Fru talman! Hannes Hervieu har frågat mig vilket samarbete som finns mellan Näringsdepartementet och Justitiedepartementet för att öka tilltron till rättsstaten hos landets företagare. Han har även frågat om regeringen avser a tt göra ytterligare insatser för att stärka företagens tilltro till rättsstaten samt om regeringen ser behov av ytterligare insatser för att stärka förutsättningarna för att Sverige ska ha en stark marknadsekonomi. Målet för näringspolitiken är att stärka den svenska konkurrenskraften och skapa förutsättningar för fler jobb i växande företag genom väl fungerande marknader med goda ramvillkor. Regeringen ser företagens tilltro till rättsstaten som en viktig förutsättning för att uppnå dessa mål. Såväl regeringens kollegiala beslutsfattande som de beredningsprocesser som föregår besluten säkerställer ett samarbete mellan såväl Justitiedepartementet och Näringsdepartementet som andra departement som berörs av frågan. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att stärka företagens tilltro till rättsstaten. Exempelvis har arbetet mot arbetslivskriminalitet prioriterats för att det inte ska löna sig att bryta mot regelverk för att skaffa sig fördelar på marknaden. Regeringen arbetar även vidare med det nationella brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott och satsar på en unik utbyggnad av svensk polis . Fru talman! Sedan starten på polistillväxten har antalet polisanställda ökat med fler än 5 000 personer. Det innebär att vi kommit mer än halvvägs mot målet att bygga ut myndigheten med 10 000 anställda mellan 2016 och 2024 . Under 2020 har antalet poliser ökat i samtliga polisregioner. Det har aldrig tidigare funnits så många poliser i Sverige som det fanns vid årsskiftet . Fler kollegor kommer att göra polisyrket mer säkert och öka effektiviteten i brottsbekämpningen . Därtill har även Åklagarmyndigheten och Kriminalvården fått ökade resurser . Fru talman! Sveriges konkurrenskraft och ekonomins funktionssätt påverkas av ett antal faktorer där regeringen arbetar aktivt med insatser på många olika områden. Ett område i arbetet med att förbättra företagens ramvillkor är insatser som syftar till att förenkla för företagen, och regeringen avser, som tidigare aviserats, att i närtid återkomma med nya förenklingspolitiska mål . Sveriges företagare kan känna sig trygga med att regeringen verkar för hållbar tillväxt och förutsättningar för fler jobb i växande företag genom bland annat insatser för att värna tilltron till rättsstaten. Då Hannes Hervieu hade framställt interpellationen under den tid han tjänstgjort som ersättare för ledamot som därefter återtagit sin plats i riksdagen, medgav förste vice talmannen att Linda Modig i stället fick delta i debatten .
Fru talman! Jag tackar näringsministern för svaret! Min före detta kollega Hannes Hervieus frågor i interpellationen till näringsministern belyste tre viktiga aspekter av företagens tilltro till rättsstaten. Näringsministern har redogjort för och gett några exempel på hur regeringen arbetar för att säkerställa detta. När man tittar på bakgrunden till interpellationen och forskarna Niclas Berggrens och Andreas Berghs slutsatser om Sveriges ras på Economic Freedom of the World Index från plats 19 år 2015 till plats 46 år 2018 ser man att det är inom rättssystemets kvalitet och graden av regleringar av näringslivet som de största minskningarna sker. Skrapar man ytterligare lite grann på det som benämns som rättssystemets kvalitet ser man att det i sin tur beror på variabler som polisens pålitlighet och hur ingångna avtal upprätthålls rättsligt. Gör man motsvarande studie av ökade regleringar avses dels återinförd värnplikt, dels ökad regleringsbörda för företagen. Forskarna påpekar att när det gäller just sambandet mellan ekonomisk frihet och tillväxt är det just rättsstatens kvalitet som verkar spela störst roll för att främja en god ekonomisk utveckling. Fru talman! Sverige är ett land med högt internationellt anseende när det kommer till att vara en modern välfärdsstat med världsledande ledarskap på klimatomställningsområdet med respekt för mänskliga fri- och rättigheter och rättsstaten. Men inget är, som bekant, så bra att det inte kan bli bättre. För att Sverige ska fortsätta vara ett land där entreprenörer vågar fortsätta satsa, riskera allt de äger och har för att leva sin dröm, driva sitt eller sina företag och anställa medarbetare behöver vi som lagstiftare och beslutsfattare hela tiden vara på tå och lyhörda för hur vi kan förbättra villkoren för Sveriges företagare. Därför är den minskade tilltron till rättssystemets kvalitet, polisens pålitlighet och hur ingångna avtal upprätthålls rättsligt från företagarnas sida en oroande signal att på allvar. Det finns naturligtvis flera möjliga förklaringar till varför företagares tilltro till polisens pålitlighet har försvagats. En är kanske att polisens kapacitet i någon mening tillfälligt gick ned i samband med den stora omorganisationen 2015 när de 21 polismyndigheterna och Rikspolisstyrelsen ombildades till en myndighet. En sådan omfattande ombildning förstår vi tar mycket tid, kraft och energi från en organisations chefer, ledare och medarbetare. En annan förklaring är naturligtvis brottslighetens förändrade karaktär och den våldsspiral och utbredda gängbrottslighet som tyvärr drabbat Sverige de senaste åren och som utmanat svensk polis, brottsbekämpande myndigheter och oss lagstiftare på ett påtagligt sätt. Det finns säkert fler förklaringar. Fru talman! När vi nu genom januariavtalet rustar svensk polis och andra brottsbekämpande myndigheter och stärker hela rättskedjan är det viktigt att allmänhetens och företagens tillgång till polisen i hela landet säkerställs. Jag ser en uppenbar risk för att den gängbrottslighet som framför allt förekommer i våra tre storstäder får mycket uppmärksamhet och resurser på bekostnad av andra delar av vårt land. När handlaren i Klimpfjäll tar inbrottstjuvar i butiken på bar gärning och får beskedet av polisen att man inte kan komma skadas förtroendet för polisen och hela rättskedjan. Det gäller inte bara handlaren i Klimpfjäll. Hos många av oss skapar det en krypande känsla av otrygghet. Vi vet inte om polisen kommer när vi råkar ut för brott. Det är den typen av erfarenheter och händelser som gör att hederliga medborgare börjar ifrågasätta samhällskontraktet. Om jag inte kan känna den grundläggande tryggheten när jag behöver den, om jag inte får hjälp av polisen när jag drabbas av brott, om jag slutar polisanmäla snatterier och stölder i min butik eftersom jag vet att det inte är någon idé – de kommer ändå att skrivas av direkt – börjar samhällskontraktet naggas i kanten. Jag vill därför be näringsministern utveckla sin syn på just äganderätten, näringsfriheten och betydelsen av en stark marknadsekonomi. Delar näringsministern min bild att det här behöver stärkas?
Fru talman! Jag ger mig in i debatten eftersom jag reagerade på statsrådets redovisning till Linda Modig när det gäller polisanställda och utvecklingen av polisens verksamhet. Det sker en utveckling. Men den är för långsam, och den är otillräcklig. Det behöver finnas fler poliser ute. I en artikel förra veckan bad rikspolischefen att man ska utöka polisen ytterligare för att de ska kunna täcka större delar av landet. Jag kommer från åkerinäringen. Den är hårt ansatt av de kriminella nätverken. Man stjäl diesel, och man plockar fordonsdelar. Man ser åkeriernas bilar som reservdelsförråd och går dit och skruvar av däck, bromsok , strålkastare, dörrar och fordonspaneler. Man stjäl också gods från bilarna. Ibland tar man hela fordonet. För den enskilde företagaren är det här katastrofalt. Det sätter käppar i hjulet och gör det svårt att bedriva verksamheten. Det leder också till enorma försäkringskostnader. Många kastar helt enkelt in handduken. Man orkar inte fortsätta. Man ringer till polisen och anmäler de stölder och tillgrepp som varit. Men man hinner knappt lägga på luren innan det kommer ett mejl om att ärendet är nedlagt. Det skapar inte ett förtroende för rättsstatens möjlighet att komma åt dem som ägnar sig åt brott. Däremot är staten snar med åtgärder gentemot åkerier, om man glömmer att trycka på en knapp i färdskrivaren och sådant. Det blir alltså en sagolik obalans mellan det man utsätts för och svaret från myndigheterna. Det måste till en annan tingens ordning för att skapa ett större förtroende. Linda tog upp handlaren i Klimpfjäll uppe i Norrland. Jag har själv mina rötter däruppe. Jag vet också hur besvärligt det är när man utsätts för brott. Men vi behöver inte åka så långt. Det räcker att åka till en liten ort som heter Bäckhammar i Värmland, i gränsområdet mellan Skaraborg och Värmland. Där kämpar en företagare hårt mot de kriminella som går in och stjäl i affären. De går in i princip som att de handlar; de betalar bara inte. Man har gång på gång försökt få hjälp och stöd från myndigheter. Men samhället förmår inte komma åt dem som begår de allvarliga brotten. Det har gått så långt att personalen i butiken känner sig otrygga när de ska gå till jobbet. För det lilla samhället Bäckhammars del är det en katastrof om den lokala handlaren lägger ned. Då måste de som bor där åka till Kristinehamn för att handla. Detta leder till att företagare, handlare och vad de kan vara, flyr landsbygden. Det går inte att bedriva verksamhet, eftersom det inte finns hjälp och stöd att få från Polismyndigheten. Därför reagerar jag nästan med ryggraden när statsrådet redovisar utvecklingen hos polisen. V isst sker det en utveckling, men den är inte tillräcklig. Av de 5 000 nya polisanställda är merparten civilanställda. Det är inte fel. Då kan man frigöra polisiära resurser utåt. Men man kan öka andelen civilanställda så att man kan frigöra ytterligare poliser.
Fru talman! Jag vill tacka Linda Modig och Thomas Morell för en bra och viktig diskussion. Det är klart att vi tittar ut över världen. Det görs också ett stort antal utvärderingar av företagsklimat, graden av marknadsekonomi, investeringsklimat med mera. Sverige hävdar sig väl i nästan alla dessa undersökningar. Men precis som Linda Modig säger är det absolut inget skäl för att luta sig tillbaka – tvärtom. Sverige är ett litet, konkurrensutsatt land som dessutom bygger en stor del av vår välfärd och trygghet på utrikeshandel och investeringar och på att vara attraktivt som investeringsland. Det finns ingen anledning att luta oss tillbaka bara för att det kommer en mätning eller två eller i vårt fall ganska många mätningar som visar att vi har ett gott investeringsklimat och ett bra företagsklimat. Vi kan dessutom addera att också brottsligheten tyvärr är dynamisk. Även den förändras. Vi hade, som Linda Modig sa, fram till 2017 en ganska besvärlig situation när det gällde polisen. En del handlade säkert om omorganisationen. En del handlade säkert om att det inte fanns tillräckligt med poliser. Det skapade frustration hos polisen över att inte kunna göra insatserna men också hos befolkningen. Det gäller inte minst företagarnas syn på att de inte riktigt möts upp när de känner en oro för eller för den delen drabbas av brott. Det är mot den bakgrunden som vi tillsammans, Linda Modig, har byggt upp och kommer att fortsätta bygga på den svenska polisen. Och ja, Thomas Morell, det är fakta vi pratar om. Fakta visar att det blir fler poliser. Fakta visar att det blir fler polisanställda. Det är klart att det där hänger ihop. Om man kan underlätta för och ta bort byråkrati från poliser, till exempel genom att ha civilanställda, frigörs tid för poliser att vara ute. Men det är inte tillräckligt. Mot den bakgrunden kommer vi att fortsätta jobba på. Ja, polisen har velat ha resurser under hela perioden. En myndighet har sällan fått mer resurser av en regering än man har begärt, Thomas Morell. Men så har faktiskt varit fallet med polisen. Fru talman! Det finns som sagt en hel del att göra. Vi jobbar på, bland annat när det gäller förstärkning av polisen för att öka pålitligheten. Vi ser att allmänhetens förtroende för polisen har ökat sedan 2017. Det är bra. Det är dock inte tillräckligt. Jag skulle tro att det är på ungefär samma sätt hos företagarna. Vi måste också utveckla de andra delarna av rättskedjan. Satsningarna på åklagarna, som vi gör tillsammans, och på kriminalvården med mera behövs också. Fru talman! Vi behöver även utbilda polisen för att ta sig an det som nu växer och där jag tror att mörkertalet tyvärr är stort. Vårt samhälle genomgår en strukturförändring med en högre grad av digitalisering. De svenska företagen är både innovativa och villiga att genomföra ganska stora förändringar när de digitaliserar verksamheten. Då växer också möjligheterna för dem som vill ägna sig åt brott via till exempel internet och datorer. När det gäller både lagstiftningssidan och brottsbekämpande har teknikutvecklingen tyvärr gått snabbare än det har gjort för våra myndigheter och lagar och förordningar. Där jobbar vi på, och vi kommer att behöva fortsätta att jobba på. Det är ett av de stora områden där vi har all anledning att tillsammans med näringslivet göra vårt yttersta för att bekämpa brotten.
Fru talman! Tack, statsrådet! Jag välkomnar verkligen den beslutsamhet som näringsministern visar i fråga om att täta revorna i samhällskontraktet. Vi får aldrig förlora medborgarnas förtroende för vår förmåga att slå tillbaka mot brottsligheten. Vi behöver tvärtom försäkra, rent av säkerställa för, medborgarna och Sveriges företagare att polisen och rättssamhället finns där så snart tryggheten hotas, oavsett om det är i Botkyrka, Vårby eller Malmö eller i Boden, Vilhelmina eller Malmberget. Digitaliseringens möjligheter är fantastiska. Men precis som näringsministern noterar är det också bekymmersamt. Redan i dag drabbas många företagare av bedrägerier. Nätbedrägerierna ökar. Cyberangrepp av olika slag drabbar såväl offentlig sektor som företagare. Här behöver mer göras. Vi ser starkt fram emot centret mot hybridhot. I Norrbotten är det nu kanske den bästa tiden på året: vårvintern. I dag rapporteras att skoterförsäljningen ökar, men tyvärr innebär det också att många näringsidkare och privatpersoner drabbas av skoterstölder. Här i Mälardalen och södra Sverige börjar man lägga ut båtarna vid bryggorna igen i maj och juni, och då ökar de stölderna. Det är precis den här typen av brottslighet som måste bekämpas. Staten måste finnas precis där brottsligheten slår till. Fru talman! Det finns en fråga i interpellationen som jag menar att näringsministern inte nämnvärt besvarar. Det handlar om huruvida regeringen ser behov av ytterligare insatser för att stärka förutsättningarna för att Sverige ska ha en stark marknadsekonomi. En stark marknadsekonomi består såklart av flera viktiga delar. Det handlar om marknadsekonomins funktionssätt: att ingångna avtal ”hedras”, att det finns en tillit mellan ingående parter och att man levererar det man lovar. Det handlar också om egendomsskyddet och näringsfriheten, som jag nämnde förut. Den grundlagsskyddade privata äganderätten är av fundamental betydelse för både vår demokrati och vår ekonomi. Äganderätten är också en förutsättning för ekonomisk utveckling och marknadsekonomi samt för en långsiktig och hållbar utveckling. Den är även av synnerlig betydelse för de gröna näringarna, som i sin tur är centrala för svensk ekonomi. Den inhemska produktionen av mat och skogsråvaror behöver förstärkas och öka för att minska den nationella sårbarheten i kristider. Det är något som Centerpartiet har tyckt och drivit i alla tider och som nu under coronakrisen äntligen fler verkar ha kommit till insikt om. För att en sådan utveckling ska kunna drivas på ett hållbart sätt är egendomsskyddet avgörande. Under senare år har tyvärr äganderätten alltför ofta blivit kraftigt kringskuren i naturvårdssammanhang, trots den självklara utgångspunkt som rätten att få bruka sin egen mark utgör. Områden med höga naturvärden har slentrianmässigt undantagits från aktivt skogsbruk, och flertalet skogsägare har på så sätt fått sin äganderätt avsevärt inskränkt när större och större områden pekats ut som bevarandevärda utan att markägaren haft rätt till ersättning. Ett beslut om bevarandestatus leder därmed till både ekonomiska förluster och begränsat inflytande över egendomen. Centerpartiet har länge drivit frågan om att stärka äganderätten, inte minst vad gäller de gröna näringarna, och har varit avgörande för att såväl Skogsutredningen som Artskyddsutredningen nu kommit till stånd. I ljuset av detta är det positivt att domstolar i ett flertal vägledande rättsfall under senare år bekräftat äganderättens grundläggande och starka ställning i svensk rättsordning. Jag vill därför återkomma och be näringsministern utveckla sin syn på dessa grundläggande rättigheter, som äganderätten och näringsfriheten, och deras betydelse för en stark marknadsekonomi. Delar näringsministern min och Centerpartiets syn att äganderätten behöver stärkas?
Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Precis som har sagts tidigare i debatten är det viktigt att samhället står starkt i kampen mot de kriminella. Tappar man tilltron till rättsstatens förmåga att lagföra den som begår brott är vi illa ute. Även om företagsklimatet är bra i Sverige – vilket jag nog vill påstå att det är i det stora hela – tär det här ändå på de företagare som utsätts för de kriminellas framfart. När man inte får det stöd och den uppbackning från myndigheterna som krävs kommer man att tappa viljan och förmågan att driva sitt företag vidare. Jag kommer ju från åkerinäringen, som vi har diskuterat åtskilliga gånger, och jag pratar ofta med företagare där. Då kommer jag verkligen nära den lilla företagaren, för det är oftast bara en eller två åkare det är fråga om. De beskriver hur jobbigt det är att inte få stöttning från samhället när man är utsatt för brottslig verksamhet. Man överväger helt enkelt att lägga ned sin verksamhet, vilket naturligtvis får konsekvenser för hela samhället. Om företagarna tröttnar och inte känner förtroende för rättsstaten får det konsekvenser. Jag välkomnar att regeringen satsar på polisen. Det är bra, men det är inte tillräckligt. De kriminella har en betydligt snabbare rekryteringsväg än vad svenska staten har. Här gäller det att öka takten och få ut fler som jobbar aktivt ute på fältet och verkligen sätter hårt mot hårt mot de kriminella, så att vi stöttar företagandet i landet.
Fru talman! Ja, Linda Modig, vi har en stark marknadsekonomi i vårt land. Vi har det därför att den typ av modell som Sverige har och har haft – med öppenhet, starka regelverk och inte minst stark tilltro till det gemensamma – har gjort att företagsklimatet och inte minst investeringsklimatet internationellt ses som väldigt gott. Där inbegrips naturligtvis också äganderätten; i Sverige kan man inte som i många andra länder bli av med sitt företag eller för den delen sin egendom från en dag till en annan. Innebär det då att vi kan slå oss till ro? Nej, det gör det förstås inte. Vi måste fortsätta att jobba på. Men det finns också ett antal saker som vi genomfört. Vi har förstärkt rättsväsendet och regelverken och gjort lagstiftningsskärpningar. Rätt nyligen fick vi dessutom i enlighet med regeringens förslag en ny konkurrenslagstiftning som ska stävja den här typen av bedrägerier och konkurrensbrott, som vi vet är ett stort problem i många länder där det här inte fungerar, inte minst för marknadens del. När det gäller äganderätten och de gröna näringarna vet Linda Modig mycket väl att en förstärkning av denna är en del av januariavtalet. Jag vet att Linda Modig är en klok person som känner till att det finns regelverk som ofta balanserar olika intressen mot varandra vad gäller många av våra basnäringar. Så vill vi också ha det. Vi kan jämföra med en annan lagstiftning som regeringen ganska nyligen beslutade att se över, nämligen minerallagstiftningen. Vi vet att det finns fastighetsägarintressen. Vi har samtidigt ett intresse av att öka produktionen av innovationskritiska mineral och metaller för att kunna ställa om och elektrifiera våra samhällen och se till att bli av med det klimatproblem vi har skapat. Samtidigt finns ursprungsbefolkningens intressen, miljöintressen med mera. Allt det här ska balanseras och göras på ett bra sätt. Detta måste man ständigt jobba på med eftersom verkligheten förändras, fru talman. När det gäller vårt arbete med att stävja brottsligheten är det, precis som Linda Modig säger, så att vi har haft och har stora bekymmer med organiserad gängbrottslighet i många av våra storstäder. Vi har samtidigt, precis som Linda Modig också har vittnat om, en hel del både företag och medborgare i våra glesare områden som vittnat om att de känner sig övergivna. Allt detta måste hanteras, för det hänger i grund och botten ihop, ska vi vara medvetna om. Då finns det ingen genväg, fru talman. Då måste vi ständigt se till att vi tillför resurser, att det blir fler poliser, att de som polisen haffar hamnar i rättsväsendet och att de åtalas om det finns grund för detta. Blir man dömd måste man naturligtvis också ta konsekvenserna av det. Parallellt med detta jobbar vi både i Sverige och internationellt med att stävja en del av de nya brott som uppkommer. Jag är tyvärr tämligen säker på att vi i dag har ett stort mörkertal när det gäller den nya typ av brottslighet som riktas mot immaterialrätten med de möjligheter som den digitala tekniken ger och gör. Detta måste vi fortsätta att bekämpa, för jag tror att det är förödande för ett land som vill vara i täten och vill ta del av digitaliseringens frukter, såväl på marknaden som för människor i allmänhet.
Fru talman! Vi har en stark rättsordning, inte minst när det kommer till den lagstiftning som rör hur vi prövar miljöfarlig verksamhet, som till exempel just gruvnäring eller annan verksamhet som ianspråktar mark. Jag skulle vilja påstå att den lagstiftningen är rigorös och att vi har världens hårdaste miljölagstiftning. Det som är bekymret är att den utmanas av en galopperande rättslig utveckling på EU-området. Den tillämpning som vi har sett under senare år av till exempel vattenlagstiftningen och Natura 2000-lagstiftningen på EU-området inger oro för hur ett land som är så rikt på yta över huvud taget ska kunna ta i anspråk och exploatera verksamheter framgent. Vi har en stark marknadsekonomi och en stark rättsordning där vi har förmåga att balansera olika intressen och göra politiskt sammanvägda bedömningar. Men ändå – fru talman och herr näringsminister – är det inte bara på detta index som Sverige rasar. Sverige rasar också tyvärr på Fraser Institutes rankning när det gäller policyindexet. Fraser Institute är en kanadensisk think-tank, en tankesmedja. Det gäller just på parametrarna rättssäkerhet och tidseffektivitet, alltså grundläggande rättssäkerhetsfrågor. Det handlar om möjligheten att bedöma tidsåtgången för processer och när man får sitt ärende avklarat. Där är där som talen för Sverige nu minskar. Här är det angeläget att regeringen snarast tar krafttag när det gäller att avgöra ärendena som är viktiga för gruvverksamheten. Ett annat viktigt område som ligger Centerpartiet varmt om hjärtat är arbetet enligt januariavtalet om regelförenkling. Där är vi väldigt glada att förenklingsresan nu kommer igång. Jag vill gärna att näringsministern utvecklar de båda sistnämnda delarna. Hur kan vi fortsätta att förbättra företagens tilltro till rättsstaten?
Fru talman! Du har helt rätt, Linda Modig. Vi har hårda krav. Det ska vi också ha. Jag tror att vi alla i grund och botten är stolta över att när vi bedriver verksamhet – oavsett om det är i skogen eller för den delen om det gäller mineral i gruvor med mera – har vi hårda krav. Vi gör inte i likhet med många andra länder som jag har sett. Där kan man läsa om förgiftade floder eller vatten, eller för den delen barnarbete och annat elände som vi tyvärr ser inte minst när det gäller utvinning av innovationskritiska mineral och metaller. De behövs till exempel för solceller, batterier och vindkraft. Allt detta är saker vi behöver. Vi har hårda regler. Jag uppfattar och är väldigt stolt över att vi har företag som inte har någonting emot detta. De ser det tvärtom som en väldigt viktig del av sin konkurrenskraft. De kan stolt stå upp för att det de gör inte i onödan förstör miljö och klimat eller för den delen människor. Mot den bakgrunden tror jag att vi är överens om att det är så vi ska ha det. Jag vet att vi är det mellan Centerpartiet och regeringen. Vi är också överens om att vi inte i onödan ska ha byråkrati eller att de processer som vi i dag använder ska bli alldeles för oförutsägbara. Näringen har i grund och botten ingenting emot själva kraven utan just processen i sig. Det är mot den bakgrunden vi tittar över allt detta. Jag är också väldigt glad över att vi nu tittar över såväl minerallagen, Linda Modig, som de tillämpliga delar av miljöbalken som kan komma in här och också andra regelverk. Det gör att vi får en större förutsägbarhet. Det gör att vi därmed kan se till att vi är ett land som på ett hållbart sätt hjälper till i den nödvändiga klimatomställningen. Samtidigt skapar vi ny tillväxt i vårt land och nya gröna jobb som är till glädje för hela landet.
Fru talman! Thomas Morell har frågat mig dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att statliga bolag upphandlar transporter som följer gällande regelverk, dels v ilka åtgärder jag avser att vidta för att som ägare ingripa mot Postnords uppenbara nonchalans mot lagstiftningen rörande upphandling av transporter . Postnord utför ett mycket stort antal transporter i Sverige varje dag och behovet av transportkapacitet ökar. Coronapandemin , i kombination med en kraftig tillväxt inom e-handeln, har inneburit ytterligare utmaningar för hela branschen . Enligt Postnord ökade den totala e-handeln i Sverige under 2020 med cirka 40 procent . Med det sagt, fru talman, förväntar jag mig naturligtvis att bolaget även under coronapandemin följer gällande regelverk, och jag ser allvarligt på rapporterna om otillåtna cabotagetransporter. Fru talman! Regeringen arbetar intensivt med att främja sund konkurrens, trafiksäkerhet och en god arbetsmiljö inom vägtransportsektorn. Av den anledningen beslutade regeringen att genom en förordningsändring skärpa beställaransvaret för internationella transporter och cabotagetransporter våren 2018. Ytterligare en viktig åtgärd på området är att regeringen under 2020 tillsatte en särskild utredare som ska föreslå hur kontrollverksamheten av yrkestrafik på väg kan stärkas. Som en del av EU:s så kallade m obilitetspaketet, som antogs av rådet och EU-parlamentet under 2020, drev regeringen i förhandlingarna aktivt linjen att sunda och likvärdiga konkurrensvillkor mellan transportföretagen inom EU ska gälla och att sjysta villkor gäller för arbetstagarna på EU:s inre marknad. Mer specifikt beträffande Postnord för Näringsdepartementet kontinuerligt en dialog med bolaget om utmaningarna i leverantörskedjan för vägtransporter och vikten av att bolaget säkerställer ordning och reda samt sjysta villkor hos alla sina leverantörer. Bolaget kallades därtill in för ett särskilt möte i mars 2020 där bolaget redogjorde för hur det arbetar med transportinköp. Detta inkluderade förbättringar av rutiner för att säkerställa ett föredömligt agerande avseende transportinköp. Fru talman! Under de rådande omständigheterna som bland annat pandemin innebär har detta bolag tvingats hitta nya arbetssätt, bland annat för att säkra fortsatt postförsörjning i enlighet med internationella förpliktelser. Det har i sin tur inneburit införande av vissa nya rutiner för transportinköp. Vad gäller den omnämnda incidenten som inträffade under februari 2021 har Näringsdepartementet informerats om de åtgärder som Postnord har vidtagit med anledning av den. Detta inkluderar bland annat en utvärdering av bolagets nuvarande egenkontroll samt en översyn av samtliga internationella transportlinjer . Jag avser att fortsatt följa bolagets arbete i frågan.
Fru talman! Tack för svaret, statsrådet! Det är inte bara statsrådet som avser att följa detta noggrant framöver, för det gör även jag. Det är fjärde gången vi diskuterar Postnord och den olagliga cabotagetrafiken som bolaget nyttjar. Det lutar nästan åt att vi kan boka in framtida interpellationsdebatter. Det är ingenting som tyder på att man kommer att ta rättning och följa lagstiftningen. Det mest bekymmersamma är att man inte tar rättning. Det är en sak om man gör ett misstag och blir påkommen med detta. Men när man dyker upp gång på gång i samband med en otillåten verksamhet är det bekymmersamt. Det gäller speciellt när det är svenska staten som är inblandad. Där borde man stå längst fram med flaggan i topp och visa vägen för hur man ska följa lagstiftningen. Man kan roa sig med att googla lite grann. Då hittar man ett antal rubriker. Vi pratar här om Postnord. Det står: ”Det blev helt enkelt fel”. Men snälla någon, vad är det som är så besvärligt med att läsa innantill i en lagtext? Det kan jag inte riktigt förstå.
Här kan jag stå och fortsätta att läsa. Det här har vi diskuterat. Vi är nu inne på fjärde varvet. Jag förstår inte vad det är som är så komplicerat med att läsa innantill i lagtext. Om man anser att det blir fel och att man helt enkelt inte förstår får man ta hjälp. Jag kan åka och läsa lagtexten för dem på Postnord så att de inser vad det är för krav som ställs på dem som transportköpare. Statsrådet tog upp mobilitetspaketet. Där står det: ” Inrikes godstransporter på väg som utförs i en värdmedlemsstat av ett utlandsetablerat transportföretag ska endast anses förenliga med denna förordning om transportföretaget kan uppvisa tydliga bevis för den föregående internationella transporten och för varje därpå följande cabotagetransport som utförts. Om fordonet har varit på värdmedlemsstatens territorium inom den fyradagarsperiod som föregår den internationella transporten ska transportföretaget även uppvisa tydliga bevis för alla transporter som utförts under den perioden. ” Det är klarspråk. Sedan visar det sig också när man läser vidare i mobilitetspaketet att det står så här: ”Erfarenheter har visat att den bestämmelsen i vissa delar av unionen har använts systematiskt för att kringgå cabotagetransportens tillfälliga karaktär och som grund för en kontinuerlig närvaro av fordon i en annan medlemsstat än företagets etableringsmedlemsstat. Sådana otillbörliga metoder riskerar att leda till social dumpning och äventyrar respekten för den rättsliga ramen gällande cabotage.” Här är den svenska staten inne och bidrar till social dumpning! Jag tycker att det är anmärkningsvärt. Jag förstår vad statsrådet kommer att svara, men vi får väl se om det blir någon rättning i ledet efter den här debatten.
Fru talman! Jag tror att Thomas Morell med sin bakgrund är väl medveten om att det här är en mycket utmanande bransch såväl i vårt land som i hela unionen. Jag kan därmed konstatera att detta inte bara är Postnords och de statliga bolagens utmaning, utan hela åkeribranschen i Sverige har utmaningar som måste adresseras. Det är mot den bakgrunden som regeringen på senare år har vidtagit en rad åtgärder som är riktade just mot yrkestrafiken. Att motarbeta regelöverträdelser inom åkerinäringen är till stor hjälp för de branschaktörer, inklusive Postnord, som vill att samtliga transporter ska utföras enligt gällande regler. Därför, fru talman, arbetar regeringen intensivt med frågan när det gäller åtgärder riktade mot yrkestrafiken, bland annat när det kommer till godstransporter på väg, som vi diskuterar i dag. Vi gör det i syfte att främja sund konkurrens, trafiksäkerhet och en god arbetsmiljö inom vägtransportsektorn. Så är det. Exempelvis beslutade regeringen genom en förordningsförändring att skärpa beställaransvaret vid internationella transporter, som ju är det vi bland annat diskuterar i dag. Vi beslutade också om cabotagetransporter våren 2018. Vidare tillsatte regeringen i augusti 2020 en särskild utredare som ska föreslå hur kontrollverksamheten av yrkestrafik på väg kan stärkas ytterligare. Det är precis som Thomas Morell säger: Det här är en verksamhet som i stora stycken regleras på EU-nivå. Därför är vi väldigt aktiva där. Min kollega Tomas Eneroth drev i förhandlingarna om det mobilitetspaket som vi pratar om aktivt linjen att sunda och likvärdiga villkor ska gälla mellan transportföretagen i EU och att det även ska vara sjysta villkor för dem som jobbar i verksamheten. Fru talman! Därtill har regeringen under våra år i regeringsställning stärkt resurserna till kontrollverksamheten. En del av det som vi ser komma upp till ytan vad gäller Postnord – som vi har haft i några fall, precis som Thomas Morell säger – och även vad gäller åkerinäringen i stort tror jag beror just på detta. Är det då tillräckligt? Nej, det är helt uppenbart att det inte är. Jag skulle tro – utan att veta – att mörkertalet är stort även på detta område. Därför behöver vi fortsätta att jobba när det gäller branschen i sin helhet. Men naturligtvis behöver även de statliga bolagen, inklusive Postnord, fortsätta att jobba med sina rutiner. Jag tror att jag har sagt detta tidigare i våra debatter: Innebär det då att man därmed kan säkra att ingenting kommer att hända i framtiden? Nej, för verkligheten förändras också. Jag tror att också Thomas Morell är medveten om att verkligheten har förändrats dramatiskt det senaste året. För åkerinäringen, inte minst för vägtransporterna, har det inneburit en kraftig ökning. I Postnords fall har det varit över 40 procents ökning under 2020, vilket naturligtvis har satt press på att hitta transporter och att göra det på ett sjyst sätt. I det här specifika fallet handlade det dessutom om en transport mellan Postnords danska del och den svenska delen. Det var där man hade missat. Detta har inneburit att Postnord i dialog me d Näringsdepartementet har redogjort för vilka förändringar man kommer att genomföra så att detta inte upprepas. Kan man då vara helt säker på att det aldrig mer kommer att hända något? Ambitionen är den, men om man lever i verkligheten vet man att den förändras. Då måste man ständigt jobba med lagar, regler och kontroll och även med den egna verksamheten.
Fru talman! Tack för svaret, statsrådet! Det är en himmelsvid skillnad mellan att begå ett misstag och att planera att bryta mot lagstiftningen. Det är två skilda saker. Begå ett misstag kan alla göra. Det kan även Postnord göra, precis som vilket företag som helst. Men det är en annan sak att ständigt dyka upp i sammanhang med otillåtet cabotage. I svaret säger statsrådet att det är ett stort antal transporter och att transporterna har ökat. Ja, det har de gjort. Men det fråntar ingen företagsledare ansvaret att följa lagstiftningen. Det är precis samma krav oavsett om man har mycket eller lite transporter; man måste följa det som står i lagtexten. När det gäller händelsen då man blev stoppad visade det sig i förhören att det var flera transporter som var gjorda. Därmed ser vi att man i princip inte bryr sig om vad som står i lagtexten. När det handlar om det otillåtna cabotaget är ju cabotage i sin uppbyggnad enligt lagtexten en tillfällig inrikes transport i ett värdland. Det ska inte vara planlagt och rulla runt hela tiden på samma sätt, men det är det som sker i dag. Det är också det som påtalas i mobilitetspaketet. Man har skapat ett system som bygger på att det ska finnas en olaglig och otillåten verksamhet. Och här dyker då Postnord upp hela tiden i den här typen av transporter! Tomas Eneroth har i flera debatter med mig sagt att det har varit en prioriterad fråga att komma åt det som är brottsligt i detta. Det är jättebra. Jag är den förste att säga att det är bra att man har den inriktningen. Men det stör mig att det gång på gång är staten som bryter mot regelverket. Jag är inte komfortabel med det. Staten måste vara den som följer lagstiftningen hela tiden. Att det sedan kan dyka upp ett misstag är inget konstigt, för misstag begår vi alla. Men de får inte vara regelmässiga och dyka upp hela tiden, vilket de gör. Och det gäller inte bara Postnord, utan det finns fler statliga företag som är ute och simmar i grumligt vatten. Det kommer att dyka upp fler interpellationer framöver, bara polisutredningarna bli färdiga. Detta visar att staten inte sköter sin verksamhet så som det är skrivet i lagboken. Sedan kan man ha uppfattningar om hur lagstiftningen är utformad. Det är en annan femma, och då får man driva på så att man får en lagförändring. Men så länge lagtexten är gällande har vi att rätta oss efter den, jag som individ, ett företag och staten. Det har ingen betydelse att jag tycker att lagstiftningen är fel. Jag måste ändå följa den till dess den blir förändrad. Om Postnord tycker att lagstiftningen är fel får man lyfta frågan så att det blir en förändring. Men så länge lagen är skriven som de n är nu har Postnord att följa lagstiftningen precis som alla andra. Som jag sa i den förra debatten hoppas jag att vi slipper mötas ännu en gång och diskutera Postnord. Men jag ställer mig till förfogande för ledningen för Postnord. Jag kan gå igenom lagstiftningen och förklara för dem hur det fungerar så att det blir ordning på torpet.
Fru talman! Vi är nog helt överens om att detta inte är ett frivilligt valt arbete. Kanske Thomas Morell även kan prata med sina partivänner ibland, som ju av och till också har hamnat i lagöverträdelser och domstolar. Det är precis som Thomas Morell säger: Man kan tycka att någonting inte är som det ska vara. Som riksdagsledamöter eller politiker har vi dessutom möjlighet att föreslå förändringar. Man kan tycka som företag att en lag inte borde vara som den är, och då har man alla möjligheter att argumentera för det. Men det är precis som Thomas Morell säger: Man har att följa de lagar som denna riksdag stiftar och som regeringen utfärdar. Det gäller naturligtvis även de statliga företagen. Det är mot den bakgrunden vi både har skärpt våra krav, vår ägarpolicy, baserat på de direktiv som riksdagen ger och naturligtvis också följer upp detta kontinuerligt – inte bara när det har hänt något utan genom årliga ägardialoger med de statliga bolagen. Fru talman! Jag ska också vara väldigt tydlig med att jag aldrig har mött någon – var e sig företagsledning eller företag, vare sig i det privata näringslivet eller i den statliga sektorn – som haft någon annan ambition än att följa gällande lagar och förordningar. Ändå händer det ju, precis som Thomas Morell påpekar, att någon bryter mot en lag eller en förordning, och då ska det naturligtvis beivras. Det är mot den bakgrunden, fru talman, jag också tar upp regeringens breda arbete med att skärpa lagstiftningen och följa upp den och att skjuta till resurser till polisen så att de kan se till att beivra detta. Tyvärr lever vi ju inte, fru talman, även om vi så skulle önska, i den bästa av världar, i den ideala världen. Även med de bästa ambitioner sker det misstag. Det finns också företag inom den här branschen, inte minst i stora delar av unionen, som kanske till och med sätter i system att bryta mot lagar och regler för att kunna konkurrera ut sunda företag. Då ska det också beivras. Självklart ska varken statliga eller privata bolag ha med detta att göra. Det är mot den bakgrunden vi alltid följer upp och ser till att de redovisar vilka förändringar de gör så att detta inte upprepas. Sedan är ju inte verkligheten, precis som jag sagt tidigare, så enkel som att man därmed kan luta sig tillbaka och säga att då var detta åtgärdat. Man måste ständigt, såväl i företagsledningar som i riksdagen och regeringen, fortsätta att jobba på. Verkligheten förändras. Brottsligheten förändras, tyvärr ibland alldeles för snabbt för att lagstiftning och regelverk ska hänga med. Det innebär att vi måste fortsätta att göra vårt yttersta för att se till att stävja detta. Jag kan försäkra Thomas Morell att vi både gör detta och kräver det av våra statligt ägda företag. Naturligtvis följer vi också upp att de förändrar sina rutiner så att de kan förebygga detta så långt det är möjligt och agera när det ändå händer något.
Fru talman! Tack för svaret, statsrådet! Det är viktigt att vi alla följer lagstiftningen. Ibland blir det galet, och då får man betala böter. Det är dock lite annorlunda när det gäller staten och de statliga bolagen. Där kan man kräva att de går i främsta ledet när det gäller att följa lagstiftningen. Därmed säger jag inte att de ska vara kliniskt rena, men de måste i alla fall ha en verksamhet som följer lagstiftningen. Då kan man inte ha ett statligt bolag som ständigt dyker upp i de grumligaste av alla vatten man kan leta rätt på inom transportnäringen och hela tiden trålar efter den billigaste transporten. I detta grumliga vatten hittar vi manipulerade färdskrivare. Vi ser folk som sitter och kör i stort sett dygnet runt, mer eller mindre tills de trillar omkull. Vi ser utslagna Adblue-utrustningar, så att man inte följer avgasregleringen på de tunga fordonen – det blir lite billigare att köra. Vi ser falska handlingar i form av körkort, YKB och förarkort. I den här soppan, med allt detta elände, poppar Postnord upp – gång på gång på gång. Det stör mig, som jag sa tidigare. Staten måste ha en bättre ordning så att man går främst och visar hur det ska vara. Jag hoppas nu innerligt att detta är sista gången vi diskuterar Postnord. Så här kan det inte fortsätta. Det skapar inte ett förtroende vare sig för det bolaget eller för statens sätt att agera. Det måste bli en bättre ordning.
Fru talman! Det är inte bara så att man kan kräva det; vi kräver det också. Vi kräver att man ska gå i täten inte bara när det handlar om något så självklart som att hålla sig till gällande lagar och regler utan också när det handlar om att vara ett föredöme på andra sätt. Det kan vara att behandla sina anställda och sina underleverantörer sjyst – till exempel genom att ställa krav på kollektivavtal, vilket är oerhört viktigt. Det kan också vara att se till att vara hållbar i den meningen att man inte i onödan bidrar till miljöförstöring eller på annat sätt bidrar till att närsamhället skadas. Vi kommer att fortsätta att göra detta. Vi har dessutom precis skärpt dessa krav på alla de statliga bolagen. Jag delar nämligen helt uppfattningen att de måste gå i täten när det gäller att hantera saker och ting på ett så sjyst och korrekt sätt som möjligt. När det ändå händer incidenter, fru talman, måste man också agera. Det försäkrar vi oss också om att de gör. Vi har gjort det genom särskilda träffar, och vi följer också kontinuerligt upp detta med alla de statliga bolagen. Fru talman! Jag skulle nog säga att vi gör vårt yttersta och kommer att fortsätta att göra det, både för att förebygga och naturligtvis också för att agera när det ändå händer något. Tack för denna debatt! Jag är tämligen säker på att vi kommer att återkomma i någon fråga, om än inte i denna. Jag önskar också såväl Thomas Morell som talmanspresidiet en trevlig helg.