje teh projektov so večinoma razpisi posameznih resornih ministrstev, kadar gre za razpise, v okviru Ministrstva za finance pa je bilo nepridobitnim organizacijam večina sredstev izplačanih na podlagi 132. člena Zakona o dohodnini. Na podlagi navedenega člena rezident lahko zahteva, da se do 0,5 odstotka dohodnine, odmerjene po tem zakonu, od dohodkov, ki se odštevajo v letno davčno osnovo, nameni za financiranje splošno koristnih namenov in za financiranje političnih strank ter reprezentativnih sindikatov, da lahko rezident svoj dohodek, del dohodnine namesto v proračunu nameni tem organizacijam, ki se na nepridobiten način ukvarjajo z dejavnostmi, katerih namen je humanitaren, vključno z varstvom človekovih pravic – recimo, namen varstva pred naravnimi nesrečami in invalidski, dobrodelni, onkološki, kulturni, religiozni namen – ter so hkrati vključeni na seznam upravičencev do donacij za posamezno leto. Upravičenci na podlagi te pravne podlage prejmejo med 3,4 in 4 milijone evrov.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert – zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje. No tudi vaš odgovor je pokazal na to, da ko govorimo o nevladnih organizacijah, je to zelo širok spekter in zelo velik paket. Menim, da tudi z gledišča transparentnosti imamo tukaj v Sloveniji tudi problem. Namreč ljudje, če pogledamo splošno, davkoplačevalci pod nevladne organizacije ne štejejo vsega tega, kar ste povedali tudi vi. Zato predlagam ministrstvu, ker imamo tudi objavljene nekatere podatke, kako posamezna ministrstva sicer financirajo te tako imenovane nevladne organizacije, pa vendar s strani davkoplačevalcev in tega, kar financirajo, bi bilo smiselno, da se na nekem zbirnem mestu javno pokažejo vse nevladne organizacije in kakšna sredstva pridobivajo. Namreč s tem se veliko ukvarjajo, vemo, da se te nevladne organizacije številčno tudi večajo, in prav bi bilo, da nekako bolj transparentno prikažemo, koliko finančnih sredstev in koliko gre za posamezno nevladno organizacijo. Naj ob tem izpostavim, da na primer marsikoga zanima in šteje bolj kot nevladno organizacijo mirovni inštitut Amnesty International in tako naprej in se toliko ne ukvarjajo v tem vidiku s političnimi strankami, ki morajo tako in tako prijavljati redno poslovanje in so vsako leto koncu obdobja tudi predmet razprave javnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Dušan Mramor, izvolite.
Lahko se samo strinjam s to pobudo in bomo tudi to naredili.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Že od začetka migrantske krize opozarjam, da bi morali vsi spoštovati pravo, pravni red, pravno izrazoslovje in pravno državo. Potem se nič od tega, kar se je zgodilo, sploh nikoli ne bi moglo zgoditi. To ne velja samo za Slovenijo, velja tudi za evropske institucije. Ampak stvar, s katero se danes soočamo, je politika slovenske vlade, kajti napačna uporaba prava, napačna uporaba pravnih pojmov je rezultirala v soboto v situaciji, ko so ekstremni levičarji stali opremljeni s palicami, z orožjem, očitno namenjenim za napad, in izzivali nasilje na slovenskih ulicah, konkretno na Kotnikovi v Ljubljani. Nasproti njim pa so stali starejše gospe, starejši umetniki, pisatelji, pesniki. Zadeva je bila še toliko bolj zanimiva, ker je bil trojni kordon policije, vključno s tisti ščiti, obrnjen proti starejšim gospem, medtem ko proti zamaskiranim, s palicami opremljenimi levičarskim ekstremistom pa jih je bilo obrnjenih mnogo mnogo manj. To nekaj pove o državi, v kateri smo, in o napačni uporabi prava tudi na tem področju. No, ampak, da se vrnem k bistvu zgodbe. Nič od tega se ne bi zgodilo, če bi se uporabljal izraz begunci za tiste, ki begunci po mednarodnem pravu so, za ostale pa migranti oziroma ilegalni migranti, kadar pridejo nezakonito, ob nespoštovanju evropskih predpisov. In točno to se je v Sloveniji dogajalo. Kaj se dogaja zdaj? Določen del migrantov [[…]]Aja mogoče še, da skočim za hip v pojasnilo, zaradi javnosti, ki nas spremlja, po ženevski konvenciji je samo ena obveznost države: prva varna država mora spoštovati načelo nevračanja in nezavrnitve. Ne sme na meji zavrniti ljudi, ki so dejansko ogroženi, in ne sme jih vrniti na mejo, če jih najde kasneje, če so nezakonito prešli to mejo prve varne države, ker se šteje, da je bil to pač nujno zlo, zato da se je rešilo življenje oziroma preprečilo hude posledice. V okolici Slovenije pa seveda nobene vojne ni. In samo ti, v tej prvi varni državi, so begunci, vsi drugi so od tam naprej migranti. Kaj se dogaja sedaj? Sedaj se še napačno uporablja pravo, kajti mednarodno pravo izrecno daje pravico državi, da zavrne vsakogar, ki se gre migrantski šoping, da je bil torej nekam drugam namenjen, je nekje drugje hotel dobiti azil, potem pa ga vrnejo in v tisti državi zaprosi za azil, v Sloveniji se pa to kar dovoljuje. Na ta način se v Sloveniji zbirajo najbolj problematični ljudje in se že kopičijo, ki jih pač drugje na meji zavrnejo, pridejo nazaj v Slovenijo, pa so šli prej že preko Slovenije, in v Sloveniji prosijo za azil [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala, podpredsednik, za vprašanje. Glede na to, da smo že imeli kar nekaj sej in odborov na temo migrantske krize, mislim, da ni treba več pojasnjevati, zakaj smo določene ukrepe izvedli: da se izvajajo v skladu s schengnom. Kaj pomeni humanitarni vstop v državo, ki je tudi v skladu s schengenskim zakonikom oziroma sploh glede spoštovanja zakonodaje? Se strinjam, pravni red je treba spoštovati, ga spoštujemo, tudi spoštujemo pravno državo in tudi pravno izrazoslovje spoštujemo. Bi pa tukaj še nekaj dodala, ker namreč sploh ni vprašanje, ali Slovenija dovoljuje, ker namreč to, ali kdo želi zaprositi za mednarodno zaščito, je stvar posameznika, in v nobenem primeru ni stvar dovoljevanja ali nedovoljevanja države, kot napačno izhajate v vašem vprašanju. Kar se tiče Republike Slovenije, Slovenija je v skladu z Aktom o notifikaciji nasledstva za konvencije Organizacije združenih narodov sprejela ženevsko konvencijo, ki skupaj še z nekaterimi drugimi konvencijami predstavlja temelje mednarodnega humanitarnega prava. Evropska unija, kot tudi poslanec sam nekako posredno ugotavlja, je v skladu z ženevsko konvencijo, vendar pa ima določena svoja pravila, ki to situacijo dodatno zakomplicirajo oziroma v zgodbo prinesejo dodatne dimenzije. Ženevska konvencija, kot vemo, je univerzalni sporazum, ki določa, kdo je begunec, definira pravice in dolžnosti – sicer je bila sprejeta pred 64 leti, vendar pa še vedno predstavlja temelj zaščite beguncev po svetu. Tudi v Sloveniji je mednarodna zaščita ustavno varovana kategorija, ker je v 48. členu Ustave določeno, da se v mejah zakona prizna pravica pribežališča tujim državljanom in osebam brez državljanstva, ki so preganjane zaradi zavzemanja za človekove pravice in temeljne svoboščine. Republiko Slovenijo zavezujejo tako mednarodne obveznosti kot tudi nacionalna zakonodaja, torej omogočiti dostop do postopka vsem osebam, ki v Republiki Sloveniji izrazijo namen zaprositi za mednarodno zaščito – torej v času, ko se zadržujejo na teritoriju Republike Slovenije. Če smo že v začetku razpravljali o pravnem izrazoslovju, vas pa moram tudi popraviti, da ekonomski migrant tudi ni pravna kategorija. Dejansko lahko govorimo o osebah, ki zakonito pridejo, ki nezakonito pridejo in so potem podvržene postopkom, in prosilcih za mednarodno zaščito. Tako dejansko gre za osebe, ki so v postopku vračanja v Republiko Hrvaško oziroma v izvorno državo in niso želele mednarodne zaščite v Avstriji ali pri nas, čeprav so imele možnost, in so iz tega razloga tudi bile predane avstrijskim varnostnim organom, pri čemer je Slovenija tudi dosledno izvajala dogovorjene kriterije in skupne izjave generalnih direktorjev policije, za katere verjamem, da ste tudi natančno seznanjeni, kaj so se dogovorili. Torej, tujce, ki ne zaprosijo za mednarodno zaščito, policija potem obravnava po Zakonu o tujcih, torej vodi postopek in aktivnosti za odstranitev bodisi v državo izvora ali v državo tranzita. Zakon o tujcih pa seveda tudi določa, kdaj prisilna odstranitev iz naše države ni dovoljena; torej v primeru, kadar bi šlo za odstranjevanje v države, kjer bi bilo ogroženo življenje ali svoboda teh ljudi. Glede na to, da so migracije živa zadeva, morda v ponazoritev in nekako v osvetlitev, v kakšni situaciji trenutno smo, lahko povem, da avstrijski varnostni organi danes niso zavrnili niti enega migranta, saj so bili sprejeti vsi, ki so bili predani avstrijskim varnostnim organom, torej skupaj, če se ne motim, 336.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Poglejte, če se kaj strinjam, se s tem, ko ste rekli strogo pravno in samo legalno in ilegalno, in vam moram povedati, da vsi tisti, ki jih niste popisali, šlo je pa za stotisoče od začetka, so šli čez Slovenijo ilegalno glede na mednarodne in slovenske predpise. Za to ste vi osebno odgovorni in kot celota Vlada Republike Slovenije. Zelo zanimivo je bilo slišati prej ministra Mramorja, ki je rekel, da je schengen padel, pa zdaj gospo ministrico Györkösevo, ki pravi, da je schengen treba spoštovati. Ja, z obema se strinjam, treba bi ga bilo spoštovati, samo vi, gospa Györköseva, ga niste spoštovali pod vplivom tudi nekaterih iz Evropske unije, ampak odločitev je bila vaša in je odločitev suverena za Vlado Republike Slovenije. Do kakšne situacije zdaj prihaja? Ljudje, ki so drugje hoteli dobiti azil, ki so bili na poti drugam, kar so tudi povedali in so bili s tem pogojem tudi spuščeni na ozemlje Republike Slovenije, se zdaj vračajo in jih zavračajo. Potem pridejo nazaj v Slovenijo in tukaj zaprosijo za azil. To po mednarodnem pravu ni dopustno, gospa Györköseva, kar preverite! Mednarodno pravo pravi, da če pride do tega, je to azilantski šoping in da ima takšna država, kjer se to zgodi, vso pravico tisto osebo brez obravnave njene prošnje vrniti v prvo varno državo, preko katere je ta oseba prišla. In točno se ve, katere so prve varne države na tej poti. To se pravi, ne razumem: Zakaj si delamo po nepotrebnem stroške, hudo kri, škodo in dobivamo najbolj problematične osebe nazaj in jih obravnavamo, če vam tega po mednarodnem pravu sploh ne bi bilo treba? Samo treba je pravo poznati in ga spoštovati.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Vesna Györkös Žnidar.
Gospod Grims, tukaj vas moram popraviti. Slovenija je dejansko prva država, ki je pričela zaustavljati migracijski tok in je tudi prva država na zahodni balkanski poti, ki je dosledno začela popisovati, registrirati in izvajati varnostne preglede; skratka, je v dani situaciji izvajala bistvo schengenske ureditve, to pa je zagotavljanje varnosti. Tudi kar se ostalega dela ravnanja policije tiče, slovenska policija je svojo nalogo dobro opravila, schengenski zakonik je izvajala v največji maksimalni mogoči meri, kot jo je mogoče v dani situaciji, vendarle moramo biti realni, soočeni smo s tisočimi ljudmi, ki dnevno pristanejo na obalah Grčije in si želijo naprej v Nemčijo. Kot veste tudi sami, ki ste zelo aktivni na lokalnem nivoju, problem je že tako velik, da je dosegel tudi naše lokalne skupnosti, takšna je razsežnost problema. Dejansko na vrata Evropske unije trkajo milijoni ljudi, ki nekako tudi v politiki odprtih vrat zase vidijo tisto rešitev, pribežališče oziroma kakšno drugo rešitev. Dejstvo pa je, da še do danes ni bil podan odgovor, kako dosledno spoštovati schengen brez uporabe policijske sile, ko se na meji znajde naenkrat nekaj tisoč ljudi, med katerimi so tudi ranljive skupine. Schengen se spoštuje, kot veste, omejili smo organizirane tranzite v našo državo, radikalno smo zožili tudi pogoje za humanitarni vstop. Tudi to je schengen, to je 5. člen schengenskega zakonika, ki ne nazadnje je tudi odraz navodil Državnega zbora. Državni zbor je odločil, da moramo to krizo obravnavati humanitarno, kar smo ne nazadnje tudi v preteklem obdobju počeli, in mislim, da tudi nima smisla, da ponovno ponavljam vse in zakaj je bilo tako storjeno, kot je bilo. Zakonodaja je spoštovana, jutri bo pa tudi obravnava Zakona o mednarodni zaščiti, kjer se predlagajo določene rešitve, ki bodo tudi olajšale soočanje z migrantsko krizo in tudi upamo, da bodo sprejete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo zahteval razpravo v Državnem zboru. Izvolite.
Hvala. Če gremo malo na konkretne številke, ki so vaše. Takrat, ko je šlo čez Slovenijo že okoli 400 tisoč ilegalnih migrantov, ste povedali, da ste popisali približno 140 tisoč. To se pravi, za preostalih več kot 200 tisoč to ni bilo storjeno; ko jih je šlo čez nekaj prej že, okoli 200 tisoč, ste povedali, da za 35 tisoč je bilo vzetih takrat prstnih odtisov. To se pravi, za 170 tisoč to ni bilo storjeno. Če bi se res spoštovalo schengen, bi vse to moralo biti storjeno! Problem je, da sedaj se res [[…]]Ja, gre v pravi smeri. Tudi ta poskus, da se naredi red že na makedonski meji, je zagotovo korak v pravi smeri, skupaj z višegrajsko skupino. Ampak če gledate, kdaj smo vse to predlagali v SDS, tudi sam osebno, boste videli, da je bil to začetek lanske jeseni. Ampak takrat se je naredilo gluha ušesa in danes, tudi če se gre v pravi smeri, je problem, da je za nami nekaj mesecev, ki so izgubljeni in kjer je bila politika popolnoma zgrešena in zdaj se to napačno ravnanje, kar je pomenilo kršitev slovenskega in mednarodnega prava, z vaše strani, s strani Vlade Republike Slovenije, vrača Sloveniji kot hud bumerang, ker dobivamo nazaj ljudi, ker smo se postavili v položaj, ko gre vse preko nas in dobivamo nazaj ljudi, ki so že drugje hoteli zaprositi za azil oziroma so to že storili, pa so bili iz takega ali drugačnega razloga zavrnjeni. Ne vem, zakaj se tukaj dopušča, da ponovno zaprosijo za azil oziroma tukaj zaprosijo za azil v posameznih primerih, če vemo, da po mednarodnem pravu ima taka država, kot je Slovenija, preko katere se je enkrat ta migrant že gibal, vso pravico, da ga dostavi nazaj tisti prvi državi, ki je prva varna država, preko katere je on prišel. Niti meja Evropske unije ne gre čez Slovenijo, samo meja schengna. To se pravi, imamo za to vse pravne razloge, da tako ravnamo in preprosto ni mogoče razumeti, zakaj se tega ne stori. Samo upam, da bodo jutri nekatere varianta ostale v zakonu, ki so bile sprejete, in da se ne bo še tisto, kar je dobrega – pa, mimogrede, je pomanjkljivo – črtalo iz zakona. Ampak v vsakem primeru bi veljalo o tem se zelo resno pogovoriti, ker je to huda napaka, ki se ne bo otepala samo kratkoročno, ampak se bo otepala Sloveniji dolgoročno; to pomeni, velikanske stroške in velikansko varnostno tveganje za Slovenijo. Zato je odgovornost vaša in zato bi bili dolžni, da o tem spregovorimo v Državnem zboru. In še nekaj je argument, da se spregovori o tej temi v Državnem zboru. Državni zbor ima vso pravico in dolžnost, da bi bil seznanjen z vsem, kar namerava Vlada storiti na področju migrantske politike, pa ste vi prejšnji ponedeljek zavrnili, da bi celo Državni zbor na zaprti seji seznanili s svojimi načrti. S tem puščate prostor za strah, s tem puščate prostor za manipulacije in odgovornost za težave, ki [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Državni zbor bo o vašem predlogu odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa. Lep dober večer spoštovane ministrice in vsi ostali, ki spremljate te naše nočne seanse! Ne boste verjeli, ampak tudi v slovenski Istri imamo plazove in ta vlada je med drugimi podedovala tudi nekaj takih starih zadev, kakor je problematika plazov in reševanja plazov v slovenski Istri. Za kaj gre? Dva plazova sta, ki sta precej znana na Obali, in to je Krnica, ki se vleče od 2005. leta, in plaz v Gucih, ki je nekje od 2008. leta. Vse skupaj je terjalo kar nekaj zadev in tudi program odprave posledic poplav iz septembra 2010, ki naj bi oba navedena plazova nekako rešil in ki je bil tudi s strani predhodnih vlad nekako potrjen, vendar – ne boste verjeli – nerealiziran zaradi slabih finančnih situacij; in seveda do teh sanacij ni prišlo. Medtem, to je 2012. Leta, je že ministrstvo oziroma Mestna občina Koper pristojnemu ministrstvu jasno dostavila dogovorjeno dokumentacijo v zvezi z recenzijo plazov in tudi slednji je potrdil te ukrepe. Ugotovljeno je bilo tudi, da je izvedba tehnične dokumentacije in sama sanacija nekako presegla zmogljivosti Mestne občine Koper. Groba ocena sanacije plaza v Krnicah je nekje 1 milijon 700, medtem ko v Gucih je okoli sto tisoč evrov. Tukaj bi vas, gospa ministrica, vprašal, se pravi, v proračunu leta 2016–2017 so sicer neka sredstva, ki naj bi bila namenjena za določene sanacije, ni pa eksplicitno napisano, ali gre za konkretna dva plazova – verjetno, upam, da bi lahko kaj našli. Zanima me: Ali bi se dalo kaj iz teh sredstev nameniti vsaj za enega od teh dveh plazov? Jasno, da milijon 700 je kar velika zadeva. Mogoče v tistem manjšem obsegu bi bil ta plaz v Gucih pa mogoče primeren za neko sanacijo. In tudi, da se pokaže neka volja te vlade in tega ministrstva, da bi sanirali tudi te plazove, ki so v slovenski Istri ostali podedovani od predhodnic vaše vlade. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanec gospod Marko Ferluga, spoštovani poslanke in poslanci! Res je, da je v državnem proračunu za leto 2016 in 2017 zagotovljena sanacija oziroma nadaljevanje sanacije za velike plazove. Veliki plazovi so plazovi, ki so se zgodili v letu 2000 in 2001, določeni so z zakonom o odpravi posledic teh plazov, ki je bil noveliran v letu 2012. Ti plazovi so eksplicitno določeni in seveda prelivanje sredstev ni mogoče. To so plaz Stovže v občini Bovec, plaz Strug na Kosečnem v občini Kobarid, plaz Gradišče nad Prvačino v Mestni občini Nova Gorica, plaz Podmark v Občini Šempeter-Vrtojba, plaz Slano blato nad Lokavcem v občini Ajdovščina in Plaz Macesnik v občini Solčava. Na več kot polovici teh plazov sem že tudi sama opravila ogled in glede na stanje, kakršno je na terenu, je s sanacijo treba nadaljevati. Res je, da tudi teh sredstev ni veliko, v letu 2016 milijon 350 tisoč in v letu 2017 3 milijone 200 tisoč, celotna sanacija vseh teh plazov pa zahteva znatno večja sredstva. Ker je ta proračunska postavka namenska, ni mogoče iz teh sredstev zagotoviti sanacijo kateregakoli drugega plazu. Plazova Guci in Krnica v Mestni občini Koper sta bila evidentirana kot škodna primera ob oceni neposredne škode zaradi poplav septembra 2010, tako kot ste že sami tudi navedli. Na žalost izvedba tega programa ni bila nikoli izvedena. Naša vlada je zagotovila, recimo, za poplave iz leta 2014 10 milijonov za sanacije škod samo po poplavah in dodatnih 17 milijonov za vzdrževanje vodotokov v lanskem letu, kar pomeni, da je nekako pričakovati, da vlada, ko se zgodi škodni dogodek, seveda zagotovi tudi sredstva za sanacijo tega škodnega dogodka. Namreč leto po takšnem škodnem dogodku je sredstva za zagotovitev sanacije mogoče izvesti mimo planiranja, torej iz sredstev rezervnega sklada, kar na nek način olajša to delo, več kot eno leto po škodnem dogodku pa tega ni več mogoče, torej je treba potrebna sredstva planirati. Kamnita odrona v Podpeči in Bezovici nista škodna primera in ju tudi finančno ni mogoče sanirati. Glede na to, da ste že sami navedli, da je za plaz Guci sredstev 100 tisoč evrov, za plaz v Krnici pa milijon 700 tisoč, si upam trditi, da občine tako kot država tudi v okviru svojih proračunskih sredstev namenjajo sredstva za rezervo in lahko sanirajo tudi takšne škodne dogodke. Se pa strinjam, da je ta plaz v Krnici velikega obsega ali zahteva veliko finančnih sredstev in je za občine to manj mogoče izvesti. Strinjam se z vami, da bi bilo treba, da bi Vlada sanirala tudi škode po poplavah v septembru 2010, res pa je, da je bil popis narejen, recenzirana in potrjena je bila tehnična dokumentacija za 20 občin, torej ta dva plazova nista edina, jih je 20 v celi Sloveniji, in njihova skupna vrednost je več kot 10 milijonov evrov, kar pomeni, da bi se morali vsi skupaj zelo potruditi in zagotoviti sredstva za sanacijo vseh teh plazov iz tistega škodnega dogodka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane ministrice, spoštovani kolegice in kolegi! Rad bi postavil vprašanje ministrici za delo. Namreč, opažamo, da je trend tistih podjetij, evropskih, ki so pred nekaj desetletji svoje proizvodnje selile na Daljni vzhod, da je zdaj trend, da to proizvodnjo selijo nazaj v Evropo. Ker Slovenija leži na križišču 5. in 10. prometnega koridorja, ima zelo ugodno geografsko lego, saj investitorji, kljub tem da imamo zelo drage parcele, da pridobivanje gradbenih dovoljenj traja kar nekaj let, je še vedno kar veliko interesa teh podjetij, da bi proizvodnjo selili v Slovenijo, ker smo znotraj Evropske unije, znotraj schengenske meje in tako naprej. Vendar ti investitorji naletijo še na drugo težavo. Zavedati se moramo, da nismo edini, da je zdaj tudi Hrvaška v Evropski uniji, Madžarska, Slovaška in da imamo na tem področju konkurenco. Že tako je naše delo precej bolj obdavčeno kot v drugih državah, pa vseeno. Da privabimo nekega investitorja, je treba, da tudi država pristopi na pomoč, ker nekatere države prav tekmujejo s tem, katere bodo več teh investitorjev privabile v svojo državo, ker od tega vidijo koristi. Da investitor pride, želi prvo, da mu država pomaga pri sofinanciranju investicije, drugo pa je, da investitor pričakuje spodbude za zaposlovanje s strani države. Tuje države imajo določene sisteme, določene načine, ki to uspešno izvajajo in te investitorje privabljajo. Sem gledal eno primerjalno študijo teh industrijskih parkov v sosednjih državah, kako funkcionirajo, koliko države prispevajo tudi za zaposlovanje. Ta primerjava kaže, da Slovenija ni konkurenčna njim. Zato vas sprašujem: Ali tudi naša država razmišlja o nekem sistemskem spodbujanju zaposlovanja tujih investitorjev in da ne gre samo za spodbude tistih brezposelnih? Iz sedanjih predpisov to ni razvidno.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Kar se tiče privabljanja tujih investitorjev in spodbujanja teh tujih investicij v Republiki Sloveniji, bi bilo verjetno primerneje postaviti vprašanje mojemu kolegu iz Ministrstva za gospodarski razvoj, ki pokriva to področje. Tudi se pripravlja VEM točka za investitorje, kjer bodo zbrani vsi podatki. Kar se tiče spodbujanja zaposlovanja glede tujih investitorjev, ima pa tako Slovenija urejeno prakso, da Zakon o urejanju trga dela, ki ga pokriva naše ministrstvo, ureja vprašanje storitev na trgu dela in eno izmed teh je tudi aktivna politika zaposlovanja. Aktivna politika zaposlovanja, to pomeni predvsem nabor ukrepov, ki so namenjeni povečanju zaposlenosti in zmanjševanju brezposelnosti. Ukrepi aktivne politike zaposlovanja torej pomenijo intervencijo, namenjeno neposrednemu odpravljanju problemov na področju zaposlovanja in trgu dela. V posamezne programe aktivne politike zaposlovanja se vključujejo brezposelne osebe, iskalci zaposlitve in predvsem tisti, katerih zaposlitev je ogrožena, v določenih pogojih tudi zaposleni ter delodajalci. Sredstva iz aktivne politike zaposlovanja, torej subvencije za zaposlitev, sredstva za usposabljanje, se dodelujejo posameznim delodajalcem preko javnih povabil. Tako dajemo možnost vsem delodajalcem, ki so pripravljeni na subvencionirana delovna mesta zaposliti brezposelne osebe. Torej, enaka ureditev je za tujega investitorja, za domačega investitorja, če ima sedeže v Republiki Sloveniji, zaposluje brezposelne osebe, ki so jasno opredeljene. Ker namreč morate vedeti, da se v Sloveniji sredstva aktivne politike zaposlovanja, razen javnih del, financirajo iz evropskih sredstev, katera podlaga je operativni program, ki je z Evropsko komisijo usklajen in ki dejansko postavlja, da morajo biti evropska sredstva porabljena predvsem za subvencioniranje delovnih mest ranljivih kategorij. To so v Republiki Sloveniji v tem trenutku absolutno starejše brezposelne osebe brez primerne izobrazbe. Dejansko imamo kot država zavezo, da evropska sredstva, ki jih imamo za aktivno politiko zaposlovanja, namenjamo predvsem za zaposlovanje teh oseb. Torej, kar se tiče aktivne politike zaposlovanja, ki se financira v naši državi preko evropskih sredstev, imamo jasne kriterije, kdo lahko pridobi subvencijo za zaposlitev. V okviru tega je treba omeniti tudi shemo tako na ravni Evropske unije, kjer določa podjetje, v kolikšnem deležu lahko pridobi sredstva in kaj mora izpolnjevati za to, ker gre za pomoči, saj tudi te subvencije štejejo v okvir državnih pomoči. Vse to so ureditve, ki so v Republiki Sloveniji tako kot v drugih evropskih državah in imajo enako možnost tuji investitorji kot domači. Tukaj so popolnoma izenačeni. Mi imamo sedaj že razpisane subvencijske programe za zaposlovanje mladih, za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb in torej na tem področju se vsi enako lahko zaposlijo. Nimamo pa v okviru aktivne politike zaposlovanja sredstev, da bi rekli, da damo za zaposlitev mladih, ne brezposelnih oseb, na primer osebe z visoko stopnjo izobrazbe, za tujega ali domačega investitorja, ki bi odpiral podjetje in bi zaposloval. Tega pa ni, ker je treba ukrepe aktivne politike zaposlovanja, ki so namenjeni za ranljive skupine, da se jim s tem, da jim država da subvencijo za njihovo zaposlitev, zmanjša njihove stroške zaposlitve in s tem seveda poveča njihove možnosti zaposlitve v primerjavi z drugimi kategorijami na trgu dela. Kar se pa tiče vprašanj, ki se nanaša na spodbude za tuje investitorje, je pa dejansko v pristojnosti mojega kolega in, če želite seveda, v prihodnje naslovite vprašanje na njega, pa bo vam z veseljem odgovoril. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
S to vašo razlago ste potrdili tisto, kar sem že prej povedal, da mi tega posluha nimamo v Sloveniji. Namreč, s tem sem seznanjen, bom konkretno povedal. Gre za investitorja, ki bi zaposlil v 3 letih po 100 delavcev. Verjetno ne pričakujete, da bo prišel investitor v Slovenijo neko invalidsko podjetje odpret, da rabi takšne in drugačne strokovnjake, in želi vedeti, preden se odloči za investicijo ali pri nas ali v tuji državi, kaj lahko pričakuje od države glede spodbude za zaposlovanje. To, kar ste prej rekli glede Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstvo za gospodarstvo poskrbi za sofinanciranje investicij. Ni pa vseeno, ali je v 10-milijonski investiciji 10 zaposlenih ali pa 350, ker verjetno se moramo zavedati, da če je nekje neto plačo med minimalno plačo in povprečno plačo, da vsak investitor plača približno 4 tisoč 200 evrov v naše blagajne od prispevkov in dohodnino, da dobi približno 7 tisoč evrov še drugih dajatev od zaposlenih, ki dobijo plače in potem potrošijo še dodaten denar. Zaradi tega se tuje države zavedajo tega in najdejo ta denar. Ni res, da ne moremo po nekih predpisih evropskih dati ta denar investitorjem, da gre za nedovoljeno pomoč. Madžarska namreč da od 4 tisoč 400 do 8 tisoč evrov na delovno mesto. Kako oni lahko, mi pa ne? Verjetno se zavedajo, da je to koristno za državo in da država to hitro nazaj dobi. Pri nas te možnosti nimamo, sosednje države pa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Sem povedala, da ima Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve na razpolago ukrepe aktivne politike zaposlovanja, ki so financirani z evropskimi sredstvi, kjer je omejitev taka, kot je. Torej lahko dajemo subvencije za zaposlovanje ranljivih kategorij, ki so določene tako z uredbo na ravni Evropske unije v okviru državnih pomoči in drugače. Lahko bi se odločili, da damo subvencije za zaposlovanje visoko usposobljenega kadra, vendar bi verjetno bili soočena z vprašanjem, ali je to smotrno. Ker če nekdo lahko najde zaposlitev sam od sebe na trgu delu, po drugi strani imamo pa 117 tisoč brezposelnih oseb, od tega več kot 50 odstotkov takih, ki so dolgotrajno brezposelni, je naloga Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve z vidika zaposlovanja, da sredstva, ki jih ima, vlaga predvsem v zaposlovanje najranljivejših, ker ostali si na trgu najdejo zaposlitev sami. Novi investitor, domači ali tuji, se odloča za investicijo v državi, ko pogleda vse stroške. Res ne vem, ali vi resno mislite, da bi bila poraba javnih sredstev, da bi mi subvencionirali zaposlovanje delovnih mest, ne glede na to, kdo bi zasedal ta delovna mesta, da bi bilo smotrno vlaganje države, da bi na ta način delovna mesta – in bi potem za eno leto, ko bi plačali denar, bi dali 4 tisoč ali 7 tisoč evrov za subvencijo, plačali vse socialne prispevke in drugo, naslednje leto, ko teh subvencij ne bi bilo več, bi se ta delodajalec odločil, da gre drugam. Torej, tukaj je več vidikov in se vsak odloča, ampak mi si želimo delodajalce, ki vkalkulirajo stroške in pridejo zavedajoč. Če so pripravljeni najranljivejše kategorije zaposliti [[…]]Prosim za izraz, ki ste ga omenili, invalidi, da ne želijo odpirati invalidskih podjetij; mnogi med našimi prijavljeni na Zavodu za zaposlovanje med 117 tisoč, nikakor niso invalidi, so samo brezposelni in če so brezposelni več kot 6 mesecev, so upravičeni do subvencij, ki jim država namenja za njihovo zaposlovanje. Verjamem, da številni delodajalci, ki odpirajo delovna mesta v Republiki Sloveniji, uporabljajo te subvencije in uspemo združiti, tako da delodajalec dobi subvencijo njihovega stroška, ampak za brezposelno osebno, ki je ranljiva in za katero država pravilno, da namenja denar, zato da zmanjša njene stroške na trgu dela. Taka je vedno aktivna politika zaposlovanja in takšni so cilji aktivne politike zaposlovanja v vseh evropskih državah.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah ima zahtevo za razpravo v Državnem zboru. Izvolite.
Ja, izkoristil bi to poslovniško možnost. Ne morem pa vas razumeti, rekli ste, da bo porabil, če plačamo prispevke za eno leto, potem bo šel pa drugam. Ne razumem, kako bo investitor, ko bo investiral 10 milijonov v neko proizvodnjo v Sloveniji, zaposlil 300 delavcev, drugo leto pa šel drugam. Ne bo šel. Te prispevke, kar bo država plačala, bo dobila nazaj v enem letu. To podjetje bo tukaj vsaj deset let in bo toliko zaposlilo. Če se bo pa podjetje odločilo, da bo šlo v sosednjo državo, pa nič od tega ne bo. Resda je treba zaposlovati vsaj nekaj, če novo proizvodnjo pripelje sem, verjetno ne more zaposliti samo tistih, ki so starejši od 55 let ali pa ostale ranljive skupine brezposelnih; rabi tudi mlade. Koliko pa imamo mladih z diplomami na zavodu za zaposlovanje? Veliko teh, ki so sposobni, bežijo ven; koliko je pa investiranega v izobrazbo enega takšnega mladega. Nimam podatka, vi pa verjetno imate, koliko jih je na zavodu za zaposlovanje; saj se že norca delajo, da imajo tisti, ki čakajo na zavodu, višjo izobrazbo kot tisti, ki delajo na zavodu. In priložnost dati takšnim strokovnjakom; gre tudi za usposabljanje. Če nekdo pripelje neko proizvodnjo, ki je v Sloveniji še ni, ki je visoko tehnološka in prinaša nove tehnologije, ne more usposabljati delavcev v Sloveniji, ker jih nima kje, jih mora celo zunaj usposabljati. Ali imamo možnosti, da jih usposabljamo? Nimamo. Zato sosednje države poskrbijo, imajo takšno politiko. Na območjih, kjer je BDP manjši od 75 % povprečnega evropskega, je možnost tudi do 70 % določene zadeve sofinancirati. Tako piše notri, da tujci delajo. Vsi smo v Evropski uniji, pri nas pa sofinanciramo oziroma spodbujamo zaposlovanje tistih za dve ali tri leta; potem so pa brezposelni naprej. Ne vlagamo pa v tiste zaposlene, ki bodo lahko zaposleni celo delovno dobo. In to podjetje prinaša še druge učinke, se ti učinki multiplicirajo, od kooperantov, transporta do logistike; tega pa ne vidimo. Potem se čudimo, zakaj ni tujih vlaganj v Sloveniji, zakaj smo na zadnjem mestu med vsemi ostalimi. Pa imamo eno najboljših delovnih sil v Evropi.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministra, spoštovani ministrici, spoštovana kolegica poslanka, spoštovani poslanci! Sedem tednov je že, odkar sta bila razrešena predsednik in član uprave Darsa – gospod Matjaž Knez in gospod Franc Skok. V medijih smo izvedeli, da zaradi, citiram, "hujše kršitve obveznosti". Iz medijev smo izvedeli tudi, da je bila ta razrešitev relativno burna – varnostniki, prepoved vstopa v pisarno, poskus odvzem službenih mobilnikov in tako naprej. Predhodno smo iz medijev izvedeli tudi, da je bil pritisk na predhodno sestavo nadzornikov, da se to izvede že prej. Skratka, želel bi si razlago teh, če tako poimenujem, krivdnih razlogov za to razrešitev. Po drugi strani me pa zanima še nekaj drugega, zato tudi naslavljam to vprašanje na oba ministra – odgovornost nadzornikov. Tudi finančno odgovornost nadzornikov, ki jo imamo po naši zakonodaji, ampak se v praksi ne izvaja. Jaz nisem odvetnik, zastopnik teh dveh gospodov; mene zanimajo delujoči sistemi. Zanima me: Kdaj bodo nadzorniki finančno odgovorni za njihove odločitve? Kot se je to izpeljalo, kot se sliši v medijih, bi lahko preko palca rekel, da bosta gospoda najela odvetnike, bosta iztožila državo ali neko paradržavno podjetje, zavod, v tem primeru Dars, in na koncu bomo davkoplačevalke in davkoplačevalci spet to poplačali. Zato bi prosil oba ministra, da me razsvetlita z odgovorom na vprašanje: Katere so te hujše kršitve obveznosti? Kdaj bomo končno uvedli to prakso, da biti v nadzornem svetu pomeni tudi neko odgovornost, pomeni tudi finančno tveganje; ne pa zgolj, bom rekel, negativna selekcija, politično kupčkanje? Hvala za besedo.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Dušan Mramor, izvolite.
Spoštovani poslanec dr. Franc Trček, v zvezi z vašim vprašanjem moram poudariti, da Ministrstvo za finance – skladno s pravno ureditvijo sistema korporativnega upravljanja družb v državni lasti – nima nobene pristojnosti; niti pri imenovanju članov nadzornih svetov niti pri imenovanju uprav družb s kapitalsko naložbo države. Upravljanje družb v državni lasti predpisuje Zakon o Slovenskem državnem holdingu, ki ga je Republika Slovenija v letu 2015 v popolnosti implementirala in s tem izpolnila vsa priporočila Evropske komisije v postopku makroekonomskih presežkov, makroekonomskih neravnovesij in tudi vsa popristopna priporočila OECD. S tem je prvič v zgodovini Republike Slovenije vzpostavljen sodoben in gospodarsko najbolj razvit in državam sveta primerljiv sistem korporativnega upravljanja družb v državni lasti. Eden osnovnih ciljev tega sistema in Zakona o SDH je ločitev države oziroma politike od upravljanja družb v državni lasti. Skladno s tem je vlada sprejela ključne akte upravljanja, kot so strategija, ki jo je potrdil Državni zbor, nadalje letni delovni načrt in merila za merjenje uspešnosti poslovanja družb s kapitalsko naložbo države. Na predlog Vlade je Državni zbor imenoval tudi člane nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. In tu se vloga države oziroma politike pri vsakodnevnem korporativnem upravljanju konča. Uresničevanje ciljev iz aktov upravljanja je naloga SDH, in sicer skladno z načeli neodvisnosti, preglednosti, gospodarnosti, skrbnosti in odgovornosti. Na teh podlagah SDH upravlja državne kapitalske naložbe; Vlada in Državni zbor pa presojata uspešnost upravljanja na podlagi poročanja in ugotavljanja doseganja finančnih in nefinančnih ciljev iz aktov upravljanja, ki se ugotavljajo na podlagi sprejetih meril. SDH svojo upravljavsko upravičenje med drugim izvaja z imenovanjem članov nadzornih svetov, ob tem pa nikakor ne smemo pozabiti, da se korporativno upravljanje družb v državni lasti od nadzornega sveta naprej izvaja skladno z ZGD – Zakonom o gospodarskih družbah, ki velja za vse gospodarske družbe v Republiki Sloveniji, državne ali zasebne. SDH skladno z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu spremlja poslovanje družb v državni lasti in doseganje rezultatov, zastavljenih ciljev ter ukrepov v primeru negativnega odstopanja, skladno s predpisi. Zakon o gospodarskih družbah določa, da člane uprave pod določenimi pogoji odpokliče in imenuje nadzorni svet družbe. Ob tem morajo člani nadzornega sveta pri opravljanju svojih nalog ravnati v dobro družbe; s skrbnostjo vestnega in poštenega gospodarstvenika. So pa tudi solidarno odgovorni za škodo, ki je nastala kot posledica kršitve njihovih nalog. Iz vsega navedenega je torej razvidno, da jaz kot minister za finance pri razreševanju in imenovanju članov uprave družb v državni lasti nimam nobenih pristojnosti.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, boste še vi dodali. Izvolite.
Hvala. Na to, kar je že povedal minister za finance v zvezi z ureditvijo sistema, lahko tudi sam dodam in poudarim, da tudi Ministrstvo za infrastrukturo nima nobene pristojnosti v zvezi z imenovanjem ali razreševanjem članov uprav in nadzornih svetov družb v državni lasti. Nadzorni svet je, kot vemo, pri svojih odločitvah samostojen in odgovoren zgolj skupščini družbe; in to le v mejah pristojnosti, ki jih ima skupščina nad nadzornim svetom po Zakonu o gospodarskih družbah, kot je bilo že rečeno. Skupščino družbe Dars predstavlja SDH; skladno z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu pa morajo SDH in njegovi organi delovati samostojno in odgovorno ter izrecno niso vezani na navodila državnih organov. Lahko povem tudi to, da je bilo Ministrstvo za infrastrukturo o razrešitvi predsednika in člana uprave Dars obveščeno šele iz sredstev javnega obveščanja. V zvezi s to razrešitvijo tudi nismo prejeli nobenega formalnega poročila o razlogih za razrešitev, prav tako pa nobenega takega poročila nismo zahtevali, ker do tega tudi nismo upravičeni. Na ministrstvu tudi nismo seznanjeni niti o morebitni finančni odgovornosti nadzornega sveta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Če bom rekel, da z odgovorom nisem zadovoljen, ne bom povedal nič novega. Sočasno sem pa ne toliko neuk, da ne bi pričakoval odgovora, kakršen bo. Kot sta oba ministra povedala, SDH predstavlja skupščino družbe. Kdo je pa lastnik SDH? Sedaj vemo, da je SDH neka forma, neka ustanova v relativno svojem vesolju. Verjetno tudi namenoma, ko je bila oblikovana. Lahko bi se dotaknil tudi kadrovanja v SDH. Nikakor se pa ne morem strinjati, da vidva kot člana vlade nimata nič s tem; ali nista odgovorna za upravljanje z milijardno, vsaj knjigovodsko vrednostjo, tako imenovanih državnih naložb, ki si jo večina navadnih državljanov dejansko težko predstavlja. Če sem malo ciničen, minister za finance, odgovorni ste tudi za prihodkovno stran proračuna; drugače ste odgovorni za to, ali bodo neki nadzorniki končno iz lastne denarnice začeli plačevati za [[nerazumljivo]]in skozi politične pritiske izsiljene premestitve, ki smo jim priča v zadnjem času; kar je bilo nekako logično pričakovati, dobili smo nek nov politični subjekt SMC, ki je potreboval nekaj časa, da je prišel na okus in začel s kadrovanjem. Vseeno bi pričakoval neko dopolnitev tega vašega lahkotnega pogleda na SDH – mi s tem nimamo nič. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Dušan Mramor, izvolite. [[Ne.]] Dr. Peter Gašperšič. [[Ne.]] Mislim, da bi skoraj kakšno besedo lahko dorekel. Dr. Franc Trček, imate zahtevo za razpravo v Državnem zboru.
Hvala za besedo še enkrat. Izkoristil bom to poslovniško možnost, čeprav bom verjetno preglasovan. Če bi sam bil minister za infrastrukturo, bi se, blago rečeno, čudil, če bi iz medijev moral izvedeti, kaj se dogaja v neki pomembni družbi, ki se ukvarja s to infrastrukturo – v Direkciji za avtoceste. Izvedli smo, kar bi moralo zanimati tudi finančnega ministra, reprogram dolgov; nek relativno dober zakon smo sprejeli v tem sklicu Državnega zbora oziroma noveliranje. Večina teh družb je srednjeročno, dolgoročno zakreditirana; tudi avstrijski Asfinag in podobne, da jih ne bo nadalje našteval. Vsekakor pa ti odgovori kažejo, da imamo mi sistemsko varovalko, da bi bilo tega nekega nadzora, da bi bilo nekega sistemskega reda in odgovornega upravljanja oziroma tega, kar je gospod finančni minister prej navajal, v tej družbi čim manj. In tako glede SDH in tako glede DUTB, ki je bolj slaba družba za upravljanje, kar smo že na neki seji dvakrat razpravljali. In vsekakor je to in tudi neka usoda Darsa primerna tema za razpravo v Državnem zboru. Upam, da jo bomo izvedli. Hvala za besedo.
Hvala lepa, dr. Franc Trček. O vašem predlogu bo Državni zbor glasoval jutri v okviru glasovanj. Mag. Anže Logar bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Sobotni dogodki v Ljubljani so bili najbolj nazoren dokaz slabega menedžiranja migrantske problematike aktualne vlade. Vlada se je rokohitrsko odločila določiti nabor nastanitvenih kapacitet za migrante oziroma tiste, ki bodo zaprosili za azil in mednarodno zaščito, torej v veliki večini tiste, ki so jih ostale države severneje od nas zavrnile; in jih umestiti na povsem neprimerne lokacije. V primeru Ljubljane je izbrala pet lokacij, od katerih so štiri v zelo nabitem, strnjenem, urbanem okolju. Prejšnji teden je na Kotnikovo, samski dom, pripeljala okoli 90 migrantov oziroma azilantov; in to je okolje, ki je 200 metrov oddaljeno od šole, 200 metrov oddaljeno od vrtca, 200 metrov oddaljeno od zdravstvenega doma. Ni je odgovorne vlade, ki bi v tako nagneteno okolje pripeljala varnostni problem. Da je to varnostni problem, govori tudi Kontingentni načrt, ki ga je julija sprejela Vlada, kjer jasno pri dodatnih pričakovanih problemih opozarja na zagotavljanje varovanja ter nesoglasja lokalne skupnosti do vzpostavitve začasnih nastanitvenih mest. In posledica je bil sobotni zbor ene in druge strani. Niso bili krivi tisti za ali proti. Kriva je bila vlada, ki je v tako strnjeno okolje pripeljala varnostni problem. In neodgovorna vlada varnostni problem daje v urbana središča; odgovorna vlada pa v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi poišče rešitve, ki so sprejemljive za okolico in ne ponujajo varnostnih problemov. Vlado sprašujem: Kako bo vlada v nadaljevanju, da se bo izognila tovrstnim zaostrovanjem razmer v urbanih okoljih, poskrbela za nastanitev minimalnega oziroma določenega števila migrantov? Kdaj se namerava začeti usklajevati z lokalno skupnostjo o teh nastanitvenih kapacitetah? Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kot prvo moram ovreči vašo trditev, da migracijski tok ni obvladovan; migracijski tok je obvladovan. In tudi kadrovski načrt ne potrjuje, da gre za varnostno vprašanje; ampak da je neko vprašanje, torej nekaj odskočnega od siceršnjih političnih vprašanj, ki tudi temeljijo na obravnavi varnostne slike. Je pa pravo merilo varnostna slika, ki pa je v tem trenutku še vedno ugodna. Tudi ta metoda sekuritizacije, torej gledanje na vsa vprašanja zgolj skozi prizmo varnostnih vprašanj, ima svoje meje. Trenutna vlada se – razen tega, kar je bilo že kar nekaj časa znanega v Kontingentnem načrtu, ki ureja prosilce za mednarodno zaščito – ves čas usklajuje in obvešča tudi lokalne skupnosti. Kot veste, Slovenija se je ob srečanju voditeljev držav ob zahodnobalkanski poti, ki se je je udeležil naš predsednik Vlade dr. Cerar, zavezala, da bo stalno ohranjala nastanitveno kapaciteto za 9 tisoč oseb, tudi če v Sloveniji ne bo toliko migrantov. Večina lokacij za nastanitvene centre je bila določena že v prvem migracijskem valu, so tudi objavljene, so znane. Glede na situacijo jih nismo uporabljali, vendar pa nikoli pa niso bile umaknjene s spiska in so tudi javne. Ves čas poteka tudi postopek iskanja novih možnih lokacij ter njihova analiza. Danes sem že uvodoma povedala, da so namestitvene kapacitete potrebne zato, ker vlada izvaja ukrepe za obvladovanje migrantskega toka v smeri njegovega zmanjševanja oziroma doseganja obvladljivega števila migrantov na zahodnobalkanski poti; zaradi česar prihaja do določenih zgostitev na našem teritoriju. Temu tudi služijo te kapacitete, ki služijo tudi humani obravnavi in varnosti. Pri določitvi lokacij si prizadevamo doseči optimalno strukturo centrov in lokacij za sprejemanje in namestitev; z logističnega in finančnega vidika, pa tudi z vidika sprejemljivosti za lokalno skupnost. Zavedamo se, da so določene rešitve velik zalogaj za majhne lokalne skupnosti, to seveda razumemo in spoštujemo. Vsekakor poskušamo narediti vse, kar je v naši moči, da se jim maksimalno približamo. Redno tudi obveščamo javnost, tudi posamezne občine, skrbimo tudi za izmenjavo mnenj, usklajevanje stališč, o čemer je bilo danes tudi že veliko govora. Mislim, da tukaj skorajda več ni možno očitati česarkoli na strani vlade, da ne obvešča. Upošteva se tudi varnostni vidik, poleg tega je treba tudi pretehtati ukrepe za zagotovitev ustrezne varnosti. Kot veste, smo pri posameznih lokacijah že to v preteklosti izvajali. Strokovne službe preučijo tudi priporočila inšpekcijskih služb. Ko objekt prestane vse te faze pozitivno, potem se v zadnji fazi še preveri ocena stroškov in izvedljivosti. Seveda pa se zaradi strategije zmanjševanja toka, ki ga slovenska vlada tudi izvaja zelo intenzivno v zadnjem času in smo tudi uspešni, ker namreč tudi našim ukrepom se lahko pripiše ta kaskadni učinek, ta odvračilni učinek na zahodnem Balkanu. Dogajanje v Makedoniji je tudi posledica velikih prizadevanj trenutne vlade in pobude predsednika Vlade, ki je naletela na zelo plodna tla v Makedoniji. Zadnji podatki kažejo, da morda bodo hotspoti v Grčiji pričeli bolj aktivno delovati, kar je bistvenega pomena, ker Evropska unija je zaspala pri varovanju zunanjih meja. Spreminjajo se tudi razmerja in lokacije prevzema migrantov s strani avstrijskih varnostnih organov, zato se tudi prioriteta pri teh objektih menja. Javnost pa tudi mora biti obveščena, tudi v prihodnje bomo obveščali o vseh možnih odločitvah glede lokacij. Trenutno se izvaja analiza za objekte v Kidričevem, tudi o tem smo danes govorili. Nobena odločitev še ni bila sprejeta; v Šenčurju pri Kranju, na Vrhniki, kjer pa za sprejem odločitve še niso podani vsi pogoji. Zgostitve oziroma potrebe po kapacitetah so zaradi ukrepov, ki jih vlada izvaja za zaustavitev toka v koordinaciji z ostalimi državami na zahodnobalkanski poti, s katerimi se Bruselj ne strinja; vendar pa sem jaz na zadnjem sestanku odločno povedala, da bomo s temi napori in koordiniranimi ukrepi nadaljevali, da se ne strinjamo s tem, da bi Slovenija bila ujeta med neusklajene politike na severu. Veste, da Nemčija še zdaj vodi politiko odprtih vrat. Ravno včeraj je kanclerka na televiziji dejala, da dejansko ne bo zapirala vrat migrantom, kar Slovenijo postavlja v nevzdržno situacijo. Glede tega se bomo morali v prihodnje in se tudi bomo ustrezno odzvali s stopnjevalnimi ukrepi, kot smo se v preteklosti.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar bo zahteval dopolnitve odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ministrica ima, zgleda, naučen odgovor za vsa vprašanja na temo migrantske politike; na konkretno vprašanje pa sploh ni odgovorila. Vi ste migrante oziroma azilante naselili v samski dom na Kotnikovi in v Kontingentnem načrtu berem, da ima ta kapaciteta 12 sob brez kopalnic, samski dom nima skupnih kuhinj, niti pralnih strojev, ki bi jih uporabniki lahko samostojno koristili. Dodatno pa je še postavljen prostor v urbanem, zgoščenem središču – 200 metrov od šole, 200 metrov od vrtca, 200 metrov od zdravstvenega doma. Kdo je bil tisti, ki je planiral ta prostor za prihod varnostno obremenilnega tveganja v urbano središče. Danes oziroma ponoči ste imeli napad na stavbo Mestne občine Ljubljana. Župan pravi, da je to povezano s sobotnimi izgredi oziroma s sobotnim dogajanjem na Kotnikovi. Če ministrstvo oziroma vlada ne bi uporabila te kapacitete, če ne bi na tako izpostavljeno mesto poslala avtobusa migrantov, do tega problema ne bi prišlo. Torej je neposredna odgovornost Vlade Republike Slovenije, vi pa ne odgovarjate, kako boste v prihodnje poskrbeli za varnost državljank in državljanov. Prva je varnost državljank in državljanov. In govorite, da je usklajeno z lokalno skupnostjo – to seveda ni res. Župan Vrhnike je jasno povedal, da ni bilo usklajeno; še celo vaš državni sekretar je rekel nonšalantno na novinarski konferenci, da Vlada nima nobene obveznosti dobivati soglasje lokalnih skupnosti, bomo takrat, ko se bomo odločili, ko bomo našli ustrezni prostor, to tudi povedali. Posledica tega pa je, da se leva politika sedaj priključuje tem protestom "za" s kiji, skorajda oboroženimi formacijami, ki so zakrite. Posledica tega je, da imamo zaradi te problematike težave v Mestni občini Ljubljana. V Ljubljani se nikoli v Mestnem svetu nismo o tem pogovarjali, torej se ne usklajujete z Ljubljano. Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa. Nekaj sem že sama danes pojasnila, nekaj ste sami pojasnili. Eno je soglasje, drugo pa je usklajevanje. Na področju usklajevanja, seznanjanja in maksimalnega približevanja lokalnim skupnostim smo naredili vse, kar je možno; tudi v prihodnje bomo vlagali velike napore v to, ker menimo, da imajo pravico vedeti, morajo vedeti, ker to je pomembno za skupno obvladovanje tega problema. Kar se pa tiče Kotnikove v Ljubljani, ta kapaciteta je predvidena v Kontingentnem načrtu že kar nekaj časa, tudi ta podatek je že dolgo znan. Ne vem pa, od kod takšna velika potreba po tako hudem poudarjanju varnosti, ker če ste spremljali televizijo v zadnjih nekaj dnevih, študentje Fakultete za varnostne vede, ki neposredno mejijo na to kapaciteto, so sami povedali v kamero, da nimajo popolnoma nobenih težav, da te osebe, prosilci, ki so tam, niso nikakor moteči in da za njih ne predstavljajo nikakršne motnje. Res ne vem, od kod vi izpeljujete tako intenzivna varnostna vprašanja.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar ima zahtevo za razpravo v Državnem zboru. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Zdaj smo pred neko novo opredelitvijo varnostnega problema. Torej če študentje Fakultete za varnostne vede rečejo, da nimajo težav, potem ni težav; medtem ko tam protestira 600 "proti" in 800 "za", ali kako?! Medtem ko mora policija postaviti kordon, da se ti dve skupini ne srečata, medtem ko je tam vrtec, zdravstveni dom in osnovna šola; so pač študentje, ki verjetno izhajajo izven Slovenije in so prišli tja samo na študij, tisti merodajni, ki bodo vladi povedali, da tam ni nobenega varnostnega problema. In še enkrat sem povedal, vlada se ne usklajuje z lokalno skupnostjo o teh lokacijah. Če bi se vlada usklajevala, ne bi prišlo do teh sporadičnih protestov po različnih koncih države. In ravno način odgovora ministrice kaže na to, da je dialog za to vlado nekako monolog oblastne strani; ostali pa naj potrdijo to, kar je vlada predlagala. Ti časi so mimo. Zdaj je pač obdobje demokracije, spodbujali smo civilno družbo, vsak ima pravico nekaj povedati. In če se tam na enem mestu, zgoščenem mestu zbere tisoč 500 do tisoč 800 ljudi, ki imajo nasprotna stališča, če morate tam posredovati s kordonom policistov, da ločijo obe skupini; potem, ministrica, je verjetno to varnostna težava. In v temu pogledu odgovorna vlada poskrbi za to, da do podobnih situacij ne prihaja več. Še enkrat, v Mestnem svetu Mestne občine Ljubljana nismo nikoli razpravljali o lokacijah v Ljubljani, pa bomo Ljubljančani tisti, ki bomo nosili posledice v primeru, da bo to vrenje zaradi te varnostne težave naraslo. Bomo Ljubljančani tisti, ki bomo s tem obremenjeni. Vi, ministrica, ne, ker vas 24 ur varujejo, torej za vas ne bo težav; ampak to še ne pomeni, da drugi ne bomo imeli s tem morebitnih – upam, da ne – težav. Odgovorna vlada najde v dogovoru z lokalno skupnostjo lokacije, ki so sprejemljive za lokalno skupnost; in v temu primeru očitno vlada ni preskrbela takšnih lokacij – ne samo v Ljubljani, tudi na ostalih lokacijah. To še enkrat potrjuje tisto, s čimer sem začel, da vlada slabo uvaja in opredeljuje problem migrantske problematike. Še zadnji dokaz, 580 jih zdaj baje lahko sprejmete. Takrat, ko ste jih sprejemali 10 tisoč, jih je 9 tisoč 500 šlo preko palca čez mejo, če pravite, da jih lahko samo 580 sprejmete. Zato predlagam, da o tem opravimo podrobno razpravo na seji Državnega zbora in od vlade terjamo poglobljene odgovore, ne pa enostavno prebrane. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Logar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik; spoštovana ministrica, spoštovani minister! Vlada Republike Slovenije je na 37. seji 15. novembra 2012 sprejela sklep in s tem naložila Ministrstvu za infrastrukturo in prostor, da pripravi usklajen načrt vlaganj v prometno infrastrukturo, in sicer v dveh segmentih – z realizacijo do leta 2020 in z neko širšo vizijo do leta 2030. V začetku naslednjega leta 2013 je bila za ta namen ustanovljena tudi delovna skupina, ki naj bi pripravila naslednji bolj operativni dokument, to se pravi resolucijo. Tega dokumenta še danes nismo ugledali. V lanskem letu je bila izdelana Strategija razvoja prometa v Republiki Sloveniji, ki je obširen in strokovno zelo dober dokument; in je zelo dobra osnova za nadaljnje delo v razvoju vlaganj v prometno infrastrukturo. Ta resolucija bi naj podala odgovore na tri pomembne segmente: da se opredeli razvoj prometa in prometne infrastrukture, da se zagotovi redno in enakomerno financiranje, da ni velikih nihanj, in da se zagotovi podlago za črpanje sredstev v finančni perspektivi 2014–2020. Danes smo že leta 2016. Dve leti od nove finančne perspektive sta že za nami in tudi leto 2020 bo zelo hitro tu, vendar operativnega v strategiji vlaganj v prometno infrastrukturo bo relativno malo možno počrpati do leta 2020. Največji problem ostaja zagotoviti redno in enakomerno financiranje teh infrastrukturnih projektov. Spoštovani minister, na osnovi tega dobrega dokumenta Strategija razvoja prometa v Republiki Sloveniji vas sprašujem: S kakšnimi ukrepi bo ministrstvo sledilo tej strategiji, da bo iz strokovno dobro pripravljenega dela prišlo tudi v samo realizacijo v naslednjih letih?
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu Ljubu Žnidarju za postavljeno vprašanje. Res je, s sprejetjem Strategije razvoja prometa je Slovenija v lanskem letu izpolnila te zahteve, ki se tičejo predhodne pogojenosti na področju črpanja evropskih sredstev na področju prometne infrastrukture za naslednjo finančno perspektivo; to je za tekočo, sedaj lahko rečemo 2014–2020. To pomeni, da morajo vsi projekti, ki se bodo sofinancirali z evropskimi sredstvi, imeti podlago in njihova upravičenost mora biti utemeljena v sami strategiji. Zato tudi realizacija projektov, ki so sofinancirani iz evropskih sredstev v tej tekoči perspektivi, dejansko že pomeni uresničevanje ukrepov iz strategije. Treba je vedeti, da so ti ukrepi, ki so ključni za črpanje, tudi že predvideni v sprejetih proračunih za 2016 in 2017. Poleg tega je vlada ob sprejemu strategije naložila Ministrstvu za infrastrukturo, da pripravi operativni načrt za izvedbo strategije. V tej strategiji so navedeni le nujni ukrepi na področju prometa, ki jih je treba izvesti v naslednjih letih, vendar pa ti ukrepi nimajo opredeljenih konkretnejših aktivnosti, niso predvidena potrebna finančna sredstva, niso predvideni roki in tudi ne nosilci. Zato je to treba opredeliti s tem, kot je vlada takrat rekla, operativnim načrtom oziroma zdaj imenujemo to nacionalni program. In z namenom priprave tega dokumenta smo tudi na ministrstvu ustanovili delovno skupino, ki pa ji s pripravo strokovnih podlag pomaga podjetje DRI. Po proučitvi vseh teh izhodišč in sektorske zakonodaje smo se odločili, da bo ta dokument oblikovan kot nacionalni program, to pa tudi zato, ker tako zahtevajo zakonska določila. Vemo za Zakon o cestah, ki eksplicitno govori o pripravi nacionalnega programa; pa tudi zahteve oziroma priporočila Računskega sodišča govorijo o tem, da je treba pripraviti nacionalni program. Ta nacionalni program bo predstavljal podlago za implementacijo vseh teh ukrepov iz strategije. V njem bo poleg teh potrebnih finančnih sredstev, rokov in nosilcev za izvedbo teh ukrepov predstavljena tudi zahteva po pripravi tako imenovanega šestletnega operativnega načrta za realizacijo konkretnih projektov na vseh teh posameznih področjih – na področju cest, železnic, letalstva, pomorstva in tudi trajnostne mobilnosti. Nacionalni program bo pripravljen za celotno obdobje, ki ga zajema strategija, torej do leta 2030; potem pa bomo za konkretno izvajanje tega nacionalnega programa imeli pripravljen tako imenovani šestletni operativni načrt, ki se bo vsako leto noveliral in bo predstavljal drsni program, drsni načrt izvajanja. Povem lahko še to, da je rok za pripravo tega nacionalnega programa, ki je bil s strategijo lani napovedan, eno leto od sprejetja strategije, kar pomeni, da ta rok izteče julija 2016. Na Ministrstvu za infrastrukturo si prizadevamo, da bi to sprejeli pred tem rokom. Želimo čim prej, da bi bila ta nacionalni program in tudi prvi operativni načrt za šestletno obdobje sprejeta še pred letošnjim poletjem. Hkrati s tem, ker je zelo pomembno, želimo opredeliti tudi te finančne vire, ki bodo potrebni za izvedbo nacionalnega programa; vključno s tem, kot ste že sami omenili, stabilnim virom financiranja. Ta vir financiranja bo tudi skupaj s tem nacionalnim programom pripravljen in ta zakon, ki določa te vire financiranja oziroma predlog spremembe, bo tudi priložen temu nacionalnemu programu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo zahteval dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister, za odgovor. Oba veva, da je v finančni perspektivi 2014–2020 teh sredstev relativno malo, kolikor jih dovoljuje ta nacionalna finančna ovojnica za infrastrukturne projekte, to je nekje okrog 170 milijonov, ampak to je relativno malo. S tem gospodarstvu ne bomo dali kaj veliko dela. Me zadovoljuje ta odgovor, da nadaljujemo z nacionalnim programom. Rekel bi, da si je treba tudi postaviti neke časovne roke, časovne obveze, da iz tega strokovnega, teoretičnega dela preidemo tudi v prakso. Povedali ste, da naj bi bil ta nacionalni program do letošnjega poletja sprejet, kar pomeni, da bomo učinke tega programa zasledili v prvih šestih letih. Do leta 2022 oziroma do začetka leta 2023 bo ta nacionalni program vseboval prav specifikacijo določenega nabora projektov, prioritet na vseh segmentih prometa – železnicah, letalstvu, cestah in tudi na pomorstvu. In kot ste sami omenili, po mojem tudi najtežji del – stalno in enakomerno financiranje, kajti vemo, da je proračun za dve leti sprejet in da se v obstoječi proračun za dodatna sredstva za investicije ne da posegati. To pomeni, da je treba najti dodaten vir, dodatne možnosti, ki bodo konstantno, enakomerno financirale prometno infrastrukturo.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Tako je, ta nacionalni program bo predvidel te tako imenovane žaklje za posamezne vrste infrastrukture, koliko se po posameznih letih predvideva za te aktivnosti. Navedel bo tudi, kateri so ti prioritetni projekti. Časovnico in dinamiko bomo pa zelo natančno opredelili s tem operativnim načrtom, ki ga bomo tudi, kot rečeno, drsno vsako leto za naslednjih šest let sprejemali in potrjevali Predstavljal bo neko podlago za planiranje proračunov za naslednja leta. Mi vemo, da imamo proračuna za leti 2016 in 2017 že sprejeta. V tem smislu so tudi projekti več ali manj že dorečeni in opredeljeni, zato za ti dve naslednji leti nekih bistvenih sprememb v tem smislu ne bo možno narediti. Si pa prizadevamo, da bomo od leta 2018 zagotovili ta večji žakelj zlasti za področje upravljanja obstoječe infrastrukture, kjer vemo, da je bilo v preteklih letih izrazito premalo. Tukaj moramo narediti še mnogo več na investicijskem vzdrževanju, na področju novogradenj, novih projektov, na cestni in železniški infrastrukturi; skratka na tem, kar je možno narediti s proračunskimi viri. Drug segment pa so, kot ste rekli, omejena evropska sredstva, s katerimi se bodo lahko izvajali ukrepi zlasti na tako imenovanih jedrnih koridorjih, na avtocestah in železnicah. Ključen projekt za naslednjo finančno perspektivo je projekt drugega tira, kjer pa se predvideva financiranje v obliki javno-zasebnega partnerstva preko tega projektnega podjetja, kar pa je bilo tudi že večkrat pojasnjeno in razloženo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar ima zahtevo za razpravo v Državnem zboru, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Menim, da je investiranje v javno infrastrukturo v državi, posebno v tem času oziroma v stanju, v kakršnem država je, edini način, da podkrepimo gospodarstvo, da dejansko damo ljudem delo. To jim lahko damo izključno z novimi investicijami. Ker gre za izjemno pomembno temo in za izjemno pomembno odločitev, v katero smer bo Republika Slovenija šla oziroma kakšna bo njena pot iz krize, predlagam, da se opravi javna razprava o tej temi. Hvala.
Hvala lepa, gospod Žnidar. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospa Erika Dekleva bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Pozdravljeni kolegi poslanci ter minister, ministrica! Jaz bi danes rada vprašala: Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor ter Plinovodi ne sprejemata tako imenovane kompromisne trase za prenosni plinovod M8 Kalce–Jelšane, ki jo je predlagala Občina Pivka? Nosilci urejanja prostora namreč njihovega predloga ne izpodbijajo. V dogovoru z Občino Pivka so gozdarji Zavoda za gozdove in strokovnjaki Zavoda za varstvo kulturne dediščine potrdili, da bi se plinovod lahko umestil tako, kot predlaga občina, seveda z nekaj zamiki, da bi se izognili varovanim gozdovom in arheološkim najdiščem. Vsi ostali nosilci prostora so ocenili predlog občine kot bolj ustrezen od trenutno izbrane trase. Kompromisna trasa se tako imenuje tudi zato, ker del še vedno poteka po skrajni meji Krajinskega parka Pivška presihajoča jezera in je Občina Pivka pripravljena mejo parka ustrezno odmakniti. Zanima me, kako to, da je Ministrstvo za okolje in prostor na eni strani podprlo ustanovitev Krajinskega parka Pivška presihajoča jezera, sodelovali ste tudi pri njegovi ustanovitvi. Še več, območje Pivških jezer je država že pred letom 1998 predlagala za regijski park, najprej z imenom Notranjski regijski park, nato se je preimenoval v Regijski park Snežnik. Pred kratkim pa je država območje Pivških presihajočih jezer z reko Pivko predlagala celo za vpis na seznam svetovne dediščine Unesco. Po drugi strani taista država, isto ministrstvo trdi, da je Občina Pivka območje prezavarovala in je Vlada Republike Slovenije na Ustavno sodišče poslala Zahtevo za oceno ustavnosti in zakonitosti 8. točke drugega odstavka 11. člena Odloka o Krajinskem parku Pivška presihajoča jezera. Sprašujem vas: Zakaj tako močno nasprotujete predlogu kompromisne trase Občine Pivka, če je v vseh pogledih boljša od trenutno izbrane? Hidrološko-hidravlične študije na poplavnem območju na Pivškem sploh niso bile narejene in lahko te študije v prihodnosti tudi pokažejo, da izbrana trasa ni sprejemljiva. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Hvala tudi poslanki gospe Eriki Dekleva za postavljeno vprašanje. V postopkih državnih prostorskih načrtov se velikokrat srečujemo s podobno dilemo ali s podobnim postopkom v smislu – Ministrstvo za okolje in prostor je vsega krivo. Res pa je, da pri državnih prostorskih načrtih vstopa v postopek investitor, v tem primeru seveda Plinovodi, in vsi nosilci prostora, ki so v večji ali manjši meri oziroma v eni varianti vključeni, v drugi varianti recimo niti niso vključeni. In v fazi, v kateri je priprava tega državnega prostorskega načrta – veva pa obe, da traja že kar nekaj let –, je pridobitev mnenj nosilcev urejanja prostora in odločbe o sprejemljivosti vpliva pred potrditvijo predloga najustreznejše variante na Vladi Republike Slovenije. Izdelane so bile vse ustrezne strokovne podlage, potrebne za to fazo. V določenih fazah, še posebej ko se izbira najustreznejša varianta, so strokovne podlage predlagane. V vašem primeru pa govorite o varianti, ki še ni prišla do te faze, da bi bila sploh predlagana kot najustreznejša varianta. V nadaljevanju pa bom navedla nekatere trditve, ki so povsem drugačne od vaših. Moram pa povedati, da ta nova predlagana varianta še ni v taki fazi, ko bi lahko bili ti dve varianti sploh primerljivi. Vemo, da je bilo izdelano ekspertno mnenje s področja vplivov plinovoda na vode, v katerem je navedeno, da predlog najustreznejše variante ni problematičen. V sklepnih ugotovitvah okoljskega poročila je navedeno, da bo za poplavne vode v fazi podrobnejšega načrtovanja izbrane variante v izbranem koridorju treba izdelati hidrološko-hidravlično analizo, kar pomeni, da je sedaj preširok koridor, da bi bila ta hidrološko-hidravlična analiza potrebna. V ožanju tega koridorja pa bo potrebna, to je ravno razlog, zakaj še ni izdelana. V primeru izvedbe vseh predvidenih omilitvenih ukrepov in ob upoštevanju izsledkov nadaljnjih raziskav – gre za področje kulturne dediščine in voda – je vpliv plinovoda na okolje ocenjen kot sprejemljiv. Na podlagi tega je Agencija Republike Slovenije za okolje decembra 2013 izdala pozitivno mnenje o ustreznosti okoljskega poročila. Skladno z veljavno zakonodajo pa bo investitor okoljevarstveno soglasje pridobil v fazi podrobnejšega načrtovanja izbrane variante. V fazi postopka presoje vplivov na okolje bo, skladno z veljavnimi predpisi, presoja o vodah izdelana v obliki hidrološko-hidravlične študije. Če pa govorimo o tej alternativni trasi oziroma lahko govorimo tudi o optimizaciji variante, ki jo je predlagala Občina Pivka, je bil v mesecu februarju sestanek na Ministrstvu za okolje in prostor s predstavniki Občine Pivka, investitorjem, to je družba Plinovodi, in z vsemi varstvenimi resorji. Na tem sestanku je predstavnik Zavoda za gozdove pojasnil, da je alternativni predlog trase, torej s strani gozdarjev, zelo slab. Predlog najustreznejše variante na obravnavanem delu – torej govorimo o varianti, ki ni občinska – posega v gozd približno en kilometer; nov predlog, torej občinski, pa posega deset kilometrov. In seveda je predlog za premik koridorja plinovoda s strani gozdarjev nelogičen, saj iz nižjih delov prehaja na območje na vrh planote, ki je sočasno erozijsko nestabilno območje. Gre za izredno težak dostop za gradbeno mehanizacijo in za trajno izgubo gozda. Mi, gradbinci pa vemo, kaj pomeni erozijsko območje. Predlog Zavoda za gozdove je bil, da je možno traso sicer optimizirati, vendar bi jo bilo treba uskladiti z vsemi nosilci prostora. Potem pa govorimo o predstavnikih Ministrstva za kulturo, Zavoda za varstvo kulturne dediščine, ki pa so pojasnili, da predlagana trasa prečka več arheoloških najdišč, kar je iz vidika varovanja kulturne dediščine nesprejemljivo, saj gre za izjemno dediščino [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Erika Dekleva, boste zahtevali dopolnitev odgovora, da bo lahko ministrica končala? Izvolite.
Da, želela bi slišati odgovor do konca. Poleg tega tudi ne vem, ali sem vas prav razumela. Pojasnjujete, da predlagana kompromisna trasa ni dobra; ali da še ni v taki fazi, da bi lahko primerjali obe trasi. Če je temu tako, bi vas prosila, da mi poveste, koliko časa pa se potrebuje, da se relevantno oceni to alternativno traso. Po moji oceni bi najbrž to trajalo manj časa, kot bo postopek na Ustavnem sodišču. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Naj dokončam. Gre za varovanje kulturne dediščine, ker gre za izjemno dediščino, zaščiteno že v letu 1984. Dogovor na tem sestanku je bil, da bomo preučili postopkovne možnosti, kako na problematičnem odseku predloga najustreznejše variante morebiti uveljaviti drugo sprejemljivo rešitev. Gre za varianto 5 pa na varianto 4. Hočem povedati, če govoriva sedaj v tem jeziku – kaj je možno po varianti, ki bi bila sprejemljiva; in kaj po tej alternativi, ki jo je oddala občina. Kateri postopek bo hitrejši? Vam lahko zagotovim, da tega ne more nihče zagotoviti. Če Zavod za gozdove ne bo pristal na to varianto, kot smo rekli, deset kilometrov po gozdu; če Zavod za varovanje kulturne dediščine ne bo dal soglasja za prekop teh arheoloških najdišč in če investitor ugotovi, da za njega kot izvajalca ta trasa ni izvedljiva, smo rekli, da se dvigne plinovod na pobočje hriba, torej na neko teraso, potem tu ni vprašanje samo časovni vidik; ampak tudi vidik, ali je to sploh izvedljivo. To je postopek, ki je predpisan znotraj državnih prostorskih načrtov in nikoli oziroma v zadnjih nekaj letih nikoli ni enostavnih rešitev, kar pomeni, da se vedno iščejo alternative. Koliko pa je MOP oziroma koliko je investitor pri tem uspešen, pa je vedno rezultat realnih možnosti nekega terena in pripravljenost tudi tistih, ki imajo skrb za neko področje. Po eni strani smo tudi mi, kadar gre za naravne znamenitosti; včasih gre za kmetijska zemljišča, lahko gre tudi za gozdove. Torej, koliko je nosilec tega prostora pripravljen na neke alternativne rešitve. Tako preprostega odgovora kadarkoli podati na žalost ni mogoče. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Gospod Počivalšek je opravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kolegice poslanke in poslanci, spoštovani ministrski zbor! Vlada Mira Cerarja si je s tem, ko je nastavila svoje ljudi na ključne položaje, popolnoma podredila slabo banko, popolnoma si je podredila tudi državni holding; ti pa so že nastavili prave ljudi, v zadnjem času v Novo Ljubljansko banko; in s tem je pripravljena podlaga za tretji val privatizacije oziroma, če odkrito povem, pripravljena je podlaga za novo krajo državnega premoženja. Da je temu res tako, pričajo tudi nekatere nedavne zgodbe. Veliko smo slišali o Peku, jaz pa bom danes postavil vprašanje glede podjetja Alpina Žiri. Verjetno vsi spremljate v medijih, kaj se s tem podjetjem dogaja, vse odkar je slaba banka preteklo leto namesto direktorice imenovala Barbaro Vtič Vraničar, ki je pred tem že bila direktorica Športnega centra Pohorje. Zanimivo, imenovana ravno s strani slabe banke in je to podjetje privedla v stečaj, očitno zdaj želi isto narediti tudi z Alpino. Ko je ta gospa lansko leto prišla v podjetje, to podjetje je prej poslovalo pozitivno, brez najemanja kreditov; je ona že čez tri dni napovedala, da bo lansko leto prišlo do spremembe in da bo podjetje poslovalo z minusom, kar se je seveda tudi naredilo. Grozi z odpuščanjem pod pretvezo rekonstruiranja družbe, za katero vemo, da bo šla v tej smeri. Kljub temu da govorijo, da bodo odpustili 55 ljudi, je približno 80 tisoč evrov pripravljenih za odpravnine, kar pomeni, da govorimo o odpuščanju približno 150 zaposlenih. V Alpini je trenutno 350 zaposlenih, deset let nazaj jih je bilo za primer tisoč. Poleg tega želijo seliti proizvodnjo. Namen direktorice je več kot očiten – uničiti podjetje, zapreti obrat v Žireh. Potem bo pa to zadevo, ko bo očiščena, nekdo poceni kupil, verjetno s tistim denarjem, ki je parkiran na kakšnih Kajmanskih otokih, v Luksemburgu ali v kakšni drugi davčni oazi. Veliko smo sestankovali na to temo med vikendom z županom občine Gorenja vas - Poljane, z županom občine Žiri, z zaposlenimi in sindikalisti. Jasni smo si v štirih zahtevah – da mora Alpina ostati v Žireh; da mora direktorica Barbara Vtič Vraničar oditi; da je treba razdreti svetovalno pogodbo s podjetjem Admetam, ki mu Alpina plačuje milijon evrov na leto za svetovanje; in da je treba opustiti kakršnekoli ideje o tem, da bi odpuščali zaposlene v obratu Alpine v Žireh. Spoštovani minister, zanima me: Kako se vi opredeljujete do tega, kako vi vidite problem, kakšni so načrti slabe banke, za katero ste tudi vi kot finančni minister odgovorni, ali bodo te zahteve uresničene, ali ne? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Žan Mahnič, Alpina Žiri je podjetje v 100-odstotni lasti Družbe za upravljanje terjatev bank. V last DUTB je na podlagi prisilne poravnave prišla 5. maja 2015, ko je bila ta zaključena; v ekonomsko last pa s prenosom dolgov Alpine na slabo banko, ki so jih družbi naložili njeni bivši lastniki. Prenos teh dolgov je bil izveden konec leta 2013 in v letu 2014. Krivci za prezadolženost podjetja in njegovo insolventnost, ki jo je potrdilo tudi sodišče, so njegovi bivši lastniki. Trditev, da DUTB izčrpava družbo, ni skladna z aktivnostmi in programom prestrukturiranja, ki jih DUTB izvaja v Alpini. Najprej je DUTB potrdila koncept finančnega prestrukturiranja, ki ga je pripravilo prejšnje poslovodstvo, in tako izpeljala prisilno poravnavo, ki je bila zaključena pred letom dni. DUTB je zamenjala dolgove v kapital skupaj v vrednosti 12 milijonov evrov zavarovanih in nezavarovanih terjatev ter pomagala, da so tudi ostali bančni upniki potrdili prisilno poravnavo. Na žalost pa so se ukrepi, predlagani s strani poslovodstva, v postopku prisilne poravnave izkazali za nezadostne in je potrebno nadaljnje ukrepanje za zagotovitev dolgoročnega preživetja podjetja. Ob takem angažmaju DUTB je neutemeljeno govoriti o izčrpavanju družbe s strani slabe banke. Poslovno prestrukturiranje je boleče ter zahteva notranjo optimizacijo proizvodnih lokacij in poslovnih funkcij v podjetju. Družba ni dosegla letnega načrta poslovanja za leto 2015. Poslovni načrt za leto 2016 je bil predložen in obravnavan s strani organov upravljanja, skupaj s petletnim poslovnim načrtom, ki predvideva tudi obsežno reorganizacijo poslovne skupine, pri čemer so že vidni prvi pozitivni učinki prestrukturiranja – naročila s strani novih kupcev, znatno izboljšanje poslovanja maloprodaje in podobno. Glede moje vloge oziroma vloge Ministrstva za finance se moramo zavedati, da DUTB mora biti pri prestrukturiranju neodvisna in poslovati neodvisno ter sprejemati odločitve. Neodvisnost seveda ne pomeni, da DUTB lahko z družbo, katere upnik je, naredi karkoli. Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank določa, da mora DUTB poslovati pregledno, gospodarno, učinkovito in uspešno. DUTB zagotavlja preglednost svojega poslovanja tako, da vse postopke odločanja o sklepanju pravnih poslov dokumentira, da je mogoča njihova rekonstrukcija. DUTB posluje gospodarno, če so bili viri, ki jih je DUTB uporabil za opravljanje svoje dejavnosti, pridobljeni ustrezno količini, kakovosti, ob pravem času in po najboljši ceni. DUTB posluje učinkovito, če je bilo doseženo kar najboljše razmerje med uporabljenimi vložki in doseženimi učinki. DUTB posluje uspešno, če je dosegel vnaprej zastavljene cilje. Ministrstvo za finance bo po svoji nadzorstveni funkciji v DUTB preverilo ustreznost vodenja postopka v prestrukturiranju. Zavedamo se tudi velike vloge podjetja v lokalni skupnosti in potrebe, da poslovno prestrukturiranje zagotovi dolgoročno vzdržno poslovanje podjetja. S tega vidika je Ministrstvo za finance že organiziralo sestanek 18. februarja, in to predvsem deležnikov s strani Alpine Žiri. Za jutri pa načrtuje še en sestanek, ki bo pripeljal skupaj vse deležnike in informiral Ministrstvo za finance, kje so problemi, na katere opozarjate tudi vi; ali so to stvarni problemi, ali ne. Toliko mogoče z moje strani.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Minister je govoril nekaj tudi o preteklosti, kar ga sicer nisem vprašal. Govoril je podobno, kot govori direktorica; kot je govorila direktorica tudi, ko je bila direktorica Športnega centra Pohorje, pa je šlo potem vse skupaj v stečaj. Kar se tiče neodvisnosti slabe banke, gospod Mramor, le-ta je dala podjetju Alpina Žiri 3 milijone evrov pod pogojem, da dobi podjetje Admetam Business Consultants iz Nemčije svetovalno pogodbo za milijon evrov. Predstavnik tega podjetja Admetam je bivši sodelavec in tesen osebni prijatelj izvršnega direktorja slabe banke gospoda Janeza Škrubeja. Ali je to za vas neodvisnost?! Poleg tega je bilo podjetje Admetam izbrano brez razpisa. Če tukaj ne gre za načrtno izčrpavanje podjetja, gospod Mramor, potem jaz ne vem, kaj je načrtno izčrpavanje. To je šolski primer načrtnega izčrpavanja, kar se sedaj dogaja. Da ne govorim o tem, da se odpušča v Alpini ravno v razvoju; pri tem pa direktorica najema tujce. Najela je, recimo dizajnerja Italijana, ki še čevlja ne zna narisati, kaj šele da bi ga znal narediti, in mu plačuje 8 do 9 tisoč evrov na mesec, da se ga vsak dan vozi iz Italije v Žiri in nazaj. Ali to ni izčrpavanje podjetja? Prej sem bil na telefonski zvezi z županom Žirov, ki mi je rekel, da bodo ravno takšne zahteve, ki sem jih sedaj podal, podane tudi jutri na Družbi za upravljanje terjatev bank. Zanima me, gospod Mramor, ali bomo jutri dobili takšne odgovore? Če jih ne bomo, se ne bomo več pogovarjali, se ne bomo več pogajali na tak način; ampak bo še ta teden protestni shod pred Alpino v Žireh.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Kot sem že rekel, jutri bo ta sestanek z vsemi deležniki. Prvi sestanek je bil z vidika izmenjave informacij precej enostranski in jutri se bodo dobili ti odgovori.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič ima zahtevo za razpravo v Državnem zboru, izvolite.
Na podlagi poslovnika predlagam Državnemu zboru, da o mojem poslanskem vprašanju in o podjetju Alpina Žiri opravi širša razprava v Državnem zboru. Alpina Žiri ima trenutno 30 % svetovnega tržnega deleža. Na zadnjih olimpijskih igrah v Sočiju je bilo kar 63 kolajn doseženih s produkti tega podjetja. Zmanjšuje se proizvodnja, začela se bodo prazniti skladišča, očitno je denar zato, da se bo odprlo nove proizvode v Bosni. V Žireh pa boste odpustili ljudi 40, 50, 60 let stare, ki nimajo kam iti. Mi ne bomo pristali na to, da bo sedaj zavod začel ponujati neke alternativne rešitve; ker Alpine ne bomo dali. Alpina je vedno imela dom v Žireh, Žirovci so jo z lastnimi rokami gradili, tudi moji stari starši. Gospod Mramor, apeliram na vas, da naredite vse, kar je v vaši moči – še danes verjamem, da vidva z državnim sekretarjem Metodom Dragonjo uredita –, da bodo jutri na slabi banki rekli: ja, izpolnili bomo vaše zahteve. Da se takoj prekliče koruptivna pogodba s podjetjem Admetam, milijon evrov gre za njih, to se pravi, da bo milijon evrov že tukaj prihranka; da se takoj odpokliče direktorico Barbaro Vtič Vraničar, da se takoj opusti kakršnekoli ideje o odpuščanju, tukaj bo potem še 800 tisoč evrov prihranka, skupaj torej govoriva o milijonu 800; da se pristane na drugačno prestrukturiranje družbe. Bivša direktorja Martin Kopač in Bojan Starman sta ta predlog pripravila in ga bosta jutri predstavila tudi na slabi banki. Če niste pripravljeni sprejeti teh štirih zahtev, vam povem, da bo v Žireh takšen protest, kot smo ga videli v Šenčurju. Zaradi tega, ker je tega dovolj. Imenovali ste svojo slabo banko, imenovali ste svoj SDH, sedaj pa tudi prevzemite odgovornost. Vlada je tista, ki upravlja z državnim premoženjem, in sedaj je Alpina v 100-odstotni lasti države. Prej smo slišali poslanska vprašanja, kako se lahko rihta Savo, žal se v Žireh nihče ne piše Rigelnik, niti se nihče ne piše Petan, ker vem, da tem gospodom vi takoj vse uredite. To so vaši botri, zaradi katerih ste vi sploh prišli na oblast in imate danes vlado. Ljudem je dovolj, jaz sem se cel vikend in tudi pretekli teden pogovarjal z ljudmi. Lokalna politika in lokalno prebivalstvo si je enotno. In verjemite mi, naslednje leto bo Alpina praznovala 70-letnico; nisem pa prepričan, da bo ta vlada svojo tretjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Marjan Dolinšek bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav vsem navzočim! Finančna uprava Republike Slovenije je zavezana k učinkovitemu delovanju in zaščiti najširšega družbenega interesa v Sloveniji in Evropski uniji pri pobiranju davkov, carin in pristojbin. Je nosilka najpomembnejše fiskalne vloge pri zagotavljanju stabilnosti, virov financiranja, nacionalnih javnofinančnih blagajn in proračuna Evropske unije, kar neposredno vpliva tudi na stanje in razvoj nacionalnega gospodarstva ter zaščito finančnih interesov lokalnih skupnosti Slovenije ter tudi Evropske unije. Poslanstvo Finančne uprave Republike Slovenije je učinkovito in pošteno pobiranje dajatev, zaščita družbe, zagotavljanje splošne varnosti in zaščite prebivalcev, varnosti proizvodov, varovanje okolja in narave, varstva pravic intelektualne lastnine ter finančnih interesov Slovenije in Evropske unije. Strateški cilji Finančne uprave Republike Slovenije v obdobju 2015–2020 so učinkovito pobiranje dajatev v sodelovanju z okoljem in razvoj partnerstev, organizacija, usmerjena v razvoj in rezultate, ter integralni informacijski sistem. V zvezi z delovanjem Finančne uprave Republike Slovenije in zasledovanjem strateških ciljev bi vas želel vprašati naslednje, spoštovani minister za finance dr. Dušan Mramor: Kakšen je znesek neporavnanih obveznosti zavezancev Republike Slovenije z vidika nepobranih davkov in prispevkov, ki jih pobira Finančna uprava Republike Slovenije? Kolikšen je ta delež nepobranih obveznosti s strani Sektorja država in družb v neposredni državni lasti? Kako se je izboljšala davčna izvršba? Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Dušan Mramor, izvolite.
Spoštovani poslanec Marjan Dolinšek, skupni zapadli dolg z naslova obveznih dajatev, ki so v pristojnosti pobiranja Furs, je 31. 12. 2015 znašal milijardo 386 milijonov evrov in se je glede na stanje 31. 12. 2014 znižal za 34,6 milijonov evrov oziroma 2,4 %. Mogoče še struktura. Po stanju na dan 31. 12. 2015 glede na eno leto prej Furs beleži znižanje skupnega davčnega dolga na blagajni države in občin ter skoraj nespremenjeno stanje dolga na blagajnah ZPIZ in zdravstveni blagajni; pri čemer je treba upoštevati, da je stanje dolga pri blagajnah ZPIZ in zdravstveni blagajni v decembru pogojeno tudi z večjim obračunanimi prispevki v decembru zaradi izplačila dodatno izplačanih plač. Dolg se zmanjša že takoj v mesecu januarju. Davčni dolg je sestavljen iz aktivnega in pogojno izterljivega stanja. Aktivni davčni dolg je ob koncu leta 2015 znašal 756,5 milijonov evrov; pogojno izterljivega dolga je 630 milijonov evrov. Glede na stanje 31. 12. 2014 je evidentirano znižanje aktivnega dolga, in sicer za 40,6 milijonov evrov oziroma 5,1 %; ter zvišanje pogojno izterljivega dolga za 5,9 milijonov oziroma 1 %. V strukturi davčnega dolga aktivni dolg predstavlja 54,6 %; pogojno izterljivi pa 45,4 % dolga. Vaše naslednje vprašanje bilo, kolikšen je delež nepobranih obveznosti s strani Sektorja države in družb v neposredni večinski državni lasti. Furs vodi podatke o davčnem dolgu po zelo različnih kriterijih, vendar podatkov po zahtevanem kriteriju, ki se nanaša na lastniško strukturo dolžnika, ne moremo zagotoviti, ker nimamo te evidence. Kako se je izboljšala davčna izvršba? Furs je v letu 2015 pobral neto 14,1 milijard evrov javnofinančnih prihodkov za vse blagajne javnega financiranja, in sicer 513,9 milijonov evrov oziroma 3,8 % več kakor v letu 2014. Hkrati je bilo v letu 2015 ugotovljeno znižanje davčnega dolga za 14,7 milijonov evrov oziroma 2,4 %. Navedi rezultati kažejo na bistveno izboljšano plačilno disciplino pri plačevanju obveznih dajatev, saj je bilo v letu 2015 v primerjavi z letom 2014 za približno 550 milijonov evrov več prihodkov plačanih prostovoljno, pred uvedbo izvršbe; več je bilo tudi obračunanih terjatev. Furs za povečanje prostovoljnega plačevanja izvaja številne aktivnosti, kot na primer ozaveščanje posameznih ciljnih skupin, poenostavitve pri plačevanju, pošiljanje opominov in podobno. "Prostovoljno" nam je številka ena po prioriteti. V zvezi z aktivnimi ukrepi izterjave v letu 2015 je Furs z izdanimi opomini, sklepi in telefonskimi pozivi izterjal dolg v višini 1,1 milijarde evrov; od tega 1,05 milijarde evrov dolga iz naslova davčnih obveznosti in 136 milijonov dolga iz naslova nedavčnih obveznosti. Na podlagi izvedenih ukrepov in aktivnosti je bilo izterjanega 476,7 milijonov evrov dolga, od tega 454,8 milijonov iz naslova davčnih obveznosti in 21,8 milijonov dolga iz naslova nedavčnih obveznosti. Največji delež plačil predstavljajo plačila po sklepih, in sicer 52,5 %. Sledijo plačila, prejeta na podlagi opominov – 44,3 %; ter plačila na podlagi telefonske izterjave s 3,2-odstotnim deležem vseh plačil. Pri davčnih zavezancih, ki imajo v knjigovodski evidenci izkazane neporavnane obveznosti, hkrati pa so upravičeni do vračila davka po obračunu ali odločbi, Furs izvaja pobot obveznosti, tega je bilo 48 milijonov v letu 2015. Še kakšen dodaten podatek sem dodal.
Hvala lepa. Gospod Kamal Izidor Shaker bo postavil vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo; gospe Alenki Smerkolj, izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovana ministrica, v letu 2015 se je izteklo finančno obdobje 2007–2013. Uporaba evropskih sredstev je po mojem prepričanju pomembno vprašanje, saj vendar vemo, da so bila sredstva evropske kohezijske politike praktično edina, ki jih naša država ima in jih lahko tudi izkorišča. Zato je toliko bolj pomembno, da jih uspemo tako uspešno in tudi smotrno porabiti. V zadnjih dveh letih so se tudi na odborih našega Državnega zbora – Odboru za zadeve Evropske unije odpirale številne polemike o tem, ali bo Slovenija zmogla počrpati sredstva evropske kohezijske politike, ali pa bomo morali v Bruslju pustiti več milijonov evrov. Ta vprašanja so bila večkrat na mizi, veliko smo se z njimi ukvarjali, večkrat smo imeli izredne seje različnih odborov, tudi skupnih. Po nekaterih črnogledih napovedih naj bi v Evropi pustili tudi več kot pol milijarde evrov. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Ali ste na tej točki naredili vse potrebno za zagotovitev črpanja sredstev stare perspektive 2007–2014? Kakšne so številke izkoriščenosti evropskih sredstev preteklega obdobja ob koncu leta 2015, ko se je ta finančna perspektiva zaključila?
Hvala lepa. Gospa ministrica Alenka Smerkolj, izvolite.
Spoštovana poslanka, spoštovani poslanci ter ostali! Res hvala za to vprašanje. Zakaj? Ko sem prevzela ta resor in po nekaj izrednih sejah in diskusijah tudi v tem državnem zboru, pa tudi marsikje drugje, so nekateri ali večina mislili, da tega, kar sem si zastavila na začetku, ne bomo mogli izpeljati. Moram reči, da sem vse te kritike poslušala, o njih tudi veliko razmišljala, potem pa smo šli v akcijo. In danes lahko poročam, da nam je uspelo, na kar sem zelo ponosna. Konec leta 2015 je bil res izjemno pomemben mejnik, 31. 12. 2015 je bil datum, ko se je končalo obdobje upravičenosti stroškov prejšnje finančne perspektive. Zato je bilo celotno leto 2015 izjemno dinamično in zelo naporno, delali smo s polno paro, in sicer prav gotovo ne samo na SVRK, tukaj lahko govorim o vseh resorjih, o Ministrstvu za finance, ki nam je tudi izjemno priskočilo na pomoč in bilo tudi izjemno aktivno. In govorim tudi o vseh upravičencih, ki so celo leto delali s polno paro. Na koncu lahko rečem, da lahko ugotovim, da se je splačalo, ker podatki, ki vam jih bom sedaj predstavila, govorijo o tem, da je bila Slovenija na tem področju uspešna. Preden pa grem na podatke, pa mislim, da je zelo zgovoren že prvi podatek, ko se primerjamo tudi z ostalimi evropskimi državami. Tukaj lahko povem, da je Slovenija po uradnih podatkih konec leta 2015 dosegla v primerjavi z ostalimi 4. mesto v Evropi, kar je svojevrsten rezultat. Leto in pol nazaj, konec junija 2014 smo bili še na 19. mestu. Slovenija je imela na voljo 4,1 milijarde evrov sredstev; iz slovenskega proračuna smo izplačali dobre 4,3 milijarde sredstev, kar pomeni dobrih 5 % več, kot pa je bilo na voljo sredstev. Odstotek je večji od 100 % zaradi tako imenovanih dodatnih pravic porabe, to je ukrep, ki ga poslanci zelo dobro poznate, o katerem ste tudi diskutirali v državnem zboru. Pri vseh treh operativnih programih, ki jih je Slovenija imela sklenjene, smo z izplačili prišli preko 100 %. Kako je s povračili v slovenski proračun? Konec leta smo v Bruselj poslali za 3,95 milijarde evrov zahtevkov za povračila. Tukaj pridemo na 97,12 %, govorim o vseh razpoložljivih sredstvih. Izplačila izvajalcem so bila izplačana do 31. 12., to je ključno, v Bruselj pa lahko zahtevke za povračilo pošiljamo še do 30. 6. letošnjega leta. Tudi s tem se ta perspektiva uradno še ne bo zaključila, projekti se končujejo že celo letošnje leto in dejansko bomo vedeli, ali smo bili dokončno uspešni, šele leta 2018. In za zaključek, v Sloveniji ni regije, ni občine, kjer ne bi bilo projekta, sofinanciranega s sredstvi Evropske unije. In ključen podatek – s to kohezijo je bilo ustvarjenih dodatnih 45 tisoč delovnih mest. Hvala lepa za tole priložnost.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora, izvolite, gospod Kamal Izidor Shaker.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, upam, da zaradi tega ne bo kakšnega protesta, ker je država sofinancirala vsaj en projekt v vseh 211 občinah. Na tej točki bi vam rad čestital zaradi tega, ker tudi sam kot predsednik Odbora za zadeve Evropske unije – nam je bila dana ta čast, da spremljamo porabo in koriščenje evropskih sredstev –, vidim, da je bilo v to vloženega veliko napora. To, kar ste dosegli, je na nek način vaša zasluga in tudi zasluga vaših strokovnih sodelavcev, s katerimi ste te rezultate dosegli in nam o njih tudi redno na naših sejah poročate. Moje dodatno vprašanje, ki je na tej točki relevantno oziroma me zanima v nadaljevanju, pa je: Ali je ta angažma, ki ste ga vložili v črpanje evropskih sredstev v pretekli finančni perspektivi, ki je zarezala v novo finančno perspektivo, kakorkoli vplival na to, da ste pripravljali dokumente za črpanje prihodnje finančne perspektive 2014–2020? Zato bi vas prosil morda tudi za javnost, da nam razložite, kako bo to potekalo v prihodnje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica Alenka Smerkolj, izvolite.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Na tem mestu lahko povem, da smo v lanskem letu uspeli vzpostaviti sistem za začetek črpanja oziroma koriščenja sredstev tudi v novi finančni perspektivi. Na tem področju je kar nekaj dela. Pripravili smo uredbo, vi ste sprejeli dva predloga iz ZIPRS, dopolnitve zakona, ter Uredbo o izvajanju lokalnega razvoja. V naši službi smo pripravili navodila, ki so potrebna za delujoč sistem. Navodila so ves čas v nadgrajevanju, ker tudi s strani Evropske komisije za kar nekaj področij še prihajajo zadnja navodila, za katera upamo, da jih bomo imeli nekako zaključena do konca junija letošnjega leta. Ampak to ne pomeni, da začetek črpanja ni mogoč. Pomembno je, da smo prvo odločitev o podpori za konkreten projekt izdali 29. 7. lanskega leta. Od takrat naprej pa še 39 odločitev. Skupna vrednost na današnji dan za odločitve je že na 370 milijonih evrov. Zaključek – nismo še v polni pari, sistem pa je vzpostavljen in deluje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog. Mag. Alenka Bratušek bo postavila vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, izvolite.
Hvala. Lep pozdrav vsem, ki smo zdržali do zdajle! Spoštovani minister, takoj na začetku vas prosim, da mi ne predavate o tem, kako vlada, vi in predsednik Vlade niste odgovorni za upravljanje premoženja, ampak je to SDH. Nadzorni svet je postavila ta koalicija in vse se začne tam. Imam pa enako vprašanje kot za predsednika vlade, s tem da resnično želim slišati vaše mnenje o treh zadevah. Kar nekaj sej smo v tem državnem zboru že imeli na to temo. Vas na žalost ni bilo zraven. Prvo vprašanje je glede,upravljanja s konkretno naložbo, to je Sava d. d. Zanima me: Kako vlada lahko naloži družbi za upravljanje, da po znesku, ki ga ona določi, nekaj mora prodati SDH, ob tem da SDH niti ne ve, če denar ima? Na eksplicitno vprašanje, postavljeno tukaj, v tem Državnem zboru, ali ima zagotovljen denar za to, je bil odgovor, da ne in da vlada tudi SDH ne more naložiti, da mora to terjatev ali naložbo kupiti. Zanima me vaše osebno mnenje glede tega postopka. Jaz sicer mislim, da je ta sklep vlade nezakonit. Mogoče bo kdo tudi ukrepal. Če je turizem res strateška panoga za Slovenijo, kar nam vseskozi poudarjate, zakaj ne rešite Lipice turizma, zakaj ne kupite slovenskih smučišč, zakaj ne kupite bohinjskih hotelov;ampak samo Sava d. d. je zanimiva. Druga točka – kadrovanje v NLB. 5 milijard davkoplačevalskega denarja je končalo v naših bankah zaradi napak preteklosti, nimava časa zdaj o tem. Zanima me: Kako ocenjujete postopek v zvezi z zamenjavo nadzornega sveta v NLB? Tudi to, da Banka Slovenije konkretno sploh ni zahtevala zamenjave, čeprav se vlada izgovarja na to, da vsaj dva od nadzornikov nista izpolnjevala pogojev, da sta imenovana v nadzorni svet. In tretje vprašanje: Ali mislite, da je prav, da Slovenski državni holding naša tri podjetja Paloma, NKBM in Adria Airways prodaja poštnim nabiralnikom na Cipru oziroma v Luksemburgu?
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Skrajno nenavadno je, da se isto vprašanje postavlja predsedniku Vlade in potem še ministru, ko je že predsednik Vlade povedal kako vlada, ki je sprejela te sklepe oziroma ki vodi vse te procese, razmišlja in kaj so argumenti vlade. Jaz ne bom svojih osebnih mnenj tukaj razlagal, bom kar ostal pri tem, kar je povedal predsednik. Bom pa razložil to logiko prodaje preko teh posebnih namenskih družb. Taki prevzemi so običajni prevzemi; pri skoraj vseh prevzemih se to prevzema preko posebnih namenskih družb in to ni nič posebnega. Uporaba namenske družbe, to pravi Special Purpose Vehicle (SPV), ki je ustanovljena v kateri od jurisdikciji ugodnejšim davčnim režimom in je vključena v širšo skupino družb izbranega investitorja ter za obveznosti, za katere kot poroki odgovarjajo njeni lastniki ali družbe na višjem nivoju skupine, je popolnoma običajen način investiranja finančnih skladov. To ne pomeni spremembe kupca. Skladi zasebnega kapitala so namreč končni in direktni lastniki ter v celoti jamčijo za zaveze, ki so dane v privatizacijski postopkih. Tudi v prevzemnih postopkih je povsem običajno in skladno z Zakonom o prevzemih, da za obveznosti prevzemne družbe jamčijo družbe na višjem nivoju korporativnega lastništva ali pa izdajo garancije banki. Jaz sem to imel normalno na predavanjih in sem razložil študentom, kako to gre. To ni nič neobičajnega. Uporaba namenske družbe ne pomeni kršitve Zakona o gospodarskih družbah ali kateregakoli drugega zakona. Namenske družbe na primer poznajo tudi Zakon o zavarovalništvu, Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank in Zakon o investicijskih skladih in družbah za upravljanje. Običajno so ustanovljene z namenom financiranja in prevzemanja tveganj. SDH, ki vodi privatizacijske postopke skupaj s finančnimi svetovalci, vedno skrbno in odgovorno preverja resnost in finančno sposobnost kupca ter lastniško strukturo ustanovljenih namenskih družb. To je dolžen narediti. Tako vam odgovarjam na tretje vprašanje. Z vidika kadrovanja v NLB. Meni kot ministru je bila prenesena zahteva s strani glavnega nadzornika NLB s strani ECB, da sestava nadzornega sveta ni primerna; in sicer iz dveh vidikov. Najprej, da jih je premalo – 7. Zahteva se, da jih je več – 9, zaradi vseh komisij, ker v posameznih komisijah nadzornega sveta so potem sedeli eni in isti. Ter drugič; glede znanj in kompetenc članov z vidika poznavanja bančništva. To je bilo tudi v tabeli, ki nam je bila pokazana s strani Banke Slovenije, zelo jasno pokazano, z rdečo barvo so bile kompetence določene. Ta osnova, da je treba nadzorni svet spremeniti in ojačati v obe smeri, v smeri kompetenc in v smeri večjega nadzornega sveta, je bila podana s strani tudi Banke Slovenije našim predstavnikom na Ministrstvu za finance. In to smo potem predali naprej SDH. Glede upravljanja Save, d. d. Jaz nisem pravnik, sem že večkrat povedal. Pravna mnenja so tukaj različna. Pravna mnenja, ki sem jih videl potem, so bila, da ima skupščina v enotirnem sistemu drugačne pristojnosti kot v dvotirnem sistemu in da je v enotirnem sistemu takšna odločitev ustrezna. Pa še to bi rad še enkrat povedal, pri izbiri posameznikov, ki so v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke, uprave SDH ali drugih kadrovskih odločitvah, ki niso v moji pristojnosti, nisem imel nič.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Spoštovani minister, dobro veste, da vas cenim in cenim vaše delo. In če bi si vzeli čas in prišli na kakšen odbor, bi takrat lahko razpravljali o teh stvareh. In kot minister za finance ste definitivno odgovoren za upravljanje državnega premoženja. Kar se tiče NLB – nadzornikom naj bi manjkale bančne izkušnje. Iz nadzornega sveta dajo edinega, ki je imel izkušnje v bankah, gospoda Košaka. Super argument. Nič niste povedal o tem, da nadzorniki naj ne bi izpolnjevali pogojev, ampak saj mislim, da ta razprava danes tudi ne bo končana. Zanima me še: Kdo po vaše pa bi moral odgovarjati, če nadzorniki, ki ste jih dali preko SDH ali jih je dal SDH v NLB, ne bodo dobili licence Banke Slovenije? Kdo konkretno mora za to odgovarjati? Kar se tiče Save, d. d., se strinjam, niste pravnik, tudi jaz nisem pravnica. Mislim, da ni to neka jedrska fizika, da veš, da težko nalagaš nekomu za konkreten znesek, da mora dati drugemu, ki tega sploh še ne ve, če želi. Ampak bolj me skrbi to, da se vlada pri Telekomu kot skupščina ni želela odločiti, pri Alpini se ne odloči, pri Peku pusti, da gre v stečaj; samo pri Savi, d. d., pa intervenira. In to ne samo, da mora SDH kupiti za vsak slučaj, da ne bi bil vpliv enega prevelik, damo zraven še malo Kada. In res, minister, tako se z državnim premoženjem ne upravlja.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Jaz bi odgovoril samo na vprašanje, kdo bo odgovarjal – seveda tisti, ki je predlagal, saj ne more biti drugače. To je predlagala uprava SDH.
Hvala. Gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Pri mojem vprašanju glede Alpine Žiri ste vi prej pozabili, jaz pa tudi, namreč minister za gospodarstvo ni bil prisoten. Niste me vprašali glede tega, da se naj izjasnim glede pisnega ali ustnega odgovora odsotnega ministra. Želim, da mi minister ne odgovori pisno, ampak da mi minister odgovori ustno na naslednji seji Državnega zbora. Ker ga pa ni tukaj in da bo jutri minister prisoten na sestanku na slabi banki, pa vas, gospod Hainz, naprošam, tu imam več kot 300 podpisov zaposlenih v Alpini, da to peticijo ministru za gospodarstvo izročite; in bom tudi preveril, če ste mu jih.
Minister vam bo odgovoril v okviru razpoložljivega časa. Gospod Žan Mahnič, imate naslednje vprašanje za ministrico za notranje zadeve mag. Vesno Györkös Žnidar ter ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Majo Makovec Brenčič.
Hvala. Štejte mi to v postopkovno. Najprej me zanima, kje je ministrica za izobraževanje dr. Maja Makovec Brenčič glede na to, da se ni opravičila?
Bomo preverili. Ministrica že prihaja. Izvolite.
Hvala spoštovani ministrici; poslanke in poslanci! Vlada se sooča točno s tem, kar smo v Slovenski demokratski stranki napovedovali, da bosta v Slovenijo prej kot slej trčila dva valova migrantov – tisti, ki že od oktobra lanskega leta prihaja iz Republike Hrvaške po balkanski poti; in tisti, ki ga bo začela vračati Avstrija. Ker tudi nekatere severne države omejujejo, predvsem skandinavske, tudi Nemčija, sedaj je začela omejevati Avstrija, pravilno tudi Slovenija, vidimo, kaj se je danes zgodilo na makedonsko-grški meji. Me vendarle veseli, da je policija, kljub temu da je morala uporabiti že silo, uspela zadržati migrante na meji, ki so hoteli s fizično silo vdreti na ozemlje suverene države. Države, ki so zavrnile migrante, sedaj le-te vračajo nazaj, pri tem velja poudariti, da gre za ljudi, ki niso bili upravičeni do mednarodne zaščite; skratka gre za ljudi, ki so izrazito slabe volje in ki očitno za azil zaprošajo tudi že v Republiki Sloveniji. Naše mnenje o tem je jasno; upam, da to mnenje deli tudi Stranka modernega centra; kakor sem slišal v medijih, bodo predlagali zelo ostre amandmaje na Zakon o mednarodni zaščiti, prav tako bodo predlagali čimprejšnjo deportacijo. Tukaj boste dobili pri amandmajih podporo Slovenske demokratske stranke, saj gre za naš predlog izpred mesecev. Napačno ste se lotili reševanja problema nameščanja migrantov. Priča smo bili že številnim protestom, sodu pa je izbilo dno to, da sedaj te vrnjene migrante, ki niso bili iz držav, kjer je vojna – Maroko, Alžirija, Iran, Pakistan –, nameščate v migrantske centre, ki so blizu osnovnim šolam, srednjim šolam, vrtcem, fakultetam. Če govorimo o tistih naših državljankah in državljanih, ki so stari manj kot 18 let, s tem ste postavili pod vprašaj varnost naših najmlajših državljank in državljanov. Ministrico za zunanje zadeve sprašujem: Ali je policija, predvsem pa Sova pripravila oceno tveganja, varnostno oceno? Ministrico za šolstvo pa sprašujem: Kako ste se na Vladi usklajevali s tem? Ali menite, da je vaš odziv na pismo profesorjev primeren? Mislim, da se jih je 24 podpisalo proti nastanitvi mladoletnih migrantov, pri čemer je treba vedeti, kaj to pomeni mladoletnih migrantov, saj ni rečeno, da so stari toliko, kot so. Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Verjetno ste mislili ministrico za notranje zadeve. Gospa ministrica Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala za besedo. Tako je, rekli ste – ministrica za zunanje zadeve, [[…]]
Se opravičujem.
[[…]]kar niti ni tako narobe v tej situaciji glede na to, da se notranja in zunanja dimenzija migracij tako prepletata, da je treba v temu kontekstu tudi to naslavljati. To tudi počnemo, vendar pa danes žal ministra za zunanje zadeve ni. Danes je bilo veliko govora o nastanitvenih kapacitetah in ekonomskih migrantih v tej povezavi. Vendar pa moram reči, da je ta formulacija, ki tudi izhaja iz vašega poslanskega vprašanja nameščanja ilegalnih ekonomskih migrantov, zavrnjenih s strani ciljnih držav, preveč posplošena formulacija, ki sicer se sliši udarno in politično uporabno; vendar pa je situacija mnogo bolj kompleksna in tudi ne dopušča takšnih posploševanj. Danes sem že pojasnjevala, da v dani situaciji ne gre za vračanje po Dublinski uredbi, ampak gre za zavračanje v skladu s kriteriji, ki so bili dogovorjeni. Kot verjamem, da zelo dobro poznate pobudo predsednika Vlade, ki v tem trenutku daje zelo dobre rezultate v Makedoniji. Upam, da bo trend nadaljevanj v tej smeri, da se omogoči vstop na to pot samo tistim ljudem, ki dejansko potrebujejo mednarodno zaščito; in da se čim prej izločajo ekonomski migranti. Gre za zavračanje oseb, ki so v postopku vračanja v Republiko Hrvaško in niso želele mednarodne zaščite v Avstriji ali pri nas, čeprav so to možnost imele. Iz tega razloga so tudi bile predane avstrijskim varnostnim organom, pri čemer se naša policija dosledno drži tistih kriterijev, ki so bili dogovorjeni, tudi schengenske ureditve glede humanitarnega vstopa in predaje avstrijskim varnostnim organom, ker je bilo v skladu s sklepom Državnega zbora in tudi sklepom Evropskega sveta, kjer je jasno rečeno, da se mora na zunanjih mejah zavračati vstop osebam, ki ne izpolnjujejo pogojev in ki niso zaprosile za mednarodno zaščito, čeprav so to možnost imele. Pri oceni ustreznosti lokacij se upošteva varnostni vidik, to je bilo danes tudi povedano, tudi kateri ostali kriteriji se upoštevajo, zato mislim, da ni potrebe, da se to ponavlja. Migranti, katerim nadaljnji odhod v Avstrijo ni dovoljen, se do postopka vračanja v Republiko Hrvaško nastanijo v center za tujce oziroma druge sprejemne in namestitvene kapacitete, ki jih ima na voljo policija oziroma ministrstvo. Vemo, kakšen je režim v centru za tujce; danes sem pojasnjevala, kakšen je režim izven centra za tujce in kakšne ukrepe policija pri tem izreka. Policija v skladu s svojimi nalogami, torej v skladu z Zakonom o nalogah in pooblastilih policije, izvaja vse tiste naloge in pooblastila, ki so potrebna za zagotavljanje varnosti; tudi v prihodnje bo tako. Seveda bo tudi v skladu s svojimi pooblastili izvedla vse postopke z namenom preprečitve kakršnihkoli ravnanj, ki bi lahko bili problematični, torej prekrški in kazniva dejanja; ter tudi izvedla vse postopke, da se storilci odkrijejo. Kar se tiče lokacij – moram ponovno ponoviti, da je bila večina lokacij že določena v prvem migrantskem valu in se ti spiski tudi niso spreminjali, čeprav te lokacije niso bile aktivirane. Ves čas poteka tudi postopek iskanja novih, bolj primernih lokacij, vendar pa si v tem kontekstu še posebej prizadevamo, da te lokacije ne bi bile v bližini šol in vrtcev. Pogosto ob teh prizadevanjih naletimo tudi na težave, ker občine ne predlagajo alternativnih lokacij, tako da dejansko iščemo ves čas lokacije, ki bi bile primerne; seveda pa pazimo tudi na vsa ta tveganja, o katerih je bilo danes veliko govora. Potrebujemo alternativne rešitve, s tem se strinjam. Ob zagotavljanju nadomestnih kapacitet bi obstoječe lahko prestrukturirali, vendar pa lahko povem, da pripravljenost s strani občin ni velika. Če bi bila ta pripravljenost večja, bi lahko tudi našli rešitve, ki bi bile bolj sprejemljive, tudi za lokalne skupnosti, in bi se jim na ta način lahko še bolj približali.
Hvala lepa. Še dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Najlepša hvala. Kot je bilo že povedano in kot smo že v uvodni razpravi danes poudarjali, mislim, da je izjemno pomembno v teh časih biti strpen, še posebej ko gre za otroke, ko gre za otroštvo, izobrazbo in ko gre tudi za razumevanje multikulturnosti, o kateri govori tudi Zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja ter tudi drugi zakoni na tem področju. Prav v tem kontekstu smo tudi podali prvi odziv in tudi bili stalno v dialogu z vsemi, ki so bili vključeni v dogajanje. Naj pa poudarim, da v skrbi za strpnost oziroma za pripravo na to, da znamo razumeti različnost in drugačnost, ministrstvo že ves čas deluje s tako imenovanim dvostopenjskim modelom integriranja, ki je bil uveden že takoj po osamosvojitvi Slovenije oziroma ima že vrsto izkušenj v dosedanjem obravnavanju integracije priseljencev oziroma beguncev.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Ministrica za notranje zadeve ste, ne za zunanje; ampak glede na to, kaj dela Erjavec, sem prepričan, da bi bila vi boljša ministrica za zunanje zadeve, ker pri vas nimam občutka, da ste prorusko razpoloženi. Jaz sem tam napisal – vračanje ilegalnih ekonomskih migrantov. Naj samo pojasnim, kaj si jaz pod izrazom ilegalni ekonomski migrant predstavljam. Ilegalni so, ker niso prišli z dokumenti, ker niso prišli po uradni poti; prišli so ilegalno, brez papirjev. Ekonomski migranti pa so zame zato, ker očitno niso prišli zaradi tega, ker bežijo pred vojno, kar so ugotovili s tem, ker jim niso podelili statusa mednarodne zaščite, ampak so jih vrnili, ker so očitno prišli iz nekih drugih razlogov. Če pustimo, da verjetno niso prišli zaradi avanture, so verjetno prišli zaradi ekonomskih razlogov. Smiselna povezava meni se zdi – ilegalni ekonomski migranti. Debeli rtič – videl sem, da jih boste namestili na Debeli rtič. Zasledil sem, da pomeni to neposredno ogrožanje treh mladih družin, ki živijo na robu kampa in imajo šest otrok, starih med 5 in 15 let. Za dostop do svojih hiš morajo vsakič prečkati kamp, kjer bodo migranti, kar pa ni ravno v skladu s temi varnostnimi standardi. Zanima me: Ali je to bilo upoštevano in kako bo poskrbljeno za te? Kar se pa tiče ministrice za šolstvo; 12-letni otrok brez spremstva, ki je v Veliko Britanijo prišel nezakonito iz francoskega namestitvenega kampa, je v bistvu med 18 in 21 let star Afganistanec, ki se je za otroka zgolj izdajal. Pred tem je napadel očeta družine, pri kateri je gostoval, in eno od skrbnic; na njegovem telefonu pa so našli zgodovino obiska džihadističnih strani. Podobni primeri so znani drugje v Veliki Britaniji in tudi na Švedskem. Jaz sem imel to v mislih in na to mi niste odgovorili. Ko ste takrat tako napadla tiste učitelje, ali se vam je zdelo primerno – ne ravno napad, ampak na malo bolj grob način ste rekli, da to ni primerno –; ali ste imeli v mislih to, da ti migranti lahko niso toliko stari in da sploh ne gre za mladoletne. Koliko so sploh bili stari? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala. Kar se tiče ekonomskih migrantov, sem danes že pojasnjevala, da to ni pravna kategorija. Lahko imamo osebe, ki pridejo zakonito, ki pridejo v nezakonito; in so deležne potem vseh tistih nadaljnjih postopkov, ki jih izvaja policija; ter prosilci za mednarodno zaščito. V dani situaciji govorimo o osebah, ki bodisi neuspešno prosijo za azil bodisi mednarodne zaščite ne želijo, torej ne zaprosijo za azil. Mednarodna zaščita ni akcesorna, niti ni podrejena ekonomskim migracijam, ker če sledimo tej logiki, potem vračanje nikogar niti ne bi bilo možno. Vračanje pa se izvaja in to izvaja policija v skladu s svojimi pooblastili. Zavračanje, kot rečeno, ni enako kot vračanje [[…]]Glede vračanja po Dublinski uredbi se je vlada že opredelila in smo sprejeli ustrezne sklepe, na podlagi katerih je odločitev vlade, da tistih, ki imajo odločitev za zadrževanje, ne bomo sprejemali po Dublinski uredbi. Glede tega je situacija pokrita, zavračanje pa je situacija, ki je zelo aktualna v danem kontekstu; vendar pa se policija na podlagi teh kriterijev tega dosledno drži. Težave se bodo v prihodnosti še bolj odpravile z uvedbo enotnega registracijskega obrazca, ki jih Makedonija v tem trenutku že izdaja. Hvala.
Hvala lepa. Še dr. Maja Makovec Brenčič.
Hvala, podpredsednik. Naj povem, da ni šlo za nikakršen napad. Morda je to res pregroba beseda, ki ste jo uporabili. Šlo je preprosto za poziv k strpnosti in kot takega smo ga tudi nemudoma komunicirali, tudi v skladu tudi z zakonodajo, ki velja v slovenskem prostoru in ki je tudi že izvajana, kot je bilo povedano, od samega sprejetja zakona in tudi vseh uredb dalje. Naj pojasnim, zakaj je še toliko bolj pomembno, da zelo dobro sodelujemo resorji MNZ, MDDSZ in MIZŠ. Preprosto zato, da lahko ustrezno identificiramo in vsebinsko opredelimo, še posebej pri otrocih in mladostnikih, kakšne so potrebe. Gre za izjemno pomembne strokovne vidike, ki jih imamo – to lahko rečem za MIZŠ – preverjene že iz preteklih izkustev. Zato tudi ta koordinacijska skupina vsakodnevno komunicira in pripravlja ustrezne predloge reševanje, lahko rečem kar individualne programe reševanja posameznikov. Mislim, da je to tisti način, s katerim lahko s skrbnostjo, strokovnostjo, predvsem pa z dobro komunikacijo in podlagami, ki jih že imamo, poskrbimo tudi za varnost, varnost vseh, vseh otrok, vseh mladostnikov, ki so vključeni v te procese; in še posebej primarno v osnovnih vzgojno-izobraževalnih zavodih, kjer se kakorkoli ta integracija v zadnji stopnji izvajanja tega modela izvaja. Najprej je to namestitev v centru, torej prvem zbirnem centru, potem tako imenovana uvajalnica in šele potem integracija v šolski sistem, kjer močno sodelujemo s socialnimi delavci oziroma zastopniki, ki so tukaj ključni zato, da lahko ocenijo in ovrednotijo način dela; zato je stroka tukaj ključna. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, jaz sem vam dolžan odgovor na tisto zadevo okoli dokumentov. Jaz se ne spomnim, da bi se kdaj v tej hiši kakšen dokument zgubil. Če ste ga dali v vložišče, potem bo prišel do vseh poslancev Državnega zbora. Jaz pa poštar nisem. Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdravljam vse, ki ste uspeli dočakati zadnje poslansko vprašanje! 6. februarja 2016 je bilo v časniku Delo objavljeno, da je podjetje Elektro Ljubljana opustilo projekt daljnovoda 2 x 110 kilovoltov Kočevje–Črnomelj zaradi zahtev prebivalcev naselij ob trasi, da naj se določeni deli daljnovoda izvedejo v obliki podzemeljskih kablovodov. V prid takšni podzemeljski izvedbi na nekaterih odsekih civilna iniciativa kot oblika zakonite neposredne demokracije navaja argumente, kot so varstvo pred sevanji prebivalcev v bližini, zgoščenost zračnih vodov na določenih območjih, varstvo kulturne krajine, prevladujoče prakse kabliranja novih elektrovodov v tujini, varnost pred žledom, nižji stroški vzdrževanja in tako dalje. Edini argument investitorja Elektro Ljubljana je, da bi taka izvedba podražila investicijo za okoli 3 milijone evrov. Elektro Ljubljana je podjetje v 80-odstotni lasti Republike Slovenije. V istem članku časnika Delo je bilo objavljeno, da je družba Elektro Ljubljana v letu 2015 poslovala kar s 15 milijoni evrov čistega dobička. Če primerjamo letni čisti dobiček v višini 15 milijonov evrov in povečan strošek za daljnovod zaradi kabelske izvedbe določenih odsekov v višini 3 milijone evrov, je neizogiben logični sklep, da je državnemu – poudarjam državnemu podjetju dobiček bolj pomemben od državljanov. Še posebej, ker so ogrožena delovna mesta v industrijski coni Kanižarica in Črnomelj zaradi nezanesljive oskrbe z električno energijo. Ne moremo se izogniti občutku, da se direktor državnega podjetja s pozicije kapitalske moči postavlja nad argumente državljanov, ki so pravzaprav večinski lastniki taistega podjetja. Skratka, gre za obliko ugrabitve države. Zaradi tega vas sprašujem: Ali boste kot predstavnik države preko pristojnega direktorata in Slovenskega državnega holdinga zahtevali od vodstva Elektro Ljubljana, da spremeni prioritete v prid državljanov, saj je 80 % dobička glede na strukturo lastništva tako ali tako državnega, torej od državljanov? Ali boste vladi kot večinskemu lastniku podjetja naročili prerazporeditev dela dobička iz leta 2015 za pokrivanje stroškov podzemnih delov daljnovoda Kočevje–Črnomelj? Ali boste v okviru svojih pristojnosti poskrbeli, da bo Elektro Ljubljana ponovno uvrstil daljnovod Kočevje–Črnomelj med prioritetne investicije v letu 2016? Kot vemo, je Pokolpje problemsko območje, Bela krajina pa območje z eno najvišjih stopenj brezposelnosti? Za odgovore se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi za postavljena vprašanja. Štejem si na nek način v čast, da imam možnost odgovarjati na zadnje vprašanje današnjega dne. Dvorana je sicer že bolj prazna, ampak bomo to opravili tako, kot se spodobi. Jaz bi mogoče začel tako – umestitev omenjenega daljnovoda v prostor je naše ministrstvo kot resorno pristojno za izvajanje energetske politike države predlagalo v letu 2011 s pobudo, posredovano na Ministrstvo za okolje in prostor; in sicer na pobudo investitorja, to je Elektro Ljubljana, ki je predlagal pripravo tega državnega prostorskega načrta za ta daljnovod 2 x 110 kilovoltov od Kočevja do Črnomlja. S tem daljnovodom se predvideva zagotavljanje varne, kvalitetne, zanesljive, ekonomične in zadostne oskrbe z električno energijo za območje Bele Krajine in Dolenjske ter ustrezen razvoj energetskih sistemov, ki so med seboj usklajeni in se tudi dopolnjujejo. S tem bodo zagotovljeni tudi pogoji za gospodarstvo učinkovit in prostorsko uravnotežen razvoj regije, za zagotavljanje kakovostnega bivalnega okolja in za omogočanje skladnega razvoja države. Vse to so cilji, ki se zasledujejo z umeščanjem tega objekta v prostor. Pobuda, ki smo jo podali, obravnava prostozračni daljnovod. Ta oblika potęka daljnovoda je strokovno utemeljena tudi na območju, kjer se daljnovod sicer približa stanovanjskim objektom. Omenjeno izhaja tudi iz okoljskega poročila, ki ga je v postopku celovite presoje vplivov na okolje potrdilo okoljsko ministrstvo, skupaj z vsemi varstvenimi resorji, to je Ministrstvo za kulturo, Zavod za varstvo narave, Ministrstvo za zdravje in tudi Ministrstvo za kmetijstvo. Po informacijah, s katerimi tudi razpolagamo na ministrstvu, ne drži, da bi investitor, to je Elektro Ljubljana, odstopil ali opustil ta projekt umeščanja in kasneje tudi izgradnjo tega daljnovoda. Na ministrstvu tudi menimo, da je zaradi utemeljenosti in skladnosti s cilji ter usmeritvami v sektorskih predpisih in programih s področja energetike ter glede na pomen tega daljnovoda za zagotovitev kvalitetne in zanesljive oskrbe Bele krajine in Dolenjske, smiselno in nujno treba nadaljevati s postopkom priprave tega državnega prostorskega načrta za ta daljnovod. Projekt je tudi še vedno uvrščen v desetletni razvojni načrt slovenskega sistemskega operaterja distribucijskega omrežja, investitor pa ga bo lahko izvedel v skladu s svojimi možnostmi, v skladu s sprejetim sklepom Vlade o izbrani varianti tega daljnovoda. Na koncu pa bi vendarle še rad povedal, da Ministrstvo za infrastrukturo nima nekih pristojnosti, da bi od vodstva Elektro Ljubljana kakorkoli zahtevalo, kako naj porabijo svoj dobiček. To je namreč v pristojnosti organov upravljanja te družbe, to je Slovenski državni holding, ki mora v zvezi s tem tudi slediti ciljem, ki so postavljeni v strategiji upravljanja družb v državni lasti. Glede tega res ne morem dajati nekih razlag ali tolmačenj, ali je utemeljeno, da družba s toliko dobička ne želi vložiti v boljšo izvedbo daljnovodov, če tako rečem. Bi pa še dodal to, da je bila preučevana možnost izvedbe v kablirani trasi, torej v vkopani; vendar so bile tudi v zvezi s tem ugotovljene določene tehnološke težave, zato ostaja kot boljša rešitev ta prostozračna izvedba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani minister, pozorno sem vas poslušala. Upam, da desetletni razvojni načrt ne predvideva tega, da se to začne delati šele čez deset let. Pobudo ste dali za prostozračne daljnovode, vendar se boste težko izognili civilni iniciativi, kajti to je oblika zakonite neposredne demokracije. Tudi v Evropski uniji se večinoma že kablira pod zemljo ravno zaradi poznejših nižjih stroškov vzdrževanja, mi imamo tudi nevarnost žledoloma in tako naprej. Ne vem, če se zavedate kakšno blazno veliko gospodarsko škodo povzročajo nihanja v električni napetosti v Beli krajini in izpadi elektrike. Tudi zaradi tega ter tudi zaradi porazno slabih prometnih povezav ga ni investitorja, ki bi hotel še investirati v Beli krajini; brezposelnost pa je res ogromna. V Beli krajini ne dobimo niti elektrike, niti ceste, dobili pa smo nekaj zelo pomembnega – edina investicija v 25 letih slovenske države je žica. To smo dobili in ta žica nam je preprečila še edino gospodarsko panogo, ki je bila doslej, in to je bil turizem. Mi si želimo še kaj drugega, kajti zdaj nimamo ne turizma, ne gospodarstva, ne infrastrukture, ne cestnih povezav, o tunelu sanjamo; kajti kakorkoli pade kakšen tram ali je prometna nesreča, ne morejo s svojimi izdelki čez Gorjance, penali pri firmah pa so zelo visoki. Jaz apeliram na vas, da vendarle daste neko spodbudo. Ta nerazvita regija tako in tako več plačuje v državni proračun kot dobiva nazaj, za kar mislim, da je posebnost kar na svetu. Lačen hrani sitega. Res apeliram na vas, da pomislite kdaj tudi na Belokranjce. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa. Lahko vam zagotovim, da se na ministrstvu trudimo, da celovito obravnavamo območje Slovenije z vseh razvojnih potreb; tudi na območju Dolenjske in Bele krajine zasledujemo te razvojne vidike. Vam lahko zagotovim, da se bom še dodatno posebno informiral glede na informacijo, ki jo imam zaenkrat, da je bila ta trasa, ki bi bila vkopana, ocenjena kot tehnološko problematična. Mi bodo to podrobneje razložili, zakaj in kako, bom te odgovore zahteval. Skladno s tem tudi potem pričakujem, če je ta rešitev kolikor toliko ustrezno primerljiva; ker drži, kar ste povedali, da prinaša določene prednosti v smislu, da potem ni občutljiva na neke vremenske pojave, žled – vemo, kako je prizadel naše daljnovode –, vzdrževanje je cenejše, enostavnejše, če upoštevamo tudi še druge prednosti, ki jih prinaša v prostor s tem, da vizualno ne obremenjuje prostora, tudi sevanje je manjše. Skratka, da se vse te stvari upoštevajo in se vendarle prouči, da se bi na tem odseku, kjer se zadeva približa naseljem, izvedla takšna rešitev. Zaprosil bom za te odgovore in tudi podrobno proučil. Računam, da se bo projekt vendarle hitreje odvil, ne pa v desetletnem obdobju, kot je ta načrt, v katerem je predviden. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda in prekinjam tudi 16. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.