Spoštovani, kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 33. izredno sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Anja Bah Žibert, Felice Žiža, Brane Golubović do 14. ure, Rudi Medved do 14. ure. Na sejo sem vabil predstavnika Državne volilne komisije ter kandidatko in kandidata za poslansko in poslanca k 2. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda prosim, da v sklopu preventivnih ukrepov za preprečitev širitve novega korona virusa predstavniki Vlade ter poslanke in poslanci dopolnilno obrazložitev zadev, predstavitve poročila matičnega delovnega telesa in stališč poslanskih skupin predstavite s svojih sedežev in ne izza zagovornice, kot po navadi. Prosim tudi, da vsi, ki razpravljate, med razpravo sedite. Prehajamo na določitev dnevnega reda 33. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 30. marca 2020, s sklicem seje. Kakšen predlog za širitev? [[Ni.]] Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Navzočih je 76, za 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je dnevni red 33. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Postopkovno, kolega Matej Vatovec.
Najlepša hvala, predsednik. Glede na to, da je poročilo odbora skupaj z dopolnjenim predlogom zakona prišlo pred dobro uro, glede na to, da je bistveno premalo časa oziroma da je tudi obravnava potekala v dveh dneh in se zaključila šele včeraj pozno zvečer in je še nekega prostora za pripravo dodatnih amandmajev, in predvsem zaradi tega, ker je Vlada očitno namerno izpustila celo kupico ranljivih skupin iz tega zakona, govorim o študentih, govori o invalidih, samohranilcih, o tem, da bodo nekateri otroci ostali brez toplega obroka, ker niste želeli sprejeti amandmajev glede dodatne subvencije, da ne govorimo o samozaposlenih, kjer je koalicija sprva predlagala amandmaje in jih potem umaknila in jih je s tem v bistvu izključila iz tega zakona, ker člen ni več odprt, vas prosim, da prestavite začetek obravnave 1. točke te seje še za eno uro, zato da lahko v opoziciji še pri tistih členih, ki so odprti, skušamo popraviti vsaj kakšno stvar, ki se jo še da popraviti. Kot rečeno, vse amandmaje opozicije ste včeraj zavrnili, s tem izključili velik del ljudi, ki bi v teh trenutkih tudi potrebovali skrb, tudi potrebovali, da se za njih poskrbi. V bistvu s tem izključujete velik oziroma nek del ljudi, ki živijo v tej državi in v času te epidemije tudi precej trpijo, zaradi tega ste jih namero oziroma pač z vašimi dejanji izključili. Mi predlagamo oziroma ne prosim nič več kot za eno dodatno uro, da uspemo pripraviti še nekaj amandmajev. Sami ste v obrazložitvah oziroma v ciljih zakona zapisali, da skuša ta zakon čim bolj poskrbeti za ljudi v času epidemije, mislim pa, da dejanski učinek, če sprejmemo tak zakon v tej obliki, ne bo popoln oziroma ne bo v celoti sprejel oziroma dosegel teh ciljev, ki jih sami navajate. Predlagam, da se 1. točka prestavi še za eno uro, zato da lahko v opoziciji pripravimo še tiste amandmaje, kjer je še možno kakšno stvar popraviti. In če je vaš namen, da skušate čim bolj celovito nasloviti vse vidike, ki jih ta kriza prinaša, mislim, da je to popolnoma razumen rok, ki bi nam ga lahko še dali. Hvala lepa.
Hvala za predlog. Kot ste opazili, sem čas začetka te seje že prestavil za eno uro danes v jutranjih urah. Jaz verjamem, da če bi bil res namen ta, da se prestavi mogoče za dve uri, da bi mi že takrat predlagali pa bi zjutraj prestavili na 12. uro, ampak zdaj sredi seje pa, žal, tega ne bom naredil. Dejstvo je, da sem jaz sejo delovnega telesa opazoval, da je tudi na delovnem telesu, ne vem, šest ur potekala razprava v smeri, da bi se morala razprava prestaviti. Jaz predlagam, da smo danes kolikor se da učinkoviti. Cilj te prestavitve danes za eno uro je bil ta, da si odpočijemo, odpočijete, da si pripravite še dodatno gradivo. Jaz mislim, da je bilo več kot dovolj časa za to. Še kolega Han proceduralno, predvideva, da je enako.
Ja, predsednik, ne vem, koliko si opazil, ampak tri dni se trudim biti dobronameren in razumem Vlado v vseh teh situacijah. In razumem, če smo dva dni delali, včeraj do polnoči, zakaj eno uro ne odobriš opoziciji, v tem primeru Levici, da lahko še kakšen amandma vloži. Ker tako ali tako vemo, kaj se lahko naredi. Mi imamo še glasovanje sedajle za MVK. Imamo še za potrditev. In meni omogoča, da bom 45 minut pavze naredil. In kaj bomo s tem naredili? Ali razumeš? Lahko se v vsakem primeru tu nategujemo pa igramo in tako naprej pa bomo vzeli 45 minut pavze pred imenovanjem novega poslanca, kar je seveda bedarija. In eno uro, eno uro, da se še pogleda, se mogoče kakšen amandma vzame, je vsaj malo demokratične norme. Jaz ti predlagam, da si ti toliko moder, da mogoče sam odrediš eno uro pavze, da se ne bomo tu igrali in izrabljali poslovniška določila. Hvala.
Jaz mislim, da sem bil dovolj jasen. Jaz sem bil toliko moder, da sem danes zjutraj podaljšal to za eno uro in se čudim zdaj tem predlogom. Zakaj se niste potem zjutraj obrnili in predlagali, da bi bili dve uri namesto ene ure? Zdaj v tem trenutku, ko smo začeli sejo, se mi zdi pa, da je malo prepozno. Tako vam bom povedal, jaz sem pripravljen prestaviti za eno uro, samo če bo za to večina poslancev oziroma če bodo za to vodje poslanskih skupin, ki predstavljajo večino poslancev, potem sem za, če ne, pa ne. Ampak jaz predlagam, da pridete s takšnim predlogom do mene. Nadaljujemo z 2. točko dnevnega reda, Mandatno-volilne zadeve [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Proceduralno, kolega Vatovec.
Hvala, predsednik. Še enkrat, dobronamerno, naša poslanska skupina in vse poslanske skupine opozicije so v zadnjih treh dneh delale sto na uro zato, da pač se uspemo pripravljati na te stvari. Se strinjam, da bi lahko načeloma, ne vem, zjutraj vas opozorili na to, ampak glede na to, da že dva dni govorimo o tem, da potrebujemo več časa oziroma od kolegija dalje, mislim, da bi nam lahko šel toliko na roko pa odobril to eno uro brez nekih formalnih problemov. Kot tisti, ki vodi sejo, lahko to sam odrediš in ni nobenih zadržkov pri tem. Še enkrat ponavljam, vem, da je bila prestavljena že za eno uro, ampak tudi zaradi tega, ker ne bi imeli poročila odbora, če bi začeli ob predvideni uri. To je ena stvar. Še enkrat, ostaja še cela vrsta ranljivih skupin v zakonu, ki je nenaslovljena. Saj amandmaji se že pišejo, ampak vse, kar mi prosimo, je to, da nam date še eno uro zato, da lahko v miru, natančno in na tak način pripravimo amandmaje, da bodo seveda sprejemljivi in da bodo čim bolj zaobjeli tiste ljudi, ki so sedaj izpuščeni. In govorim še vedno o celi vrsti ranljivih skupin, ki ostaja izključena iz tega zakona. Ne gre za neko nagajanje in tako naprej. In če praviš, da boš to eno uro odredil, če se bo strinjala večina, predlagam, da se da ta predlog na glasovanje in bomo na tak način preverili, ali je volja za to. Ampak kot rečeno, jaz tukaj ne želim nagajati, ne zavlačujemo te seje, smo tudi že večkrat povedali, da je potrebno razumeti potrebo po nekaterih ukrepih, ampak ta ena ura bi omogočila, da še dodelamo nekatere amandmaje. Vse, kar prosimo, je zgolj to, da se za eno uro premakne ta zadeva. Ne bo s tem nič kaj drugače na koncu dneva, mogoče bomo končali ob osmih ne ob sedmih, to je pa tudi to.
Jaz mislim, da sem bil dovolj jasen. Če bom prejel pobudo vodij poslanskih skupin, ki predstavljajo večino v Državnem zboru, bom prestavil za eno uro. Do takrat gremo pa na obravnavo 2. točke. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve mirovanja mandata poslancu Francu Brezniku zaradi imenovanja za državnega sekretarja na Ministrstvu za notranje zadeve. Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru predlaga [[…]]Gospod Trček, prosim, da mi dovolite, da preberem to, pa boste potem dobil postopkovno. Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru predlaga, da se seznani z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je poslanec Franc Breznik imenovan za državnega sekretarja na Ministrstvu za notranje zadeve, zato od današnjega dne ne more opravljati funkcije poslanca Državnega zbora, dokler opravlja funkcijo državnega sekretarja. Državno-volilna komisija je Državni zbor že obvestila, katera kandidatka bo v skladu s 14. členom Zakonom o poslancih nadomestila navedenega poslanca. Na podlagi tega obvestila bo Mandatno-volilna komisija pripravila poročilo in zboru predlagala potrditev mandata poslanki, ki bo opravljala funkcijo namesto poslanca Franca Breznika. Državni zbor ugotavlja, da poslancu Francu Brezniku prenehata tudi naslednji funkciji: predsednika Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in namestnika člana v Preiskovalni komisijo o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi. Bivšemu kolegu poslancu se zahvaljujem za opravljeno poslansko delo in mu želim veliko uspeha pri nadaljnjem delu. Kolega Trček, postopkovno.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poglejte, onkraj tega, kar sta povedala Matej in Matjaž in tudi v luči 82. člena, dajte predlog vsaj na glasovanje in vsi glasujemo o tem. Če nas boste zopet preglasovali, imejte vsak toliko pubičnih predelov, da nas javno preglasujete. To je moj postopkovni predlog. Hvala.
Jaz mislim, da sem bil dovolj jasen. Danes zjutraj smo že prestavili za eno uro. V zvezi s tem ni bilo nikakršne pripombe niti pobude, da prestavim za dve uri, za tri ure. Skratka, zdajle po začetku Državnega zbora, ko je bilo več kot dovolj časa pa ne pozabimo to, da je bila tudi seja delovnega telesa še za 24 ur prestavljena, mislim, da je bilo več kot dovolj časa, da se amandmaji pripravijo. In zdaj teh vaših manevrov ne morem videti drugače kot, oprostite, nek poizkus zavlačevanja. Meni je vseeno, bomo pač tukaj do zgodnjih jutranjih ur. Kolega Matjaž Han.
Samo razjasnil bi rad, predsednik, ker se to že dva dni pojavlja. Niti eno uro ni bila seja podaljšana zaradi opozicije. Tudi danes zjutraj ne vem, zaradi katerega razloga si podaljšal iz 9. na 10. uro. Verjetno zaradi socialnih demokratov ne. Samo toliko. Ta moment nismo in nam ne polagaj v usta, da smo opozicija kriva za to, da dva dni zasedamo. In jaz bom zdaj [[izklop mikrofona]]
Kolega Vatovec, postopkovno?
Ja, postopkovno. Mislim, da ni korekten tvoj način izvajanja, predsednik. Današnja seja se je prestavila za eno uro, vemo zakaj, zato ker ni bilo pripravljeno poročilo odbora in pregled [[…]]
Ne, to ni, to zavajate.
Ob desetih in nekaj je prišlo, tako da nič ne zavajamo. Drugič, seja delovnega telesa se ni podaljšala za 24 ur zaradi opozicije, ampak zaradi tega, ker je bila popolna zmeda tudi na strani koalicije. Napovedali ste 100 amandmajev, potem ste jih pol umaknili, in tako naprej. In je bilo potrebno, da finance obravnavajo ta predlog dva dni, ker je očitno bilo preveč zmede. Problem, ki je nastal zardi tega, je, da ste s temi manevri z vlaganjem in potem umikanjem amandmajev koalicije, v bistvu zafrknili cel kup ljudi, ki zdaj izpadejo iz tega zakona. Mislim, da to ni korektno. Tudi nas niste nič vprašali, koliko časa potrebujemo za pripravo amandmajev. Seja se ni prestavila v soglasju ali pa z posvetovanjem z vsemi strankami, ampak se je pač to zgodilo. Tako da ni [[…]]
Kakšen je vaš proceduralni predlog?
Proceduralni predlog je, da date na glasovanje predlog, da se seja v tem trenutku prekine za eno uro. Po poslovniku morate dati na glasovanje.
Ni mi ga treba dati. Ampak da najprej nekaj razčistimo. Najprej, nekorektno je to, da vi namigujete, da je bila danes podaljšana ta ena ura zaradi tega, ker koalicija ali pa kdorkoli ni nekaj pripravil. To ne drži. Podaljšano je bilo zato, ker sem bil naprošan, ker so nekateri, ki so bili na odboru do pol 12 zvečer in so potrebovali še več kot eno uro do doma, da si vsaj toliko odpočijejo, da lahko pridejo na sejo Državnega zbora. Temu sem ugodil. Od vas nisem dobil nikakršnega predloga, da potrebujete dodaten čas za pripravo amandmajev. In veste kaj, če bi mi predlagali, nobenega problema, ampak zdaj vidim to kot zavlačevanje, ki ga bom pa prekinil samo na ta način, da bom dal na glasovanje, ker vidim, da drugače ne bo konca tega. Zdaj ste že dobil 15 minut noter s temi poslovniškimi fintami. Ampak najprej bom seveda zaključil 2. točko, potem pa prehajamo na 1. točko. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve mirovanja mandata poslanki Jelki Godec zaradi imenovanja za državno sekretarko v Kabinetu predsednika Vlade. Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru predlaga, da se seznani z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je poslanka Jelka Godec imenovana za državno sekretarko v Kabinetu predsednika Vlade, zato današnjega dne ne more opravljati funkcije poslanke Državnega zbora, dokler opravlja funkcijo državne sekretarke. Državna volilna komisija je Državni zbor že obvestila, kateri kandidat bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih nadomestil navedeno poslanko. Na podlagi tega obvestila bo Mandatno-volilna komisija pripravila poročilo in zboru predlagala potrditev mandata poslancu, ki bo opravljal funkcijo namesto poslanke Jelke Godec. Državni zbor ugotavlja, da poslanki Jelki Godec prenehata naslednji funkciji v delovnih telesih: podpredsednice Odbora za zdravstvo in predsednice v Preiskovalni komisiji o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom. Bivši kolegici poslanki se zahvaljujem za opravljeno poslansko delo in ji želim veliko uspeha pri nadaljnjem delu. S tem prekinjam to točko, ki jo bomo nadaljevali danes v okviru glasovanj. Preden pa preidemo na drugo obravnavo Predloga zakona o interventnih ukrepih, pa dajem na glasovanje predlog, da se obravnava te točke preloži za eno uro. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Prehajamo torej na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INTERVENTNIH UKREPIH ZA ZAJEZITEV EPIDEMIJE COVID-19 IN OMILITEV NJENIH POSLEDIC ZA DRŽAVLJANE IN GOSPODARSTVO V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem najprej besedo predsedniku Vlade Janezu Janši.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani visoki zbor! Pred sabo imate zakon, bolje rečeno, zakonski paket, kakršnega doslej v tej dvorani še nikoli ni bilo. Gledano sorazmerno ali pa proporcionalno relativno česa podobnega nikoli doslej, do te epidemije, razen mogoče izjemoma v času vojnega stanja, ni obravnaval parlament nobene druge države doslej na svetu. Paket je težak približno 3 milijarde evrov in se bo financiral izven znanih okvirov proračunskega financiranja javnih in drugih potreb, kot smo navajeni doslej. Ta manevrski prostor je v veliki meri ustvarila Evropska centralna banka, delno Evropska komisija, ni še v celoti zgrajen, vendar sproti nastaja. Smo v neki situaciji, ki bi jo lahko najlažje opisali s stavkom, da je nevidno roko trga začela zamenjevati vidna roka države. V tem zakonu je polno intervencijskih ukrepov, kakršnih sicer v normalnem stanju nobena vlada v socialno-tržnem gospodarstvu kjerkoli na svetu ne bi nikoli predlagala. Ampak zdaj živimo pač v drugačnem svetu. Še mesec dni nazaj ste v tem državnem zboru razpravljali o vsem mogočem, nekateri so celo sprožili priprave na volitve, zdelo se je, kot da je situacija, kakršna je bila takrat na Kitajskem pa tudi že v sosednji Italiji, od nas oddaljena na sto tisoče kilometrov in da je med nami in temi državami, kjer je bila epidemija v polnem razrastu, nek zid preko katerega virus ne more. Še zdaj se kolektivno v svetu čudimo, kako je v svetu, kjer je vse globalizirano, kjer so informacije dostopne pravzaprav v isti sekundi v realnem času s pomočjo moderne tehnologije, mogoče, da je bila takšna slepota sploh možna. No, danes je položaj popolnoma drugačen, imate na deset tisoče mrtvih po svetu, tudi zelo veliko v naši soseščini. Tudi pri nas imamo že na današnji dan več mrtvih od virusa, kot smo jih imeli v enotah Teritorialne obrambe in slovenske policije med osamosvojitveno vojno. Število tistih, ki so pozitivni, gre proti številki tisoč. Število tistih, ki potrebujejo intenzivno nego, se vsak dan povečuje, tudi število tistih, ki potrebujejo zdravniško posteljo. Imamo dve kritični točki. Ena kritična točka je pomanjkanje osebne zaščitne opreme in kritične medicinske opreme, kar sproti rešujemo. Za urgentne potrebe doslej tega še nikoli ni zmanjkalo in tudi v prihodnje ne bo, tukaj je situacija bolj optimistična. Bolj kritična točka je stanje v ekipah, ki so v prvi bojni črti. Trenutno imamo v zdravstvenem sistemu, podatek je iz včerajšnjega dne, 110 pozitivnih, se pravi tistih, ki so že pozitivni na virus, to so zdravniki in medicinske sestre, ki so bili najbolj obremenjeni v tem času, in v izolaciji so tudi vsi tisti, ki so bili z njimi v stiku, kar pomeni nekaj 100 izpada med tistimi, ki imajo največ izkušenj, ki so tudi doslej največ storili v boju proti širitvi epidemije. Sami veste, da te kapacitete v slovenskem zdravstvu niso povsod zadoščale niti v normalnem času, zdaj je zaradi teh posledic stanje še bolj kritično. Zaradi tega vse to, kar delamo za zajezitev epidemije, v prvi meri delamo zato, da bi te kapacitete tudi v naslednjih dneh in tednih bile zadostne zato, da bomo lahko pomagali, da bodo lahko pomagali tistim, ki bodo potrebovali tako bolniško posteljo kot tudi intenzivno nego. Imamo krizno situacijo v številnih domovih za ostarele, ki jo skušamo reševati sproti. Tam je najbolj ranljiva kategorija. Posledice zamud izpred časa se tam tudi najbolj poznaj. Kljub temu pa poleg teh posledic, ki so neposredno posledice širjenja virusa in epidemije, kot družba nismo edini, ampak tudi nismo izjema, seveda čutimo tudi vse ostale posledice zaradi zaustavitve javnega življenja, zaradi ustavitve javnega potniškega prometa, zaustavitve številnih aktivnosti tudi v gospodarstvu, ki se ne morejo odvijati, v javni upravi, ki se ne morejo odvijati, in to seveda poleg vsega ostalega, poleg socialnih, tudi psiholoških, če hočete, povzroča tudi finančne posledice. Nekatere od teh je dobro nasloviti čim prej in zaradi tega imate pred sabo zakon, s katerim se skuša vzpostaviti pogoje ali pa uveljaviti tiste najbolj nujne ukrepe za to, da se epidemija zajezi. Trenutno je še nismo. Še nismo na linearni črti in bo v naslednjih 10, 14 dnevih jasno, koliko smo bili uspešni z vsemi temi ukrepi. Hkrati pa želimo s tem, kar je predlagano, tudi vzpostaviti ali pa postaviti neko finančno blazino, na podlagi katere bo Slovenija ohranila za čas po epidemiji potenciale, ki ji imamo v ljudeh, gospodarstvu, kulturi, znanosti, se pravi vse tisto, kar potrebujemo za normalno življenje. Predlog, ki ste ga dobili s strani Vlade, ni popoln. Mi nismo nikoli trdili, da vse vemo. Nemogoče je v tako kratkem času, ob znani zbirokratiziranosti celotnega aparata, ki je potreben za to, da nek zakon dobite na klopi, pripraviti brezhibno zakonodajo. Jaz sem bil v vseh sestavah tega parlamenta in vem, da smo celo na zakone, ki urejajo zelo trivialne zadeve, včasih dobili po 60 ali pa po 70 amandmajev in smo se dva dni prebijali čez to gradivo. Zdaj to, kar ste vi dobili v obliki tega zakona, je kompleksna materija, ki ni brez napak, ki tudi ni brez 100-odstotnoih izračunov, kar se učinkov tiče, ker to ni možno narediti in ker tega nihče še ni naredil doslej na svetu, kjer sprejemajo podobne zakone. Zaradi tega, tudi z vidika tega, kar sem prej poslušal glede amandmajev, ponovno ponavljam – mislim, da bom to rekel že petnajstič zadnjih nekaj dneh, koliko je to prišlo preko vas do medijev ali pa prek drugih kanalov, ne vem, ker nimam časa tega spremljati – ta zakon je prvo poglavje nadaljevanke. Vlada pripravlja drugi paket, s katerim bomo predvsem skušali reševati vprašanje likvidnosti v slovenskem gospodarstvu, kar je eden od ključnih problemov, ki ga je treba rešiti, če hočemo, da bomo tudi po epidemiji normalno funkcionirali, da bomo imeli delovna mesta, da boste končno lahko razpravljali jeseni o proračunu za prihodnje leto, ker če slovensko gospodarstvo ne bo funkcioniralo – mislim gospodarstvo v širšem smislu, kamor štejemo kogarkoli, ki kakorkoli kaj ustvarja –, potem tudi proračuna ne bo in bo situacija še bistveno bolj dramatična, kot si lahko danes kdo predstavlja. Del tega drugega paketa pa bodo tudi popravki tega zakona, ki je zdaj pred vami. Mi smo sami po tem, ko je bil predlog dan v Državni zbor, pa tudi po tem, ko je bi javno objavljen, dobili veliko število pripomb. Mnogo upravičenih, mnoge takšne narave, da je potrebno narediti vsaj približne izračune, preden zadevo vključiš v zakon, sicer se podre neka struktura, ki je vsaj približno logična. In kar se časovnice tiče, nič ne bo zamujeno. Zaradi tega, ker v tej dvorani tri ali štiri sestave Državnega zbora niso bile sposobne sprejeti ali pa vlade niso bile sposobne predlagati zakonodaje, ki bi uredila tisto ustavno novelo, s katero ni možen referendum na zakone, ki rešujejo krizne situacije in ki so finančne narave, je treba tudi s tem zakonom po sedanji ureditvi čakati na to, da Državni svet pove, da ne rabi veta, kar očitno ni problem glede na odločitev Državnega sveta že pri zakonih, ki ste jih v zvezi s to problematiko obravnavali pred kratkim, in seveda imate potem rok za zbiranje podpisov za referendumsko pobudo in vse ostalo. V praksi smo že doživeli zamude pri uveljavitvi enega zakona, vemo, kako to poteka. Tudi v času epidemije lahko kdorkoli, in to je njegova ustavna pravica, zbere 2 tisoč 500 podpisov in vse to, kar so zdaj roki, v tem zakonu bo odmaknjeno v nedogled. Zaradi tega je vlada včeraj poslala v Državni zbor spremembo novele Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, ki ureja bolj podrobneje to, kar piše v ustavi v zvezi z možnostjo referenduma v takšnih primerih. Tisti zakon je urgenten, zahteva, kolikor vem, dvotretjinsko večino prisotnih. Tukaj jaz pač apeliram na odgovornost vseh, ki boste odločali o tem, ali date glas za to, da bodo procedure, ki jih v tem trenutku nujno potrebujemo in ki morajo iti preko Državnega zbora, sploh možne. Zaradi tega, ker moramo najprej rešiti ta problem, bo čas uveljavitve tega zakona in čas uveljavitve paketa številka dve, če boste vmes spremenili Zakon o referendumu in ljudski iniciativi in če boste zagotovili tudi možnost dela parlamenta na daljavo v tem času, o čemer mislim, da razpravljate zdaj s spremembo poslovnika, potem bosta oba zakona, se pravi prvi paket in drugi paket, v bistvu lahko uveljavljena v istem tednu. In ne bo nič zamujenega, kar tudi sicer ne bo zamujenega. Glejte, Vlada je delala 48 ur praktično neprekinjeno za to, ker smo hoteli loviti roke. Eden od teh rokov, ki ga ne bomo ujeli in je pomemben, je rok aprilskega izplačila plač zdravstvenim delavcem, vsem tistim, ki so bili že zadnji mesec najbolj obremenjeni. Zakon za njih predvideva dodatno nagrado od 10 % do dvojnega plačila. Tega izplačila zdaj zdravstveni zavodi ne morejo uveljaviti. Lahko izplačajo samo krizni dodatek v višini 65 % plače, neselektivno, ali toliko ali nič. In sami veste, da to za to situacijo ni primeren inštrument. In je že veliko vprašanj in tudi slabe volje upravičencev, slabe volje med tistimi, ki so zadnji mesec delali ne samo dvojno, ampak trojno ali pa četvorno, in med tistimi, ki so zaradi tega tudi že zboleli. Tisti v zdravstvenih zavodih ali pa zdravstvu, ki tole poslušajo, naj vedo, da ta zakon bo uveljavljen, da se bo dalo izplačati za nazaj, da pa zdaj ob aprilskem izplačilu plač, tega dodatka ne bo možno izplačati, ker smo se zapletli v proceduralne probleme, ki jih nismo rešili v sedmih letih, pa jih, upam, bomo zdaj v nekaj dneh oziroma upam, da jih boste zdaj v nekaj dneh. Priprava tega drugega paketa poteka. Mi smo dobili ogromno predlogov zdaj, ko je bil ta prvi zakon objavljen. Nekaj tudi že prej, ampak predvsem potem. Veliko predlogov je dobrih, se jih pa ne da v obliki nekega enostavnega amandmaja spraviti v ta zakon. Če vi predlagate, da se oprosti plačilo dohodnine na koncu leta, ne zamrzne za ta čas, ampak recimo oprosti plačilo dohodnine vsem, ki bodo dobili ta temeljni dohodek oziroma dodatek, ne omogočite pa tega tistim, ki bodo v tem času delali in dobili plačo, potem boste naredili socialno krivico, težko krivico stotisočim. Tak amandma je recimo v predlogu. Še veliko tega je, za kar ni treba, da je v tem paketu, razumete. Roki ne bodo potekli, vse je možno reševati brez nervoze, brez nočnih sej pri pripravi paketa številka 2. Ta zakon bo na žalost nadaljevanka. Pripravili bomo tudi paket številka 3, v katerem boste morali kot zakonodajalci določiti izhodno strategijo za čas potem, ko bo lahko, upam, Vlada sprejela sklep, da je epidemije dne tega in tega konec. Kdaj bo ta čas ne vem, ni nikogar na svetu, ki bi to v tem trenutku vedel. Vedite pa, da bo točka preloma tisti dal, ko bo katerakoli nacionalna institucija za certifikacijo cepiva v eni od razvitih držav patentirala cepivo in ko bodo proizvajalci tega cepiva naredili dovolj za množično uporabo. Tisti dan bo luč na koncu tunela popolna, borze bodo šle gor, situacija se bo začela obračati v normalno. Do takrat pa, tudi če zajezimo ta val, ni nobene garancije, da se jeseni ne ponovi. Zaradi tega je treba ob teh ukrepih, ki se sprejemajo, vedeti tudi to, da ne vemo, koliko časa bo potrebno nekatere imeti v veljavi. Zaradi tega še enkrat apeliram na to, da tudi zaradi psihološkega učinka mnogo ljudi čaka na ta zakon, 100-tisoči čakajo, so mogoče malo sedaj, ko je bilo nekaj zapletov, niso bili vsi zaradi vas, tudi zaradi nas oziroma zaradi načina, na kakršnega izvršilna oblast sploh oblikuje zakonodajne predloge, in ko se to vse živo potem naknadno lahko popravlja, to sedaj urejamo, teh zapletov ne bo pri pripravi drugega paketa. Ampak vse to, kar zdaj mislite vložiti kot amandma, lahko vložite mirno tudi ne še naslednji teden, ampak zagotovo ta mesec in prej kot zadnji teden v tem mesecu, ko boste imeli na mizi protikorona paket številka 2. Tudi z naše strani bo pripravljenih vrsto dodatkov. So ranljive skupine, ki tukaj niso bile zajete, jih je pa relativno malo. Jih je relativno malo in to bo možno reševati v drugem delu, v drugem koraku, v drugem poglavju, brez tega da bi bil kdorkoli kakorkoli oškodovan. Bistveno bolje se bo dalo narediti, ker bo pretehtano tudi to, kar bo zdaj sprejeto. Ne trdimo, da je vse suho zlato, ne trdimo, da ni znotraj vse te prepletenosti kakšne napake, da manjka kakšna varovalka ali da je kakšna preveč. Zagotovo 2 milijona ljudi, ki je to tako ali drugače spremljalo, več ve kot nekaj 100 ljudi, ki je bilo angažiranih pri pripravi tega zakona, samo tukaj je bila tudi hitrost pomembna. Jaz upam, da bomo nekatere stvari s to hitrostjo, ki je zdaj postala precej relativna, vseeno lahko naknadno uredili brez tega, da bi bilo tukaj veliko škode. Ob koncu bi rekel še to, natančno pred 30 leti v tej isti dvorani, ki še ni bila obnovljena, so praktično vsak dan potekale seje takratne slovenske skupščine, ki je imela še tri zbore, in se je sprejemala osamosvojitvena zakonodaja. Ključne zakone smo takrat sprejeli z nekaj glasovi takratne vladne večine, z nekaj glasovi takratne vladne večine leta. Tega dne pred 30 leti, marca 1991, tri mesece po plebiscitu takratna Slovenija, ki se je pripravlja na osamosvojitev, še ni imela sprejetega proračuna, čeprav ga je vlada predlagala že prejšnjo jesen, ker je takratna opozicija nagajala. In smo ključna sredstva za vse ukrepe osamosvojitve zagotovili šele aprila in s težko muko nekatere stvari potem izpeljali. Kljub temu nam je uspelo. Tisti, ki so takrat vlagali največ amandmajev na tiste naše osamosvojitvene zakone, so po 20 letih sami predlagali, da se dan slovenske samostojnosti dopolni tako, da se imenuje dan slovenske samostojnosti in enotnosti. Ni treba, da se ta zgodovina ponavlja. Vse, kar je Vlada tukaj predlagala, je predlagala v dobri veri in brez tega, da bi mi razmišljali, da smo najpametnejši, da vse vemo. Angažirali smo številne strokovnjake vseh političnih prepričanj in jih bomo tudi v prihodnje. Jaz bi nekako apeliral, da je enak pristop prisoten tudi tukaj v Državnem zboru. V času, ko ni nobenega notranjega sovražnika, je samo zunanji. To, s čimer se mi soočamo in s čimer se svet sooča danes, to je vse opisano v učbenikih biološke vojne, na tisoče jih je, na tisoče knjig je o tem napisanih. Strukture v teoriji so postavljene za to, tudi za tako imenovano hibridno vojno, ki je delno prisotna glede na to, da se uporabljajo tudi nekateri inštrumenti kibernetskega ogrožanja. Kljub temu pa nihče ni bil pripravljen na to. Nihče ni bil pripravljen na to. Številne mednarodne institucije so tukaj zaspale, inštrumenti ne delujejo. Edino omembe vredno pomoč, ki smo jo doslej dobili, smo dobili od nekaterih držav iz srednje Evrope, kljub temu da smo vse prosili. So države, ki so še v slabši situaciji, južno od nas, tam nekateri nimajo niti 100 tisoč zaščitnih mask, ko se jim epidemija širi. Trajalo bo nekaj časa, preden se bodo tudi ti mednarodni inštrumenti nekako vrnili v normalen okvir. Evropska komisija je nekatere ukrepe sprejela pravočasno, nekateri so pripravljeni. Evropski proračun za prihodnjih sedem let, pogajanja še niso bila zaključena, bo popolnoma drugačen. Veliko sredstev bo tukaj na voljo za odpravo posledic epidemije in kot država se bomo morali organizirati tako, da bomo to vse lahko investirali oziroma črpali v realnem času ne tako, kot smo to počeli doslej, z velikimi zamudami. Številna pravila, ki so veljala v tem evropskem okviru, že danes ne veljajo več. Pravila v smislu višine dovoljenih državnih pomoči, zadolževanja in tako naprej − ustvarja se nek popolnoma nov okvir, ki pa še ni dorečen. In v zvezi s tem, glede na to, da ne verjamem, da ste bili podrobneje obveščeni o tej debati, ki je ključna, ki zdaj poteka znotraj Evropske unije, je zelo pomembno, da ta prostor, kateremu smo se z veliko večino glasov na referendumu pridružili in z velikim veseljem peli evropsko himno leta 2004, funkcionira na način, da bo dal ljudem upanje, da dejansko obstaja in da zna biti tudi solidaren. Zaradi tega se je Slovenija pridružila skupini držav, v kateri so Španija, Francija, Irska in še nekatere znotraj evroobmočja, ki terjamo, da se za odpravo posledic epidemije koronavirusa izda koronaobveznica, ki bo vsaj približno po enaki ceni zagotavljala sredstva za omilitev in za odpravo posledic te epidemije. Sicer bo po tej epidemiji Evropa še bolj razdeljena na sever in na jug, razlike bodo še večje, zaupanje ljudi v evropske instrumente še manjše in usoda skupne valute, če ne še česa več, je pod velikim vprašajem. Od tega, ali bomo uspeli vsaj približno zagotoviti tak ali pa podoben instrument za financiranje glavnih posledic te epidemije, bo v veliki meri odvisno tudi, kakšna bo naša javnofinančna slika v prihodnje. Če bomo zagotovili ta inštrument, če bo vsaj jeseni cepivo, tako kot je zadnja napoved Evropske komisije, potem lahko relativno optimistično računamo na to, da bodo javnofinančne posledice te epidemije razporejene na naslednjih 20, 25 let in da mogoče čez nekaj let tega, kar se tiče kvalitete življenja, blaginje in tako naprej, sploh ne bomo več občutili. Če se to ne bo zgodilo, potem se bomo vrnili v nek čas pred dvajsetimi leti, ko smo bili še izven Evropske unije, tudi če bomo formalno še znotraj, in kjer bomo morali skrbeti predvsem sami zase in je veliko vprašanje, če bomo še lahko uporabljali skupno valuto. Tako resne so te stvari. Ta epidemija vpliva tudi na siceršnje mednarodne odnose in razporeditve geostrateške moči po svetu. Vse to ima na koncu tudi makroekonomske, mikroekonomske posledice. Zaradi tega apeliram na vas, da date Vladi vsaj malo prostora za to, da se tudi s temi stvarmi ukvarja, da v prihodnje, če se le da, zagotovite funkcioniranje Državnega zbora. Slovenska ustava predvideva tudi druge možnosti za takšno situacijo. Vlada je o tem razpravljala in se je odločila, da ne predlaga prenosa pooblastil z Državnega zbora na Vlado v smislu tistega člena Ustave, ki to omogoča. Seveda pa mora biti Državni zbor za to operativen, ker če ni operativen, če se ne bo možno sestajati na daljavo, če je samo nekdo od nas jutri testiran kot pozitiven, potem morate vsi v izolacijo in država bo brez možnosti odločanja v realnem času v situacijah, ki vsaj še nekaj tednov ne bodo lažje, ampak bodo težje, od tega s čemer se srečujemo danes. Zato je to izjemno pomembno, se pravi, ravno tako kot ta zakon, ki je pred vami, je pomemben zakon o spremembi Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, da ne bo treba čakati v nedogled, tedne, da se nek zakon uveljavi. In enako pomembno je tudi sprejetje vašega poslovnika. Ker če se Državni zbor ne more sestati in pooblastila niso prenesena, in Vlada tega ni predlagala, potem bomo dobili nek vakum, kjer ne bo nekoga, ki bi lahko realno ukrepal v realnem času, samo pravniki bodo pisali ekspertize, na koncu pa bo škoda za vse. Toliko. Še enkrat apeliram na vse, tudi na opozicijo. Večino časa, kar sem bil v Državnem zboru, sem bil v opoziciji. Vem, kako je, če predlagaš amandmaje, pa je vse zavrnjeno. Jaz za drugi paket obljubljam, da bomo maksimalno kooperativni, vse, kar bo smiselno, kar ne bo podiralo strukture, kar bo reševalo probleme, kot ste rekli, konkretnih ranljivih skupin, bomo v ta zakon dali, saj bi bilo nepravično, če kogarkoli tukaj izpustimo. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe in gospodje! Odbor za finance je na 36. nujni seji 31. marca in 1. aprila kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. Odbor je kot gradivo za sejo prejel cel niz mnenj, dopisov in pripomb organizacij in zainteresirane javnosti. Vsi ti dokumenti so objavljeni na spletnih straneh Državnega zbora. Vloženi amandmaji kvalificiranih predlagatelj in predlogi za amandmaje odbora, ki jih je odbor obravnaval, so ravno tako objavljeni na spletni strani. V uvodni dopolnilni obrazložitvi, je minister za finance predstavil predlog zakona in pojasnil, da bodo sledili tudi nadaljnji ukrepi. Glede obravnavanega predloga zakona je poudaril, da se ta nanaša na zagotovitev socialne varnosti ter zagotovitev obstoja podjetij in gospodarstva in je namenjen tistim, ki so izgubili prihodke. Ukrepi, ki jih predlog zakona predvideva, so izvedljivi na enostaven način in pregledni. Minister je pojasnil tudi, da bodo odhodki javnih blagajn presegli obseg fiskalnega pravila, zato se bodo sredstva, namenjena ukrepom za blažitev posledic epidemije, skladno z mnenjem Fiskalnega sveta posebej izkazovala v javnih bilancah. Slovenija bo deležna tudi posebnih ukrepov finančnih institucij na evropski ravni, za zagon gospodarstva in zagotavljanje likvidnosti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je navedla, da je služba v zelo omejenem času pripravila pisno mnenje. Povzela je nekaj ključnih poudarkov, ki izhajajo iz tega mnenja. Pojasnila je, da je predlagatelj k urejanju pristopil na nomotehnično specifičen način, s trajnim in interventnim sklopom določb. Posebej je opozorila tudi na neskladja v 103. in 104. členu predloga zakona in na nekatere ustavnopravne pomisleke glede nedopustnosti zakonodajnega referenduma. V razpravi so članice in člani izpostavili hitrost sprejemanja zakona, kar po njihovem mnenju vpliva na preglednost, jasnost in demokratičnost postopka. Kljub temu je večina razpravljavcev poudarila, da je sprejetje zakona nujno, saj bo omogočil hitro denarno pomoč in onemogočil posledice epidemije. Ob hitrem sprejemanju zakona je potrebno zagotoviti, da ne bodo spregledane posamezne ranljive skupine posameznikov. Postavljeno pa je bilo tudi vprašanje glede uporabe oziroma preusmeritve sredstev evropske kohezijske politike, kakor tudi sredstev Evropske centralne banke. V razpravi so poslanke in poslanci prav tako izpostavili posledice po sprejetju predloga zakona in ob koncu epidemije, predvsem v luči javnofinančnih posledic in dolga, saj se napoveduje zelo velik odstotni padec bruto domačega proizvoda. S tem je povezano tudi vprašanje parlamentarnega nadzora nad porabo sredstev. Minister za finance je podal nekatera dodatna pojasnila, predvsem glede posameznih določb predloga zakona, postopka sprejemanja predloga ter njegovih finančnih učinkov. Podal je tudi odgovore na vsa zastavljena vprašanja v razpravi. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vložene amandmaje poslanskih skupin koalicije in jih sprejel. Odbor ni sprejel amandmajev poslanskih skupin Lista Marjana Šarca, Socialni demokrati, Levica in Stranke Alenke Bratušek, razen amandmajev teh poslanskih skupin k 20. členu, k 104. in k 110. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, kolegica Janja Sluga.
Tudi tokratna izredna seja Državnega zbora je zaznamovana v barvi boja proti epidemiji, s katero se soočamo že nekaj tednov. Koronavirus je postal rdeča nit našega vsakdana in nam skoraj iz ure v uro narekuje potek naših dni in za te razmere nujne potrebne prilagoditve, da bomo lažje prebrodili ta naporen in zahteven čas. Zato se danes skupaj z našimi državljankami in državljani, vsak na svoj način in vsak po svojih močeh, borimo za naša življenja, za naše zdravje, za gospodarstvo, zato da bomo že kmalu lahko zadihali s polnimi pljuči in rekli, uspelo nam je, premagali smo tudi to oviro. Vsi danes zbrani moramo imeti isti cilj, to je premagati ta tihi virus, ki je postal naš skupni sovražnik. Da bomo čimprej nehali preštevati obolele in umrle in spremljati naraščanje in padanje krivulj, moramo narediti vse, kar je v naši moči, da to epidemijo zajezimo. Ne jutri, danes je čas, da odreagiramo. Vlada na srečo je. Z izjemnim trudom in napori so pripravili ta megazakon, ne glede na to, da se je zaradi epidemije življenje v naši državi zelo upočasnilo, pa glede na obseg zakona in njegovo finančno težo brez dvoma lahko trdimo, da se je v preteklih dneh državno kolesje vrtelo s polnimi obrati. Pred nami so rešitve in pomoč za samozaposlene, za gospodarstvo, za društva in druge nevladne organizacije, zavode, kmete, študente, najbolj ranljive družbene skupine. Rešitve so vredne 3 milijarde evrov. Toliko samo v prvi fazi namenjamo zato, da se obvarujemo in da v najboljši možni meri nevtraliziramo posledice izbruha te epidemije. Ob obravnavi predloga zakona na matičnem odboru smo poslušali številne opozicijske kritike, da ni tako nujno, da tako hitra obravnava zakona ne sledi demokratičnim načelom. Drži, da je zakonodajni proces stekel po nujnem postopku, ampak nikakor ne moremo reči, da je bil nedemokratičen. Izredne razmere zahtevajo izredne in hitre ukrepe. Res je, zakon morda v vseh točkah ni popoln. Še vedno so številni, ki potrebujejo našo pomoč in še vedno obstajajo dobri ukrepi, ki čakajo, da pridejo na vrsto. S tem namenom Vlada in resorna ministrstva že pripravljajo drugi zakonski paket, ki ga bomo kmalu imeli na naših mizah. Takrat bo čas tudi za to, da popravimo kakšne pomanjkljivosti in zajamemo še preostale nujno potrebne rešitve. Nihče ne sme biti in ne bo pozabljen. V Poslanski skupini SMC smo vztrajali pri tem, da se sporni 104. člen črta iz zakona. Preveč je bilo tehtnih strokovnih oziroma ustavnopravnih opozoril, da se njegova vsebina vse preveč odmika od temeljnih postulatov in načel varovanja človekovih pravic in svoboščin. SMC je v to vlado vstopil z jasnim ciljem, z jasno vizijo in predvsem z jasnimi zavezami. Skupni koalicijski dogovor, da vsebina 104. člena nima mesta v zakonu, ki ga danes sprejemamo, je pokazatelj te drže, ki smo jo napovedali že na samem začetku, in je predvsem pokazatelj, da spoštovanje temeljnih človekovih pravic in svoboščin ostaja v fokusu te vlade in te koalicije. Strinjamo se, da moramo uvesti zadostne mehanizme nadzora nad preprečevanjem širjenja virusa, vendar takšne, ki bodo učinkoviti in ne bodo posegali tja, kamor jim ni mesto. To torej lahko storimo tudi drugače, kot je bilo sprva predlagano. Rezultat trdega dela vseh nas je danes na naših mizah. Niso nas vodile delitve, ni nas vodila morebitna všečnost, pred očmi smo imeli le odgovornost do vseh državljank in državljanov, ker je tako tudi prav. Ljudje čakajo, da zakon dobi zeleno luč. Ljudje čakajo, da zakon začne učinkovati. V SMC njegove rešitve pozdravljamo in ga bomo seveda podprli. Državljankam in državljanom pa sporočamo, naj bodo odgovorni do sebe, do svojega zdravja, do svojih družin in bližnje okolice ter nenazadnje tudi do vseh ostalih prebivalk in prebivalcev, s katerimi si delimo te naporne dneve in tedne. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Levica. Kolega Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Premier Janez Janša je v svojem uvodnem nagovoru poskušal z zgodovinskimi primerjavami nekako pokazati, da je opozicija vlagala amandmaje, da je opozicija prosila za več časa zato, ker hoče nagajati, zato ker noče reševanja krize, zato ker se ne zaveda, da so razmere urgentne. Vse to je zavajanje. Ves čas je bilo jasno, da mi ne vlagamo amandmajev zato, ker bi hoteli komu nagajati, ampak jih vlagamo zato, ker smo poskušali zakon popravljati. Cela opozicija je od nedelje od treh, ko smo dobili zakon v roke, delala cele dneve in noči zato, da smo zakon temeljito preštudirali in da smo opozarjali na problematične člene in pisali popravke, da iz tega zakona nihče ne bi bil izključen, da bi vse ranljive skupine v njem dobile svoje mesto in da bi pomoč prišča do tistih, ki jo potrebujejo, ki jo najbolj potrebujejo, do ljudi. To so bili opozicijski amandmaji, tak je bil njihov namen. Se je pa pokazalo v vsem skupaj nekaj drugega, in to je odnos oblasti. Vlada je vse amandmaje, ne glede na njihovo natančnost, ne glede na argumentacijo, ne glede na njihovo vsebino ali dobronamernost, zavrnila z molkom, brez argumentov, samo prižgali so svoj glasovalni stroj in vse amandmaje, vse do zadnjega, zavrnili. S čimer so nam sporočili nekaj zelo jasnega: Samo eden ima lahko prav, in to je Vlada. Opozicija ne more in ne sme imeti prav, dokler je ta vlada na oblasti. Dokler je ta vlada na oblasti, hoče imeti vso oblast zase. To je sporočilo včerajšnjega dne in nikomur ne bodo pustili, da kaj pridoda v reševanje krize. Celo pri tistih členih, kjer so se na koncu predstavniki iz koalicijskih vrst strinjali z opozicijo, niso potrdili opozicijskega amandmaja, ampak so enostavno napisali svoj amandma z enako vsebino, da ja ne bi imela opozicija prav. Toliko za kratek uvod. Kaj je bila vsebina teh amandmajev? Mi smo poskušali popravljati zakon v tistih členih, ki je najbolj sporen. Želeli smo, da samozaposleni ne bi bili poslani na loterijo, kjer se bodo merili njihovi februarski prihodki in glede na to njihova upravičenost do pomoči, ampak da bi se vzpostavili bolj odprti kriteriji, da bi samozaposleni lahko prišli do pomoči, ne pa da so prepuščeni dobesedno naključnosti tega, koliko so v mesecu februarju zaslužili, ko so lahko dobili tudi kakšno plačilo za pet ali pa deset mesecev nazaj, kar se jim pogosto dogaja. Drugič, želeli smo doseči, da podjetja, ki prejmejo pomoč za delavce, teh delavcev ne bi odpuščala – zavrnjeno. Tretjič, poskušali smo doseči, da bi lahko preživeli tudi študentje. Vlada se je zdaj odločila, da vsem razdeli 150 evrov, a hkrati pozabila, da imamo tudi študente, ki živijo v najemniških stanovanjih, ki za garsonjere plačujejo po 400 evrov in več, ki se preživljajo s študentskim delom in ki so čez noč ostali brez svojih dohodkov. Napisali smo člen v devetih odstavkih, ki bi jim pomagal. Rezultat – zavrnjeno brez debate. Poskušali smo pomagati najemnikom. Imate najemnike, ki so ostali čez noč brez dohodkov, najemnine 400, 500, 600 evrov in tako naprej tečejo. Imate tudi lokale, podjetja, ki najemajo poslovne prostore, ki ne morejo obratovati. Najemnine jim tečejo. Poskušali smo vnesti v zakon določbe, da bi se nekoliko umirila situacija zanje. Ponovno – zavrnjeno brez razprave. Poskušali smo vnesti pomoč za matere in očete samohranilce, za prekarce, tiste, ki delajo prek avtorskih honorarnih pogodb. Poskušali smo prepovedati, da bi banke v času, ko so krediti zamrznjeni, lahko vseeno obračunavale obresti. Se vam to zdi nagajanje? To so bili dobronamerni poskusi doprinosa k zakonu, ampak vse je bilo v enem bloku brez kakršnekoli argumentacije z vladne in koalicijske strani zavrnjeno. Tukaj vidimo en obris bodočega avtoritarizma, drugi obrisi pa so se pokazali v podtaknjenima 103. in 104. členu, ki se ne spopadata z epidemijo, ampak skušata prikazati, kot da se [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Kolega Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Drage kolegice in kolegi, spoštovana vladna ekipa! Olika od mene zahteva, da se najprej v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati zahvalim vsem, ki v teh izjemno težkih časih za vse človeštvo v Sloveniji skrbijo, še več, pregorevajo za naše zdravje, za naša življenja in pri tem nesebično udejanjajo ljubezen do bližnjega v skladu s Hipokratovo prisego ali na mnogo drugih načinov. Hvala tudi tistim, ki so pripravljeni pomagati, ki so človekoljubi in domoljubi, pa jim je to prepovedano. Zakaj? Zato ker se en del slovenskega spektra tudi po skoraj 30 letih samostojne države boji lastne slovenske vojske in se boji lastne slovenske policije. Slovenska vojska in slovenska policija so naši sodržavljani, so naši otroci, bratje in sestre, sosedje, sorodniki. Kdo se torej boji slovenske vojske in kdo se boji slovenske policije? Zaradi takšne blokade slovenske policije in slovenske vojske je danes vsa normalna Slovenija na nogah. Trideset let po prvih svobodnih volitvah se sama po sebi ponuja logična korelacija med političnimi silami, ki danes v času grozljive epidemije onemogočajo slovensko vojsko in policiji pri pomoči ljudem, in med političnimi silami, ki jim slovenska osamosvojitev nikoli ni bila intimna opcija. Nadaljujem z zahvalami, in sicer posvetovalni skupini naših domačih strokovnjakov iz akademskega in poslovnega sveta, ki jo je imenovala Vlada in jo je vodil dr. Matej Lahovnik. Štirinajsta slovenska vlada, na katero smo krščanski demokrati ponosni in v njej aktivno delujemo za dobro naših ljudi, je praktično v 100 urah od prisege pripravila 5 interventnih ukrepov, ki smo jih sprejeli prejšnji teden in že takrat napovedali, da bomo pripravili naslednji sveženj ukrepov. In danes napovedujemo, da že pripravljamo novi sveženj ukrepov za pomoč ljudem in gospodarstvu, da bi ohranili delovna mesta, ukrepov za omilitev posledic epidemije covid-19. Ja, tudi morebitne napake iz zakona, ki ga danes obravnava Državni zbor, bomo v okviru možnega popravili. Zavedamo se, da ni mogoče sprejeti za vse poslovne subjekte in državljane idealnega zakona, še posebej ko gre za 3 milijarde in 100 milijonov evrov pomoči. Nihče iz zakona, ki daje pomoč, ni izostal namerno. Nihče ni pozabljen. V novi sveženj ukrepov za omilitev posledic epidemije bomo poskušali zajeti tiste skupine, ki so pomoči res potrebne in so nenamerno izpadle iz obstoječe rešitve. Gre za to, da rešujemo ljudi, gre za to, da rešujemo slovensko gospodarstvo, od katerega vsi živimo. To je ključni namen tega zakona. V duhu tega zakona, kar je bilo tudi s strani naših ministrov večkrat poudarjeno, je zavedanje »Kdor prvi da, dvakrat da« in še pomembno načelo »Najprej daj in potem preveri«. Spoštovani gospe in gospodje! Če ukrepov za zajezitev okužb, ukrepov, ki jih predlagajo zdravstvena stroka in seveda tudi politika, Vlada in Državni zbor, ne bom spoštovali, bomo te 3 milijarde in 100 milijonov evrov vrgli skozi okno. Dragi kolegice in kolegi, če nas je v teh dneh lahko česa strah, nas je lahko strah samih sebe. Če v teh slabih časih mi ne moremo iz sebe izvleči najboljšega, gorje, kaj nas čaka v dobrih časih. Ne gre za to, kdo bo v politični tekmi prvi, gre za to, kaj je prvo. Zdravje zagotovo. In to je ključna človekova pravica vsakega, ključna. Tisti, gospe in gospodje, ki je danes na respiratorju, ima samo eno željo – da ponovno samostojno diha in da dokončno ozdravi. Nihče v človeški družbi nikoli nima dovolj časa. Virus SARS-CoV-2 ali koronavirus ga ima na pretek. Od nas, Državnega zbora, poslank in poslancev pa je odvisno, kako bomo darežljivi s tem časom do tega nevidnega, grozljivega sovražnika, ki pobira življenje ne samo v tako imenovanih rizičnih skupinah ljudi, žal tudi med mladimi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Kolega Marko Bandelli.
Spoštovani predsednik! Cenjeni poslanke in poslanci! Danes bomo odločali o tako imenovanem protikorona megazakonu, katerega osnovni namen je bila posledica epidemije za državljane in gospodarstvo. Verjetno si nihče od nas ni predstavljal, da bo širjenje novega koronavirusa tudi v Sloveniji pripeljalo do krize neslutenih razsežnost. V prizadevanjih za zajezitev širjenja okužbe je postopoma začelo ugašati javno življenje, kolesje gospodarstva se je nehalo vrteti, besedna zveza »ostani doma« pa je postala nova smernica vzornega in odgovornega državljana. Posledice, ki jih bo epidemija prinesla za našo državo, je v tem trenutku nemogoče v celoti napovedati, kaj šele izmeriti. Dejstvo je, da Vlada na učinkovit in solidaren način te posledice želi omiliti. V Stranki SAB te napore Vlade podpiramo, saj mora ladjo voditi samo en kapitan, ki mu moramo tudi zaupati. Ob tej priložnosti naj vas vse spomnim na še ene krizne čase, ki jih je Slovenija uspešno prestala. Leta 2013 smo z velikim finančnim vložkom sanirali banke in povečali dolg države. Takrat sicer ste temu ukrepu v Stranki SDS ostro nasprotovali, danes pa boste predlagali enako. Za razliko od vas v SAB do zadolževanja ne bomo kritični, saj se zavedamo, da je to cena za pomoč ljudem. Smo konstruktiven opozicijski partner in prepričani, da moramo v teh časih delovati hitro in enotno. Zato, da bi bili vladni ukrepi usklajeni tudi z opozicijo in bi interventni zakoni hitro pristali parlamentarno sito, smo v naši stranki predlagali protikrizno partnerstvo. Tega bi podobno kot v mandatu 2004−2008, ko je obstajalo partnerstvo za razvoj, vodil predsednik Vlade. Sicer pa v SAB predlog zakonskega svežnja v večini podpiramo, a dovolite mi, da izpostavim za nas ključne vsebinske poudarke in dopolnila. Prvič, z vidika pravične delitve je za SAB najpomembnejši parlamentarni nadzor, kajti na podlagi megazakona bo država v treh mesecih razdelila ogromno količino javnega denarja, kar tri milijarde evrov. Zato predlagamo poseben parlamentarni nadzor, v okviru katerega bi komisija z večino članov opozicije bdela nad dodeljevanjem in porabo sredstev po tem zakonu. Tisto, za kar si moramo vsi prizadevati, pa je jasna določitev kriterijev, kdo dobi koliko in pod kakšnimi pogoji, da ne bo prihajalo do arbitrarnosti in zlorab. Drugič, v enem od dopolnil smo v SAB predlagali, da se za 30 % znižajo plače tudi za vodilne kadre služb v večinski državni lasti. Namreč zakon poudarja načelo solidarnosti in družbene odgovornosti in tam jasno določa, da so tudi ti kadri pri spoštovanju za vzgled prebivalstvu. Tretjič, pozdravljamo umik kontroverznega 104. člena, ki bi policiji omogočal možnost lokacijskega nadzora posameznikov v karanteni mimo sodišč. Prav tako smo prepričani, da bi morali v celoti črtati tudi sporni 103. člen, ki kljub malenkostim popravkom še vedno širi pooblastila policije do te mere, da zajemajo potencialno celotno prebivalstvo. Za črtanje obeh členov smo v SAB skupaj s tremi partnerji opozicije vložili dopolnilo, ki žal ni bilo sprejeto. Četrtič, v SAB smo si prizadevali, da bi zakonski sveženj zajel čim več ranljivih skupin. Pozdravljamo izplačilo solidarnostnega dodatka za upokojence, prav tako ne smemo pozabiti na študente in na socialno najšibkejše družine, katerih otroci so pred epidemijo v šolah dobili po dva brezplačna obroka na dan. Zdaj je socialna stiska teh družin še večja, zato smo v SAB tudi zanje predlagali izplačilo solidarnostnega dodatka v višin 150 evrov. Naj za konec izrazim posebno pohvalo vsem zdravstvenim delavcem in pripadnikom Civilne zaščite, ki v teh dneh delajo preko svojih zmogljivosti in za dobro vseh nas. Želim si, da to krizo čim prej premagamo in da nas občutek solidarnosti, ki je zavladal, ne zapusti niti po njej. V Poslanski skupini SAB bomo predlog zakona podprli, a obžalujemo, da koalicija ni pristojnemu odboru ni sprejela niti enega dopolnila opozicije. Hvala za pozornost in ostanite zdravi.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, kolega Robert Polnar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! V epidemiji, s katero smo soočeni, je uspeh, zmaga skupnosti nad boleznijo, odvisen od medsebojnega zaupanja. Ne more država sama opraviti vsega, ravno tako kot se njeni prebivalci ne morejo sami obvarovati. Zmotno je prepričanje, da sta na tehtnici ohranitev ekonomije na eni strani in množično varovanje zdravja na drugi strani. V igri je veliko več kot pa samo denar. Državljani se odločajo, ali bodo verjeli inštitucijam ali ne. Brezobzirno se moramo soočiti z resnico. Moderni svet svoboščin in obilja je krhek in lomljiv. Naš svet ni samo svet tvegaj v ekonomiji, marveč je to svet družbe tveganja. Demokratična država pa je lepilo moderne družbe. Pozivanje na racionalnost in enotnost, ki so ga nekateri tolmačili kot politično taktiko, je zdaj postalo del psihologije množic, ki ne želijo živeti v tesnobi in negotovosti. Ni jasnih znakov, kako dolgo bo pandemija trajala. Popolnoma jasno pa je, da bodo posledice velike. Posledice koronakrize ne bodo samo zdravstvene, mnogi so zelo zaskrbljeni, kakšni bodo ekonomski efekti. Ljudje trenutno ne delajo. Ne bo jih malo, ki se ne bodo mogli vrniti na delo. Druge skrbijo družbene posledice, kako bo vse to delovalo na demografske trende, na migracije, na medgeneracijske odnose. Jasno se vidi, da bodo ekonomske posledice težke, da ekonomija nista samo ponudba in povpraševanje, ampak ekonomija predpostavlja tudi družbeno stabilnost, organizirano oblast inštitucije in družbene vrednote. Zdravje in smrt nista stvar tiskanja denarja. Poslanci Poslanske skupine Desus smo prepričani, da obstajajo vprašanja, kjer je potrebno nadvladati strankarske interese. Takih ciljev ni mogoče doseči z opiranjem na ideologije, temveč na izkušnje in znanje. Ni jih mogoče doseči z razmišljanjem o delitvi plena, o strankarskem interesu ali osebnih predsodkih. Praktična logika in zdrav razum zahtevata, da se družba povezuje z uresničljivimi cilji, ne pa razdeljuje s posebnimi interesi. S Predlogom zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo bo država interventno ukrepala v višini 3 milijard in 100 milijonov evrov, kar je nekoliko več kot 6 % bruto domačega proizvoda. Ukrepi na področju znižanja prihodkov znašajo od tega 213 milijonov evrov. Država mora prevzeti nadzor zato, da bi se primerno odzvala na krizo. Kriza, ki jo je izzval virus, je namreč zaustavila življenje na popolnoma nov način, s kakršnim nimamo nobenih izkušenj. Temeljna smotra, ki ju zasleduje zakonski predlog sta dva: ohranjanje delovnih mest in delovanja podjetij ter vzdrževanje znosnega socialnega položaja državljank in državljanov. Glavnina finančnih virov bo pridobljena iz Evrope od Evropske centralne banke iz primarne emisije. Republika Slovenija pa se je že zadolžila za milijardo in 100 milijonov evrov po relativno ugodnih pogojih. Pri učinkih niso upoštevani ukrepi za povečanje plačilne sposobnosti gospodarstva, ki so po našem mnenju izjemnega pomena. Z njimi bo država skrajšala roke plačila zasebnim subjektom s 30 dni na 8 dni, hkrati pa bo podaljšala roke plačila, kadar je upnik javni organ, na 60 dni. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da je impozantna serija ukrepov za razreševanje motenj, izzvanih s pandemijo, dokaz, ki daje siceršnjim dobrim nameram tudi nujno potreben odtenek prepričljivosti. Solidarnost, enotnost in dobronamernost se kažejo v znamenjih potrpežljivosti in sprejemljivosti. Preziramo vse poskuse, da se v katastrofi zasluži denar in pridobi slava. Kriznega položaja ne bomo razrešili s čudežem. Lahko se zgodi, da bo dolgo trajal. Družba v kriznih časih potrebuje vodstvo ne pa priprave na obračun in kalkulacije. Voditeljstvo je delati prve stvari, vodenje pa je stvari dobro opraviti. Poslanci Poslanske skupine Desus ocenjujemo, da je predlagani zakon makroekonomsko učinkovit in fiskalno koordiniran odgovor na močan recesijski pritisk virusne pandemije, zato ga bomo soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Predlagani ukrepi bodo imeli težko finančno breme, na vse štiri blagajne javnega financiranja bo udarilo 3,1 milijarde evrov. Človek se vpraša, od kod ta denar in kako ga bomo delili. Prej je bilo rečeno, nihče ni pozabljen, ampak jaz mislim, da je preveč upoštevanih. Mi smo za solidarnost, nismo pa za neumnost, tako da je vprašanje, ali je pametno, da Vlada, recimo, v zakonu govori, da delodajalci vsakemu zaposlenemu izplačajo mesečni krizni dodatek 200 evrov. V rekordnem letu 2019 je okrog 70 tisoč delavcev ostalo brez regresa. Ali mislite, da bodo delodajalci res dali teh 200 evrov svojim zaposlenim? Kako jih bomo pa kontrolirali in kako jih bomo sankcionirali, če ne bodo in na koga naj se delavci potem obrnejo? Zanima nas tudi, zakaj imajo izredno pomoč v obliki mesečnega temeljnega dohodka tudi verski uslužbenci, registrirane cerkve ali druge verske skupnosti. Jaz mislim, da je dovolj, da jim plačujemo že prispevke za socialno varnost. Potem enkratni solidarnostni dodatek za prejemnike denarne socialne pomoči, 150 evrov neto. Zakaj? Zato ker ne delajo, ker nočejo delati, ker dobivajo socialno podporo, bodo zdaj v zahvalo dobili še 150 evrov. Tisti, ki pa dela in je izpostavljen virusu, bo morda od delodajalca, morda, prejeli 200 evrov bruto. To pomeni, da bo delavec za to verjetno dobil manj denarja, kot tisti, ki je lenuh in ki ne dela. To je zadeva, ki jo bo treba popraviti. Tudi za študente enkratni solidarnostni dodatek v višini 150 evrov kar tako, brez razmisleka, ni smiseln. Konec koncev, kaj pa tisti študentje, ki živijo pri starših in v bistvu nimajo stroškov, dobijo denar direktno v žep. Res je, to bi morali dobiti študentje, ki se preživljajo tudi na ta način, da delajo preko študentskih servisov. Ampak zakaj pa potem tisti, ki niso obremenjeni z ničemer, ravno tako dobijo? To se pravi, solidarnost je nekaj zelo čudnega tukaj v tem primeru. Tukaj ne more biti solidarnost, tukaj je to neumnost. Marsikaj bi se lahko prihranilo tudi na ta način. Glede na to, da je z zakonom omogočena tudi začasna premestitev javnih uslužbencev, me zanima, katere javne službe se bodo pa tukaj premeščale. Kam bodo šli učitelji, učiteljice, profesorji in tako naprej? Njih ne morete premestiti v zdravstveni sistem. Ne morejo. In ti ljudje, ki, recimo, ne samo oni, marsikdo, ki ne dela, pa vendarle dobiva plačo. Zdaj bo dobil pa še dodatek, pa je v bistvu doma. Vlada bo funkcionarjem odvzela 30 % plač. V redu. Ampak zakaj ne odvzame 30 % celotnemu javnemu sektorju, od katerega je velik del tega javnega sektorja doma in ne dela, pa vendar bo dobil celo plačo. Pa še posebej, če pogledamo to, da, recimo, tožilci in sodniki se pa ne bodo odpovedali 30 %, pa so oni zdaj sami razglasili, da sodišča ne delajo, razen v najbolj nujnih primerih, kadar gre za tiste procesne stvari, ki jih morajo speljati v hitrem času in na kratko. Popravki tega zakonskega predloga morajo biti, so nujni in jih pričakujemo v drugem zakonskem paketu. Drugače pa se v Slovenski nacionalni stranki zavedamo, da je ta zakon nujno potreben, da ga moramo sprejeti in ga bomo absolutno sprejeli, o tem ni nobenega dvoma. Smiselno pa je popraviti kakšne nesmisle, dodelati kakšne finančne nagrade sem ter tja, tako bi se pri teh 3 milijardah lahko tudi nekaj 100 milijonov prihranilo, kajti enkrat bomo moral ta denar vrniti.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, kolega Ferenc Horváth.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi! Tisztet Hölgyeim és Uraim, mindenkinek szép napot kívánok! Un cordiale saluto a tutti. V Poslanski skupini italijanske in madžarske narodne skupnosti podpiramo Predlog zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo, saj menimo, da prinaša dobre rešitve. V kriznih časih, kot jih doživljamo te dni, lahko s hitrimi in ustreznimi rešitvami priskočimo na pomoč občanom, predvsem tistim, ki so se znašli v najtežjem položaju. Epidemija koronavirusa je največja preizkušnja za prebivalke in prebivalce Slovenije po osamosvojitveni vojni. Mnogi z nadčloveškimi napori pomagajo bolnim in pomoči potrebnim, drugi opravljajo svoje delo, njim se je potrebno še posebej zahvaliti, da naše življenje čisto ne obstane. Veliko pa jih je čez noč ostalo brez dela ali so v hudih stiskah. Vsem je potrebno pomagati in ta predlog zakona za vsakega prinaša določene rešitve. Njegov cilj je ohraniti ljudi, delovna mesta, potenciale v gospodarstvu, obrti, kmetijstvu, izobraževanju, kulturi, znanosti in na drugih področjih življenja, tako v sedanjih težkih razmerah kakor tudi takrat, ko se bo življenje normaliziralo in se začelo vračati na stara pota, torej takrat, ko bomo uspešno premagali nevarnosti, ki jih prinaša epidemija. Zato morajo biti ti ukrepi življenjski, še posebej v obmejnih območjih, kjer je pretok blaga, storitev in delovne sile skoraj neizogiben. Pomemben je tudi dialog s sosednjimi državami, da so ukrepi uglašeni in da poleg omenjenega omogočajo tudi stike z ožjimi družinskimi člani. Že med usklajevanjem besedila tega zakona smo se srečevali z mnogimi vprašanji, stiskami in posebnimi težavami ljudi. V naši poslanski skupini smo Vladi posredovali predloge za morebitne nadaljnje korake, ki so delno zajeti že v tem zakonu, ki se nanašajo tako na upokojence kakor tudi na kmete, morske ribiče, starše otrok s posebnimi potrebami in druge. Vsekakor sva mnenja, da je potrebno pomagati zlasti tistim dijakom in študentom, ki obiskujejo šolo ali fakulteto izven svojega stalnega bivališča. Veliko njih ob študiju dela, da pomagajo staršem pokriti življenjske stroške. Stroški so jim ostali, možnosti za zaslužek pa so skoraj v celoti izgubili, zato je tu pomoč še posebej potrebna in smo mnenja, da bi bila lahko večja od 150 evrov. Potrebno bi bilo pomagati predvsem tistim, ki stroške in izpad prihodkov lahko tudi dokažejo. Kot sem že omenil, naše pripombe so bile delno upoštevane že pri tem zakonu, nekateri predlogi pa naj bi bili zajeti v tretjem sklopu. Menimo, da je ta zakon potrebno sprejeti, da se lahko aktivnosti in pomoč ljudem začnejo čim prej uresničevati, morebitne pomanjkljivosti pa odpraviti v najkrajšem času z novim, tretjim sklopom zakonov. Vsem državljankam in državljanom Slovenije želim, da ostanemo zdravi, ostanemo doma, pazimo nase in na druge ter upoštevamo navodila pristojnih služb. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolega Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani minister, kolegice, kolegi! Pred nami je že drugi paket ukrepov, ki jih je pripravila Vlada Republike Slovenije pri blaženju posledic epidemije koronavirusa. Poudariti je potrebno, da je Državni zbor že pred časom sprejel prvi paket, ki je obsegal ukrepe na področju javnih financ in pa na področju plačila kreditov. Drugi paket za blaženje posledic epidemije koronavirusa izboljšuje predvsem socialni položaj ljudi, o čemer smo prepričani v Slovenski demokratski stranki, da je prava pot. V blaženje posledic epidemije koronavirusa, ki jih predvideva ta zakon, so vključeni predvsem samozaposleni, študentje, upokojenci in pa v delu se pomoč daje tudi delodajalcem. Država bo namesto delodajalcev prevzela plačilo prispevkov zaposlenih, prevzela bo nadomestila za bolniško odsotnost, samostojnim podjetnikom se daje nadomestilo v višini 700 evrov ter plačilo vseh prispevkov. Predvideni paket predvideva pomoč študentom v višini 150 evrov. Predvideni zakon predvideva pomoč upokojencem v različnih višinah, predvsem tistimi z najnižjimi pokojninami, v razponu od 130 evrov do 300 evrov, tu gre za posamezne pakete. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ni države na svetu, ki bi v tej hudi krizi lahko zgolj z enim zakonom rešila vse posledice, ki jih prinaša epidemija koronavirusa. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da Vlada pripravlja že naslednji paket, ki bo vključil tudi vse pripombe, ki so bile podane s strani opozicije, in da bo vključila tudi paket, ki so ga podale različne organizacije, od Gospodarske zbornice, Obrtne zbornice [[…]]Vse te pripombe so na mestu, vendar je potrebno poudariti, da se jih ne da zložiti samo v en zakon. Tudi napadi s strani opozicije, da koalicija ni upoštevala njihovih predlogov, so z naše strani opravičeni. Povedali smo, da smo prišli do spoznanja, da če bi upoštevali vse predloge, vse amandmaje, bi ta zakon na koncu postal slab in bi bila verjetno velika verjetnost, da ta zakon na nek način tudi ne bi šel skozi. Zato smo prepričani, da je potrebno vse te predloge vključiti v novi paket. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da rešitve, ki jih predlaga Vlada, gredo v pravo smer, da Vlada deluje učinkovito in da vsi ti ukrepi, ki se sprejemajo, se sprejemajo predvsem v dobro vseh državljank in državljanov Republike Slovenije, v dobro vseh zaposlenih v Republiki Sloveniji, v dobro podjetij. Prepričani smo, v danem trenutku ni tako pomemben uravnotežen proračun, bistveno bolj pomembno je zdravje ljudi, podjetja, delovna mesta. Ukrepe, ki jih je predlagala Vlada Republike Slovenije v tem zakonu, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolega Robert Pavšič.
Spoštovani minister, predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci, spoštovana Slovenija! Pretežni del interventnega zakona prinaša ukrepe, usmerjene v socialo in gospodarstvo. Prepozna bistveno, to so ljudje in podjetja. Glavnina skrbi je usmerjena v omilitev stisk, kar je prav. To počnejo vse države in tudi vsaka slovenska vlada bi pripravila ukrepe v podobnem duhu. Res pa bi se razlike, morda ne nepomembne, merile v odtenkih ali, če hočete, v senzibilnosti do posameznih skupin prebivalstva. Bi pa drugače kot tokratna, brez dvoma, ravnala neka druga opozicija. Očitno drži, kar pravijo. Namreč, da v krizi vsi postanemo socialisti, tudi siceršnji različno glasni zagovorniki parole, da javne storitve potrebujejo konkurenco zasebništva. Država je čez noč postala pričakovani rešitelj vsega in vseh, celo zagovornikov nevidne roke trga. Če smo ob zadnji finančni krizi, ko se je zlomil kapital, lahko bankam dali 5 milijard, je prav, da danes, ko se lomi trg dela, za ljudi in njihova dela mesta namenimo 3 milijarde. Vsaj upamo, da gre pretežni del zanje, glede na dosedanji postopek sprejema tega zakona namreč prepričani ne moremo biti. Z nič posluha za predloge opozicije in socialnih partnerjev zdaj torej hitimo celiti rane, ki jih pušča epidemija. Ne skrivam pa, da me precej bolj skrbi rehabilitacija v postkorona mesecih. Zanimajo me ukrepi, ki jih Vlada pripravlja za čas okrevanja. Ni dvoma, vojna − kar je vaš izraz in včasih že način ravnanja − bo pustila žrtve, le da se bodo takrat merile v številu propadlih podjetij, številu zaprtih espejev, v številu izgubljenih delovnih mest. Nočem nove še hujše krize, zlasti ne socialne. Preprečite pa jo lahko le vi, spoštovani člani Vlade. To je vaša odgovornost. Če izpred slabega desetletja poznamo šok o povpraševanju, se tokrat lahko bojimo šoka o ponudbi in distribuciji. Kako ga boste preprečili? Kako boste zagnali proizvodnjo? Kako ohranili oziroma ustvarili nova delovna mesta? Imate načrte? Začnite jih razkrivati, da se ne bo mudilo tako, kot se mudi tokrat. Vzemite kot dobronamerno. Zbirajte predloge, posvetujte se, poslušajte, ne dajajte nenehnega vtisa samozadostnosti in konspirativnosti. Zakaj opozarjam na vse to? Preprosto zaradi nekakšnega nelagodja ob izkušnjah, najprej iz obdobja 2004−2008, ko se je trošilo nesorazmerno s prihodki in zadolževalo, kar je državo pustilo na krizo povsem nepripravljeno, nato zaradi časov famoznega Zujfa, ko se je rezalo tudi pri javnih investicijah, kar je dokazano recesijo le še poglobilo. Nočem ponovitve napak. Zato me zanima, koliko denarja puščate za čas po epidemiji, za jesen. Od kod nam te tri milijarde? O izdaji koronaobveznic namreč dogovora v uniji še ni, vi pa tudi generalne usmeritve skrivate. Spoštovana Vlada, s tem se velja ukvarjati, ne pa s krepitvijo policijskih pooblastil v interventnem zakonu. Morda želite poleg opozicije prisiliti tudi kako koalicijsko partnerico, da podpre zametek represije oziroma policijske države, na kar ste bili opozorjeni? Počasi in potrpežljivo uvajate selektivne prepovedi in omejevalne ukrepe, jih postopno zaostrujete, širite nadzor. To je kot kuhanje žabe v mrzli vodi. Pojasnilo pa vedno isto, da je to v naše dobro. Skušate legitimirati hojo po robu, hočete blagoslov za zdrs iz demokracije. Ne bom izrekel kam. Z nekaj odstavki povozite kar tri člene ustave, toliko slabše za ustavo. Državni zbor bi si želeli zgolj kot privesek – ja, se sliši že znano. Že s tem zakonom boste začasno povozili nekatere druge in odločanje podelili Vladi ali ministrom. Pozivam vas, bodite sorazmerni, ne izigrajte zaupanja, še zlasti ne ljudi, kajti potrebovali ga boste. In predvsem, ne ustvarjajte izrednih razmer, nismo naša severovzhodna soseda. Posvetite se novim ukrepom za ljudi in gospodarstvo. To je vaša odgovornost.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Matjaž Han.
Hvala lepa. Dovolite mi, da se tudi v imenu poslanske skupine na začetku zahvalim vsem požrtvovalnim ljudem, ki v teh težkih časih rešujejo življenja, ki skrbijo, da država funkcionira, in samo ena enostavna beseda – moj poklon. Pred nami je drugi protikorona paket za pomoč ljudem in gospodarstvu. Da so cilji zakona jasni, so že ekonomski strokovnjaki povedali, ko so svoje smernice predstavili in so rekli nekako takole: ohranjanje delovnih mest, pomoč samozaposlenim, izboljšanje likvidnosti podjetij, pomoč ljudem, ki se jim bodo zmanjšali prejemki. To je takrat bilo zelo jasno. Danes pa vidimo, da so cilji ostali isti, poti do teh ciljev pa v bistvu žal ne. To se je izkazalo že ob prvih kritikah, da bodo podjetja in posamezniki do pomoči zaradi zakompliciranih postopkov težko prišli in da bo potrebno nekaj spremeniti v tej zakonodaji. Mi žal nismo bili uspešni pri temeljnih spremembah, pri naših amandmajih. Če vam samo povem, 22. člen, ki je ključen za to, da bodo ljudje dobili to samopomoč ali pa podjetja dobila pomoč, je zelo nejasno zapisan, tudi zaradi specifik samih podjetnikov. In pa še, kar me bolj skrbi za naprej, je demotiviran za to, da bi podjetniki po tej krizi lahko boljše poslovali. Premalo se je poslušalo dobronamerna opozorila sindikatov. Premalo se je poslušalo dobronamerna opozorila obrtnikov, gospodarskih združenj in pa tudi posameznikov, ki opozarjajo na pasti in pomanjkljivosti tega pomembnega zakona. Kaj je še jasno? Da govorimo o treh milijardah vredne pomoči. To je nenormalno veliko denarja. Vrednost treh milijard pa se lahko hitro razvodeni, če ne bomo targetirali pravih ciljev. Še več, v tem primeru bo potrebno še veliko več denarja, če bodo te napačne odločitve sprejete v teh dneh. S sprejetjem treh milijard vrednega paketa v bistvu fiskalnega pravila več ni, kar pa ne pomeni, da ne sme biti tudi kontrole nad razporejanjem tega denarja. In zato mislimo, da je treba vzpostaviti vse mehanizme, da bomo tudi v opoziciji vedeli, kam s temi velikimi denarji. Tri milijarde vreden paket je zaobjel nabor, ki je šel po tej logiki: vsega po malem, ne pa pomoč vsem. To pomeni, da so določene skupine deležne pomoči, določene pa ne, kot so na primer študenti, prekarni delavci, del upokojencev, del ljudi, ki so v socialni stiski, in tako naprej in tako naprej, tu bi lahko našteval še kar nekaj časa. Zmotilo pa je mene osebno nekaj, na kar moramo biti pozorni – večja vloga bank pri pomoči. V banke smo nedolgo nazaj vlagali milijarde. Danes je čas, vsaj mislim si, da bi banke aktivno pristopile k pomoči ljudem, ki so prišli v stiske. Upam, da se tega zaveda tudi Vlada. Vendar je Vlada naredila ravno nasprotno. Ko je že v prejšnjem zakonu, prvem zakonu, na nek način opozorila na to, da je treba tudi banke vključiti v to reševanje, je, zanimivo, v tem drugem paketu povozila vse tiste člene za nazaj in v bistvu omogočila bankam, da bodo lahko v teh časih krize, ko bodo zamrznile kredite, še vedno računale svoje obresti. Kar se mene tiče nenormalno. Pozabila je lokalne skupnosti, ki so v prvi bojni liniji, poleg zdravstva seveda, s to hudo boleznijo. So pa ostale same s svojimi stroški, same v svoji organizaciji in same v svoji popotrebni dejavnosti. Ne bo dovolj, da se nanje spomnimo samo takrat, ko sprejemamo ZIPRS in ko govorimo o povprečninah, temveč sedaj, ko krvavo potrebujejo sredstva, da prebrodijo to krizo, ki je v bistvu same niso vzpostavile. Zato občine ne potrebujejo naše zahvale, potrebujejo pa sredstva, da bodo lahko pomagale občanom. Potem nalagamo, da je treba zdravstvo plačevati. Se strinjam. V bistvu pa ne povemo, kako bomo v zdravstvo nalili svež denar [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 22. člen ter amandma Poslanske skupine SAB in amandma poslanskih skupin Levica in LMŠ. Želja po razpravi? Je. Prožim listo. Prijava poteka. Prvi ima besedo kolega Marko Koprivc.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani minister! Nahajamo se v res težki situaciji. Še pred slabim mesecem si verjetno ne bi niti predstavljali, da do take hude zdravstvene krize lahko pride. Na vsak način je normalno in pravilno, da je Vlada na to situacijo odreagirala. Verjamem, da bi tudi vsaka druga Vlada ravnala popolnoma enako. V tej situaciji se je pokazalo tudi, kako pomembno je, da imamo kvaliteten zdravstveni sistem, in zato bi tukaj posebej izpostavil pomen javnega zdravstva. Konec koncev res kapo dol vsem zdravstvenim delavcem, ki skrbijo za to, da se ta kriza koliko toliko za enkrat še v mejah normale nekako rešuje in skrbi za vse zdravljenja potrebne bolnike. Pred nami je tako imenovani drugi protikorona zakon. Kot sem že rekel, sam namen zakona je popolnoma na mestu. Je pa kar nekaj problemov, ki bi jih želel izpostaviti, in sicer je prvi problem ta, da se je zakon sprejemal zelo na hitro, prehitro, kljub temu da je bilo kar nekaj pozivov s strani opozicije in drugih skupin, da bi za to potrebovali morda nekoliko več časa. Drugi ključni problem pa je ta, da dejansko Vlada ni v nobeni točki prisluhnila ne strokovni javnosti in ne opoziciji. Če niste prisluhnili opoziciji, je na nek način lahko še razumljivo, ampak to, da tudi strokovni javnosti niste prisluhnili, niste prisluhnili pripombam Gospodarske zbornice, niste prisluhnili pripombam sindikatov, nevladnih organizacij in tako naprej, to pa je vsekakor zaskrbljujoče. Opozicija je bila izrazito dobronamerna. Če ste spremljali razprave na včerajšnjem in še dan prej Odboru za finance, smo pristopili dobronamerno. Želi smo dejansko pomagati. Vložili smo številne amandmaje, a žal niti eden, niti eden amandma na koncu ni bil sprejet. Posledica tega je seveda, da je zakon pomanjkljiv, da ne ščiti v celoti najšibkejših. Marsikdaj se zdi, da bolj ščiti kapital in sama podjetja kot dejansko tiste, ki bi pomoč potrebovali. Predvsem pa so, morda ne namenoma, številne najranljivejše skupine iz teh ukrepov izvzete. Dam samo primer, študentje, ki bodo upravičeni po tem zakonu do 150 evrov nekega nadomestila oziroma izplačila, po obstoječem predlogu zakona ta denar dobijo samo redni študentje, kljub temu da so izredni študentje tisti, ki ne delajo in imajo potrdilo o tem, popolnoma izenačeni z rednimi študenti in bi ravno tako morali pridobiti ta dodatek na neki način. Konec koncev tudi izredni študentje delajo preko študentskega servisa in so zaradi trenutnih razmer onemogočeni do samega dela, ravno tako morajo plačevati morebitno najemnino za stanovanje bodisi študentski dom. Ampak tem dobronamernim opozorilom opozicije niste prisluhnili in amandmaja niste sprejeli. Ravno tako matere samohranilke, ki niso upravičene, agencijski delavci, honorarci, najemniki stanovanj [[…]]Kje so brezdomci? Vlada je s svojo glasovalno mašinerijo vse amandmaje zavrnila. Dam še en primer, socialni demokrati smo vložili amandma, kjer bi se jasno definiralo, da se do konca prvomajskih praznikov oziroma do začetka maja ministrstvo, pristojno za šolstvo, opredeli oziroma jasno pove, kako bo z maturo. Tudi ta amandma, ki nima nobenih finančnih posledic, je bil zavrnjen. Res je, da se je na to temo vmes ministrica oglasila, ampak mislim, da ne bi bilo popolnoma nič narobe, če bi se taka stvar zapisala v zakon. Konec koncev se zavedate, da je matura zelo pomembna stvar in da bi bilo tako staršem kot bodočim maturantom zelo pomembno, če bi do nekega roka izvedeli, kako in kaj bo letos z maturo. Tako da nam je žal, res, želeli smo drugačno vlogo opozicije, kot jo je razlagal nedavno nazaj aktualni minister za finance, nekdanji poslanec, ko je rekel, da cilj opozicije je samo to, da čim prej pride na oblast in da kontrira obstoječi oblasti. Mi smo iskreno želeli na drug način pristopiti, ampak očitno smo naleteli na zaprta vrata. Kot je bilo že povedano večkrat, bo ta paket ukrepov stal nekje 3 milijarde evrov. Jaz bi želel jasno zagotovilo oziroma da sploh poveste, od kje se bo ta denar jemal. Zdaj v gradivih piše, da so to proračunska sredstva. V proračunu seveda teh sredstev ni. Kot je povedal že predsednik Vlade in tudi verjamem, da se bo velik del tega zagotovil preko evropskih sredstev, povratnih ali nepovratnih, in pa kreditov. Nek del bo pa zagotovo tudi na račun obstoječega proračuna, se pravi, prerazporejen iz drugih postavk. Mene zanima od kje. Iz preteklosti imamo izkušnje z ZUJF, ki ga je uvedla ravno tako Janševa vlada. ZUJF, ki je pomenil znižanje plač za javne uslužbence, znižanje nadomestil, socialnih transferjev in tako naprej. Ali lahko zagotovite, da tokrat v to smer ne boste šli? Veliko govorijo predstavniki trenutne koalicije, predvsem najmočnejše stranke, o preplačanosti nevladnih organizacij. Zanima me, ali lahko računamo na to, da boste ohranili financiranje le-teh? Ali bodo le-te prve žrtve tako imenovanega čiščenja proračuna, kot se je izrazil oziroma je grozil eden izmed poslancev SDS? Na ta vprašanja bi prosil jasne odgovore. Druga zadeva, tako imenovani represivni členi, 103. in 104. člen zakona. Ves čas smo opozarjali, da te zadeve ne sodijo v ta zakon. Konec koncev je bilo tudi opozorjeno s strani Zakonodajno-pravne službe in številnih drugih institucij, da so ti členi celo protiustavni. Me veseli, da se je 104. člen črtal. 103. člen pa še vedno ostaja, kljub številnim opozorilom tako stroke kot opozicije. Na nek način mi je res žal, da se to ni izločilo iz zakona, ker je to še neka dodatna senca dvoma in še dodaten otežilni element, ko se bomo odločali o podpori tega zakona. Nekako me ves čas navdaja občutek, ko gledam širšo sliko, ta konkretni zakon, ki ga obravnavamo, kot tudi druge ukrepe Vlade, da si Vlada na nek način želi še dodatno, bolj kot je potrebno ustvarjati neke izredne ukrepe, ki morda lajšajo način vladanja na dolgi rok, ki omogoča uporabo izrednih sredstev, represivnih, celo protiustavnih. Bojim se res, da tukaj Vlada ne deluje v celoti dobronamerno, ampak da v marsikaterem delu želi to krizo uporabiti tudi za krepitev absolutne, popolne oblasti. Konec koncev je ravno včeraj Odbor za obrambo odločal o povečanju pooblastil Slovenske vojske na meji, rekoč, da je potrebno to zaradi te humanitarne oziroma zdravstvene krize. Temu seveda ni tako. Jaz mislim, da državljanke in državljani dobro vedo, da migrantska kriza nima nikakršne veze s trenutno zdravstveno situacijo v Sloveniji. Poleg tega pa v zadnjem času nekega navala beguncev po balkanski poti ni. Jaz sem zelo vesel, da včeraj teh dveh tretjin ta zakon oziroma ta člen Zakona o obrambi, ki povečuje pooblastila, ni dobil. So pa intence, težnje pač, v katero smer Vlada gre. Konec koncev imamo izkušnje iz preteklosti in imamo izkušnje iz sosednjih držav, kaj prijatelji predsednika Vlade in pa največje stranke v sosednjih državah počnejo. Konec koncev je na Madžarskem ravno tako razglašeno neko izredno stanje, kjer oporečniki dobijo zaporno kazen za več let. In jaz upam in verjamem, da v to smer slovenska vlada ne bo šla. Skrbijo me tudi odnosi med Nacionalnim inštitutom za javno zdravje in pa Vlado. Kljub temu da je zdaj na poziciji že tako rekoč drugi, že zamenjani direktor te institucije, predstojnik te institucije, smo lahko videli v medijih, da se Vlada očitno tudi s to institucijo pri pomembnih ukrepih ni posvetovala. Kaj je posledica tega? Posledica tega, da bo verjetno tudi ta novi direktor zaradi neposlušnosti izgubil mandat. Tako da je kup nejasnosti, kup je skrbi. Prepričan sem, da moramo premagati najprej virus, potem pa premagati tudi avtokratsko oblast. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Bandelli.
Predsednik, hvala, bom zelo kratek. Bom obravnaval samo amandma v eni določeni točki, v drugem odstavku, kjer bi mi praktično samo spremenili to besedno zvezo, se pravi, »in v drugem polletju 2020 ne bomo dosegli več 20 %« in bi spremenili s tem, da ne bi bilo »več 50 %«, samo v tem. Bom tudi obrazložil na hitro zakaj. Kot veste, v določenih dejavnostih, zlasti storitvenih, ki v času epidemije delujejo tudi na določenem zmanjšanem obsegu, se zna zgoditi, da bo njihov promet v drugem polletju zarasel, in to občutno lahko, kar tudi upamo vsi, da se bo zgodilo. Na tak način jim damo možnost same rasti, ponovne rasti. Če oni čutijo, da je njihova nevarnost, da bi presegli tistih 20 % meje, se bojim, da bodo izbrali drugačno pot, z odpuščanjem delavcev ali pa celo z likvidacijo firme kot take. Jaz mislim, da je ta naš predlog amandmaja še toliko bolj utemeljen, kot veste, so izjave delodajalcev v primeru nepravilnih predvidevanj o višini prihodkov tudi kazniva, tako da je predmet materiala o kazenski odgovornosti tudi tukaj prisotno. Mislim, da je tukaj zelo dobro, da damo možnost ponovne rasti podjetjem pa tudi, po mojem mnenju, ponovnih zaposlovanj. Toliko z moje strani, nič drugega. Hvala.
Hvala. Naj omenim, da je v razpravi tudi amandma k 22. členu Poslanske skupina SD. Gospod minister Šircelj.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Jaz bi vsekakor rad dal pojasnilo k nekaterim navedbam, tukaj mislim na navedbe poslanca Koprivca v zvezi z namerami Vlade. Tukaj bi zelo rad jasno povedal, da namera Vlade in vsi ukrepi gredo v smer, da se prepreči širjenje epidemije, da se zavarujejo življenja in zdravje ljudi. Vsi ti ukrepi, katerekoli pogledate, gredo izključno v to smer. Nobenega strahu ni treba tukaj, nobenih skrbi ni treba tukaj, da bi šli ti ukrepi v kakršnokoli drugo smer. Ti ukrepi, katere ste omenjali, se sprejemajo za dva oziroma tri mesece s tem posebnim zakonom. Tudi, če želite, 103. člen v tej povezavi se izključno sprejema, in to je navedeno, z namenom preprečitve širjenja epidemije. Število okuženih se bliža tisoč. Število mrtvih se povečuje. In Vlada je zaradi tega zaskrbljena. In treba je sprejeti določene ukrepe, da se ta virus ne razširi tako, kot se je v nekaterih državah. In vsi ukrepi, ki jih Vlada dela v zadnjih dvajsetih dneh, kolikor časa je na vladi, gredo v to smer. Tako da tukaj je kakršenkoli strah, da bi se karkoli zgodilo, popolnoma nepotreben. Izkušnje iz preteklosti, o katerih govorite − jaz se opravičujem, jaz nimam izkušenj in mislim, da marsikdo tudi drug ne s tem, kako preprečiti širjenje virusov, kako preprečiti širjenje epidemij. In ti ukrepi, ki so danes pred vami, in ukrepi, ki pridejo, gredo izključno v to smer. Tukaj so seveda insinuacije, da gre to za karkoli drugega. Jaz jih tukaj zavračam. Moramo pa enostavno zagotovit, da se ustavi širjenje, da se ustavi prirast vedno več obolelih ljudi, vedno več smrtnih žrtev, vedno več ljudi na intenzivni negi. V zadnjih dvajsetih dneh ta vlada dela izključno to in vsi ukrepi gredo v to smer.
Hvala lepa. Zaradi nekih težav s tehniko ne bom sprožil nove liste, imam pa kar nekaj prijavljenih. Vas bom prebral: kolega Kordiš, potem Mesec, Kovačič, Zabret, Knežak, Möderndorfer. [[oglašanje iz dvorane]] Zaradi tega, ker prožene liste ne delujejo. [[oglašanje iz dvorane]] Niso vedeli, so se prijavili. Besedo ima kolega Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že odkar je nastopila nova vlada, lahko spremljamo celo serijo ukrepov, ki se jih predstavlja kot ukrepe za zajezitev koronavirusa. Ampak takoj ko pogledamo zakon, ki je pred nami, nam zelo jasno stopita pred oči, kaj sta dve dejanski vladni prioriteti. Prva je utrditev oblasti. Če je potrebno, tudi z avtoritarnimi sredstvi. Druga je, največji del financ iz svežnja koronapomoči, milijarde in milijarde javnega denarja pretopiti v dodaten dohodek za lastnike kapitala. Če bodo pomoči iz tega zakona deležni pripadniki posameznih ranljivih skupin, od revnih upokojencev do samozaposlenih, je bodo deležni v drobtinicah. Pri tem veliko delavcev prekarcev, samozaposlenih v kulturi in drugih kategorij ostaja izven zakona. S tem, ko je bilo včeraj na odboru z koalicijskim glasovalnim strojčkom zavrnjeno praktično vse, kar smo v opoziciji na mizo prinesli od amandmaja, se še posebej potrjuje, kako je vladna retorika o odprtosti in pomoči za vse v resnici prazna. Želijo pomagati sami sebi do neskončne oblasti, eventualno tudi s suspenzom demokracije in svojim kapitalističnim prijateljem, da ne bodo trpeli njihovi dobički. Če ste prisluhnili današnjemu uvodnemu nagovoru predsednika Vlade, ste tudi lahko ugotovili, da je cela država v epidemiji, samo Janez Janša je v vojni in zataknjen v letu 1991 in preganjanju komunistov. Mi smo sredi epidemije, čez tisoč obolelih, domovi za ostarele klecajo, število smrtnih žrtev se povečuje, predsednik Vlade pa predstavlja drugi paket ukrepov proti koroni, z zgodbicami izpred 30 let. To je čisto takšen Freudovski moment, ki podčrtava, za kaj se v resnici v vladnih usmeritvah in prizadevanjih v zadnjih treh tednih gre. Za oblast, pod krinko epidemije. Če bi bilo drugače tudi v tem korona zakonu, bi lahko brali določbe, ki pomagajo pretežno delavskemu razredu, ne pa pretežno biznisu. Seveda, ker gre ves denar k biznisu, potem zmanjka denarja za revne upokojence, zmanjka ga za samozaposlene, zmanjka ga za najemnike, še celo določbo imamo noter, ki bankam omogoča nadaljevanje obrestovanja sicer zamrznjenih kreditov. To niso ukrepi v dobri veri. Od vseh amandmajev, ki smo jih v Levici lahko predložili k današnji obravnavi zakona, jih bom nekaj predstavil, ostale smo si razdelili med seboj poslanci v Levici, sicer brez kakšnega silnega upanja, da bo koalicijski glasovalni strojček dejansko podprl te ukrepe za delovne ljudi, pa vendar mislim, da je smiselno artikulirati alternative temu, kar Vlada dela, če ne drugega, za to, da se zgradi dovolj močan javni pritisk in bomo morda v tretjem paketu pomoči, v naslednjem koraku prišli do rešitev za delavski razred. Začel bi z amandmajem k 26. členu, ki pokriva agencijske delavce. Agencijski delavci so skupina prekarnih delavcev, ki jim ta zakon ne nudi nikakršne zaščite.
Kolega Kordiš, jaz vas samo prijazno opozarjam, da se držite teme 22. člena in razpravo omejite.
Ja, ja, samo običajno, ko se začne razprava in pri prvih amandmajih, je ta razprava tudi splošnejša.
Ne, razprava je splošnejša, ko je vložen amandma k 1. členu zakona, ne pa k prvemu po vrsti. Tako da vas tu prosim, da se omejite vsebinsko v razpravi na ta amandma. Hvala.
Predsedujoča, prvič, minutaža mi teče ob vaših intervencijah, in drugič, vselej smo razpravljali celovito in splošno tudi pri prvem amandmaju k določenem zakonu, že v dveh mandatih, odkar smo tukaj. Tako da če mi dovolite, bom nadaljeval. Pa če lahko prištejete eno minuto k času, zato ker sva pokurila čas za moje poslanske kolege iz vrst Levice za obrazložitev amandmaja. Skratka, agencijski delavci, skupina izpostavljenih prekarnih delavcev, ki s tem koronazakonom ne dobijo nobene zaščite, pa jih je veliko. Pa že tako jih delodajalci prestavljajo iz firme v firmo, dajejo jih za en stroj, za drugi stroj ali na čakanje, nikoli ne vedo, kakšne usode se lahko nadejajo. In mi pravimo, da je tem delavcem potrebno urediti nadomestilo v višini minimalne plače in da mora za to nadomestilo poskrbeti delodajalec. Naslednji amandma, ki bi se ga dotaknil, je amandma k 60. členu. Cela skupina revnih upravičencev do socialnih transferjev je iz tega zakona izpadla. Pa vemo, da ne gre samo za te upravičence, ki že so v tem trenutku, ampak da se bo število socialno ogroženih, ki bodo zaprosili za denarno socialno pomoč, recimo, drastično povečalo v naslednjih tednih, ker jim upadajo dohodki. Za njihove siceršnje dejavnosti Vlada ni poskrbela pokritja, odrekla jim je pomoč in edina pot, ki jim bo ostala, je, da potrkajo četudi na digitalna vrata centrov za socialno delo in oddajo vlogo za pridobivanje pravic iz javnih sredstev. V setu ukrepov na to temo najprej predlagamo, da se prihranki črtajo kot pogoj za ugotavljanje upravičenosti do denarne socialne pomoči. Te prihranke bodo ljudje še krepko potrebovali po zaključku epidemije, da se postavijo nazaj na noge. Študentski delavci, samozaposleni starši, delavci prekarci in tako naprej – neupravičeno je, da se jim gleda, kakšne prihranke oni imajo, običajno ti prihranki niti niso zelo veliki, da se jim potem odreče denarno socialno pomoč. Ljudem je potrebno priti nasproti in pomagati vsem, kjer in kako se jim le lahko pomaga. Drugi je ukrep iz socialnega nabora, dvig višine na 442 evrov, torej na raven minimalnih življenjskih stroškov. To, da nekemu človeku ni potrebno dokazovati, da aktivno išče zaposlitev, če naj bo upravičen do socialnih transferjev, seveda je to popolnoma nesmiselno v pogojih, ko se gospodarstvo ugaša. In tudi, da izredni dohodki iz naslova tega zakona pa še kakšnega drugega ne štejejo v siceršnjo upravičenost za prejemke iz naslova denarne socialne pomoči. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo z razpravo, vas obveščam, da je sistem za prijavo sedaj vzpostavljen. Zdaj bom prebrala cel seznam že prijavljenih, potem pa, ko bomo izčrpali ta seznam, bom pa sprožila nov interval za prijavo. Gospod Jurša, želite vi? [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno, izvolite.
Mene zanima, kako se lahko iz ene poslanske skupine skupina poslancev prijavlja, če pa mi ostali nismo vedeli, da ne dela sistem in se dejansko nismo mogli niti prijaviti [[…]]
Gospod Jurša, naj vam pojasnim, da sem na tem mestu zdaj točno 10 minut. Pred mano je bil predsednik Državnega zbora gospod Igor Zorčič, ki je naredil seznam prijavljenih, tako da jaz ne vem, zakaj so prijavljeni samo nekateri poslanci in drugi ne. Jaz delam po seznamu, ki je pred menoj. Gospa Eva Irgl ima postopkovno. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Poglejte, jaz se zavedam, da ste vi šele sedaj zasedli mesto predsedujoči, pa vendarle se tukaj moram strinjati s kolegom Juršo, ki je pravilno opozoril, da mi ves čas, pa smo bili ves čas prisotni v dvorani, nismo vedeli, da sistem ne deluje in da se je potrebno prijaviti na razpravo. Sedaj seveda ni pošteno, da neka poslanska skupina ima prijavljenih veliko število razpravljavcev, vsi ostali smo pa po tem vrstnem redu dani da konec. Jaz predlagam v izogib, da bi bilo karkoli narobe, da vi sedaj v tem trenutku sprožite listo in naredimo nov vrstni red razpravljavcev. Jaz bi samo to prosila, glede na to, da smo vsi notri, vsi, ki želimo razpravljati, ampak vendarle se mi zdi to pravično in tudi pošteno. Hvala.
Hvala lepa. V redu, bom upoštevala vaš predlog in prečrtala ta seznam, ki ga je naredil gospod predsednik. Zdaj pa sproščam prijavo. Prosim, prijavite se. Imamo 12 prijavljenih razpravljavcev. Kot prvi dobi besedo gospod Luka Mesec, pripravi se gospod Soniboj Knežak. Izvolite.
Ja, hvala za besedo. Jaz bom obrazložil naš amandma k 22. členu in bom poskusil biti kratek. Dilema, ki jo mi ves čas izpostavljamo, je, da je treba biti pozoren, do koga bo denar prišel, komu so sredstva namenjena. So to podjetja ali ljudje, so to lastniki podjetij ali njihovi zaposleni? Tukaj imamo konkreten primer, in sicer v zakonu je določeno, da se bo iz državnih sredstev subvencionirala napotitev na čakanje, ampak ni pa nobene zaveze, da ti delavci potem ne smejo biti odpuščeni. Se pravi, država nekomu da denar za to, da delavca ne bo odpustil, ampak hkrati ga pa z ničemer ne zaveže, da tega delavca potem vseeno ne odpusti. Kar je nesmisel in ga je treba popraviti. Tako da naš amandma je povsem preprost, namreč pravimo, da je treba vnesti določbo, v kateri piše, da skleneta pogodbo delodajalec in zaposlen, ki gre z državnimi sredstvi na čakanje, s katero se delodajalec zaveže, da najmanj 6 mesecev po začetku začasnega čakanja na delo tega delavca ne bo odpustil. Mislim, da je to nekaj, kar država z vso legitimnostjo zahteva. Konec koncev to podjetje za konkretno to delovno mesto tudi subvencionira. In vsi si želimo, posebej delavci, ki grejo na čakanje, da se ne bodo zbudili po krizi v svet, kjer bodo pristali na zavodu za zaposlovanje, ampak da se bodo lahko vrnili na delovno mesto v krog sodelavcev, kjer so bili pred krizo.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Soniboj Knežak, pripravi pa se mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Hvala, predsednica. Spoštovani kolegice, kolegi, minister! Jaz bi opozoril samo na en del tistega našega amandmaja, ki govori o obdobju izpada teh 20 %. To ni samo naše razmišljanje, tudi veliko pripomb ste dobili, da februar 2020 ni pravo obdobje. Zdaj samo to, ker v bistvu vsi vemo, za kaj se gre. Bi pa nekaj čisto operativno. To me najbolj skrbi pri tem zakonu, koliko bo to operativen. Pa vas, spoštovani minister, sprašujem, v zakonu pišete , sem vam že zadnjič v torek v razpravi rekel, osem dni za prijavo, zavod pa odloči v 8 dneh. Zdajle imam odprto spletno stran Zavoda za zaposlovanje, kjer je že ta zakon oziroma navodila za delodajalce, in piše, ker smo opozorili, da bo 8 dni izredno malo časa za zavod za odgovor, Zavod pa piše, da bo o vlogi odločil v skladu z ZUP v 30 dneh. Prosim, da ali to uredite ali skomunicirate z zavodom, ker zadeva potem ne pije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik ima naslednji besedo, pripravi se gospa Eva Irgl. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Kolegice, kolegi! Nekaj amandmajev je, jaz sem prepričan, da pot, ki jo je izbrala Vlada, gre v pravo smer. Prepričan sem, da vsi ukrepi, ki se sprejemajo, so ukrepi, ki se sprejemajo v smer zaustavitve virusa in pa predvsem v smeri blaženja krize. Prepričan sem, da ni države na svetu, ki bi izključno samo z enim zakonom ali z enim amandmajem, ki se tukaj pričakuje od določenih poslanskih skupin, lahko zajezila vse te posledice, ki jih prinaša ta pandemija po svetu. Tako Evropa kot Severna Amerika, Južna Amerika, da ne govorim o Aziji, se soočajo s podobno krizo. Nekatere držav sprejemajo takšne ukrepe, druge sprejemajo drugačne ukrepe. Vsekakor se ne morem strinjati z razpravo kolega Koprivca, ki je govoril, da je izključni interes Vlade, da se sprejemajo neki represivni ukrepi. Primer Srbije, ki razmišlja o 24-urni policijski uri in vse ostale države, tako da poglejte, kaj se dogaja po svetu. Še enkrat bom ponovil, vsi ukrepi so sprejeti izključno za zajezitev širjenja tega virusa. Ti paketi, ki so pa danes na mizi, o katerih razpravljamo, grejo pa predvsem v blaženje krize in pa v izboljševanje predvsem socialnih problemov in pa predvsem tistih najšibkejših skupin. Pomoč študentom, pomoč družinam z več otroki, pomoč upokojencem z enkratnimi prispevki. Vse to govori v to smer. Dejstvo, pa še enkrat bomo ponavljali, ne da se pa v ta zakon vključiti vsega. In jaz sem prepričan, da vse predloge, ki so bili dani tako z Gospodarske zbornice, Obrtne zbornice, Združenja zavarovalničarjev, posameznih civilnih iniciativ in nenazadnje tudi sindikatov, bo Vlada preučila in jih bo vključila v tako imenovani tretji paket. In tudi predlogi opozicije in tudi na Odboru za finance je bila razprava konstruktivna in prepričan sem, da se bo del predlogov tudi v naslednjem koraku upošteval. Vendar smo povedali tudi vrsto razlogov, zakaj se ne da vsega tega spraviti v ta zakon. En poskus je bil tudi s strani koalicije, vendar smo prišli do spoznanja, da 100 amandmajev bi ta predlog zakona verjetno prej poslabšal kot izboljšal. Ključni cilj pa nam je, da sprejemamo zakone, ki bodo učinkoviti in ki bodo dobri in ki bodo zavarovali predvsem zdravje vseh Slovencev in Slovenk, ki bodo zavarovali položaj zaposlenih v Sloveniji in ki bodo zavarovali položaj slovenskih podjetij. Nenazadnje moramo gledati tudi korak naprej in sicer v tej smeri, da takrat, ko se bo končala ta epidemija, da bomo imeli še vedno delujoča podjetja v Sloveniji in da bomo imeli podjetja, v katerih se bodo lahko ljudje, ki so danes na čakanju, v ta podjetja tudi vrnili. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, predsednica. Gospod Pogačnik, zelo na kratko, jaz sicer verjamem v vaš dober namen, ampak mi pa ni jasno, ko govorite o študentih − zakaj bi bili redni študentje upravičeni do tega dodatka, izredni ne, kljub temu, da smo jasno povedali, da so v statusu izenačeni redni študentje in izredni študentje, ki ne delajo? Zakaj bi bile velike družine upravičene, matere samohranilke pa ne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Eva Irgl, pripravi se gospod Vojko Starović. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Še enkrat, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Sedaj sicer smo pri amandmaju k 22. členu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek, mislim, da tudi pri amandmaju Levica, pa vendarle bi želela uvodoma tako kot vsi ostali nekaj bolj splošnega reči o zakonu, ki ga imamo pred seboj. Pred seboj imamo torej tako imenovani mega protikrizni paket, ki je bil narejen izključno zato, da se omilijo posledice, ki jih ima epidemija na gospodarstvo in pa na državljanke in državljane Republike Slovenije. Če pogledamo podatke OECD, lahko vidimo, da naj bi vsak teden izgubili približno 33 milijonov evrov, to so velike številke in seveda prav je, da se naredi vse za to, da se te posledice, ki bodo tako ali tako, da se jih čim bolj umili, ampak v prvi vrsti moramo najprej poskrbeti za zdravje državljank in državljanov. Nahajamo se torej v izjemno težki in zahtevni situaciji. Že večkrat je bilo povedano, da verjetno od osamosvojitve naprej, ko je bila vojna za Slovenijo, se verjetno nismo še nikoli soočali s tako veliko stisko. Ampak danes je tukaj pred nami in vsi skupaj smo za to, da jo čim bolj omilimo in da smo odgovorni do drugih in do sebe. Delati moramo torej najprej v smeri, da se epidemija zajezi. Če pogledamo, vsi, danes praktično v Sloveniji ni državljana, ki verjetno večino časa ne bi spremljal tega, kar se dogaja na področju epidemije, in vse tako kaže, da se bodo zadeve v naslednjih dnevih, tednih stopnjevale in da je potrebno biti pripravljen na to, da bo vedno več ljudi potrebnih intenzivne nege in pa respiratorjev. Zaradi tega je pomembno, da delujemo vsi skupaj zelo hitro in pa tudi odgovorno. To pričakujejo državljanke in državljani od nas. Večkrat je bilo tudi povedano, da bo seveda potrebo v takih razmerah, če pride do njih, na neki način prerazporejati zdravstvene delavce, da bo potrebno tudi, na primer, vpoklicati študente medicine, kar počnejo tudi druge države, ampak dejstvo je, da se Vlada res z velikimi napori skupaj z vsemi, ki so aktivno vključeni v to zajezitev epidemije koronavirusa, zelo trudi, želi in dela vse v tej smeri, da se ne zgodijo posledice oziroma dogodki, ki jih vidimo, ki smo jih gledali najprej v Italiji, potem pa v Španiji. Če pogledamo situacijo se mi zdi prav, da nekaj tudi o tem rečemo. Virus se torej najhitreje širi v Ljubljani, potem v Šmarjah pri Jelšah, Metliki, Rogaški Slatini, Mariboru. Jaz, recimo, prihajam iz Vipave, hvala bogu, in tukaj moram potrkati, ni za enkrat še nobenega okuženega, prav tako ne v Ajdovščini. Moram tudi reči, da lokalna oblast, če tako rečem, župani zelo dobro delajo in opravljajo svoje delo. Jaz sem v konkretnih z njimi zlasti z vipavskim županom in vem, da se trudijo, da bi stvari potekala najbolje, kar se da. Bi pa rekla naslednje, glede na to, da vemo, kje se okužbe najbolj širijo in katere so tiste najbolj ranljive skupine, v tem trenutku so to starostniki, in še kako pomembno je, da se okužba oziroma virus ne bi še dodatno širil v domovih za starejše. Že prej, ko še ni bilo te krize, sem opozarjala tudi kot predsednica Komisije za človekove pravice, da nam zelo primanjkuje specifičnega kadra v domovih za starostnike. Seveda se danes to tudi kaže, še toliko bolj, ker gre za res veliko krizo, ki nas je prizadela. Trenutno imamo približno 20 tisoč oskrbovancev po domovih za starejše in seveda je treba narediti vse, da se zmanjša ta širitev. Seveda mi veliko pišejo tudi posamezniki, tako kot tudi vam. Jaz sem tudi včeraj ves čas spremljala sejo, ki jo je imel Odbor za finance, ampak moram reči, da v nekaterih delih vendarle ste v opoziciji večkrat zavajali, zlasti ko govorimo o tem, da Vlada ne bo poskrbela za najranljivejše skupine. To preprosto ne drži. Že večkrat je bilo jasno povedano, da vsi tisti, ki so bili oziroma niso bili zajeti v tem prvem protikriznem paketu, ki ga danes obravnavamo, bodo obravnavani v drugem paketu. Tukaj lahko povem, da sem včeraj govorila z ministrom za delo in zagotovil mi je, da niso in ne bodo na nikogar pozabili. In da se zavedajo, da so mnoge družine, zlasti govorim tukaj o družinah z otroki s posebnimi potrebami, ker so se tudi name večkrat obrnili, ki so danes še v dodatni stiski, da jim je zagotovo potrebno pomagati in da se bo to uredilo z ukrepi v paketu 2. Tukaj se bodo reševale stiske teh družin. In prav je, da to povemo na glas in prav je, da se to tudi ve, na nikogar se ne bo pozabilo, kot je povedal tudi predsednik Vlade v svojem nagovoru. Vendarle bi želela reči, da s tem, ko na nek način stalno izpodbijate ukrepe Vlade, zlasti to slišimo radi s strani Poslanske skupine Levica, poglejte, to je zelo škodljivo v tem trenutku. Zelo škodljivo je zaradi tega, ker med ljudmi širite nek lažen vtis, da so ukrepi pretirani, da niso namenjeni zajezitvi koronavirusa, ampak vzpostavitvi neke policijske države in tako naprej, kar absolutno ne drži. S tem seveda tudi prispevate k temu, da potem ljudje kakšnih ukrepov ne jemljejo resno. Zato je bilo v nekaterih delih potrebno omejiti gibanje, tudi zaradi takšnih prispevkov. Mi vsi smo odgovorni, da ko izrekamo stvari, vemo kaj izrekamo, in smo dolžni, da besede odgovorno izrekamo. Ne pa, da včasih, bom rekla, politikantsko nastopamo in še to v trenutkih, ko je to najmanj primerno. In danes smo v situaciji, ko je to zagotovo najmanj primerno. Če pogledamo sam megazakon, kolega Pogačnik je zadolžen za ta paket pri nas v poslanski skupini, je že pojasnil katere ukrepe prinaša. Verjamem, da državljanke in državljani tudi sami zelo dobro vedo, katere ukrepe prinaša, pa vendarle bi želela tukaj omeniti, da se ve, da gospodarstvo podpira te ukrepe, da so zadovoljni s tem, da se je poskrbelo za mikro in mala podjetja, da se je poskrbelo za samozaposlene, da se je nenazadnje poskrbelo za samozaposlene v kulturi, ko se večkrat govori, da za to ni poskrbljeno, pa je. Ampak, kolegice in kolegi, danes smo v situaciji, ko se je potrebno zavedati treh stvari. Najprej, da je potrebno zavarovati zdravje ljudi, se pravi, narediti vse, da čim več populacije ostane zdrave, kar seveda pomeni, da manj, ko smo v stiku z drugimi, manjša je možnost prenosa. In to je tisto, kar je najbolj pomembno. Potem zagotoviti socialno varnost ljudi v trenutkih, ko je ta kriza največja in je potrebno omiliti posledice te krize ter zagotoviti socialne in gospodarske ukrepe, ki bodo torej omilili posledice in zavarovali državljanke in državljane ter gospodarstvo. To krizo moramo vsi skupaj nekako preživeti in mislim, da v tem trenutku Vlada in njeni ministri, dejansko dajejo vse napore v to, da se to zgodi in stori. Predvsem pa so to ukrepi, ki so bili pripravljeni v duhu pravičnosti in so bili tako tudi formirani. Vsi tisti, ki pa v tem trenutku niso bili zajeti v tem paketu, bodo zajeti v drugem paketu. Tam se bodo izpostavile tudi rešitve za njih, zajeti bodo tudi nekateri ukrepi, vezani na ranljive skupine. Jaz v tem trenutku lahko rečem samo to, da zelo podpiram Vlado Republike Slovenije, ki se res bori v težkih situacijah in dela vse za to, da bomo iz te krize izšli tako, da bomo čutili karseda najmanj posledic. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Postopkovno ima poslanec Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. V tem izvajanju kolegice Irgl, mislim, da je bilo nekaj nekorektnosti, tudi nepovezanih z samo vsebino razprave oziroma konkretno, z zakonom, če je bilo prav razumet. Na Poslansko skupino Levica je letel očitek, da ustvarjamo neko negativno vzdušje v zvezi z ukrepi Vlade, kar se tiče ukrepov proti koronavirusu ozirom proti širitvi epidemije, kar preprosto ne drži oziroma ni res. Mi smo ves čas, v vseh naših razpravah in tudi v našem javnem komuniciranju poudarjali, da je potrebno upoštevat omejitev gibanja in vseh ostalih samozaščitnih ukrepov. Ko pa govorimo v poslanski skupini o policijski državi, govorimo konkretno o tem zakonu, kjer je Vlada skušala pod pretvezo reševanja gospodarstva posameznikov in ostalih vnesti noter sporne, ustavno sporne določbe glede dodatnih pooblastil vojske, na kar so opozorili ustavni pravniki, Zakonodajno-pravna služba tega Državnega zbora, pa še kdo [[…]]
Dr. Vatovec, jaz vas moram prekinit, to je bolj replika kot postopkovni predlog, pa vas prosim, če se omejite na postopkovni predlog.
Bom na koncu prišel do postopkovnega predloga. Vsi ste verjetno dobili poln inbox sporočil ljudi, prebivalk in prebivalcev te države, naj se takšni členi ne sprejmejo, slišali smo mnenje informacijske pooblaščenke in tako naprej. Skratka, jaz prosim, da na tak način ne zavajate in spravljate Levico tu v nek položaj nekoga, ki skuša nagajat. Še enkrat, skušamo biti konstruktivni in pomagat. Kot proceduralni predlog bi pa prosil, podpredsednica, da seveda skrbite tudi na to, da ne bodo določene razprave posegale v avtonomijo mišljenja določenih poslanskih skupin. Hvala.
Dr. Tašner Vatovec, jaz verjamem, da poznate poslovnik in veste, da mi poslovnik ne omogoča, da vsebinsko komentiram katerokoli razpravo poslancev, če še je tako sporna za vas ali pa za koga drugega, tako da vaš postopkovni predlog ni na mestu in niti ni postopkovni predlog. Zato vse v bodoče prosim, če imate postopkovne predloge, naj bodo to res postopkovni predlogi, ne pa vsebinski. To vaše izvajanje je bilo zdaj bolj podobno repliki kot pa postopkovnemu predlogu, zato prosim, da v prihodnje počakate na razpravo, pa vse to poveste, kar ste zdaj povedal, pa bo v skladu s Poslovnikom. Preden nadaljujemo razpravo, predsednik je že povedal, da razpravljamo tudi o amandmaju Poslanske skupine SD k temu členu. Nadaljujemo, gospod Vojko Starović ima besedo, pripravi pa se gospod Jože Lenart. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni vsi prisotni! Potem ko sem včeraj na Odboru za finance doživel dosledno zavračanje kakršnegakoli prispevka opozicije, čutim potrebo, da nekaj spregovorim o varovanju demokracije in opozorim na nevarnost enoumja, o kateri sem napisal tudi knjigo, ki je nasprotje demokraciji. Hiša, v kateri trenutno sedimo in delamo, se imenuje hram demokracije. To mesto naj bi bilo namenjeno ravno temu, da pridejo različni vidiki resnice na dan. Med vsemi pravicami, ki opredeljujejo življenje v demokraciji, se mi zdi, da je morda res najpomembnejša pravica do več resnic. Resnic pa je toliko, kolikor je opazovalcev, je dejal že Albert Einstein, eden največjih umov vseh časov. Te različne resnice in nasprotujoča mnenja se v demokraciji, kakor vidimo, srečujejo in usklajujejo po demokratični poti z demokratičnim dialogom, tako naj bi bilo, ne pa na silo. Kljub navzkrižjem, ki smo jim tudi danes priča, in vsem težavam, ki se ob tem pojavijo, je demokratični dialog še vedno najboljša pot, da pridemo v družbi do bolj uravnoteženih odločitev in politik, ki prinašajo urejenost, stabilnost in večjo pravičnost v družbi. Torej bistvo demokracije je priznanje, da je več resnic. Če smo tukaj zbrani resnično predani demokraciji, vključno z glavno vladno stranko, ki ime demokracija nosi tudi v svojem imenu, se moramo resno zavedati, da nihče nima v lasti te resnice, vsak ima nek prav, in to je njegova resnica, in vsi imajo narobe in tisti je sovražnik ljudstva, ki drugače govori. Ampak to resnico si delimo. In ker je resnica porazdeljena, lahko do nje vodi samo dialog. Z ustreznim dogovarjanjem in raziskovanjem je tudi parlament tisto mesto, kjer lahko oblikujemo neko podobo prihodnosti tudi v tej krizi in tudi po krizi, ki bo vendarle verjetna in privlačna, da nas bo vleklo naprej. Moram pa še nekaj povedati glede vzrokov delitve ljudi na bolj liberalne in na bolj konservativne ali na leve in desne, nekje v razmerju pol pol, kar je prisotno v veliki večini dežel po svetu, je globlje vzroke tega pojasnila tudi znanost. Namreč smo lahko brali, s pomočjo novih tehnologijah za merjenje možganskih aktivnosti so zaznali to delitev že pri dojenčkih in majhnih otrocih, torej že po naravi se v populaciji rodimo z bolj liberalnimi ali pa bolj previdnimi, konservativnimi možgani. In tukaj gre nedvomno za izbiro evolucije, ki je v osnovi slepa, vendar pa ohranja tisto, kar deluje. Zaključek se ponuja sam. Porazdelitev pol pol prispeva k boljšemu in bolj tvornemu odnosu med individualnimi in kolektivnimi, med osvajanjem novega in držanjem preizkušenega. Torej to iskanje neke uravnoteženosti med različnimi vidiki je že star in uveljavljen princip, kakor pravi star slovenski pregovor: Več glav več ve. Taklo recimo, če omenim iz poslovnega sveta, od koder prihajam, že vrsto let s pridom izkoriščamo spoznanje, da je evolucija poskrbela tudi za to, da smo ljudje po naravi različno usmerjeni, da smo porazdeljeni v več tako imenovanih arhetipov. Med nami so tako konvencionalni tipi ljudi, zato narava prosperira, ker so usmerjeni v urejenost in odgovornost, pa socialni tipi, ki so usmerjeni v skrb za druge, hvala bogu, je takih v zdravstvu veliko in še marsikje drugje, pa realistični tipi, ki so usmerjeni v delo in rezultat, nato še raziskovalni, umetniški in podjetniški. Ti različni arhetipi se v vsaki skupini, v vsaki delovnem okolju dopolnjujejo in krepijo. Ta razdelitev, to razumevanje teh različnih arhetipov se uporablja ne samo v poslovnem svetu, ampak povsod drugod tudi, tudi pri kadrovanju in pri poklicnem usmerjanju v šolah pri nas. Še enkrat ponavljam: Več glav več ve. Dajmo to upoštevati tudi v hramu demokracije. Ne dopustimo, da prevladuje enoumje enega in njegovih voljnih sledilcev. Posamezniki nimamo dovolj znanja za gradnjo stolpnice ali izdelavo letala. Ljudje nismo uspešni zaradi svoje individualne razumskosti, temveč zaradi neprekosljive sposobnosti razmišljanja v velikih skupinah. Ne pristanimo na cinične besede sicer našega velikega pisatelja Vitomila Zupana, ki je dejal, da politični tropi nastanejo zato, da se šibkejši počutijo varne, da imajo majhni občutek veličine in da celo nesposobni dobijo del plena. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Jože Lenart. Pripravi se gospa Andreja Zabret. Izvolite.
Hvala lepa, predsednica, za besedo. V tem 22. členu zakona, ki govori kdo bo upravičen kot delodajalec za ukrep nadomestila plače delavcev na začasnem čakanju na delo in pa seveda iz tega razloga zatečene situacije ter tudi oprostitve plačila prispevkov. To je vsekakor ključni ukrep za ohranitev delovnih mest kot tudi preživetja podjetij za ponovni zagon po končani krizi. Problem v tem členu pa vidim v danih pogojih, v tej 2. točki člena, ki govori le o tem 20 % upadu realizacije na preteklo obdobje oziroma za ta nova podjetja 25 % oziroma 50 % na pretekli mesec. V praksi res trdim, da bo tu nastalo veliko problemov, ki posameznemu delodajalcu ne bo dalo možnosti prijave, in to neupravičeno. Tu so vzroki, kot je v tem obdobju rast podjetij, sezonski vplivi, projektno delo. Tu so gradbinci, tu so cvetličarji, pridelovalci zelenjave, ki so danes še posebej problem. Naj tu še to izkoristim in omenim, da sovpadajo ravno v to obdobje krize in za njih bo celo do 100 % izpad prihodkov. Na koncu koncev pa greste danes v Lidl, greste v Hofer, pa lahko uvoženo cvetje in zelenjavo kupujete. Tu je neka nelogičnost in tu apeliram na Vlado, da tu nekaj storite, ker to je nekaj nemogočega, kar se tu dogaja. Ljudje se obračajo na nas in ne morejo verjeti, da je to sploh mogoče. Tu s prakso ne gre. In na koncu koncev, tudi to Jejmo domače, to gesto, ki ga želi Ministrstvo za kmetijstvo uveljaviti, bo letos praktično doseglo prav nasprotni učinek. Tu so tudi storitvene dejavnosti in še seveda veliko je tega, na kar nas podjetniki opozarjajo že danes. Tu nas bo bolela glava, verjemite, in tu v praksi ne vidim, kako se bo to izvajalo. Pred tem pa bi rad opozoril še na drugo široko skupino − to so prekarci, samozaposleni, ki zaradi tega, ker so se morali zaradi negativne prakse gospodarstvenikov v zadnjih nekaj letih praktično prisilno odločiti za tak način dela in zaposlitve. Vsi ti, ki jih ni malo, so danes v bistvu v bistveno slabšem položaju in nimajo enakih pravic, kot bi jih imeli, če bi bili normalno zaposleni. To je tista rakrana, na katero opozarjamo že preko več vlad, pa nekako gre vedno v slabše, namesto da se bi to izboljševalo. Naslednje področje, na katerega moram opozoriti, je tudi široka paleta mladih in ranljivih skupin, ki so praktično izpadli tudi zaradi tega, ker so bili tega včeraj zavrnjeni vsi naši amandmaji za te skupine. Vem, rekli ste, v drugem paketu jih boste reševali. Ne vidim pa razloga, zakaj jim že sedaj ne dajemo te možnosti oziroma jih nismo vključili. Ali si lahko predstavljamo, spoštovani poslanke in poslanci, kako se danes počutijo skupine prekarcev in pa mladi, to so tisti prvi iskalci zaposlitve, ki so se po končanem šolanju prijavili na zavod za zaposlovanje in so bili že sedaj brez nadomestila in smo jih tudi v tem zakonu spregledali, dobesedno spregledali. Korošci imamo za to skupino, ki smo jih izločili poseben izraz – iberžnik. Tu je tudi pesem, ki jo naš kantavtor Milan Kamnik poje, in ima zelo zelo globok pomen, kakor tudi Korošci v sami Sloveniji. Pri vsem tem me je danes misel navedla tudi na Cankarjevo delo Na klancu, in sicer delo Tek za vozom. Tu vidim v tem liku Francke te mlade prekarce, ki že leta tečejo za vozom v upanju sreče, ciljev pa tudi, da ta voz dohitijo, vedno bolj se jim pa odmika. Franci je na koncu dal to srečo hlapec. Kdo bo dal večje upanje in pogoje mladim? Brez mladih pa vemo, da ni možno delati razvoja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Andreja Zabret, pripravi pa se gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala za besedo, predsedujoča. V LMŠ smo skupaj z Levico vložili amandma k temu členu, kjer opredeljujemo, da mora delodajalec vložiti pisno izjavo, s katero se zaveže ohraniti delovna mesta delavcem najmanj šest mesecev po začetku začasnega čakanja na delo. Izvedba tega zakona, če ne bo zagotovljenih sredstev, bo le črka na papirju, zato bi poudarila na javnofinančni vidik zakona, ki ga sprejemamo danes, ki je težak po oceni Vlade 3 milijarde. O tem sem v preteklih dveh dneh na Odboru za finance spraševala tudi finančnega ministra in ga prosila tudi za finančno konstrukcijo izvedbe zakona, ki pa je nisem dobila. Moja vprašanja ali pomisleki so predvsem: Kakšni so viri za financiranje teh ukrepov, da pri tem ne naredimo veliko škode državi in jo prekomerno zadolžimo? Ali je ocenjena številka finančnih posledic Vlade realna? Kako bomo denar porabili? Predvsem od tega je odvisno, kako bomo okrevali po tem času, ko bo konec epidemije. In pa kakšni ukrepi nas čakajo v drugem korona zakonu, ki ga je napovedal predsednik Vlade, ki pa bi moral omogočiti likvidnost in pa zagon gospodarstva? Odgovori finančnega ministra so bili, da so finančni ukrepi narejeni tako, da gospodarsko življenje in življenje ljudi ne bo zamrlo, podjetja in ljudje bodo deležni finančnih spodbud, viri za financiranje obstajajo, so realni in zanesljivi, poudarjeno je bilo tudi, da je sistem vzdržen. V nagovoru, ki ga je imel danes predsednik Vlade, je povedal, da se bo zakon financiral izven znanih okvirjev, kot smo jih bili navajeni do sedaj, nekaj sredstev ECB, EU, da sistem še ni v celoti zgrajen, je pa v nastajanju. To me nekoliko skrbi, saj se mi poraja veliko neznanih stvari v neznanih časih in v neznanih pogojih. Sicer pa upam na modrost Vlade in finančnega ministra, da bo to tudi res. Kot opozicija bomo to tudi nadzirali. Želela bi, da bi bila skrb v zakonu bolj osredotočena na ljudi in gospodarstvo, ne pa na dobiček bank. V ta predlog zakona se je prikradel stavek, da se na odloženi del glavnic obračunavajo obresti po redni obrestni meri. Poleg tega bodo banke za odlok glavnice zaračunavale stroške. Z našim amandmajem smo želeli doseči, da je odlok plačila za kreditojemalca brezplačen, vendar na žalost koalicija tega ni podprla. Škoda. Je pa danes predsednik Vlade ponudil roko in upam, da tokrat resno misli, da bodo v drugem koronazakonu bolj kooperativni in bodo upoštevali naše predloge. Tako da vseeno upam na razum in to popravimo v drugem koronazakonu. Upanje umira zadnje. Ljudem bi to pomenilo ogromno in prav bi bilo zdaj, ko ljudje potrebujejo pomoč, da jim banke pomagajo tako, kot so državljani pomagali bankam leta 2013, ko so ne po svoji volji sanirali banke. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je javil minister gospod Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat bom poskušal odgovorit na ta vprašanja, dvakrat sem že odgovarjal na Odboru za finance. Kakšni so viri? Viri so obstoječi viri, ki so davki v proračunu, prispevki v proračuni in tako naprej. Druga zadeva so viri iz ECB, Evropske centralne banke, vendar so ti viri namenjeni poslovnim bankam. Evropska centralna banka posluje preko poslovnih bank oziroma poslovne banke z Evropsko centralno banko in na tej podlagi seveda Evropska centralna banka skrbi za likvidnost. Tukaj jaz mislim, da morajo v teh časih gospodarstvo, prebivalstvo, banke in država sodelovati, delovati skupaj. Delovati skupaj, ker vsi imamo dejansko isti cilj, to je omejiti in pregnati virus oziroma epidemijo. Naslednji viri so še posamezni viri iz mednarodnih ali pa bom rekel prekoatlantskih inštitucij, Mednarodni denarni sklad, Svetovna banka in tako naprej. Moram reči, da tukaj je tudi Evroskupina priporočila, da se tiste določbe, ki se nanašajo na ugotovitev, kdaj nek kredit postane slab kredit ali pa slaba terjatev, da so tukaj banke lahko nekoliko bolj fleksibilne. To je sicer napovedano s strani vodstva teh institucij, zdaj seveda pričakujemo, da bo prišlo tudi v prakso oziroma tudi v predpise teh institucij, kako to dejansko gledajo. In seveda tukaj je, kakorkoli že vzamemo, glede na to, da pričakujem, da se bodo finančni viri iz naslova davkov zmanjševali glede na upad gospodarstva, glede na to, da imamo negativno rast oziroma verjetno poznate zadnjo napoved UMAR, ki je minus 8,1 odstotka glede rasti bruto družbenega proizvoda, pravzaprav tu ne gre za rast, ampak za upad, se bodo seveda tudi viri iz tega naslova zmanjšali, in zadolževanje. Zadolževanje v okviru, ki ga določa za Vlado Zakon o izvrševanju proračuna, tam je določen okvir, po katerem se lahko zadolži Vlada, in če se bo postavila potreba, da je treba ta okvir spremeniti, bomo prišli v Državni zbor in zaprosili poslanke in poslance, da izglasujejo večji obseg zadolževanja. To je odvisno od tega, kako močan je oziroma bo virus, kako, kakšne posledice bo imela epidemija. To je tudi odgovor poslancu Koprivcu, ki je ravno tako rekel, da tega podatka ni. Verjetno poznate vsi informacijo, da se je Slovenija pred približno desetimi dnevi zadolžila. Verjetno poznate tudi vsi po kakšni obrestni meri, za koliko, to je javna informacija: milijardo 100 po relativno ugodni obrestni meri. Pričakujem, da bodo obrestne mere zaradi tega, ker je na evropskem trgu, finančnem trgu relativno veliko denarja, da se tako izrazim, da bodo obrestne mere stabilne in nizke v drugem četrtletju tega leta. V naslednjem polletju pričakujem, da bodo obrestne mere zmerno porasle. Vprašali ste tudi, kateri so tisti ukrepi, ki bodo prišli v drugem ali tretjem paketu. Tukaj gre za tako imenovani likvidnostni paket ukrepov, skratka pomoč gospodarstvu. Gre za ukrepe, ki se nanašajo na varno prožnost. In tretji ukrep je investicijski vidik izhoda iz krize, se pravi, kako priti dejansko iz krize. Tako da če me sedaj sprašujete, ali je ali ni dejansko tukaj strategija, lahko rečete, da je to strategija ali pa da ni strategija, pač to so načrti, če želite, tudi strategija. Iz tega zornega kota je seveda izredno pomembno sodelovanje vseh nas. Tako, kot sem rekel, da je na gospodarstvu, na financah potrebno sodelovanje gospodarstva, prebivalstva, bank, države, je seveda tudi tukaj pomembno sodelovanje, in sicer takšno, da bodo ti ukrepi čim boljši. Skrbi vas nadzor. Jaz nimam nobenih težav nad porabo teh sredstev oziroma težav z nadzorom nad porabo teh sredstev. Mislim, da je ustanovljen že en nadzorni mehanizem, po katerem bo Ministrstvo za finance oziroma Vlada vsak mesec posredovala v Državni zbor vse podatke glede ukrepov, ki so bili tudi v tej povezavi izvedeni, ste izglasovali pred enim tednom. Navsezadnje tudi tukaj obstaja Komisija za nadzor javnih financ in jaz nimam nobenih težav, če se ustanovi še kakšna komisija ali kakorkoli. Želim delovati transparentno, pregledno in seveda učinkovito zato, da bo tudi ta denar čim bolj učinkovito porabljen.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Lidija Divjak Mirnik, pripravi se pa gospoda Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Mogoče samo za začetek. Zakaj tukaj sedi samo finančni minister? Mi obravnavamo zakon, najbolj hud, v navednicah seveda, najpomembnejši zakon v času koronavirusa, tukaj pa ni gospodarskega ministra, niti ministra za delo, niti javno upravo. Jaz tega ne razumem. Jaz samo upam, da se vsi ne slikajo pri nekih novih škatlah, ki so prispele, in ne objavljajo tega, da počnejo kaj drugega. Začela bi z citatom predsednika Vlade gospoda Janeza Janšo, ki je dejal: »Predlog ni popoln, nemogoče je v tako kratkem času pripravi brezhibno zakonodajo.« Konec navedka. Jaz se absolutno strinjam s predsednikom Vlade gospodom Janezom Janšo. Zato pa smo v opoziciji želeli pomagati, zato smo delali kar nekaj dni 24-ur na dan, vendar, glej ga zlomka, nobenega opozicijskega predloga niste potrdili. Potem je gospod predsednik Vlade dejal, spet citiram: »Vlada pripravlja drugi paket. Likvidnost v gospodarstvu bomo reševali, da bomo imeli delovna mesa«. Tudi s tem citatom se jaz absolutno strinjam. Pa vam bom povedala, kje bi lahko reševali delovna mesta. Recimo, pri našem amandmaju pri 22. členu, kjer vam pravzaprav danes dajemo ponovno možnost, se pravi drugi poizkus, da rešujete delovna mesta, konkretno že danes za jutri. To je samo mogoče za uvod. Sedaj pa še o tem, na kar se mi zdi pomembno danes tukaj opozoriti. Žal v tem predlogu tudi ni tega, da bi bilo tistim delavcem, ki so v času epidemije izgubili delo, zagotovljeno nadomestilo za brezposelnost. Veste, zakaj ne? Zato, ker je tudi ta amandma koalicija zavrnila. Potem dalje. Izpustili ste tudi društva, tudi javne zavode, tudi mladinske centre, ki sicer izvajajo javne programe financirane iz javnih sredstev, vendar zagotavljajo plače za zaposlene tudi iz tržnih sredstev. Tudi teh niste želeli vključiti v ta zakon, kar mene pravzaprav zelo žalosti, kar nakazuje na dejstvo, da se strokovna komisija, ki je zakon pripravila, ni poglobila niti v javne zavode, iz katerih pravzaprav velika večina njih prihaja. Sedaj pa razumi, kdor more, to strokovnost. Tretjič, sporna so tudi pooblastila, ki ste si jih v ta zakon zapisali, in sicer za urejanje enostranskega prerazporejanja javnih uslužbencev na druga delovna mesta in k drugemu delodajalcu. Jaz srčno upam, da tukaj ne bo prišlo do, v navednicah seveda, kaznovanja tistih netapravih in da tistih, ki ne mislijo tako kot vrhovni šef, ne boste kazensko kam premeščali. Srčno upam, da tu ni tega namena. Ker če je ta namen, potem se bojim, da se javnim uslužbencem zelo slabo piše. Omenila bi še, da je v zakonu navedeno, da se plačili roki za neposredne in posredne uporabnike proračuna za plačila zasebnim subjektom zmanjšujejo na 8 dni, prav tako pa, da so plačilni roki 60 dni, kadar je upnik javni organ. Jaz se bojim, da se s tem predlogom zakona tudi javnim zavodom iz katerega koli področja, kulture, šolstva, pa še kje, zelo zelo slabo piše. Jaz to res srčno upam. Zato predlagam, da vse to, česar danes ne želite slišati, res popravite v tem tako imenovanem novem paketu, ki ga pripravljate, kjer bi sicer naj spet gospodarstvo reševali. Ampak vas vljudno prosim, da razmišljate tudi malce širše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jani Möderndorfer, pripravi naj se gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Dejstvo je, da se o tem zakonu pogovarjamo že kar nekaj dni in da smo v bistvu že kar predelali in marsikaj povprašali. Bilo je ogromno predlaganega. Z žalostjo pa danes seveda ugotavljam, da pravzaprav kakšnega prav iskrenega resnega namena sprejeti kakšne predloge, ki smo smiselni, jasni, v bistvu že vnaprej kažejo seveda tudi na to, da bodo imele določene posledice, če se to ne bo zgodilo, pravzaprav sploh ni bilo od nobenega samega začetka niti predvideno, da se temu tako napelje. Moram reči in priznam, da sem malo razočaran nad govorom predsednika Vlade na svojem začetku, ker je veliko časa porabil bolj s tem, da se je ukvarjal z Državnim zborom, kaj bo z njim naredil, če se ne bo zgodilo [[…]]in kaj ti jaz vem kaj še vse, od tega, da moram reči, da sem prvič v zgodovini videl, da se predsednik Vlade ukvarja s Poslovnikom Državnega zbora, kar je za mane izredno nenavadno. Celo zelo odkrito in jasno pove, če ne bo tega, ne bo tega, ne bo tega, se bo zgodilo nekaj, česar sicer še nismo predlagali, ker želimo, da Državni zbor deluje, ampak da se pristojnosti Državnega zbora prenesejo nekam drugam. To je za mene grozljivka. Oprostite, ampak kaj takšnega pa si res ne bom dovolil, pa ne glede v kakšni poziciji sedim v Državnem zboru, da to poslušam od Vlade, ki je druga veja oblasti, da govori drugi veji oblasti, kako mora kaj početi. To se mi zdi nedopustno in to izkorišča zgolj in samo zato, da bi požugal s prstom, kako je treba biti poslušen pri sprejemanju tega zakona. Da ne bo nesporazuma, jaz ta zakon bom podprl zaradi tega, ker mislim in sem prepričan, da je prav, da se ga sprejme. Ampak to mi seveda ne bo zalepilo ust, da povem tisto, kar pa seveda je prav, da se pove in opozori. Hotel sem biti zelo konstruktiven in bom poskušal biti še naprej. Na odboru sem seveda postavil določena vprašanja, na niti enega, ampak na niti enega nisem dobil odgovora od ministra. Govoril je točno tri minutke zato, da mi je pač nekaj povedal in govoril okoli 22. člena in to je vse. Ni mi pa odgovoril naslednje in zato bom danes postavil naslednje vprašanja še enkrat, ker pričakujem, da vidim in nenazadnje da dobim zavezo ali pa jasno sporočilo, da tega pač ne bo, z argumenti, tudi to bom sprejel, če bom to dobil, zakaj se določene stvari ne spremenijo. Namreč jaz sem povedal v svojem nastopu na odboru zelo jasno, da lahko mi nekoga rešujemo za dva, tri mesece, ampak če ukrepi ne bodo smiselni in posledično vezani na to, da bodo ta podjetja ali pa samostojni podjetniki že na koncu leta zapirali svoje poslovanje, potem nismo naredili nič. Mi je prav žal, ampak mi se moramo eno stvar zavedati, gospodarstvo dela zato, da nenazadnje tudi financira proračun, s katerim država uresničuje politike v tej državi in uresničuje vse tisto, kar je zavezana z ustavo. To je osnovni predpogoj. Upam, da se tega zavedamo vsi. Ampak očigledno nekateri pač preprosto temu ne slišijo dobro. Jaz moram reči, da sem strašno razočaran, ker se še nič ni popravilo na tisti točki, da samostojni podjetniki, podjetja lahko imajo bistveno daljše obdobje dokazovanja, kako jim je pravzaprav promet upadel že mnogo prej od tistega, kot seveda zakon veleva, od kdaj in pod kakšnimi pogoji bodo to seveda uveljavljali oziroma dokazovali. Namreč dejstvo je, da se je kriza okoli korone začela v marsikateri državi že mnogo prej in podjetja žal ne funkcionirajo samo na domačem lokalnem dvorišču, ampak tudi čezmejno, in to so fakti. Druga stvar, ki se mi zdi zelo pomembna je, da vidim, da se banke ščiti do nezavesti. Mi smo te banke dokapitalizirali z ogromno denarja, zdaj pa jih ščitimo na ta način, da jim bomo še dodatno nagradili za nagrado, ker bomo uvedli moratorij nad krediti, da jih bomo seveda sfinancirali pa v tem času še dodatno vse te, ki so kredite najeli, seveda da bodo plačali še več obresti, kot bi jih sicer. Če je to pomoč? Oprostite, to je antipomoč, to ni nobena pomoč. Je pa pomoč bankam zopet. Ker jaz mislim, da si nobena banka ne želi imeti denarja v svojih kleteh oziroma trezorjih in z njim ne vrteti, se pravi, da je ta denar sposojen in da ga nekdo vrti. Zardi krize se podaljša obdobje, istočasno pa zaradi tega, ne zaradi tega, ker je to stranka hotela, ne zato, ker je to banka hotela, ampak enostavno smo mu podarili možnost, da se je mimo pogodbe ta obrestna doba odplačevanja kar podaljšala. To je kriminal, jaz drugače temu ne morem reči. In da v vsem tem času jaz nisem dobil odgovora na to, minister. Pa minister bi moral biti prvi, ki bi moral v luft skočiti zaradi tega. Ali je moral pristati na pritiske Banke Slovenije in pa seveda Združenja bank, tega odgovora nisem dobil. Jaz bi rad to slišal. Ali spet kršimo kakšno načelo neodvisnosti banke ECB, pa kaj jaz vem kaj še vse. Tega smo se naposlušali. Nenazadnje je stranka SDS bila ena prvih, ki je kričala, da se ne sme tako gledati na bančni sistem, da je to tam en planet, ki po svoje plava in vrti svojo zgodbo. Teh stavkov več ne slišim. Kje so zdaj ti stavki? Ni jih. Gremo naprej. V tem zakonu smo omenili, da se bodo uvedli moratoriji na kredite. Oprostite, gospodarstvo jemlje premostitvene kredite za krajši čas, ampak osnovna sredstva, prostore, posebej pa drobno gospodarstvo in pa samostojni podjetniki pa ne jemljejo kreditov ampak lizinge. Z eno besedo niso lizingi omenjeni v tem zakonu. In kar je še večji kriminal, je to, da omenjamo samo banke in hranilnice, ob tem, da vsi, ki se malce spoznajo na bančni sistem, vedo, da nobena banka ne daje lizingov neposredno, ampak ustanovi firme, ker seveda so ti lizingi lahko rizični, da bi z banko bilo kaj narobe, zato ustanovi deoo hiša lizing ta in ta in te v imenu banke kot matere lastnice seveda poslujejo in lizingirajo posle. In oprostite, ali smo kaj naredili, če nismo tega moratorija uvedli? Ko bo konec krize, oni ne bodo več imeli osnovnih sredstev in prostorov, ker vemo, kaj pomeni lizing. Tam ni kaj dosti klobasanja, ampak se stvar zgodi čez noč, ker to ni njihova last. Saj poznate razmere, razliko med kreditom in lizingom. Naslednja stvar. Nisem dobil odgovora, zakaj ta odnos pristajanja na to, da smo poslanci, ministri, državni sekretarji kriminalci v tej družbi, ki jim je treba najprej plače znižati, in to za 30 %, ob tem, da ljudi, ki jih pošiljamo na čakanje, pa imajo 80 % priznane plače. Pa dajte mi povedat, saj jaz vem, da je o tem zoprno govoriti, ker nihče noče o tem govoriti, ker to ni dobro zaradi volivcev, ker volivci bodo zdaj rekli, tako je, seveda, poslancem je treba vzeti, takoj, na minimalca jih dati, pa ne vem, kaj še vse neumnosti govorijo. Ja, jaz bom povedal to na glas. Dajmo v tej državi razčistiti, ali hočemo imet politiko, hočemo imet parlamentarni sistem ali ga ne potrebujemo. Če ga ne, dajmo spremenit ustavo, saj to je legalno, uvedimo neke druge oblike organiziranosti oziroma delovanja te države, kjer poslancev ne bo veš. Bomo imel mogoče pa kraljevino, mogoče pa to bolj ljudem ustreza, jaz ne vem. Namreč, to je ena navadna že skrajno patološka zgodba okoli teh plač, kar se politikov tiče. Da se mora najprej njim vzet, ker se bo ne vem kaj zgodilo. Zdaj pa samo poglejte podatek, ki nam ga je minister posredoval, za 2 meseca 30 % ministrom, poslancem in državnim sekretarjem milijon pa pol plač, za milijon pa pol vrednosti. Mi pa v tem paketu dajemo 3 milijarde. Poglejte to razmerje, no. Pa kaj smo s tem naredili? Nič. Enega resnega lizinga ene resne firme ne moremo zapreti, če smo že čisto pri tej zgodbi. Ampak ne, tako je to narejeno. Ob tem, da − kar je pa največji paradoks in neumnost – pa ne povemo naglas, da si bodo ti isti politiki, mi, lahko dvignil plače, ker bomo aktivno delali v času korone, tako piše v zakonu. Pa kaj se delamo?! Kaj se delamo norce iz samega sebe ali nekoga nategujemo?! Naslednja stvar, kriterij glede študentske pomoči, 150 evrov. Še danes jih nisem slišal. Minister, še danes jih nisem slišal in bi jih rad slišal, da bom vsaj razumel, ker jaz tega ne razumem, priznam. Če ostali razumejo, prav, ampak jaz tega ne razumem in bi rad to slišal. Zakaj reven 150, zakaj bogat 150? Zakaj nismo naredil vsaj enega kriterija? Center za socialno delo oziroma vsi, ki vodijo odločbe, kdo ima lahko pomoč zaradi takšnih in drugačnih razmer, zaradi najemnine, študentskih sob, se točno ve, saj te evidence obstajajo. Zakaj tega ne naredimo? In kdo je to predlagal? Da o pokojninah ne bom govoril [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Jurša, kolega Jurša, bom povedal. Namreč, v čem je štos? Štos je samo en preprost, da imamo zelo različne kategorije upokojencev, od takih, ki ne potrebujejo nobene pomoči, in do takih, ki potrebujejo pomoč. Ampak mi smo zdaj to razdelil in smo se odločil za lestvico, ki se ji reče do toliko penzije, do toliko penzije, do toliko penzije. Ko bo pa konec korone, ali ti, ki imajo do toliko penzije zdaj pomoč, je več ne bodo potrebovali? To ne more bit kriterij. Dajte povedat vsaj en normalen kriterij, ki bo zdržal, če me razumete, kaj hočem povedat. Jaz ne odtegujem pomoči ljudem, ki jo potrebujejo, samo to ne more bit kar takole razlog, dajmo malo razdelit zato, da bomo lahko rekli, da smo tudi za njih poskrbel, ker nismo. Ena stvar, ki me je izredno zmotila, je pa seveda to, da predsednik Vlade reče, da moramo že zaradi psihološkega učinka sprejeti ta zakon. Oprostite, jaz upam, da res ne sedimo v Državnem zboru zaradi psiholoških učinkov. Ker če zaradi tega sedimo tukaj, potem pa spokajmo, pa pojdimo domov, pa se nehajmo iti politiko. Ker psiholoških učinkov imam pa jaz tukajle gor, čez glavo. A jaz sedim tukaj za to, da bomo sprejemali zakonodajo, ki bo ustrezala in seveda odgovarjala na probleme in situacijo, ki jo imamo v družbi, ali za to, da bomo psihološko pomirili ljudi. Pa saj niso ljudje nori. Saj ljudje točno vedo, kaj počnemo mi. Oni hočejo imeti rezultate. Nimamo odgovorov na ljudske univerze, nimamo odgovorov na posamezne [[…]]mene sprašujejo ljudje, pa kaj je zdaj teh 200 evrov, kaj je zdaj ta pomoč, kdo to plača, kdo bo to pokril. Noben nima jasnega odgovora. Bomo vse uredili, pravi predsednik Vlade. Sprejeli bomo predloge vseh nas, ker moramo odigrati zgodbo enotno, ker to je vojna proti zunanjemu sovražniku, bi on temu tako rekel, ker ljubi vojne izraze. Ampak, a veste, po drugi strani pa jaz sem na odboru res upal tudi na namige, ki smo jih imeli znotraj koalicije, da bomo podprli ustrezne amandmaje, tudi opozicije, pa tega ne doživim. Istočasno pa sporoča nam vsem, da moramo biti enotni. Ampak ne, enotni ne bomo, ker bo veljalo samo tisto, kar Vlada sprejme, ker se pogovarja z različnimi strokovnjaki, z vsemi se sestaja, sprejema, posluša, ampak glasuje pa vedno samo tisto, kar želi. Zato se jaz sprašujem, čemu je to namenjeno. Ne bom pozabil stavka, ki mi je bil všeč, od predsednika Vlade na začetku: denarja je dovolj. Oziroma drugače, bolj natančno je rekel: »Denarja bo toliko, kot ga potrebujemo.« Ampak zdaj bom pa jaz dodal: za tisto, za kar se bomo mi odločili. Ali kako drugače? Sem kaj drugače razumel? To in ta zakon in vsi naslednji paketi, jaz upam, da bodo res odgovor neke enotnosti in sodelovanja, ne pa enoznačnih in projekcija samo enega uma. Ker ne sme biti. Ne v gospodarstvu, ne v družbi, ne v sociali, ne v zdravstvu, na nobenem področju tega ne sme biti. Lahko imamo neke svoje politike, ampak bojim se, da ta začetek ni najboljši odgovor na to, kar seveda pričakujemo. Na koncu pa naj povem, sit sem že, da mi nekdo razlaga, da se ne smemo deliti, istočasno pa hoče vse razdeliti. In točno to sem danes poslušal. Ne mi govoriti o vojni in o koroni, ker sta to dve različni stvari. Jaz upam, da se bomo o letu 1991 pogovarjali samo še na proslavah. Zaradi mene je to čas, kjer se je treba spomniti in opomniti, kaj se je zgodilo in kaj smo dosegli. In prav je tako. Ampak ko govorimo pa o koroni?! Ne me imeti za norca. In ne mi vleči tukaj in pihat na dušo ljudem, kako moramo biti enotni. Enotni smo bili in glasovali smo za to, da smo šli po tej poti, več kot 80 %, ampak to ni bila politika Janeza Janše, to je bila politika Republike Slovenije. Zato ne ponovno deliti tega naroda na podlagi korone. Zdaj ni čas za politiziranje.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Franc Jurša, pripravi pa se gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Predsednica, hvala za besedo. Lep pozdrav ministru, kakor seveda tudi vsem ostalim v dvorani! Glede na to, da sem eden izmed tistih, ki se rad spomnim tudi leta 1991. Moram reči, da smo takrat mi Slovenci, res stopili skupaj. Prav tako smo to naredili v finančni krizi in seveda marsikdaj, ko so Slovenijo pretresle naravne nesreče. Ja, zdaj pa moram reči, da smo prvič v naši kratki zgodovini naše države, morali stopiti narazen. Za nas so se zaprle trgovine, delavnice, obratovalnice, šole, ustavil se je tudi promet in tako dalje. Prišli smo dejansko v dneve, ko je Slovenija dobesedno obstala. Ampak ne samo Slovenija, tudi drugi deli Evrope in sveta. Epidemija koronavirusa v največji meri ogroža predvsem najstarejšo populacijo, ki je obenem populacija, zaradi katere smo se združili v našo stranko. Demokratična stranka upokojencev je vedno zagovarjala interese upokojencev in šibkih skupin. Če smo skupaj povzdignili glas proti dodatnemu rezanju pokojnin v času krize, smo nato zagovarjali prepotrebno ponovno usklajevanje pokojnin, seveda tudi izredno usklajevanje in popravo krivic. Sedaj je čas, da še enkrat naglas povemo, ne pozabite na upokojence, ki so ena najranljivejših skupin. Seveda, poslušal sem kolega Janija, ki je pač svoje gledanje povedal tudi na to vprašanje. Ja, lahko bi se ta zadeva tudi na drug način reševala, ampak mogoče je v tem trenutku to, kar je bilo predlagano, vseeno še dobra in zelo dobra rešitev, tako vsaj mi ocenjujemo v naši poslanski skupini. Najštevilčnejšo skupino državljank in državljanov, ki so pandemiji virusa najbolj podvrženi in so hkrati tudi v sicer povsem običajnih časih v ekonomskem smislu najbolj ranljiva skupina prebivalstva, so ravno upokojenci. Minuli dve leti sta bili finančno dejansko bolj ugodni, izredno in redno so se usklajevale pokojnine, to se v preteklosti zaradi ekonomske gospodarske krize ni, ampak vseeno še ostaja 5,6 odstotka pokojnin, ki se niso izplačale oziroma v času gospodarske krize enostavno tega ni bilo možno. A trenutna kriza s koronavirusom nas je vse postavila na trdna tla, zato smo v stranki Desus izredno zadovoljni, da smo v koaliciji našli posluh in razumevanje za upokojence z nižjimi pokojninami. Kot ena izmed najbolj rizičnih skupin morajo ravno upokojenci še posebej poskrbeti za kakovostno hrano, zdravila, vitamine, na drugi strani pa tudi za ustrezno zaščito z razkužili, maskami in tako dalje. Vse to stane. Če imaš malo pokojnino, je vsak evro zelo pomemben. Že tako nizke pokojnine so s tem še toliko bolj obremenjene. S tem razlogom smo seveda predlagali, da si tudi upokojenci zaslužijo poseben dodatek, ki jim bo finančno omogočil lažje preživetje tega kriznega obdobja. Vidite, da epidemija najbolj posega ravno v starejšo populacijo in seveda tudi je največ, na žalost, umrlih. Seveda ta solidarnostni dodatek ne bo nadomestil letnega dodatka za upokojence, za prejemnike invalidskih nadomestil, kar je predvideno v Zakonu o izvrševanju proračuna. Prav tako ni nepomemben podatek, da vsi navedeni prejemki, ki so sicer enkratne narave, ne bodo zapadli pod nobeno od izvršb, da niso obdavčeni in da ne vplivajo na siceršnje uveljavljanje drugih pravic iz naslova javnih sredstev. Poleg upokojencev bodo tudi drugi upravičenci do denarne socialne pomoči iz varstvenega dodatka za mesec april 2020 upravičeni do enkratnega solidarnostnega dodatka. Mednje smo uvrstili tudi študente. Prejeli smo nešteto klicev in vprašanj od zunaj. Kaj pa mi, ali se zavedate naše stiske? Ja, slišimo vas in naredili bomo vse, kar je v naši moči, da bomo tudi to rešili v drugem koraku. Zavedati se moramo, da država ni vreča brez dna. Razumejo se stiske prav vseh, vendar pa je treba misliti že zdaj na čas po tej krizi. V tem trenutku se daje, kolikor se more s pomočjo vseh nacionalnih, evropskih in širših finančnih instrumentov, zato je verjeti, da bo država zmogla prenesti to enormno finančno breme. Je pa ob tem ključno predvsem strpnost vseh nas ter zmožnost vzajemnega solidarnostnega razmišljanja. Zato je bil tudi ustvarjen ključ, po katerem se bodo izplačevali enkratni solidarnostni dodatki. Vsi moramo v teh časih stopiti na neki način skupaj, čeravno moramo stati vsaj 2 metra eden od drugega, ne glede na politično obarvanost, če želimo prebroditi to epidemiološko krizo in po njej uspešno zagnati slovensko gospodarstvo. Če ne bomo tega naredili, potem to lahko pomeni, da se nam pišejo zelo črni oziroma težki časi. Tako morajo biti ukrepi hitri, učinkoviti in usmerjeni v vsak segment našega življenja. To poskuša Vlada doseči ne samo z ukrepi iz tega zakona, v pripravi je še drugi akt, ki bo saniral pomanjkljivosti tega zakona in bo zajel vse tiste skupine, ki v teh ukrepih niso zajete. Ampak vseeno bomo morali na nek način upoštevati, kot sem že prej rekel, da država ni vreča brez dna in da bomo morali temeljito razmisliti, na kakšen način bomo sredstva razdelili, da bomo tudi seveda v vsakem primeru konkretni in pošteni do razdelitve. Natančne posledice pričujoče krize, ki je sicer prvenstveno zdravstvene narave posledično pa neusmiljeno vpliva na vse segmente našega osebnega kakor tudi družbenega življenja, so vnaprej težko predvidljive. Ocene finančnih potreb, ki bi zagotovile oblikovanje učinkovitih orodij za obvladovanje in omilitev posledic epidemije, se lahko napovedujejo zgolj približno. Ni verjetno strokovnjaka ne junaka, ki bi lahko danes rekel, kakšne bodo posledice in koliko bodo te posledice stale. Star slovenski pozdrav je: »Ostani zdrav in mlad!« Nekateri lahko še ostanemo zdravi, če bomo imeli srečo, a mladi ne bomo več. Takšen pozdrav je danes postal simbol, saj skoraj ni drugega, kot bi si želeli prav to, da ostanemo zdravi. Spoštovane kolegice in kolegi ter vsi v dvorani, želim vam, da vsi skupaj ostanemo zdravi!
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Dušan Šiško, pripravi pa se kot zadnji v tem sklopu še gospod Aljaž Kovačič. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovana, najlepša hvala za besedo! Večina državljanov pozdravlja predlagane ukrepe te vlade in razen nekaj izjem, ki se še ne vidijo v predlaganem zakonu, pričakujejo, da jim bo država pomagala prebroditi te krizne čase. Tudi v SNS in jaz sam osebno podpiramo te ukrepe. Ob tem pa se nekoliko bojim, da se nekateri že preveč zanašajo, da jih bo država rešila in niti ne razmišljajo o tem, da bi sami kaj storili za čas, ko bo ta epidemija mimo. Nekateri se pogovarjajo, kot da bo po sprejetju tega zakona v Sloveniji prišel dedek Mraz ali Božiček, če hočete, ki bo imel v vreči darilo s tremi milijardami. Ne zavedajo se ali se nočejo zavedati, da bo ta denar tako ali drugače treba vrniti oziroma ga zaslužiti. Res pa je, da smo vsaj enkrat že napolnili milijardo luknjo, ki je bila še večja od te, ki jo bomo na neki način naredili s tem megazakonom. Najbolj elegantno in pravično bi bilo, da bi tiste milijarde, ki so izginile po davčnih oazah, vrnili v državo, saj gre za denar naših državljanov, ki ga sedaj nujno potrebujejo. A toliko sem realen, da vem, da tega slovenska politika v resnici ne bo zmožna storiti. Pričakujem vsaj korak v tej smeri od te vlade, katere voditelji so na krajo ljudskega premoženja toliko opozarjali. To je bilo na splošno. Sedaj pa še nekaj konkretnih zadev. V 25. členu se predvideva, da država podjetnikom povrne stroške za delavce, ki bodo oziroma so na čakanju. Vse lepo in prav. Vem, da v mnogih firmah na to možnost že težko čakajo ali pa so že začeli pošiljati delavce na čakanje. Me pa močno zanima, kako in kdo bo nadziral, da bo ta denar šel na tisto, čemur je namenjen. Ne dvomim namreč, da ima minister Počivalšek dobre namene in želi poskrbeti za podjetnike, še posebej za gostinstvo in turizem. Ampak ravno iz te branže slišim, da so nekateri formalno že na čakanju, ob tem pa še delajo. Lastniki so se namreč dogovorili, da kuhajo hrano za Civilno zaščito, za domove starejših in podobno, delavcem pa so obljubili plačilo na črno oziroma na roko. Res me zanima, kako boste poskrbeli za red na tem področju, če zanj še v normalnih razmerah ne morete. Sicer pa sem želel vprašati oziroma opozoriti, zakaj Predlog zakona o interventnih ukrepih ne predvideva, da bi pomoč oziroma dodatek prejele tudi družine z enim ali dvema otrokoma, ponavljam, z enim ali dvema otrokoma. Ne vem, ali se ne zavedate, da slovenska družina šteje in ima enega ali dva otroka. Iz tega vašega predloga izhaja, da slovenska družina ni tista, ki ima enega ali dva otroka. Tako pa bo slovenska država spet radodarno dajala denar tistim, ki imajo celo kopico otrok, in to v največji možni meri izkoriščajo. Menim, da ni treba govoriti, na koga to leti. Potem ste pozabili na invalide, ki so zaposleni po stopnjah invalidnosti in nimajo v celoti plače. Tudi njih niste upoštevali. Te dni smo polni hvale na račun zdravnikov, medicinskega osebja, ki skuša zajeziti epidemijo in se spopadajo s tem neznanim in nevidnim sovražnikom. Še več, hvale si zaslužijo in tudi dodatnega plačila. Ja, dodatnega plačila si zaslužijo ti zdravniki. Moram pa opozoriti na težave, ki jih imajo v tem času državljani, če zbolijo ali se jim obstoječa bolezen poslabša. In res, tudi od drugih slišim, celo od zdravstvenega osebja, zakaj se zadeve razen urgentnih odpovedujejo. Celo na slikanje pod zelo hitro se ne naroča, niti pri zasebnikih to ni mogoče. Ni si težko zamisliti, kakšne bodo šele čakalne vrste po vsem tem, ko se bodo mnogi zdravniki res morali odpočiti. Vem pa tudi, da k sreči stanje zaradi epidemije še ni takšno, da bi vsi pomagali ekipam. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki dali za naslednji predlog zakona o interventnih ukrepih naslednje predloge: prvič, predlog, da se za vsakega otroka slovenske družine nameni 50 evrov dodatka, ne samo za tiste, ki imajo tri ali več. Drugič, v naslednjem interventnem zakonu je treba nameniti sredstva tudi invalidom, ki so upokojeni za polovičen delovni čas, se pravi, delajo za štiri ali šest ur, ostalo imajo invalidsko pokojnino. Tretjič, pozabili ste tudi na tiste osebe, ki opravljajo popoldanski espe, da se tudi njim omogoči in poravnajo vsaj prispevki. Menim, da bi bilo pošteno do teh državljanov. Tudi če opravljajo popoldanski espe, vendarle so nenazadnje tudi ti popoldanski espeji polnili državno blagajno. In četrtič. Me pa zanima, zakaj niso upoštevali in obravnavali vinarjev, s tem so povezani proizvajalci slovenskih vin in nenazadnje tudi vinske kleti. Nikjer niso omenjeni. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Danes smo imeli predstavitev zakona s strani predsednika Vlade, ki pa je vseeno po mojem bil bolj govor kot pa sama predstavitev, in čeprav se zdaj ne bom vračal na leto 1991, bi pa vseeno opozoril na eno zadevo, ki je bila danes tudi že večkrat omenjan, to, da je ta zakon po zahtevnosti podobno težak kot je bil Zujf. In če mi dovolite, bi na kratko povedal, kaj je Zujf naredil nam mladim. Mladim je Zujf ukradel prihodnost, in to na način da se je vsem skupinam skozi leta vračalo, mladim pa se ni vrnilo let, ki so jih izgubili. Generacijam, ki so danes stare od 30 do 40 let, so dejansko vzeli prihodnost, da bi dobili službe, da bi lahko dobili neko varno prihodnost, da bi si ustvarili družine in ni zakona, ki bi mladim lahko te zadeve vrnil. In ko smo začeli pripravljati ta megazakon, sem vas na odboru, ki smo ga imeli, za socialo, tisti vaš prvi zakon, opozoril, da tokrat ne smemo pozabiti na mlade. In na mlade se je spet na žalost pozabilo. Povedal bom zakaj. V prvi vrsti zato, ker ste jih dali v isto skupino, na primer študente z upokojenci. Upokojenci bodo še naprej imeli pokojnino, mladi, ki delajo preko študentskega dela, da lahko preživijo, sedaj ne bodo mogli delati in ta enkratna pomoč jim dejansko nič ne bo pomagala, da bi lahko preživeli. Razumem, da niste mogli vsega vključiti v ta zakon, zato v svoji razpravi ne bom izpostavljal, na kaj ste vse pozabili, čeprav me čudi, da je ta tako zelo opevana super skupina lahko pozabila na neke zadeve oziroma te zadeve, ki jih bom sam opozoril, ki nisem ne ekonomist ne gospodarstvenik, pa sem jih opazil, me čudi, da ljudje s takimi referencami, kot ste sami govorili o njih, niso opazili, nekaj dejansko popolnoma nelogičnih zadev. Glede mladih je bilo že omenjeno. Mladi potrebujejo v Sloveniji okrog 500 evrov na mesec, da lahko preživijo. In spet so bili mladi največja žrtev te krize. Obenem smo jih oziroma ste jih vrgli iz študentskih domov, čeprav tam imajo nekateri tudi stalno prebivališče. Zdaj ste sicer z ukrepom rekli, da lahko naprej tam živijo, ampak ne moremo mešati dijaških in študentskih domov, kajti ko študent pride živeti v študentski dom, ima tudi neko pogodbo, ki je podobna tej, kot da živi v svojem najemniškem stanovanju. Potem so izgubili študentsko prehrano, kajti s tem, ko so se zaprli lokalni, ne morejo koristiti študentske subvencionirane prehrane. Potem so izgubili tudi študentske prevoze. Se pravi, mladi so dejansko spet izgubili vse. Samo na študentski prehrani in študentskih prevozih bo država po mojem hitrem izračunu privarčevala več kot 100 evrov mesečno. Se pravi, vi boste zdaj študentu dali 150 evrov, obenem pa boste najmanj 100 evrov pri nem privarčevali. Ta vaša dikcija, ki je napisana v zakonu, je meni popolnoma nelogična in ne razumem, kako so lahko vsi ti strokovnjaki to spregledali. Zapisali ste, da boste 150 evrov pomoči dali rednemu študentu. V tej skupini so bili ljudje, ki so študirali že najverjetneje pred nekaj leti in ne vedo, da statusa rednega in izrednega študenta danes pomenita nekaj popolnoma drugega, kot sta pomenila pred desetimi, petnajstimi leti. Po tej vaši dikciji bo 150 evrov dobil tudi študent, ki lahko zasluži danes 10 tisoč evrov in je redno zaposlen, kajti tudi redni študent je lahko redno zaposlen. Se pravi, vi niste ločili, kaj so študentske pravice, ki izhajajo iz statusa študentov, in kaj pomeni redni in izredni študent. Se pravi, redni študent je danes lahko tako kot izredni študent zaposlen, lahko pa je nezaposlen, in če ni nezaposlen oziroma ni na zavodu za zaposlovanje, mu pripadajo študentske pravice, kot so študentski boni, študentski prevozi ali subvencionirano bivanje v študentskih domovih. In meni je popolnoma nelogično, da bo nekdo, lahko bi tudi jaz kot poslanec, se pravi, sem redno zaposlen, obenem pa sem redni študent in bom zato od države dobil 150 evrov. Meni je na žalost to popolnoma nelogično in razumem, da niste hoteli dajati nekih novih skupin tu notri, ampak dejansko bi nekaj tako nelogičnega lahko z amandmajem popravili. Mladinske organizacije so se tudi oglasile, da bodo še vnaprej veliki problemi s stanovanji mladih, se pravi, kako bodo odplačevali kredite, kako bodo odplačevali tudi ta najemniška stanovanja, ki jih ima veliko študentov. Moramo vedeti, da je predvsem v Ljubljani problem, da veliko mladih študentov ne dobi bivanja v študentskih domovih in živi v privatnih stanovanjih, za katera pa vemo, da je cena enaka, kot je na trgu. Potem ste popolnoma pozabili tudi na mlade na podeželju in tudi na mlade družine. In s tem, ko se bo dejansko zrušil tudi sistem študentskega dela, iz katerega se plačujejo tudi štipendije in tudi gre denar za gradnjo študentskih domov, se lahko zgodi, da tudi ko bo ta kriza mimo – po besedah predsednika Vlade se ne ve, kdaj bo to, lahko je leta, kolikor je govoril – se lahko zgodi, da tudi ko bi se mladi študentje vrnili v normalno življenje, sploh ne bodo mogli več nikjer delati. Ne le da bi lahko študirali, ampak niti ne, da bi lahko preživeli.
Hvala lepa. K besedi se je javil minister. Izvolite.
Hvala lepa. Nekaj vprašanj je bilo postavljenih in bom skušal odgovoriti. Omenjen je bil Zujf in kaj je storil Zujf. To ni Zujf, to je Antizujf. Že Zujf je jemal, Antizujf daje. Tukaj se mi zdi primerjava teh dveh zakonov oziroma teh ukrepov [[…]]bom rekel, da so ukrepi divergentni v obeh zakonih in mislim, da ni primerljivo. To dejansko ni primerljivo. Še enkrat, Zujf je jemal, zmanjševal dohodke, ta jih povečuje. Lahko se zdaj pogovarjamo, kako naj jih na najbolj pravičen. Tukaj bo verjetno zelo različnih mnenj, ker jaz mislim, da vsaka oseba ima različno oceno tega, kaj je pravično. Neke skupne ocene verjetno tudi v svetu ni in je različna med ljudmi in različnimi kulturami in različnimi narodi in tako naprej. Ampak ni primerjave. Na eni strani dajemo upokojencem s tem zakonom po lestvici, ki kaže neko socialno stanje upokojencev glede na dohodke. Mi lahko seveda naredimo zadevo tako, da bomo pri nekom upoštevali celotno premoženje, pa bomo rekli, katero je vse premoženje in lahko gremo zelo daleč, od nepremičnin, premičnin, umetniških slik in tako naprej. Zadevo bomo zapletli tako, da je verjetno nikoli ne bomo mogli odplesti, tako bo zapletena. Seveda ima s tega zornega kota tukaj prioriteto enostavnost. Ti ukrepi so interventni ukrepi. S temi ukrepi naj bi po tem zakonu končali v dveh mesecih oziroma naj bi trajalo še en mesec, največ. Upajmo. Upajmo, močno upajmo, da bo trajalo samo dva meseca. Jaz bi rad, da jih ne bi bilo treba sploh uvesti. Zaradi tega, ker to so ukrepi zaradi epidemije. To niso ukrepi zato, da bi strateško ali pa da bi zdaj sistemske zakone popravljali. Ne moremo popravljati sistemskih zakonov s tem. Morda so tisti krivični na nekem področju, ampak potem je treba spremeniti sistemske zakone. Na eni strani tukaj nekateri razpravljavci pravite, da je lestvica za upokojence nepravična, po drugi strani nekateri pravite, da je enotni dodatek 150 evrov spet nepravičen. Se pravi, na eni strani imamo progresivno ali pa degresivno lestvico, na drugi strani imamo enotni znesek. Ampak, še enkrat, neko načelo, ki bo tukaj sprejeto, je, da je treba vso zadevo naredit hitro in na enostaven način. To je vsekakor eno izmed načel. Tukaj govorimo o zakonu, ki bo, upam, trajal največ dva meseca. Kaj bo po teh dveh ali treh mesecih? Ne vem, spoštovani poslanci in spoštovane poslanke. Tako kot danes ne ve nihče, kdaj bo te epidemije konec. Bi bil zelo vesel, če bi to vedel. Bilo je tudi vprašanje glede finančnih učinkov in glede kreditov. Jaz se do neke mere osebno popolnoma strinjam glede položaja bank. Po drugi strani pomeni prekinitev obračunavanja obresti dodatne slabitve v bilancah bank, kar vpliva na likvidnost, kar vpliva na koncu na kapitalsko ustreznost bank. Kot finančni minister želim imeti v tej državi čim bolj stabilen in robusten sistem zato, da bodo obrestne mere lahko čim nižje, zato da se ne bi dogajalo tisto, kar se je dogajalo že v preteklosti ob različnih dogodkih, ko so bile obresti izredno visoke. Tukaj si želim partnerstva med gospodarstvom, državo, bankami in prebivalstvom. In v tej smeri delamo. Se pa strinjam, da z različnih zornih kotov, moralnega in tako naprej, je seveda to lahko sporno. Ali želimo imeti stabilen finančni sistem v tej državi? Gre seveda za to vprašanje. Z moralnega zornega kota lahko govorimo od moralnega hazarda in tako naprej, ampak včasih je treba sprejeti prioritete ali pa tiste rešitve, kjer je morda manj škode in so bolj zanesljive, dolgoročno in kratkoročno. Tukaj je ena izmed možnosti, povedal sem, pred kakšnimi dilemami je Vlada, je strokovna skupina bila, in tukaj je pač ta odločitev in še enkrat, za dva meseca to niso sistemski ukrepi in s temi ukrepi ne moremo rešit tistega, kar ni rešeno v sistemskih ukrepih. Želimo samo, da bomo v tem prvem trenutku ali pa, upam, da v zadnjem trenutku v tej krizi pomagali tistim, ki so najbolj prizadeti in pomagali gospodarstvu, da ne bo propadlo, poenostavljeno, da ne bo odpuščalo delavcev, da bo obstalo, z željo, da ko bo te krize konec, ko bo epidemije konec, bo lahko takoj začelo delat. Da bo ta kriza v obliki črke V, kar pomeni, ko bo dosegla dno, se bo lahko takoj dvignilo gospodarstvo, takoj se bo začelo proizvajati, gospodarska rast se bo začela, potrošnja se bo začela in tako naprej. Veliko slabše bi bilo, če bi ta kriza bila v obliki črke U, kar pomeni, da bi se zelo dolgo časa to gospodarstvo pobiralo. To bi bilo verjetno v tistih trenutkih, takrat ko ali pa če gospodarstvu ne bi pomagalo in bi podjetja propadla, delavce in delavke bi dali na zavod za zaposlovanje, tam bi ravno tako dobivali prejemke z strani državnega proračuna, ampak potem, preden bi se na novo ustanovila podjetja in tako naprej, zaposlovalo, bi trajalo veliko dlje časa. In tukaj imamo to črko U. In, bog ne daj, da pridemo do črke L, kjer bo ta kriza ali pa ta epidemija trajala. Pred tem smo in tukaj je bilo treba sprejet odločitve. Te odločitve, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, so pred vami v danem trenutku zato, da bo gospodarstvo čim manj prizadeto, ljudje čim manj prizadeti zaradi epidemije in da bomo čim prej prišli ven iz tega. In tukaj bi opozoril seveda tudi na tiste člene, ki govorijo o tem, da je treba preprečevati širjenje virusa. To je nujno za to, da bomo mi prišli v črko V in izšli iz te krize. Vprašanje je bilo tudi glede javnih zavodov. Mislim, da so sigurno vsaj nekateri vključeni v 22. člen. Tako da to seveda ni res, da ne bi bili v celoti vključeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Kovačič. Izvolite.
Hvala. Jaz se vsekakor strinjal, da je Zujf jemal, ta zakon pa daje. Hotel sem povedati, da je Zujf ukradel prihodnost mladim. In če ne bomo na pravilni način mladih vključili v ta zakon, bo tudi novi generaciji mladih vzel prihodnosti. Me pa zanima, če mi lahko odgovorite na ta primer, ki sem vam ga dal., če je logično, da bo nekdo, recimo, tudi poslanec, če je redni študent, zdaj dobil 150 evrov dodatka kot študent? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite odgovoriti? Izvolite.
Ni logično, če bi se to zgodilo. Ker mi posameznikov ne moremo izločati iz zakona. Pričakujem, da bi tak poslanec doniral teh 150 evrov in dal za solidarnost, kajti tudi v tem trenutku je potrebna in rabimo solidarnost.
Hvala lepa. Ker vidim, da je interes za razpravo še, odpiram nov krog prijav. Prosim, prijavite se. Imamo 8 prijavljenih razpravljavcev. Kot prva dobi besedo Mateja Udovč, pripravi se gospod Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Danes obravnavamo tako imenovani mega antikoronazakon, ki bo pomagal zajeziti epidemijo covid-19, predvsem pa bo omilil njene posledice za državljane in gospodarstvo. Ja, lahko bi rekli še en zgodovinski trenutek, s katerim se bo ta sestava Državnega zbora zapisala v zgodovino pri sprejemanju zakonodaje s področja javnih financ. Pred časom, še nedolgo nazaj, smo sprejemali rekordni proračun, skoraj v vseh pogledih in veselo delili denar, danes pa sprejemamo zakon, ki bo temeljito posegel vanj in na področje javnih financ. Samo zato, samo za ta zakon bo Vlada namenila po dosedanjih predvidevanjih in ocenah celo do 3 milijarde evrov. 3 milijarde. To želim poudariti že na začetku predvsem zato, ker se moramo zavedati resnosti, pomembnosti in če ne že kar usodnosti tega časa. Narava interventne zakonodaje je v tem, da se takoj oziroma v najkrajšem možnem času odzove na dejansko stanje, ocene in prognoze, ki veljajo za določeno področje. Sedaj ni čas za brezplodne politične in politikantske razprave. Sedaj je čas za akcijo. Dokažimo, da smo vredni zaupanja volivcev in da smo se v Državnem zboru sposobni spoprijeti tudi s takšnimi izzivi. S konstruktivnimi razpravami in s sodelovanjem moramo sprejeti interventne ukrepe, ki bodo zajezili širitev pandemije covid-19 in predvsem omilili posledice izvajanja teh ukrepov za gospodarstvo in posameznike. Nimamo več časa. Nič nam ne bo pomagala retroaktivnost veljavnega zakona, če predlagani ukrepi za zajezitev širjenja ne bodo več učinkoviti. Izgubili bomo dragoceni čas, ki je izjemno pomemben v tej situaciji in si nakopali dodatne zdravstvene in gospodarske težave. Dejstvo je, da se stanje na tem področju iz ure v uro spreminja, žal, na žalost samo na slabše. To nam kažejo vse dosedanje izkušnje in prognoze. Po napovedih strokovnjakov nas vrhunec krize še čaka v naslednjih tednih. Konec krize in posledice pa so zelo negotove na vseh področjih, ne samo na gospodarskih. Sedaj je najbolj pomembno sprejeti vse nujne ukrepe za zajezitev pandemije, sočasno pa se moramo temeljito pripraviti na obdobje po njej. Pristojni napovedujejo globoko recesijo, ki bi lahko znašala tudi do minus 16 odstotkov BDB. Minus 16 odstotkov! Zato morajo biti naši ukrepi usmerjeni predvsem k delovanju gospodarstva, ohranjanju delovnih mest in skrbi za vse prizadete posameznike, še posebej pa za ranljive skupine. Nič nam ne bo pomagala enkratna denarna pomoč, če dan po tem ne bomo imeli delovnih mest. Pri uveljavljanju ukrepov za zajezitev širjenja bolezni covid-19 je tudi veliko slabe volje, negodovanja in nezaupanja. To je predvsem zato, ker zelo težko pristajamo na kakršnokoli omejevanje gibanja, karantene, nadzora, širjenja pooblastil policije in tako dalje. Vendar se moramo tudi po dosedanjih izkušnjah tujih držav zavedati, da brez tega pač ne gre. Vsi bomo morali žrtvovati del svojih pravic in svoboščin, tu mislim predvsem na omejitev gibanja, da bomo čimprej premagali pandemijo in se vrnili v normalno življenje. To sem povedala že včeraj, danes in bom ponavljala verjetno tudi jutri. Po drugi strani pa ji moramo, Vladi, čestitati, da je v tako kratkem času sploh uspela pripraviti tako obširen, kompleksen, sistemsko daleč najbolj zahteven zakon doslej. Skratka, v vse nas so uprte številne oči bolnih, obupanih, izmučenih in zaskrbljenih državljanov. Zato bi rada še enkrat poudarila pomembnost takojšnjega sprejetja zakona in njegove uporabe v praksi. V zaključku pa se zahvaljujem še vsem, ki se v teh težkih časih izpostavljate in trudite, da smo preskrbljeni, za vse, za vso nujno medicinsko opremo, storitve, varnost, življenjske potrebščine, ažurno in korektno obveščenosti javnosti s strani novinarjev in novinarskih hiš, ter za druge nujne javne storitve, kot tudi vsem, ki hodite v službo, in tudi tistim, ki ostajate doma. Državljanke in državljani, vsi skupaj smo država in država dela za vas, zato hvala in ostanite zdravi.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Matjaž Nemec, pripravi pa se gospod Jani Prednik. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica! Spoštovane poslanke, dragi poslanci! Ekonomist Jože P. Damjan opozarja, da je neukrepanje najdražje in kdo se z njim ne bi strinjal. Seveda ukrepi za krepitev gospodarstva in ohranjanja delovnih mest in učinkovitost sprejetih ukrepov so ključni zato, da ponovno zaženemo ta cikel ne samo življenja, ampak gospodarstva nasploh. Iščemo solidarnost in predvsem konsistentnost v delovanju v politiki, iščemo enotnost tako, kot je predsednik Vlade uvodoma omenil, takšno, kot smo jo znali ali pa bili uporabili v času leta 1991. »Nismo nikoli trdili, da vse vemo«, citiram premierja Janeza Janšo, »pri drugem paketu bomo maksimalno kooperativni«, je nadaljeval. Seveda, ne bi si želel, da bi prvi ukrep bil tako slab, da bi mu sledil drugi, tretji in četrti, kajti razumel bi, če ne bi bilo boljših ukrepov na mizi. Gospodarska združenja, Obrtna in gospodarska zbornica, sindikati, nevladne organizacije, samoorganizirane in družbene skupine, opozicija − nihče od nas ni bil dovolj dober, da bi lahko predlagal ali pa da bi lahko predlagane sklepe sprejela tudi Vlada in sklepe vseh nas tudi potrdila in jih vzela za svoje. Še več, niti nujnih opozoril Zakonodajne-pravne službe Vlada ne upošteva. 3 milijarde, ki so ključne za to, da preprečimo, na primer, izgubo trga, izgubo znanja, da preprečimo stečaje, brezposelnost ali pa socialno stisko državljank in državljanov. Evropska centrala banka ponuja 753 milijard evropskemu tržišču. Za razliko od zadnje ekonomske gospodarske krize ne rešuje bank, upam, da bo temu res tako. Zagotavlja, da bo teh 753 milijard namenjenih prebuditvi gospodarstva in socialni varnosti prebivalk in prebivalcev Evropske unije. Vprašanje, ki ga vsi naslavljamo ministru, je, kako priti do tega denarja. Ne samo do 753 milijard, ampak tudi do te za naše razmere ogromne 3 milijarde, ki jih obljubljamo slovenskemu gospodarstvu in državljankam in državljanom. Opozicija opozarja na pomanjkanje kontrole znotraj teh mehanizmov. Opozicija opozarja, da so ti ciljni ukrepi premalo ciljni, premalo strateški. Kje so lokalne skupnosti, kje je krepitev zdravstva, kjer so matere samohranilke, kje so izredni študentje, prekarni delavci, brezdomci, invalidi? Nismo želeli mi take razprave, ampak ciljnost ukrepov odpira širok diapazon tistih, katerim bi morali pomagati. Začasni ukrepi lahko postanejo tudi trajni in temu se moramo kot politiki, še posebej glede na zadnjo izkušnjo zadnje krize, v dolgem roku izogniti. Tisto, kar je ključno sporočilo mojega izvajanja Vladi, je, da je potrebno in nujno, da se čim prej pripravi smernica in priporočila za varno in postopno vračanje storitvenega sektorja nazaj v obratovanje, če se le da tam, kjer je možno. Spoštovana Vlada, moje priporočilo je dajte ukiniti omejitev gibanja znotraj oziroma med občinami, ker ta ukrep ne koristi nikomur, ne zdravstveni varnosti in ne morebitnemu pospeševanju delovanja gospodarstva. Spoštovana Vlada, prosim upoštevajte nasvete zdravstvene stroke. Ne preprečujte, da predstavniki stroke smejo izraziti svojega mnenja. Preprečite nerazumno odločitev o razkuževanju večstanovanjskih blokov. Spoštovana Vlada, za vse nas se izognite obsojanju javnega zdravstva. Če bomo kdaj razumeli, kako je to pomembno, bomo razumeli sedaj in naredimo vse, da bo to javno zdravstvo v takšni kondiciji, da bo lahko pomagalo ljudem ne samo v času krize, ampak tudi po njej. Želel bi si več solidarnosti, več pragmatizma, predvsem pa več sodelovanja in solidarnosti. Nerazumljivo je, da v času tako velikih izzivov in krize Vlada ni upoštevala niti enega amandmaja s strani opozicije. Gotovo obeti sodelovanja niso dobri. Opozicija je pri pripravi teh osnutkov zakonov tvorno sodelovala. Želeli bi si, da upoštevate tudi naše predloge. Naše, gospodarskih združenj, sindikatov, nevladnih organizacij ter seveda Zakonodajno-pravne službe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jani Prednik, pripravi naj se Nik Prebil. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa. Spoštovana Vlada, poslanke in poslanci! Glede na to, da sem imel jaz možnost tako cel torek kot celo sredo sedeti na Odboru za finance kot član odbora, bom kratek. Nisem se želel javiti, ampak vseeno mi duša ne pusti, da vsaj teh pet, šest stavkov ne povem. Ko ste prevzeli oblast, ste zelo vztrajno ponavljali, kako je potrebno sodelovati, sodelovati, sodelovati. Spoštovani koalicijski poslanci, v zadnjih dveh dneh od tega sodelovanja ni bil niti s. V torek na Odboru za finance sem pohvalil Vlado, ker je pač napisala ta zakon zelo hitro. Sem rekel, da ko nekaj na hitro pišeš, verjetno narediš tudi en kup napak. In imel sem občutek, da boste potem med proceduro v Državnem zboru prisluhnili ni nujno opoziciji, ampak morda, ne vem, Gospodarski zbornici, varuhu človekovih pravic, informacijski pooblaščenki, Obrtni zbornici. Ja, draga koalicija, niti enega, niti enega samega amandmaja niste sprejeli. In to si vi predstavljate kot sodelovanje. In mi smo bili dejansko dobronamerni. Vse amandmaje, ki smo jih predlagali, smo jih predlagali za izboljšavo členov, pri katerih ste pač določene ranljive skupina ali pa segmente v gospodarstvu izpustili. Tudi opoziciji od torka naprej ni bil cilj miniranje tega zakona, ker se zavedamo, da je to dejansko najtežji zakon in je verjetno nujno potreben. Pa bo verjetno nujno potreben še tretji, četrti, peti, šesti. Ampak signal, ki ga dajete s tem svežnjem, na način, da ne sodelujete, jaz mislim, da to ni dober signal. Dejansko smo bili v opoziciji izredno konstruktivni. Nič nismo rušili, niti v enem stavku nihče ni rušil tega zakona. Pa jaz bi še razumel, da ne poslušate opozicije, ker naj bi bili pač neki politični nasprotniki, ampak da ne poslušate strokovnih služb, niti Zakonodajno-pravne službe, niti varuha človekovih pravic, ki opozarja na določene kršitve človekovih pravic, niti Gospodarske zbornice ne poslušate, ki verjetno sama najbolj ve, kaj gospodarstvo potrebuje, niti Obrtne zbornice. En kup amandmajev so poslali, seveda jih pač potem poslanci oziroma poslanske skupine v proceduri vlagamo, ker sami jih ne morejo. Navsezadnje, če imate toliko ponosa, da niste želeli sprejeti opozicijskih amandmajev, bi jih pa vložili sami, saj ste to naredili v bistvu zelo nehigienično za 104. člen, za katerega smo mi predlagali, da se črta že v torek. Ampak ne, toliko ponosa imate, da ste mogli to včeraj sami vložiti in svoj amandma potrditi. Nobenega problema, važno je, da se je člen črtal. Ampak to bi lahko naredili pri vseh členih, čisto vseh. Še enkrat, ne bi rabili potrjevati naših amandmajev, lahko bi jih vložili sami in svoje potrdili. In tudi mi v opoziciji bi verjetno vse člene potrdili oziroma vse amandmaje. Poglejte, na odboru smo sedeli 48 ur, mi smo vas prepričevali, dajte narediti, prosim, naredite to, izenačite redne in izredne študente, ne izpuščati mater samohranilk, enostarševskih družin, ne pozabiti družin s posebnimi potrebami. Ja, če so to slabonamerni predlogi, potem jaz živim v nekem vzporednem svetu. Ta zakon bo danes pod streho, logično in nujno je, da je. In jaz res na dušo in srce vam polagam, ne pri tretjem svežnju, ki ga boste napisali oziroma ki ga bo napisala Vlada in ga bomo spet potrjevali tu, ne izključevati vseh teh asociacij, ne izključevati opozicije, ker trenutno so pa res časi taki, da si ne smemo niti politično nagajati, kaj šele kako drugače. Na srce vam to polagam. In zelo hitro bomo lahko videli, ali ste to upoštevali ali tega niste upoštevali. Ta zakon bo pod streho. Jaz pa Vladi želim pri pisanju vseh naslednjih svežnjev čim manj tresočo roko in pri pisanju tudi čim več sreče in dajte vsaj, ko boste na Vladi pisali ta zakon, dajte narediti čim manj napak, ker potem vidimo, da ga v Državnem zboru, kot kaže, ne boste niti sami popravljali, kaj šele mi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nik Prebil, pripravi naj se dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Kolegice, kolegi, spoštovani minister! V okviru 22. člena tukaj drugi odstavek govori, da so do pomoči upravičeni tisti delodajalci, ki jim bodo po njihovi oceni prihodki v prvem polletju 2020 upadli za več kot 20 %. In veste komu so še upadli prihodki za več kot 20 %? Tudi delojemalcem in nekaterim tudi za več kot 20 %, celo do 100. In v teh izjemnih okoliščinah, s katerimi se soočamo danes v okviru globalne pandemije, je še toliko bolj pomembno, da država ustrezno poskrbi za tiste, ki so zardi ukrepov Vlade, seveda zaradi zamejitve širjenja okužbe, ostali brez dela oziroma brez dohodkov. Sem spadajo številne družbene skupine, tudi mladi. Ker smo vas opozorili, da predlagan zakon ne spušča številne, smo se za položaj teh zavzeli in pripravili ustrezne amandmaje in kot rečeno, ste jih zavrnili. In tako, kot je rekel kolega Jani, ne rabite upoštevati amandmajev opozicije, upoštevajte pa vsaj stroko, upoštevajte ljudi, ki vam pošiljajo iz terena predloge in opozorila, kaj se dogaja realno. Kot predstavnik te mlajše generacije se moram tudi sam dotakniti ene te skupine, in to so mladi oziroma študentje. Pri mnogih od njih predstavlja to študentsko delo edini vir dohodka in nekateri zaradi slabih razmer doma celo finančno pomagajo v družini in so z zaprtjem večine obratov, kjer študentje pač delajo, čez noč ostali brez dohodka. In zdaj teh famoznih 150 evrov, to se dodeljuje samo rednim študentom, in tukaj trčimo skupaj z načelom enakopravnosti. Namreč po zakonu o visokem šolstvu, in to vi minister veste, so izredni študentje z rednimi izenačeni. In drugič, da se da kar vsem 150 evrov, je tudi popolnoma neustrezno, saj vemo, da določeni študentje živijo sami in si plačujejo stroške tako najemnine, prevoza kot tudi prehrane in je enostavno ta številka, kakorkoli želimo pomagati, prenizka. Spet po drugi strani pa marsikateri študent zasluži kar veliko denarja, mogoče celo bistveno več kot nekdo, ki je redno zaposlen, pa bo prav tako ta ukrep dobil. Kar je pa še najbolj sporno, in na to smo tudi opozarjali in niste upoštevali, je pa to, da lahko redni študent, ki je redno zaposlen, enako dobi tak dodatek, se pravi, bo pravzaprav dvakratno pomoč prejel, kar pa je seveda nesprejemljivo, ker ne smemo enačiti ne dijakov ne študentov, kot ne smemo enačiti tistih, ki delajo, in tistih, ki ne. V okviru tega bi mogoče opozoril samo še na eno zadevo, ki se mi zdi izredno pomembna in daje nekatero močno sporočilo, pa tudi v tem zakonu ni upoštevana. Poglejte, name so se obrnili kolegi iz Zbornice babiške in zdravstvene neke Slovenije, iz zdravstvenih smeri so tam študentje, ki so bili vpoklicani na delo oziroma zaprošeni za pomoč v teh izrednih razmerah tako s strani naših inštitucij kot je UKC ali pa, recimo, Rdeči križ Slovenije. Nekateri delajo na izrazito kritičnih območjih in so v prvem stiku z obolelim oziroma okuženimi in jaz osebno menim, da bi se moralo tem študentom, ki delajo na teh kriznih območjih v zdravstvu, pomagati tudi z nekako takšno nagrado, kot jo bodo lahko dobili zaposleni, ki so redno zaposleni v zdravstvenem sistemu. Ker oni nimajo neke osnovne plače, bi se lahko takšna nagrada izkazovala, ne vem, glede na povprečno plačo v javnem sektorju, namreč delajo v enakem obsegu in povsem istih razmerah, spoštovani, za 5,45 evra na uro. Samo za primerjavo, jaz sem te informacije dobil od kolegov, pred nekaterimi trgovinami sedaj študentje razkužujejo vozičke za 12 evrov na uro. Samo toliko. Upam, da je to dobronameren predlog, ki ga boste v morebitnem drugem zakonu, ki prihaja, upoštevali. Upam, da Vlada posluša, predvsem pa sliši te naše predloge, predvsem pa predloge, ki prihajajo z terena. Jaz bi morda na tej točki zaključil, ker se bom oglasil še pri nekaterih drugih členih. Ni vse slabo, daleč od tega, bi pa rad povedal, da pomanjkljivosti, ki bi jih lahko odpravili, opozicija je vložila ustrezne amandmaje, ki pa so bili v celoti, od prvega do zadnjega, zavrnjeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček, pripravi naj se Jurij Lep. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kot naravoslovno-matematični tehnik bom rekel, da živimo v času sistema perpleksnih neenačb. Celo vrsto variabel ne poznamo, količnikov ne poznamo. Zdaj, kar zadeva ta sam zakon, težave imamo v tem, ker se je v bistvu med rojevanjem spremenil. Če sem jaz prav razumel, tisto ekipo profesorjev, kjer je v štartu pripravljala, najprej je bil ta zakon mišljen kot prvi likvidnostni ukrep gospodarstvu, nakar se je vmes zaradi politične všečnosti spremenil v neki kvazisocialno-transferni zakon, kjer so številni bili pozabljeni, in potem smo dobil neko interferenco številnih pozabljenih z gospodarstva, nerazumevanja gospodarstva, in številnih pozabljeni na tej socialni transfernosti in seveda neko blazno nejevoljo. Potem imamo neko zgodbo, če poslušam danes, resorni minister korektno reče, to ni sistemski zakon, ne more biti, je, dajmo reči, nek krizno ukrepni, da ne rečem, gasilski. SMC-jeva poslanka tuli, to je nadsistemski zakon, gospod predsednik Vlade reče, to je prvo poglavje. Čakajte, ali se lahko vsaj tukaj zmenimo. Ali veste, vsaj v Mariboru pri nogometu so gol, avtogol in nedovoljeni položaj tri različna agregatna stanja. Ali se lahko tukaj zmenimo, kaj je? Potem se reče, dajte opozicija, nehajte težit, saj pride že drugi paket, če včeraj ali predvčerajšnjim poslušam Janšo pa gospodarstvenike, ki naj bi bil spet 3 milijarde težav. Čakajte, 3 milijarde plus 3 milijarde, proračun bo šel malo dol, to je 60 % proračuna. Mislim, jaz ne vem, v našem gospodinjstvu se o 30 evrih bolj resno pogovarjamo. Tako, kot se pelje ta zakon, se bojim, da ne bo dosegel učinka, ki bi ga moral. Če se vprašamo, kam bojo šli ti penezi, ti penezi bojo šli v neke transferje zlasti tistim, ki trenutno nimajo težave z likvidnostjo. Šli bodo v trgovino, šli bodo v tisto, kar plačamo položnice, šli bodo v lekarne, kjer imamo, recimo, marže pri kakem Lekadolu in še kje 120, 140 %. Potem bi človek pričakoval, ob tem, recimo, da bi dali ukrep, da se cene živil postavijo na stanje, recimo, 1. marec, da se cene zdravil, kar smo hoteli Socialni demokrati predlagat v enem od amandmajev, da se te marže nekako omejijo. Delno se bo to vrnilo sicer nazaj seveda skozi DDV, trošarino in podobno. Ampak se mi zdi, da je to malo preveč neodgovorno, nepremišljeno početje, s tremi milijardami, ki gredo premalo v to, kot jaz rečem, day after, kako zagnati gospodarstvo. In seveda, tu smo povzročili neko halabuko, ko so številni razburjeni, ker niso razumljeni, ker niso pripuščeni temu, če tako rečem, in mi niti ne mislimo, na kar bi pa dosti bolj moral misliti, državno zaganjanje in investicij in potrošnje in to, kar je, recimo, profesor Mrak s skupino nekih sodelavcev v Sobotni prilogi omenil kot »restrukturiranje« gospodarstva v kriznih razmerah. Zahvaljujem se, gospod minister, ker ste mi poslal z ministrstva tisto scenaristiko, ki je mogoče celo preveč optimistična. Midva zelo dobro veva, kaj tudi zapiše Umar. Štiri petine priliva penez pri nas so DDV, trošarine, davki, dohodnina, socialni prispevki, neka rahla obdavčitev dobička. Vse to bo padlo. In mi se premalo pogovarjamo o tem stanju in o tem, kako bomo spodbujali gospodarstvo. Mi smo dejansko vmes transformirali v nekaj, v neko kvazi socialo, kar se strinjam z Janijem Möderndorferjem, da je to preveč uravnilovsko, pa sem sam levičar. Minister 12. vlade Klemenčič je rekel: »Pa že ko daš otroka v vrtec, te slečejo do gat.« Tam bi morali tudi malo tako gledati, kdo res nujno potrebuje te peneze, kdo lahko iz nekih svojih prihrankov prevesla te tri, štiri mesece. Kolegi so že marsikaj omenjali. Jaz sem delal v back office, dejansko sem prebral vse amandmaje. Težko se zdaj očita opoziciji, da smo mi zavlačevali. Včeraj je SMC nekaj amandmajev vlagal, pa jih je umikal gor in dol. Ajde, odkrito povedano, tri četrtine opozicijskih amandmajev ni bilo populističnih, so bili dejansko amandmaji, ki pijejo vodo v smeri te socialne transfernosti. Vse to ste zavrnili. In se mi zdi, da si za te tri milijarde tako malo ne znamo zdaj odgovoriti, zakaj, v kaj jih namenjamo, kakšni bodo rezultati, kakšni bodo izpleni, kako bo to vplivalo na gospodarstvo. Sočasno se obljublja, da bomo še neke tri milijarde morali dati. Verjetno potem pridejo tudi neki še bolj srednjeročni socialni transferji. Minister nehajva se slepiti o V-ju, mi se zdaj pogovarjamo o U-ju in odgovorno se mora politika pogovarjati, da ta font ne bo preveč raztegnjen. In seveda, ja, enotnost, ampak ne enotnost na način bipolarne motnje, da bo enkrat Vlada pa predsednik Vlade govoril, ja, dajmo se vsi poslušati, isti dan nas bodo državni sekretarji pa taisti gospod nabijali nas pa novinarje po medijih. Enotnost zame pomeni biti sposoben poslušati raznolikost mišljenja in več politike, ne manj politike, politika je javna raba uma in to, kako se ta zakon sprejema, je za šolski učbenik, kako se to ne počne. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz moram tukaj samo nekaj povedati. Jaz sem danes že povedal, kateri trije ukrepi bodo sledili: za likvidnost, potem za varno prožnost in za izhod iz krize. Vendar nikjer do sedaj nisem slišal niti nimam nobene ocene o kakršnemkoli finančnem stanju teh ukrepov. Jaz mislim, da so nekateri brez tega klasičnega finančnega učinka, ker so take narave. Tako da to, kar je govoril spoštovani poslanec dr. Trček o naslednjih treh milijardah, teh podatkov jaz nimam in prvič jih slišim. Tako da ne morem sploh reči, jaz mislim, da niso realni in da jih ne poznam.
Hvala lepa. Besedo Jurij Lep, pripravi naj se Robert Polnar. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Interventni zakon je pripravljen zaradi kriznih razmer, ki so v svetu, v Evropi pa seveda tudi v Sloveniji. S sprejetjem zakona je Vlada in pa koalicija želela v glavnem reševati, vsaj tako želi, delovna mesta z gospodarsko močjo, samozaposlene in mikropodjetja, reševanje socialnega položaja naših ljudi, predvsem skupin, ki so najbolj ranljive. Pri tem rešujemo kmetijsko gospodarstvo, ljudi z nizkimi pokojninami, potem izobraževanje, šolstvo, raziskave, razvoj, kulturo, se pravi paket, zakon zelo široko obravnava vse naše težave. Meni osebno se zdi pomembno to, da pomagamo zelo široki skupini dejavnosti, od velikih delodajalcev do enoosebnih družb in samozaposlenih. Pri tem imamo tudi veliko močno socialno komponento. Bilo je že rečeno, da se bo ta zakon, se pravi ta megazakon spustil na področje sociale, ker mislim, da je tudi pomembno, saj s tem rešujemo tudi težave, ki jih imamo v Sloveniji. Posamezna razmerja znotraj bi sicer lahko bila drugačna, kljub temu pa so narejena po najboljših močeh in usklajena z mnogimi akterji, seveda pa ne z vsemi. To se pravi, da je pred nami možni kompromisni predlog in ta predlog seveda ni idealen, je pa glede na nujnost in časovno komponento dober. Osebno zelo podpiram ukrep, da so vsi prejemki, ki so ali se bodo izplačali na podlagi tega zakona, izvzeti iz možne izvršbe in tudi ne bodo obdavčeni. In tudi socialni transferji, ki so že obstoječi, se ne bodo na podlagi teh prispevkov oziroma teh prejemkov dodatno obračunavali, se pravi, da niso vezani na že obstoječe stanje. Sedaj recimo velja, da vsi prihodki, ni pomembno od kod so prišli, gredo v stečajno maso oziroma na osebni račun, ki se ga lahko kasneje blokira. In to sedaj ni dovoljeno. Glede na obseg zakona se bom v svoji razpravi omejil samo na gospodarstvo in socialo, ker ne bo dovolj časa. Najprej bi se omejil predvsem na to, na firme, na podjetja, ki so dale svoje delavce na začasno čakanje. Prvič, bo ta zakon reševal to zadevo tako. Država bo krila vse prispevke tako za pokojnino kot za zdravstvo in tudi plačo, ki jo dobi delavec, in to v višini 80 %. Druga varianta. Delavci, ki delajo in jim bo država pokrila prav tako vse prispevke za pokojnino in za zdravstvo, neto plačo pa bo izplačal delodajalec, dodatno pa bo še moral dati 200 evrov tako imenovanega kriznega dodatka. Tu bi rad samo opozoril, da je mogoče ta krizni dodatek treba vezati na prisotnost delavca na delovnem mestu. Lahko se namreč zgodi, da nekdo dela dva dni, nekdo pa dela vel mesec in potem bi oba dobila 200 evrov. Zato mislim, da bi to morali vezati na prisotnost na delovnem mestu. Naslednja stvar, ki jo bom tudi konkretiziral, so samozaposleni, samostojni podjetniki, kmetje in podobne skupine. Tudi za njih bo vse prispevke plačala država, posameznik pa bo zraven tega dobil še izredno pomoč, in sicer v mesecu marcu 350 evrov, aprila in maja pa 700 evrov. Tako da tu vsekakor gremo naproti. Kar se tega tiče, bi samo opozoril, da se situacija s tem rešuje do konca meseca maja. Kako bo po tem, je težko reči. Vsi ugotavljamo, da po tem, kar bo po mesecu maju, ne vemo. Nekatere firme, nekateri gospodarski subjekti stvari rešujejo tako, da si nekaj dela v tem momentu pustijo za nazaj, da bo potem lahko zagonski moment potem lahko večji, da ne bo dejansko U-varianta, kot je bilo govora, ampak da bo res V-varianta, se pravi, da bomo začeli z nule in bodo lahko firme začele z zagonom takoj delati. To ni tako enostavno, ampak se da, če se v tej smeri že zdaj razmišlja. Nenazadnje bi glede na to, da sem tudi član Desusa, povedal, da smo izredno zadovoljni, da smo v koaliciji našli posluh in razumevanje tudi za upokojence z nizkimi pokojninami. V zakonu se predvideva enkratni solidarnostni dodatek za upokojence, in tu gre za vse vrste pokojnin – starostne, predčasne, vdovske in družinske. Konkretno bom navedel, da ne bo nekih dilem. Upokojenci, ki imajo pokojnine do 500 evrov, bodo dobili 300 evrov; upokojenci, ki imajo pokojnino v višini 501 do 600 evrov, bodo dobili 230 evrov; upokojenci in upokojenke, ki imajo nad 600 evrov do 700 evrov, bodo dobili 130 evrov tega dodatka. Predlagani ukrepi morajo biti hitri, učinkoviti ter usmerjeni v vse dele družbe. Koalicija in vlada želi ravno to. V pripravi so tudi že drugi ali celo tretji zakonski ukrepi, ki bodo delno popravili pomanjkljivosti iz tega zakona. Verjamem, da bodo pri naslednjem zakonu veliko bolj upoštevali tudi predloge opozicije, ki so ali bodo konstruktivni. Že sedaj nekateri so bili in so konstruktivni. Tako da želim nam vsem skupaj veliko zdravja in vse dobro. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Polnar. Pripravi naj se Jure Ferjan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Slovenska država organizira obrambo za obdobje pandemijskega šoka. Ustvarjalci teh ukrepov razumejo naravo tekoče krize, ki se jo nekoliko da primerjati s krizo evra pred desetimi leti. Danes tako kot takrat ni problem podjetij in gospodinjstev pomanjkanje likvidnosti, marveč kriza solventnosti. Zato morajo vlade, da bi zaustavile krizo, iti do konca z zgodovinsko še nezabeleženimi ukrepi fiskalne ekspanzije. Vprašanje pa je kajpada, do kod. Kar se tiče ukrepov za rešitev ekonomije, prevladuje v tem trenutku besedna zveza »narediti vse, kar je potrebno«. Vprašati pa se moramo, ali imamo zmožnost za kaj takega. Najrazvitejše države obljubljajo uporabo Friedmanove metode metanja denarja iz helikopterja, drugače povedano, ogromnih vsot iz primarne emisije, ki bi morale oživiti gospodarstvo. Evropska centralna banka je od odobrenih 120 napovedala še dodatnih 750 milijard evrov za odkupovanje dolgov držav članic. V stvarnosti to pomeni, da ne bo preprečevala brezglavega novega javnega zadolževanja. Nihče ne ve, kako se bo v prihodnje gibala pandemija. Tako kot je povsem negotovo, koliko in kako bo ta gora, ta skladovnica denarja vplivala na okrepitev gospodarskih procesov ali pa bo morda omogočila finančni kaos na svetu. Nočemo si izmišljati ničesar novega. Tudi to je eden od aksiomov, ki je danes aktualen. Izkoristiti moramo obstoječe mehanizme in delovati takoj. Ravno v tem se lahko izkaže največji problem. Obstoječi mehanizmi lahko da ne bodo dali rezultatov, ker to, s čimer se danes soočamo, nikakor ni običajna kriza. Odmevna sporočila in impresivne številke prikrivajo pasti, za katerimi se lahko skriva ta morebitna irelevantnost in nezadostnost dogovorjenih oziroma usklajenih politik. Finančna bomba, težka toliko in toliko milijard evrov, se lahko ob natančnejši preučitvi programov tudi sprevrže. In potem na koncu ugotovimo, da pravzaprav ne gre za bombo, ampak gre bolj za nekaj takega, kar je podobno vodni pištoli. Če upoštevamo vsa mogoča tveganja, potem moramo vedno upoštevati, da lahko da ukrepi niti približno ne bodo zadostni. Zato nam je potrebna težka oborožitev. Kako in koliko težka pa bomo začeli razumevati šele potem, ko si bomo priznali, da dosedanja pravila, po katerih smo igrali, ne veljajo več. Gospe in gospodje, denimo na napovedi Urada za makroekonomske analize in razvoj za letošnje in za prihodnje leto lahko mirno pozabimo v tistem delu, ko govorijo o prognozah rasti bruto domačega proizvoda. Ocene višine javnega dolga v deležu bruto domačega proizvoda so postale nesmiselne. Iz obdobij proračunskih suficitov se bližamo oziroma bomo soočeni s stvarnostjo proračunskih deficitov, ki bodo naraščali, bruto domači proizvod pa se bo zmanjševal. V fizičnem boju, da zaustavimo širjenje virusa, in v ekonomskem boju, da preprečimo finančno katastrofo, je potrebno tisto, kar je bilo dolga leta sistematično zavračano in zanemarjeno, to pa je planiranje. V eri svobodnega trga in verovanja, da so tržni mehanizmi in minimalne vladne intervencije zdravilo za vsak problem, je ta funkcija državne uprave praktično odmrla, zato moramo aktivirati vse funkcije države. Ko je potrebno, je treba izdajati ukaze, ne pa samo priporočila za spremembo obnašanja. Naj je to komu všeč ali ne, končali bomo z ekonomijo, ki ji bo potrebna pomembna podpora države, in z državno upravo, ki bo imela nadzor nad zasebnim sektorjem in bo skrbela, da vsakdo dobi vsaj za preživetje. Ko se bo vse to končalo, kapitalizma, kot ga danes poznamo, ne bomo več poznali, saj se današnji ne bo mogel vrniti v prejšnjo normalo. Vrednost ukrepov zakona, katerega danes obravnavamo, je 3 milijarde in 100 milijonov evrov. Ukrepi, njihovi avtorji in tisti, ki te ukrepe zagovarjamo, smo si zaslužili pravičniški gnev tistih občutljivih duš, ki bolečino prizadetih čutijo kot svojo lastno ali pa morda še močneje. Uveljavilo se je brezkompromisno zahtevanje. Vsi in vsakdo od države zahtevajo karkoli. Takšne brezkompromisne zahteve pa vendarle morajo imeti tudi kakšen figov list. Eden od takih figovih listov, ki je najlažje dostopen, je denimo vpogled v depozite slovenskih poslovnih bank. Ob koncu leta 2019 so bili oziroma so bile vloge gospodinjstev vredne 20 milijard in 365 milijonov. Vloge gospodarskih družb pa 6 milijard in 758 milijonov. V letu 2019 glede na leto 2018 so vloge gospodinjstev porastle za milijardo in 632 milijonov. Vloge podjetij pa za 970 milijonov evrov. To samo v enem letu. Res je, da za te podatke ni mogoče pridobiti strukture. In res je tudi, da struktura lahko splošno sliko tudi bistveno spremeni ali pa pokvari. Toda definitivno je, da je bilo pred tremi meseci v slovenskih poslovnih bankah vlog gospodinjstev in podjetij skupaj več kot 27 milijard evrov, lanski BDP v Sloveniji denimo pa je bil 48 milijard evrov, kar pomeni več kot polovico BDP. Danes smo soočeni z apokalipso, kjer vsi trdijo, da ne morejo preživeti. Gospe in gospodje, apokaliptikom z debelimi trebuhi preprosto ne verjamem. Epidemija korona virusa je izzvala tudi erupcijo strahu. Pri odločanju, kakršnemkoli odločanju pa igra strah eno od prevladujočih vlog. Zaposleni v gospodarskih družbah se bojijo, da bodo izredni ukrepi, izzvani s pandemijo, postali pravilo in bodo povzročili nadaljnjo izgubljanje zanesljivosti zaposlitve ob nenehnih pritiskih po zniževanju plač. Skoraj vsi, ki so danes prisiljeni na delo od doma, se bojijo, da bo to postala praksa, ki pomeni zmanjševanje dohodkov ob zelo raztegljivem delovnem času. Državljani se bojijo, upravičeno, da bo pandemija trajno negativno vplivala na njihov življenjski slog. Vsaka razumna oseba se mora vprašati, kako smo se znašli v tem položaju, zakaj smo tu, kjer smo. Vsaka razumna oseba tudi pozna odgovor na to vprašanje. Toda sedaj verjetno res ni pravi čas, da bi se ta odgovor podrobno elaboriral. Velja pa izpostaviti dobičkonostno sožitje ekonomije in neoliberalnega koncepta ekonomskega uspeha, ki je utemeljen na spretnem izrabljanju emocionalnih dejavnikov, strahu in pohlepa. Strah je namenjen delovni sili pohlep pa lastnikom kapitala. O posledicah te politike, ki je prevladala v svetu, živimo skoraj vsi, ne glede na velikost države in ne glede na njeno družbeno ureditev. To prav tako valje tudi za nas v Sloveniji. Gospe in gospodje, vse, s čimer se še bomo soočili v prihodnjih mesecih, nam je za enkrat še nepoznano. Dejstvo pa je, da bomo morali ukrepati na krizni način hitro in odločno. Pri tem osebno predlagam, da se razreševanja vseh bodočih problemov lotimo z razumom in z razumevanjem. Provokacije in brezplodni prepiri sami po sebi ne bodo odpravili čisto nobenega od perečih problemov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jure Ferjan. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani, gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci, ostali prisotni in vsi, ki nas spremljate na 33. izredni seji! Pred nami je kompleksen zakon, zakon, o katerem danes razpravljamo že dobre štiri ure, in zakon, o katerem smo na Odboru za finance v minulih dveh dneh veliko slišali, veliko konstruktivnega veliko pa tudi, kaj ta zakon še ne prinaša, kaj bi ta zakon moral vsebovati, kaj vse je ta zakon izpustil. Prav pa je, da slišimo in poudarimo in ljudem povemo, kaj pa ta zakon prinaša. Ta zakon prinaša pomoč slovenskemu gospodarstvu, pomoč državljankam in državljanom v višini dobrih 3 milijard evrov. Spoštovane, spoštovani! Veste, da zakon sprejemamo po nujnem postopku, in veste, da gre za interventni zakon. Veste tudi, kaj se je v naši državi v zadnjih nekaj tednih dogajalo, in veste, da je nova vlada vajeti prevzela 13. marca, danes pa smo 2. aprila. To vse veste. In državljanke in državljani to tudi vedo. Danes je bilo tudi govora, kakšen signal vlada in pa nenazadnje tudi mi poslanke in poslanci v državnem zboru dajemo se tem zakonom. Dajemo signal oziroma najprej ga je dala vlada, da se je z nastalo situacijo zmožna, sposobna in pripravljena odzvati hitro in pripraviti konkretne ukrepe. Danes obravnavamo drugi sveženj ukrepov oziroma protikoronapaket številka 1. Prav je, da so mnenja deljena, prav je, da vsak pove svoje mnenje, izrazi konec koncev tudi pomisleke in poda predloge, prav pa je seveda, da se tudi zavedamo, da bodo, tako kot je bilo danes povedano tudi v uvodu s strani predsednika Vlade Republike Slovenije, sledili nadaljnji ukrepi. Že v tem mesecu bo sledil naslednji protikoronapaket številka 2 in skoraj gotovo to ne bo zadnji v nizu te nadaljevanke. Zakaj je pomembno, da hitro ukrepamo? Zato ker koronavirus, sama epidemija ima čas, za sprejemanje ukrepov in pomoč ljudem pa časa ni oziroma je vsak dan, vsaka ura, vsak trenutek dragocen. Vlada se je na aktualno dogajanje odzvala hitro. Danes imamo in tudi v preteklih dneh smo imeli pred seboj kompleksno gradivo, kompleksen zakon, ki se dotika številnih skupin, ki najbolj potrebujejo pomoč, od upokojencev, samozaposlenih, študentov in tistih, ki so zaradi posledic epidemije, zaradi takšnih in drugačnih razlogov morali ostati doma, in omogoča nagrajevanje tistih, ki delajo, ki skrbijo v svojem vsakdanjem poklicu, da bomo to epidemijo zajezili, da bodo tisti, ki bodo zboleli ali bomo zboleli, dobili primerno in ustrezno in takojšnjo oskrbo. Zato mi dovolite, da se na tem mestu v svojem imenu zahvalim vsem, ki dnevno karkoli storite za to, da se epidemija koronavirusa v Sloveniji čim prej zajezi. Hvala zdravnikom, hvala medicinskim sestram, hvala policistom, vojski, civilni zaščiti, hvala občinam oziroma županom in številnim prostovoljcem, ki se na različnih nivojih aktivirajo, prispevajo svoj delež in pomagajo. Hvala humanitarnim organizacijam. Hvala seveda tudi vsem novinarjem in novinarkam, ki korektno poročate o ukrepih, o nastali situaciji. Hvala vladi. Hvala konec koncev tudi vsem vam, poslankam in poslancem, ki ste prebrali zakon, ki ste podali predloge. Hvala vsem državljankam in državljanom, ki upoštevate odloke, navodila, zakone in se ravnate odgovorno do sebe in odgovorno do drugih. Dovolite mi, da ob tem povem tudi, da je prav, da so izražena določena mnenja, ki apelirajo na to, da se zakon dopolni, tudi spremeni. Ampak na zakon je potrebno gledati kot celoto. Zakon ima za seboj določeno analizo, določen sistem, ki so ga na Vladi pripravili, tudi uskladili. V nadaljnjih ukrepih, kot je bilo povedano s strani Vlade, je ponujena roka ne samo opoziciji, ampak je ponujena roka vsem državljankam in državljanom, ki imajo svoje predloge, da jih podajo, tako seveda gospodarstvu kot vsem ostalim. To je pomemben signal, to je pomembno sporočilo. Vsak tak korak, ki je pred nami, je ključnega pomena, ali bo epidemija zaustavljena čim prej ali pa bo omenjeno stanje trajalo in trajalo, kajti nihče ne ve, žal, nihče ne ve, koliko časa bo ta epidemije trajala in kaj vse nas po koncu epidemije čaka. Prepričani pa smo lahko, da prej, ko bomo epidemijo zajezili, manjše bodo posledice v nadaljevanju. Lahko da nas čaka, tudi narava ekonomskega cikla je takšna, da po konjunkturi sledi tudi padec in kriza, in zagotovo se bo to v nekem obdobju, ki je pred nami, zgodilo, zato je pomembno, da tudi s temi ukrepi uspemo čim bolj zajeziti samo stanje in se potem čim prej vrniti na tiste stare utečene tirnice, ki bodo pomagale slovenskemu gospodarstvu in s tem tudi vsem državljankam in državljanom. Tukaj je treba izpostaviti, to smo sicer v zadnjih dneh, tednih velikokrat slišali, ampak mislim, da še vseeno ne dovolj. Ukrepi, ki jih sprejemajo, sami po sebi niso dovolj, če se jih ne bomo dosledno držali. Na vsakem izmed nas je, da pomaga, da prispeva tisti delček mozaika, da to krizo premagamo. Ta kriza ni zajela ne samo Slovenije, ne samo Evrope, ampak cel svet. In pomembno je, vidimo, kaj se dogaja na evropski ravni, vidimo, da je treba veliko narediti. In jaz verjamem v to vlado in verjamem tudi v ta državni zbor, da bo imel modrost in podprl zakone, ki so pred nami. Kot rečeno, pred nami bo veliko odločitev, ki bodo potrebovale premislek, modrost in da vsak izmed nas prispeva svoj delež in s tem pomaga ljudem. Spoštovane, spoštovani! Dovolite mi, da svoj prvi govor kot poslanec v hramu slovenske demokracije zaključim z mislijo oziroma bolj z željo po sodelovanju, tako kot je to pokazala vlada, ki jo sestavljajo štiri različne koalicijske stranke, ki upošteva predloge javnosti, predloge tistih, ki so nenazadnje neposredno vključeni v tem zakonu, da bomo tudi tukaj v tem državnem zboru sposobni sodelovanja med vsemi poslanskimi skupinami, da bo koalicija in opozicija sposobna sodelovati. Sedaj vidim, da najprej tam z druge strani malo odkimavajo, sedaj ploskajo, jaz mislim, da je prav, da se znamo pogovarjati, da se znamo poslušati in da znamo sodelovati. Seveda je pa treba upoštevati same okoliščine in absolutno prav je, da se da jasen signal, da se zakoni sprejmejo hitro. Jaz verjamem in sem prepričan, tako kot je bilo povedano, da bodo vse zadeve, vse skupine, ki jih je nujno vključiti v te vladne ukrepe, tudi za vse, kar je mogoče, v naslednjih ukrepih vključene. Spoštovane, spoštovani! V naslednjih dneh, tednih, mesecih, bodo pred nami odločitve. Naj vas vse skupaj ta misel o sodelovanju tudi spremlja, kajti le tako bomo najbolj zajezili epidemijo, pomagali slovenskemu gospodarstvu in predvsem najbolj pomagali državljankam in državljanom Republike Slovenije.
Hvala lepa. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Vidim, da je interes in prosim za prijavo. Prijavljenih je 9. Prvi ima besedo Predrag Baković, pripravi naj se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa. Prav vesel sem, da sem prvi na vrsti. Jaz bom rekel tako, zakon je izreden, tudi pisan je bil v relativno nenavadnih in nenormalnih okoliščinah in razmerah. Pričakovano je, da se v tem zakonu pojavljajo določene pomanjkljivosti, ki bi jih pravzaprav bilo treba na nek način odpraviti, dopolniti, umakniti, kakorkoli že temu rečemo. Vendar se to pravzaprav ni zgodilo, in tukaj zelo težko razumem besede sodelovanje, ponujena roka in te stvari, kajti na vse amandmaje, ki jih je opozicija spisala, da ni niti eden od njih ni bil tisti, ki bi bil sprejemljiv tudi za koalicijo, je tudi meni pravzaprav nenavadno. Ostalo je en kup nejasnosti. Veliko je bilo že o tem govora. Jaz pravzaprav ne morem mimo, da še enkrat ne izpostavim določenih stvari, tudi drugi del nadaljevanke, o kateri je govoril predsednik Vlade, ki sledi. Verjamem, da se ne bodo urejale te famozne obresti od kreditov. In še enkrat opozarjam na stvari, torej nekega človeka, ki se je zakreditiral za 10 let, in če vzamemo situacijo, da bo tako stanje trajalo recimo pol leta, torej 6 mesecev, in v tem času ne bo odplačeval teh mesečnih anuitet, obresti bodo pa tekle. Na koncu se bo zgodilo, da ta kredit, ki bi moral trajati 10 let, ga bo odplačal do zadnjega solda, seveda pa bo obresti plačeval 10 let in 6 mesecev. Dejansko so tukaj ponovno banke tiste, ki spet dobijo. In to se mi zdi, da ni dopustno. Nadalje, veliko smo razpravljali o espejih. Imamo težave, ker je nekdo na primer 80 % espe, 20 % pa je redno zaposlen, in ne bo deležen pomoči. Podobno je pri samostojnih podjetnikih, ki opravljajo popoldansko dejavnost kot postranski poklic in tako naprej. Zakon tudi ni jasen glede dodatka za delo v tako imenovanih nevarnih razmerah. Jaz mislim, da ne bi smeli dopustiti, da bodo predstojniki sami na nek arbitraren način brez pravne podlage odločali, kdo bo dobil dodatek za delo v nevarnih razmerah in kdo ne. Zdi se mi nepravično in absurdno, da dodatka nekateri zdravstveni delavci ne bi dobili, ker pač morajo hoditi v službo in na vsakem koraku so lahko izpostavljeni nevarnostim. Zato bi tukaj res apeliral tudi na tiste, ki bodo te dodatke na nek način opredeljevali ali pa delili, če želite, da to počnejo na način, da ne bodo dopuščali nadaljnjih krivic in razslojevanj ali pa razlik. Malo se bom dotaknil tudi znižanja plač funkcionarjem za 30 %. Jaz naj povem, da nimam nobenih težav s tem, da se mi plača zniža, in to sprejemam. Vendar pa bi veliko bolje sprejel, če bi to potekalo v nekih normalnih okoliščinah. Če pogledamo sosledje dogodkov, kako se je to zgodilo, lahko ugotovimo, da se je to zgodilo po tem, ko so si ministri in državni sekretarji dodelili višje plačilne razrede. In, jasno, zaradi kritike, ki so se zgodile, in pritiska medijev, je prišlo do te situacije, da se bodo plače funkcionarjem znižale za 30 %. V tem primeru jaz lahko to razumem bolj kot nek disciplinski ukrep ali pa kazen kot pa nek poskus solidarnosti. To bom kot poskus solidarnosti za znižanje razumel takrat, ko si bodo ministri in državni sekretarji spustili te plačilne razrede na prejšnji nivo in potem vsem skupaj znižali za 30 %. In jaz resnično s tem nimam težav. Bi se pa dotaknil še famoznega 103. in bivšega, 104. člena, ki daje policiji določena pooblastila. Jaz naj odkrito povem, da jaz sam nisem imel velikih težav s tema dvema členoma, in to sem tudi odkrito povedal v svoji poslanski skupini. Jaz razumem njihov namen in tudi kontekst, zakaj sta bila predlagana. A ne glede na to, kako kdorkoli o teh členih razmišlja, pa samo razmisli takrat, ko se oglasijo tiste institucije, ki jih je treba poslušati in jih tudi upoštevati zaradi njihovih strokovnih kompetenc oziroma, da temu rečem, neke demokratične avtoritete. In to so Varuh človekovih pravic, Informacijski pooblaščenec in nenazadnje tudi Zakonodajno-pravna služba in določeni pravniki. Ti so potrdili, da sta ti določbi sporni. In prav zaradi njih, ne glede na to, kako sam razmišljam o teh členih, je prav, da bi se ta dva člena umaknila iz predloga tega zakona. Kot vemo, se je spremljanje GPS preko mobilnih aparatov umaknilo, ostajajo pa še določena pooblastila. Kot sem že rekel, sam nimam z njimi težave, pa vendarle je treba upoštevati tukaj tudi tiste, ki skrbijo za to, da niso kršene pravice, da se situacija kljub izrednim razmeram umirja na nek normalen način. Pravzaprav bi lahko o teh stvareh še veliko govoril. Mene samo skrbi to, da druga serija te nadaljevanke, o kateri je bilo rečeno, ne bo poskrbela za te, ki so izpadli iz tega prvega paketa. Če pa bo, me boste prijetno presenetili, bom zadovoljen in bom to tudi jasno povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, pripravi naj se mag. Bojna Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Danes sprejemamo zakonodajo, ki blaži posledice izpada gospodarske aktivnosti, kar je posledica nepredvidljivega širjenja koronavirusa. V stranki SAB smo seveda pokazali, da smo konstruktivna opozicija in imamo tudi svoje predloge. Smo pa, kot veste, zelo veliki zagovorniki javnega kakovostnega in vsem dostopnega javnega šolstva. Zato smo v tej luči zelo zadovoljni. Neuradne informacije, da je Ustavno sodišče jasno povedalo, da ne sme biti enakega financiranja javnega in zasebnega šolstva. V tej luči bi posebej rad izpostavil naše najšibkejše v šolskem sistemu – učence, dijake, ki imajo subvencionirano prehrano. Tudi tiste dijake in učence, ki se danes šolajo na daljavo in nimajo računalnika in internetne povezave. Tudi to so zadeve, na katere mora vlada pomisliti. To so zadeve, ki jih vlada mora zagotoviti. V tej luči je treba jasno povedati, da so to poglavitne prednosti javnega šolstva – da je izobraževanje dostopno vsem otrokom pod enakimi pogoji, ne glede na njihov socialni status. Zato posebej apeliramo na vlado, da na to ranljivo skupino ne pozabi. Druga skupina, ki je za nas zelo pomembna, so seveda upokojenci. Nas v stranki SAB zelo skrbi prisotnost Desusa v tej vladni koaliciji. Spomnimo se, edinokrat v parlamentarni zgodovini so se pokojnine več kot 25 tisočim upokojencem znižale takrat, ko je bil Desus v tej vladni koalicij. Ustavno sodišče je odločilo, da je to neustavno. Vlada Alenke Bratušek je popravila to krivico, zato mi ob tej priložnosti jasno povemo, da bomo budno pazili, da se takšne zadeve ne bodo ponovile. Veseli pa smo, da je vlada na podlagi reakcije SAB in druge opozicije upokojencem namenila solidarnostni dodatek v treh višinah. Naj poudarim, da bodo upokojenci zagotovo ta solidarnostni dodatek nesebično delili s svojimi otroki in vnuki, ki bodo čakali doma na delo ali pa bodo žal delo tudi izgubili. Zato je zelo pomembno, da imamo nad temi ukrepi, nad tem zakonom, ki ga danes sprejemamo, vzpostavljen neodvisni parlamentarni nadzor. Spomnimo se, gre za porabo 3 milijard evrov sredstev v zelo kratkem času. Minister za finance je včeraj lepo pojasnil, da bo zaradi nujnosti ukrepov in potrebne ažurnosti pri izvajanju sprva kontrola nekoliko pešala in da bo šlo v veliki meri na zaupanje in da bo šele nato prišlo do kontrole porabe sredstev. Zato menimo, da je zagotavljanje neodvisne kontrole nad porabo teh sredstev, dodatne kontrole zaradi količine in obsega, zelo nujno. Rad bi še povedal, da bomo v stranki SAB pazili tudi v prihodnje, da se pravice najranljivejših v naši družbi ne bodo krčile. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima Franc Jurša. Izvolite.
Hvala za besedo. Moram replicirati kolegu Rajhu predvsem zaradi tega, ker ga želim spomniti. Res je, da smo mi bili takrat v vladi Janeza Janše. Res je, da je bil tudi Zujf. Res je, da so tudi nekatere pokojnine padle. Res pa je tudi to, če nebi bili v vladi z Alenko Bratušek, bi nam Čufer zmanjšal pokojnine za 10 %. To je bil ključni problem. Ampak zaradi nas se to ni zgodilo.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Bojana Muršič. Pripravi naj se mag. Meira Hot. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Korona epidemija je naredila veliko škodo, še večja nas pa čaka po njej. Najprej se je zgodila ta korona v zdravstvu, kjer bo neizmerno velika škoda, nato v gospodarstvu. Prav tako pa bodo tudi državljanke in državljani deležni velikanske škode. Zato so seveda interventni ukrepi na tem področju nujni, potrebni in, kot je minister sicer povedal, bi morali biti hitri in enostavni. Ta megazakon naslavlja kar v 111 členih. Mnenje Zakonodajno-pravne službe je bilo kar na 33 straneh. Povzemalo je kar 84 členov. Koalicija je pripravila amandmaje zgolj k 20 členom, kar posledično pomeni, da so skoraj več kot polovico teh amandmajev Zakonodajno-pravne službe povozili, kar je velikokrat sedanja koalicija tudi poudarjala v prejšnjem sklicu in očitala nam kot koaliciji. Zato me to jezi, ker marsikatera zadeva, na katero je opozarjala Zakonodajno-pravna služba, je sledila v pravo smer, toda nismo bili slišani. Tudi opozicija je pripravljala amandmaje za izboljšanje tega predloga zakona, kajti želimo si, da bi čim večji sloj ljudi, državljank in državljanov, vključili v ta predlog zakona. Vendar tudi tukaj nismo bili slišani. Po dveh dneh, po dveh seansah Odbora za finance so bili vsi amandmaji opozicije povoženi. To me izjemno žalosti, kar pa posledično pomeni, da bodo prikrajšani državljanke in državljani, saj ne morejo več čakati na določene zadeve. Seveda bi se želela še enkrat zahvaliti Zakonodajno-pravni službi, ki je v rekordnem času, v 24 urah pripravila zelo obsežno mnenje. Verjamem, če bi imeli še več časa, bi ga še bolj podrobno spisali in bilo še bolj skrb vzbujajoče. Ampak gremo lepo dalje. Poslanci smo prejemali zelo veliko pripomb na vse naše maile, telefone, vse je pregorevalo v zadnjih časih, zato je tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov delovala skupina. Vključevali smo se v njo tudi poslanci in delali smo v ozadju in pripravljali te amandmaje, s katerimi smo poskušali prepričati koalicijo, da smo slišani in da so naši predlogi na pravem mestu. Vendar le ni bilo tako. Vsekakor pa gre zahvala vladi, ki je pripravila ta obsežen zakon. Verjamem, da je bilo ogromno dela vključenega v to, vendar bi resnično pričakovali, da bi bili tudi s strani opozicije slišani. Večina manjših espejev je morala zapreti svoje poslovalnice, večina naštetih, kot so gostinci, frizerke, kozmetičarke, maserji pa tudi lastniki rastlinjakov danes več nimajo dela. Na drugi strani pa imamo tudi velike gospodarske subjekte po več kot 50 zaposlenih, ki delajo nemoteno za trakom v treh izmenah. Delavci so morali ostati v delovnem procesu, za njih pa takrat v prvem delu ni bilo poskrbljeno z zaščitnimi sredstvi. Šele po dobrih 14 dneh, ko so bili sprejeti vladni ukrepi, se je začel proces prilagajati novim zahtevam. Zato me zanima, ali bodo ti ljudje v podjetjih, kjer proizvodnja, poudarjam, ni življenjsko potrebna, upravičeni do dodatka v izrednih razmerah. Kajti bili so izpostavljeni temu virusu, posledično, ko so bili sami izpostavljeni, so bili izpostavljeni temu virusu tudi družinski člani, in v marsikaterem podjetju se je zgodilo, da so potem morali določeni ljudje iti v karantene in so sedaj na slabšem, kajti morajo biti doma. Ukrepi, ki jih naslavlja ta zakon, so sicer korak v pravo smer, a treba bi bilo resnično paziti, da s kriznim dodatkom zajamemo vse ranljive skupine. V zakonu se krizni dodatek namenja upokojencem, študentom, prejemnikom denarne socialne pomoči, a pri tem sem ugotovila, da se pozablja na 606 rejnikov v Republiki Sloveniji, ki opravljajo plemenito delo, skrb za otroke, ki niso njihovi, zaradi katerih je bila potrebna namestitev v rejništvo. V rejništvu je 840 otrok. Dobivajo nek dodatek, vendar ta dodatek je izjemno, izjemno majhen, manjši od enkratne denarne socialne pomoči, in verjamem, da si ti starši resnično zaslužijo tudi ta krizni dodatek. Tudi druge ranljive skupine so bile izvzete: izredni študentje, del invalidskih upokojencev, prekarci, mati samohranilke. Danes se marsikateri izmed njih tudi vpraša, kajti tudi njihovi svojci so ostali brez zaposlitve, kje bomo dobili denar, kje bomo zagotovili sredstva za šolanje naših otrok. Ko govorimo danes ostani doma, gesta Ostani doma prinaša kup težav in kup psihičnih težav. Seveda gre na tem mestu zahvala, da so vsi ukrepi takšni, kot so, da se držimo tega in večina ljudi se drži te geste Ostani doma. Ampak med posamezniki so tudi tisti, ki to zaobidejo in nekako se izpostavljajo. Če mi še dovolite, ker sem omenila, da je minister poudaril, da morajo biti postopki hitri in enostavni. Podjetniki se sprašujejo, kako bodo izpolnili pogoje za pomoč iz tega zakona, strah jih je pred vračanjem pomoči, kako bodo dokazovali nižje prihodke po mrtvih mesecih, kdaj bo presečni zakon za poravnavo davkov, neživljenjski so kriteriji pri čakanju na delo, ali bo država zagotovila plačevanje v osmih dneh, ali imamo toliko sredstev. Tudi pri javnih zdravstvenih zavodih se postavlja vprašanje, kje bodo dobili likvidnostna sredstva, da bodo poravnali osebne dohodke svojim delavcem. Tukaj se postavlja milijon in eno vprašanje. Ko bo krize konec, verjamem, da bomo imeli še večje težave, kot jih imamo danes. In na koncu verjamem, da se bo zgodilo to, da bogatejši bodo po tej krizi še bogatejši. Vsekakor pa si tega ne želim. Zato, minister, ta drugi sklop, ki se pripravlja, o katerem govorite, ki bi naj zajemal likvidnost v podjetjih, prožnost, kar ste navajali, poglejte si vse amandmaje, ki smo jih v opoziciji dajali, preverite in jih vključite v ta tretji megakoronapaket ali kako ga bomo že poimenovali, da bodo tudi ti ljudje, ki nujno potrebujejo, ki bi že danes potrebovali ta denar, da lahko živijo, da bo tudi za njih poskrbljeno. Še enkrat, ostanite doma in ostanite zdravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi odgovoril na nekaj vprašanj, ki so bila tukaj postavljena. Omenjali ste krajši plačilni rok, ki ga imajo javni zavodi, država naj bi plačevala v osmih dneh. Ja, tudi bolnice bodo plačevale v osmih dneh. To bo zagotovil proračun. To je prioriteta te vlade. Prioriteta te vlade je tudi to, da se zagotovi zdravje vsem ljudem, da se zagotovi primerna oskrba in da bodo v tej povezavi tudi takšna plačila. Če bo država dejansko vsem plačevala v osmih dneh, se moramo tudi zavedati, da bolnice nabavljajo določeno opremo, recimo maske, kot vsi ostali, in če bodo oni dobili v osmih dneh, potem bodo tudi bolnice konkurenčne s plačilnimi roki. To pomeni, da bodo dejansko lahko dobile opremo neposredno in jim ne bo treba iskati nekih vmesnih podjetij. S tem, upam, da bodo konkurenčnejši in da bodo ob hitrem plačilu lahko dobili hitro tudi kvalitetno opremo. Tukaj moramo vseeno malo ločiti zasebni sektor pa javni sektor. Država ne more posegati v zasebni sektor v tem smislu, da bi sedaj določala, kaj plačuje. Ampak država bo dala tistemu delodajalcu dejansko 200 evrov za delavca. To je neka spodbuda tudi v tej smeri, da se dela. Seveda lahko vsak reče, češ, potem mi pa delodajalec ne bo plačal tega. Jaz mislim, da večina delodajalcev, ki je danes konkurenčna, ki je na svetovnem trgu, ki ima razvito tudi to poslovno kulturo, da bo dala teh 200 evrov delavcem. Jaz mislim, da bo tako. Seveda morda kakšen ne bo. Verjetno bomo kje tudi brali, da kakšen ni, ampak saj je prav, da se o tem bere, saj ni nič narobe. To je ena zadeva. Ne more pa država enostavno zaukazovati zasebnikom v tej smeri. So varovalke. Tudi za podjetja so varovalke v zakonu, 99. člen zakona določa, da vsa ta podjetja, ki bodo dobila od države nadomestila za prispevke, morajo ta nadomestila vrniti, če izplačujejo dobiček oziroma dividende, če so delniške družbe, če se povečujejo plače poslovodstvu, če se plačajo nagrade. To bodo morale vrniti naknadno. Mi ne moremo narediti sistema v tem trenutku, ki bo na eni strani hiter in enostaven, na drugi strani pa zelo, da tako rečem, pravnoformalen na podlagi nekega upravnega postopka, kjer mora dati upravičenec nekega prejemka vlogo, potem bo dobil odločbo in na podlagi odločbe se bo lahko pritožil. Skratka celotno to kolesje. To je predolgo. Tukaj bodo upravičenci – fizične osebe dale prijavo. Notri so pogoji, da ima, na primer, plačane vse davke, kar je eden od pogojev. Poglejte, če ne more plačati davke, lahko zahteva odlog plačila davkov pa bo imel plačane davke, to se šteje, in na podlagi prijave bo upravičenec dobil denar. Naknadno se bo pa preverjalo, če je prišlo tukaj do lažne izjave, če ni bil upravičen do tega in tako naprej. Da ne bom sedaj rekel, da bo šlo čisto na pamet, nekaj se bo tudi pogledalo, kdo je, da ne bo sedaj kdo mislil, da bo nekdo, ki bo dal neko lažno ime, bo kar dobil. Govorim o tej neposredni hitri kontroli. Ne morete narediti sistema, kjer dajete možnost, da se bo spisala odločba v 30 dneh pa pritožba 30 dni pa celoten upravni postopek, potem bo ta pomoč prepozna oziroma je sploh morda tudi ne bo. Sistem je na tem narejen. Sistem se bo dopolnjeval, kot je bilo danes že rečeno, in na ta način jaz mislim, da je to najbolj učinkovit in enostaven sistem za ljudi.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Meira Hot, pripravi naj se Violeta Tomić.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Malo bi se navezala tako na kolegico Muršič kot na izvajanje kolega Ferjana malo prej glede samega sodelovanja. Jaz mislim, da smo kot opozicija se res izkazali v kontekstu, da smo pripravljeni sodelovati. Pripravili smo amandmaje, ki niso bili zgolj neki populistični, ampak amandmaji, ki so imeli vsebino, smoter in ki so res bili usmerjeni kot ciljani ukrepi, kako pomagati posamičnim skupinam. Opozorili smo na ranljive skupine, ki so bile izpuščene iz osnutka zakona, dodali svoje predloge. Zakaj? Zato da bi resnično v teh izjemnih težkih trenutkih, v tem zgodovinskem času, s katerim se ves svet sooča prvič v življenju, da se znamo s tem spopasti, da znamo pomagati, da znamo to preseči. Vlada je obljubljala, da bo zakon, ki ga bo pripravila, ta prvi protikoronski paket, dejansko targetiral tiste, ki najbolj potrebujejo pomoč. Sedaj smo mi vas, spoštovani minister, slišali, kako absolutno ne podpirate postopkov, v katerih bi se izdale odločbe in pritožbe in tako dalje, in se tudi sama strinjam, sedaj niso trenutki, v katerih bi lahko komplicirali z dodatnim upravnim postopkom. Ampak bistvo je drugje. Bistvo je, da je že ta osnutek zakona sestavljen tako zakomplicirano, v določenih delih sam sebi prihaja v nasprotje, da imate danes ogromno forumov, kjer se razni samozaposleni sprašujejo, kakšno pravico sploh imajo, ali bodo deooji dejansko upravičeni do pomoči ali ne, kdo bo moral jutri vračati pomoč, kaj pomeni ta 20-odstotni prihodek v drugi polovici, da ne govorim, kakšne usmeritve jim dajejo glede dviga v drugi polovici leta. Na drugi strani pa vemo, da je na primer v Nemčiji dovolj, da izpolniš obrazec preko spleta in da beremo, da že čez 5 dni imajo finančna sredstva direktno na računu. Od vas sem osebno pričakovala, ker vi tudi kot stranka vselej poudarjate, da smo prenormirani, se strinjam, imamo obilico zakonov, zgubimo se v vseh teh zakonih, od vas, če sem kaj pričakovala, sem pričakovala, da boste postavili jasen, logičen zakon, ki ga bo vsak lahko prebral in vedel, kakšne pravice mu iz njega sledijo. Kot pravnici, žal, moram reči, da ta zakon ni logičen, kaj šele nekomu, ki ni v stroki. Mislim, da v tem trenutku to ni prav, ker se spet ustvarja neko nezaupanje v javnosti. Zakaj pravim nezaupanje? Sami veste, koliko espejev se je zaprlo, ker niso zaupali, da jim bo država prišla na pomoč. So se zbali, kako bodo plačevali prispevke, ker dva tedna nazaj smo govorili o tem, da sploh ne bomo oprostili prispevkov, ampak da je možen kvečjemu odlog. Odlično je, da smo šli tukaj naprej in da se bo oprostilo, pa vendar je toliko pogojev, da se spet sprašujejo, ali se bo de facto vsem oprostilo ali ne. Naša logika pri pisanju amandmajev pri predlogih je ves čas bila, da se soočamo z zdravstveno krizo in potrebujemo močno državno intervencijo. Država dejansko mora aktivno, proaktivno vstopiti na trg in vsem, ki so neposredno prizadeti zaradi krize, aktivno pomagati. Zakaj? Zato da tudi po epidemiji lahko vseeno računamo na nek restart naprej. Ker nekaj se bo moralo dogajati tudi po epidemiji. Če se ne bo danes res aktivno pomagalo tistim ključnim najbolj prizadetim, bo po epidemiji situacija še stokrat slabša. In če bomo danes res pomagali, kot je treba, potem lahko računamo, da bodo mogoče posledice nekoliko manjše po sami epidemiji. Logika bi morala biti, tisti, ki je moral čez noč prenehati z dejavnostjo zaradi vladnega odloka, tisti bi moral biti upravičen do pomoči. Če ta pravna oseba oziroma samostojni podjetnik do tega ni bil upravičen, se lahko po izravnalni shemi, ki smo jo tudi Socialni demokrati predlagali, v letu 2021 primerjajo bilance za leto 2020 pa preteklo leto in se vrača višek pomoči ali pa je morda dotični dobil celo še premalo. Torej bistveno je, da bi danes morala biti pomoč, papirji kasneje. Jaz pa bolj, ko berem ta zakon, bolj in bolj se mi zdi, da na koncu velika večina tistih, ki bi morala biti upravičena, žal ne bo dobila pomoči. Mislim, da bi morali res stremeti k temu, da vpeljemo izjemno enostaven postopek, da se danes pomaga res tistim ključnim, ki potrebujejo pomoč. Da se samostojnim podjetnikom, ki so zaradi prekinitve vseh vrst naročil in storitev morali prenehati z gostinstvom, z raznoraznimi storitvenimi dejavnostmi, s frizerstvom in tako dalje, ki morda nimajo več naročil za kreativne, kakor so jih imeli, ki so jim dobavitelji prenehali izplačevati, da se jih ne izključuje na podlagi tega, da niso plačali vseh prispevkov. Vemo namreč, da so samostojni podjetniki, prekarci tisti, ki so največkrat žrtve plačilne nediscipline. Zakaj torej postavljati dodatne pogoje in na ta način izključevati tiste, ki bi morali biti upravičeni? Po mojem mnenju mora biti res upravičen tisti, ki je neposredno zaradi vladnega odloka prenehal čez noč s poslovanjem. Tukaj bi morala biti zelo enostavna logika. Mi pa smo spet zbirokratizirali zakon. Zdi se mi, kot da ta zakon niste pisali vi, seveda ne vi, ampak spet neki uradniki, ki so potem dodali še dodatno svoje pogoje, zaradi katerih bo jutri, ko bo posameznik dal vlogo, sto razlogov, zakaj mu to ne bo odobreno. In tega si po mojem ne želite ne vi, ne mi. Mislim, da imamo vsi skupno željo, ki je: danes aktivno pomagati, da rešimo, kar se rešiti da, da pomagamo res čim širši skupini posameznikov, podjetij, da ne razločujemo, ali so to društva, ustanove itd., da res pomagamo vsem, ki so bili prizadeti zaradi epidemije. Žal mi je, da niste znali prisluhniti našim predlogom, da jih niste sprejeli, in to je problem pri sodelovanju. Sodelovanje je dvosmerna pot. Pomeni, da mi nekaj predlagamo, pa vi tudi nekaj sprejmete. Ne pa, da mi predlagamo in predlagamo in predlagamo, a se vse a priori zavrača, ker prihaja iz opozicije. To potem več ni sodelovanje. Meni je zelo žal. Sem upala, da bo drugače, ampak za enkrat te dvosmernosti v tem državnem zboru žal ni. Zelo mi je žal, da niste sprejeli, da niste poenostavili teh postopkov. Ljudje so to pričakovali. Upam, da bo morda do tretjega paketa res prišlo in tudi do pravega sodelovanja, pa da bomo vsi slišani, predvsem pa tiste skupine, ki so vam pisale in ki imajo upravičene zahteve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić, pripravi naj se Marijan Pojbič.
Hvala za besedo. Jaz bom kratka. Naj izrazim kot dolgoletna delavka v kulturi in tudi več kot 30 let sem članica Združenja dramskih umetnikov, trenutno vodim Odbor za kulturo, in tukaj moram v imenu vseh kulturnikov izraziti ogorčenje, kajti ta zakon jih je popolnoma pozabil, izbrisal in, kot je rekel predsednik Vlade, ta zakon ni popoln. Zato smo tisti trenutek, ko smo ga dobili v roke, v opoziciji in pri nas v Levici se zelo resno in odgovorno lotili dela, da bi popravili to, kar mogoče vlada ni uspela videti ali pa prepoznati kot pomembno. Takoj smo prisluhnili raznim združenjem, društvom, nevladnikom, tudi mnenju Zakonodajno-pravne službe, espejem, posameznikom, ki jih izjemno skrbi, kako bodo plačali najemnine, položnice, kako bodo nahranili otroke. Kaj se je zgodilo? Zgodilo se je, da koalicija ni sprejela niti enega samega amandmaja, ki smo ga pripravili v opoziciji. Zato mi zveni kot en cinizem razprava mladega kolega, novega člana, poslanca SDS, ki govori o sodelovanju. Mi smo bili pripravljeni sodelovati. Zavedamo se, da je stanje kritično in da bi morali stopiti skupaj. To se tudi od nas pričakuje. Zato tudi zavračam prav vse insinuacije, da smo v opoziciji krivi česarkoli, če nismo samo kimali, ampak smo hoteli sodelovati pri tem. S tem spodbujate tudi različne grožnje poslancem opozicije, kar je po mojem mnenju popolnoma nedopustno. Kultura je utrpela v krizi leta 2008, ko je bila finančna kriza, največje reze. In ta krivica se ni nikoli popravila. Kulturniki so životarili in danes smo naslavljali problematiko samozaposlenih v kulturi, ki nimajo prav nobenih delavskih pravic, varstva otrok, bolniške za kulturnike, potem ljudi z deljenim statusom, ki so delno doma zaradi varstva otrok. Naslavljali smo tudi 61. člen, nadomestilo za velike družine. Kaj pa druge družine, malo manjše, ali pa enostarševske družine? Ta člen je popolnoma diskriminatoren. Naslavljali smo tudi pogoje izredne pomoči za samozaposlene, da bi se vzelo širše obdobje, ne samo en mesec in tako dalje, da ne naštevam znova in znova. Pa nič. Ogromno ljudi je strah, kako bodo preživeli in kako bodo preživljali svojo družino. Naj vas spomnim, da v času karantene vsi uporabljate največ ravno storitve kulturnikov. V tem času, ko smo doma, gledate delo igralcev, režiserjev, glasbenikov, pisateljev, prevajalcev in videastov in še bi lahko naštevala. Ampak to se vam zdi samo po sebi samoumevno. Ti ljudje delajo, dobivajo plačilo, od tega plačujejo davke in jih je treba seveda nasloviti kot vse druge delavce in ostale. Jaz bom znova in znova opozarjala na to. Moje razočaranje je izjemno, kajti mi tukaj poslušamo, kot da smo v vojnem stanju. Mi imamo zdravstveno krizo, nimamo vojne, prosim vas! Predsednik Vlade je na tem sedežu, kjer zdaj sedite vi, spoštovani minister, govoril o hibridni vojni, o kibernetski ogroženosti. Prej ste rekli, da je vlada zaskrbljena – državljani so še kako zaskrbljeni. Pravite, da bi radi ustavili širitev epidemije. Ja, ampak zakaj potem namesto testiranja in zaščitne opreme nudite več represije? Po eni strani naj se ljudje ne sprehajajo po svežem zraku, kar je seveda zdravo za respiratorni in psihični sistem. Vsi vemo, kako je poraslo nasilje v družinah v tem času, ko so ljudje socialno ogroženi, brez dela in potem se dogaja nasilje nad otroci in ženskami. Mi pa se pogovarjamo, kot da smo leta 1990. Jaz bi vas opozorila na to, da je naloga opozicije, da skrbi nad porabi javnih sredstev, kajti javna sredstva nikakor ne smejo iti v zasebne žepe. Vi ste skrbnik največjega proračuna v zgodovini Slovenije in je naloga opozicije, da skrbi, da gre to v javno dobro. Zato vzemite vse naše pripombe dobronamerno. Zdaj financirate seveda delodajalce in mislite, da bo trg uredil vse. To je ta neoliberalna mantra, vendar trg ne obstaja več. In po tej krizi s koronavirusom nikoli več ne bo tako, kot je bilo. Zato je treba reprogramirati svoje možgane in začeti razmišljati drugače. Prisegli ste na Ustavo, zato vas pozivam, da jo spoštujete. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Jure Ferjan. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Bom zelo kratek. Se absolutno strinjam, da sodelovanje temelji na dveh oziroma na več straneh. jJ pa nekaj o tem pokazalo tudi včerajšnje glasovanje na Odboru za finance – 11 nas je bilo za zakon, 2 proti, ostali pa niso glasovali. Sem pa prepričan, kot je bilo tudi večkrat že povedano, tudi sam sem to povedal pri svojem prejšnjem izvajanju, da bodo predlogi, ki ste jih podali tako v opoziciji kot tudi drugi deležniki, tisto, kar bo mogoče, upoštevani v naslednjem oziroma naslednjih ukrepih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister, mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat bom pojasnil glede enostavnosti in glede tega, kako zakon deluje, ko govorite, da je zapleteno in zakomplicirano in tako naprej. 34. člen – samozaposleni so upravičeni do dohodka v višini 350 evrov za mesec marec in za mesec april 700 evrov ter za mesec maj 2020 700 evrov. Za to morajo napisati izjavo, v kateri bodo rekli, da so prizadeti zaradi koronavirusa. Tisti, ki so zaprli svojo dejavnost zaradi občinskega ali državnega odloka, da ne morejo poslovati, je to vnaprej jasno in vnaprej dokazljivo, tako da tukaj ni sploh nobenih težav. Tukaj imajo potem kriterij glede zmanjšanja prihodkov, ki se je dogajal glede na februar in v primerjavi z aprilom in majem. Gre za fakturirano realizacijo, dve številki primerjajo in to ugotovijo ter n dajo prijavo. Če to ne bo res, bodo naknadno potem dejansko vrnili, če niso bili do tega upravičeni, če torej ti dohodki niso tako padli. In ti samozaposleni vključujejo vse. Vključujejo vse espeje, če želite, ne glede na to, ali delujejo na podlagi kulture, športa, trenerstva, frizerstva, katerokoli dejavnost. Tukaj ste omenili, gospa Meira Hot, da ko bo dal vlogo, mu ne bo odobreno. Ne bo dal vloge, dal bo izjavo in dobil denar. Naknadno bo pa potem dokazovano, ali je to prav ali ne. In to čez eno leto – leta 2021. Jaz sem samo hotel poudariti, da se ne morem z vami strinjati, da je tukaj kaj zapleteno in da bo kakšna odobritev in tako naprej. Ni je. Povedal sem vam samo en primer, nimam več kaj dosti časa.
Hvala lepa. Repliko ima Violeta Tomić.
Spoštovani minister, jaz vam moram odgovoriti, da vaš odgovor ta trenutek kaže popolno nepoznavanje situacije. Zato vas prosim, da prisluhnite – kažite mi papirjev, kolikor želite – februar ni merodajen. Samozaposleni ne dobivajo mesečnih plačil. Predstavljajte si slikarja, ki dela razstavo enkrat na nekaj let. Takrat proda nekaj slik in noben februar mu ne pomaga. Predstavljajte si filmske delavce, ki snemajo film mesece. Kakšen februar, prosim vas! Mi smo prosili v amandmajih, da vzemite vsaj eno leto povprečja za samozaposlene, ki delajo v poklicih, ki nimajo te sreče, da bi vsakega petega dobili nakazilo na svoj račun. Ampak mogoče enkrat na leto. Zato vas prosim, dajte prisluhniti ljudem, ki živijo to usodo, ker vam bodo povedali, kako stvari stojijo. Jaz razumem, da vsi ne vemo vsega, ampak zato sedimo v parlamentu. Hvala.
Repliko ima mag. Meira Hot. Izvolite.
Hvala. Saj bo zelo podobno, kot izpostavlja kolegica Tomić, vendar morda z drugega vidika. Ogromno espejev je turističnih vodnikov, za katere se februar šteje za mrtvi mesec, torej imajo v bistvu na letnem nivoju najnižje prihodke. Logično bi bilo potem primerjalno gledati na letnem nivoju. Da ne govorim o tem, da ima Ajpes itak vse podatke. In to je zame zakomplicirano, ker marsikdo zaradi tega ne bo, kot ste rekli, podal izjave, ker bo rekel: »Primerjali mi bodo mesec, v katerem itak ne morem delati.« Sezonski značaj torej v tem kontekstu sploh ne upoštevate. Turistični vodniki bi največ delali marca, aprila in zato ne moremo primerjati s februarjem. Takšna oseba sploh ne bo mogla dati izjave oziroma na koncu ne bo upravičena do tega nadomestila, ki bi ga morala dobiti. Če je to nadomestilo neka pomoč, da bodo lahko preživeli te osnovne mesece, potem bi ga morali dobiti vsi, ki so bili neposredno zaradi razglasitve epidemije onemogočeni pri poslovanju, in to pod nekimi normalnimi pogoji, ne pod takimi pogoji, ki jim ne bodo mogli zadostiti. V tem kontekstu je zame to kontradiktorno in težko dokazljivo. In tu bi si res želela, da bi bolj pristopili naproti. Hvala.
Hvala lepa. Minister, imate besedo.
Hvala lepa tudi za te predloge. Bomo preučili. Ampak vsekakor tukaj ne gre za plačila. Tukaj gre za fakture. To je popolnoma nekaj drugega kot samo plačilo. In tukaj bi vam odgovoril, da si ne znam predstavljati, da bi za turističnega vodnika bil promet v aprilu – to je ta mesec, ko smo sredi korona epidemije, večji kot katerikoli drug mesec. To si jaz danes težko predstavljam.
Besedo ima Marijan Pojbič. Pripravi naj se Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Najprej nekaj stvari, da na kratko razčistimo. Glejte, če govorimo o tistih, ki so dali upanje ljudem, je to vlada Janeza Janše. To so ti ministri, so to te poslanske skupine, ki so raznobarvne, ampak delajo v interesu Slovenk in Slovencev. To se mi zdi najbolj pomembno, da v tem trenutku razumemo. V tem trenutku v tej državi ni rdečih, zelenih, modrih, ampak je vladna koalicija in opozicija. Jaz sem prepričan, da je ta vlada v teh desetih dneh, oziroma kolikor dni je tukaj, naredila izjemno veliko. Izjemno, izjemno veliko, ogromno. V desetih dneh prinesti na mizo tako obširen zakon v takih okoliščinah, je res ena velika stvar. Velika večina državljank in državljanov to vlado in njene ukrepe podpira. Nimamo nobenega problema, kot sem velikokrat v tem državnem zboru govoril, ko gre za sodelovanje. Zdaj se bom vrnil samo nekaj dni nazaj. Kje ste, koalicija, prejšnja vlada? Povejte, kakšno je bilo sodelovanje. Zdaj ste pa deset dni v opoziciji in napadate to vlado, ki je prinesla prvi zakon na dnevni red v tako kratkem času, in to tako pomemben zakon. In tisto, kar želim zdaj najbolj pomembnega poudariti, je pa to: nobena vlada ni bila sposobna tega narediti, kar je naredila ta vlada, ta koalicija, skupaj s predsednikom vlade, ministri in tudi Andrejem Šircljem, ki sedi tukaj med nami zdaj, da je povezala večino tistih strokovnjakov v državi, ki so najbolj cenjeni, ne glede na politično pripadnost. In ta paket so oblikovali ti strokovnjaki. Ta paket, ki ga imate danes na mizi, so oblikovali strokovnjaki iz vseh strank, vseh barv, priznani strokovnjaki v tej državi. Niso imeli problema pomagati za interes naših državljank in državljanov vladi, ki jo vodi predsednik stranke SDS Janez Janša. Niso imeli nobene težave, ker razumejo, da gre za skupen interes te države, da gre za interes vsakega posameznika, ki živi v tej državi. Od prvega do zadnjega. Da ne moreš sprejeti zakona, ki bi bil daleč najboljši in bi lahko čisto vse probleme rešil – to je jasno, takega zakona enostavno ni možno sprejeti. Prav pa je, če so taki strokovnjaki iz vseh strank ta zakon pripravili, kot so ga pripravili, potem sem jaz prepričan, da je to v danih okoliščinah najboljša rešitev. In ne samo to, da je najboljša rešitev, je rešitev, ki jo ljudje potrebujejo danes. Danes jo potrebujejo. Nobeno zavlačevanje ne more priti v poštev, niti ure, niti minute, kaj šele dan, dva, tri. Danes sem poslušal razprave nekaterih iz prejšnje koalicije, na žalost moram povedati, tu govorim o SD, da razumejo problem. Ampak glejte, če ga razumete, imamo zakon na mizi, ki je nujno potreben, vsi vemo, govorimo, da je nujno potreben, potem ga dajmo čim prej sprejeti, da se bodo začeli reševati problemi ljudi. Da nekdo govori, da nismo poskušali s tem zakonom nasloviti vse?! Seveda, danes ni zastonj predsednik vlade zelo jasno povedal, da sledi drugi in pa tretji zakon. Ker v enem zakonu nikoli ne moreš vsega nasloviti. Nikoli, še enkrat poudarim. Pa bi lahko bila to katerakoli vlada. Ampak bistveno pa je, da Slovenke in Slovenci točno vedo, to pa vedo, kdo je v danih okoliščinah in v tem trenutku sposoben to državo izpeljati iz te krize. In katera koalicija je tista, ki je to sposobna narediti. To pa ve večina državljank in državljanov Republike Slovenije. Vsak dan dobivam tudi kritike, ampak 95% podpore. Ta vlada, ta koalicija bo vztrajala na tem in delala za ljudi, v interesu ljudi, nikakor pa ne v interesu kakšnih posameznih ozkih skupin. Danes je gospod Baković med drugim dejal, sem si napisal: »Zakon je izreden.« Član katere poslanske skupine je ta gospod Baković, vas sprašujem. Povejte! No, gospod je rekel: »Zakon je izreden.« Zdaj pa vseskozi poslušam kritike iz iste stranke. Zdaj se pa vi znotraj stranke zmenite, ali je izreden ali je problematičen. Dajte se vi zmeniti znotraj vaše stranke. Ampak glejte, jaz se k tej razpravi danes nisem prijavil zato, da bi razpravljal o tem, kar je bilo, ampak zato da podprem ta projekt, da podprem ta zakon. Ker ta zakon je nujno potreben, ljudje si ga želijo danes, v tem trenutku. Ne jutri, ne čez 14 dni. Zdaj ga potrebujejo. Ljudje zdaj potrebujejo rešitve. In prvi del rešitve je ta zakon, potem pa pride naslednji, kot je kolega ali pa gospod minister Andrej Šircelj povedal, in potem tudi tretji, tako da sem prepričan, v to pa sem prepričan, da ne bomo spustili skozi nikogar. Nikogar. Naredili bomo čisto vse, ker nam je mar za ljudi, ne glede na to, ali so take barve ali so drugačne barve. Vsi, ki radi živijo v tej Sloveniji, so državljanke in državljani te države, Republike Slovenije, vsi smo dolžni vse narediti, da jim pomagamo. Ampak hitro, takoj. In to lahko naredi in je naredila v nekaj dneh prav vlada Janeza Janše. Vsi strokovnjaki iz vseh strank, ki so tukaj sodelovali pri pripravi tega zakona, jim pomagajo tudi pri pripravi naslednjih zakonov, ki sledijo. Jaz sem prepričan, da bomo državo rešili, jo pripeljali iz te težke situacije, za katero ni kriva nobena vlada, ni kriv nihče izmed nas, morda je v preteklosti bilo malo premalo narejenega, da ne bi bilo stanje takšno, kot je zdajle. Ampak zdaj je to mimo in o tem govoriti je brezpredmetno. V tem trenutku moramo reševati probleme naših ljudi – vseh, od upokojencev, podjetnikov, obrtnikov, espejev in tako dalje, da ne bom našteval vseh ranljivih skupin. Oni pričakujejo jutri, pojutrišnjem denar na računu. Zato moramo mi ta zakon v najkrajšem možnem času sprejeti. Jaz sem prepričan, da tisti strokovnjaki, ki so ga pripravljali skupaj z ministri, da so naredili v danih okoliščinah daleč najboljše delo, kar je bilo mogoče v takem kratkem času, in vsaka jim čast.
Hvala lepa. Repliko ima Jani Prednik. Izvolite.
Spoštovani kolega Pojbič, jaz vas izredno spoštujem in tudi vašo poslansko skupino, se boste pa morali naučiti tudi poslušati. V naših razpravah, v 48 urah do zdaj, smo pohvalili vlado, ker je naredila veliko delo. A drži? Smo pa tudi povedali, da je bilo v zakonu ogromno napak. Ko je bil zakon poslan v parlament, je naloga nas parlamentarcev, da člene, ki se nam zdijo sporni, ki se zdijo, da jih je treba popraviti, da popravimo. Ampak tega niste naredili. Pa še nekaj, to, da se kolega Baković, ki ga sicer trenutno ni, v eni zadevi ne strinja s poslansko skupino, to je demokracija, in tudi to se boste v SDS morali slej kot prej naučiti.
Hvala lepa. Repliko ima Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Gospod Pojbič, jaz bi samo delil eno svoje mnenje z vami. Ko je nastopila nova vlada, smo živeli v prepričanju, se bo dejansko vlada Janeza Janše znala bolje organizirati kot vlada Marjana Šarca. Po tistem, kar smo videli v zadnjih dveh, treh dneh, ko vlada ni upoštevala vseh priporočil in smernic te skupine strokovnjakov, ugotavljamo, da več temu ni tako. Največje presenečenje tega je ravno [[izklop mikrofona]]
Žal, čas se je iztekel. Besedo ima Elena Zavadlav Ušaj. Pripravi naj se Robert Pavšič. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister in vsi ostali kolegi poslanke in poslanci in vsi, ki spremljate današnjo sejo! Ponosna sem na to, da je vlada v tako kratkem času pripravila obsežen sveženj prvih ukrepov. Kot je bilo že večkrat v teh dneh med razpravo Odbora za finance povedano, je to prvi sveženj ukrepov, ki bodo pomagali našim državljankam in državljanom ter gospodarstvu, da premagajo to obdobje, ko so nenadoma ostali brez dela in dohodka. Res je, imamo različne skupine. Na eni strani starše, starostnike, študente, socialno šibke in druge ter na drugi strani podjetnike, gospodarske družbe, samozaposlene, fizične osebe z dejavnostjo ter druge pravno organizacijske oblike. Tokrat so vsi v stiski zaradi ene same težave, ki jo imenujemo koronavirus, proti kateremu se danes bori cel svet. Tako se tudi naša vlada in celotna koalicija z vsemi napori zavzema, da se v čim večji meri približa težavam vseh skupin, jim prisluhne in jim pomaga. Ampak vsi vemo, da je tako kot v domačem proračunu tudi v državnem treba vse odločitve ovrednotiti. Tokrat imamo na razpolago 3 milijarde evrov in samo to lahko razdelimo in nič več. Nikakor ne moremo zadovoljiti vse želje, ampak ponovno poudarjam, to je prvi sveženj ukrepov. Zato je tako predsednik Vlade gospod Janez Janša kot tudi minister za finance mag. Andrej Šircelj že večkrat povedal, da bo sledil tudi drugi sveženj ukrepov, ki bodo vključili tudi tiste, ki so morda izpadli v prvem svežnju. Sama sem pa predlog zakona zelo natančno pregledala in v zakonu se lahko najde skoraj vsak – ali skozi socialne transfere ali predvidena izplačila nadomestil, tudi matere samohranilke. Tudi na področju gospodarstva, vključno s samozaposlenimi, je v večini pokrita celotna sfera. Zaposleni na podlagi avtorskih pogodb pa tudi ne bodo odškodovani, saj je večina zajeta med samozaposlenimi, kajti zaradi visoke obdavčitve se take oblike plačila zelo malo poslužujejo za reden dohodek. V ta zakon pa tudi ne moremo tlačiti tistih, ki imajo dohodek že iz rednega delovnega razmerja in opravljajo neko dejavnost kot postransko dejavnost, saj s tem ne rešujemo njihove eksistenčnega položaja. Pa tudi zakon, ki ga imamo pred seboj, še zdaleč ne moremo primerjati z Zujfom, kajti zasleduje popolnoma drug pristop. Hkrati pa tudi ne moremo poslušati vprašanj, kako se bodo vloge vlagale, saj več ali manj potekajo ti postopki že vsi preko e-storitev. Vsaj tovrstni postopki, ki jih zasleduje ta predlog zakona. Pa tudi rada bi videla, koliko bo takšnih podjetij, ki bodo dosegla več kot 20-odstotno rast prihodkov glede na isto obdobje v letu 2019. Pa pustimo konkretne zadeve za kasnejšo razpravo! Ker se v Slovenski demokratski stranki zavedamo, v kakšnih stiskah so se naša državljanke in državljani znašli, želim, da ta predlog zakona dejansko čim prej spravimo v življenje, da lahko preprečimo prve težave in čim prej preidemo na drugi paket, ki bo pomagal premagovati likvidnost podjetij in jih ponovno postavil v delovanje. Pa tudi na občine v njem ne bomo pozabili, kajti v času epidemije so odigrale ključno vlogo. Seveda nekatere so hitreje odreagirale, druge pa so potrebovale nekoliko dlje časa. Mogoče tudi zato, ker niso občani in občanke poslušale navodil. Zato je bilo županom in županjam vsekakor zelo olajšano, ko so se na državni ravni sprejeli strogi ukrepi za celotno državo, saj tako so postala ravnanja v njej enaka za vse. V lokalnih skupnostih so se v tem obdobju soočali s povsem drugimi težavami, kot jih imamo sedaj mi tukaj v obravnavi. Morali so hitro odreagirati in niso imeli časa za dolge razprave, kot jih mi poslušamo ta teden na Odboru za finance in tudi na današnji seji jih še bomo. Imeli so ljudi pred seboj, ki so potrebovali pomoč. Klicali so na pomoč zaradi različnih namenov – od okuženih, samoizoliranih, klicev starejših, ljudi, ki so kar na enkrat padli v psihično stisko, staršev šoloobveznih otrok, ki niso imeli tehnične opreme za pouk na daljavo, varstva otrok, zagotovitve toplih obrokov prehrane. In tukaj ni bilo enotnega pravila, pa vendar so težave rešili. In zagotavljam vam, župani so težave rešili – kaj pa mi? Ali se bomo znali danes tukaj v tej dvorani poenotiti in pri glasovanju imeti pred seboj le obupane državljane in državljanke in gospodarstvo ter pri glasovanju zaobiti strankarske napuhe. Sedaj je na nas, spoštovani kolegi in kolegice, kot poslanka Slovenske demokratske stranke in stranke, ki je del koalicije, ki je začela svojo pot v težkih časih, a kljub temu vlaga vse svoje napore v reševanje nastalih težav, da naredimo ključen korak in danes konstruktivno pristopimo k sprejemanju predloga zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in pomagamo naši Sloveniji se reši iz težav, ki jih je prinesla epidemija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Pavšič, pripravi naj se Monika Gregorčič. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Najprej en popravek, to je že drugi ukrep. Enega smo obravnavali pred nekaj tedni. V tem pa popravljamo oziroma ukinjamo obljubo, ki smo jo dali v prejšnjem zakonu. Gre pa za moratorij na posojila, ki bo sedaj z novim zakonom popolnoma drugačen, popolnoma nekoristen. Ampak to je že druga zgodba. Dejstvo je, da izredne situacije prinašajo tudi izredne reakcije. V teh nekaj dneh smo slišali že marsikaj, od tega da smo na opozicijski strani izdajalci, pa vse do tega, da nam je bila pravzaprav ponujena v procesu priprave tega zakona roka sodelovanja. Kar se sodelovanja tiče, lahko absolutno in decidirano zatrdim, da tega ni bilo. Niti ene pripombe koalicije niste upoštevali. Ne govorim o amandmajih, niti pripombe. Čeprav je bilo tudi med amandmaji zagotovo nekaj takšnih, ki bi olajšali delo vladi, in to brez finančnih posledic. V redu. Na vsak zakon lahko gledamo z najmanj dveh ravni. Seveda je v tem zakonu cela vrsta odličnih ukrepov, ki jih moramo pozdraviti, s tem se strinjamo in je vse hvale vredno. Ampak je tudi cela vrsta slabih ali pa vsaj dvomljivih. Nekateri so pa celo protiustavni. In ko je bil dvodnevni Odbor za finance že kar nekajkrat omenjen in danes poziv h konstruktivnosti in kako se je to na koncu odrazilo pri glasovanju – kako se je pa vmes odražalo pri glasovanju? Za koliko naših amandmajev ste vi pritisnili vsaj tipko kvorum oziroma da bi se vsaj vzdržali? Ne, popolnoma vse ste gladko zavrnili. Ampak seveda to je vaša pravica, noben vam tega ne očita. Ampak ne morete pa nam očitati nekooperativnosti ali pa nekonstruktivnosti. Gremo po celotnem postopku tega zakona. S temi amandmaji in s tem pričakovanjem je bilo tako, kot je bilo z maskami in dvema ministroma. Maske so bili v Španiji, potem so bile v Italiji, potem so bile na carini v Fernetičih – by the way, na Fernetičih carine že dolgo ni več – potem so bile na tankanju v Postojni in potem na koncu so celo izginile. Pravo frenetično dogajanje, maske so, mask ni, seveda so, ni jih, so nas ogoljufali. No, in kako je šlo s tem zakonom? Zelo podobno. V nedeljo je bil vložen popoldan. V ponedeljek je bil sklican tako zjutraj Kolegij, pa pustimo kaj je bilo na Kolegiju. V torej je bil prvi del odbora, ves dan smo čakali na vaše amandmaje, ne na naše. Naši so bili že vloženi. V sredo smo imeli drugi del odbora in do 13. ure in 30 minut čakali spet na vaše amandmaje. Dva dni smo glede na Zakonodajno-pravno službo in naše pripombe pričakovali vaše amandmaje, da bi šli lahko z delom naprej, da sploh vidimo, pri čem smo. In današnja ugotovitev je lahko očitna. Niti ene pripombe, niti enega amandmaja ni v drugem branju. Od 111 členov je imela ZPS pripombe na 84, nekaj celo protiustavnih. To je treba večkrat ponoviti. In sedaj z 20 amandmaji, ki so, tako je vsaj minister zatrdil, nomotehnične narave, bomo te pripombe na 30 plus straneh odpravili in celo potencialne neustavnosti. Potem poslušamo, kako koalicija krivi pravzaprav opozicijo, da zdravstveni delavci ta mesec ne bodo dobili dodatka za svoje delo, ker smo mi zavlačevali. Ne, ravno obratno je bilo. Sami niste bili sposobni sestaviti vsega potrebnega, zdaj pa celo slišim, da bomo kmalu ostali brez parlamenta, »če bo namreč le en poslanec pozitiven na koronavirus, greste vsi v karanteno«. No, na prejšnji seji smo ostali brez nadzora nad izvajanjem proračuna, dobili smo vsaj, to ste sprejeli, to moram pohvaliti, da se poroča državnemu zboru o izvrševanju, zdaj pa koronavirus ogroža neposredno še demokracijo. Če k temu prištejemo še postopke in namene iz 103., 104., 111. člena pa še včeraj obravnavan 37.a člen, jaz mislim, da sta naši skepsa in skrb popolnoma upravičeni. In sledijo še naslednji ukrepi. Pa še za te ne vemo ali bodo učinkoviti ali ne, ampak je prav, da se pristopi hitro in da se rešujejo akutne težave. Če pogledamo čisto enostavno matematiko. 3 milijarde evrov bi razdelili na vse prebivalce Slovenije in bi vsak dobil dobrih tisoč 400 evrov. Saj vem, da je nesmiselno tako zadeve zbanalizirati pa razlagati, ampak da si ljudje lahko predstavljajo. Če bi dobili samo delovnoaktivni, bi dobil vsak delovnoaktiven 4 tisoč evrov plus dodatek. Spet ni fer, da tako banaliziram pa trivializiram težavo, ampak da vidimo, o kakšnih okvirih govorimo. Na koncu pa ostaja ključno vprašanje, ali so lahko ljudje zaradi tega zakona in vsega dogajanja danes v tem tednu pomirjeni. Jaz jim na to vprašanje ne morem odgovoriti pritrdilno.
Hvala lepa. Minister, mag. Andrej Šircelj, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz sem že govoril tudi o 103. členu. Zdaj bi rad samo govoril o tej izjavi gospoda Pavšiča, ki je rekel, koronavirus ogroža demokracijo. Koronavirus ne ogroža demokracije, koronavirus ogroža življenja.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Danes poteka že tretji dan celodnevne razprave o tem zakonskem paketu, o tako imenovanem korona zakonu. Jaz mislim, da je to več kot očiten dokaz, da smo si v tem parlamentu za obravnavo tega res kompleksnega zakona vzeli več kot dovolj časa. V tem kontekstu ne razumem tudi vseh preteklih manevrov opozicije, da se obravnava preloži, prestavi, da si vzamemo več časa, kajti ljudje ta zakon potrebujejo in tudi pričakujejo, da se bomo končno mi politiki nekaj uspeli zmeniti, dogovoriti in narediti nekaj dobrega, ponavljam, za ljudi in za gospodarstvo. Za gospodarstvo v tem kontekstu, da se bo omogočilo, da bodo ljudje to krizo, to zaustavitev družbenega in poslovnega življenja nekako prebrodili pomirjeni v teh nekaj mesecih, da ne bodo imeli hudih eksistenčnih skrbi in da se bodo zaradi tega, ker bodo pomirjeni, lažje držali vseh ostalih omejitev gibanja, ki so nujno potrebne, in ostali ukrepi, ki so bili uvedeni, da se zajezi širjenje tega virusa in te bolezni, da bomo čez nekaj mesecev, upam, lahko nadaljevali z normalnim življenjem in ponovno zagnali gospodarstvo. Najpogostejši očitki tudi na dvodnevni seji Odbora za finance s strani opozicije so bili skrb za javnofinančno stabilnost. Tukaj sta potem tako minister za finance kot tudi danes predsednik Vlade zelo eksplicitno razložila, kakšno je stanje na evropskem nivoju in od kod bodo ti viri prišli. Druga skrb ali pa očitek, malce bolj nekorekten, pa je bil s strani opozicije, da ni treba tako hiteti, ker ta zakon ne rešuje neposredno življenj zaradi groženj koronavirusa. Seveda jih ne rešuje neposredno, ker ni zdravstveni zakon. Gre predvsem za zakon z izjemnimi finančnimi učinki, z intervencijo okrog 3 milijard evrov v gospodarstvo in v določene skupine ljudi, zaposlenih in še drugih kategorij, kot rečeno, da se prebrodi ta prvi šok in da se lahko potem nadaljuje naprej. Ta 3-milijardna intervencija bo daleč največja intervencija države v samostojni Sloveniji oziroma nasploh. Dejstvo je, da trg ne deluje več. To je že kolegica iz Levice prej povedala in tukaj, čeprav izhajam sama iz liberalne stranke, se tega dejstva močno zavedam. Tudi minister je danes povedal, nevidno roko trga je zamenjala vidna roka države. S tem se lahko samo strinjam. Okoliščine so take, da temu moramo vsi pritrditi. Še en zelo pomemben očitek je bil izpostavljen s strani opozicije, da vseh družbenih skupin ta predlog zakona ne zajema. Res jih ne zajema, nikoli ne bomo mogli zajeti vseh, če hočete, mogoče neprimeren izraz, mejnih skupin. Ampak položaji ljudi, zaposlenih, so zelo različni in razen da bi z nekim tako imenovanim univerzalnim temeljnim dohodkom razdelili denar med državljane, kot je prej omenil kolega Pavšič, pač ne moremo zajeti vseh. Tudi če bi takšen predlog ta zakon vseboval, sem jaz prepričana, da bi vlada doživela še veliko večji pogrom kot z nekimi temi ciljanimi ukrepi. Zakaj sem tako prepričana? Zaradi tega ker nek tak manjši poskus tega kriznega dodatka, na primer za upokojence ali pa kriznega prispevka za redne študente, tukaj jasno kaže, da nekateri so z njim zadovoljni, nekateri pa ne. Vedno, kakorkoli se obrneš, za nekoga nekaj ni prav ali pa ni pravično, kajti merila, ki jih imamo, so različna. Nekaj me je še danes na strani opozicije izjemno zmotilo, saj drugače nimam navade komentirati izjav posameznih poslancev, ampak izjava kolege Kordiša, da je predsednik Vlade danes govoril o nekih osamosvojitvenih zgodbicah, tukaj sem bila pa kar osebno prizadeta, bom rekla, ali pa razočarana, kajti to so besede, ki niso vredne poslanca Državnega zbora Republike Slovenije. Kakorkoli obračamo, šlo je v tistih časih pred 30 leti za ne enega od najsvetlejših trenutkov naše zgodovine, ki je terjala tudi človeške žrtve. Za konec bi pa samo še izpostavila eno objavo na družbenem omrežju ene od opozicijskih strank, ki je razgalila bistvo vseh tridnevnih kritik tega zakona. Zapisalo se je, da si samo ena stranka jemlje pristojnost razdeliti 3 milijarde evrov med ljudi. Spoštovani kolegi, tega denarja ne bo razdelila samo ena stranka, niti ta koalicija, pač pa jih bo, na predlog Vlade, razdelil, razdelil v narekovajih, Državni zbor. V tem demokratičnem postopku imate tudi poslanci opozicije priložnost, da pritisnete tipko za in pri tem aktivno sodelujete ter naredite nekaj dobrega za ljudi, da skupaj nekaj naredimo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da je še interes. Prosim za prijavo. Trije so prijavljeni. Prvi dobi besedo mag. Branko Grims. Izvoli.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Zlepa človeka kaj ne preseneti, ampak tole, kar je prej govoril gospod Pavšič, pa res zahteva trenutek resnice. Prvo, kar ga je zmotilo – kakšna vlada je. Zakaj je taka vlada? Zato, ker je njegov predsednik gospod Marjan Šarec, ko je končno spoznal, da je popolnoma nekompetenten in nesposoben, na vrat na nos odstopil in odšel. Zaradi tega ni več take vlade, kot bi bila gospodu Pavšiču všeč. To je bil prvi trenutek resnice. Drugi. Rekel je: »Delamo na hitro zakonodajo.« Seveda, zato ker je čas tak, da to zahteva. Ampak zakaj ta čas zahteva, da delamo na hitro zakonodajo? Zaradi tega ker vlada Marjana Šarca, v kateri je imel v koaliciji gospod Pavšič posebno vlogo, ni naredila absolutno popolnoma nič. Še celo veliko škode je naredila. Kaj je bilo z maskami, ki jih je prejle tako omenil? Milijon pa četrt mask je vlada Marjana Šarca, ko se je v Evropi že pojavila epidemija, izvozila na Kitajsko. Zato da so se slikali, kako pomagajo, namesto da bi takrat nabavljali respiratorje in maske za Slovenijo. Še več. Ko smo takrat imeli sejo Odbora za zdravstvo, kjer sicer nisem član, sem pa šel zraven, sem opozoril, da se epidemije ne da več ustaviti, ker ta čas je bil zamujen takrat, ko se je pustilo, da je bil neoviran letalski promet in potem tudi vrnitev brez karantene v času kitajskega novega leta. Kdor ne ve, kdaj je, naj povem, tam proti koncu januarja in začetku februarja. Takrat bi morali ustaviti letalski promet ali pa vsaj uvesti tiste omejitvene ukrepe, ki bi bili normalni. Nekatere države so bile toliko pametne, da so to naredile in so potem imele bistveno lažjo nalogo. V Evropi se to ni zgodilo. Postavil sem na koncu že kar prek Tvitterja 26. januarja vprašanje Vladi Republike Slovenije, takrat že vede vladi, ker je gospod Šarec že spakiral, in pa Evropski komisiji, zakaj ni omejitvenih ukrepov, zakaj ni vsaj karantene. Evropska komisija mi seveda nikoli ni odgovorila, nisem evropski poslanec. Če bi bil, bi bilo morda vse drugače. Ampak slovenska vlada pa je odgovorila, ampak pojdite si pogledat, kakšni so bili odgovori v pisni obliki in kakšni so bili odgovori takrat na komisiji, ko smo se o tem pogovarjali. Še sredi februarja so govorili, da je to gripica, da to sploh ni noben problem, da ni treba imeti nobene opreme, da odsvetujejo nošenje mask. Cela zgodba s koronavirusom, ki se ga zdaj prikazuje kot neko pošast, je v resnici zgodba o brezvestnosti in neodgovornosti. Če ne bi po eni strani svetovne institucije: OZN pa, če želite, World Health Organisation delale pod očitnim pritiskom finančnih interesov, bodisi posameznikov, bodisi držav, verjetno tudi Kitajske, in bi opravile svojo nalogo, pa je niso, se to, kar se je, ne bi dogajalo. In danes mi tukaj ne bi sedeli. In če bi slovenska vlada pod vodstvom Marjana Šarca minimalno storila na področju tistih najbolj nujnih ukrepov, se danes mi tukaj ne bi pogovarjali. Zdaj pa se moramo. Zakon, ki je pred nami je najboljše, kar je bilo mogoče v soglasju z različnimi skupinami, z gospodarstveniki, z vsemi, narediti tako hitro. V normalnih državah, v normalnih razmerah zakon nastaja pol leta. Recimo v Nemčiji, pa še kje. To je običaj v pravu. Tukaj pač ni časa. Treba je odreagirati hitro. Zato je bilo tudi povedano, da je to šele prvi korak. Sledil bo še naslednji, predvidoma v roku 14 dni, in takrat se bo dalo tudi nekatere stvari še korigirati. Tudi sam osebno bi veliko balasta iz tega zakona rad dal ven, ker mislim, da si je birokracija naredila precej posla za nadaljnjih nekaj let, in je čas tak, da zahteva, da se spremeni tudi način razmišljanja, da se stvari maksimalno poenostavijo, pospešijo in naredijo učinkovite. Ampak Slovenija je odlično na dobri poti, kajti zaradi izredno dobrega sodelovanja prebivalstva, ki mu gre izjemna zahvala zaradi pravilnih ukrepov, smo mi zelo, zelo daleč od tistih držav, ki imajo največje težave. In naj tako tudi ostane. Ampak da bi tako tudi ostalo, bi bilo dobro, če bi skupaj lahko stopila tudi vsa politika, tako kot sta recimo Nancy Pelosi in Donald Trump v ZDA. Žal vi danes tukaj dokazujete, da temu ni tako. Pa včeraj ste tudi. Potem pridemo do tega, da se te nujne ukrepe zavrača, da se jih poskuša diskreditirati, da se popolnoma po nepotrebnem otežuje in zavlačuje s postopkom v teh razmerah. Drugače to ne bi bil noben problem, ampak v teh razmerah pa je, ker je stvari treba urediti čim hitreje. Po drugi strani poglejte, kaj v resnici počnete. Včeraj ste poslanci Levice, SD in LMŠ, Liste Marjana Šarca, zavrnili, da bi slovenska vojska lahko zaščitila slovensko mejo. Danes, ravno pred pol ure je STA objavil, kako se kot ogenj širi epidemija in okužba med ilegalnimi migranti v Grčiji in na Balkanu. Meja pa ni zaščitena. In vsi ukrepi ne bodo uspešni, če se meja ustrezno ne zaščiti. Če v takih razmerah ne dovolite slovenski vojski, da naredi tisto, kar je njeno poslanstvo, je to veleizdaja, gospe in gospodje. To je tisto, s čimer se v resnici soočamo, in ta sledi tudi v teh besedah nekaterih, ki so bile danes tukaj izrečene. Treba je pač storiti, kar se storiti da. Vsi ste bili povabljeni zraven, še vedno ste. Ampak, lepo vas prosim, dajte enkrat majhno svoje politične ambicije, ki so se že itak izkazale za prevelike škornje v prejšnji vladi, saj zato je Marjan Šarec odstopil, dati nekam malo na stran in pokažite, da je kdo tudi državnik v tem parlamentu – državnik pa je tisti, ki je sposoben svoje osebne in politične interese podrediti skupnim interesom. In zdaj je največji in zagotovo skupni interes Slovenije, da poskrbi po eni strani za varnost in po drugi strani, da poskrbi za svoje gospodarstvo, za ekonomijo in seveda za človeka vredno življenje ljudi. Prav to je danes vsebina tega, kar je danes predlagano. Zato podpiram amandmaje, ki so bili dani s strani vlade in podpiram sam zakon.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani minister! Veliko je bilo že povedanega danes in tudi včeraj in tudi v vseh teh dneh okrog tega prvega mega paketa za reševanje državljanov in gospodarstva. Vlada se je dejansko potrudila in v najkrajšem možnem času pripravila zelo dobre ukrepe tako za ljudi kot tudi za gospodarstvo. V prvi fazi seveda za gašenje požara, za te začetne probleme, ki so se pojavili pri tej epidemiji, ki se dotika popolnoma vsakega izmed nas. Pripravlja pa se že tudi drugi paket, ki bo delal predvsem na likvidnosti podjetij, gospodarstva, malega gospodarstva, kmetijstva, espejev, skratka vsega, kar dela, kar služi denar, ki ga potem vlagajo, vplačujejo preko prispevkov, preko davkov v državni in občinske proračune. Ko poslušam vse te razprave, o čem vse se mi pogovarjamo, kam te razprave gredo, česa vsega se dotikajo, enostavno res ne moreš reči drugega kot to, da je v bistvu dobesedno samo spotikanje, nagajanje in popolnoma nič dobrega, da bi vladi pomagali pri teh težkih naporih. Vemo, da vlada, državni sekretarji, ministri, vključno s predsednikom vlade, z vsemi strokovnjaki, ki so bili vključeni v vse to, garajo noč in dan. To menda vidite. Poglejte si te ljudi zvečer v večernih oddajah pa poglejte njihove obraze. Seveda je treba takoj povedati, da so predvsem zdravstveno osebje, predvsem tudi vsi tisti delavci, delavke, ki delajo v ključni nujni gospodarski infrastrukturi, da država sploh funkcionira, in pa tudi vsi ostali, lahko rečem drzni podjetniki, ki so seveda s primernimi zaščitnimi ukrepi zadržali proizvodnjo, zadržali gospodarstvo v delovanju, tisti, ki se jim treba, popolnoma vsakemu posebej, zahvaliti. Spremljam dejansko vsa področja in spoštujem vsakega posebej, ki se v teh težkih razmerah še kako trudi, da država sploh funkcionira. Potem ko slišiš vse te debate, vsa ta pisanja po socialnih omrežjih, vsa ta blatenja, grde besede, sovražni govor, ki pa, moram reči, večinoma leti z leve strani, ko to vse gledaš in ko gledaš vse te zgarane ljudi v zdravstvu, poštarje, policiste, civilno zaščito, vse, ki delajo v proizvodnji, električarje in konec koncev tudi samo vlado, potem res ne veš, ali je to normalna država ali je to nenormalna država. Namesto da bi stopili vsi skupaj, si pomagali pa dajali spodbudne besede, dejansko pomagali drug drugemu mogoče celo tako, da se ne spotika, da se ne nagaja, se dela ravno obratno. Nihče ni rekel, da vi v opoziciji ne smete dati amandmajev, da ne smete dati predlogov. Tega ni nihče nikoli rekel. Lahko jih daste, prav je tako, da se dajejo predlogi, ampak dajte se nekaj zavedati. Prvo kot prvo je minister že stokrat povedal, da bodo vsi ti predlogi še kako dobrodošli pri naslednjem paketu. Mislim, da je vse to dovolj jasno povedano. Vsi ti predlogi, ki se zbirajo, se bodo tudi upoštevali. Vlada se je tudi včeraj ponovno dobila z gospodarstvom. Mislim, da je to vsakemu že popolnoma vse jasno. Ni treba kar naprej ponavljati, to bi še pa tisto bi še, tretje bi še, ja, pa tega ni in onega ni. Ja, kako boš pa popolnoma čisto vse zajel v takem zakonu, v tako hitro pripravljenem, ki bi moral biti že sprejet?! Smo slišali celo, da v zdravstvu bodo sedaj plače in zaradi tega zavlačevanja, ki se dogaja tukaj parlamentu, ne bodo mogli biti izplačani ti dodatki. Ali ni to žalostno? Pa še kar bi zavlačevali, prestavljali seje, dolgovezili in nažigali. Nikoli ne bo čisto za vse prav. Vlada se bo stoprocentno potrudila in tudi vsi mi poslanci tako na desni kot na levi se trudimo v tej smeri, da bomo dejansko zajeli vse ljudi, od ranljivih do vseh mogočih. Treba je še to povedati, dajmo se zavedati, da je to, kar se sedaj dogaja, gašenje požara. Mi nismo v normalnih razmerah, kakor si nekateri predstavljate, pa se tukaj gremo ene igrice z nekimi zavlačevanji, amandmaji in brezmejnimi razpravami. Mi nismo v normalnem času. Poglejte se, mi smo tukaj v maskah, sedimo drug od drugega stran, ljudje se okužujejo, bolnice so polne, problemi so z opremo, zaščitnimi maskami, z vsem živim. Dajmo se zavedati, da gasimo požar, da se vlada trudi. In to je kot neka gasilska akcija. Ko zagori objekt, takrat bo odločal eden, in to je vodja na požaru, njega se bo poslušalo in bo probal v tistem trenutku rešiti zadevo čim bolje, kakor se bo hitro dalo. Kako bi pa bilo, če bi se takrat kar vsi postavili v vrsto in začeli pametovati eden drugemu? Res je in prav je tako, da je veliko predlogov. Jaz sem dobil na stotine esemesov, mailov na messenger, vsepovsod, kličejo me ljudje in verjetno tudi vse vas. Trudimo se nekako odgovoriti z nekim človeškim odnosom, poznamo, približno vemo, kako ta zakonodaja poteka, vemo, s katerih področij vse se je to zdajle skupaj spravilo in trudimo se dejansko vsi. In ne begati ljudi, pa izvzemati, dobesedno od 2 milijona 100 ljudi bi lahko 2 milijona 100 predlogov našli. Za vse bo poskrbljeno. Dajmo biti optimistični, dajmo ljudem vedeti, da se bo vlada potrudila za popolnoma vse. In ko bo konec te krize, upam, da jo zajezimo z vsemi temi vladnimi ukrepi, si bomo pa lahko spet vzeli čas in se tukaj v miru ure in ure lahko cele dneve pogovarjali in reševali zadeve naprej in sprejemali takšno zakonodajo, kot je potrebno. Jaz težko poslušam zdaj nonstop, tamle na levi strani govorite od revščine, ne vem, kaj vse ne najdete. Glejte, mi se tega vsega zavedamo. Ampak imeli ste čas, da bi že takrat poskrbeli za revščino in za družinske pomočnike in za invalide. Mi smo se vsi trudili in smo marsikaj sprejeli tudi skupaj z vami. Takrat je bil čas za to. Zdaj ni čas za to, da bomo reševali stare stvari, ki jih prej niste naredili. Saj ste vraga imeli vlado! Pa pravite, ta vlada zdaj rešuje [[…]]Ja, pa saj ste imeli vlado! Zakaj pa vi ne rešujete zdaj tega ali pa Levica? Zakaj niste zraven? Saj ste imeli možnost. Zakaj ste tik pred najhujšo krizo, ki se je pojavila, odstopili pa pustili ljudi na cedilu, skočili z barke? Zdaj bi pa to, pa bi ono, pa bi [[…]]Seveda, saj je treba. Vlada se tudi trudi in dela. In pravite, da ni stoprocentne, ja, seveda ne bo stoprocentne podpore, kot je rekel Marijan Pojbič, 95 % procentov državljanov, ljudi podpira te predloge vlade, te napore, izjemne napore, da nam bo vsem bolje. Predvsem tistim, ki se zdajle zelo, zelo trudijo in garajo za nas. Vaša vlada je imela podpore, ne vem, 30 %. Poglejmo realno, dajmo biti tu na realnih tleh. In še enkrat, čimprej je treba ta zakon podpreti in ne begati ljudi pa jim trositi neke neumnosti, ki sploh ne držijo. Pa se ukvarjati s tem, da želi ta vlada narediti diktaturo v državi, pa da dela državni udar. Lepo vas prosim! Ja, to so vaši tviti in pisarije, ki jih potem naivneži in tisti, ki jim to naročite, okrog delijo in begajo narod. Kakšen državni udar, ljudje božji?! O čem vi govorite? Pa se bojite lastne slovenske vojske, svojih sorodnikov se bojite. Policije se bojite. Kaj vam bo kdo naredil? Kakšne ukrepe sprejemajo po svetu! Ne vem, a kaj odprete oči? Policijske ure. Kaj vse počnejo! Samo zato da zajezijo bolezen, da se virus preneha širiti, da ga ustavimo in da se spravimo v normalne tirnice. Vi pa tukaj nakladate o tem, da bo policija hodila po stanovanjih pa kar vse aretirala, pa ne vem kaj vse. To prodajate ljudem in nekateri to celo kupijo. In to v teh kriznih, težkih časih. Jaz bi lahko vsem rekel: »Da vas sram ni!« Samo to, nič drugega. Vse te ukrepe, ki so pripravljeni, bom jaz z veseljem tudi podprl. In vse predloge, ki jih dajete, smo pa tudi mi dali ogromno predlogov. Skratka, prav je, da vsi poslanci pri tem tudi tvorno sodelujemo, da poslušamo ljudi, volivce, vsak je bil nekje izvoljen, vsak ima neko bazo ljudi in vsak vidi probleme, težave. Denar se deli, 3 milijarde evrov ni majhna vsota, vem tudi, da vas nekatere boli, da gre te 3 milijarde evrov med ljudi, med ljudi, tudi večina med ranljivo skupino in pa v gospodarstvo. Za razliko od tega, kar ste že nekoč počeli, ko ste 5 milijard podelili bankam. Vemo pa, kolikšne luknje so bile v bankah, pa komu vse so te banke omogočale, da je denar izginil iz države in da so se milijoni odpisovali. Ampak ne bom šel toliko nazaj. Tako da dajmo biti razsodni, dajmo biti realni in dajmo skupaj delati. Vse te predloge, ki jih boste dali, še enkrat, jaz verjamem v to vlado in verjamem, da so si čisto vsakega od teh predlogov tudi zapisali. Tudi upoštevani so že sedaj v tem paketu, bodo pa seveda tudi v prihodnje. Saj to je minister že ne vem kolikokrat ponovil tukaj in zjutraj tudi predsednik Vlade. Saj to ni noben bav bav. Verjamem, da je tudi večini poslancem to, sem spremljal razpravo, bolj ko ne jasno, da bodo ti predlogi po večini tudi vsi še upoštevani. Dajmo ljudem pozitiven signal v teh težkih časih. To bi jaz rad in nič drugega. Dajmo podpirati zdravstvo, pa ne dajati takšnih neumnih predlogov, da naj gredo vojaki sedaj v bolnice in v domove za starejše, pa ne vem kaj, namesto na mejo. Ko to bereš, ne vem [[…]]Preprečili ste, da bi vojska pomagala policiji, da bi zavarovali slovensko mejo, da ne bi vdirali migranti, ki imajo, kot smo slišali, vedno bolj tudi težave z okužbo. Tudi za njih mi je, za vsakega posebej hudo, ki bo zbolel, za vsakega posebej, ne glede na to, kakšen človek je in kdo je. Preprečili ste, da bi Slovenska vojska pomagala slovenski policiji. Potem ste se takoj začeli obregati ob vseh teh težkih težavah v tisti ubogi 103. in 104. člen, ko bi morali nekaj narediti na tem, da bi ljudje bili v karanteni, dejansko v karanteni, ne da bi trosili virus okoli in da je nek nadzor nad tem vzpostavljen. Poglejte si malo okoli. Poglejte v Rusijo, ko hvalite včasih Putina, kakšne so kazni. 7 let aresta, če gre nekdo iz karantene. Dajte si malo pogledati. Pa v Srbijo, ko tako radi mahate z rdečimi zvezdami, pa hvalite bivšo jugo. Poglejte si to malo! Policijska ura. To si malo poglejte. Pri nas se trudimo z nekimi regularnimi, prijaznimi, vljudnimi, demokratičnimi, za vse sprejemljivimi ukrepi, da bomo zajezili to epidemijo. Da se ne bo zgodilo to, kar je predsednik vlade največkrat do sedaj poudaril, da bodo bolnišnice intenzivne nege polne in da bomo imeli obolelo zdravstveno osebje. Ali si sploh kdo predstavlja, kaj se lahko zgodi? Ali si to sploh lahko kdo predstavlja? Tukaj se malo ustavimo in prepustimo vladi, da opravi svoje delo tako, kot si ga je zastavila, da pomagamo, se pripravimo za naslednji paket, ko bomo pomagali gospodarstvu še v drugi fazi, da ko bo tega, upam, hvala bogu, enkrat konec, zalaufamo naprej tako, kot je treba. Sedaj pa, če mi dovolite čisto na koncu, bi se še enkrat zahvalil vsem, ki delajo v teh težkih časih, ki hodijo v službo, da pazijo drug na drugega, da so oddaljeni dovolj drug od drugega, da se razkužujejo, da ne prinesejo bolezni domov. Predvsem je treba paziti na naše starejše, ki vemo, da so najbolj občutljivi. Ker je vedno v navadi tudi po svetu in vsepovsod, bom čisto na koncu izrazil podporo predvsem vsem, ki delajo, najbolj pa našemu zdravstvenemu osebju, ki se neznansko trudi, da jim tudi vsi zaploskamo. [[aplavz.]] Takole. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. No, saj to je pa višek. Najprej poslušam tukaj solzave zgodbice o sodelovanju Nancy Pelosi in Donalda Trumpa. Potem ko damo tukaj ne vem koliko amandmajev iz opozicije, se konstruktivno trudimo, od česar ni sprejeto nič, poslušamo sicer neke obljube, da bodo stvari v naslednjem koraku popravljene. Imamo tukaj pred seboj mega koronazakon, ki bo sicer, res je, pomagal številnim podjetjem in tudi ljudem, mnogim bo pomagal, drži. A mnoge je tudi popolnoma prezrl. Upam si trditi, da ta trenutek imamo pred seboj zakon, ki ustvarja nov razred ali pa nove razrede izbrisanih, kakorkoli hočete, ki je dejansko naravnan h krepitvi avtoritarne države. Pika. 103. člen je pač tak, da to potrjuje. Sedaj bom točno razčlenila, zakaj to potrjuje. 103. člen daje policiji številna prekomerna pooblastila, ki dejansko pomenijo grob poseg v naše državljanske pravice [[…]]
Gospa kolegica, pri 103. členu imate vložen amandma, lahko tam to [[…]]
Nima zveze, to je bolj splošna razprava, ki bo širše narave [[…]]
Ima, seveda ima zveze [[…]]
Zdajle utemeljujem, zakaj menim, da ta zakon krepi tudi avtoritarno državo in imam pravico razpravljati. Kljub temu da ste črtali tisti dve sporni pooblastili, vstop v tuje stanovanje in izdelovanje fotorobotov, vse drugo lepo ostaja. Tako da bodo policisti gladko lahko dostopali do naših najbolj občutljivih osebnih podatkov, vključno s posebnimi vrstami osebnih podatkov, do katerih je do zdaj po veljavni, še veljavni zakonodaji imel dostop edino le NIJZ in nihče drug. Kar je še huje, sploh se vam ni zdelo niti vredno zares pojasniti teh najbolj spornih zadev nam poslankam in poslancem. In potem tukaj poslušamo o tem, kako nismo pripravljeni sodelovati v teh težkih časih. Kar je pa še huje, in to posebej želim podčrtati, ta ukrep ne bo začasne narave, ne bo samo za čas te krize, ne bo vezan za čas epidemije, govorim o 103. členu, ampak, kot vidim, bo trajno vezan na zakon o nalezljivih boleznih. Se pravi, da bomo ta pooblastila gladko razširili, to bo postalo normalno. Saj to hočete, normalizacijo širitve pooblastil tako policiji kot vojski, kot se je tudi včeraj pokazalo. Nekaj, kar se bo ljudem na enkrat zdelo normalno, nekaj kar se bo podaljševalo, ker bo zmeraj neka kriza ali pa zmeraj neka nevarnost. Okej, tukaj govorimo o zdravstveni krizi, tam boste govorili pa, ko bo šlo za policijska pooblastila vojski, o varnostni krizi, ki jo ustvarja grozeči se val beguncev, ki bojda prihaja, čeprav jih kaj dosti za enkrat še ni videti že nekaj časa. Da ne boste rekli, da tukaj nekaj bluzim, Zakonodajno-pravna služba, naša, Informacijski pooblaščenec, Varuh človekovih pravic, civilna družba, stroka in tudi mi opozicija te dni ves čas opozarjamo in svarimo, da je 103. člen popolnoma protiustaven. Protiustaven je z vidika ustavnega načela pravne države, to je 2. člen Ustave, z načela delitve oblasti, to je 3. člen Ustave in načela legalitete, to je 120. člen države. Kaj namreč pomeni lahko ta 103. člen v resnici v praksi? Pomeni izničenje načela delitve oblasti, ko bi lahko dejansko izvršilna veja oblasti preko policije stalno nadzirala prebivalke in prebivalce Slovenije. To pomeni. Dajmo si natočiti čistega vina. Tukaj v vsem tem mega paketu, kjer moramo pomagati ljudem čim hitreje, se je znašel, pritaknil ta 103. člen, ki je naredil to, da je v resnici ta celoten zakon zaradi tega protiustaven, dragi moji. Vi ste sicer 104. člen, ki je bil tudi še nekaj hujšega, da bi nam še kar preko telefonov sledili, sicer nekako zadnji trenutek s težavo umaknili za enkrat, hvala, da ste to naredili, vsaj to. Ampak, saj pravim, še danes poslušam o 37.a členu o obrambi, kako smo mi zdaj nedržavniški, kako ne razumemo, kako ne vem kaj. Ampak, oprostite, kombinacija tega dvojega, pa če k temu prištejem še to, da je parlament suspendiran v smislu nadzora javnofinančne porabe ta trenutek, kar ste dosegli z nekim drugim interventnim zakonom pred dnevi – kaj dobimo, kakšno mešanico mi iz tega ven dobimo? Lahko samo potegnem en sklep, ki je popolnoma razumljiv, in ne mi reči, da so to neke naše zarote. Vlada, kot je ta trenutek videti na podlagi suspenza parlamenta pri nadzoru javnih financ, kot je videti glede na 103. člen, ki je še zmeraj tukaj notri, pa ga imate še zmeraj priložnost umakniti, če ste dobronamerni in boste končno poslušali nekaj konstruktivnega kar prihaja z naše strani, ker vas opozarjamo navsezadnje pred protiustavnostjo, glede na nameravani 104. člen, ki ste ga zaenkrat umaknili z mize, glede na nameravani 37.a člen - kaj dobimo? Vlada zdravstveno krizo izkorišča za utrjevanje avtoritarnega načina vladanja. Ne mi reči, da to niso elementi avtoritarnega načina vladanja, ker ne vem, kaj potem so. In me ne zanima, če se boste zdaj izgovarjali na policijske ure ali pa kaj se še hujšega drugje dogaja. Meni pač to, kar se dogaja na Madžarskem, ne more bit zgled, vam pa žal očitno je in se je treba malo zamisliti. Ampak da bom šla širše, od represije k novim izbrisanim, ki sem jih prej omenila. Pri vseh amandmajih, ki smo jih dali, pri obrazlagah, ko smo se trudili, kljub temu da smo bili v izjemni časovni stiski, tako kot tudi vi, ki ste to pripravljali, ne, zaenkrat niste poslušali, pravite, da boste, jaz upam, da boste, ampak zaenkrat tega nimamo tukaj, imamo samo obljube. Imamo ta trenutek v tem zakonu otroke iz najrevnejših družin, ki so z zaprtjem osnovnih in srednjih šol bili prikrajšani za, mnoge od teh, edini topel obrok na dan, imamo samozaposlene matere in očete, imamo družine z manj kot tremi otroki, imamo 10 tisoč ljudi brez zdravstvenega zavarovanja, imamo najemnike stanovanj in prostorov – vsi ti so izbrisani iz tega zakona. So izključeni, jih ni, so nevidni, ne vem, kaj naj vam rečem. S tem zakonom se ustvarja razlika med bolj našimi ali pa manj našimi, ali pa tistimi, ki jim bo pomagano, in tistimi, ki so absolutno prezrti. In te sem zdajle naštela. Prav tako imamo v tem zakonu tudi takšne, ki jih bo zakon ustrezno zaščitil, in tiste, ki jih bo zaščitil na neustrezen način. Tudi tu niste poslušali, kakšna je realnost. Kajti realne situacije so nekaj drugega kot teorija. 120 tisoč samozaposlenih se spopada s številnimi problemi, v katerih se tistim, ki nikoli niste bili samozaposleni, še sanja ne. In vsi ti so nagovorjeni neustrezno, ker niste poslušali, zakaj neustrezno. Ker vežete neke arbitrarne zadeve, birokratske, februarja to, ono. Ne gre to tako pri samozaposlenih. Teh je 120 tisoč. Tukaj so upokojenci in so tudi razlike. Nekdo, ki je malo pod 700 evri, recimo 699 evri, bo dobil to pomoč, tisti, ki bo presegel za, ne vem, 1 cent ali pa 1 evro, je ne bo dobil. Glejte, tako se to ne dela. Morali bi mogoče delati po nekih razredih, ne pa tako, je nepravično. Tu so delavci v privatnem sektorju, ki niso obravnavi enako kot v javnem sektorju, kar se tiče teh dodatkov, ko delajo zdaj v nevarnih razmerah in se izpostavljajo. Tu so agencijski delavci, prekarci, revni študentje, ki bodo dobili isto kot bogati študentje, ki živijo doma lepo na varnem, preskrbljeni in jim bo to samo kot en tak džeparac, zraven padel, revni študentje pa si s 150 evri, oprostite, kaj si pa lahko pomagajo v teh mesecih krize, ko ne more več ne kelnariti, ne morejo nič delati, da bi sploh preživeli in da bi lahko študirali. Tu so revne družine, prejemnice socialnih transferjev, ki prav tako niso ustrezno nagovorjene. Glejte, vsi smo dejansko žrtve epidemije. Vsi smo enako zdravstveno ogroženi. Dejstvo je, da virus dejansko ne izbira ne med rasami in ne med razredi. Nismo pa vsi enako ekonomsko ogroženi. Nismo. In tega ta zakon ta trenutek ustrezno ne nagovarja ali pa ne vidi ali pa noče slišati, nočete slišati. In potem govorite, da smo tukaj, da spotikamo, da nagajamo, da ne vem kaj počnemo. Ne. Ne spotikamo, zelo si želimo sodelovanja, v taki krizi sploh, in zelo si želimo vsi, verjamem, da vi in mi, pomagati ljudem. Ampak vsem ljudem. Sploh pa je treba biti pozoren na tiste najbolj ranljive. In to niso mejne skupine, kolegica, to so socialno ranljive skupine, socialno izključeni, ne pa mejne skupine, kot da so vsi malo mejni. Naj zaključim s stavkom neke obupane matere, ki spada v skupino teh samozaposlenih mater. Ona pravi: »Trudim se, da nisem breme države, potem pa nikamor ne spadam.« To so njene besede, spoštovani in spoštovane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam naprej repliko, bi kolegico samo opozoril, da protiustavnost ugotavlja Ustavno sodišče in je ne določajo ne poslanci, ne Vlada, ne Zakonodajno-pravna služba. Mi imamo samo mnenje do tega. To je ena stvar. Druga stvar, ko govorite o tem, da je nadzor suspendiran. Predlagal bi vam, da čim prej imenujete v Komisijo za nadzor javnih financ in tudi Komisijo za nadzor varnostno obveščevalnih služb predsednike, podpredsednike in člane. To, da tega niste predlagali, ne morete očitati ne koaliciji, nikomur, ampak to je stvar opozicije. Sami ste tisti, ki pravzaprav zavirate nadzor nad tem. Zdaj pa najprej replika Monika Gregorčič. Izvoli.
Hvala. Saj samo odziv na očitek kolegice pred mano. Zavedam se, da izraz mejna skupina ni bil ustrezen, zato sem ga dala v narekovaj. Poglejte si še enkrat posnetek in ne mislim poslušati vaših očitkov.
Hvala lepa. Potem ima besedo minister Andrej Šircelj. Izvoli.
Hvala lepa. Tukaj bi rad odgovoril na nekatere trditve, ker se z njimi ne morem strinjati. Pa ne zaradi mojega osebnega prepričanja, ampak zaradi tega ker ta predlagan zakon določa drugače kot vi pravite. Prvo, kar bi rad rekel, je glede samozaposlenih. Jaz sem že prebral, kateri samozaposleni dejansko lahko dobijo dodatek na podlagi prijave. Tako da tukaj jaz mislim, da tisti, ki plačujejo davke, tisti, ki ima manjši promet v mesecu aprilu kot v mesecu februarju – da nekoliko poenostavim tisto določbo – ali pa v mesecu maju kot v mesecu februarju, V mesecu februarju ni bilo koronavirusa in koronakrize. Zdaj je. Jaz si težko predstavljam, da imajo nekateri v času koronavirusa več prihodkov kot v nekem drugem obdobju. Razen tisti, ki dejansko služijo na ta račun, ki služijo na račun krize. Tudi takšni obstajajo. Imate nekoga, ki trguje na primer z maskami, verjetno bo njegov prihodek večji, kot je zdaj. Nič narobe, ampak nekateri so lahko. Ampak to so najbrž bolj izjeme kot ne. Tako da tukaj bi rekel, da si to dejansko težko predstavljam. Posebej ker govorimo ne o plačilu, ampak o realizaciji. Tako da je to druga zadeva. Vsi tisti, ki ste jih vi tudi naštevali – mati samohranilka in tako naprej – oni vsi pridejo, če so zaposleni, v tiste določbe, ki dajejo možnost oprostitve prispevkov in potem še dodatek 200 evrov. Vsi ti notri pridejo. Ne more pa zakon navajati posamezne ljudi, ne vem, kot je mati samohranilka, kulturnik, športnik, umetnik in tako naprej, ker verjetno bi vsekakor nekoga izpustili, jaz se tega bojim, da bi nekoga pozabili in potem bi bilo vse narobe. Ampak imajo vsi enak status – to so samozaposleni. Ne glede na to, katero dejavnost opravljajo. Tako da s tega zornega kota se jaz enostavno ne morem strinjati s tem, da tudi ti, ki jih vi omenjate, so lahko – ne vem, v tem zakonu. Ampak kar na počez, da je nekdo izključen, pa da bi želeli nekoga izključiti, glejte, to mislim, da dejansko ne drži. Drugo, da parlament je suspendiran in tako naprej. Glede določbe, da se lahko vlada med posameznimi ministrstvi prerazporeja sredstva, je določba, da Vlada oziroma Ministrstvo za finance vsak mesec sporoča parlamentu. Vsak mesec. Vsak mesec. Lahko tudi vsak teden, če želite. S tega zornega kota je nadzor večji, ne glede na to da obstaja Komisija za nadzor javnih financ, ki lahko skliče sejo glede nadzora državnega proračuna tudi vsak dan. Tako da nadzor je zagotovljen. Jaz pač jemljem to tako, da se to pove, da ni, in se to nekajkrat ponovi, potem se pa misli, da ni tega nadzora. Nadzora je več, kot ga je bilo pod prejšnjo vlado, ker je zdaj posebna komisija, ki spremlja porabo proračuna. To je bilo tudi sprejeto na prejšnji seji Državnega zbora. 103. člen. Jaz bi rad samo povedal oziroma prebral bi pravzaprav rad, ker v bistvu ljudje niti ne vedo, o čem se pogovarjamo. Ampak začel bi ta člen tako: »Policisti smejo za namen zajezitve in obvladovanja epidemije covid-19 ter za zagotovitev spoštovanja posebnih ukrepov iz zakona, ki določa nalezljive bolezni ter predpisuje ukrepe za njihovo preprečevanje in obvladovanje, in iz odredb ali odlokov, sprejetih za zajezitev in obvladovanje epidemije, uporabljati naslednja pooblastila iz zakona, ki ureja pooblastila policije«. In potem je našteto vse, kaj lahko policija dela: zbiranje obvestil in tako naprej. Enajst jih je notri. Potem imate še v drugem odstavku, da smejo policisti pooblastila izvajati izključno za zagotavljanje odločb in konkretnih aktov na podlagi zakona, ki določa nalezljive bolezni. Želim vam povedati, da se ta člen nanaša izključno na širjenje epidemije in preprečevanje širjenja epidemije. Ta člen določa samo pooblastila policiji, da preprečujejo širjenje epidemije, da ne bi zboleli še drugi. Zaradi tega da ne bi ljudje potovali, se družili in tako naprej. Nanaša se tudi na tiste ljudi, ki so v karanteni, pa se ne držijo te karantene. Tukaj niso v karanteni zaradi tega, ker bi nekdo želel, da so v karanteni. V karanteni so zaradi tega, da ne škodujejo drugim, da ne trosijo virusa okoli. To je zelo enostavno. Zdaj se moramo tukaj vprašati, ali želimo, da bomo vsi ogroženi od virusa ali pa da že smo ogroženi, ali moramo na nek način vsekakor omejiti tiste, ki so v karanteni, da ne morejo hoditi v trgovine, na primer. Za to gre. Za to, da omejimo virus. In za nič drugega.
Hvala. Replika, Nataša Sukič. Izvoli.
Spoštovani minister! V drugem odstavku se trajno veže na zakon o zamejevanju, kaj jaz vem, epidemij, nalezljivih bolezni ali kaj že. Ko bo epidemija ošpic ali pa gripe – ali bo to tudi delovalo? Kje piše v drugem odstavku decidirano, če se veže na tisti obstoječi zakon? Se pravi, da se trajno veže na ta zakon, ki govori o širjenju nalezljivih bolezni nasploh, ne samo o tem konkretnem koronavirusu, ampak tudi o drugih nalezljivih boleznih. To je ena stvar. Druga pa je, ko ste omenili samozaposlene. Pravite, »tisti, ki plačujejo davke«. Ali ste pomislili, da če je nekdo nekaj malega dolžan, ker ni mogel za prejšnji mesec poravnati, ali ste pomislili, da samozaposleni, ki nimajo vsak mesec kontinuiranih rednih prilivov, ampak imajo zelo različne situacije, da tega niso naredili morda zato, ker se izmikajo plačevanju davkov, ampak ker so tako revni, da niso mogli sproti poravnati mogoče enega računa? In ravno ti najbolj revni ne bodo dobili pomoči. In to je ta problem, na katerega smo želeli na vse načine vas opozoriti, pa nas nekako ne slišite. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Spoštovana poslanka Sukič, tudi ti, ki so dolžniki za nek manjši znesek davčni upravi, bodo dobili to pomoč, ker na prejšnji seji tega državnega zbora ste poslanke in poslanci sprejeli zakon o odlogu plačil davkov. Odložili bodo ta davek, če so dolžni, lahko za 12 mesecev in dobili s tem potrdilo, da lahko dobijo to pomoč. Tudi za te smo poskrbeli. Drugo. Jaz vidim ta zakon, ki ima omejen rok trajanja, to je 2 meseca oziroma 2 plus 1 mesec, izključno za preprečevanje širjenja epidemije in dajanja pooblastil policiji za to, da se prepreči širjenje epidemije, predvsem tistih, ki so v karanteni, in nekateri hodijo v trgovine. Zato je to.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Še je interes, zato prosim za prijavo. Dva sta prijavljena. Najprej dobi besedo Gregor Perič. Izvoli.
Hvala. Lep pozdrav vsem! Sem zelo podrobno sledil današnji razpravi in tudi včeraj in predvčerajšnjem na Odboru za finance, čeprav nisem bil prisoten, ker nisem član. Lahko strnem, lahko sklenem z eno ugotovitvijo oziroma z enim vprašanjem retorične narave, če je ta zakon optimalen oziroma če je celovit ali če je tudi popolnoma koherenten. Odgovor bo mislim da za vse jasen, ne, ni optimalen, ni celovit niti ni popolnoma koherenten, ker v enem dobrem tednu, kolikor je imela vlada časa, da ga zasnuje, da ga sestavi, da ga premisli, da ga uskladi med različnimi ministrstvi, je težko narediti daljši korak, kot je bil dejansko narejen. Če ta zakon primerjam kot nek dosežek v primerjavi z dinamiko dela v kakšni drugi vladi, potem lahko rečem, da je ta zakon monumentalen. Se mi pa vseeno zdi, in to smo danes velikokrat ugotovili, ne glede na to, ali sodimo v koalicijo ali opozicijo, da je potrebnih še zelo veliko popravkov. Dana je bila jasna zaveza s strani koalicije in s strani ministrstva ter tudi predsednika vlade, da bo vse to narejeno. Zato neko pretirano strašenje in dramatiziranje in izpostavljanje vseh tistih, ki v ta zakon niso bili ujeti, jaz ta namen sicer razumem, vprašanje pa je, če ga razumejo ljudje. Ker je potem to sporočilo izredno slabo in na neki način sporočilo iz te hiše prihaja, češ, izostali ste iz tega reševanja težav, v katerih smo se znašli. To sporočilo je napačno in je zavajajoče. Zato bi prosil, kolegice in kolegi, da ste, ko komunicirate v teh, lahko brez težav rečemo, kriznih časih, tudi dovolj občutljivi. Ko govorimo o samih amandmajih, saj smo tudi v koaliciji imeli ogromno idej, verjamem, da so jih imele čisto vse stranke, kaj vse se še da pripraviti in če bi se vsi tisti amandmaji zgrnili na odbor in na ministrstvo in še kam, bi lahko potem ta zakon pacali ne dva, tri dni, ampak dva tri tedne ali pa tudi tri mesece, pa še vedno ne bi prišli do rezultata, s katerim bi bil vsi zadovoljni. Enostavno je nemogoče narediti v tako kratkem času zakon, s katerim bomo vsi zadovoljni, ker smo kot družba zaradi situacije, v kateri smo se znašli, nezadovoljni. To reševanje bo trajalo še kar nekaj časa, tudi ko bo ta neposredna grožnja z virusom že mimo. Ko poslušam o izbrisanih, to je nekdo, ki je nekje bil, pa smo ga potem dali ven, ker ga pač, ne vem, ne maramo, ker se nam ne zdi dovolj blizu ali pa vreden neke pomoči, ko poslušam o avtoritarnosti ali pa tudi o protiustavnosti, mislim, da je tukaj podpredsednik zelo korektno povedal, da ne Državni zbor, ne Vlada ne kdorkoli tretji, z izjemo Ustavnega sodišča, ni tisti, ki lahko reče, da je neka stvar ustavna ali protiustavna. Tukaj upoštevajmo tudi to delitev in ravnotežje med različnimi vejami oblasti in si ne jemljimo pristojnosti, ki nam ne gredo, ki nam ne pripadajo. Se pa strinjam, da so, ne zakon, ampak razmere, v katerih smo se znašli, zelo nenaklonjene liberalni politični misli. Vsi ukrepi, ki se izvajajo, gredo v točno nasprotno smer od tistega, česar smo bili vajeni v neki državi, ali pa družbi, če gledamo v Evropski uniji ali pa zahodnem svetu, kjer temeljijo naši dosežki, zgodovinsko gledano, na nekih temeljnih svoboščinah in pa na človekovih pravicah, ki jih pa danes ta trenutek lahko izvršujemo v zelo omejenem obsegu, ampak nam je, verjamem da marsikomu oziroma veliki večini vseh nas, jasno, zakaj. Zakaj se odpovedujemo svobodi gibanja, zakaj se odpovedujemo ali pa celo prepovedujemo svobodno gospodarsko pobudo? Ker smo preprosto dali v ospredje naše zdravje in pa človeška življenja. Če nam ta enačba oziroma iskanje tega ravnotežja ni jasno, potem se lahko v ekstremu prepustimo kot nekatere države ali kot so naredila nekatera okolja, ki so enostavno prepustila in potem videla, kaj bo. Nekateri bodo šli gladko skozi, nekateri bodo najbrž potegnili kratko, ampak smo pa prepustili oziroma nismo tikali nobenih liberalnih ali pa nobenih vrednot, nobenih temeljnih svoboščin, nobenih človekovih pravic. Jaz težko sprejmem vse te očitke o represiji, , ker so predvsem posredovani tako zelo pavšalno. Veliko razprave je bilo okoli 103. in okoli 104. člena. Tukaj se zahvaljujem in pozdravljam tudi to razumevanje in to soglasje, ki smo ga dosegli znotraj koalicije glede tega, da smo 104. člen umaknili, ohranili 103. člen, ampak to ne pomeni, da namen 103. in 104. člena je bil s tem manevrom zdaj dosežen. Slišal sem danes tudi nekaj glasov razuma iz opozicije, ki so razumeli namen tega zakona oziroma teh dveh členov v zakonu, ker mi si moramo enostavno zagotoviti neka orodja, torej država si mora zagotoviti neka orodja, da tisti, ki so v karanteni in morajo biti v karanteni ravno zato, da zagotavljajo zdravje vsem drugim, ki niso okuženi, da tam ostanejo in da virusa ne širijo. Če teh vzvodov nimamo, potem se gibamo v smeri tistih družb, tistih okolij, ki enostavno prepustijo vse neki roki trga, takega ali drugačnega, kdor se bo okužil, se bo okužil, kdor se ne bo, se ne bo, kdor preživi, preživi, kdor ne preživi pa, bog pomagaj, ne preživi. Jaz se enostavno s tem ne morem strinjati. Sem pa, in verjamem, da se tukaj tudi marsikdo sprašuje, zaskrbljen, kakšne bodo posledice tega virusa. Ampak globalno gledano, ne zgolj samo za Slovenijo, ampak če gledamo širše, in za Evropsko unijo in tudi za razmerja moči med posameznimi državami. Morda se tega ne zavedamo, ampak na globalni ravni se karte razporejanja moči v tem trenutku oziroma v tem obdobju, znotraj tega procesa zelo močno mešajo in tudi ko bo te krize, neposredno vezane na virus, konec, družba, ki smo je bili vajeni, ne bo čisto ista, kot je bila še pred mesecem ali dvema nekaj povsem samoumevnega. Zdaj bi lahko namignil na 11. september v ZDA, ko se nam je tisti dogodek zdel precej oddaljen, ampak je močno vplival na način, kako mi danes razumemo varnost in koliko drugim pravicam smo se pripravljeni odreči, recimo zasebnosti, zato, da imamo to varnost zagotovljeno. Takrat smo jo gledali z nekega vojaškega vidika, danes jo gledamo z zdravstvenega. Verjamem, da bo ta zdravstvena komponenta v prihodnje še zelo močna in še zelo intenzivna. Vsi ti, če tako gledamo, obsežni procesi, ki potekajo, oziroma ti pretresi so nam dejansko obrnili življenje na glavo. Če kaj pogrešam znotraj Državnega zbora, je več neke razprave okoli samih človekovih pravic in tudi več neke razprave, debate, mnenj, in to zelo različnih, kako se soočiti in ravnati v vseh teh stiskah, v katerih smo se znašli. Navsezadnje tudi jaz osebno kot poslanec sem pri svojem delu izredno omejen, ker naše delo je vezano na neke stike, na neko komunikacijo, na neka srečanja, na neko kavo. Vsega tega enostavno več nimamo in moramo opravljati to prek telefona in verjamem, da je na tak način prizadet čisto vsak član oziroma članica naše družbe. Vse to nas spravlja v neko stisko, v neko negotovost in pogrešam tudi znotraj Državnega zbora več teh razprav o človekovih pravicah, da bi v končni fazi tudi javnost bolje razumela, zakaj se vlečejo neke poteze, neki ukrepi, ki so neprijetni, ki so antilibaralni v tistem političnem smislu, v smislu politične filozofije in ki dušijo našo svobodo. Ampak absolutno nisem za to, da gremo v smer neke avtoritarnosti. Vsekakor pa si tudi osebno nikoli ne bi dovolil, in tudi ne bom dovolil, da bi zavili v neko smer, ki bi vodila v kakršnokoli anarhijo. Zato bom ta zakon kljub temu, kot sem uvodoma rekel, da ni optimalen, ni celovit in ni popolnoma koherenten, podprl. Maksimalno se bom trudil še naprej in verjamem, da vsi vi tudi z menoj, da poiščemo še vse tiste popravke, ki so potrebni za to, da vse česar nismo mogli zaobjeti v tem paketu, zajamemo v naslednjih. Predvsem pa bi izkoristil to priložnost še za poziv na zaupanje v institucije. Vsi med seboj si moramo predvsem v tem času zaupati in stvari kar se da usklajeno pomikati v pravo smer. V trenutku neke negotovosti, v kateri smo, vsako sporočilo, ki gre iz te smeri ven, zelo močno odmeva in nas samo oddaljuje od tega, da se v čim krajšem času uspemo znebiti vseh teh težav, v katerih smo se znašli. Da o sami implementaciji in teži vseh teh učinkov negativnih virusa na našo družbo, na gospodarstvo, na vse ostale podsisteme države niti ne govorim, ker se potem to samo še dodatno razpotegne in izgubi prvoten namen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dobi Mojca Škrinjar. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Dober zakon nastaja vsaj pol leta, če ne več, da zajame vse možne aspekte, vse ekstreme, vse ljudi in vse situacije. Ta zakon je nastal v zelo kratkem času in lahko izrazimo samo občudovanje in hvaležnost tistim, ki so se potrudili v dolgih urah dela in skrbi, da je nastal. Zagotovo pa ima tudi pomanjkljivosti, saj jih ima celo zakon, ki nastaja zelo dolgo časa. Vsekakor pa ne morem dopustiti misli, da je zakon protiustaven. Protiustavno je tisto, kar je proti življenju. Jaz imam kot prvo pravico živeti in kot drugo živeti v zdravem okolju in biti svobodna. Toda pravice se vežejo tudi na odgovornosti. Niso le pravice, so tudi odgovornosti. Odgovorna sem do tega, kako pomagam ali pa ogrožam svoje sodržavljane. Zato je 103. člen tisti člen, ki na nek način omejuje našo svobodo, pa vendarle nam jo omogoča. Če bomo odgovorno sledili navodilom, ki varujejo naše zdravje in življenje, potem ne bomo imeli posledic, ki bi jih lahko izvedla policija. Če poslušam o tem, kako so nekatere skupine prizadete, je zagotovo vedno neka meja, pod katero ali pa nad katero nekomu ne pripada nek dodatek. In to je hudo. Res je hudo. Pa vendar večino rešuje, tako samozaposlenih kot upokojencev in študentov. Klicalo me je veliko upokojencev, nekateri so se zjokali od sreče, da si bodo lahko s tem dodatkom pomagali v sedanji krizi. So bogatejši in so revnejši študentje, so študentje, ki morajo služiti svoj kruh, da si lahko plačajo najemnino. Tisti študenti, ki jim tega ni treba, bodo verjetno preostanek denarja preusmerili v nek nakup. To pa bo potem, ko bo kriza minila, mogoče tisto, kar bo pomagalo tudi z vsemi nami, ki bomo sodelovali pri tem, pri new dealu, tudi prednost. Gledam učitelje v šoli, kako se trudijo po deset ur dnevno, ravnatelji so po dvanajst ur v šoli, da lahko omogočijo vsem otrokom učenje na daljavo. Tukaj si ne morem kaj, da ne bi pomislila, da je SDS že leta 2014 in 2018 v svoj program vnesla, da naj bi imel vsak otrok brezplačni tablični računalnik ali pa prenosnik. No, morala je priti kriza, da bo do tega končno prišlo. To si otroci zaslužijo. Kultura vedenja je tista, ki nas povezuje. Pravica do zdravega življenjskega okolja je tista, ki jo zahtevam, ko stopim v trgovino, in zahtevam, da se neodgovorno ne obnašajo do mene tisti, ki so z menoj, da me ne ogrožajo. Kakor tudi jaz ne smem ogrožati drugih. Zato se mi zdi 103. člen povsem na mestu. Veseli me pa nekaj, da v Ljubljani, kjer živim, vidim veliko več tistih, ki spoštujejo navodila, ki spoštujejo uredbe, ki spoštujejo meje, ki jih moramo imeti med seboj, zato da ostanemo zdravi. Solidarnost prihaja na plan. Mislim, da bo ta kriza prinesla tudi nekaj dobrega: zavedanje odgovornosti drug do drugega ter solidarnosti. Prepričana pa sem, da bo zakon v svoji nadgradnji v nadaljevanju prinesel popravke, ki bodo potrebni zaradi morebitnih napak oziroma zaradi morebitnih lukenj v zakonu, ki so spregledali tiste, ki pomoč najbolj potrebujejo. Hvala.
Hvala lepa. Naj spomnim, še vedno smo pri 22. členu oziroma pri prvem členu, ki je amandmiran. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Vidim, da je še interes. Prosim za prijavo. Trije so prijavljeni. Prvi dobi besedo Andrej Černigoj. Izvoli.
Hvala. Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Na tem mestu se bi rad zahvalil vsem volivcem in volivkam, ki so mi podali zaupanje, vam kolegom za topel sprejem v slovenski dom demokracije. Svoj prvi nastop začenjam v zahtevnih časih, verjamem pa, da bomo Slovenci znali, kot smo že velikokrat prej, stopiti skupaj in premagati težke trenutke. Sam osebno podpiram zakon o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in osebno mislim, da je osnovni namen in prioriteta tega zakona najprej rešitev življenj in človeškega dostojanstva, druga prioriteta pa je, da ta zakon z vsemi svojimi spodbudami čim prej doseže gospodarstvo in državljane in državljanke Republike Slovenije. Zavedam se, da v tako kratkem času ni mogoče pripraviti popolnega zakona. Kot so moji kolegi in kolegice že prej govorili, dobri zakoni se pripravijo več kot pol leta, mi smo pa na žalost tukaj omejeni s časom. Kot bi rad izpostavil, mogoče smo tudi tukaj pozabili omeniti redne in izredne študente, še bolj bi lahko pomagali gospodarstvu, še bolj bi lahko pomagali vsem zaposlenim, ampak meni je tukaj glavna prioriteta predvsem urgentnost, da ti ukrepi, če bodo sprejeti, dosežejo državljane in državljanke Republike Slovenij predvsem iz te dvorane. Pomirjen sem, da so nam ministri in predvsem predsednik Vlade povedali, da bo sledilo v naslednjem paketu še veliko področij, ki bodo še bolj podrobno pomagali najobčutljivejšim skupinam, zato bom ta zakon tudi podprl. Rad bi povedal, da sam prihajam iz obmejne občine z Italijo, zato so moji sovaščani še bolje seznanjeni in v bistvu trpijo gospodarsko krizo. Na tem mestu bi ponovno rad poudaril svojo podporo in se zahvaljujem za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič. Izvoli.
Hvala za besedo. Lep pozdrav prav vsem! Kot smo že večkrat slišali, pripravljen zakon je res zelo obsežen. Zajema številna področja, številne deležnike in vlada ga je pripravila le v nekaj dneh. Zato tudi z moje strani res pohvala prav vsem, ki ste, smo pri tem zakonu sodelovali. Zaradi obsežnosti zakona pa je seveda logično, da so kakšne manjše skupine ljudi ali pa podjetij ali kogarkoli lahko izpadle. In ker je tako obsežen, je tudi logično, da imamo vsi mi poslanci in tudi državljani številne pripombe, predloge za izboljšave, tudi dodatne predloge za pomoči potrebnim. Zelo pomembno se mi zdi, kar je tudi v zakonu popravljeno, da bodo ukrepi iz tega zakona začeli veljati 13. 3. 2020. Cilj zakona je omiliti posledice epidemije tako za državljane kot za gospodarstvo. Ključni cilj zame je, da se res ohrani čim več delovnih mest, ker krize bo, upajmo, kar hitro konec, pomembno pa je, da nam gospodarstvo, podjetja, delovna mesta v tem času ne propadejo. Zato res pozdravljam vse pomoči, ki so v tem zakonu predvidene, tako za samozaposlene, podjetja, delavce, študente in ostale. Podpiram seveda celoten zakon, bom tudi glasovala zanj, posebej pa bi želela izpostaviti mogoče tisto, za kar v zadnjih dneh prejemam številna vprašanja naših državljank, državljanov, zaposlenih. Na ta del bi se osredotočila, ker vsega tako ali tako ni možno povedati, pa tudi ni smiselno, da se preveč ponavljamo. Ta krizni dodatek, ki bo v višini 200 evrov izplačan vsem, ki delajo, torej vsem zaposlenim. Tukaj me številni sprašujejo, kaj je s tistimi, ki so mogoče sedaj na dopustu, da so dali dopust ali ure, torej koriščenje ur, kolektivni dopust, ali ga bodo tudi ti deležni. Mogoče bi tukaj prosila za eno potrditev, da bodo ljudje slišali. Potem so zaposleni z nadpovprečno obremenjenostjo. Tukaj namreč nekateri ne ločijo med tem dodatkom, ki ga bodo dobili vsi, torej teh 200 evrov, medtem ko tisti, ki so res nadpovprečno obremenjeni, nadpovprečno izpostavljeni, bodo upravičeni do dodatka do 100 % urne postavke osnovne plače. Prav tako bi se na tem mestu zahvalila vsem tistim, ki garajo zdaj v tem času, tako v zdravstvu, v trgovinah, logistiki, povsod, da ne bom koga izpustila – vsem tistim res ena velika zahvala. Številni sprašujejo, tisti, ki pa res nimajo dela in ostajajo doma, ker dela ni, ostajajo na čakanju, ali tisti, ki, ne vem, zaradi varstva otrok ostajajo doma, nekateri ne morejo čez meje, se pravi vsi tisti, ki zaradi izrednih okoliščin ostajajo doma, pa jim je s tem zakonom priznano 80 % višine plače. Ker so v našem okolju plače izredno nizke, bi rada tudi poudarila to, da to nadomestilo ne bo nižje, kot je minimalna plača. In to številne državljane tudi zanima. Za samozaposlene smo res napram prvemu zakonu sedaj mislim da našli res dober kompromis, da bodo oproščeni vseh prispevkov, da bodo tudi potem imeli mesečno izplačilo v višini minimalne plače. Seveda je tu kar nekaj pripomb, jaz upam, da jih boste še preučili morebiti v naslednjem predlogu, in to glede tega obdobja primerjanja izpada prihodkov. Tukaj res predlagam, ker smo vsi, tako poslanci kot verjetno vlada na to temo dobivali številne pripombe, prosim, da preučite možnost spremembe v naslednjem paketu. Enkratni solidarnostni dodatek za upokojence z nizkimi pokojninami do 700 evrov. Tukaj bi pa želela posebej izpostaviti, kar me veseli, da bo izplačan ta dodatek s strani ZPIZ tudi prejemnikom nadomestil, invalidom, ki imajo običajno nizka ta nadomestila in ki so brezposelni. Tudi tistim, ki imajo sorazmerne pokojnine, torej so delno upokojeni, bo tudi izplačan dodatek v sorazmernem delu. Tukaj so številna vprašanja in sem vesela, da so tudi ti upravičeni. Enkratni solidarnostni dodatek je predviden tudi za prejemnike denarne socialne pomoči, čeprav moram reči, da je tukaj med državljani bilo kar nekaj nerganja, posebej na socialnih omrežjih. Bilo je precej negodovanja, nekako se jim ni zdela prava ta primerjava – 200 evrov za tiste, ki delajo, 150 za tiste, ki ne delajo. Ampak tukaj moram povedati, da ta dodatek je enkraten. Zaposleni, ki delajo, imajo mesečni dodatek. Minister, pristojen za delo, družino, je tukaj opozoril, da ravno za tiste skupine, ko je bil predlog, da otroci so sedaj doma, nimajo brezplačnih kosil in malic v šolah, največ teh otrok je iz teh družin, in da tudi za ta namen so se potem odločili, ministrstvo in celotna vlada, da se tudi prejemnikom denarnih socialnih pomoči izplača ta dodatek. Kot rečeno, seveda imamo vsi, tako koalicijski, opozicijski in vsi drugi še številne pobude, vprašanja. Zavedam se, da je že ta zakon težek 3 milijarde, kljub temu pa prosim, da vse tiste predloge, ki so pravi, ki so prišli tudi s strani opozicije in tudi drugih državljanov, da se upošteva, ovrednoti in tudi vključi v naslednjo. Eno izmed mojih vprašanj je bilo tudi, ker smo na primer kredite nekako vsaj delno rešili, tiste, ki imajo pa leasinge, pa ne. Dobila sem tudi pisni odgovor v tem času, da bi naj tudi tisti, ki imajo leasinge, bili v naslednjem paketu vključeni. Ni mi sicer jasno, tudi na to smo dobili kar nekaj pobud, zakaj so izključena podjetja z zavarovalniško dejavnostjo. Mogoče se to še preveri. Kot rečeno, celoten zakon bom podprla. Ljudje, podjetja čakajo, da čim prej dobi zeleno luč, da čim prej zaživi. Kot je že bilo danes večkrat rečeno, kdor hitro da, dvakrat da. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvoli.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, drage kolegice in kolegi! Če sem se v stališču Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati zahvaljeval nekaterim zaslužnim, da imamo sploh ta zakon na mizi, mi olika veleva, da se zahvalim tudi ministru za finance, našemu do nedavnega kolegu, ki je preživel z nami na Odboru za finance vse tiste dolge ure, ki jih niti več ne štejem, pa tudi našemu predsedniku Odbora za finance, ki je odlično peljal proceduro v skladu s poslovnikom in z vsemi demokratičnimi principi. Kar zadeva 22. člen, ki ga je podpisala Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, naj povem, da smo se v koaliciji dogovorili in dobili tudi pozitivno soglasje Vlade – mi bomo ta amandma podprli. Tudi sam sem bil četrt stoletja v gospodarstvu in razumem, da je zelo težko definirati neko dovolj široko primerjalno časovno obdobje, da potem lahko objektivno primerjaš tudi promete, ko pravimo, oziroma fakturirano realizacijo, o kateri tukaj govorimo. Tako da se vidi, da Poslanska skupina SAB ima nekaj uspešnih poslovnežev v svoji sestavi, ki razumejo in razmišljajo poslovniško in poslovno. Tako da tu je podpora koalicije zagotovljena. Jaz imam dokaj dobre živce in razumem vso demokratično razpravo, praktično sem tudi sam vse ure presedel na Odboru za finance. Čisto moje objektivno razmišljanje in tudi razočaranje je, sam sem pričakoval, da bi vsi razumeli, kdo hitro da, dvakrat da, in bi se morda tudi nekoliko odpovedali maratonskim razpravam predvsem o vsebinah, ki niso zapisane v tem zakonu. Ne bom ponavljal, kaj vse smo poslušali – morda tudi koristno, sam pa mislim, da večino ne. Razen redkih izjem nisem zasledil nekih inovativnih dopolnitev tega zakona, ki resnično gre naproti ljudem, našim ljudem in gospodarstvu, od katerega vsi živimo. Prav to gospodarstvo je tudi na Odboru za finance preko razprave – ja, opozicije – doživelo kar nekaj zasramovanja. Moram tu zelo jasno to povedati. Morda bom koga spodbudil, da mi bo repliciral, nikogar ne bom pa po imenu imenoval. Vsak ima možnost od vseh državljanov, da si tudi magnetogram prebere. Ampak, kolegice in kolegi, gospe in gospodje, nam se je v neverjetno kratkem času, dobesedno čez noč postavil svet na glavo. Nekateri tega še ne razumejo ali pa nočejo razumeti. Sam menda ne smem, ker mi je en državljan pisal, da kaj delam histerijo, ko govorim o vojni. Ker sem nekoč primerjal vojno iz leta 1991, vojno za Slovenijo, ko smo natančno vedeli, kje je sovražnik, kdo je sovražnik in kako močan je sovražnik – namreč Jugoslovanska ljudska armada. Zdaj imamo sovražnika bistveno hujšega, ki bo pobral bistveno več življenj kot vojna za Slovenijo, bistveno bolj nas bo pahnil nazaj glede gospodarstva, standarda, če hočete. Tega sovražnika ne vidimo, ne vidimo, kako je močan. Ne vemo, kako dolgo bo okupiral naša življenja. Še pred kratkim je bil koronavirus problem nekega tretjega sveta. Nekaj, ker se Evropi, še posebej pa Sloveniji, ki je popek sveta, ne more zgoditi. Pa se je. Evropa se je kar naenkrat spremenila v žarišče epidemije in nepredstavljivo zaprtje v lastne domove je postalo naša nova normalnost. Mi sedaj govorimo »ostani doma«. Moraš ostati doma, ker je to v tvojem, mojem interesu, interesu tvojih bližnjih, da jih ne okužiš, če si slučajno že okužen. In to v tisti Evropi, kjer je svoboda ljudi ena ključnih vrednost, ki se prezentira med drugim tudi v prostem pretoku ljudi. V svoje blagostanje zasidrane evropske države, ki so sprva reagirale nadvse ležerno, so se, ko je šlo zares in ko je bilo nekaj tednov že izgubljenih – tudi v Sloveniji, treba je jasno povedati – slednjič zelo odločno odzvale. Po razpoložljivih podatkih je konec marca kar 17 od 27 držav članic Evropske unije razglasilo izredno stanje. Prepovedale so gibanje, zaprle izobraževalne in druge javne ustanove, omejile delovni čas nenujnih trgovin in tako dalje. Hvala bogu! Mi v Novi Sloveniji smo zadovoljni, da Državni zbor ni ali pa še ni aktiviral 92. člena Ustave in razglasil izrednega stanja. Upam in želim si, da do tega tudi ne bo prišlo. Pod pogojem, kolegice in kolegi, da bomo vsi, vsak posameznik dovolj resno vzeli priporočila, navodila zdravniške stroke in se striktno držale navodil in odredb Vlade, Državnemu zboru izrednega stanja ne bo treba razglasiti. To je gotovo v našem skupnem interesu. Hvala bogu, Državni zbor pri nas normalno funkcionira in upam, da bo šlo tako tudi naprej, da bo lahko hitro in učinkovito sprejemal učinkovite zakone, ki morajo najprej iti v smeri zajezitve razširjanja obolenj, potem pa v smeri pomoči ljudem in slovenskemu gospodarstvu. Ponavljam, če mi ne bomo naredili res vsega, če ne bomo uresničili in se držali vseh navodil in uresničili vseh ukrepov, s katerimi bi razširjanje okužb omejili, zajezili, potem trdim, da bomo mi 3 milijarde vrgli skozi okno. Na nek način me tudi kot državljana boli, da se je veliko razprave in kritik, ki so seveda dobrodošle – nimam s tem težav, da me kdo kritizira – da je bilo to fokusirano v glavnem na 103. in 104. člen tega zakona, 104. člena sedaj več ni – češ, postajamo policijska država in tako dalje, nismo več svobodni. Po našem razumevanju, Nove Slovenije – krščanskih demokratov, je svoboda tesno povezana kot siamski dvojček z odgovornostjo. Ni svobode brez odgovornosti, kar pomeni, nam svoboda ne pomeni, da lahko delamo karkoli. Če smem, mi smo novembra sprejeli prenovljeni, modernizirani temeljni program stranke Nove Slovenije, ki stoji na štirih stebrih. Prvi – dostojanstvo človeka, drugi – svoboda, tretji – pravičnost in četrti – varnost. Vsi ti štirje stebri so izjemno široki pojmi. Kar se tiče Kazenskega zakonika oziroma nalezljivih obolenj, imamo mi 177. člen Kazenskega zakonika, ki govori o prenašanju nalezljivih bolezni. Prvi odstavek pravi, citiram: »Kdor se ne ravna po predpisih ali odredbah, s katerimi pristojni organ odredi pregled, razkuženje, izločitev bolnikov ali kakšne druge ukrepe za zatiranje ali preprečevanje nalezljivih bolezni pri ljudeh, in s tem povzroči, da se nalezljiva bolezen razširi, se kaznuje z denarno kaznijo in zaporom do enega leta.« Sedaj se pa postavi vprašanje, kako pa sedaj to deluje. Kako pa sedaj to nadzirati? Kako detektirati tistega, ki se tega prvega odstavka 170. člena Kazenskega zakonika ne drži? Kako, ko ga pa ne vidiš, saj ne veš ali je okužen ali ni? Ja, za božjo voljo, saj najbrž ne bomo barvali teh ljudi, ki gredo na testiranje. Pa je potem nekdo pozitiven – ali ga bo višja medicinska sestra ali kdorkoli pač pobarval ali kaj? Lepo vas prosim! To pa res ne bi bila svoboda. In tu nekdo mora biti, ki je za to pristojen, ve se, kdo je to, in mu moramo dati orodja, da lahko izvaja ta člen. To ni policijska država. To je v interesu večine nas. Nobenega ne boli glava, tudi mene ne, ko si inštaliram kakšno aplikacijo na to škatlico, ki se ji reče pametni telefon, pa me vpraša, če dovolim, da mi sledi, če dovolim, da detektira mojo lokacijo. In potem rečem yes ali pa ja. Pa mi sledi. Pametna zadeva. Se usedem v avto v garaži in zadeva ve, kje sem, in tudi ve, da se iz tiste točke iz garaže največkrat peljem proti domu in mi lepo napiše, do tiste in tiste lokacije, do mojega doma, imam 200 kilometrov oziroma uro in 55. Pa me sploh ne boli glava. Pa ta informacija ni povezana ne z mojim zdravjem, ne z zdravjem drugih. Svoboda in odgovornost – to gre skupaj. Druge svobode pač mi ne priznavamo. Tudi sam bom povedal, kar je kolegica Mojca izpostavila. Bilo je veliko kritik, da je zakon neustaven. Res je, neustavno je tisto, kar je proti življenju, kar je proti zdravju. In še bo formalnopravno – neustavno je tisto, kar Ustavno sodišče razglasi, da je neustavno, ne Državni zbor. Tako kar govoriti, ja, to je pa neustavno. Okej, dajmo zadevo na Ustavno sodišče in naj pove. Ko sem pa že pri tem, dejansko zdaj vidimo, ko nam je hudo, ko nam je hudo, ko bi želeli, da bi zakon, ki ga je pripravila Vlada in je težek 3,1 milijarde evrov, da bi jutri ali pa danes zvečer že začel delovati, pa to ne gre v tej državi. Ker enostavno nismo predvideli, da bomo prišli v takšno situacijo. Ne samo Državni zbor ali pa Vlada in državne vladne institucije, tudi marsikatera druga, ja, tudi podjetja in tako naprej. Preprosto nimamo izdelanih teh scenarijev, kaj pa, ko čez noč udari virus. In mi je težko, me boli, da sem na Odboru za finance tudi slišal, ja, če bo pa tako, bomo pa ljudi pozvali na ulice, pa bo referendum in tako naprej. Mi smo sami glasovali tudi za spremembo 90. člena Ustave leta 2013. Ta sprememba je določila štiri kategorije zakonov, o katerih referenduma ni dopustno razpisati. Ampak v sedmih letih nobena vlada, o tem mislim, da je danes govoril tudi predsednik Vlade, od leta 2013 nobena vlada ni bila sposobna sprocesirati teh ustavnih določil, ker ustava ni izvedbeni akt. Mora biti še zakon, konkretno v tem primeru zakon o referendumu in ljudski iniciativi, ki operacionalizira določbo ustave. In zdaj bomo to naredili, če bo dovolj močna politična podpora. Za ta zakon, zakon o referendumu in ljudski iniciativi potrebujemo dvotretjinsko večino. Potem bo lahko ta zakon 3 milijarde težak veljal šele čez toliko in toliko časa. Na nek način žalostno, da nimamo pripravljenih procedur, kjer bi lahko država normalno funkcionirala. Najbrž smo vsi toliko objektivni, da razumemo, da v tako kratkem času se ni dalo napisati in ni možno napisati idealnega zakona. Prvič, najbrž sploh ni idealnega zakona. Drugič, to je primer, ki v svetu nima primerjave. To je na svetu edini do sedaj takšen pristop, kako pomagati izdatno gospodarstvu, od katerega vsi mi živimo, in ljudem. Ja, in normalno je, da smo koga nenamerno izpustili, tako vlada oziroma še prej Lahovnikova projektna skupina oziroma posvetovalna skupina, tako tudi tukaj mi. Jaz sam lahko pokažem imam čez 400 mailov, sporočila preko vibra, messengerja in tako naprej. Norišnica. Nemogoče je sprocesirati toliko predlogov. Zato sem včeraj na odboru, in sem marsikoga tudi v slabo voljo spravil, ko sem prosil, če ima kdo celovit seznam vseh posebnih skupin v naši državi, ki so potrebne posebne obravnave, naj ga da na mizo. Jaz vem, da ga nima nihče. Nihče ga nima, ker teh skupin je najbrž nekaj tisoč. Ampak to, kar smo že prejšnji teden, ko smo sprejemali pet interventnih zakonov, ki jih je naša vlada pripravila praktično v 100 urah od prisege, ne 100 dneh, 100 urah od prisege, tukaj v tej hiši, smo takrat napovedali, da bomo pripravili konkretne ukrepe, finančno močne, s katerimi bomo pomagali gospodarstvu in ljudem. Tako tudi sedaj koalicijski poslanci, minister ponavljamo: ja, pripravljamo. Če je moja informacija točna, ministrski zbor sedi že to soboto, kjer bodo verjetno spet dan in noč in noč in dan delali na naslednjem svežnju, upoštevajoč potrebe gospodarstva in ljudi, da bi vendarle ohranili gospodarstvo na, kot se reče, delovni temperaturi in da bi poskrbeli za ljudi. Ta trenutek me zaposluje tudi misel, ki se morda tokrat na podeželju toliko niti ne pojavlja, ker ljudje imajo hiše, imajo vrtove, sadovnjake in gredo ven. Ne predstavljam si, kako je to v nekih stanovanjskih blokih, kjer so ljudje zaprti, dobesedno zaprti, mogoče je še balkon. Imeli smo razpravo tudi znotraj naše poslanske skupine Nove Slovenije, kako bi poskrbeli tudi za te duševne stiske, ki se pojavljajo v tem času. To se najbrž z zakonom ne da. Jaz nisem specialist na tem področju. Morda že s komuniciranjem nas poslancev, vlade. Ne smem sicer posegati v uredniško politiko medijev, televizije, tudi nacionalne ne, ampak morda od tam kakšna zanimiva oddaja, ker so ljudje več ali manj pred televizorji. Tudi na ta segment ne smemo pozabiti. Hvala lepa, kolegice in kolegi, za vašo pozornost. Jaz bom seveda ta zakon podprl, obenem pa si bomo še naprej prizadevali, da bo naslednji sveženj še kvalitetnejši in da bomo v naslednjem svežnju popravili, kar smo morda tukaj zagrešili, in to nenamerno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 22. členu? Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 24. členu. V razpravo dajem 24. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo besedo? Nihče. Zaključujem razpravo. Prehajamo k 26. členu ter amandmaju Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne želi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 28. člen ter amandma Poslanske skupine SD. Želi kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 29. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB ter amandma Poslanske skupine SD ter spremembo tega amandmaja. Želi kdo besedo? Da. Prosim za prijavo. Besedo ima Violeta Tomić. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsako odlašanje z ukrepi ima lahko nepopravljive posledice, zato predlagamo s tem amandmajem, da omogočimo delodajalcem, da uveljavijo pomoč iz ukrepov tudi za obdobje, ko ta zakon še ne bo veljal, epidemija pa je bila že razglašena. Zato predlagamo, da delodajalec, ki je napotil delavce na začasno čakanje na delo oziroma pri katerem delavec zaradi višje sile ni mogel opravljati dela že pred uveljavitvijo tega zakona, uveljavlja za obdobje od 13. marca 2020. Se pravi, da namesto 1. aprila predlagamo 13. marec. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvoli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Čisto na kratko. Ta amandma k 29. členu, gre za šesti odstavek, ki so ga vložile poslanske skupine LMŠ, SD, Levica in SAB, je smiseln, je logičen, saj smo generalno rekli, da bodo ukrepi veljali od 13. marca 2020 naprej. Zato smo se v koaliciji tudi dogovorili, da ga povsem logično podpremo. Pa ne zato, ker je 13. marca nastopila naša vlada, ampak ker je 12. marca prejšnja vlada razglasila epidemijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ker ne želi, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 49. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo besedo? Nataša Sukič, izvoli.
Hvala za besedo, spoštovani. Poglejte, saj sem že prej opozorila, študentje so tisti, ki so revni, v zelo ranljivi poziciji in se morajo preživljati tako, da pač delajo, recimo v gostinstvu, ki zdaj trenutno ne deluje. Na sploh so zelo ranljivi, ker je to ena najbolj prekariziranih oblik dela in se dogaja marsikaj. Zdaj so se znašli v velikem tveganju, čisto finančnem, zato predlagamo, da se delavce študente obravnava podobno kot delavce na čakanju in se jim zagotovi nadomestilo vsaj v višini 80 % njihovega povprečnega mesečnega zaslužka v zadnjem polletju leta 2019. Pri tem se v dotičnem členu ohrani vsebina spremenjenega 1. člena, dodaja pa se pravica do nadomestila za izgubljeni dohodek za osebe s statusom študenta, ki so v zadnjih šestih mesecih opravljale študentsko delo. Res je, da niso vsi študentje v enakem položaju in moramo vedeti in se zavedati in poskrbeti za njih in poskrbeti tudi za naš prihodnji rod intelektualcev, ki bodo tej družbi dali ogromno v prihodnosti. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo. Prehajamo na 60. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Levica. Želi kdo besedo? Violeta Tomić, izvoli.
Hvala. Mi predlagamo v 60. členu, da se črta besedilo »prihranki in«. Namreč določeno je, da se bodo prihranki upoštevali, kar bo v praksi pomenilo, da bodo morali vsi tisti, na katere je zakon pozabil, se pravi študentski delavci, samozaposleni starši, delavci prekarci in podobni porabiti vse svoje prihranke, preden bodo lahko zaprosili za denarno socialno pomoč. Zato mi predlagamo, da osebam, ki jih bo kriza izdatno prizadela v času epidemije, država priskoči na pomoč, svoje prihranke pa lahko porabijo po krizi, da se bodo postavili na noge. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 79. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Besedo želi Nataša Sukič. Izvoli.
Hvala lepa. Zdi se nam posebej pomembno poudariti, s tem amandmajem to želimo doseči, zato predlagamo, da tudi gospodarske družbe v obdobju odloga kreditnih in drugih obveznosti v skladu s 77. členom tega zakona ne smejo izplačevati dobička in nagrad za poslovno uspešnost članom poslovodstva. Mislimo, da to res ne bi bilo ne solidarno in ne korektno v krizi, v kakršni smo. S tem zakonom se seveda pomaga gospodarstvu, kar je prav, ampak ni pa prav, da bi si potem ti ljudje lahko izplačevali dobiček. Gre za neke razumne prepovedi oziroma pogoje, ki vodstvom podjetij, ki koristijo državno pomoč iz javnih sredstev, onemogoča, da bi to pomoč izkoristili za izplačilo osebnih prihodkov, ki bi služili izključno njihovim lastnim interesom in bi krčili fond sredstev za izplačilo plač in za naložbe. Za to gre in prosim za podporo in za razumevanje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo želi še minister mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka Nataša Sukič, vsebina vašega člena je že vključena v 99 člen. V 99. členu piše, da če si podjetja, ki dobijo to pomoč – je tudi našteto, katero, štiri alineje, pet alinej, iz katerih naslovov – izplačujejo dividende ali dobiček ali nagrade poslovodstvu ali povišujejo plače poslovodstvu, morajo vrniti vse, kar so dobili od države. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo. Ugotavljam, da ne. V razpravo dajem 103. člen ter amandma poslanskih skupin Levica, LMŠ, SAB in SD. Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na 111. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB. Želi kdo tu besedo? Violeta Tomić, izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Naš amandma k 111. členu je povezan z 29. členom, kjer ste se strinjali z mano koalicijski poslanci. Namreč v podpoglavju 1/1 pa do 1/4 tega zakona bi se uporabljalo »od 13. 3. oziroma od dneva razglasitve epidemije covid-19«. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne želi, zato zaključujem razpravo. Ugotavljam, da smo izčrpali listo, na kateri so napisani amandmaji. O amandmajih bomo odločali čez pol ure v okviru glasovanj, to je ob 19. uri in 20 minut. S tem prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 19.20. Članice in člane Mandatno-volilne komisije pa obveščam, ad se bo čez 5 minut v velikem salonu začela seja Mandatno-volilne komisije. Hvala. (Seja je bila prekinjena ob 18.49 in se je nadaljevala ob 19.20.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe, gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Obveščam vas, da bomo glasovali po naslednjem vrstnem redu: preostale podtočke 2. točke, nato še 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to so Mandatno-volilne zadeve. Prehajamo na obravnavo Predlogov sklepov o opravljanju funkcij poslancev namesto poslanke in poslanca, ki opravljata funkciji državnih sekretarjev. Sklepa Državne volilne komisije je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je Državnemu zboru pisno poročala. Poročili sta objavljeni na e-klopi. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na glasovanje o posameznih predlogih sklepov. Glasujemo o predlogu sklepa iz poročila Mandatno-volilne komisije, v skladu s katerim začasno namesto poslanca Franca Breznika opravlja funkcijo poslanke Nuša Ferenčič. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 84, proti nihče. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Glasujemo o predlogu sklepa iz poročila Mandatno-volilne komisije, v skladu s katerim začasno namesto poslanke Jelke Godec opravlja funkcijo poslanca Ljubo Žnidar. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 85, proti nihče. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanska kolega vabim, da se nam pridružita in zasedeta svoji poslanski mesti, ter jima želim, da bi v poslanskih klopeh uspešno opravljala delo poslanke in poslanca. [[aplavz]] Čestitke. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi člana Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Nadzornem odboru Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško razreši mag. Andrej Vizjak. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 85, proti 1. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o ugotovitvi prenehanja mandata članu Programskega sveta RTV Slovenija. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Državni zbor se seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je Damir Orehovec odstopil z mesta člana Programskega sveta RTV Slovenija, zato mu preneha mandat člana Programskega sveta RTV Slovenija. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije covid-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. aprila 2020. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 22. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postaneta amandma Poslanske skupine SAB pod številko 2 in amandma poslanskih skupin Levica in LMŠ pod številko 3 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 45. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SAB k 22. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti 2. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin Levica in LMŠ k 22. členu pod številko 3. Kolega Luka Mesec, obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Bom na kratko obrazložil, o čem gre ta amandma. Ta amandma govori o tem, da bi morali delodajalci, ki bodo koristili subvencije države za to, da delavce dajo na čakanje, potem te delavce vsaj 6 mesecev obdržati in jih ne odpustiti, skratka prepoveduje odpuščanje. Zakaj to govorimo? Ni retorično vprašanje, ali bo denar prišel do delavcev ali bo ostal lastnikom podjetij. Če dam en primer. Danes sem izvedel, da delavce daje na čakanje NLB. Vemo, da smo NLB dokapitalizirali z 2,1 milijarde oziroma skoraj 2,2 milijarde evrov ob prejšnji krizi, lani je beležila 193 milijonov dobička. Trenutno kupuje tretjo največjo srbsko banko. Včeraj ste ji omogočili, da ob zamrznjenih kreditih vseeno obrestuje njihove obresti, danes je ta banka dala jasen znak, da računa na subvencije države za tiste delavce, ki jih sedaj pošilja na čakanje. Če ste že popolnoma brezpogojno podjetjem obljubili tako pomoč, sprejmite vsaj to, da naj teh ljudi potem ne odpustijo, če so dobili subvencijo od države za to, da obdržijo delovna mesta. Skratka, to je ta amandma. V Poslanski skupini Levica ga bomo kot sopredlagatelji seveda tudi podprli.
Hvala lepa. Kolega Zmago Jelinčič, v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini bomo ta amandma podprli. Res je to, kar se dogaja z Ljubljansko banko, grozljivo, še posebej če pogledamo, da imajo njihovi vodstveni kadri pa nadzorni kadri okoli 60 tisoč do 110 tisoč evrov letne plače. Zato mislim, da je smiselno, da se ta amandma podpre.
Želi še kdo besedo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 46. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 24. členu. Kolega Siter, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Zakon, ki ga imamo pred seboj, je socialen a zgolj v imenu. Na več točkah izpušča iz svojega tako imenovanega socialnega cilja več ranljivih skupin, kot smo skozi razpravo videli: samohranilce, študente, upokojence in tako naprej. Ena od takšnih skupin ne samo, da jo izpušča, ampak tudi meče, so prav gotov delavci, ki so zaradi epidemije na čakanju. Ta člen v zakonu pravi, da če je delavec na čakanju, ga delodajalec lahko pokliče na delo, ampak to delo lahko opravlja samo 7 dni. Nam se pojavlja vprašanje zakaj. Če je po delu potreba, zakaj ne bi ljudje delali, zakaj ta administrativna ovira? Na to vprašanje niti člen, niti obrazložitev ne odgovorita. Če delavec lahko dela, če lahko za svoje delo prejema celo plačo, če so zagotovljeni tako zdravstveni kot varnostni pogoji dela, ni razloga, da ne bi delal. Zakaj ne bi užival v 100-odstotnem vrednotenju svojega dela vizavi tega, da bi iz naslova tega dodatka bil deležen 80 %? Če bo šel na delo, bo dobil 100-odstotno plačo in si zagotovil neko socialno varnost, ki pa, roko na srce, bo v teh negotovih časih bržkone toliko bolj težje dosegljiva dobrina. Naš amandma to odločbo črta, delavcu pomaga, da uživa v 100-odstotni plači, 100-odstotnem vrednotenju svojega dela, zato bomo tudi kot predlagatelji ta amandma seveda podprli.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Odločamo o amandmaju k 24. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 46. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 26. členu. Kolega Kordiš, v imenu poslanske skupine.
V tem zakonu, o katerem sedaj glasujemo, je zagotovljeno nadomestilo za delavce na čakanju najmanj v višini minimalne plače. Seveda so podjetja za tako določbo bogato kompenzirana s subvencijami. Ampak veliko delavcev nima privilegija, že lahko danes rečemo, redne zaposlitve in redne pogodbe. Ena izmed takih skupin delavcev prekarcev so agencijski delavci. Ti so upravičeni do nadomestila zgolj v višini 70 % minimalne plače, to je 490 evro neto. Pa si predstavljajte, kako se lahko preživi s 490 evrov neto. In seveda bodo agencijski delavci izgubljali delo, seveda bodo šli na čakanje. V Levici smo zato k 26. členu predložili amandma, da tudi za agencijske delavce velja nadomestilo, ko delodajalec zanje ne najde dela, v višini najmanj minimalne plače. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 46. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 28. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 49. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 29. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB k 29. členu pod število 2. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 86, proti 1. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Levica k 49. členu. Kolega Mesec, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Ta amandma govori o študentih, ki delajo prek študentske napotnice. Po vladnem predlogu bi vsak študent, ki je redno vpisan in s stalnim prebivališčem v Sloveniji, lahko dobil 150 evrov solidarnostne pomoči. Ampak to marsikateremu študentu, ki se je že med študijem postavil na svoje noge, dela, živi po navadi v najemniškem stanovanju, teh 150 evrov ne pomaga prav veliko, ker je zelo verjetno tudi, da je ta študent izgubil delo. Študentje delajo v gostinstvu, gostinstvo je zaprto. Študentje delajo v storitvenih dejavnostih, številne storitvene dejavnosti so zaprte. Študentje delajo kot turistični vodiči, kar je prav tako trenutno mrtva panoga. Da bi pomagali študentom, ki delajo in ki s 150 evri ne morejo pokriti svoje najemnine, svojih stroškov, predlagamo, da se obravnavajo podobno kot delavci na čakanju, in sicer da se pogleda, koliko so v drugi polovici lanskega leta v povprečju zaslužili, in se jim ponudi 80-odstotno nadomestilo za ta dva oziroma dva in pol krizna meseca, da ne bodo zdaj izgubili poleg svojega dohodka tudi stanovanj, v katerih kot najemniki zelo verjetno živijo. To je naš amandma. Včeraj smo sicer predlagali, da bi poskusili tudi po drugi poti pomagati, in sicer da bi lahko študentje in drugi najemniki, ki so izgubili dohodek, dobili olajšave pri najemninah. Ker tisto ni šlo, vidimo edino možnost, da tej populaciji pomagamo prebroditi krizo, da se jim pomaga na njihovi prihodkovni strani, torej pri dohodku in študentskega dela, ki so ga v veliki meri izgubili. V Levici bomo seveda glasovali za.
Hvala lepa. Odločamo o amandmaju k 49. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 46. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 60. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma istega predlagatelja pod številko 2 brezpredmeten. Kolega Kordiš, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
V kolapsu kapitalizma, ki sledi krizi koronavirusa, bo mnogo ljudi ostalo brez dohodkov. Edina možnost, da preživijo, bo, da se obrnejo na center za socialno delo in zaprosijo za denarno socialno pomoč. Ravno prejemniki denarne socialne pomoči, aktualni ali bodoči, so še ena izmed skupine ranljivih državljanov, ki so iz tega zakona izpuščeni, očitno namerno izpuščeni. Zato smo k 60. členu v Levici priložili naslednja dopolnila. Prvič. Če ima nek prejemnik določeno raven prihrankov, niti ne visokih prihrankov, se ti prihranki ne upoštevajo kot zavrnitveni razlog, da se nekomu denarna socialna pomoč ne podeli oziroma da se mu zmanjša. Drugič. Vsi prejemki iz naslova tega zakona proti koroni se ne štejejo v siceršnji cenzus za pridobitev denarne socialne pomoči. Tretjič. Denarna socialna pomoč se dvigne na raven minimalnih življenjskih stroškov, to je 442 evrov. Četrtič. Pogoj aktivnega iskanja zaposlitve za to, da nekdo prejema denarno socialno pomoč, je izčrtan. Ne glede na to kako bo v tej krizi, s katero se soočamo, nekdo aktivno iskal zaposlitev, te zaposlitve ne bo našel, ker dobršen del gospodarstva stoji. In to je to. V Levici bomo te amandmaje podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 49. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Levica k 60. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 51. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Levica k 79. členu. Kolega Kordiš, v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. V ta zakon so, vsaj na formalni ravni, vgrajene določene varovalke, ki naj bi zavarovale dobrobit podjetij pred poslovodstvi teh podjetij. Konkretno, da si podjetja, prejemniki ukrepov iz naslova zakona proti koroni, ne morejo izplačevati nagrad in da si lastniki ne morejo izplačevati dobičkov. Seveda je ta pogoj zelo formalističen. Izplačevanje dobičkov in kanaliziranje javnega denarja iz podjetja se z lahkoto skrije v bilančne postavke podjetja. Navsezadnje je tudi to ena izmed strategij, kako se denar iz slovenskega gospodarstva pretaka v davčne oaze. To je tudi način, kako zavarovalnice kopičijo milijone na račun zavarovancev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Pa še ta formalistična varovalka, ki je vgrajena v 99. člen, se ne razteza na vse, ki bodo deležni različnih oblik pomoči po tem zakonu. Z našim amandmajem k 79. členu v Levici vsaj ta del rešujemo. Katerokoli podjetje bo deležno kakršnegakoli ukrepa iz protikorona zakona za ugodnejšo obravnavo, ne sme svojemu poslovodstvu izplačevati nagrad ali svojim lastnikom dobička. Če kaj, je treba pomoč gospodarstvu pretopiti v zaščito zaposlenih, v zaščito delovnih mest, ne pa, da se bodo vodilni posamezniki gospodarstva – od managementa do lastnikov – z javnimi sredstvi še dodatno omastili.
Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 49. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin Levica, LMŠ, SAB in SD k 103. členu. Kolegica Heferle, v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. V opoziciji smo predlagali črtanje tega člena preprosto zato, ker je sporen in ker posega v ustavne kategorije, v ustavne pravice posameznika. Že po naravi stvari, po sami vsebini tak člen ne sodi v tovrsten zakon. Podtikanje takšne določbe, represivne določbe v zakon, ki je po svoji naravi ekonomsko in socialno naravnan, je svojevrstno izigravanje v prvi vrsti državljanov, ki, verjemite, te dni budno spremljajo naše delo. Ta trojanski konj, ki ste nam ga podtaknili v tem zakonu, je tako zelo očiten, da je zadnji teden na noge spravil vso strokovno javnost. Poslanci smo dobili nekaj sto mailov s pozivi državljank in državljanov, naj tega člena ne izglasujemo, naj ne dopustimo tako grobega posega v njihove človekove pravice. Na to sta nenazadnje opozorila tudi varuh človekovih pravic in informacijska pooblaščenka. Takšno širjenje pristojnosti policije pod pretvezo preprečitve širjenja epidemije, izkoriščanje te krize za ustvarjanje podlage, da naša država postaja vse bolj policijska, državljani pa vse bolj podvrženi oblastnih organov, je skrajno sprevrženo. Ko so se koalicijski poslanci ves čas čudili, zakaj vsiostali izražamo skrb nad vsebino tega člena, hkrati danes slišimo predsednika Vlade, da že posredno predvideva uvedbo izrednih razmer in izključitev Državnega zbora, odvzem pristojnosti in prenos vseh pristojnosti na Vlado. To je milo rečeno grozljivka, smo danes slišali, jaz pa še dodajam, da je ta grozljivka z madžarskimi podnapisi. Ta člen je nedopustno širok in ne zadosti temeljnim predpostavkam, ki jih Ustava Republike Slovenije določa, da morajo biti izpolnjene, ko gre za poseganje v posamezne človekove pravice. Omogočanje policiji, da neomejeno dostopa do najobčutljivejših osebnih podatkov brez kakršnegakoli pravnega varstva, je nedopustno. Ta člen se mora črtati, v nasprotnem primeru bomo v Poslanski skupini LMŠ temeljito razmislili o vložitvi pobude za oceno ustavnosti in zakonitosti tega člena. Ta amandma, da se ta člen črta, bomo danes podprli.
Hvala lepa. Kolega Han, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Spoštovani! Znašli smo se sredi zdravstvene krize. Epidemija covid-19 je ne samo Slovenijo, ampak cel svet vrgla iz tečaja. Za posledicami zdravstvene krize je prišla največja ekonomska in socialna kriza po letu 1945. Zato se zavedam, da morajo vse države na tem svetu intervenirati z zakonodajo, jo hitro sprejemati, da oblažijo to ekonomsko in socialno krizo. Zavedam se zahtevno situacije. Imamo pred sabo zakon, ki, pač odmislimo, da ste sprejeli samo en amandma od 70 amandmajev opozicije. Da niste mogli ali pa želeli upoštevati strokovne javnosti, gospodarske, obrtne zbornice in še bi lahko našteval, posameznikov – vse to razumem. Da je veliko členov pri hitrosti zapisanega zakona nejasnih – vse to razumem. Ampak, dragi moji, po zdravstveni krizi, po ekonomski krizi, po socialni krizi ne rabimo v tej prelepi Sloveniji še ustavne krize. Zato vas prosim, da podprite naš amandma, amandma opozicije, da se 103. člen črta in da gredo ti represivni členi, ki ne sodijo v zakon, ki rešuje socialno- ekonomski status ljudi, ven. In tako bomo lažje reševali ljudi. V nasprotnem primeru pa imam občutek, da nameni niso iskreni. Dva dni se že borim s tem, da želimo pomagati, biti dobronamerni, ker vemo, v kakšni situaciji smo, ampak resnično, ta člen ne sodi v zakon. Zakaj to govorim? Ko smo hoteli lokalno samoupravo reševati, ko smo hoteli zdravstvo reševati, ste rekli, da ne moremo tega reševati v tem zakonu, bomo reševali v naslednjem zakonu. Samo sledite svojim besedam in vrzimo ta člen iz tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Sukič, v imenu Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem danes že enkrat razpravljala na to temo. V tako hudih časih, kot je ta zdravstvena kriza, ko so vse oči javnosti v upanju, da bomo ljudem pomagali, uprte v nas, jih mi tukaj vznemirjamo po nepotrebnem, dodatno vznemirjamo s 103. členom, ki pomeni grob poseg v državljanske pravice in grob vdor v zasebnost državljank in državljanov. Ne glede na to, da ste dve izjemno sporni določili, kot je vstop policije v tuja stanovanja ali izdelovanje fotorobota, sicer črtali, vse drugo ostaja. In to vse drugo je najmanj ustavno sporno. Ustavno sporno je, da bi policisti lahko dostopali do naših osebnih podatkov, vključno s posebnimi vrstami podatkov, do katerih ima v tem trenutku po veljavni zakonodaji dostop edino NIJZ. Policija nima tukaj kaj iskati zraven. Še več. Kakor se bere ta vaš predlog, ne gre samo za ukrep, ki bo začasen, za čas krize, kot ste mi poskušali prejle replicirati in dopovedovati, ampak je ta ukrep trajno vezan na zakon o nalezljivih boleznih. Če vas Zakonodajno-pravna služba opozarja, opozarja informacijska pooblaščenka, opozarja varuh človekovih pravic, civilna javnost, stroka, opozarja opozicija, da gre za člen, ki je ustavno izjemno na trhlih nogah, izjemno vprašljiv, ki pomeni izničenje načela delitve oblasti, saj omogoča, da bo izvršilna veja oblasti preko policije dejansko lahko stalno nadzirala vse nas, ki tukaj živimo, potem je ta člen ustavno sporen in ga bomo dali v ustavno presojo, če ne bo šlo drugače, če vztrajate pri njem. Kje so problemi? Z vidika ustavnega načela pravne države 2. člen Ustave, z vidika načela delitve oblasti 3. člen Ustave in z vidika načela legalitete 120. člen Ustave. Trije členi ustave so pod vprašanjem, kar se tega člena tukaj tiče. Če pridružimo k temu še intenco, da ste hoteli uveljaviti 104. člen, pa ste ga sicer umaknili, da ste včeraj na vsak način želeli uveljaviti 37.a člen Zakona o obrambi, se pravi, da ste vojski hoteli dati neka policijska pooblastila – če vse to skupaj pogledamo kot celo sliko, ne moremo drugačnega sklepa potegniti, kot da si v kriznih časih utrjujete avtoritarni način vladanja s pomočjo represivnega aparata in posegate grobo v naše državljanske in človekove pravice. Mi pa ne želimo živeti v državi, ki bo spominjala na policijsko, vojaško ali pa, če se še jaz dotaknem starih časov, ki bo spominjala [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Kolegica Maša Kociper, v imenu poslanske skupine.
Jaz lahko samo v imenu SAB, ki se sopodpisal ta amandma, apeliram na koalicijo, da razmisli o tem, da ta prav gotovo dobronamerni zakon ogrozi in postavi pod vprašaj zaradi enega spornega člena. Mi v SAB smo vam zagotovili resnično opozicijsko konstruktivno držo v teh časih, ko moramo delovati hitro, učinkovito, ljudem čim prej ponuditi pomoč. Mislim, da je pri tem zakonu toliko dobrih stvari, da je škoda, da z eno tako določbo ogrozite ta, kako naj rečem, ugled zakona. Dajte jo ven, dajte jo v zakon, kamor sodi, ali v zakon o nalezljivih boleznih ali v zakon o policijskih pooblastilih, ki ga definirate. Naredimo razpravo in odločajmo o tem členu posebej. Že tri dni nam opozicijskim poslancem pišejo prestrašeni člani civilne družbe. Jaz se z vsemi ne strinjam, tudi ne strinjam se z vsem, kar so rekli predstavniki opozicije, nekateri absolutno pretiravajo, ampak že to, da ta zakon ne paše sem in da vzbuja toliko nekih dvomov, tudi Zakonodajno-pravna služba, ki jo radi poslušate, jih je izrazila, kaže na to, da bi bilo pametno o tem razmisliti in se tukaj umakniti, da se potem skozi nek drug postopek – rešujete namreč zadevo trajno – zadeva uredi tako, kot je treba. Tudi v SAB se bomo pridružili opoziciji in razmislili o ustavni presoji tega člena. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. V lastnem imenu? Kolega Kordiš, v lastnem imenu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Od prvega večera svojega vladanja je nova oblast pokazala, kako razume krizo koronavirusa – kot priložnost za to, da izpelje udar. Medtem ko je celotna država v epidemiji, je gospod Janez Janša v vojni. Saj smo ga lahko slišali na današnjem uvodnem govoru. Iz tega govora smo lahko tudi izvedeli, s kom je v vojni – z izvoljeno vejo oblasti, z državni zborom, ki bi ga najraje kar razpustil. V 130. členu koronazakona pa izvemo še nekaj, da je v vojni tudi s svojimi lastnimi državljankami in državljani, ker želi policijskemu nadzoru podrediti njihove svoboščine in njihove pravice, čeprav to nima absolutno nikakršnega opravka z epidemijo koronavirusa. 103. člen je korak čez mejo, za katero lahko govorimo o policijski državi. V Levici bomo seveda podprli amandma, ki smo ga tudi sopodpisali, da se ta za sporni 103. člen črta.
V lastnem imenu, kolegica Tomić.
Hvala, predsednik, za besedo. Tudi jaz bom podprla naš amandma, da se ta sporni člen črta. Slišali smo predsednika Vlade prej, ki je govoril o kibernetski vojni, hibridni vojni, ne vem kakšni, poudariti želim, da nismo v vojni in nismo v vojnem stanju. Soočamo se z epidemijo in z epidemijo se je treba soočati na zdravstveni način, ne pa na vojni. To naj bo vsem jasno. Potrebujemo testerje, potrebujemo maske in tukaj se ta vlada ni ravno izkazala. V represiji pa seveda da. Rekli ste, da bo na ta način zavarovano zdravje in da so v 103. členu začasni ukrepi. Veste, nikoli niso ti ukrepi začasni, samo pomika se polje možnega. Spomnimo se, da svet po 11. septembru nikoli več ni zgledal tako, kot je prej. Navadili smo se na več kontrole, več strahu. Tako bo tudi, če ta policijska pooblastila zaživijo. In v taki državi si seveda ne želimo živeti. Želimo si živeti v varni, svobodni državi, kjer bomo državljani le lahko ohranili del svoje intime in samostojnosti. Izrabljati epidemijo koronavirusa za povečanje represije, se nam zdi nedopustno. Danes smo poslušali o letu 1990, poslušamo, kot da smo v osamosvojitveni vojni, isti obrazi se kažejo na televiziji, ki državljane strašijo, grozijo jim s kaznimi in ne vem kaj. V glavnem naši državljani upoštevajo vsa navodila, in tudi epidemija se počasi umirja, tako da ni prav nobene potrebe, da nam še več strahu vlivate. Seveda bom glasovala za naš amandma.
Hvala. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 45. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB k 111. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 46. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavani sprejel amandmaje k 22. in 29. členu. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Prav tako nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločitev o predlogu zakona. Proceduralno, Violeta Tomić.
Rada bi vas samo opozorila, da je bil 111. člen, ki ste ga preglasovali, tesno povezan z 29. členom, ko ste glasovali za. Rada bi vas samo opozorila, da veste, o čem glasujete. Koalicija se je strinjala, da morajo vsi ukrepi veljati od 13. marca in ne 1. aprila. Dajte malo bolj gledati, zakon je vaš, in sami sebe ste tu povozili. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Obrazložitev glasu o zakonu najprej v imenu poslanskih skupin. Kolega Matjaž Han, izvolite.
Hvala lepa. Tudi to zadnje glasovanje glede 111. člena je dokaz, kako je ta zakon žal nejasen. V štirih členih piše, da bo zakon začel veljati s 13. 3., v zadnjem 111. členu v prehodnih določbah pa govori, da bo zakon začel veljati s 1.4. Da ne govorim o drugih členih. Ta zakon na nek način kaže, da je res nejasen in upam, da bodo vendarle inštitucije in podjetniki dobili čim več iz tega zakona. Težko je biti, se absolutno strinjamo, proti takšnem zakonu, ki v državo oziroma med ljudi daje 3 milijarde in 100 milijonov evrov, se strinjam. Vendar ko pa je v takem zakonu člen, ki je ustavno sporen, ko na to opozori Zakonodajno-pravna služba, ko na to opozori varuh človekovih pravic, ko na to opozori informacijska pooblaščenka, ko na to opozorijo ustavni pravniki z leve in desne prominence, ko na to opozori. pa vem, da je to še najmanj pomembno, opozicija, ki je žal ne želite slišati, pa jaz kot tudi legalist in tudi človek, ki sem pragmatičen, ki vse razume, ne morem podpreti tega zakona. Zato se bo tudi poslanska skupina pri tem zakonu vzdržala. Prosim pa vse, kar sem danes slišal, da pri tretjem zakonu, ki naj bi prišel čez 14 dni prej in na drugačni način začnite sodelovati s pozicijo in opozicijo, ker bomo samo tako lahko reševali probleme skupaj in v dobro ljudi. Upam, da se ne bo ponovila zgodba, ki traja sedaj tri dni. Jaz sem razočaran. Naša stranka je razočarana tudi zaradi tega zadnjega člena. Ali mi bo en pravnik znal razložiti, kaj sedaj velja oziroma ko bomo jutri imeli čistopis, od kdaj ta zakon velja – 1.4. ali 13.3.? Hvala lepa. Za tak zakon ne moreš glasovati.
Hvala lepa. Kolega Mesec, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Jaz sem za ta zakon prvič slišal na Svetu za nacionalno varnost, ko sem bil povabljen na razširjen svet. Ko sem gospoda Širclja spraševal, kako se bodo lotili finančne sanacije krize, sta mi si skupaj s premierom Janšo odgovorila, da tokrat ne bo zujf, ampak se pripravlja antizujf, s katerim bomo v Levici zagotovo zadovoljni. Ko sedaj pogledamo ta zakon in njegove okvire, država bo investirala 3 milijarde evrov za reševanje slovenskega gospodarstva in ljudi, ki bodo zadeti ali pa so že prizadeti od gospodarskega krča, se seveda lahko s takim namenom strinjamo. Ampak problem je, da je ta zakon nedodelan, da je ta zakon poln lukenj in da je ta zakon koalicija in vlada s svojo aroganco naravnost uničila. Zakonodajno-pravna služba je na 83 členov zakona je dala pripombe, med drugim take, ki so ustavnopravne narave. Koalicija je, čeprav je seveda v navadi in več kot spodobi se, da je treba zakone, posebej tako pomembne, ki razdeljuje 3 milijarde denarja, uskladiti z Zakonodajno-pravno službo je od 83 členov popravila 22 členov. Zakaj? Najbrž zaradi tega da so zaprli včeraj čim več členov in da je danes lahko opozicija vložila čim manj amandmajev. To je prvi razlog, zakaj je ta zakon tehnično nedodelan. Drugi razlog, zakaj je vsebinsko nedodelan, pa je vaša druga vrsta aroganca, in to je do opozicije. V opoziciji smo pripravili preko 70 amandmajev k temu zakonu. Ti amandmaji niso bili nagajanje, kot je danes hotel premier pokazati, češ, opozicija malo nagaja, mi pa delamo. Ti amandmaji so bili vsi vsebinsko utemeljeni in vsi so imeli prekleto dober smisel. Poslušali smo krpati luknje tam, kjer smo jih opazili. Poslušali smo pomagati samozaposlenim, ki sedaj lahko ne bodo prišli do vaše pomoči. Jaz sem ravno prej dobil nekaj sporočil, recimo od samozaposlene vkulturi. Je napisala: »Jaz nisem imela prihodkov v februarju, imela sem jih pa v marcu. Ali to pomeni, da v bistvu ne bom upravičena do pomoči?« Ja, žal ne boste. Tak zakon so napisali. Poskušali smo pomagati študentom. Poskušali smo pomagati najemnikom. Poskušali smo obvezati podjetja, da delavce, za katere bodo koristila pomoč, ne bi odpuščala. Poskušali smo narediti za upokojence bolj pravično formulo, da ne bi tisti, ki ima 701 evrov ostal popolnoma brez, tisti, ki ima 2 evra manj, pa dobi 130 evrov. Ampak ne, povsod so bile naše besede bob od steno. Jagoda na torti pa je ta 103. člen. To so razlogi, zakaj tega zakona ne moremo podpreti. Za najbolj sporen [[Izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Kolega Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona podprli. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da gredo rešitve v pravo smer. Po prvem paketu, ki ga je predlagala vlada pred 10 dnevi, je pred nami sedaj drugi paket zakona s težo več kot 3 milijard evrov. Ta zakon in pa ukrepi iz tega zakona pa izboljšujejo predvsem socialni položaj ljudi. Upokojenci z nizkimi pokojninami bodo dobili enkratno pomoč v višini od 130 evrov do 300 evrov. Študentje bodo dobili pomoč v višini 150 evrov. Nismo pozabili niti tiste, ki so upravičeni do socialne pomoči, ki se jim bo izplačala prav tako 150 evrov. Nismo pozabili tukaj na blaženje posledic epidemije koronavirusa tudi za podjetja, katerim se bodo plačevali prispevki za nadomestila za tiste, ki jih bodo na čakanju. Pri vseh teh nadomestilih so izključene finančne inštitucije, kot so banke in zavarovalnice. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je to zakon, ki bo blažil posledice krize koronavirusa, ki bo omogočil, da se bo po končani epidemije življenje v Sloveniji lahko vrnilo na normalne tirnice. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da bo vlada Janeza Janše in koalicije upoštevala vse te predlog, ki so bili izrečeni v parlamentu in ki so bili izrečeni s strani raznoraznih organizacij v tretjem paketu, ki se pripravlja. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ni države na svetu, ki bi lahko zgolj z enim zakonom rešila vse posledice, ki jih je prinesla ta epidemija Evropi, Južni Ameriki, Severni Ameriki in Aziji. Prepričani smo, da lahko edino s skupno pomočjo zajezimo posledice, ki jih prinaša epidemija koronavirusa. Prepričani smo, da je v tem zakonu tisto, kar v danem trenutku državljankam in državljanom Republike Slovenije pomenijo: to je zdravstvo, zavarovanje zaposlenih in pa zavarovaje podjetij. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Kolega Trček, v lastnem imenu.
Hvala za besedo. Politika v 21. stoletju ni področje prepričanosti. Jaz sem lahko prepričan, da je Zemlja ravna plošča pa malo ukrivljena. Politika v 21.stoletju je politika mišljenja. Drugič. Katerakoli vlada je vlada vseh državljank in državljanov, ni vlada Janše, Kordiša, Trčka, te stranke, pete, šeste stranke. Tretjič. Poslanci smo predstavniki vsega ljudstva. To pomeni tudi, da je Janez Janša moj predstavnik in da sem jaz njegov predstavnik. In kot predstavnik vsega ljudstva moram poskušati tudi razumeti celo ljudstvo. Včeraj sem cel dan v back office bral vse amandmaje, delal na vseh amandmajih, ampak ta vlada, ta koalicija zelo velik del ljudstva, ki ga predstavlja, noče ali ne zna ali ne more razumeti. Ob tem še ta nesrečni 103. člen, ki definitivno ne paše tukaj. Takšnega zakona ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1 poslanec. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Zaključujem tudi 33. izredno sejo zbora. Ostanite zdravi! Seja je bila končana 2. aprila 2020 ob 20.10.