Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 22. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Ljudmila Novak od 14.30 ure do 19. ure, gospa Irena Grošelj Košnik do 19. ure, gospa Ksenija Korenjak Kramar, mag. Tanja Cink, gospod Jožef Horvat od 14.30 do 19. ure, Luka Mesec in dr. Matej T. Vatovec od 11. ure do 19.30 ure. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA ZA VZPOSTAVITEV JAVNOSTI, PREGLEDNOSTI IN ODGOVORNOSTI V PRAVOSODJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložilo 5 tisoč volivk in volivcev. V zvezi s tem predlogom zakona Odbora za pravosodje predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predloga zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospod Janu Škobernetu za dopolnilno obrazložitev sklepa.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predlagatelj! Odbor za pravosodje je na svoji 26. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona z vzpostavitev javnosti, preglednost in odgovornosti v pravosodju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložilo 5 tisoč volivk in volivcev. Odbor je bil že predhodno seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, Sodnega sveta, Vlade, Informacijskega pooblaščenca, Odvetniške zbornice Slovenije, na sami seji pa tudi z mnenjem Komisije za preprečevanje korupcije. Vsa mnenja so bila do predloga zakona odklonilna, čeprav se je večina sodelujočih na odboru strinjala, da je razprava o stanju v pravosodju in potrebnih reformah nujna. Odbor je pred samim začetkom obravnaval tudi predlog poslancev Anje Bah Žibert, Eve Irgl in dr. Vinka Gorenaka, da se o predlogu zakona opravi tudi javna predstavitev mnenj pred njegovo obravnavo na matičnem delovnem telesu, predlog pa je bil s 5 glasovi "za" in 10 "proti" zavrnjen. Seja je potekala po običajnem principu. Predlagatelj je v uvodu predstavil oceno, zakaj je zakon potreben. Zakonodajno-pravna služba je predstavila zelo obsežno 13 strani obsežno mnenje o tem, kaj so razlogi, da zakona ne gre sprejeti. Potem je v skoraj 6-urni razpravi večinoma po točkah svoje predloge predstavljal predlagatelj in opozicijski poslanec. Glede na vsa mnenja, tako Zakonodajno-pravne službe, Sodnega sveta, Vlade, Informacijskega pooblaščenca, Odvetniške zbornice, Komisije za preprečevanje korupcije, sem odboru predlagal v sprejetje sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, kar je odbor z večino glasov tudi sprejel. Hvala lepa.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Alešu Primcu.
Lepo pozdravljeni! Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Zlorabe pravosodja so največji problem Slovenije, ki ni bil rešen v zadnjih 25 letih in ga bo treba rešiti, sicer ne bo napredka na nobenem področju. Dokler ne bo rešeno alarmantno stanje slovenskega pravosodja, kot je dejal ustavni sodnik Jan Zobec, ne bo moglo iti na boljše tudi na drugih področjih. Še naprej bodo nekaznovane kraje v gospodarstvu, še naprej bo neslutena korupcija v zdravstvu, dogajale se bodo krivice na socialnem področju in tako naprej. Če pravosodje ne dela pošteno, pregledno in strokovno, lahko eni nekaznovano kradejo, tudi ubijajo, druge pa se nedolžne preganja. Ocenjujemo, da je večina sodnic in sodnikov dobrih, poštenih in strokovnih, vendar pa manjšina, ki zlorablja svoj položaj, meče slabo luč na vse. Spremembe, ki jih predlagamo za javnost, preglednost in odgovornost, so zato še posebej tudi v interesu teh dobrih sodnic in sodnikov, tožilk in tožilcev, ki se bodo na podlagi naših predlogov lahko ločili od pokvarjenih in slabih. Odbor za varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin – Odbor 2014, že tretje leto opozarja na zlorabe, sedaj pa vam s podporo 5 tisoč 950 državljank in državljanov, ki se jim ob tej priložnosti iskreno zahvaljujem, dajemo priložnost, da sprejmete zakon, ki bo bistveno izboljšal stanje v pravosodju. Poglejmo nekaj dejstev, ki kažejo stanje slovenskega pravosodja. Slovenija ima največ sodnikov na število prebivalcev v Evropski uniji, 44 sodnikov na 100 tisoč prebivalcev, povprečje Evropske unije je okoli 21. Lani je bilo ocenjenih 309 sodnic in sodnikov, vsi, razen 13, izpolnjujejo pogoje za napredovanje. Se pravi, v Sloveniji imamo po oceni sodišč 96 % sodnikov in sodnic, ki s svojim delom zaslužijo napredovanje, in samo 4 %, ki delajo tako slabo, da si napredovanja ne zaslužijo. Za sodstvo plačujemo najvišji delež bruto domačega proizvoda v Evropski uniji, 0,5 %. Večina držav v Evropski uniji za pravosodje porabi več kot pol manj. Po času izvršitve pogodbe je Slovenija na 117. mestu po podatkih Svetovne banke. Po zaupanju v pravosodje je Slovenija med 28 članicami Evropske unije na 24. mestu, pravosodju zaupa samo okoli 30 % ljudi. Imamo druge največje sodne zaostanke v Evropi, od slovenskega sodstva je slabše samo še portugalsko. V Sloveniji se na število prebivalcev dogaja največ kršitev človekovih pravic med vsemi 47 članicami Sveta Evrope, po ugotovitvi Evropskega sodišča za človekove pravice. Lahko bi našteval, ampak to je samo nekaj statističnih podatkov. Vendar pa so v teh statističnih podatkih skrite bolečine, izgubljeno zdravje, razbite družine in uničena življenja, ki so jih s svojimi zlorabami povzročili pokvarjeni sodniki. Spoštovane poslanke in poslanci, se lahko vživite v vlogo človeka, ki mu sodišče dela krivico, ki je po krivici izgubil vse premoženje, ki je po krivici zaprt, ki išče pravico na sodiščih 20 in več let? Ali boste kaj naredili ali pa boste čakali, da ste naslednji vi, da se vam zgodi kaj podobnega? Ali pa morda računate na svoje zveze in poznanstva in mislite, da se vam to ne more zgoditi? Ta vprašanja imejte pred očmi, ko boste odločali o zakonu, ki je pred vami. Imate priložnost, da izboljšate pravosodje in ga naredite bolj pravičnega. Prosim vas, da to priložnost izkoristite. Sedaj pa vas povabim, da se v času, ki mi je ostal, z minuto molka poklonimo vsem žrtvam zlorab v pravosodju. [[premor zaradi zahteve za minuto molka]] Hvala lepa.
Gospod predlagatelj, vsekakor to, kar je bilo sedaj narejeno v tem zboru v okviru vašega časa, v katerega nisem posegel, ni primerno, ne spada in ni skladno s Poslovnikom Državnega zbora. Zaradi tega bi vam [[…]]Vam bom kar izrekel opomin, ker ste tisti, ki lahko to naredi. Neodvisno od tega je zlorabil prostor tega državnega zbora za stvar, za katero je po naših pravilih pristojen predsedujoči oziroma predsednik Državnega zbora. Minimalno, kar bi moral narediti pred tem, se seveda dogovoriti z menoj, da je kaj takšnega pravzaprav mogoče. Če bi sam potreboval nasvet drugih, bi sklical vodje poslanskih skupin. To ni način, na kakšnega se v Državnem zboru razpravlja in razprava ni namenjena komemorativnim stvarem, zato imamo pravila v Državnem zboru, da se jih spoštuje. Razprava je bila namenjena obrazložitvi vašega predloga, nikakor pa ni bila namenjena temu, da bi znotraj razprave lahko kdorkoli – ker ta pravila smo že imeli, ta pravila so bila kršena v Državnem zboru in ta pravila smo uredili v tem mandatu. Tisti, ki v Državnem zboru odreja minuto molka, je zgolj predsednik. To ni primerno na takšen način pristopati. Postopkovno domnevam? Postopkovno dr. Gorenak.
Hvala lepa. Mi nismo vedeli, kaj bo predlagatelj predlagal, pa vendarle, predsednik, je treba reči eno reč. Zlorab v pravosodju in žrtev pravosodja je toliko, da jih težko preštejemo. Druga zadeva, kar je, Poslovnik Državnega zbora omogoča, da vi izrečete vse tiste sankcije, ki jih izrekate lahko po poslovniku, vendar poslancem. Poslancem. Predlagatelj ni poslanec in njemu ne morete izreči opomina. To je ena zadeva. Kaže pa to naše ravnanje, poglejte, točno na to, kar se v pravosodju dogaja; točno na to, kar se v pravosodju dogaja. Bom po svoje tolmačil pravila, tako kot ste jih vi sedaj, in bom izrekal opomin – pa kaj mi kdo more. Enako ravnajo sodniki: nekoga bom obsodil – pa kaj mi kdo more. To pa ni prav. Predlagam, da razmislite o tej zadevi. Sicer pa vaš opomin tako ali tako nima nobene teže, prav nobene teže. Hvala lepa.
Postopkovno gospod Jan Škoberne.G
Spoštovani gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. V pomembnem delu se strinjam z dr. Gorenakom. Za tovrstne kršitve reda v Državnem zboru bi gospodu Primcu morali izreči ukrep odstranitve iz dvorane, ker v Državnem zboru bomo sicer na vsaki seji odbora, pri vsakih sorodnih predstavitvah soočeni s tem, da se bo zakonodajni postopek zlorabljal za osebne promocije, za podobne manipulacije, kot smo jih bili v uvodu v to kršitev deležni. Glede na to, da vam poslovnik omogoča, predlagam, da zagotovite nadaljnje nemoteno delo Državnega zbora in da kršitev skladno z vašimi pristojnostmi tudi jasno sankcionirate; in se strinjam, tako da ne bo dilem, kot je povedal gospod dr. Gorenak, in predlagatelju izrečete ukrep odstranitve iz dvorane. Hvala lepa.
Najprej bom prebral tisti del, ki jasno govori o tem, da lahko izrečem tudi opomin. "Opomin se lahko izreče poslancu ali drugemu udeležencu na seji ..." Drugemu udeležencu na seji, 77. člen Poslovnika. Zelo jasno. Torej vsakemu, ki je udeležen na seji; in sedaj smo na seji. Tako je ta vidik jasen, seveda če obstajajo tovrstne kršitve. Vedno predvidevam najmilejšo sankcijo, ne pa najhujše, nikoli nisem nikogar zaenkrat odstranjeval. Dejstvo je, da naj bi se izrekli opomini, preden se koga odstrani, se komu odvzame besedo in tako naprej. Mislim, da tisto, kar je bilo storjeno, je bilo storjeno in ne bo motilo nadaljnjega poteka in ne pridemo do nobenega pametnega rezultata, če bomo predstavnika volivcev, ki so predlagali zakon, odstranjevali. Tako eno in drugo ne gre. Jasno pa je, da to ni dopustno, in meni je tudi jasno, da moram na te stvari še dodatno paziti, zaradi tega ker – in tudi prvič opozarjam, če se bo to še kdaj ponovilo, bo ta prva sankcija najverjetneje hujša, v nasprotnem primeru pač, če bi to poslanec naredil, bi bilo tudi jasno. Postopkovno – kdo? Oba imata postopkovno. Postopkovno dr. Franc Trček in potem postopkovno Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoči. Veseli me, da je končno poslovnik začel veljati še za koga drugega, razen za Miha Kordiša in mene. Zato je moj postopkovni predlog, da kar tako naprej, jaz se bom pa s te točke dnevnega reda odstranil, ker bo verjetno to nek teater. Imam pet točk, ki jih moram v imenu Združene levice oddelati. Imamo probleme v sodstvu, ampak na tak način jih verjetno ne bomo rešili. Hvala za besedo.
Postopkovno še gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. Vi ste predstavili, kaj piše v poslovniku, ampak prej je sicer kolega, ki je zapustil sejo, rekel, da poslovnik velja vedno, pa ni tako. Včeraj niste vodili vi seje, ampak tukaj notri je prišlo do takih posmeha oziroma takega hihitanja, da se je skoraj ustavilo delo Državnega zbora. Ampak to s strani poslancev, ki zelo dobro poznajo poslovnik in danes pozivajo ljudi, da zato ker morda nekaterih stvari niso poznali, jih je treba dobesedno odstraniti s seje. Pa ne samo to! Slišane so tudi takšne besede, ki letijo potem na vse poslance; češ, kakšen kulturni nivo imamo v Državnem zboru, pa ni nobenih sankcij, nobenih opominov. Bomo pa deležni opomine tisti, ki bomo morda včasih kakšno besedo rekli nekoliko drugače, pa bomo pri tem nivo komunikacije, kar se tiče kulture, ki naj bi veljala v Državnem zboru, obdržali. Res ne vidim, zakaj tukaj nekateri zapenjate in česa se bojite. Predlagatelj je pač verjetno na svoj način poskušal predstaviti neke probleme, ki pa očitno v državi so, pa ne samo tukaj, še kje drugje.
Tisto, kar je jasno, je, da pravila v Državnem zboru veljajo za vse. Zadnja dva postopkovna predloga sta bila bolj komentarja kot karkoli drugega, ampak mislim, da je prav, da nehamo s tem in da nadaljujemo s postopkom, tako kot je predviden. Sem pa iz tistega, kar je bilo povedano do sedaj, razbral, da vsi razumemo, da so problemi v pravosodju. Tukaj pa ta del, je pa vsebinski, za katerega mislim, da si ga kot predsedujoči lahko privoščim pripomniti. Zato dajem zdaj za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za pravosodje gospe Tini Brecelj.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, poslanci! Vlada Republike Slovenije je ob obravnavi tega gradiva v svojem mnenju uvodoma izpostavila specifičen nomotehnični način. Gre namreč za zbirko novel posameznih zakonov s področja pravosodja ter novelo Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije v delu, ki določa javnost podatkov o dohodkih in premoženjskem stanju funkcionarjev, pri čemer pa predlagane spremembe in dopolnitve urejajo zelo različna področja. Sicer je treba priznati, da iz pregleda novejših primerov zakonodajnih gradiv izhaja, da so lahko strukturirana tudi na ta način, kot ga je uporabil oziroma so ga uporabili predlagatelji zakona, ko predlagane spremembe posegajo na zelo različna pravna področja, zato želim v nadaljevanju izpostaviti predvsem to, da se spremembe predlaganih rešitev – torej posameznih predlaganih rešitev, ne vseh – že urejajo v sistemskih zakonih, priprava katerih je v aktivni, nekateri pa so že v zaključni fazi priprave. V naboru vsebin, ki jih predlagatelj ureja, in smo jih temeljito proučili, je kar nekaj takšnih, o katerih na Ministrstvu za pravosodje že dalj časa razmišljamo in smo imeli rešitve pripravljene, še preden smo v obravnavo prejeli predlagateljev zakon. Pa kljub temu, kot rečeno, smo tudi ta predlog temeljito proučili. V mislih imam predvsem vsebine, ki se nanašajo na povečanje javnosti in transparentnosti sojenja, poudarjanja pomena ločenih mnenj in okrepitev pristojnosti Sodnega sveta. Torej, to vse so vsebine, ki po našem mnenju zahtevajo oziroma so potrebne dodatnega urejanja dodatne pozornosti. Upoštevaje torej, da so nekatere normativne spremembe, ki so predlagane, že vsebovane v predlogih predpisov, ki so v zaključni fazi priprave oziroma so v strokovnem usklajevanju in so bile na sistemsko ustreznejši način – torej, vsi ti predlogi so bili na sistemsko ustreznejši način, po našem mnenju – oblikovani v sodelovanju z gradniki pravosodja, torej upoštevaje vse to Vlada Republike Slovenije predloga zakona ne podpira. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, cenjeni predlagatelj! Tako kot vsi v tem državnem zboru, predvidevam, tudi Socialni demokrati želimo, da se pravosodje, načelo pravičnosti in poštenosti v tej državi izvršuje v maksimalnem možnem obsegu in da vsi skupaj stalno počnemo vse, kar je mogoče, da sistem pravosodja krepimo, da ga delamo bolj neodvisnega in bolj odgovornega državljankam in državljanom. Mislim, da ni nikogar v državi, ki bi se skril pred dejstvom, da v slovenskem pravosodju so težave na več straneh in da se jih moramo resno in odgovorno lotiti. V tem pogledu se je z intenco predlagatelja, ki želi opozoriti na nerešene težave in tudi krivice, ki se v našem pravosodju dogajajo, želelo opozoriti, mogoče strinjati. Hkrati pa je treba razumeti tako mnenje Zakonodajno-pravne službe, kot mnenje Vlade, Sodnega sveta, Odvetniške zbornice, Komisije za preprečevanje korupcije in še drugih pomembnih deležnikov, ki so ocenili, da tovrstni zakon ne bi prinesel želenega učinka, ampak kvečjemu obratno, da bi znižal standarde pravne varnosti in da bi ogrozil načelo pravne varnosti. Za to obstajajo tako metodološki kot vsebinski razlogi. Zakon, ki posega v pet zakonov hkrati v svojem jedru posega v jasnost in preglednost, ker je eden izmed temeljev pravne varnost. Če zakoni namreč niso niti jasni niti pregledni, potem si je težko predstavljati, kako bodo služili državljanom in kako bodo služili podučeni javnosti, ki jih je dolžna obravnavati. In če drži teza, ki jo je na odboru postavil predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, da je skozi vsebino tega zakona mogoče razumeti, da gre za neposreden pritisk ali poseg v neodvisnost pravosodja, še posebej sodišč, potem je seveda naloga poslank in poslancev, da posebej dobro pretehtamo, ali bomo tovrstno zakonodajo sprejeli ali ne. Če pustim ob strani 13 strani dolgo mnenje Zakonodajno-pravne službe, zakaj ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, se lahko osredotočim že na samo današnjo predstavitev predlagatelja zakona, ki je postavil tezo, da je Slovenija največja kršiteljica človekovih pravic v Evropi, ob strani pa pustil tako eklatantne kršiteljice, kot sta, denimo, Rusija in Turčija, kjer se na dnevni bazi soočamo s kršitvami pravice do življenja, da ne naštevam vprašanja mučenja, nezakonitega pripora in tako naprej. Kot sami dobro veste, Slovenija še zdaleč ni blizu teh držav in uporabljati in zlorabljati za manipulacijo v podporo zakonu statistike, ki govorijo o sojenju v nerazumnem roku, kar je skozi tudi program Lukenda rešila vlada Janeza Janše v pomembnem delu, je nepravično in nepošteno tako do pravosodja, kot do državljank, kot tudi do predhodnih sklicev tega zbora in predhodnih vlad. Ker ima predlagatelj dober namen, a slabo rešitev, ki lahko pomeni poseg v neodvisnost pravosodja in zniževanje načela pravne varnosti, Socialni demokrati predloga zakona ne podpiramo in sledimo sklepu Odbora za pravosodje. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, spoštovani predlagatelji, državna sekretarka, kolegice in kolegi! V naši družbi mora biti res nekaj hudo narobe, da moramo državljani sami izbirati podpise in vlagati zakone, in to zakone, ki se nanašajo na področje, ki bi moralo v zreli in demokratični družbi predstavljati najtrdnejši temelj pravičnosti. Javnosti, preglednosti in odgovornosti v pravosodju si seveda želimo vsi, tudi koalicija, ki pa je predlog zakona, ki so ga vložili volivci, gladko zavrnila z izgovorom, da sama pripravlja pravosodno reformo, ki naj bi seveda vključevala kar nekaj predlogov, ki so jih predlagali volivci. Škoda. V Novi Sloveniji smo namreč prepričani, da zakonski predlogi Vlade ne bodo prinesli obljubljenih celovitih rešitev, medtem ko bi zakon o ukrepih za vzpostavitev javnosti, preglednosti in odgovornosti v pravosodju kljub nekaterim pomanjkljivostim zagotovo prinesel dobre rešitve. A ker v koaliciji ni niti toliko volje, da bi opravili javno predstavitev mnenj, bodo predlogi volivcev, tako kot zakoni, ki jih predlaga opozicija, doživeli enako usodo. Za večjo preglednost v pravosodju je bistvenega pomena več stvari. Ena teh je sodba, ki vsebuje poimensko navedbo sestave senata sodišča, glasovanja in morebitnega ločenega mnenja, s čimer bi se vzpostavila enotna praksa, tako kot je pri Ustavnem sodišču Republike Slovenije. Prav tako fotografiranje sodnikov, ki sodijo v imenu ljudstva. Vse, kar je v imenu ljudstva, je javno. Zakaj torej takšno nasprotovanje? Pozdravljamo tudi predloge, ki v Zakon o sodniški službi in Zakon o državnem tožilstvo skušajo vnesti civilno odgovornost sodnikov in državnih tožilcev v primeru, če le-ti svojemu delu namenoma ali iz hude malomarnosti in samovoljnih ravnanjem oziroma s kršitvijo človekovih pravic in temeljnih svoboščin povzročijo škodo tretjim osebam. Vemo namreč, da naše pravosodje v širšem pomenu besede ni sposobno samorefleksije. Dokler namreč sodniki ne bodo tudi materialno odgovarjali, se stanje v pravosodju ne bo spremenilo in zaupanje državljanov v to vejo oblasti bo ostalo pri žalostnih 30 %. Brez korenitih sprememb, ki bodo pripomogle h kvalitetnejšemu pravosodju in k večji stopnji zaupanja, žal ne bo šlo. Takšne spremembe pa predhodno terjajo tudi ustavne spremembe in spremembe, ki bodo ne le na deklarativni ravni, pač pa tudi na izvedbeni ravni zagotavljale odgovornost pravosodnih funkcionarjev. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je ravno odgovornost na najvišjih funkcijah vseh pravosodnih organih najbolj bistvena. Odločanje Sodnega sveta mora biti transparentno in dostopno javnosti. Njihove odločitve morajo biti jasno in podrobno obrazložene, vsak član Sodnega sveta mora nositi polno odgovornost za vsak glas v vsaki konkretni zadevi. Poglejmo le sestavo Sodnega sveta, ki Državnemu zboru predlaga imenovanje sodnikov. Večino imajo sodniki, torej sodniki preko svoje predlagateljske funkcije v Sodnem svetu dejansko imenujejo sami sebe, če upoštevamo dejstvo, da Državni zbor sodnike imenuje zgolj formalno. Še na nekaj opozarjamo v Novi Sloveniji. Prav je, da sodniki lahko odločajo neodvisno od vsakokratne aktualne oblasti, vendar pa ta neodvisnost ne sme pomeniti njihove nedotakljivosti. Ravno zato je pomemben nadzor nad opravljanjem njihovega dela. Nadzor bi moral po našem mnenju vključevati spremljanje časovnega poteka postopkov in upoštevanje nizkega odstotka sodb, ki padejo na višji stopnji. Iz tega razloga bi morali razmisliti na primer o preizkusni dobi za sodnike, preden bi jih imenovali za trajni mandat. In seveda uvesti učinkovit sistem njihovega napredovanja, tako da bi napredovali le najboljši in najučinkovitejši. Zdaj namreč napreduje kar 96 % sodnikov. Če sodimo po tem, bi moralo naše sodstvo odlično delovati, brez zaostankov, krivičnih sodb in zastaranj. Iz vseh navedenih razlogov smo poslanci Nove Slovenije predlog, ki so ga vložili volivci, podprli kot primernega za nadaljnjo obravnavo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Razprave o problematiki v sodstvu so še kako pomembne za našo mlado državo. Ampak rešitve se kažejo v tretji veji oblasti. Pravosodje mora poskrbeti za transparentnost in ugled sodstva v prvi vrsti samo in tukaj so največji problemi. Lahko izpostavimo, da iz raziskav in primerljivih podatkov po Evropski uniji vidimo, da je glavni problem v sodstvu kadrovanje in napredovanje ter to, na kar so nas že večkrat opozorili tuji strokovnjaki, da druga stopnja ne odloči, ampak večkrat vrača zadeve nazaj v odločitve na prvo stopnjo, kar podaljšuje postopke in prihaja tudi do zastoja. Najbolj pa je pereč problem izvajanja funkcije sodnika. Videz sodnika se ustvarja skozi celotno delo sodnika tako v službi kot tudi v drugih dejavnostih. Problem v Sloveniji po številu sodnikov je tudi v tem, da so nekateri sodniki razporejeni na druga dela, ampak kljub temu še vedno ohranjajo funkcijo sodnika. Funkcija sodnika je za to, da je sodnik zaščiten za svoje odločitve in ima nezdružljivost z drugimi funkcijami. Seveda obstajajo nekatere izjeme, kar je bilo predvideno za tiste sodnike, ki se dodatno izobražujejo ali sodelujejo pri izobraževanjih na fakulteti ali za kolege sodnike. Ni pa mišljeno, da sodniki izobražujejo za privatne organizacije, za čisti dobiček in so potem tisti, ki so na teh izobraževanjih, obenem tudi njihove stranke v postopkih in prihaja do konfliktov interesov in vplivanja. Ravno zato je treba te stvari razčistiti glede izobraževanja, glede arbitrov, kot se pojavljajo sodniki, in tukaj je pristojnost predstojnikov sodišč, da to odobravajo ali pa tega ne odobravajo in skrbijo za ugled sodišča. Najbolj se to vidi v zadnjih dneh, ko imamo primer volitve predsednika Vrhovnega sodišča. Vrhovni sodniki so predlagali kandidate, Sodni svet se s temi ne strinja, vendar ne obrazloži, zakaj se ne strinja. Tudi minister ne poseže vmes in prelaga odgovornost na druge. Na problematiko sem večkrat opozoril na Mandatno-volilni komisiji, ko Sodni svet ob predlogu, da izvolimo sodnika – izbira Sodni svet, da se razumemo, mi ne izbiramo, ampak samo izvolimo –, da Sodni svet predloži podatke, zakaj potrebujemo novega sodnika, kakšno je število sodnikov v Sloveniji, ali res potrebujemo novega, kdo lahko kandidira, kakšne kvalitete ima ta sodnik in primerljivo, kateri sodniki so še kandidirali in zakaj niso bili izbrani. Vsi ti podatki obstajajo. Če kdo meni, da gre za to, da podatki ne smejo v javnost, lahko tudi sejo zapremo in se seznanimo kakšne sodnike imamo in kdo je bil izbran na podlagi katerih kvalitetnih in kvantitativnih kriterijev, vendar tega do sedaj ne dobimo na mizo ob odločanju, koga bomo izvolili. Tukaj sodniki storijo lahko največ sami. Zakonodaja ustrezna obstaja, vendar se ne izvršuje. Pristojnost pa je na tistih predstojnikih sodišč, ki o zadevah odločajo. Mi smo zakonodajo dali predstojnikom sodišč pooblastila in odgovornost. Ta pooblastila morajo začeti izvajati in prevzeti odgovornost za videz vsakega posameznega sodnika na njihovem sodišču, kajti oni so odgovorni za videz sodnikov. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Jasna Murgel.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Večkrat sem dobila občutek, da se pogovarjamo samo o sodstvu danes, čeprav govorimo o zakonu, ki ga je predlagal predlagatelj in se nanaša praktično na celotno pravosodje. Odbor za pravosodje, na katerem smo obravnavali ta zakon, je izrekel, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ampak tega nismo storili kar tako, z enim zamahom roke in kar gladko. Izrekli smo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato ker je njegovemu sprejetju nasprotoval Sodni svet, Zakonodajno-pravna služba, Vlada. Državni svet se niti ni izrekel o tem zakonu. Prav tako sta se izrekla proti Odvetniška zbornica in predsednik Komisije za preprečevanje korupcije. Čeprav vemo in se vsi strinjamo, da je namen zakona dober, smo v Stranki modernega centra mnenja, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker menimo, da je kljub dobremu namenu lahko učinek tega zakona, ob upoštevanju vseh mnenj, ki smo jih dobili, ravno nasproten od tega, kar predlagatelji želijo doseči. Torej, ponuja nam nek hiter poseg v kar pet zakonov s področja pravosodja in tudi v Zakon o preprečevanju korupcije. Iz tega razloga, ker menimo, da takšen hiter poseg, takšen poseg, ki spreminja kar pet zakonov, ne bi dosegel teh učinkov, smo mnenja, da ga ni mogoče sprejeti. Spremembe, kot je napovedala Vlada danes in na seji Odbora za pravosodje in kar večkrat tudi pove, so na poti. Tudi sama delim, tako kot Stranka modernega centra, mnenje, da je v pravosodju treba marsikaj še urediti, še popraviti, zelo veliko prostora je še za spremembe. Krivice seveda niso dopustne, treba jih je popraviti, tudi opravičiti se je kdaj treba za krivico, s tem nimam nobenega problema, ampak priprava zakonov s področja pravosodja je zahtevna in je treba k njej pristopiti premišljeno in k vsakemu zakonu posebej. Nek zakon, ki bi zdaj, kot na primer ZUJF, kar pometel in počistil kar z vsemi zakoni s področja pravosodja, menimo, da ni primeren, ampak, kot rečeno, pri tem se naslanjamo na mnenja vseh relevantnih organov in institucij, ki so v Državnem zboru podali svoja mnenja o tem. V nadaljevanju bomo v Državnem zboru še delali na zakonih, ki bodo namenjeni temu, da se odpravijo pomanjkljivosti v pravosodju, na katere je opozoril predlagatelj in za katere tudi menimo, da bi jih bilo treba sprejeti, kot so večja transparentnost in preglednost, javnost sojenja, ločena mnenja, tudi odgovornost sodnikov, na kar je opozoril Sodni svet, in tako dalje. Za ta zakon pa menimo, da ni primeren, in smo tudi na ta način glasovali na seji Odbora za pravosodje. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Običajno prihajam za to govornico brez papirjev ali pa z zelo malo papirjev, danes jih imam veliko, pa bom povedal, zakaj. Pred nami je torej zakon, ki skuša urejati razmere v pravosodju oziroma najpomembnejši del razmer v pravosodju, in ta zakon ni navaden zakon, ta zakon je ljudski zakon; namreč, 5 tisoč volivcev in nekaj predlaga ta zakon. Odbor je sprejel – toliko zaradi javnosti – stališče, da ta zakon, torej ta ljudski zakon, ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato bomo mi takemu sklepu nasprotovali, ker menimo, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Tu bi lahko končal, pa mi dovolite, da nadaljujem takole. Koalicijski sporazum, gospe in gospodje, pravi, da se boste šli odprti dialog s civilno družbo – njen predstavnik je tamle –, da boste konstruktivno vključevali vse deležnike v pripravo posameznih predpisov – ljudstvo in predstavnik je tamle –, pa ste rekli ne. Torej, lastne koalicijske pogodbe ne spoštujete. Kaj predlaga to ljudstvo – jaz bom rekel zdaj ljudstvo iz temeljnega razloga, ker pač je to ljudski zakon –, izločitev sodnikov, lažji postopek. Dalje predlaga možnost ločenih mnenj, tam, kjer imamo senate, po vzoru Ustavnega sodišča. Nadalje predlaga, da sodstvo analizira kršitve sodnikov in da to vpliva na njihovo napredovanje. Nadalje predlaga možnost snemanja in fotografiranja sodnikov, kar poznajo praktično vse evropske države. Materialno odgovornost sodnikov – Nemci, recimo, vzamejo sodniku 30 % plače in pokojnine, če nezakonito sodi. Nadalje predlaga prehajanje sodnikov med odvetnike z nekim prestopnim obdobjem in ne takoj, kot se dogaja pri nas, da je sodnik danes sodnik, jutri pa odvetnik. In seveda javno objavo premoženja sodnikov. Zdaj pa poglejte, naredil sem eno analizo. Zdaj je govorila gospa Murgel, ki je podprla vse te rešitve tako na odboru kot danes, vse te rešitve je podprla, ampak zakona pa ne bodo podprli. Vse bodo pa rešili, samo jaz to zgodbo poslušam prvič iz leta 2009, ko je tako govorila LDS, drugič jo poslušam iz leta 2012, 2013, ko je tako govoril še potem gospod Zalar, kasneje drugi predstavniki, danes pa vi govorite, ampak jutri vas ne bo več tu, ampak bo nekdo drug. Se pravi, razmere pa bodo iste. Ampak pojdimo po vrstnem redu. Izjemoma govorim – čas, ki mi je še na razpolago, bom izkoristil za to, da povem, kako je potekalo delo na odboru. Poglejte, predlagatelj ima v tem dokumentu tisoč 321 vrstic zapisnika. Toliko se je torej trudil in vsak člen obrazložil. Sam 599 vrstic, kar pomeni, da sem utemeljeval, zakaj posamezna stališča. Gospa Irgl 166, gospa Dimic 130 vrstic, in smo utemeljevali, zakaj ima ljudstvo prav. Gospa Murgel ima 122 vrstic, od tega je polovico proceduralnega, vse ostalo pa se je strinjala z zakonom, vendar glasovala proti. Gospa Irena Košnik Grošelj 18 vrstic proceduralno, čeprav sem prosil, dajte kakšen argument navesti, pa ga niste. Gospod Dušan Radič 10 vrstic, govoril pa je o tem, kako ne bomo kupovali 300 in več kamer za to, da bomo snemali na sodišču. Mislil sem, da je na Murskem valu in da štos govori, v resnici pa je resno mislil. Mi pa ne govorimo o tem, ampak govorimo o tem, da lahko novinarji snemajo. Torej, čisto mimo. Gospod Trček, 5 vrstic – tehnična opozorila, gospa Kotnik Poropat se je razburjala, kako ne smem pred sodiščem povedati, kdo je glasoval za ljudski zakon in kdo je glasoval proti – mimogrede, sem povedal – in kaj se je potem zgodilo. Glejte, glasovali ste o tem zakonu in brez argumentov, niste jih imeli, ker jih niste povedali. Tista najbolj kompetentna oseba gospa Murgel je celo povedala, da se strinja, tako kot zdaj – ampak glasovanje je pa jasno: 8 med vami meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Kaj pa koalicijski sporazum? Torej ste lagali sami sebi. Ampak, glejte, verjamem, da bo ljudstvo na naslednjih volitvah vam rekli, da niste primerni, da bi sedeli na teh stolih, kjer danes sedite. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Pozdravljeni vsi prisotni! Predlog zakona o ukrepih za vzpostavitev javnosti, preglednosti in odgovornosti v pravosodju, ki ga je v zakonodajni postopek vložila skupina volivk in volivcev, se nanaša na mnoga področja v pravosodju, v velikem delu pa na delo sodnikov. Tako, denimo, predlagajo uvedbo javnosti rezultatov glasovanja in ločenih mnenj sodnikov, zahtevo, da se ugodi prvi zahtevi za izločitev sodnika, možnost snemanja sojenja in fotografiranja sodnikov ter vzpostavitev javne evidence sodnikov kršiteljev človekovih pravic. Predlog določa tudi uvedbo odškodninske odgovornosti sodnikov in državnih tožilcev ter dostop javnosti do njihovega premoženjske stanja. Če bi bil zakon sprejet, pa bi se preprečilo tudi takojšnje prehajanje sodnikov in tožilcev v odvetniški poklic. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da je treba zagotoviti večjo preglednost in učinkovitost v našem pravosodnem sistemu, pa vendar predlaganih sprememb zakonov ne podpiramo. Naj na kratko povzamem naše predloge oziroma razloge za takšno odločitev. V zvezi s tem predlogom zakona smo prejeli številna negativna mnenja praktično vseh zainteresiranih deležnikov in stroke. Bistveni očitek predlogu zakona je poseg v ustavno varovane pravice. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je zapisala svoje pripombe na predlog zakona, ki, mimogrede, posega v določila petih zakonov s področja pravosodja kar na 13 straneh. To že samo zase pove svoje. Ena od pomembnih pripomb Zakonodajno-pravne službe je, da predlog zakona ne upošteva načela delitve oblasti, to je načela, ki ga je pri sprejemanju zakonov treba dosledno upoštevati. Glede na to, da se večina predlaganih rešitev nanaša na položaj sodnikov, je treba upoštevati določbo oziroma določila Ustave Republike Slovenije, ki določajo, da sodniki, ki opravljajo svoje funkcije, da so sodniki neodvisni in vezani na ustavo in zakon, torej na ustavo in zakon. Nekatere predlagane rešitve pa bi posegle prav v to ustavno pravico. Glede predlaganega zakona lahko rečemo, da vsebuje kar nekaj predlogov sprememb in dopolnitev institutov, ki so v veljavni zakonodaji že ustrezno urejeni. Tako denimo z institutom izločitve sodnika. Podobno lahko rečemo tudi za predlog sprememb glede vodenja zapisnika. Že veljavna zakonodaja dopušča vodenje zapisnikov v elektronski obliki, prav tako je tudi mogoče snemanje narokov. Po drugi strani pa je nekaj predlaganih sprememb že vključenih v predloge, ki jih pripravljajo na Ministrstvu za pravosodje. Tako so v pripravi spremembe Zakona o pravdnem postopku, Zakona o kazenskem postopku, Zakona o sodiščih, Zakona o sodniški službi ter Sodnega reda. Glede na to, da gre za zahtevno materijo je k spremembam treba pristopiti na podlagi predhodne skrbne analize stanja, tako da bodo pripravljene sistemske rešitve, ki ne bodo posegale v ustavno varovane institute in pravice, ki sem jih že tudi nekaj naštela. Zato v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije pričakujemo, da bodo s strani Vlade kmalu v zakonodajni postopek vloženi dobro pripravljeni in strokovno usklajeni predlogi zakonov, ki bodo pripomogli k izboljšanju stanja v pravosodju. V Poslanski skupini Desus bomo podprli predlagan sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. IN 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na SKUPNE UVODNE PREDSTAVITVE O PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MOTORNIH VOZILIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU IN O PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVILIH CESTNEGA PROMETA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 50 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Igorjem Zorčičem. Za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov zakonov dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Področje tako imenovanih petindvajsetic je razmeroma neurejeno. Gre za mopede, ki imajo nekako tehnične lastnosti mopedov, ki jih poznamo, ki so registrirani, za katere je potrebno zavarovanje, obvezno nošenje motoristične čelade, pri čemer ni niti znan razlog, zakaj je to področje nekako ostalo neregulirano. Pri teh mopedih, naj jih imenujem tako, je znano, da vozniki zadnje ne potrebujejo nobenih papirjev, ne potrebujejo čelad, slišati je pa tudi s terena, da gre za vozila, ki so velikokrat predelana, odpravljen so blokade in, bom rekel, ta vozila dosegajo ali celo presegajo hitrostih tistih vozil, ki so registrirana in tehnično pregledana in zavarovana. Prav z namenom zagotavljanja večje varnosti je treba to področje urediti. Zakonski predlog v zvezi z urejanjem tega področja je v mesecu aprilu letošnjega leta vložila Poslanska skupina Nove Slovenije. V prvi obravnavi je dobil podporo tudi nekaterih koalicijskih poslancev, vendar pa je zaradi pomislekov Zakonodajno-pravne službe, da bi s sprejetjem zakona nastale nekatere ustavnopravne posledice, ki bi bile v nasprotju z ustavo se je koalicija odločila, da tega zakona v nadaljevanju ne podpore in da zadevo poskuša rešiti na način, da bo ugodil tistim pomislekom Zakonodajno-pravne službe. To je tako, da se zadeva uredi v dveh zakonih, pri čemer moramo vedeti, da imamo danes na vladi še en zakon, ki tudi pravzaprav obravnava to področje, to je Zakon o voznikih. V zakonskem predlogu oziroma dveh zakonskih predlogih, ki sta na mizi, urejamo to področje petindvajstetic na način, da jih bo poslej treba registrirati, zavarovati, opraviti tudi tehnični pregled, sicer v skladu s pravili, ki že veljajo, to je, recimo, za novo vozilo štiri leta od nakupa vozila. Dodajajo pa se tudi nekatere izjeme, ki petindvajsetice, torej tem motorjem, ki imajo konstrukcijsko omejeno hitrost do 25 kilometrov na uro, še vedno razlikuje od ostalih mopedov, torej tisti, ki gredo 50 kilometrov na uro, in sicer v tem, da bo mogoče pri uporabi takšnih petindvajsetic uporabljati bodisi homologirano motoristično čelado ali pa kolesarsko čelado. Zakonski predlog torej sledi temu namenu, da se zagotovi večja varnost udeležencev uporabnikov teh vozil, teh mopedov, hkrati pa tudi, da se poveča nekako sledljivost teh vozil. V medijih je bila možnost prebrati, da naj bi bilo takšnih vozil 20 tisoč, dejansko teh evidenc ni, ker niso nikjer vpisana, nikjer registrirana in ne vemo niti, koliko takih vozil se po naših cestah vozi. V zvezi s tem nastajajo težave s krajami, s težkim dokazovanjem lastništva, prav tako pa s sledljivostjo prekrškov in prekrškarjev. Marsikdo je že bil priča kakšni objestni vožnji, recimo, taki, ki je že pomenila prekršek kakšnega voznika, pa dejansko ni mogel nič ukrepati, ni mogel niti videti registrske številke, ker je takšno vozilo ni imelo. Tudi policija, recimo, če je zasledila kakšen takšen prekršek, se je velikokrat zgodilo, da storilca prekrška enostavno ni mogla izslediti. Posebnost zakona je tudi širša definicija kolesa, recimo, temu po domače bicikla. Med kolo se šteje sedaj po novem tudi kolo, ki ima pomožni električni motor z močjo do 250 vatov, ki pomaga kolesarju, se pravi, mora iti še vedno za klasično kolo, ki ima pedala, in se ta motor ustavi, ko kolo doseže hitrost 25 kilometrov na uro. To so tako imenovani pedeleci, v tujini imajo že ta naziv. Po naši zakonodaji bodo zajeti v okvir koles. V zakonu se kot novost ureja tudi obveznost nošenja čelade do dopolnjenega 18. leta. Po naši oceni je to pomemben prispevek k večji varnosti v prometu. V bližnji zgodovini smo bili tudi priča nesrečam kolesarjev, ki niso imeli zaščitnih čelad. Ta omejitev, ki je vnesena v zakon, določa, da je obvezno nošenje čelade do dopolnjenega 18. leta starosti, seveda pa to ne pomeni, da tisti, ki so starejši, da ni zaželeno, da jo nosijo. Mislim, da moramo biti vsi vzgled predvsem mladim z nošenjem čelade, torej s tem, da damo nekakšen poudarek večji varnosti v prometu, tudi na kolesih. Toliko z moje strani. Hvala.
Predloga zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročil odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Danilu Antonu Rancu.
Predsednik, hvala za besedo. Seveda lep pozdrav poslankam in poslancem! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 22. seji 7. 9. 2016 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki ju je v Državni zbor v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagatelja podal poslanec Igor Zorčič in podobno kot danes, predstavil poglavitne rešitve, ki jih vsebujeta oba predloga zakonov Mnenje Zakonodajno-pravne službe h predlogoma zakona je podala mag. Andreja Kurent in poudarila, da so nekatere njihove pripombe ustrezno upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin k obema novelama zakonov, ob tem pa je izpostavila, da v primeru novele Zakona o motornih vozilih ostajajo določene nejasnosti glede same definicije, ki naj bi ločila kolo s pomožnim motorjem od mopeda. Glede novele Zakona o pravilih cestnega prometa pa je dodala, da ta zakon še vedno uporablja tako pojem kolesa kot tudi kolesa s pomožnim motorjem, čeprav se z amandmajem ta pojma enačita. Mnenje k predlogoma zakona je podal tudi predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Jernej Verbič in izpostavil, da komisija podpira oba predloga zakona. Poudaril je, da podpirajo zlasti rešitev, da se kolesa s pomožnim motorjem, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, uvrstijo med mopede in s tem med vozila, za katere se zahteva registracija ter posledično tehnični pregled in sklenitev zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Po njihovem mnenju je to nujno, saj se tovrstnim vozilom v praksi pogosto odstranjujejo blokade omejevanja hitrosti, zaradi česar dosegajo bistveno višje hitrosti in s tem posledično predstavljajo večje tveganje za varnost v cestnem prometu. Poudaril je, da je komisija izrazila podporo tudi predlagani rešitvi za obvezno uporabo zaščitne čelade za voznike in potnike mopedov, ne glede na starostno omejitev. V razpravi je bilo s strani večje skupine opozicijskih poslancev poudarjeno, da nasprotujejo predlagani vsebini obeh novel, saj po njihovem mnenju ne bodo izboljšala stanja na področju razlikovanja med kolesi s pomožnim motorjem in mopedi, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Glede predvidene registracije mopedov pa so menili, da predlagana ureditev predstavlja administrativne in finančne obveznosti za lastnike teh vozil, ki pa so jih kupili ravno s pričakovanim manjšem obsegu tovrstnih obveznosti. Posledično je bilo s strani Poslanske skupine NSi predlagano, da se za mopede uvede nujno sklenitev obveznega osnovnega zavarovanja, na podlagi katerega bo v primeru povzročene prometne nesreče krita odgovornost, ne pa seveda registracija teh vozil, temveč zgolj uporaba identifikacijskih tablic. Poleg tega so predlagali tudi ureditev, po kateri bi vozniki in potnik na kolesu s pomožnim motorjem, katerega konstrukcijska značilnost ne omogoča hitrosti, večje od 25 kilometrov na uro, morala uporabljati zaščitno čelado do dopolnjenega 18. leta. S strani predlagatelja pa je bilo zlasti poudarjeno, da je kljub izraženim pomislekom nekaterih opozicijskih poslancev mogoče ugotoviti, da v osnovi vsi težimo k podobnim ciljem, ki se jih želi doseči z obravnavanima novelama in se jih je želelo doseči tudi z novelo Zakona o pravilih cestnega prometa, ki ga je v zakonodajni postopek aprila letos vložila Poslanska skupina NSi. V zvezi s pomisleki o jasnosti definicije, ki naj bi razlikovala med kolesi s pomožnim motorjem in mopedi je spomnil, da je Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju v predlogu novele Poslanske skupine NSi opozorila ravno na spornost uporabe pojma kolo s pomožnim motorjem, saj definicija takšnega vozila do sedaj ni bila posebej opredeljena. Glede različnih mnenj v zvezi s predvideno uvrstitvijo te vrste oziroma med mopede in s tem med vozila, za katere se zahteva registracija, pa je izrazil stališče, da je ta rešitev edina mogoča. Sistem namreč ne pozna pojma identifikacija, na podlagi katere bi bilo možno izdati identifikacijsko tablico, temveč je mogoče vozilo identificirati zgolj na podlagi registracije. S predvideno ureditvijo uporabe čelade pa se je oprla na mnenje Javne agencije za varnost prometa, ki zagovarja uporabo čelade, saj v primeru prometnih nesreč ta dokazljivo pripomore k ublažitvi poškodb udeležencev. Po razpravi je odbor k obema predlogoma zakona sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD, ni pa sprejel amandmajev Poslanske skupine NSi. Odbor je nato v skladu s 118. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemnu Grebenšku.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki sta ju v obravnavo Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem, zasledujeta temeljni cilj, in sicer zagotovitev višjih standardov varnosti voznikov in potnikov na kolesih, kolesih s pomožnim motorjem in mopedih, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, zato ju Vlada Republike Slovenije podpira. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih se bo zagotovil večji nadzor nad lastništvom teh vozil, kar bo vodilo v zmanjšanje števila kršiteljev cestnoprometnih predpisov, lažjo identifikacijo in izsledljivost prekrškarjev ter zmanjšanje števila kraj tovrstnih vozil. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa pa se spreminja definicija kolesa; pri voznikih in potnikih na kolesih se zvišuje starostni pogoj za uporabo zaščitne kolesarske čelade s 14 na 18 let, pri voznikih in potnikih na mopedih, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, pa se uporaba zaščitne čelade določa ne glede na starost. Kot ustrezna zaščitna čelada se na mopedih, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, šteje tako uporaba kolesarske zaščitne čelade kot tudi homologirane zaščitne motoristične čelade. Pri pogojih za udeležbo mopedov, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, se kot površina določa kolesarski pas, kolesarska steza ali kolesarska pot, kjer navedenih površin ni oziroma niso prevozne, pa se smejo voziti tudi ob desnem robu smernega vozišča v smeri vožnje. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Po zavrnitvi predhodne novele zakona nam je bilo obljubljeno, da bo problematiko koles s pomožnim motorjem z novelami treh zakonov sistemsko in celovito, kot pogosto slišimo, uredila Vlada. V Združeni levici menimo, da je področje koles s pomožnim motorjem treba zakonsko bolje urediti. Gre za kolesa z istim izgledom kot kolesa z motorjem, ki lahko dosegajo hitrosti do 45 kilometrov na uro, so običajno cenejša, tehnično pa se razlikujejo le po vgrajeni elektronski blokadi, ki preprečuje pospeševanje nad 25 kilometrov. Blokado se da z manjšim tehničnim posegom odstraniti in potem seveda kolo lahko dosega precej večjo hitrost od 25 kilometrov na uro, z dodatnimi posegi v izpušni sistem in zobnike pa celo hitrosti do in včasih celo čez 90 kilometrov na uro. Kar pa se tiče same udeležbe v prometu, veljajo za njih ista pravila kot za kolesa; lahko jih vozijo mladoletniki, brez opravljenega CPP preizkusa in brez zaščitne varnostne čelade ter brez registrskih tablic. Novelo NSi, ki je področje koles z motorjem urejala na razmeroma preprost in do uporabnikov prijazen način, je koalicija zavrnila z že standardnim patetičnim izgovorom, citiram, o "nesistemskosti in necelovitosti". Zdaj smo dobili slab, površen in nedodelan paket novel dveh zakonov, paket poimenovan "lex Zorčič", po prvopodpisanem predlagatelju. Zakaj se koalicija ni zadeve lotila celovito, sistemsko, kot radi rečejo, ter predlagala še novelo Zakona o vozilih, ne ve nihče; zdaj smo slišali, da pride čez čas. Ni jasno tudi, zakaj Vlada zdaj ta dva zakona podpira, če je stvar še vedno nesistemska. Ponesrečen predlog opredeljuje – poslušajte –, kolo s pomožnim motorjem na način, da bo nekdo, ki kupuje kolo s pomožnim motorjem, moral najprej diplomirati iz prava, pa ne v Sloveniji, preden bo mogoče razumel, kaj sploh kupuje. Če ima stvar električni motor in pedala, je kolo z motorjem, če ima samo električni motor in ne pedal, je moped, če ima bencinski motor, pa je ne glede na to, ali ima pedala ali ne, tudi moped. Za kolesa z motorjem veljajo ista pravila cestnega prometa kot za kolesa, za mopede z omejitvijo hitrosti do 25 kilometrov pa veljajo posebna pravila, ki so ista, kot so pravila, ki veljajo za kolesa in kolesa s pomožnim motorjem. Čelada bo po novem obvezna do dopolnjenega 18. leta tudi za voznike koles, kar lahko onemogoča projekte trajnostne mobilnosti, kot je urbana izposoja koles, na primer ljubljanski Bicike(Lj). Po 18. letu uporaba čelade za kolesa s pomožnim motorjem ne bo več obvezna, bo pa obvezna za mopede, tudi tiste z omejitvijo hitrosti 25 kilometrov na uro. Verjetno, če bi vas potem, kar sem prebral, vprašal, kako se skuha jota, še tega ne bi vedeli. Kako kolo z električnim pomožnim motorjem s pedali zmanjša poškodbe glave v primerjavi s tistimi, ki pedal nima, ima pa popolnoma iste tehnične zmogljivosti, je verjetno jasno samo predlagatelju ali pa še njemu ne. To ni hec. Zakon je žal tak. Obvezna registrska, ne identifikacijska, kot je bil prvotni predlog, ampak registrska tablica bo povzročila nevšečnosti prebivalcem bolj oddaljenih krajev, ki so že tako ali tako pogosto prikrajšani, ki bodo motorje z omejitvijo hitrosti do 25 kilometrov vozili na registracije v nekaterih primerih tudi do 50 kilometrov daleč; skratka, dve uri, upoštevaje cestno prometne predpise v eno smer. V Združeni levici smo se pri prejšnji noveli Zakona o pravilih cestnega prometa zelo zavzeli za njeno sprejetje, zaradi političnega prestiža koalicije, zlasti CMC, je morala tista novela pasti. Dobili smo, milo rečeno, vladno skrpucalo, vloženi amandmaji zadevo izboljšujejo in delajo življenjsko. Amandmaje bomo podprli in v primeru, da bodo sprejeti, tudi zakon, sicer pa takšnega zakona iz neke osnovne odgovornosti do Državnega zbora, do tega, kar tukaj počnemo, da smo nekako zakonodajna oblast, ki naj bi sprejemala neke zakone, ki če že zadev že ne izboljšujejo, jih vsaj ne poslabšujejo in ne delajo komplicirane do nezavesti, seveda ne moremo podpreti. Hvala za besedo.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo mag. Matej Tonin.
Dober dan, kolegice in kolegi poslanci! Malokdaj, pa vendar se tudi zgodi, da bi lahko rekel po zgledu sina znanega ali pa ljubljanskega župana, da je stališče Nove Slovenije enako prejšnjemu stališču. Kot sem dejal, malokrat se zgodi, ampak tokrat bi pa lahko v celoti Nova Slovenija podpisala stališče Združene levice. Naj uvodoma zelo jasno povem, kaj je razlika med zakonom poslanca Zorčiča in zakonom, ki ga je predlagala Nova Slovenija, pa je bil žal zavrnjen. Zorčičev zakon predvideva in uvaja registracijo tako imenovanih petindvajsetk, mi pa tej registraciji nasprotujemo. Da bom zelo plastičen in jasen; po predlogu, ki ga je dala Nova Slovenija, bi moral moj sosed Janez Novak, iz Zgornjega Tuhinja, petindvajsetko peljati nikamor, ampak bi zgolj vzel njene dokumente in jih nesel na Upravno enoto Kamnik, ki je približno oddaljena 15, 16 kilometrov, na tej upravni enoti bi dobil identifikacijsko tablico, odnesel bi jo domov in namestil na to tako imenovano petindvajsetko in zadeva bi bila urejena. To je bil predlog Nove Slovenije. Po predlogu poslanca Zorčiča bo moral pa Janez Novak iz Zgornjega Tuhinja to vozilo odpeljati v Kamnik in še nekoliko naprej, v Podgorje pri Kamniku, kjer imajo tehnične preglede, tam opraviti celoten postopek tehničnega pregleda, odpeljati vozilo na stezo, plačati vse dajatve in, šele ko bo to storil, bo to vozilo tudi registrirano in primerno za uporabo. To je bistvena razlika med predlogom poslanca Zorčiča in predlogom Nove Slovenije. Da se vrnem na začetek. Zakaj smo se pravzaprav tega problema lotili? V Sloveniji imate več različnih kategorij, če želite, definicij vozil, ki bi jim tako ali drugače lahko rekli motorji. Še pred tem imate na primer kategorijo kolesa, potem imate kolesa s pomožnim motorjem, mopedi in tako dalje. Če se osredotočim samo na kategorijo kolesa s pomožnim motorjem, so bila to vozila, ki si jih lahko vozil s kolesarskim izpitom, ki si jih lahko vozil po kolesarski stezi in za katere čelada ni bila obvezna. Številni prodajalci motornih vozil so se znajdi in homologirali številne mopede, tako da so jim ustavili blokado, da ta vozila niso šla več kot 25 kilometrov na uro in so jih lahko državljani uporabljali kot kolesa s pomožnim motorjem. To je bilo uporabno za številne mlade za prevažanje in potovanje po mestu kot tudi za druge uporabnike. Seveda pa so pri tem nastajale tudi težave. Ena izmed te so bile goljufije, da so pobirali blokade ven in da so ta vozila šla hitreje. Pojavljala se je škoda, ker so ta vozila povzročala nesrečo, in pojavljale so se tudi hude poškodbe, zaradi tega ker ni bilo treba uporabljati čelade. Kaj predlagamo mi? Predlagali smo, da bi goljufije preganjali tako, da bi nameščali identifikacijske tablice, s čimer bi lahko policija na daleč izsledila morebitne kršitelje zakona, predlagali smo neko obvezno zavarovanje v višini do 30 evrov, da bi se krila nastala škoda v primeru nesreč in podobnih zgodb, in predlagali smo tudi obvezno uporabo čelado do dopolnjenega 18. leta starosti. Ampak, kot smo danes že slišali, vladna koalicija ta naš predlog, ki je bil, kot je dejal poslanec Trček, preprost in enostaven, zavrnila. Danes imamo pred seboj tako imenovani Zorčičev zakon, ki bo kaznoval vse državljane ne zgolj tistih, ki kršijo zakon, in takih državljanov je vsaj 20 tisoč in teh 20 tisoč državljanov bo kaznovanih s tem, da bodo imeli dodatne stroške in da bodo podvrženi dodatni birokraciji, kar pa ni dobro, zato bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije Zorčičevemu zakonu nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo enotni glede tega, da so ti predlogi sprememb zakonov, Zakona o motornih vozilih in Zakona o pravilih cestnega prometa, neustrezni, nesmiselni in škodljivi za državljane. Prepričani smo, da se pod pretvezo varnosti želi polniti proračun in kovati dobičke izvajalcem tehničnih pregledov ter tudi zavarovalnicam. Ali je to smiselno? Ne. Mi tega nočemo in teh predlogov zagotovo tudi ne bomo potrdili. Pri sami izvedbi Zakona o motornih vozilih predvsem na podeželju vidimo izredno velike probleme. Zakaj? Zaradi tega, ker izvajalci tehničnih pregledov so v mestu, medtem ko uporabniki teh vozil so tudi 25 in 30 kilometrov oddaljeni. Ti bi pač morali priti tja, da opravijo tehnični pregled teh vozil – ob slabi cestni infrastrukturi, seveda. Prav zaradi tega, namesto da bi se povečala varnost, da ne bi bili izpostavljeni nevarnostim v cestnem prometu, dobimo neko popolnoma drugo sliko. Naj nadaljujem. Bilo je ogromno izrečenega v tej smeri, da je težko izslediti kršitelje, da je velikokrat tudi izredno težko najti ukradena tovrstna vozila. Na podlagi razgovorov z določenimi ljudmi iz stroke – so nam zatrdili, da to sploh ni tako. Pravi nadzor s strani policije je lahko učinkovit v vsakem primeru. Kar se tiče dokazovanja lastništva vozila, je treba, tudi če bo registrska tablica in tudi takrat, če tega ni, pa ima, recimo, kot je dober predlog Nove Slovenije, samo identifikacijsko tablico, za neprimerno nižje stroške kot v tem primeru – se da ugotoviti tako, da lastnik, ki hoče dokazovati lastništvo, mora predložiti temu ustrezno dokumentacijo. In to so dejstva. Kar se tiče določenih prihodkov za proračun, seveda na račun poseganja v žepe davkoplačevalcev, državljanov Republike Slovenije, pa smo po dosegljivih informacijah, tako tudi iz medijev, prišli do naslednjega izračuna. Na podlagi 20 ali 25 tisoč tovrstnih vozil, ki bodo prvič prišla pred organe za registracijo oziroma v postopek, kaže, da bi okoli 350 tisoč evrov imeli prihodkov izvajalci tehničnih pregledov in okoli 260 tisoč – to so zelo okvirni podatki, vendar temelječi na informacijah, ki obstajajo – proračun. Lepo. Mislim, da se varnosti v prometu ne dosega in se nikoli ne bo dosegala na ta način, pač pa z odgovornim obnašanjem vseh udeležencev v prometu, s preventivo, ozaveščanjem in z ustrezno infrastrukturo. Smatramo, da je treba v to smer tudi razmišljati in smo prepričani, da je to prava pot. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Marjan Dolinšek.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, vsi prisotni, lep pozdrav! Novela Zakona o motornih vozilih in novela Zakona o pravilih cestnega prometa sta bili vloženi s strani koalicijskih poslanskih skupin z enim samim ciljem: zagotoviti višje standarde varnosti koles z motorjem oziroma tako imenovanih mopedov ter posledično vseh drugih udeležencev v prometu. Danes te petindvajsetke lahko vozijo mladi vozniki, uporaba zaščitnih čelad ni obvezna, teh mopedov ni treba registrirati in jih je zato v primeru prekrškov praktično nemogoče izslediti. Da je vse skupaj še bolj nevarno, se v praksi pojavlja znatno število kršitev, ki se nanašajo na predelavo teh motorjev s strani uporabnikov z namenom povečanja hitrosti na način, da odstranijo vgrajene blokade za doseganje najvišje dovoljene hitrosti 25 kilometrov na uro. Tudi s temi kršitelji ima policija velike težave, saj na vozilu ni nikakršne oznake, s katero bi lahko lastnika izsledili. V Državnem zboru smo to temo obravnavali že pred poletjem, ko se je izkazalo, da predlagane rešitve niso bile primerno umeščene v obstoječi pravni red, kar bi prestavljalo resne probleme pri izvajanju, zato smo v Poslanski skupini Stranke modernega centra pripravili ustrezne novele z rešitvami, ki bodo rešile te težave v praksi. Pri tem je pomembno to, da je bila politika enotna glede tega, da je treba zvišati standarde varnosti uporabe koles mopedov in udeležencev v cestnem prometu, da je treba uvesti obvezno uporabo varnostne čelade pri voznikih mopedov, da je treba ta vozila primerno identificirati in zavarovati ter da morajo ta vozila biti tudi tehnično neoporečna. Očitno pa si je politika enotna samo do takrat, ko pri neki zadevi ne zazna priložnosti pridobivanja političnih točk in tokrat, žal, na račun varnosti v prometu. Ker bo danes razprava tekla predvsem o dveh amandmajih, ki konceptualno rušita predlagane spremembe. Vsi razumemo, kaj se skuša s tema amandmajema prikazati; populistično se skuša prikazati, da gre za občutno razliko med identifikacijsko kartico in registracijo, ko pa v samem bistvu govorimo o isti stvari. veste, ker tudi identifikacijske tablice ne bi bile zastonj, kot to trdijo predlagatelji amandmajev, mi danes ne poznamo in nimamo vzpostavljene evidence identifikacijskih tablic, imamo pa evidenco registriranih vozil. To, da bi ob obstoječem sistemu uvajali neko novo evidenco, je neekonomično, kar bi se najverjetneje izkazalo kot bistveno večji strošek za končnega uporabnika kot v primeru, ko skušamo ta vozila vključiti v sistem, ki že obstaja. To, da uporabnike ta identifikacijska tablica ne bi nič stala, je navadno izkrivljanje resnice in postavljanje računov brez krčmarja. In od kod naj bi se vzelo? Iz proračuna! Z računa državljank in državljanov, ker verjetno se strinjamo, da samo imeti neko tablico, ni dovolj, ampak da je potrebno v nekem sistemu beležiti tudi podatke o uporabniku, da se zagotovi sledljivost. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlagane rešitve podprli, saj vemo, da z njimi kratkoročno lahko zagotavljamo boljše standarde varnosti v cestnem prometu, dolgoročno pa zagotovo prispevamo k višji prometno varnosti kulturi vseh udeležencev v prometu.Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih in Zakona o pravilih cestnega prometa ne bomo podprli. Ta dva zakona pa urejata status kolesa s pomožnim motorjem. Ne bomo ju podprli zato, ker povsem na novo finančno obremenjuje državljane in uvajata nove administrativne postopke. Predlagatelj gospod Igor Zorčič predlaga, da se za kolo s pomožnim motorjem, katerega konstrukcijska določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, uvede tehnični pregled, registracija in sklene zavarovanje. Menimo, da je predlagatelj šel iz ene skrajnosti v drugo. Res je, da doslej to področje ni bilo urejeno, vendar to je pa prehod v drugo skrajnost, in to za kolo s pomožnim motorjem, ki ima povprečno hitrost tam nekje okoli 15 kilometrov na uro. Skratka, ne gre za veliko in hitro prevozno sredstvo, ampak gre za kolo s pomožnim motorjem. Sedaj, če pogledamo finančno; po viru časopisa Financ od včeraj stane registracija novega ali pa prva registracija takšnega kolesa 46,34 evra, če prištejemo še tehnični pregled in zavarovanje je to 80 evrov za lastnika kolesa s pomožnim motorjem. Če pomnožimo še 20 tisoč imetnikov teh koles, pridemo do nove obremenitve teh lastnikov, reci in piši, za milijon 600. Milijon 600 boste lastniki teh koles s pomožnim motorjem vplačali državi ob veljavnosti tega zakona. Zato ker gre za dodatno povsem novo obremenitev, v Slovenski demokratski stranki takih predlogov ne podpiramo, podprli pa bomo amandmaje Nove Slovenije, ki predlaga, da se uvede evidenčna tablica. Skratka, gre za urejen evidenčni sistem in da se tudi sklene zavarovanje za kolesa s pomožnim motorjem, kar pa je tako finančno kot tudi s samimi postopki bistveno manj obremenjujoče za vse lastnike teh koles. Tega zakona v Slovenski demokratski stranki oziroma obeh zakonov ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar z ekipo, spoštovani kolegice in kolegi! Predloga novele Zakona o motornih vozilih in novele Zakona o pravilih cestnega prometa sta vsebinsko povezana, zato bomo tudi mi, kot ostale poslanske skupine, predstavili skupno stališče. Nastanek obeh predlogov je spodbudil predlog zakona druge poslanske skupine, ki smo ga obravnavali pred parlamentarnimi počitnicami in ki, žal, kljub dobrim namenom predlagatelja ni bil dovolj domišljen. Zato smo v koaliciji želeli realizirati dobre ideje takratnih predlagateljev z namenom, da se zagotovi večja varnost uporabe vozil s pomožnim motorjem, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Veljavna zakonodaja namreč takšna kolesa s pomožnim motorjem, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, ne uvršča med mopede, zato jih trenutno ni potrebno registrirati, prav tako pa ni obvezna uporaba čelade za voznike in potnike. V prometu se pojavlja vedno več takih vozil, ki sicer imajo vgrajene blokade, da vozilo ne more razviti hitrosti, višje od 25 kilometrov na uro. Žal pa je dosedanja praksa pokazala, da se tovrstnim vozilom pogosto odstrani blokada za omejevanje hitrosti, zaradi česar dosegajo bistveno višje hitrosti. Ker taka vozila do sedaj tudi niso imela registrskih tablic, zato jih ob prekrških ni bilo mogoče izslediti, zato s tema dvema predlogoma zakonov uvrščamo ta vozila med mopede. Obenem se uvaja obvezna registracija, ki bo temeljila na dokazilu o lastništvu, sklenjenem zavarovanju avtomobilske odgovornosti in tehnični brezhibnosti vozila. To pomeni, da bo vozilo imelo registrske tablice, kar bo ob morebitnih prekrških omogočalo lažjo prepoznavo teh vozil. Rad pa bi izrazil presenečenje nad tako močnim nasprotovanjem obema predlogoma zakona, še posebej s strani organizacije, za katere bi pričakovali, da se zavedajo pomena varnostne opreme, učinka večjega nadzora in da želijo mladoletnike, ki najpogosteje uporablja te mopede, čim bolj zaščititi pred pogosto lahkomiselno vožnjo. Najlažji način identifikacije je preko registracije vozila in sklicevanje na socialne posledice ni na mestu, sploh če vemo, da takšni novi skuterji stanejo od 500 evrov dalje, registracija takšnega mopeda pa naj bi bila v razponu od 80 do 150 evrov, če bo potrebno pridobiti potrdilo o skladnosti. Še posebej pričakujem, da bo Nova Slovenija, ki je sprožila te spremembe zakonodaje, podprla oba predloga zakonov, če seveda njihov prvi predlog ni bil zgolj manever za pridobivanje medijskega prostora. Naša poslanska skupina bo seveda oba predloga zakonov podprla. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Novela zakona, ki je pred nami, torej, kot že slišano in povedano, ureja status kolesa z motorjem, katerega konstrukcijska hitrost ne presega 25 kilometrov na uro in se po tehnološki plati razlikuje od koles, s katerimi pa so trenutno po črki zakona sicer izenačeni. Odsotnost sodobne definicije tako pomeni, da danes predvsem mlajši udeleženci v prometu vozilo, ki je po tehničnih karakteristikah bolj podobno motornemu kolesu kot kolesu, uporabljajo, ne da bi bili zagotovljeni ustrezni standardi varnosti tako z vidika obnašanja in rabe v prometu kot tudi z vidika tehnične ustreznosti. Da bi preprečili nevarno rabo, sistematično nekaznovanost prekrškarjev iz razloga neizsledljivosti, neuporabe varnostnih čelad ter v čim večji meri tudi možnost tehnoloških manipulacij, je treba tudi skozi novelo tega zakona uveljaviti in posodobiti definicijo kolesa z motorjem, ki bo ustrezala tudi dogovorjenim skupnim evropskim standardom. Ker ocenjujemo, da ta zakon na celovit način, skupaj z zakonom, ki ga bomo obravnavali pri naslednji točki dnevnega reda, to dosega, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenem Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih niso bili vloženi, zaključujem z drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16 . točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE Z OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVILIH CESTNEGA PROMETA, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2016. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Pozorno sem poslušal obrazložitve in ne morem si kaj, da se sprašujem, ali smo v cirkusu ali smo v resnem parlamentu. Ti argumenti, ki so bili zdaj predstavljeni v podporo tema dvema Zorčičevima zakonoma, so pa res za lase privlečeni. Jaz tega dejansko ne podpiram, teh dveh zakonov. Mislim, da je bila razprava na odboru zelo korektna in konsistentna in ob tem, ko strokovna javnost in ministrstvo pove, da zahteva za tehnični pregled je prišla samo s strani kolega Zorčiča in ne s strani strokovnih služb, je zadeva popolnoma jasna. In ko še Desus govori, da dodatne obremenitve ne bo, pa res ne vem, ali smo z lune padli. Ves čas govorite o nekih novih skuterjih, o nekih novih vozilih – ali se kdo vpraša, koliko teh vozil je že v lasti naših občanov? In vsi ti občani bodo zaradi tega našega zakona morali ta vozila peljati na registracijo. Govorili ste o 15, 20 kilometrih, pri meni pomeni to tudi 70, 80 kilometrov. Ali bomo uvedli tudi poskusno tablico, da se bo nekdo zdaj peljal na tehnični pregled s tem vozilom? Ali ste pozabili, da bo moral nekdo to vozilo naložiti na neko drugo vozilo, ki je registrirano, zato da ga bo peljal na tehnični pregled? Kdo bo to plačal? Govorimo o starih ljudeh, ki imajo te kolesa s pomožnim motorjem, zato da se lažje prevažajo po vaseh, po naseljih, ne samo po mestih, ne samo po Ljubljani in še kje. Res ne razumem kolega Zorčiča, da pride na ministrstvo in zahteva, da se to vgradi v zakon, čeprav to ni bil njihov strokovni predlog. Že s tega razloga je ta zakon oziroma obe noveli za zavrniti. Poleg tega pa, kolegi poslanci, ki ste bili v odboru, ste ves čas navajali, da je predlog kolega Tonina sicer dober, rešuje vse to, kar govorite o varnosti in o vsem, vendar ni sistemski in je treba v teh zakonih zadevo popraviti. Potem pa pridete s popravilom oziroma popravki dveh zakonov; in za vas je to sistemskost. Ob tem, da se celo v SMC lažete, da je gospod Tonin govoril, da je njegov predlog praktično brezplačen. Nikoli ni bilo tega. Ves čas je bilo govora, da tudi identifikacija bo nekaj koštala, po domače povedano, vendar ne bo zahtevala neke dodatne logistike, ker vi vsi pozabljate, ta vozila so že v prometu, niso vsa nova in jih ne bo nekdo na novo kupil in registriral, ampak bo moral tudi tisti, ki jih že uporablja, registrirati zaradi vaše neumnosti. Vprašajte se že, kaj sprejemate, če že sistemsko rešujete, rešite tako sistemsko, da bo prav, da bo res varnost. In govorite o varnosti, s tem da bo tehnični pregled, pa vsi govorite, da se vse te blokade lahko odstranijo. Ja ljubo bog, no! Na tehnični pregled ga bo ravno tako peljal tisti, ki ima namen blokado ven vzeti, po tehničnem bo pa blokado ven vzel. In kaj ste vi dosegli? Nič. Strošek za uporabnika in čisto nič drugega. Iz vseh teh razlogov je nedopustno, če ta zakona spustimo skozi. Mislim, da je kolega Zorčič pa definitivno ustrelil kozla s temi predlogi. Jaz sem proti obema.
Besedo ima predstavnik predlagatelja, gospod Igor Zorčič.
Kolega Krivec, takega vas pa res ne poznam, no. Toliko enega blefa in enega zavajanja, ki sem ga pa sedajle slišal, pa že dolgo ne. Najprej glede tehničnih pregledov. To je res izjavil gospod na seji delovnega teles, češ da ne ve, kako je to prišlo, pa vam jaz povem; nihče od nas tega ni zahteval. Nihče! Nihče ni zahteval tehničnega pregleda. Pride – prosim vas, poslušajte – pride zaradi tega, ker je pač pomožno kolo izenačeno z mopedom in je treba registrirati in pride samo po sebi. Poglejte, preberite si zakon, kolega Krivec, čas je, da si preberete zakon, pa povejte, kje so koalicijski poslanci napisali, da je obvezen tehnični pregled. Nikjer niso tega napisali. Nikjer! Do tega pride samo zaradi tega, ker je izenačeno z mopedi. Kar se tiče predloga Toninovega zakona, bom tudi jaz po imenih govoril, Toninov zakon je. Poglejte kolega Tonin, vi ste rekli, da Zorčičev zakon bo kaznoval vse. Če vi rečete, da en zakon, po katerem je treba vozilo tehnično pregledati pa nositi čelado, kaznuje ljudi, potem ste to kaznovanje zahteval vi aprila, ko ste predlagali takšen zakon. Pa si "kaznovanje" pripišite sebi! Kar se tiče tehničnega pregleda. Sedaj vsi to izpostavljate, kako bo nekdo tehnični pregled naredil. Kako pa naredi za traktor? Poglejte, sem se pogovarjal z ministrstvom, če bo to problematično, bo lahko tehnični pregled tudi na terenu. Ampak nekaj pa moramo vedeti; vi rečete, mi nismo za tehnični pregled, smo pa za nekakšno zavarovanje. Katera zavarovalnica, ljudje božji, bo pa zavarovala vozilo, ki ni tehnično pregledano? Katera? Klump vam bo zavarovala? Lepo vas prosim! Nobena zavarovalnica ne bo tega naredila. Bo za premijo 3 tisoč evrov. Ne bo! In tehnični pregled ni v škodo ljudi, je v korist ljudi. Morate še nekaj vedeti, 20 tisoč ljudi bo tehnično pregledano. Ja, milijon pa pol, to ste sedajle tako iz žepa potegnili, da bolj niste mogli. Prvič, sploh ne vemo, koliko je teh vozil, ker so neevidentirana. Saj ne vemo. Kje ste, kolega Krivec, kaj ste jih šli šteti včeraj? Prebrali ste v časopisu? Kje so pa oni dobili podatek? 20 tisoč, to je od oka. Lahko, da jih je, lahko da jih ni. Druga stvar, če jih je 20 tisoč, je vprašanje, koliko je mlajših od 4 let. Ker veste, prvi tehnični pregled je treba narediti, na koncu koncev, po štirih letih, tako kot pri avtu, saj je enako. Tako je tu polno zavajanja z vaše strani. Razlika med Toninovim zakonom in našim, koalicijskim, zakonom je dejansko samo v tem tehničnem pregledu. Kolega Tonin, vi ste predlagali zavarovanje, predlagali ste čelade, glejte, to je vse strošek za državljane, če gledamo na ta način. Nihče vam ne bo zastonj zavaroval vozila, nihče vam ga sploh ne bo, če ne bo tehnično brezhibno. Tako ne slepiti zdaj tu ljudi, da smo mi nekaj drugega predlagali. Mi smo naredili to, kar sem napovedal v uvodniku in kar je bilo takrat po oceni stališča Zakonodajno-pravne službe: razdelili smo to materijo v dva zakona. Samo to. Hvala.
Preden dam besedo naprej, vsi boste prišli do besede, če se boste prijavili v skladu s poslovnikom. V nasprotnem primeru pa ne boste razpravljali v tem parlamentu. [[oglašanje iz dvorane]] Prosim! Bom dal repliko, ni problema. Repliko ima gospod Danijel Krivec, ki je edini razpravljal do zdaj.
Hvala. Še sreča. Kolega Zorčič, izjava ministrstva je bila, da je bila to vaša zahteva. Tako se zmenite med sabo, poglejte si magnetogram. Tako mi tu nikogar nič ne zavajamo. Tehnični pregled, sami ocenite, ali je to majhen strošek za nekoga, ki ni blizu nekega centra. Zavarovanje, tudi gospod Tonin je predlagal, že zdaj lahko kdorkoli zavaruje to vozilo, ne rabi tehničnega pregleda. Pojdite na zavarovalnice, pozanimajte se. Ta zadeva ni tako enostavna, kot jo vi predstavljate. Verjamem, da je teh vozil, ne 20 tisoč, po mojem jih je blizu 60 ali pa 70 tisoč. Kar poglejte, koliko je takih vozil po vaseh in tudi po drugih naseljih. Vsi ti ljudje bodo morali zaradi vašega zakona ta vozila odpeljati v nek center, ker tehnični pregledi niso v vsaki vasi. Zdaj govorite in primerjate s traktorji, vas lepo prosim, ne govoriti neumnosti! In ravno zato pravite, da sem se razburil. Seveda sem se! Ker se zavedam, kaj mi s svojimi odločitvami naredimo v realnem življenju. Toliko časa sem bil župan in tudi poslanec, da vem, kaj delamo. Zato sem tako razburjen, ko pride na mizo, še enkrat bom rekel, kozlarija. Vas lepo prosim, razmislite!
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ne bom se razburjal, tudi ne bom igral razburjenosti. Sem relativno mlad poslanec, tudi nisem še bil župan, ampak se strinjam z govorcem pred mano, da je to kozlarija. Najprej bom opozoril na dve zadevi iz argumentacije gospoda Zorčiča, potem bom pa povedal, kako sem včeraj bil na otvoritvi pomembnega filozofskega simpozija, ki poteka te dni v Ljubljani, in kako je to povezano s tem. Katera zavarovalnica? Glejte, mi imamo v stanovanju zavarovano celo vrsto nekih naprav, ki jih nisem peljal na tehnični pregled. Drugič, ker je izenačen z mopedi avtomatizem. Mi moramo zakone tudi vsebinsko brati. Ali zdaj, če bi bil, če zelo karikiram, kavni mlinček izenačen z E-25, potem bi kavni mlinček peljali na tehnični pregled? Včeraj sem bil na simpoziju, ker smo relativno zgodaj končali dokaj dolgočasen dan redne seje, še bolj dolgočasen od tistega našega interpelacijskega, in smo se pogovarjali o številnih zadeva, tudi, recimo, o stanovanjskih zadrugah mladih, ki jih še nimamo, in sem nekako prešel potem na debato o delu tega hrama demokracije v pogovoru z mojim dobrim prijateljem dr. Mirtom Komelom, ki je ob drugem tudi dramatik. Predlagal sem mu, naj vzame magnetogram razprave okrog teh prčifelca zakonov in iz tega naredi tragikomični dramolet, kar to dejansko je, ali pa poligrani dokumentarec, ker se bomo s čeladami in brez čelad tudi mi vozili naokoli. Stroški. Na zadnji obravnavi na matičnem delovnem telesu so gospodje z resornega ministrstva lepo opozorili tudi na neke stroške, ki se jih tu ne zavedamo. Ta zakon boste verjetno požegnali, šel bo skozi, bo razpis, kdo bo delal registracije, se jih bo tam nekaj javilo, potem se bodo eni pritoževali in bo to trajalo pol leta, leto dni in bodo tudi tukaj stroški v sektorju države, da bodo ljudje na ministrstvih se morali s tem zafrkavati in bomo imeli tukaj nekako še dodaten zaplet te šlamastike. Mogoče je gospod Dolinšek v stališču SMC povedal neko bistvo: danes ni mogoče registrirati. Mogoče je to po ovinkih tisto, kar smo finančni ministrico, sedaj novo, spraševali, kje bo našla davke, boljše pobirane davke za izpad tistih 50 milijonov. Gospa Vraničar zelo rada uporablja besedno zvezo "davčni izplen" in tukaj je res ta lepa etimologija izplen, nek plen, ki si ga bo nekako nekdo pobral. Gospod Hršak je rekel, da zakon, ki ga je predlagal NSi, ni bil dovolj domišljen. Ta zakon je podprl, se spomnite, jaz sem prišel z bolniške in takrat ste začeli telovaditi, kako to ni in takrat se je gospod Brglez celo zmotil, da zakon ni bil sprejet, bil je sprejet, 34 : 33, NSi, podprl ga je del Desus, sam gospod Gantar je rekel, da je 40 let motorist, da to podpira, ampak vmes Gantarjeva linija nekako v Desusu ni prevladala, kar me zelo čudi. Ob mladostnikih so tudi starostniki, zlasti če si lahko s slabimi penzijami to privoščijo, te električne e-prčifelce, none, bice, babice in tako naprej, neko volilno telo, ki ga vi nekako zelo hočete zastopati. Zakonodaja ni domišljijski spis, zakon mora biti domišljen na ta način [[…]]Ta zakon bi mora biti takšen, da vsak mulc, ki mu to [[…]]Mogoče Tonin nekemu nečaku za birmo kupi to prčifelco, da mu da v roke ta zakon, da ga prebere in da je mulcu – seveda ga tam rajca, da bo tisto blokado snel ali jo bo ali ne bo –, da mu je malo jasna in vsebina zakona in zakaj je ta zakon potreben in zakaj cesta ni igrišče in glava ni žoga. To je bilo neko izhodišče, ki smo ga nekako poslušali tukaj urejati. Neka infrastruktura, ne glede na neka prečenja, mi tukaj tako sedimo – po celi vrsti tematik se verjetno Združena levica in Nova Slovenija najbolj razlikujejo –, ampak v nekem malo bolj normalno delujočem parlamentu bi mogoče lahko čez čas se celo strinjali infrastrukturno, kaj vse je lahko družina, in to uredili, ne pa neko takšno zadevo in ker potem iz neke SMC ihte uspe neko totalno skrpucalo. Od dveh, treh ljudi, ki v Sloveniji izdatno razumejo to problematiko, je prišel gospod iz resornega ministrstva in potem je to poslušal razložiti, kako je to ubesedeno, in se je on izgubil nekje notri vmes, kaj šele mi – gremo gledat magnetogram seje. Je priznal seveda zaradi interesov avtomobilske in druge industrije, da je to področje zelo normirano, mogoče celo prenormirano s 500 nekih zadev, ki jih je takrat navajal. Namesto da bi mi to rešili, dobimo – kaj? Dobimo v bistvu nek zakon, ki ga boste očitno požegnali, SMC – pa ne bom sedaj gospoda Zorčiča, verjetno je poduk iz te zgodbe, da se ne bo več hotel podpisati na prvo mesto pod katere druge zakonske predloge –, ampak ta predlog je brez kakršnegakoli občutka za ljudi, za vsakdanje življenje in tudi za politiko, za politiko v tem žlahtnem smislu. Tudi če pustimo ob strani, da boste na račun tega dobili manj volilnih glasov tudi v Desusu in ne samo v SMC. Če je že SMC takšen, kot je, in takšen žal je, in tukaj se verjetno ne bo spremenil, bi nekako pričakoval od starejših koalicijskih partneric, da jih malo vzamete v šolo. Kolega Gantarja bom res vprašal nekaj na hodniku, kje se je izgubila ta njegova razumna linija pri poskusu reševanja te problematike. Mi se sedaj o tem pogovarjamo v tednu mobilnosti – verjetno nas je tudi zaradi tega tako malo tukaj, ker se drugi slikajo z čeladami, brez čelad, gor in dol. To je neka tehnična zadeva, izhodišče je bilo dobro, navsezadnje ne Tonin ne jaz, tudi gospod Krivec, nismo strokovnjaki za te prčifelce, prišli so strokovnjaki do Nove Slovenije, vem, da so tudi hodili do SMC. Nekako je Nova Slovenija tu malo prehitela SMC in tu je že ratal potem nek izvirni predpubertetniški problem, če se tako izrazim. Vem, ker sem se po hodnikih nekako pozanimal. Rad bi, da se mi ukvarjamo – bo malo štejersko reklamo delal za Večer Marko Radmilovič Prisilno mobilni Maribor; prisilna mobilnost v Ljubljano, v Avstrijo, to je realnost mariborske mobilnosti. Ta tehnični zakon bi takrat morali rešiti kot keks po skrajšanem ali po nujnem postopku. Usesti se z deležniki, pogledati, rešiti, če seveda bi nekdo, ki ni za politiko, se naučil, kaj je politika, in se ukvarjati z nekimi dosti bolj resnimi izzivi za Slovenijo, mi pa tu delamo idiote sami iz sebe, ne morem drugega reči, s takimi šlamastikami, ki zakomplicirajo zadevo do nezavesti, bodo predstavljali neke dokaj izdatne stroške – mogoče ne, če gledamo čez optiko poslanske plače, ampak če gledamo čez optiko državljanke, državljana, če gledamo čez optiko naraščajoči medregionalnih in znotraj regionalnih razlik. Tu bi se hotel ukvarjati z zakonodajo in z davčnim prestrukturiranjem, kako bi si omice lahko lažje kupile te električne mopede, rad bi se ukvarjal z zakonodajo, ki bi prečila Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ker imamo vrhunske poznavalce in inovatorje na področju elektromotorjev v Sloveniji, pa se tu lahko sam pogovarjam, v parlamentu, in par ljudi mogoče to zanima, ali me nekako razume ali pa tudi ne. Pač, vi boste to ihto odpeljali do konca. Mislim, po čem bo znan ta mandat? Ta mandat bo znan po neki vrečki presenečenja, ki je dobila preveč volilnih glasov, ki bo pol zakonov ali tretjina zakonov po ihti peljala naprej, tretjina zakonov bo šla na Ustavno sodišče, vmes bomo še neke evropske direktive uvajali v slovenski pravni red, brez tega da bi jih nekdo natančno prebral in razmislil, kaj pomenijo in kako bi iz njih mi imeli kakšno dobrobit. To je učbeniški primer, kako se zakoni in zakonodaja ne dela – jaz ga bom predaval pri kakšnih mojih predmetih, pa upam, da ga bo kdo še kje drugje, da mogoče bo ta hram demokracije v doglednem času ratal politika v žlahtnem smislu, ker drugače smo mi ena velika prometna nesreča. Hvala.
Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani kolegice in kolegi! Razprava je malo zašla, ne bom rekel, da je ravno žaljiva, precej pestra je. Mislim, da tudi včasih, ko se srečujemo na hodnikih, so razprave manj ostre in tudi me danes malo preseneča, ker vendarle mislim, da na nek način smo vsi razumni. V bistvu mislim, da tukaj vsi zasledujemo isti cilj. Rekel bom, da nisem motorist, sem pa smučar in zelo dobro vem, da čelada že pri smučanju koristi. Tudi me ne zanima kakšna gospodična, ki bo morala frizuro malo žrtvovati, bo verjetno na dolgi rok mogoče celo hvaležna, da je namesto lepe frizure dala na glavo čelado in ostala živa. To je malo za uvod. Vsekakor bi želel odgovoriti na kritiko, da smo tu neka stranka slučajno prileteli z Marsa v ta parlament. Odgovorno trdim, da delamo v interesu ljudstva, predvsem pa tudi, če gledamo skozi prizmo tega zakona, kaj je glavni cilj. Ko berete novice o številnih nesrečah in tudi mladih žrtvah, precej sem poslušal patetičnih razprav, koliko bomo mi krivi, koliko več bo mrtvih, ker ne bo zakon sprejet po hitrem postopku. Ravno mi smo želeli s to rešitvijo umestiti ta zakon v nek pravni red v skladu s pripombami Zakonodajno-pravne službe, da ne bi prišlo čez par mesecev do nekih amandmajev in novih rešitev, ki bi nekateri iznajdljivi posamezniki spretno izigravali ta zakon, na nek način bi potem ugotovili, da te tablice identifikacijske niso dovolj za neko sistemsko spremljanje, recimo, kršitev. Potem, kar se tiče tudi zavarovanja, mislim, da ko gledamo ta cel paket v celoti, glejmo na več vidikov, da je glavni cilj – jaz sledim, tudi predlagatelj je v osnovi, to vsi ugotavljamo, da praktično se sploh ne razlikujemo, da vsi mislimo isto, kar je prav v interesu, naloga do volivcev. Gre samo za tehnično izpeljavo, da je sistem, prvič, pravno vzdržen, tudi zanesljiv na dolgi rok, in da bo seveda preprečeval neke zlorabe posameznikov, da bo tudi to vozilo tehnično pregledano in da bodo strokovnjaki videli, da so tukaj neki sistemi, ki omogočajo neke blokade lahko, da jih bo možno blokirati, na nek način urediti tako, da to ne bo mogoče. Tako bi tukaj rekel, da na ta način – poudarjam še enkrat, da v bistvu vsi zasledujemo isti cilj – povečanje varnostnih standardov v cestnem prometu – in da na načelni ravni praktično imamo zelo iste predloge, gre samo v tehnični izvedbi, ko je naša rešitev taka, da ne bo omogočala zlorab in da bo na dolgi rok tudi reševala marsikatero življenje. Bom pa vprašal tako – koliko je vredno življenje? Saj tudi berete v časopisih, koliko je bilo, recimo, samo letos v občini Koper žrtev. Ne bi rad tega izkoristil kot nek patetičen govor, ampak vsako življenje je toliko dragoceno, da s sistemsko rešitvijo, ali so to tehnični pregledi, ali so zdaj tu zavarovanja, mora biti rešitev taka, da bo čim manj žrtev na cesti. Tudi s tega vidika predlaganega črtanja 1. člena z utemeljitvijo ne podpiram, saj dosedanja praksa na področju varnosti v cestnem prometu kaže na potrebo po večji skrbi, namenjeni voznikom koles s pomožnim motorjem, ki dosežejo hitrost preko 25 kilometrov. Seveda govorimo tudi o tehnični brezhibnosti, ki jo je treba zagotoviti zaradi večje dostopnosti in uporabe, tega čedalje pomembnejši udeleženec v prometu, prav tako pa se več koles s pomožnim motorjem, ki niso tehnično brezhibna, pojavlja na terenu. Poškodbe voznikov so torej tudi že pri vožnji z dovoljenjem 25 kilometrov na uro težke ali celo usodne, kaj šele v primeru neuporabe zaščitne čelade ali pa, če je tukaj seveda možno povečati hitrost, tudi vidimo v medijih, do 90 kilometrov na uro. V praksi se seveda pojavlja vse več kršiteljev, tudi precej je bilo tudi direktnih pobud državljanov na spletno stran Vlade, s kakšnimi težavami se srečujejo. Ne bom rekel sedaj ravno v Ljubljani, tudi kje na podeželju, ko nekdo na nekem sprehajališču pridivja 50 kilometrov med pešce. V bistvu, kar se tiče teh tabel, bom tako rekel, da seveda v državi imamo nek sistem registracije vozil, ki je uveden, utečen in tudi ta identifikacijska tablica bi pomenila nek strošek, zato je na nek način bolj smiselno vklopiti v nek sistem in tudi z vidika hitrosti uvedbe tega zakona v prakso bi pomenila uvedba novega sistema uvedbe teh tablic dodatne javne razpise, zavlačevanju postopkov in lahko bi se zgodilo, da bi ta zakon bil apliciran mogoče šele drugo leto zaradi težav, ki jih potem posamezniki ali ponudniki izkoriščajo v neke svoje podjetniške interese. Tako mislim, da bi lahko tudi še govoril, ampak razpravo bi strnil pa zaključil v tej smeri, da v bistvu, kot ste že sami ugotavljali, da zasledujemo isti cilj, v interesu vseh nas je celovita dolgoročna zaščita uporabnikov teh koles, vseh državljanov, tudi drugih, ki jih posledično uporabniki teh motornih koles povzročijo drugim. Kar pa se tiče stroška, sem slišal tukaj veliko številk, takih in drugačnih, nepreverjenih. Poudarjam pa to, da vsak strošek je zelo utemeljen in pomemben, če bo preprečil neke žrtve v potniškem prometu in tako dalje, predvsem mladih. Seveda pa tudi mislim, da so ti stroški glede na ta vozila nižji in da so te ocene, ki so jih navajali v mediji, netočne. Na prvo mesto pa postavimo varnost nas, vseh državljanov in ne bodimo sedaj malo ljubosumni ali pa nervozni. Mislim, da gre za skupen projekt cele opozicije in koalicije, neko tehnično nadgradnjo in smiselnost umestitve tega zakona v zakonodajni prostor in tudi v tehnično regulativo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin. Izvolite.
Lahko imamo isti cilj, samo pot do tega istega cilja je pa lahko zelo različna. Lahko pridete do Koroške po poti, ki je dolga 300 kilometrov ali pa tudi mnogo krajša in seveda s tem so tudi zelo različni stroški. Če bi vi res verjeli v to, kar trdite, da imamo isti cilj, zakaj sedaj tukaj neke zadeve preigravamo, ste imeli enkratno in lepo varianto, da bi naš zakon enostavno podprli in bi s skupnim ciljem vendarle nekaj dosegli. Ampak vi ste se odločili takrat spomladi oziroma poleti, drugače. Gospod Dolinšek je prej govoril o nabiranju političnih točk. Če jih je kdo nabiral, potem jih je on nabiral. Prav nobene potrebe takrat ni bilo, da je šel SMC skupaj s koalicijo, z delom koalicije, ker so bili razumni del te koalicije, ta naš zakon rušili, ker očitno SMC ni mogel preboleti, prebaviti tega, da bi kakšen problem rešila tudi opozicijska stranka. Če kaj, potem pa smo v tem parlamentu zato, da rešujemo probleme ljudi, in na nas so se obrnili določeni ljudje, ki so imeli zelo konkretne probleme, in te stvari smo prevedli v zakon. Razpravljamo sedaj sicer o 1. členu, ki je zelo splošen – mislim, splošna razprava, ampak bom povedal, kaj smo mi k 1. členu predlagali. Predlagali smo amandma, ki črta vašo definicijo kolesa s pomožnim motorjem. Poslanec Zorčič je rekel, "mi nismo nikoli predlagali tehničnega pregleda". Ampak, poglejte, kolega Zorčič, zaradi spremembe definiciji se uvaja tehnični pregled. Torej, kdo jo je uvedel? Vi. Zaradi tega, ker vi v zakonu, ki ste ga predlagali, spreminjate definicijo tega kolesa s pomožnim motorjem in bo velika večina teh koles s pomožnim motorjem padla sedaj v kategorijo mopedov, za kar je potrebna registracija. Zelo jasno trdim, da bistvena razlika med vašim in našim predlogom je, da vi registracijo uvajate, mi pa registracije nočemo. Še nekaj glede stroškov. Vi ste tisti – gospod Dolinšek je politikant ali demagog, ki je govoril, češ kako sem jaz govoril, da naš predlog ne bi imel nikoli nič stroškov. To ni res. Poglejte si razprave, magnetograme za nazaj. Bom sedaj zelo korekten, zelo natančen. Kje se naš in vaš predlog razlikuje? Okej, smo rekli, so problemi na tem področju. Glede čelad – okej, v redu za večjo varnost dajmo zahtevati uporabo čelad. Ampak vi jih zahtevate ves čas, mi jih zahtevamo do dopolnjenega 18. leta starosti. To je razlika med vami in nami. Razlog, zakaj smo mi to predlagali, obstaja; zaradi tega, ker so nas Primorci na to opozarjali, da so tam že dolga leta, desetletja, navajeni uporabljati ta vozila na takšen način in naj bi se tam neka kultura ali karkoli spremenila. Mi smo rekli, okej, do 18. leta je obvezno in od tam dlje je vsak za svojo varnost odgovoren. Slavko Ivančič, ki nam je pomagal ta zakon predstavljati po Sloveniji, je rekel, da je ta vozila ves čas uporabljal brez čelade, imel hudo nesrečo, komaj preživel, ampak odslej vsakemu priporoča, da to čelado uporablja. Seveda, kdor bo poskrbel za svojo varnost, bo čelado uporabljal, ampak mi z zakonom nikogar ne silimo, pač mlade pa prisilimo v to, da se za te stvari odločajo. To je, recimo, ena izmed takšnih razlik, za katere pravite, da jih ni, ampak to je konkretna razlika. Druga razlika zavarovanje – tukaj moram reči, da smo si približno na istem, ni bistvenih razlik, zgolj s tem dodatkom, da gospod poslanec Zorčič govori, kdo pa ti bo zavaroval to stvar. Že danes kakšno stvar zavarujejo, se pravi, je zavarovanje mogoče. Zdaj pridemo do bistvene razlike: po našem do identifikacijske tablice in po vašem registrske tablice. Neštetokrat sem že povedal konkreten primer, očitno ga moram še enkrat, in tukaj pa nastajajo bistveni stroški. Ko bo šel Jazen Novak iz Zgornjega Tuhinja po identifikacijsko tablico na Upravno enoto Kamnik, bo šel tja lahko osebno, bo seveda za to identifikacijsko tablico tudi plačal 15 evrov, tam nekje se gibljejo stroški tovrstnih tablic, bo to tablico odnesel domov, namestil na motor in tukaj je zanj, kar se tiče birokracije in administracije, strošek in postopek zaključen. Predlog, ki pa ga vi uvajate, pa pomeni vsakoletni strošek. Vozilo, ki je starejše od 4 let, potrebuje registracijo vsako leto. Je tako? Po podatkih od enega izmed, bom rekel, izvajalcev teh tehničnih pregledov, je rekel, da minimalni strošek za tehnični pregled tega vozila je 17 evrov. Ta strošek bo vsako leto potem, ker bo treba vsako leto to registracijo opravljati in obnavljati. Od tukaj se pa stroški med vami in nami dramatično povečajo. Pri našem predlogu bo imel državljan strošek samo enkrat, in to je 15 evrov, za nabavo tablice, po vašem primeru bo imel isto za nabavo tablice, potem pa za registracijo vsako leto. In tega vi ne želite razumeti. Na tem primeru vi minimizirate, češ, kaj pa je to, saj to ni nobenih večjih razlik, cvetka je bil pa zagotovo poslanec Hršak. Mislim, da je on postal legenda, saj veste, s tisto borbo za bančni avtomat v naših prostorih. Ampak mislim, da s to izjavo, ki jo je danes dal, če boste brali magnetogram, bo pa poslanec Hršak znova zaslovel. Ste ga slišali, kaj je dejal? Rekel je, da pri teh stroških se ni vredno, nekaj v tem smislu, da se ni smiselno sklicevati na socialne razlike in na socialni status državljanov. A res, gospod Hršak? Se pravi, 17 evrov vsako leto za nekega upokojenca ni pomembno? Zanimivo – ta teza Desusa! Medtem ko se vaš predsednik bori za – kako se že reče –povišanje, za usklajevanje pokojnin, ker, recimo, moji stari mami se je pokojnina povečala za dve kepici sladoleda. Za dve kepici sladoleda se ji je povečala pokojnina, to je velik uspeh Karla Erjavca. Ko pa tukaj v drugem primeru govorimo, da bo moral nek upokojenec, v moji domači vasi starejše gospe 70 let plus uporabljajo tovrstna vozila zaradi tega, da se od domače hiše peljejo na polje ali na travnik urejat stvari. Tem gospem, ki so upokojenke – za te pa ni problem 17 evrov vsako leto. Kakšen uspeh je pa to, Desus? Razložite mi to, me zelo zanima! To je izjemno zanimiva debata, ko lahko vidiš, mislim, da je poslanec Trček odlično v temu smislu razpravljal, da vsa logika odpove, ko gre enkrat za prestiž. Poslanec Hršak, preberite si, kaj ste dejali. Mislim, da ta izjava bo slavna in bi jo veljalo še večkrat uporabiti, ko se bomo o kakšni drugi stvari pogovarjali. Glede številke 20 tisoč. Poglejte, teh številk se nismo mi na pamet izmišljevali [[…]]Eno je, kar pišejo mediji. Dobro, pa če vi rečete, da medijem ne zaupate, dobro, pustimo to pri miru. Preberite si magnetogram odbora, kjer so predstavniki ministrstva dejali, da imajo oni v ne vem kakšnih evidencah približno zabeleženih, da je 12 tisoč takšnih vozil, ampak da pa oni ocenjujejo, da jih je 20 tisoč. To je bila neka njihova takšna ocena na odboru. Tukaj se strinjam s poslancem Krivcem, da je ta številka lahko 70, 80 tisoč, še posebej, ker je teh vozil na podeželju mnogo več kot najbrž v mestih, ker se ta vozila uporablja kot "neke vrste delovni stroji" za tiste, ki se morda ne prevažajo okrog s traktorji ali drugimi vozili. Verjamem, da se to marsikomu zdi smešno, da si v moji vasi starejša gospa nadene ruto in se usede na tovrstno vozilo in se odpelje 5 kilometrov stran z motiko na rami. In zdaj tem gospem boste vi dejali, da naj zdaj iz mojega Zgornjega Tuhinja odpeljejo ta vozila v 20 kilometrov oddaljeno Podgorje, da bodo ta vozila vsako leto registrirala in podaljševala registracijo in tako naprej. Podaljševanje registracije – sem še celo premalo rekel, mediji pišejo, recimo časnik Finance, da bo to stalo 26,5 evrov. O takšnih stvareh se pogovarjamo! Priporočil bi vam, najbolj pametno bi bilo, če koalicija – torej, če je opozicija s pomočjo koalicije v tisti prvi obravnavi našega zakona bila toliko modra, da smo ga čez prvo obravnavo spravili čez, bi bilo zdaj najbolje, in tudi za poslanca Zorčiča in za poslanca Hrška in še koga, bi bilo zdaj najbolj elegantno, da se enostavno zbere nekaj koalicijska večina, da se med seboj dogovorite, kdo bo še glasoval proti temu zakonu in da ta zakon pade. Zaradi tega, ker boste videli, kakšen revolt bo, če bo ta zakon sprejet. Ker ta zakon se bo dotaknil minimalno 20 tisoč ljudi, če pa to pomnožite še krat 4 družinski člani, pa pridete tam do številke blizu 100 tisoč. Mislim, da ob vseh težavah, ki jih imate oziroma ki jih imamo, tega ni vredno tvegati. Zato, recimo, že en korak naprej bi bil, da bo poslanec Zorčič zadovoljen in da bo kljub vsemu imel nek občutek, da je naredil neko delo, predlagam, da se vsaj sprejme naš amandma k 1 . členu, ki govori o tem, da se definicija ne spremeni. Če se definicija teh koles s pomožnim motorjem ne bo spremenila, potem seveda vsa ta vozila ne bodo padla v kategorijo mopedov in ne bo potrebna registracija. To je, recimo, ena elegantna rešitev, ki jo imate. Rečete – tako kot je poslanec Ranc rekel, v smislu sodelovanja in iskanja skupnih ciljev –, ajd v redu, se podpre amandma Nove Slovenije, se ta definicija spremeni, torej do registracije teh vozil ne pride, ostane pa tista sprememba, ki ste jo predlagali, da je obvezna uporaba čelade. Tam ne bom kravala zganjal, če ne boste sprejeli našega amandmaja k tretjemu členu, ki predlaga, da isto se zaščitna čelada uporablja do dopolnjenega 18. leta starosti. Mislim, da je še vedno neka možnost za eleganten izhod, najbolj nespametno pa bi bilo, da bi z neko trmo, neko ihto vztrajali na teh predlaganih rešitvah samo zato, da bi dokazali, kdo ima v tej hiši večino. Se ve, kdo jo ima, ampak to večino tudi včasih pametno uporabljajte. Za zaključek tega prvega dela moje razprave pa bi rekel samo še eno stvar, ker je tukaj tudi poslanka Poropat. Spomnim se je na odboru, ko smo razpravljali in je rekla, da se sicer strinja z mojimi rešitvami, ampak da je moja rešitev nesistemska, ker – poslušajte to – bi morali te rešitve uveljavljati ali spreminjati v treh različnih zakonih, jaz pa sem te rešitve predlagal zgolj v enem. To je bil takrat to ključni razlog, ker je zadeva nesistemska, da se vse skupaj zavrne. A glej ga zlomka, poslanec Zorčič se podpiše pod dva zakona, ne pod tri, pod dva! A zdaj dva sta zakona pa sistemska? Eden ni, dva pa sta? Zanimivo! Še zadnja stvar, če ste natančno prebrali mnenje Zakonodajno-pravne službe ali predstavnice mag. Andreje Kurent, ki je bila na odboru, se spomnite, kaj je ona rekla? Da obstajajo v zakonu določene nejasnosti glede same definicije, ki naj bi ločila kolo s pomožnim motorjem od mopeda, in opozorila na potrebo po proučitvi prepisa definicije iz uredbe te in te, ker eden izmed argumentov takrat na odboru je bil tudi to, da kaj se pa mi gremo, da se ta definicija tega kolesa s pomožnim motorjem tako ali tako prenaša iz evropske uredbe, pa je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da je ta uredba že bila prenesena in to, kar ste sedaj vi predlagali, uvaja določena neskladja in nejasnosti. Poglejte, nobenih kreditov si ne bom pripenjal, ker itak je bil moj zakon zavrnjen. Mislim pa, da je zavoljo koalicije najbolje, da naredimo to, kar sem predlagal; da se sprejme tisti naš amandma, ki črta vašo definicijo, in da enostavno izplen vseh teh zgodb, ki smo jih imeli okoli tega, je pač ta, da bomo predpisali uporabo čelade. To je pač lahko nek skupen zaključek. Upam, da boste premogli toliko modrosti, da to naredimo.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič, izvolite.
Hvala za besedo. Moram se odzvati na nekatere trditve. Nekaj je bilo govora najprej o tem, da so nekateri koalicijski poslanci, tudi iz vrst Desusa, mislim, da jih je bilo tudi v naših vrstah nekaj, podprli tisto prvo branje. Moram vas vse spomniti, da takrat mi še nismo imeli tistega mnenja Zakonodajno-pravne službe. In tisto mnenje, ki je šele po tistem prvem glasovanju prišlo na naše mize, je bilo tisto, zaradi katerega smo se pač odločili v koaliciji, da gremo v dva zakona. S tem da moramo vedeti, ker ste prej omenili, vi ste šli po dva, ne v tri, imamo še tretjega – mislim, da je danes na Vladi celo –, to je Zakon o voznikih. To manevriranje z dvema, tremi zakoni, mislim, da nima nobenega smisla. Kolega Tonin, nekaj bi vas vprašal. Sedaj vas dejansko nisem razumel. Povedali ste primer gospoda Slavka Ivančiča, da je padel, da ni imel čelade, vi pa vendarle ne podpirate čelade. Tega enostavno ne morem razumeti. Se pravi, padel je brez čelade, imel hude poškodbe, vi pa pravite, da čelada ni potrebna. Pojasnite to. Ne razumem, mogoče bo kdo od gledalcev razumel. Ko vi pravite, da je razlika med našim in vašim zakonom v tem, da vi predlagate čelado do 18. leta, mi pa smo slabi, pa, bom rekel, predlagamo za vse obvezno čelado, vas bom nekaj vprašal, pa, prosim, odgovorite na to vprašanje. Ali je življenje 19-letnika vredno manj kot življenje 18-letnika ali pa 17-letnika? Mi mislimo, da je vsako življenje, sploh v Sloveniji, ker nas ni v izobilju, zlata vredno. In da je prav, da se pri nekaterih stvareh, ko gre za dobrobit vseh, ne izpostavljamo z nekimi, bom rekel, populističnimi: ja, sedaj so pa to nekakšni novi stroški, pa ne vem, kdo vse bo zaslužil. V tem delu grajam to vaše očitanje besed kolegu Hršku, ki je popolnoma ne na mestu. Mi se pogovarjamo o varnosti; mi se pogovarjamo o varnosti v koaliciji, vi se pa pogovarjate o žepu. Seveda moramo biti, bom rekel, znosni in moramo skrbeti za to, da bo vsaka neka prilagoditev nekim novim zakonskim zahtevam čim manj boleča za vsak žep. Tudi na tem delamo, dobil sem zagotovila ministrstva glede na to, da so oni tvorno sodelovali pri tem zakonu, da se bo šlo v ta razmislek tako glede tehničnih pregledov oziroma možnosti tehničnih pregledov na terenu, če se bo to izkazalo kot potreba, pa omenjena je bila tudi možnost proučitve teh stroškov, ki se nanašajo na tehnične preglede pa morda registracijo. verjamem, da bo ministrstvo to proučilo in šlo tu nasproti. Ampak ker se sprašujemo sedaj, ali 18 evrov ali življenje – poglejte, mislim, da to sploh ni vprašanje! Kar se tiče teh številk glede zakonov 10, 20 tisoč, ministrstvo je reklo 12 tisoč, lahko tudi 20 tisoč – to sem že večkrat danes omenil. Mi sploh ne vemo, koliko je teh. Ali ni to problematično? Imaš promet, imaš, bom rekel, naraščajoče število žrtev v prometu in imaš eno ogromno število nekih udeležencev, za katere sploh ne veš, koliko jih je, kdo je lastnik teh vozil, kdo jih je registriral oziroma pardon, ni jih registriral, niso registrirana, kdo jih je kupil, kdo odgovarja za prekrške, ki so storjeni s temi vozili – ničesar ne veš! Zdaj vi pravite, da je vaš predlog pa super in zveličaven, naš je pa zelo slab in nedodelan, čeprav lahko povem, da so ga pripravljali oziroma oblikovali tudi strokovnjaki na Ministrstvu za infrastrukturo. Pravite, mi predlagamo identifikacijo. Zdaj pa, recimo, ta primer, mi podpremo vaš predlog identifikacije, neke nalepke, ste rekli, kajne, ne vem, recimo nalepke. [[oglašanje iz dvorane]] Ne vem, kaj pa potem, registrske tablice, če niso nalepke? Mislim, da ste v prvem zakonu govorili celo o nalepkah [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] In Ministrstvo za infrastrukturo da razpis za nekega novega izvajalca, za neke nove nalepke [[…]]Glejte, kaj imamo tu – spet Mirage. In kaj bi bil prvi članek? SMC spet, ponovno uvaja Mirage nalepke in podobno. Glejte, mi nismo za to. Mi smo za to, kar že obstaja, in mislimo, da je v redu – to so registrske tablice. Take, kot so na mopedih, bodo zdaj pač tudi na teh petindvajetkah, ki vizualno bolj kot ne enako izgledajo kot mopedi. In to je ta razlog. Kar se pa tehničnih pregledov tiče, sem pa že pojasnil. Mi nismo nikoli pritiskali na ministrstvo ali karkoli, pač, tako kot ste povedali, da zaradi sprememb teh definicij oziroma izenačitve teh koles s pomožnim motorjem z mopedi pride tudi do te obveznosti tehničnega pregleda. Mislimo, da to ni napačna odločitev, da je to dobra odločitev, da je prav, sploh če je 70 tisoč vozil, kot pravi kolega Krivec, na cesti, pa da niso tehnično pregledana – pa, lepo vas prosim! Mislim, da morajo biti pregledana. Hvala.
Hvala lepa. Replika mag. Matej Tonin, izvolite.
V nekaterih delih me je poslanec Zorčič zelo narobe razumel. Kako pa registracija prispeva k večji varnosti oziroma če primerjamo registracijo in identifikacijo, kakšna je to razlika v prispevku k varnosti? Jaz sem se skliceval pri poslancu Hršku na to, da ni problem, da bodo morali upokojenci za podaljševanje tovrstnih vozil plačevati vsako leto 26,5 evra, da to ni problem. Na takšen način je on razpravljal. Jaz pa mislim, da je problem. Absolutno se ne morem strinjati z vami, da bo pa registracija vozil prispevala k večji varnosti. S tem se ne morem strinjati. Zdaj pa na čelade, ker tudi pri čeladah me niste razumeli. Danes je uporaba čelad neobvezna, nikomur po zakonu ni treba nositi čelade pri teh kolesih s pomožnim motorjem, nikomur. Mi predlagamo, da bi bilo do 18. leta to obvezno, po 18. letu pa opcijsko; če želiš, seveda lahko. Hotel sem vam pa povedati primer, da obstajajo posamezniki, ki tudi če ne bo zakonsko predpisana, bodo to čelado kljub vsemu uporabljali. Pa sem dal primer gospoda Ivančiča. Jaz nimam takšnih velikih problemov, če vi želite zdaj to narediti za stalno uporabo. Želim vam samo povedati, da sem pri tej naši rešitvi želel upoštevati določene življenjske okoliščine. In življenjske okoliščine so, da v Zgornjem Tuhinju ti starejših gospa, starih 65, 75, 70 let, ki se vozijo s temi vozili, ne boš nikoli prepričal, da bo gospa nosila čelado, ker je že celo življenje ne nosi. In kaj? Da ji bom zdaj predpisal zakon, da jih bo v Zgornjem Tuhinju čakal policist, ker je reveže pa male ribe najlažje loviti in kaznovati pa pisati globe, tiste, ki so ukradli milijone, tiste malo težje, da bo zdaj policist čakal sredi vasi in vsaka gospa, ki se bo pripeljala brez čelade, bo dobila še globo! Ne! Za to pa nisem! Zato smo predlagali rešitev, da do 18. leta je obvezno, pač, mladino je treba zavarovati, če hočete, tudi zakonsko, ko je pa enkrat oseba polnoletna, pa sama odgovarja za svoje zdravje. In tisti, ki nekaj dajo na varnost, bodo čelado uporabljali, kdor ne, je pač ne bo. To je tista razlika.
Tri minute, gospod Tonin.
Potem bom repliko zaključil, pa se javim na razpravo.
Prav. Replika gospod Danijel Krivec, izvolite.
Hvala. Bil sem omenjen. Kolega Zorčič, vi sedaj razlagate o tem, da imamo vozila, ki so na cesti, pa jih nimamo evidentiranih. Če bomo to vašo logiko naprej peljali, pričakujem naslednji zakon, ki bo zahteval, da tudi vsa kolesa, bicikli gredo na registracijo, ker tudi ta kolesa gredo hitreje kot 25 kilometrov na uro in tudi ne vemo, koliko jih je na cesti. Ta logika, vsaj po mojem mnenju, ne pije vode.
Hvala lepa. Predlagatelj, izvolite, gospod Igor Zorčič.
Kolega Krivec, res ne želim, da bi bila še kolesa registrirana. Mi tega ne bomo nikoli predlagali. Upam, da tudi ne bo kaj takšnega prišlo iz Evropske unije. Kolega Tonin, sedaj kar se tiče, recimo temu starejših ljudi in uporabe teh petindvajsetic, smo šli v zakonu toliko nasproti, da ne bodo rabili neke zaprte, črne motoristične čelade, ampak bodo lahko imeli kolesarsko čelado, ki je bistveno bolj prijazna za nošenje. Verjamem, da tudi vaša soseda ne bo imela nobenih težav niti s frizuro niti z ničemer, če bo tisto čelado nosila, ji bo pa lahko prav prišla. Hvala.
Hvala lepa. Za razpravo se je javil mag. Matej Tonin. Izvolite.
Dobro, čelade so opcijsko, tukaj pri vprašanju čelad so nianse; pač vi – vseskozi, mi – do 18. leta. Pa ta zadeva se mi niti ne zdi sedaj ključna in vsepomembna in bistvena. Kot sem dejal, je pomembna za neko lokalno območje in zato mislim, da bi morali mi kot politiki pri iskanju nekih rešitev, ki jih zapišemo v zakon, narediti te rešitve čim bolj življenjske in tudi določene življenjske okoliščine upoštevati. Pač ocenjujem, da moja rešitev bolj življenjske okoliščine upošteva kot vaša, tudi ljudem pušča večjo svobodo in pušča svobodo izbire. Ampak pustimo to. Vrnil bi se nazaj na registracijo oziroma registracijo, ki je mi ne odobravamo in ji nasprotujemo. Vi ves čas želite to zbanalizirati v tem smislu, saj ste tudi vi predlagali identifikacijo, saj ni bistvenih razlik, saj je [[...]]Kaj pa je to? To je isto tablica. Ali bodo nalepke ali kaj takšnega? Če bi, poslanec Zorčič, vi prebrali naš zakon, bi vedeli, da tam notri so bili kar trije odstavki, ki so te stvari natančno predpisali ,in je bilo napisano, da minister v podzakonskih aktih vse te podrobnosti predpiše. Logično bi pa bilo, po uporabi zdrave kmečke pameti, da bi za ta vozila, torej kolesa s pomožnim motorjem oziroma za petindvajsetke, uporabljali isto obliko, isti način tablic, ki so kot registrske tablice, s to razliko, da bi bile drugačne barve, da bi lahko policisti na daleč ugotovili po tablici, ali neko vozili sme iti več kot 25 kilometrov ali ne, ker na podlagi tega bi tudi kršitve ugotavljali. Vse, kar bi moral minister storiti, je, da pri tistem ponudniku, kjer država naroča registrske tablice za mopede, bi samo zahtevali, naročili še tablice, ki bi bile drugačne barve, in te tablice bi poimenovali identifikacijske tablice. In tega vi ne želite razumeti. To je ena taka čisto tehnična razlika. Druga stvar; pri našem predlogu o identifikacijskih tablicah je strošek enkraten. Ti kupiš tablico in jo namestiš in jo imaš, dokler tega vozila ne prodaš. Pri vas je pa zahtevana registracija, kar pomeni, ko je vozilo nekoliko starejše – in sem prepričan, da velika velika večina državljanov ima ta vozila toliko stara, da bodo zapadla že pod tisti režim, ki zahteva registracijo vsako leto –, je pa potem strošek obnavljanja in podaljševanja registracije 26,5 evrov. In če smo, vsaj ta del parlamenta trdi, da je socialno čuteč, potem bi morali na te stvari tudi malo popaziti in ne državljanom nalagati nečesa, kar ni potrebno. Vsi skupaj smo ugotavljali, da je problem pri teh vozilih, da nekateri kršijo pravila, nekateri pobirajo ven blokade in podobne stvari, ampak ni nobene potrebe, da zato kaznujemo prav vse državljane s kaznijo 26,5 evrov, toliko, kot je podaljševanje registracije. Dovolj bi bilo, da bi našim policistom omogočili, da preko identifikacijskih tablic izsledijo tiste, ki kršijo zakon, ki jemljejo ven blokade in ki predelujejo ta vozila. S tem, da bi ta vozila lahko identificirali, bi to policistom tudi omogočili. To je bil naš skupen cilj. Samo, da smo mi našli mnogo krajšo, pa mnogo enostavnejšo pot do tega cilja, vi ste pa to zadevo gromozansko zakomplicirali. Še ena težava, kjer pa smo hvala bogu skupaj. Pri obveznem zavarovanju tovrstnih vozil imate kup primerov, kjer ta vozila povzročajo škodo in danes je to škodo praktično nemogoče izterjati, če se dva tako ne dogovorita oziroma jo lahko izterjaš samo preko civilne tožbe, kar pa je zelo slabo. In je v korist vseh; je v korist uporabnika in tistemu, ki je bila povzročena škoda, da se vozilo – mediji pišejo, da se danes začnejo ta zavarovanja tam od 20 evrov naprej –, da se ta vozila zavarujejo, ker potem ne bo nobenega glava bolela, če bo nekdo nekomu skočil v odbijač oziroma podrsal avto, zbil ogledalo in podobne stvari. Razumem vas, ste prvopodpisani, želite, da gre ta zadeva v nespremenjeni obliki naprej, ampak verjemite mi, da se boste morda čez 2, 3 mesece ali pa čez pol leta spominjali, kaj sem vam danes rekel, da bi bilo mnogo bolje sprejeti ta amandma, ki bi črtal to vašo definicijo in s tem tudi preprečil registracijo tovrstnih vozil. Rešili bi mnogo problemov vsi, ki si jih boste zdaj nakopali.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči! Spoštovani gospod Zorčič, vi vseskozi tako v stališču kot v razpravi govorite o motorjih. Ne! Mi danes govorimo o kolesu s pomožnim motorjem, ki ga vi s svojim zakonskim predlogom šele želite umestiti v kategorijo motorjev. Tako, da smo si tukaj čisto na jasnem. Seveda, v kolikor boste uspeli s tem zakonom s svojim večinskim prevladovanjem, uvajate tehnični pregled, registracijo in zavarovanje. Ampak vaš predlog in vaša odločitev ne stojita na konstruktivnih temeljih, pa vas bom vprašal. V koliko procentih v prometnih nesrečah pri kolesu s pomožnim motorjem je bila kriva tehnična okvara kolesa? Po moji oceni niti en procent ne. V krepki krepki večini je v teh nesrečah krivda na človeškem faktorju. To se pravi, ta argument pri zahtevi, da se takšno kolo pelje na tehnični pregled in registrira, nima strokovne osnove in podlage. Je pa res, da bo novo imenovana ministrica zelo zadovoljna, ker boste s svojim predlogom zakona iz žepa potegnili milijon 600, če je teh lastnikov 20 tisoč. Ja, lep prihodek. Ampak, kakšen je pa to strošek za lastnike, tega pa se ne vprašate. Zdaj pa dva konkretna primera iz prakse. V tehničnem centru sem vprašal, da zdaj boste dobili pa tudi te nove petindvajsetke na tehnični pregled. Sem rekel, da kako bo pa ta tehnični pregled izgledal. Ja, pravi, da res je, po večini so te petindvajsetke hitrejše kot 25 kilometrov na uro. Sem rekel, kako boste pa to rešili? Ja, pravi, da enostavno malo manj plina daš. Kakšen je nauk iz tega? Ali je ta zakon koristen ali se bodo norca delali iz tega zakona? To je pa praksa. Zdaj pa še drugo, o veljavnosti tega zakona. Zakon začne z dnem veljati. S tistim dnem, ko začne veljati, se s tem kolesom s pomožnim motorjem, če ni registriran na tehničnem pregledu, ne smeš več peljati. To se pravi, da na prvi tehnični pregled in na registracijo ga moraš naložiti na prikolico in peljati v tehnični center. Ob prvi registraciji. Si zamislite? Pustimo zdaj tiste, ki so bližje in v centrih in tako naprej. Si predstavljate zdaj, kaj smo s tem naredili? Zdaj, bi rekel, mene ob vaših predlogih, gospod Zorčič, je zelo strah. pa se bojim in obstaja velika bojazen, da boste uvedli tehnični pregled za smuči. Smučar doseže hitrost z lahkoto preko 100 kilometrov na uro. Ali so smuči potrebne tehničnega pregleda? Vi pa uvajate tehnični pregled za kolo s pomožnim motorjem, ki doseže v povprečju hitrost 15 kilometrov na uro. Zdaj pa dajte te dve stvari na tehtnico nekega razuma ali pa bi rekel neke zdrave kmečke, domače pameti. Dajte ti dve primerjavi, pa prej, ko ste dajali, jaz bi rekel, neprimerne primerjave glede varnosti. Dajte ta varnostni vidik v tem segmentu tukaj na tehtnico v primerjavo. Zelo me je strah vaših naslednjih predlogov. Čudim se pa tudi ministrstvu, da takšne zakone spusti skozi.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan [[…]]Replika? [[oglašanje iz dvorane]] Potem ima pa besedo gospod Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Moram se oglasiti na nekatere izjave netočnosti, da ne bom rekel še kaj hujšega, in pa seveda tudi o izraženi skrbi o stranki Desus. Prvo bi imel kot repliko na Danijela Krivca, ki je rekel, da sem v stališču rekel ,da ni nobenih stroškov. To ni res, bom še prebral: »Registracija takšnega mopeda pa naj bi bila v razponu od 80 do 150 evrov, če bo potrebno pridobiti potrdilo o skladnosti.« Danijel, predlagal, bi pa dobro poslušaš, če pa površno, pa potem ne dajaj replik. To je eno. Drugo bi se odzval na kolega Trčka, on ima tudi zelo velike skrbi glede Desusa, pa bi mu jaz priporočal, da naj skrbi za Združeno levico. Jaz berem in slišim, da imajo ogromne skrbi, ogromno dela, kako se bodo poenotili. Naj za svojo stranko skrbi in za te probleme, da jih bo reševal. Potem, rečeno je bilo problem vožnje teh vozil na tehnične preglede. Seveda je to res, ampak tudi za vse mopede velja, za vse velja, da jih moraš prvič nekako spraviti tja. To se pravi, da ni zdaj nek nov problem, ki ga do zdaj ni bilo. Isto velja tudi za vse. Jasno smo povedali, da hočemo na temu segmentu narediti red in gre v smeri skrbi za varnost vseh udeležencev v tem prometu, za to se nam gre. Mi nismo navdušeni, da neki stroški so, tudi v Toninovem predlogu so stroški bili. On zdaj meče nekje 14 evrov, si jih je nekje izmislil, ali je res tako ali jih je več, to se da preveriti. Potem je kolega Tonin tudi rekel, ga tudi skrbi glede upokojencev, ki se vozijo s temi motorji oziroma s kolesi s pomožnim motorjem [[…]]Moram reči, da jaz jih na cesti ne vidim, zelo malo, bi rekel sploh se ne morem spomniti. Sem razmišljal, kje sem videl upokojence, da se vozijo s temi kolegi. Jih ni. Jih ni v Zasavju niti v Ljubljani. S kolesi se veliko vozijo, to dejansko je res. Ni pa omenil, da je problem, da se pa s temi kolesi vozijo najmlajši udeleženci v prometu in tudi vidimo, kako se vozijo, tudi kar nekaj nesreč je na temu področju. Tukaj hočemo narediti, zaradi tega hočemo narediti seveda red in pa da bi zagotovili na ta način varnost teh udeležencev v prometu in pa seveda tudi sledljivost v primeru, da pride do nezaželenih prometnih nesreč. Potem je še kolega Tonin nekaj mene omenjal. Tudi jaz lahko nekaj povem o kredibilnosti Mateja Tonina. Zdaj, če se malo vrnemo nazaj glede interpelacije proti Karlu Erjavcu, kaj je on vse izjavljal tam, bi rekel niti ni bila interpelacija, ampak neko skropucalo NSi, ki naj bi pomenilo interpelacijo. In tam je govoril neke, da ne bom rekel, kakšne izjave, da ne bo še kakšne hujše besede o Erjavčevih dveh vikendih, ki jih ni. Potem pa tista obtožba, da Karel Erjavec dela za hrvaške obveščevalne službe, da pa o obnovi keramičnih ploščicah, Erjavčevih, sploh en bom govoril. Toliko o kredibilnosti Mateja Tonina. Glede lažne skrbi za Desus, za upokojence, moram reči, da edina zasluga, da se pokojnine usklajujejo, kolikor pač se, ker so ena pravil, koliko se lahko uskladijo, če sploh dosežeš te pogoje in če dosežeš pogoje tudi potem, koliko se lahko uskladijo, povišajo. Ne more si nekdo samo izmisliti, tudi mi bi radi več, vendar ne, ne da se. Ampak zdaj smo mi prekinili ta padec, negativno nivo, ko se sploh ni usklajevalo oziroma so se zelo zniževale in ta trend smo obrnili navzgor in verjemite mi, da je to samo zasluga Desusa in njegove nepopustljivosti v tej koaliciji. Če spremljate, kako se mi to borimo, izjave, recimo finančnega ministra, vse se da, to ne bo, letni dodatek – nimamo od kod vzeti, usklajevanja tudi ne bi bilo, čeprav je bila gospodarska rast takšna, kakršna je bila, da to omogoča. Skratka tukaj so ogromni problemi, ampak tukaj gre zasluga predvsem Desusa, samo Desusu, da smo to uspeli in tako bomo delali tudi vnaprej. Dobro, toliko za enkrat, če bo pa še kaj, pa v nadaljevanju.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Matej Tonin. Replika?
Ne, razprava.
Ne, gospod Krivec je dvignil roko, pa zdaj ne vem. Ali je to replika? Potem, pa izvolite. Danijel Krivec, replika.
Hvala za besedo. Kolega Hršak, mogoče ste me narobe razumeli. Jaz sem rekel, da ste vi, ko ste govorili o 80, 150, tako zminimaliziral ta strošek, da je bilo res začudenje z moje strani, kajti gospod Tonin je v obrazložitvi povedal, da velika večina teh koles s pomožnim motorjem je v uporabi starejših ljudi, ki to uporabljajo za svoje delovno orodje, ne samo za na njihovo tudi v trgovino in tako naprej. In 80 do 150 evrov za te ljudi, ki ga že imajo v uporabi, ni tako zanemarljiv strošek, to sem vas hotel opozoriti. Da ne govorim o tem, da bo moral še čelado zdaj kupiti.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin, izvolite.
Poslanec Hršak, očitno bo treba tudi malo na podeželje iti, da boste tam vi lahko videli ogromno starejših gospa in gospodov, ki ta vozila uporabljajo. Z registracijo se ne da zagotavljati večje varnosti. Mislim, da je poslanec Žnidar odlično te stvari povzel. Glejte, če pogledate statistiko, ki sem jo jaz dobil od policije, kje je največ prometnih nesreč, kjer so udeležena ta vozila. Največ jih je zaradi nepazljivosti ali zaradi prehitre vožnje. In registracija teh razlogov definitivno ne bo odpravila. In tudi tisti, ki jemljejo ven blokado, glejte, če so jo bili sposobni ven vzeti, jo bodo tudi nazaj namestili za tehnični pregled in bo vozilo tehnično ustrezno registrirano, ampak prispevalo pa k večji varnosti ne bo, poslanec Hršak, in zato je bila moja kritika na vas še kako upravičena, ker boste vi upokojencem, za katere pravite, da se borite, naložili dodaten strošek 26,5 evrov na leto in boste izničili vse tisto, kar delate. Lahko pa je to v smislu te politike, da odkar ste v vladah Desusu, pokojnina realno pada za 16,5 %, to je konkreten rezultat, ki ga je statistika ugotovila in ga je treba večkrat povedati. Kar se pa tiče slavnih Erjavčevih vikendov, je pa tako, jaz sem samo izhajal iz javnih objav in sem dobil na eni strani intervju, kjer Erjavec trdi, da je vikend podedoval po očetu in vprašal avtorja tega intervjuja, če je on intervju avtoriziral in je dejal, da ga je, in na drugi strani je govoril o vikendu, ki ga je kupil z ženo. Torej sta očitno obstajala dva vikenda. Tisti, ki je bil podedovan, in tisti, ki ga je kupil.
Hvala lepa. Replika. Gospod Ivan Hršak, izvolite.
Repliko samo na to, da mi nismo nikjer rekli niti zapisali, da sedaj, če bo šlo to vozilo na tehnični pregled, da če da blokado notri, blokado ven, to se pravi, da tega ne bodo še naprej delali. To seveda lahko. Nismo rekli, da bomo to s tem preprečili, ampak da bo pod nadzorom. To se pravi, da bo gre v prvih štirih letih enkrat na tehnični pregled in potem po štirih letih na dve leti in ne na eno leto, kot je, mislim da, po desetih letih potem pa na eno leto. Ampak s tem mi nismo nikjer trdili, da bo to, če bo šlo vozilo na tehnični pregled, da sedaj te blokade ne morejo dati ven oziroma da to ne bodo delali naprej, kar je pa skregano z njihovo varnostjo. Sami sebi škodujejo, če bodo to delali.
Proceduralno mag. Matej Tonin. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, resnično bi vas želel prositi, če bi lahko poslanca Hršaka pozval, če lahko še enkrat natančno pove, kaj je sploh želel zdaj povedati, ker jaz ga nisem razumel.
To seveda ni proceduralno. Pač vsak govori, kot ve in zna. Seveda to velja za marsikoga. Hvala lepa. Jaz seveda sklepam, da smo razpravo k 1. členu končali. Hvala lepa. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Torej zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 6. točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LETALSTVU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Igorju Zorčiču za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 22. seji dne 7. 9. 2016 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom, s predlogom za obravnavo po skrajšanem postopku. V poslovniškem roku sta bila k predlogu vložena dva amandmaja poslanske skupine NSi k 1. in k 2. členu, ki sta bila kasneje umaknjena na seji odbora in nadomeščena s predlogoma za amandma odbora k 1. členu in za nov 1.a člen istega predlagatelja. Predstavnik predlagatelja, prvopodpisani Matej Tonin je v dopolnilni obrazložitvi povedal, da je osrednji cilj predloga zakona zmanjšati administrativne ovire in tako poenostaviti postopke pridobitve vseh zahtevanih dovoljenj za izvedbo manjših vzdrževalnih del in investicij na javnih letališčih državnega pomena. Poudaril je tudi, da predlog zakona predvideva varovalko, in sicer da sama vzdrževalna dela na javnih letališčih ne smejo vplivati na morebitno spremembo kategorije letališča, za kar se zahteva ustrezno dovoljenje. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedla, da je ta služba proučila zakon z njihovega vidika in da so bile pripombe sanirane z amandmaji, ki jih je vložila Poslanska skupina NSi. Predstavnik Ministrstva za infrastrukturo gospod državni sekretar mag. Klemen Grebenšek je povedal, da Vlada predlogu zakona nasprotuje, da se Vlada z vsebino nekaterih rešitev v predlogu strinja, vendar je potreben celovit sistemski pristop v več delih Zakona o letalstvu in ne zgolj v delu, ki ureja pogoje za gradnjo, rekonstrukcijo letališč in vzletišč. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj gospod Verbič je povedal, da komisija predloga zakona ne podpira, saj so večino članov prepričali argumenti Ministrstva za infrastrukturo in Javne agencije za civilno letalstvo, ki nasprotujejo predlaganim rešitvam, in opozarja, da predlog zakona ruši celovitost že vzpostavljenega sistema, kar je problematično z vidika zagotavljanja varnosti. Predstavnik Sektorja za letalstvo pri Ministrstvu za infrastrukturo gospod Alojz Krapež je pojasnil, da člen v predlogu zakona uvaja zgolj parcialno rešitev, ki po njegovem mnenju ni sprejemljiva, saj gradnja letališke infrastrukture ni primerljiva z gradnjo železniške oziroma cestne infrastrukture, na katero se predlog sklicuje. Strinjal se je s svojim predhodnikom, da bi uvedba tovrstnih rešitev vnesla varnostno tveganje v že obstoječi sistem. V razpravi so se člani odbora iz vrst opozicijskih poslancev strinjali, da gre v predlogu zakona za parcialno rešitev oziroma za rešitev konkretnega problema, ki je po njihovem mnenju v danem trenutku smotrna. V prid predlagani ureditvi so izpostavili dve pomembni varovalki, vsebovani v predlogu zakona. Člani odbora iz vrst koalicijskih poslancev pa so se strinjali, da je predlagatelj v celoti upošteval pripombe Zakonodajno-pravne službe, vendar pa so izrazili pomisleke v zvezi s predlaganim načinom ureditve področja, saj gre v konkretnem primeru za pomembne prostorske posege, ki jih ni smotrno urejati na način, kot je bilo predlagano. Na koncu so v celoti izrazili podporo rešitvam, ki so jih predlagali predstavniki Vlade v pripravi novele obstoječega zakona, ki naj bi celovito uredil omenjeno področje. Odbor je na podlagi drugega odstavka 128. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona mag. Mateju Toninu za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Dober dan, poslanke in poslanci! Gre še za en zakon, ki smo ga v Novi Sloveniji predlagali zato, da bi reševali konkretne težave in probleme, ki nastajajo širom Slovenije. Ta zakon se konkretno nanaša na področje letalstva, na področje upravljanja in delovanja letališč in predvsem uvaja debirokratizacijo oziroma poenostavljenje postopkov za to, da lahko neko letališče podaljša letališko stezo. Zakaj je podaljšanje letališke steze pomembno – zaradi tega, ker je od dolžine letališke steze odvisno, kako velika letala lahko pristajajo, od velikosti letala je pa odvisno, koliko potnikov in koliko turistov pride v Slovenijo. In če naj bi Slovenija bila, za kar si v Novi Sloveniji prizadevamo, država, ki stavi na turizem, ki želi na turizmu graditi, potem bi moral ta parlament sprejeti vse ukrepe in zakone, ki bi čim bolj olajšali delo vseh deležnikov, ki delujejo na področju turizma. Situacija pa je, žal, drugačna. Ko želi kdo v Sloveniji nekaj narediti oziroma ustvariti, se pogosto zdi, da je naš birokratski sistem postavljen na način, da je treba najprej iskati razloge, zakaj nečesa ni mogoče storiti, namesto da bi že na samem začetku iskali rešitve. Predlagali smo novelo Zakona o letalstvu, ki bi olajšal postopke, ki so potrebni za izvedbo vzdrževalnih del na letališčih. Naj poudarimo, da zelo podobna ureditev velja tudi za vzdrževanje železniške in cestne infrastrukture. Torej, ne odkrivamo ničesar novega, ampak želimo zgolj podobne standarde, ki jih imamo danes v tej isti državi že uveljavljene na področju cest in železnic, uveljaviti tudi na področju letalstva. Cilj zakona je torej poenostavitev postopkov izvajanja manjših del na območju letališča in zato hitrejši zagon investicij. Predlagan poenostavljen postopek bi znatno prispeval k hitrejšim, predvsem pa cenejšim izvedbam potrebnih manjših investicijskih del na območju letališča. Hkrati pa ima zakon vgrajene tudi varovalke, da ne bi mogli teh določb izkoriščati v smislu, da bi gradili kar vse povprek, ker bi bil omejen obseg posega, ki se ga lahko šteje pod to določbo zakona, in sicer zgolj v okvirih, ki so namenjeni letališču, pa tudi nivoja letališča se ne bi smelo spreminjati. Med vzdrževalna dela v javno korist, bi v skladu s predlogom zakona lahko šteli tako gradnjo, ki je potrebna za povečanje obstoječih objektov, nove komunalne infrastrukture, cest in manipulativnih površin in letaliških stez ter rekonstrukcijo, dozidavo, nadzidavo ali druga dela na obstoječih objektih in napravah letališke infrastrukture. Ob tem pa mora poseg izpolnjevati še pogoj, da je namenjen ohranitvi in izboljšanju varnosti ter zmogljivosti oziroma učinkovitejšemu delu letališča. Poleg tega poseg ne bi smel spreminjati kategorije letališča. To je tista ključna varovalka. Predlog zakona sledi načelu nezahtevnosti postopkov izvajanja investicij, načelo stroškovne učinkovitosti in gospodarnosti ter načelo učinkovitega in varnega obratovanja javne prometne infrastrukture. Med vzdrževana dela v javno korist novela uvršča le manj intenzivne posege, ki se lahko izvajajo le na območju izključne rabe letališča, ob tem pa se ne spreminja kategorija letališča. Zato v Novi Sloveniji ocenjujemo, da so v zakon vgrajene dovolj striktne varovalke, da se ne bi moglo tovrstnega zakona zlorabljati za vsesplošno gradnjo, ampak zgolj za gradnjo znotraj okvira letališča in na način, da se ne poveča kategorija letališča. Jaz si želim, da to ne bi bil spet en izmed zakonov, ki smo ga pripravili v opozicijski Novi Sloveniji in ga bo koalicijska večina zavrnila zgolj in samo zato, ker prihaja s strani opozicije. Želel bi si, da tudi koalicija kdaj ponudi roko opoziciji, da kakšno zadevo pa vendarle speljemo skupaj in da ni zgolj in samo prestižno vprašanje, kdo bo kakšen zakon dejansko speljal in kdo bo pod njim podpisan. Kot rečeno, bomo v Novi Sloveniji glasovali za to, da ta zakon nadaljuje svojo pot v parlamentarnem postopku.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa, dajem besedo predstavniku Vlade mag. Klemenu Grebenšku, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci! Na Ministrstvu za infrastrukturo smo preučili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu, ki ga je skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Toninom vložila v obravnavo v Državni zbor Republike Slovenije. Predlog zakona v osnovi ureja izvajanje vzdrževalnih del na območju izključne rabe na javnih letališčih državnega pomena, pri čemer vzdrževalna dela predstavljajo gradnjo novih objektov ali rekonstrukcijo obstoječih in so namenjena ohranjanju ali izboljšavi varnostnih zmogljivosti oziroma učinkovitejšemu delovanju letališča. Ravno tako ureja poenostavljene postopke glede projektne dokumentacije, pridobivanja soglasij in izjave o dokončanju del. Ureja tudi posege v naprave ali objekte druge infrastrukture oziroma gradnjo nove infrastrukture, ki se mora izvajati pod nadzorom upravljavca ali lastnika druge infrastrukture. Predlagane spremembe in dopolnitve vsebinsko in strukturno posegajo v celotno področje letališč, ki je v Zakonu o letalstvu urejeno v petem poglavju, od 85. do 115. člena. Omenjeno poglavje Zakona o letalstvu je zastavljeno kot logična celota, ki opredeljuje sam pojem letališč, sledijo letališka infrastruktura in službe na letališču, uporaba letališč, pogoji za gradnjo in rekonstrukcijo, obratovalno dovoljenje, vpisnik letališč, ovire za zračni promet in varovanje okolja in je skladno s predpisi, ki urejajo graditev objektov. 88. člen natančno opredeljuje letališko strukturo, za katero je po predpisih, ki urejajo graditev objektov, treba pridobiti gradbeno dovoljenje in uporabno dovoljenje. Na podlagi končanega postopka po Zakonu o graditvi objektov investitor, lastnik oziroma obratovalec letališča zaprosi agencijo za izdajo obratovalnega dovoljenja. Predlagane spremembe in dopolnitve predvidevajo opustitev dela postopka, ki se nanaša na Zakon o graditvi objektov. Predlog je treba dodatno strokovno proučiti zlasti glede vpliva na zagotavljanje varnosti zračnega prometa in uskladi z veljavno ureditvijo s področja graditve objektov ter ustrezno strokovno dopolniti z definiranjem letališča državnega pomena, druge infrastrukture in posegov. Zaradi tega Vlada Republike Slovenije Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu v tej fazi ne podpira, Bo pa prej navedeno predlagano spremembo 97.a člena poglobljeno proučila v sklopu celovite novelacije Zakona o letalstvu, ki je že v pripravi, in bo v najkrajšem času poslan na Vlado Republike Slovenije ter nato v redni postopek sprejemanja zakona. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavnik ministrstva, kolegice in kolegi! Ko želi kdo v Sloveniji nekaj narediti oziroma ustvariti, se pogosto zdi, da je naš birokratski sistem postavljen na način, da je treba najprej iskati razloge, zakaj nečesa ni mogoče storiti. V Novi Sloveniji si prizadevamo, da bi način razmišljanja obrnili tako, da bi najprej iskali načine, kako je nekaj mogoče storiti in uresničiti. Zato smo predlagali novelo Zakona o letalstvu, ki bi olajšala potek postopkov, ki so potrebni za izvedbo vzdrževalnih del na letališčih. Naj poudarim, da zelo podobna ureditev velja tudi za vzdrževalna dela v javno korist na področju železniške in cestne infrastrukture, zato bi bilo zakonsko ureditev poenostavitve postopkov za vzdrževalna dela smiselno vpeljati tudi v zakonodajo, ki ureja področje letališke infrastrukture. Cilj zakona je poenostavitev postopkov izvajanja manjših del v območju letališč in hitrejša izvedba investicij. Predlagani poenostavljeni postopek bi znatno prispeval k hitrejšim in cenejšim izvedbam potrebnih manjših investicij v območju letališč, obenem pa z vgrajenimi varovalkami zadostil vsem zahtevam varnosti letališke infrastrukture. Posegi bi bili mogoče le na območju izključne rabe letališča. Prav tako bi bil omejen obseg posega, ki bi ga lahko še šteli pod opredelitev vzdrževalnih del v javno korist, in bi posledično zanj lahko uporabili poenostavljen postopek. Med vzdrževalna dela v javno korist bi v skladu s predlogom zakona lahko šteli tako gradnjo, ki je potrebna za povečanje obstoječih objektov, nove komunalne infrastrukture, cest in manipulativnih površin in letaliških stez ter rekonstrukcijo, dozidavo, nadzidavo ali druga dela na obstoječih objektih in napravah letališke infrastrukture. Ob tem pa mora poseg izpolnjevati še pogoj, da je namenjen ohranitvi in izboljšanju varnosti ter zmogljivosti oziroma učinkovitejšemu obratovanju letališča. Poleg tega poseg ne bi smel spreminjati kategorije letališča. Predlog zakona sledi načelu nezahtevnosti postopkov izvajanja investicij, načelu stroškovne učinkovitosti in gospodarnost ter načelu učinkovitega in varnega obratovanja javne prometne infrastrukture. Med vzdrževalna dela v javno korist novela uvršča le manj intenzivne posege, ki se lahko izvajajo le na območju izključne rabe letališča in ob tem tudi ne spreminjajo kategorije letališča. Zato predlog zakona, po našem trdnem prepričanju, sledi tudi načelu sorazmernosti. V Novi Sloveniji bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu seveda podprli.
Hvala lepa. Mag. Bojan Krajnc bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Pričujoča novela Zakona o letalstvu se nanaša na izvajanje vzdrževalnih del na javnih letališčih državnega pomena. V Poslanski skupini Stranke modernega centra načelno sicer podpiramo namen predlagatelja, da se to področje uredi tako, da bo vzdrževalna dela na letališčih možno izvesti bolj učinkovito, vendar pa je pri oblikovanju sprememb treba posebno pozornost nameniti temu, da se na račun večje učinkovitosti ne ogrozi celovitost vzpostavljenega sistema in posledično ne zmanjšuje varnosti, na kar so opozorili Vlada, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Javna agencija za civilno letalstvo. Ministrstvo za infrastrukturo tako zagotavlja, da že pripravlja celovito novelo Zakona o letalstvu. V ta namen je že bila imenovana komisija za izvedbo celovite prenove Zakona o letalstvu, ki bo med drugim preučila tudi vpliv nove ureditve izvajanja vzdrževalnih del na zagotavljanje varnosti zračnega prometa na območju izključne rabe javnih letališč državnega pomena ter na veljavno ureditev s področja graditve objektov. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli sklep, da pričujoča novela Zakona o letalstvu ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Ob tem pa je vendarle treba tudi spomniti, da smo za zagotavljanje pogojev za uspešno poslovanje letališča Portorož na 20. redni seji Državnega zbora sprejeli novelo Zakona o letalstvu, ki se nanaša na državno pomoč. S spremembo 158. člena zakona smo letališču Portorož omogočili subvencioniranje njegovega poslovanja v skladu s pravili o dodeljevanju državnih pomoči. Poleg tega je Agencija za civilno letalstvo za letališče Portorož potrdila varnostno oceno, s katero lahko na letališču pristajajo tudi večja letala. Aktivno delovanje v smeri izboljšanja pogojev zaposlovanja vseh treh slovenskih javnih letališč, tako ljubljanskega kot mariborskega in portoroškega, in s tem za razvoj turizma pa se nenazadnje kaže v tudi v tem, da so državni prostorski načrti za vsa tri letališča že v pripravi, pri čemer je najdlje javno postopek za letališče Portorož.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu, ki s predlogom dodaja člen za urejanje vzdrževalnih del na letališčih. V Slovenski demokratski stranki vedno stremimo k temu, da zakoni oziroma birokratske težave, ki jih imajo določeni segmenti oziroma državljanke in državljani, da se seveda popravijo s spremembami oziroma se z zakoni dodajo z novimi. V tem primeru je že dolgoletna potreba tega okolja, tega letališča, da se doda oziroma podaljša ta steza. Zato pozdravljamo predlog predlagatelja, da bi se s tem zakonom te stvari omogočile. Zdi se nam tudi prav, da je predlagatelj spoštoval in z aneksi popravil, dodal vse pripombe Zakonodajno-pravne službe in da tudi v tem zakonu predlaga varovalke, da zakon ne bo veljal na splošno, pavšalno, ampak da bo veljal konkretno za to letališče. Ker nam je v Slovenski demokratski stranki cilj, da na področju gospodarstva, turizma, se Slovenija razvija, bomo v naši poslanski skupini dodali vse naše glasove, da bi ta zakon o letalstvu šel v nadaljnje postopke. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Naj takoj na začetku predstavitev stališča Poslanske skupine Desus napovem, da v naši poslanski skupini nismo enotni glede podpore sklepu, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Dejstvo je namreč, da vidimo tako argumente za podporo predlogu zakona kot tudi argumente, ki nas navajajo, da zakona ne podpremo. Naj najprej naštejem argumente za podporo predloga zakona. Ni skrivnost, da je predlog zakona prvenstveno namenjen letališču Portorož, ki se nikakor ne spravi iz rdečih številk. Na letališču menijo, da jim bodo podaljšanje pristajalne steze in izgradnja nekaterih podpornih objektov pomagali pri izboljšanju poslovanja in povečanju števila potnikov. Prav tako moramo pritrditi tistim, ki menijo, da je umeščanje objektov v prostor in izgradnja le-teh pri nas še vedno preveč birokratsko zapletena in posledično dolgotrajna. Državni lokacijski načrt, ki bi omogočil izgradnjo pristajalne steze, se namreč melje že nekaj let. Občina Piran je napovedala, da občinskega prostorskega načrta v temu mandatu ne namerava spreminjati, kar pomeni, da prav nič ne kaže na to, da bo Portorož v kratkem lahko prišel do podaljšane steze. Dejstva, ki pa pričajo o tem, da predlog zakona ni primeren za podporo, pa so naslednja. Letališka infrastruktura ni primerljiva z železniško in cestno infrastrukturo, zato sklicevanje na to ni primerno. S sprejemom tega predloga bi se vrstni red postopkov v okviru pridobivanja obratovalnega dovoljenja porušil, kar bi povzročilo dodatne težave predvsem z vidika varnosti. Predstavniki ministrstva so nas na matičnem delovnem telesu seznanili, da so v pripravi državni prostorski načrti za letališča Maribor, Ljubljana in Portorož, ki naj bi upoštevali želje po razširitvi infrastrukture letališč. Pred parlamentarnimi počitnicami smo sprejeli novelo Zakona o letalstvu, ki letališčema Maribor in Portorož omogoča dodelitev državne pomoči ravno iz razloga, da se jima olajša poslovanje. Obenem se moramo zavedati, da v primeru sprejema predloga zakona določbe ne bodo veljale zgolj za letališče Portorož, temveč za vsa naša letališča. Ker v predlogu zakona vidimo tako razloge za kot tudi proti podpori predloga zakona, v naši poslanski skupini, kot sem že prej napovedal, ne bomo glasovali enotno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani zbor! Predlagana novela zakona s strani NSi omogoča, da se na letališčih državnega pomena lahko izvajajo vzdrževalna dela v javno korist. Tako se jim zapiše. Kdo bi pomislil, da je danes na letališčih prepovedano izvajati vzdrževalna dela v javno korist, kar seveda ni res. Bistvo zakona namreč ni omogočanje vzdrževalnih del, ampak vzpostavitev obvoda okoli postopkov, potrebnih za gradnjo novih objektov na nekem konkretnem letališču. Vzdrževalna dela namreč predlagatelji v noveli zakona opredelijo zelo široko, kar ob spretni utemeljitvi pomeni lahko praktično karkoli. Kateri upravljavec bi sploh gradil nekaj, kar ni namenjeno izboljšavi zmogljivosti ali pa učinkovitejšemu obratovanju letališča? Korist od tega zakona bi imel zasebni lastnik in investitor letališča, tako imenovanega državnega pomena. Letališča smo najprej privatizirali, saj se spomnite. Sedaj pa bi novim lastnikom omogočali še bližnjice pri graditvi objektov. Tega prej za državna letališča nismo delali. Standardni izgovor, češ, prodali smo samo upravljanje, ne pa zemlje, na kateri letališča stojijo, so v praksi prazna. Nemški Fraport ima 40-letno stavbno pravico za večino zemljišč, na katerih stoji infrastruktura letališča Brnik, in zato ne plačuje praktično skoraj nič.Predhodna novela zakona, ki smo jo sprejeli pred parlamentarnimi počitnicami, je uvedla možnost, da država in lokalna skupnost v obliki javno-zasebnega partnerstva zagotovitev obratovanja javnega letališča v obsegu in na način, ki je potreben za zagotovitev javnega interesa. Tako se je zasebnim upravljavcem letališč omogočilo tudi večje dobičke. Razprava na matičnem delovnem telesu je pokazala, da je noveliranje pisano za potrebe letališča Portorož. Gre za zadnje letališče, za katerega zaradi lastništva občine Piran in lastniških deležev javnih in državnih podjetij še lahko rečemo, da je delno v javni lasti. Je pa tudi Aerodrom Portorož na spisku za privatizacijo. Eden od interesentov za njegov nakup je v zvezi z njegovo privatizacijo izjavil, da se zaveda, da ne more pričakovati visokih donosov od letališča. Predhodna novela ministra Gašperšiča mu omogoča višje donose v obliki javno-zasebnega partnerstva, zdajšnja pa bi mu dodala še pretirano proste roke pri gradnji letališča, ki leži v neposredni bližini krajinskega parka Sečoveljske soline. Predlagana novela ne zasleduje javnega interesa, zasleduje zasebni interes lastnika ali lastnikov privatiziranih letališč. Zakon o letalstvu skupaj z Zakonom o graditvi objektov in drugimi zakonskimi in podzakonskimi akti že zdaj določa način gradnje in vzdrževanje objektov na letališčih in ni potrebe, da bi z nekimi nejasnimi spremembami Zakona o letalstvu to spreminjali. Zato v Združeni levici menimo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Končali smo s predstavitvijo stališč Poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 7. točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SLOVENSKEM DRŽAVNEM HOLDINGU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Alenko Bratušek. Za dodatno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala. Spoštovane kolegice in kolegi, podpredsednik! Predlog sprememb Zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki ga imate danes na mizi, je bil pripravljen v Zavezništvu. V prvem branju je zakon dobil tako rekoč soglasno podporo, od levih do desnih, nihče ni bil vzdržan in nihče ni bil proti, se pravi, vsi smo se strinjali, da je določene stvari treba spremeniti. Kaj smo pravzaprav s temi spremembami želeli urediti? Tri ključne stvari. Prvič. Lastništvo podjetij, ki kupujejo naše premoženje, mora biti jasno. Ne vem, zakaj je to tako težko razumeti, ampak mi se ne strinjamo, da bi se lahko dogajalo, da tako imenovani tajkuni, katerih grehe so plačali ljudje, 5 milijard jih je stalo, ta podjetja lahko preprosto kupujejo nazaj, ker danes ne preverjamo, kdo so lastniki, ki našo srebrnino, zlatnino ali kakorkoli hočete, kupujejo. Po nekaterih informacijah, ki jih imamo, naj bi se dogajalo točno to. Na SDH in še bolj na Slabi banki naj bi tajkuni, ki so jim ljudje sanirali podjetje, ta podjetja kupovali nazaj. Jaz mislim, da je to absolutno nedopustno. Druga stvar. Na zahtevo Državnega zbora bi morali poslanci dobiti vse podatke o poslovanju SDH, ki jih želimo oziroma zahtevamo. Ne. Tudi s tem se niste strinjali v koaliciji. Ne vem, kaj skrivate in ne vem, težko razumem, kaj vas boli, da bi poslanci vedeli. Tretja stvar se nanaša na razrešitev nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. V pravni državi, kjer bi bili etika, morala in poštenje nekaj vsakdanjega, te predlagane spremembe, ki sem jih naštevala, verjetno ne bi bile niti potrebne. To, kar pa se danes dogaja na Slovenskem državnem holdingu, kliče celo po njegovi ukinitvi in ne samo po manjših spremembah zakona. Z državnim premoženjem mešetarite kot s krompirjem in za vso to dogajanje je kriva koalicija, pa tudi če gre za veliko sprenevedanja dela koalicije, kako se borijo za transparentnost in pravilnost poslovanja Slovenskega državnega holdinga. Od tega, da podjetja prodajate poštnim nabiralnikom, za katere ne veste niti, kdo so lastniki, do tega da v največjo državno banko kadrujete ljudi iz časov, ko se je v naših bankah najbolj kradlo. To so dejstva. In ker ne ukrepate vi, smo pač preprosto morali mi in pripravili spremembo zakona, ki bi vsaj za silo okrepila nadzor nad delom Slovenskega državnega holdinga. Seveda je na vas, draga koalicija, da se odločite, ali ste za transparentno in pošteno delovanje Slovenskega državnega holdinga ali pa vam bolj ugaja ribarjenje v kalnem, ker so državna podjetja, bankomati, kjer se napajate. Danes imate priložnost pokazati, na katero stran se boste postavili. Glede na pripombe v drugem branju, smo v naši poslanski skupini pripravili amandma, ki natančno določa postopek zamenjave nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Skratka, argumenti SMC, Desusa in SD, ki so bili na mizi v drugem branju, so mrtva črka na papirju, ker je z amandmajem, ki je vložen, rešeno praktično vse. In še enkrat. Če vam je do tega, da se z našim premoženjem upravlja transparentno, pošteno in pregledno, boste danes ta zakon podprli.
Hvala lepa. Za predstavitev mnenja Vlada dajem besedo predstavnici Vlade mag. Miranda Groff Ferjančič, državni sekretarki na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Sistem korporativnega upravljanja družb v državni lasti, ki ga predpisuje Zakon o Slovenskem državnem holdingu, je bil dokončno vzpostavljen v letu 2015 z imenovanjem nadzornega sveta SDH in s sprejetjem ključnih aktov upravljanja, strategije in letnega načrta upravljanja. S tem je Slovenija izpolnila vsa popristopna priporočila OECD in priporočila Evropske komisije v okviru postopka makroekonomskih ravnovesij. Slovenija ima tako prvič sodoben in mednarodno primerljiv sistem upravljanja, ki temelji na strokovnosti. Državni zbor ima v tem sistemu tudi pomembno vlogo, saj sprejme strategijo upravljanja, ki SDH določa cilje upravljanja, Vlada kot skupščina pa s predpisanimi merili nadzira izpolnjevanje teh ciljev. Neizpolnjevanje nalog iz strategije je eden od razlogov za odpoklic članov nadzornega sveta. Državni zbor, Vlada in SDH so v sistemu korporativnega upravljanja družb v državni lasti v soodvisnem razmerju, ob spoštovanju in upoštevanju pristojnosti posameznih subjektov, kar določa Zakon o Slovenskem državnem holdingu. Vlada Republike Slovenije se je do predloga novele opredelila 12. maja 2016 in na podlagi strokovnih utemeljitev do njega zavzela negativno stališče. Mnenju Vlade je z opozorili sledila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Čeprav večina spornih rešitev v zakonodajnem postopku ni bilo sprejetih, je v predlogu novele ostala določba, ki se nanaša na odpoklic članov nadzornega sveta SDH. Vlada svojega mnenja glede te določbe ni spremenila. Predlog, da lahko odpoklic članov nadzornega sveta predlaga tudi Državni zbor, je nesistemski z vidika koncepta implementiranega Zakona o SDH, smernic OECD in korporativnega upravljanja družb v državni lasti, katerih temeljni element je načelo neodvisnosti oziroma nevmešavanje države oziroma politike v dnevno vodenje poslov družb v državni lasti. S podelitvijo takšne pristojnosti Državnemu zboru obstaja tveganje pogostega podajanja pobud za razrešitve članov nadzornega sveta SDH, kar bi lahko ogrozilo trdnost sestave in neodvisnost nadzornega sveta. Posledično bi taka ureditev lahko ohromila korporativno upravljanje in nadzor nad delovanjem celotnega SDH. Lahko se vzpostavi tudi stanje, da bo SDH nesposoben sprejemati odločitve, s tem pa izvajati upravljavsko upravičenja v podjetjih v državni lasti. Za konec bi rada izpostavila še opozorilo Evropske komisije iz letošnjega poročila o Sloveniji, ki pravi: »Ključnega pomena je, da SDH deluje neodvisno od političnega pritiska.« Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tilen Božič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Predstavniki ministrstev! Kar se tiče stališča Poslanske skupine SMC, se zavedamo pomena upravljanja državnega premoženja v skladu s sodobnimi standardi korporativnega upravljanja. Prav tako se zavedamo tudi vloge, ki jo mora odigrati politika, da bo naše skupno državno premoženje upravljano učinkovito in pregledno. Levji delež smernic in pravil, povezanih z delovanjem Slovenskega državnega holdinga, pa tudi drugih struktur v državi, ki morajo poskrbeti za skupno premoženje, se preko zakonodajnega postopka sprejema v tej hiši. Kot eden izmed pomembnih prispevkov našega mandata na poti k preglednemu in učinkovitemu upravljanju tega premoženja je zagotovo bila strategija upravljanja kapitalskih naložb. S tem dokumentom smo jasno sporočili, kaj je za državo strateškega pomena in bo pripomoglo k vodenju ekonomske politike države v naslednjih 20, 50, 100 letih. Opredelili smo pomembna podjetja, ki se jim zaradi vloge v gospodarstvu in družbi namenja posebna pozornost, pa tudi tista, ki v portfelju naložb države zasledujejo zgolj ožje cilje, vezane na donos. Pri slednjih je pomembno, da se v primeru prodaj postopki vodijo pregledno, učinkovito in z najvišjim možnim izplenom za našo skupno državo. Predlog, ki ga imamo pred seboj, se tiče dveh tematik. Prva je preglednost prodajnih postopkov oziroma zahteva po vedenju, kdo je dejanski, torej zadnji lastnik v verigi na strani kupca, druga pa skuša nasloviti vprašanje širitve pristojnosti Državnega zbora pri razreševanju nadzornikov. Obe pobudi lahko štejemo kot legitimni, saj je bilo tudi v javnosti zaznati nezadovoljstvo in razočaranje ter dajanje vtisa nepreglednega in neučinkovitega delovanja pri vodenju nekaterih prodajnih postopkov ter drugih dejanj našega največjega upravljavca premoženja, kar nam zagotovo ne more biti v ponos. Glede preglednosti kdo kupuje, smo v Poslanski skupini SMC mnenja, da je to težavo zagotovo treba bolje nasloviti. To lahko po našem mnenju naredimo na nekoliko boljši način, kot je zastavil predlagatelj oziroma kot je bilo prej omenjeno, smo k temu prispevali tudi mi, in sicer imamo tukaj predvsem v mislih zakon, ki ureja preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma, ki ga imamo v postopku in bo prihodnji teden tudi na seji Odbora za finance in monetarno politiko. Zakaj ta zakon omenjam oziroma omenjamo? Predvsem zaradi tega, ker menimo, da so nekatere rešitve, kako bi tak postopek preverjanja moral izgledati, tam notri solidno definirali. Kako bomo pa to umestili v zakonodajo oziroma kako bomo pa sklic rešili, je pa še na nas, ta do pripravimo. Če gremo naprej, na drugo rešitev, ki predvideva dodatna pooblastila Državnemu zboru pri razreševanju članov nadzornega sveta SDH, smo mnenja, da v tem trenutku razpolagamo z drugimi orodji, ki to institucijo silijo v pregledno in učinkovito dejanje, ki jih moramo najprej izkoristiti, kot že prej omenjeni odlok, ki ureja upravljanje državnih naložb, in drugo, kar imamo na mizi, po našem mnenju bi možnost enostavnega in neposrednega odstavljanja nadzornikov s strani Državnega zbora vzpostavila stalen politični pritisk in vpletanje v delovanje SDH. Predlagana rešitev bi torej prinesla nestanovitnost v nadzorni in posledično upravljavski strukturi, s tem pa še dodatno okrnila možnost preglednega in učinkovitega delovanja holdinga. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu v Poslanski skupini SMC iz navedenih razlogov ne bomo podprli. Ni pa to še konec, kar se tiče teh pobud glede zagotavljanja preglednosti pri tem, kdo je dejansko kupec teh podjetij. Povedali smo, da vidimo, kako približno bi moralo biti urejeno v tistih rešitvah, ki jih imamo v Zakonu, ki ureja preprečevanje pranja denarja in financiranju terorizma, in povedali smo, da imamo druga orodja, ki jih moramo izkoristiti oziroma lahko tudi izboljšati, tukaj mislim predvsem na strategijo upravljanja naložb države, v katerih jasno povemo, v odloku, kaj pričakujemo. Iz tega pa potem izhaja, da če bi prišlo do kršitev, Vlada kot skupščina tudi ustrezno reagira, prav tako pa reagirajo tudi tisti, ki so prisotni na sejah nadzornega sveta SDH, tukaj mislim predvsem na predstavnika ministra za finance, ministra za gospodarstvo pa tudi naše komisije za nadzor javnih financ. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Pred nami je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da upravljanje državnega premoženja pod vlado Mira Cerarja in koalicijo SMC, SD in Desus je neustrezno. Prepričani smo tudi, da je upravljanje državnega premoženja pod to vlado v zgodovini Slovenije najslabše. Temu mnenju ne samo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, ampak predvsem lahko sledimo tudi mnenju strokovne javnosti, ki se pojavlja v Sloveniji. Ne bi izpostavljali vseh problemov, ki se tičejo upravljanja Slovenskega državnega holdinga, ampak mislim, da eden izmed ključnih problemov, ki je danes, je tudi to, da Slovenski državni holding ima začasno vodstvo. In v Slovenski demokratski stranki ne razumemo besed, ki jih v javnosti izreka predsednik Vlade o uspešnem upravljanju državnega premoženja, o gospodarski rasti in pa predvsem hvaljenja, da je pod vlado Mira Cerarja bila prvič v zgodovini Slovenije sprejeta strategija upravljanja državnega premoženja. V Slovenski demokratski stranki smo že ob sprejetju te strategije opozarjali na vrsto pomanjkljivosti, ki jo ta strategija ima, vendar koalicija ni uslišala, bi rekel, vseh argumentov in pa predlogom, ki smo jih podali v Slovenski demokratski stranki. Ampak, nenazadnje, zdaj je pa tudi vodstvo Slovenskega državnega holdinga apeliralo na Vlado Republike Slovenije, na Ministrstvo za finance, da je strategija neustrezna oziroma nepopolna. Dejstva, ki jih imamo danes tukaj, smo, bi rekel, že imeli kar vročo razpravo na vsaj dveh odborih za finance in pa monetarno politiko. Da imamo danes ponovno to obravnavo, jaz mislim, da je v večji meri tukaj odgovorna tudi koalicija. Dejstvo je, da ste se na seji Odbora za finance in monetarno politiko pri glasovanju zmotili in da imamo danes pred seboj en zmazek od zakona, ki ga pa z amandmajem predlagatelj poskuša na nek način tudi popraviti. Zdaj, ko poslušamo stališče tako Vlade kot največje poslanske skupine, največje koalicijske stranke, Stranke modernega centra, pogrešam zadevo, da bi v stališču priznali, da ste se pri glasovanju zmotili. Vendar danes tukaj notri poskušate ponovno z določenimi argumenti, ki pa vsaj po mojem ne držijo, temu amandmaju oporekati. Dejstva so, da se izgovarjate na politični pritisk. Poglejte, spoštovana vlada in pa spoštovana koalicija, jaz sem prepričan, da je vsaka odločitev, ki se sprejme v parlamentu, politična odločitev in nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga je postavil Državni zbor na predlog Vlade. In za sestavo nadzornega sveta je odgovorna koalicija, kajti vi ste glasovali za predlagane člane. V opoziciji nismo tega podprli. Jaz sem prepričan, da ta predlog, ki gre v smeri boljše ureditve upravljanja Slovenskega državnega holdinga, je ustrezen. Predvsem v luči, da verjetno, če nekdo imenuje nadzorni svet, da ima pravico potem tudi predlagati njegovo razrešitev oziroma razrešitev posameznega člana. Pogrešam, da v stališču Vlade in zdaj stališču Poslanske skupine Stranke modernega centra nihče ni izpostavil, da se pogoji za odpoklic člana nadzornega sveta ne menjajo in da ostanejo enaki, kot je zapisano v zakonu. In definitivno ne more držati argument, da bi lahko pa zdaj deset poslancev vsak dan zahtevalo predlog Vladi za razrešitev članov nadzornega sveta. Kajti predlagatelj se do pogojev za razrešitev ne opredeljuje in jih ne spreminja in to pomeni, da ne glede na to, da bi prišlo do spremembe, da lahko deset poslancev Državnega zbora predlaga Vladi odpoklic, mora ta odpoklic biti argumentiran in mora slediti enakim pogojem za odpoklic članov nadzornega sveta, kot veljajo za Vlado. V Slovenski demokratski stranki smo že večkrat poudarili, tudi na odboru, da so potrebne spremembe po določenih členih tega zakona. Ena sprememba je seveda tudi ta odpoklic članov nadzornega sveta, kajti povedali smo argumente. Če Vlada ne naredi svoje naloge, jo ima možnost Državni zbor oziroma 10 poslancev. In v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da vsaj dva člana nadzornega sveta sta sporna glede na pogoje, ki bi jih morala izpolniti kot za članstvo v nadzornem svetu. In nenazadnje, na enem izmed odborov za finance in monetarno politiko je tudi predsednik Nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga povedal, da se vsaj dva člana nadzornega sveta pri glasovanju zaradi konflikta interesov morata izločiti. In če Vlada ne opravi svoje naloge, da ne predlaga zamenjave člana nadzornega sveta, smo prepričani, da bi to instrument lahko imel v svojih rokah tudi Državni zbor. In v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da s tem predlogom, ko lahko 10 poslancev predlaga zamenjavo, da tukaj ne moremo govoriti o nekem političnem interesu. Po drugi strani pa, dokler bo država imela lastništvo v gospodarskih družbah, bodo vedno tukaj notri ozadju politične odločitve, ne glede na koncept OECD in pa na priporočila. In dejstvo je, Vlada je odgovorna za upravljanje z državnim premoženjem in pa za Slovenski državni holding. Mimo tega tudi obstoječi zakon ne gre. In Vlada Republike Slovenije je skupščina. Spoštovani predstavniki Vlade, mimo tega dejstva ne moremo iti, nenazadnje na sejah nadzornega sveta sedita tudi minister za finance in pa minister za gospodarstvo. To je lahko po eni strani tudi politični pritisk. Jaz sem prepričan, da odstop zadnjega predsednika uprave Slovenskega državnega holdinga, gospoda Jazbeca, je povezan tudi s političnim pritiskom. Celotna koalicija se je ukvarjala s Slovenskim državnim holdingom. Spomnimo se samo, da je zaradi, bi rekel, političnih pritiskov moral odstopiti obrambni minister, ki se je ukvarjal s privatizacijo Telekoma. Ampak govorimo o državnem premoženju. Spoštovana koalicija, v Slovenski demokratski stranki smo sprejeli eno odločitev. Mi bomo ta predlagani amandma podprli. V primeru, da pa ta amandma ne bo izglasovan, bomo pa glasovali proti zakonu. Kajti dejstvo, da ste dali pa določbo koalicije, da bo zakon, trije členi popravljeni, potem bo pa notri odložni pogoj, da pa ta zakon začne veljati čez eno leto, pa jaz mislim, da se delate norca in da je to vse skupaj nehigienično. V Slovenski demokratski stranki predlagamo, da se ta amandma podpre. V primeru, da pa ta amandma ne bo doživel neke podpore, pa v Slovenski demokratski stranki pozivamo tako koalicijo kot opozicijo, da tukaj pri Zakonu o Slovenskem državnem holdingu poskušamo tako eni kot drugi narediti spremembe. In ena izmed pomembnih sprememb, ki jo vidimo v Slovenski demokratski stranki, je tudi sestava nadzornega sveta. Ne glede na to, da je predlagateljica naredila pozitiven korak, ampak senco n ato pa vseeno meče, da prav v času, ko je bila mag. Alenka Bratušek predsednica Vlade, je prišlo do spremembe Zakona o Slovenskem državnem holdingu in da so predstavnika opozicije vrgli ven. In spoštovana koalicija, spoštovana Vlada, jaz sem prepričan, da bi tisto, kar je v zakon pripravila vlada Janeza Janše, da ima mesto v nadzornem svetu Slovenskega državnega holdinga tudi opozicija, morali to spremembo, ki je nastala v času Vlade Alenke Bratušek, popraviti. Kajti da ima instrument Komisija za nadzor javnih financ, da predlaga svojega kandidata pod enakimi pogoji, kot veljajo za ostale člane v tem nadzornem svetu. Večkrat se koalicija sklicuje, predsednik komisije je lahko prisoten v nadzornem svetu, vendar dokler predstavnik Komisije za nadzor javnih financ ne bo imel glasovalne pravice v nadzornem svetu, je zame osebno, kot da nima tega članstva. Dejstvo je, da verjetno obstaja vrsta tveganj in pa vrsta vprašanj, ali poslovanje Slovenskega državnega holdinga poteka transparentno ali ne. Jaz sem prepričan, da je tukaj to upravljanje slabo, tukaj govorijo tako številke kot dejstva. Spomnimo se samo blamaže, ki jo je ta vlada oziroma Slovenski državni holding imel pri imenovanju članov nadzornega sveta naše največje sistemske banke, ki je pred privatizacijo, in še vrsta ostalih zadev. Zdaj, če se je koalicija vsaj v stališču, jaz nisem razumel, kako se boste opredelili do današnjega glasovanja, vendar vsaj po hodnikih Državnega zbora lahko slišimo, da tega amandmaja ne boste podprli. To si lahko razlagamo po svoje. Razlagam o tem, da vam takšen način upravljanja ustreza, to pomeni, da prevladujejo osebni parcialni interesi Stranke modernega centra, SD in pa Desusa. Mi v primeru, da amandma ne bo doživel podpore, ne bomo podprli zakona, kajti če boste pa potem izglasovali še ta predlog zakona kot "za", potem pa jaz mislim, da je res nekaj hudo narobe v tej državi in da dejansko, bi rekel, nimate ne občutka ne nič za upravljanje z državnim premoženjem. In pozivam še enkrat tudi Vlado, da resno premisli, ali je takšen zakon, kot je danes, brez tega amandmaja sploh smiseln.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavnika Vlade! Dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desusa k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Predlagana rešitev, ki Državnemu zboru dodeljuje možnost odpoklica članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga na lasten predlog in na način, kot je v predlogu zakona zapisano, se nam ne zdi ustrezna. Eden najpomembnejših ciljev Zakona o SDH je prav ločitev funkcije države kot lastnice kapitalskih naložb od drugih funkcij države oziroma, zelo poenostavljeno povedano, ločitev politike od upravljanja. Prepričani smo, da je ključnega pomena, da SDH deluje neodvisno od političnega pritiska, s predlagano dopolnitvijo pa bi se zgodilo ravno to. Vzpostavili bi se politični pritiski na delovanje nadzornikov sveta SDH. Če bi takšno pobudo lahko sprožilo manjše število poslancev ali pa tudi večje, ni važno zdaj v končni fazi niti ne številka, ko to amandma poskuša rešiti, bi v Državnem zboru lahko redno spremljali razprave o menjavi nadzornikov. Menimo, da bi to utegnilo resno zabrisati črto, ki ločuje politiko od upravljanja, kar bi pomenilo hud udarec za stabilno delovanje nadzornega sveta. Dejstvo pa tudi seveda je, da smo bili v preteklem letu priča nekaterim neumnim ali pa milo rečeno nespretnim kadrovskim odločitvam s strani upravljavca državnega premoženja, a vendarle v Poslanski skupini Desusa verjamemo, da je rešitev v izbiranju kompetentnih, izkušenih, predvsem pa poštenih ljudi in ne le ali pa ne zgolj v stalnem spreminjanju zakonodaje. Jaz bi na tem mestu seveda rad opozoril, da bo vsekakor za državo in naše državljane ključnega pomena, da se bodo odgovorni za upravljanje državnega premoženja striktno držali strategije, ki jo je sprejel ta Državni zbor in jo bo seveda po potrebi tudi spremenil in dopolnil. Vendar po preudarnem razmisleku in ne na rokohitrski način. Da seveda ob tem ne omenjam, da je osnovno poslanstvo vodstva SDH, da na legalen, legitimen in ekonomsko upravičljiv način upravlja z državnim premoženjem, sicer bodo ljudje poklicani na kazensko odgovornost. Spoštovani, strinjamo se tudi, da prodaja državnega premoženja podjetjem, katerih lastniki niso preverljivi, ne da predstavlja resen problem, ampak je vredno obsodbe. Po poročanju medijev naj bi med nekaterimi podjetji, ki so bila v preteklosti prodana, nekatera končala v tako imenovanih kaslih oziroma poštnih nabiralnikih iz davčno ugodnejših okolij, dve pa bi naj ostali tudi del lastniške verige, v kateri imajo ključno vlogo podjetja iz davčnih oaz. Tukaj bi seveda želel morda malo izven konteksta pa vendar poudariti, da se nam globalni sistem davčnih oaz, ki ponuja možnost utaje davkov, zdi škodljiv. Ti utajeni davki bi lahko bili uporabljeni za izgradnjo cest, bolnic, šol ali pa, če želite, financiranje dolgotrajnih oskrbe. Določba, ki govori o preverbi lastništva kupca kapitalske naložbe, tega se zavedamo, to je toliko žal premalo precizna, premalo natančna, zato se mi v Desusu ne le nagibamo, ampak menimo, da je v tem trenutku najprimernejša, najustreznejša rešitev, da to rešimo v okviru Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ki bo naslednji teden 28. obravnavan na seji Odbora za finance in monetarno politiko, in sicer da se kot zavezanca v 4. členu doda tudi SDH. Prepričan pa sem, da v nadaljevanju ali pa kar zdaj tudi DUTB. V 4. členu je namreč natančno določeno, kdo so zavezanci, prav tako je določeno, kako morajo zavezanci pridobivati podatke v zvezi z ugotavljanjem dejanskega lastnika in še in še. Če pa bodo potrebna, kot je bilo že slišati, tudi določene spremembe in dopolnila v Zakonu o SDH, bomo seveda v Desusu maksimalno temu prisluhnili in podpirali vse tiste rešitve, ki bodo v prid, z eno besedo, poštenega upravljanja z državnim premoženjem. Iz vsega navedenega pa rešitev iz predloga tega zakona ne podpiramo. Hvala lepa.
Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki ga danes obravnavamo, ima dve pomembni rešitvi. Prva je, da se zagotovi v primeru prodaj premoženja, ki upravlja Slovenski državni holding za račun Republike Slovenije, preverjanje lastništva kupcev in tako preprečevanja, da bi v prihodnosti prišlo do prodaj državnega premoženja kupcem s kapitalom sumljivega izvora ali nejasnim lastništvom. Predlog je potreben že zaradi tega, ker se srečujemo, da naša najpomembnejša podjetja, ki jih Holding prodaja, kupujejo podjetja, ki nastanejo tik pred prodajo in izvirajo pravzaprav iz davčnih oaz. Natančne preveritve tega premoženja pa seveda Holding do sedaj ni izvajal oziroma še nismo srečali primera, ko bi nas Holding obvestil o tem, da je preprečil prodajo zaradi sumljivega izvora kapitala. Drugič. Državni zbor si želi povrniti odgovornost z možnostjo odpoklica članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga v primeru nezakonitega ali za državo škodljivega ravnanja. Namreč v zdaj veljavni ureditvi ima Državni zbor možnost, da imenuje člane nadzornega sveta na predlog Vlade in ta predlog lahko potrdi ali zavrne, ne more pa vplivati na sestavo tega predloga. Torej je Državni zbor je zelo omejen pri tem, kdo bo nadzoroval delovanje Slovenskega državnega holdinga. Eno velja pri postopku za razrešitev članov nadzornega sveta. Po veljavnem zakonu člana nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga lahko na predlog Vlade odpokliče Državni zbor, torej ponovno smo omejeni na predlog Vlade, tako da kot poslanci lahko vložimo sicer pobudo Vladi za razrešitev posameznega člana nadzornega sveta, Vlada je pa tista, ki se potem odloči samostojno, ali bo to pobudo upoštevala ali pa ne. Vpliv Državnega zbora na upravljanje z 12-milijardnim premoženjem, ki je nenazadnje premoženje ljudi, je res minimalen, zato so te rešitve v tem zakonu bile potrebne in nenazadnje dobile v prvi obravnavi v Državnem zboru kar 70 glasov, kar pomeni, da si je širok krog poslancev pravzaprav iz vseh poslanskih skupin res želel, da se uredi in da prevzamemo tudi odgovornost, ki so nam jo naložili ljudje z izvolitvijo. Namreč samo poslanci smo znotraj tega sistema upravljanja z državnim premoženjem predstavniki ljudstva in tudi njim neposredno odgovarjamo. Tako Slovenski državni holding kot tudi Vlada nimata te neposredne odgovornosti, Vlada je odgovorna Državnemu zboru, poslanci pa neposredno ljudstvu. Tako je bila ta namera resnično iskrena. Žal je v nadaljevanju sprejemanja zakona prišlo do zavrnitve predloga amandmaja, ki je tudi izčiščeval postopek, na kakšen način in kdaj lahko 10 poslancev Državnega zbora predlaga razrešitev posameznega člana nadzornega sveta. Žal na matičnem delovnem telesu ta amandma ni bil podprt, sam sem ga podprl, vendar podpore večine ni bilo. Zato je obveljal prvotni predlog, ki govori o tem, da lahko člane nadzornega sveta zamenjamo na predlog Vlade ali predlog Državnega zbora, žal pa ni izčiščen postopek, na kakšen način lahko Državni zbor ta postopek izpelje. S tem nastaja pomembna praznina, ki bi pripeljala do tega, da bi se velikokrat najbrž srečevali s predlogi za zamenjavo, po drugi strani pa potem bili omejeni pri tem, kako to izpeljati. Enako velja pri ugotavljanju izvora premoženja. Amandma je bil sicer sprejet, pa vendar ugotavljamo, da te določbe, ki so ta hip možne v tem zakonu, ne omogočajo dovolj učinkovitega preverjanja izvora lastništva kupcev državnega premoženja. Ob dejstvu, da imamo v proceduri Državnega zbora nov predlog zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ki zelo jasno opredeljuje postopek preverjanja lastništva, je po našem mnenju treba to preverjanje lastništva tudi pri Slovenskem državnem holdingu vključiti v ta predlog zakona. Opozarjamo, da trenutno ta predlog zakona, ki je v obravnavi, o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma ne vključuje med zavezance Slovenskega državnega holdinga in DUTB oziroma slabe banke. To je velika pomanjkljivost tega predloga, zato bomo seveda vztrajali in predlagali, da se v ta zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma vključi Slovenski državni holding in tudi slaba banka. To je rešitev, ki bi zagotovo odpravila številne dileme, kdo bo kupec našega premoženja, če že za ta postopek gre znotraj holdinga, pa tudi v primeru slabe banke. Iz tega razloga, ker ni mogoče izvajati Zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki ga ta hip obravnavamo, ne bomo podprli tega predloga. Odločno se bomo zavzemali, da je Slovenski državni holding zavezanec v Predlogu zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma in ravno tako slaba banka. Nesprejemljivo je namreč, da 12 milijard premoženja nimamo vključenega v sistem preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma in nekaj podobnega tudi pri slabi banki. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Združene levice.
Hvala za besedo še enkrat, predsedujoči. Spoštovani zbor! Združena levica bo zakon z amandmajem podprla. Zakaj? Po sedanji ureditvi lahko odpoklic nadzornega sveta predlaga samo vlada, ki po definiciji ščiti svoj nadzorni svet, zato do odločanja o odpoklicu praktično ne more priti. To se je pokazalo, recimo, v primeru Luke Koper, ko je bilo treba nadzorni svet SDH nemudoma odpoklicati, a k temu se bom vrnil v drugem delu stališča. Najprej je treba reči, da je predlagana zakonska rešitev daleč od tistega, kar bi potrebovali za upravljanje državnih podjetij v javnem interesu. Je tudi bistveno manj od tistega, kar smo v Združeni levici predlagali že trikrat, in sicer takoj po nastopu mandata 2014 in nato še dvakrat v lanskem letu. Predlagali smo tri rešitve, ki rešujejo tri ključne probleme, o katerih se danes pogovarjamo. Osnovni problem je privatizacija. Vsaka privatizacija že na srednji rok prinese državi izgubo. Zakaj? Ker se odpove prihodnjim dobičkom in to je dejstvo, kajti če teh dobičkov ne bi bilo, privatni investitor podjetja seveda ne bi kupil. Zato smo že septembra 2014 predlagali, da se razveljavi zloglasni sklep o prodaji 15 podjetij, ki je takrat vključeval Aerodrom Ljubljana, Telekom, Adrio Tehniko, Novo Kreditno banko Maribor in še sami dobro veste. Podpore ni bilo. Nasprotno, koalicija SMC, Desus, SD je sprejela strategijo o upravljanju naložb, ki v bistvu ni strategija, ampak seznam za privatizacijo skoraj 90 preostalih deležev države. Nekatera podjetja bi koalicija prodala samo do polovičnega ali četrtinskega deleža, vendar to pri podjetjih, kot je na primer zavarovalnica Triglav, pomeni, da bi neka tuja finančna grupacija povzela popoln nadzor nad našimi ključnimi firmami. Drugič, ker privatizacije ni bilo mogoče ustaviti, smo jo poskusili vsaj omejiti, ker je ljudstvo večinoma proti tovrstni razprodaji. Prepričan sem, da si koalicijski poslanci ne bi upali izglasovati soglasja k privatizaciji firm, kot so že omenjene zavarovalnica, Luka Koper, Slovenske železnice oziroma v zadnjem času niti nisem več toliko prepričan, da res ne. Zato smo že februarja lani predlagali spremembo Zakona o SDH tako, da bi moral Državni zbor za vse večje privatizacije podati dodatno soglasje. Tudi tega zakona ni podprla nobena režimska stranka. Niti koalicijska, niti opozicijska. Tretji problem pa se dotika nadzornega sveta SDH, ki je predmet današnje obravnave. V nadzornem svetu SDH je zastopan le kapital, ne pa tudi delo. V nadzornem svetu SDH sedi 5 direktorjev privatnih firm in profesionalnih nadzornikov, ki so podaljšana roka vladajoče koalicije. Kaj je njihova naloga? Da imenujejo člane uprave in da nato krijejo hrbet tem članom uprave, njihova funkcija v sistemu vladanja v Sloveniji pa je v bistvu v tem, da služijo kot kulisa za vladno politiko. Takšen je bil tudi primer in je še vedno Luke Koper. Javno-zasebno partnerstvo za drugi tir forsira Vlada, ne SDH. Naloga SDH je, da disciplinira vodstvo Luke Koper, ki se temu načrtu ni podredilo. Na ta način lahko Vlada govori, da se ne meša v upravljanje podjetij, hkrati pa lahko z jemanjem koncesij spodkopava taista podjetja. Kaj je razvidno iz tega? Da v nadzornem svetu ni zastopan javni interes, ampak interes, bom rekel kar, vladajoče klike, ki se samo maskira za javni interes. Zato smo že februarja lani predlagali spremembo Zakona o SDH, s katero bi zaposleni v državnih podjetjih imenovali polovico predstavnikov v nadzornem svetu SDH. Prepričan sem, da nadzorni svet, v katerem bi imeli delavci polovico članov, ne bi nikoli imenoval uprave, kakršno ima SDH danes. Vem, da bi tak nadzorni svet, v. d.,dajmo reči, takoj razrešil vsako upravo, ki bi delala to, kar je uprava Marka Jazbeca delala v aferi Luka Koper, pa tudi v drugih primerih. Zdaj prehajam k predlaganemu amandmaju. Po naši oceni je ta sicer ne ključen, a vseeno nujen popravek sedanjega sistema upravljanja, ker če v nadzornem svetu SDH še vedno ni predstavnikov delavcev, lahko vsaj Državni zbor ukrepa proti nadzornemu svetu. Mi seveda nismo toliko spet naivni. Naš politični razred je že davno dosegel konsenz glede privatizacije. Razlika med desnico in tako imenovano levico je samo niansa. Desnica bi privatizirala hitro, tako imenovana levica in, pod navednicami, modro-, konec navednice, -centričnost pa postopno in z dvoličnimi izjavami, kako so načeloma proti, ampak in potem pridemo do tega, bom parafraziral vodje poslanske skupine SD: Smo že vse drugo uničili, pa dajmo še to. Skratka, cilji in posledice so identični. Zato sem prepričan, da bi koalicija podprla nadzorni svet tudi v tem primeru. Vse, kar mi pričakujemo od te spremembe, je torej to, da bodo državljanke in državljani videli, kaj določene stranke, predvsem tiste, ki se same imenujejo leve, čeprav niso, govorijo, kaj pa delajo. Sicer moram reči, da je koalicija pri obravnavi tega zakona izvedla dokaj dober piar manever, ko je predlagala, da se uporaba novega pooblastila zamakne za eno leto. S tem se je izognilo odporu javnosti, ki bi zagotovo sledil potem, ko bi koalicijski poslanci v Državnem zboru izglasovali zaupnico gospodu Beliču in sodelavcem. V Združeni levici bomo amandma podprli, ker se zavedamo, da ima SDH pri privatizaciji preveč manevrskega prostora, okvir privatizacije določa koalicija, Vlada žal ne, DZ kot takšen, toda SDH to privatizacijo izvršuje in izvršuje jo bistveno bolj brutalno kot predvideva strategija upravljanja naložb, ki v bistvu ni strategija, kar sem že povedal. Primerov je ogromno, navedel bom le dva. Nova kreditna banka Maribor – banka, ki ima količnik kapitalski ustreznosti skoraj 27 %, s Poštno banko ima gosto mrežo poslovalnic, odprtih tudi ob sobotah, to je dosegla tudi po zaslugi državne pomoči, ki je v preteklih letih znašala milijardo evrov, in SDH je po diktatu Evropske komisije banko prodal za manj kot četrtino njene knjigovodske vrednoti, booka, kot se reče. Eklatanten primer tega, kar ljudje imenujejo razprodaja. Adria Airways Tehnika, drugi primer. Srednje veliko podjetje z visoko usposobljeno, specifično usposobljeno delovno silo, ki je bil šolsko idealen primer za delavsko lastništvo in upravljanje. SDH je dopustil, da je poslovodstvo kršilo Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju. SDH je preprečil delavski odkup, ker delavcem ni omogočil povišanja ponudbe, vodstvo je pod novim lastnikom takoj odpovedalo kolektivno pogodbo, hkrati pa šikanira tiste, ki so si prizadevali za delavski odkup. Večina pobudnikov le-tega je bila opuščenih ali pa so morali firmo zapustiti sami. To se dogaja pod vlado Mira Cerarja, ki si je ekonomsko demokracija postavila za eno od prioritet. Če torej sklenem, v Združeni levici smo skladno z mandatom naše baze takoj zahtevali ustavitev privatizacije. Ko tega nismo dosegli, smo predlagali varovalke, da privatizacija ne bi bila mogoča brez soglasja Državnega zbora, hkrati smo zahtevali, da dobijo zaposleni v državnih podjetjih polovico članov nadzornega sveta, zato je seveda ta predlog, ki je zdaj tukaj v obravnavi, bistveno premalo. Ker pa nam ne gre za strankarski prestiž, ampak za pozitivne spremembe, bomo zakon in amandma vseeno podprli. Za konec bi rad še dodal, da onkraj tega korporativnega upravljanja, s katerimi radi tukaj barantate predstavniki Vlade in koalicije, si želimo upravljanje v dobrobit državljank in državljanov in da priporočila OECD, Evropske komisije in še koga drugega, tretjega, ki jih tako zelo radi omenite za izgovor, seveda vsebujejo tudi interese teh akterjev, ki sestavljajo tovrstna združenja, ne samo ljubezen do Slovenije. Hvala za besedo.
Hvala vam. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, dragi kolegice in kolegi! Novela Zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki je bila pred časom vložena v zakonodajno proceduro, je na področje državnega upravljanja s premoženjem prinesla nekaj sprememb. Nekatere so bile za nas Novo Slovenijo – krščanske demokrate bolj, druge manj sprejemljive. Ker so se nam zdeli nekateri predlogi zanimivi, smo zakon v prvi obravnavi podprli. Prva izmed predlaganih sprememb je bila uvedba preverjanja lastništva prevzemnika državne naložbe. S sprejemom predlagane rešitve, bi po mnenju predlagatelja preprečili ugibanja o tem, kdo je novi lastnik, ali gre za tako imenovanega slamnatega kupca oziroma ali je bila naložba predlagana tako imenovanemu poštnemu nabiralniku. Prvotno besedilo te določbe je Slovenskemu državnemu holdingu to obveznost nalagalo jasno in neposredno. Koalicijski amandma pa je to določbo spremenil tako, da SDH sam določi merila in obseg preverjanja lastništva kupca kapitalske naložbe, kar je v primerjavi s prvotno naložbo gotovo korak nazaj. Prav tako se je s prvotnim predlogom zakona predlagala uvedba zahteve novemu lastniku za nadaljevanje uresničevanja ciljev in strategije, ki jo je za predmetno naložbo sprejel Državni zbor. V Novi Sloveniji smo že v prvi obravnavi izrazili močne pomisleke o utemeljenosti takšne zahteve in njenih posledicah za potek nadaljnjih privatizacijskih postopkov. S takšnimi obremenitvami bi po našem mnenju izkrivili vlogo novega lastnika, povzročili zmanjšanje zanimivosti podjetij za vlagatelje ter otežili umik države iz gospodarstva. Naj ob tem še enkrat opozorimo, da je Slovenija po podatkih OECD ena izmed držav z najvišjo ravnjo državnega lastništva v gospodarstvu. V Novi Sloveniji smo zato zadovoljni, da določbe, ki od novih lastnikov zahteva uresničevanje strategije, v novejši obliki predloga zakona ni več mogoče najti. Novela zakona posega tudi na področje nadzora Državnega zbora nad delovanjem Slovenskega državnega holdinga. Po trenutno veljavni zakonodaji Državni zbor na predlog Vlade imenuje člane nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga in jih lahko pod določenimi pogoji na predlog Vlade tudi razreši. V noveli zakona je še vedno ostal predlog, da bi lahko Državni zbor tudi na lasten predlog odpoklical člana nadzornega sveta. Na drugi strani pa je iz predloga zakona bila umaknjena določba, po kateri bi lahko delovno telo Državnega zbora od uprave in nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga zahtevala pojasnila, podatke in dokumente, kar krščanski demokrati obžalujemo. V Novi Sloveniji Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu ne bomo podprli. Obožujemo, da je prvotno besedilo koalicija izmaličila. Hvala lepa.
Hvala, gospod Jožef Horvat. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev k predlogu zakona v celoti. Besedo dajem mag. Alenki Bratušek. Pripravita naj se mag. Andrej Šircelj in gospa Violeta Tomić. Gospa Bratušek, izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala. To, kar smo poslušali zdaj kot predstavitve stališč koalicijskih poslanskih skupin, je višek sprenevedanja. Pri državnem premoženju se vse prevečkrat dogaja, da govorite nekaj in delate drugo. In zdaj poglejmo kronološko, kaj se je s tem predlogom zakona dogajalo. V Zavezništvu smo pripravili predlog sprememb, še enkrat bom povedala, ki se nanašajo na tri ključne stvari. Prva je transparentnost. Se pravi, vsem bi moralo biti znano, komu, spoštovana koalicija, naša podjetja prodajate. Ne, ste glasovali proti. Okej. Gremo naprej. Predlagali smo, da na zahtevo odbora, pristojnega odbora oziroma Državnega zbora, Slovenki državni holding nam poslancem posreduje zahtevane podatke. Ne, spoštovana koalicija, odločili ste se, da ne. Določeni podatki nam ne smejo biti posredovani. Samo vi veste zakaj. Samo vi veste zakaj. Tretja stvar, da bi Državni zbor, ki je ta nadzorni svet imenoval, lahko predlagal ob pogojih, ki so zapisani v zakonu in veljajo danes za Vlado, potem pa bi veljali še za Državni zbor, lahko predlagal razrešitev nadzornega sveta. Tukaj, spoštovana koalicija, ste se do danes strinjali, da je tako prav in celo izglasovali amandma, da gre za enoletni moratorij, v katerem boste postopek te razrešitve uredili, ampak ne vem kaj se je zgodilo od druge obravnave do danes, da se, dragi kolegi v koaliciji, s tem ne strinjate. Danes ste proti svojemu predlogu. Ali lahko to normalen človek razume? Jaz bi res rada slišala, kaj se je zgodilo. In ne pomaga po facebookih pisati, kako smo proti, kako se slabo upravlja z državnim premoženjem, kako se tega ne sme delati, ko je pa treba zagotoviti glas za transparentnost, glas za to, da tisti, ki delajo slabo, prevzamejo odgovornost, se pa zgubite. To so dejstva. Na žalost v škodo ljudi. Višek sprenevedanja je tudi to, da bi ta sprememba bila – kako je bilo že rečeno? »Poseg v upravljanje državnega premoženja.« Se pravi, je že to poseg, da Državni zbor imenuje nadzorni svet. In ne mi govoriti o politični neodvisnosti, dokler generalni sekretarji treh koalicijskih strank zbirajo ljudi, ki sedijo v nadzornem svetu.To je dejstvo, za ta sestanek vedo vsi, samo vi se sprenevedate. Kakšna politična neodvisnost?! Ta vlada in ta koalicija je odgovorna za upravljanje državnega premoženja, zato so vas ljudje postavili sem. In na žalost se še vedno seštejete do 46 in nekaj, zato ste vi krivi in odgovorni za to, kar se s tem državnim premoženjem dogaja. To je dejstvo, vključno z Desusom in SD ali mogoče še najbolj z Desusom in SD. Brez vas se takšne neumnosti in takšne umazanije ne bi dogajale. Ne pomagajo besede, potrebna so dejanja. Na primeru Adrie Airways konkretno, vam bom zdaj povedala, kakšnemu podjetju ste Adrio Airways prodali. Tako ste zapisali 19. Januarja: »Slovenski državni holding, d. d., je po uspešno zaključenih pogajanjih skupaj z DUTB v imenu Republike Slovenije in v svojem imenu sklenil pogodbo o prodaji 91,58 % deleža družbe Adria Airways, d. d.« Kupnina, ne vem, če to sploh lahko kdo verjame in razume, je 100 tisoč evrov. 100 tisoč evrov. Še enkrat: 100 tisoč evrov. Prodali ste to podjetju 4K Invest in zraven napisali, da je to eden vodilnih specialistov za poslovne preobrate v Evropi. Tako. To isto podjetje je na Finskem marca 2015 kupilo podjetje Antila. In ta vodilni specialist za poslovne preobrate je 20. julija 2016 to podjetje s tisoč 300 zaposlenimi dal v stečaj. To so specialisti za poslovne preobrate, ki jim vi razprodajate slovensko premoženje. To so dejstva. To so dejstva. In za vse to je odgovorna koalicija, absolutno nihče drug. Mi lahko opozarjamo, mi lahko predlagamo spremembe. Lahko smo glasni, ampak spremeniti ne moremo nič, dokler ima koalicija z Desusom in SD večino v tem Državnem zboru. In ne pomaga stopiti za govornico in kritizirati upravljanje državnega premoženja, ampak je potrebna akcija. Potrebne so spremembe, potrebno je preiti od besed k dejanjem. In ne potem, da boste konec leta 2018 določene stvari uredili. Danes, zdaj in takoj, če želimo še nekaj tega, kar je na Slovenskem državnem holdingu ohraniti. Ohraniti. Novo Kreditno banko Maribor ste edini v Evropi prodali finančnemu skladu. Lahko je to dobro, ne vem, ne kritiziram, ampak edina država, ki je sistemsko banko prodala finančnemu skladu. Edina. Tako so nas opozorili na Banki Slovenije. Ni je države, ni je džave, ki bi to naredila. Da ne omenjam, da ste banko prodali tik pred tem, ko bi v državni proračun izplačala, mislim da, 16 milijonov evrov dobička. Vse to so grehi, ki jih imate vsi skupaj, vseh vas 52 v tem državnem zboru na svojem hrbtu. In to je dejstvo. Ne gre drugače. Če želite sooblikovati drugačno politiko upravljanja državnega premoženja, se bo treba pri dejanjih dokazati, ne ljudem saditi rožice, obljubljati, kritizirati, kako so stvari narobe, ampak seveda pa hkrati vse to potiho, nič potiho, kar potem z gumbom podpirati. Vaša je odgovornost za to, kar se v tem trenutku dogaja. In, gospod Veber, postopek zamenjave nadzornega sveta z amandmajem seveda urejamo, tako da sprenevedanje za govornico, da je amandma bil zavrnjen in da se pač zdaj zakona, ki ste ga sami oblikovali, koalicija, danes govorimo o predlogu, ki ga je koalicija oblikovala v drugem branju. Jaz ne vem, kje ste sedeli potem takrat. Oblikujete zakon in do tretjega branja ugotovitev, da je neizvedljivo. Se strinjam. In ker je bila razprava v tem državnem zboru v drugem branju takšna, smo pripravili amandma, ki natančno ureja postopek predloga zamenjave članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. In če je za enega ministra dovolj, da se razpravlja o njegovem delu, primernosti ,ali je minister ali ne, če je za to dovolj deset podpisov, pa mi ne bo nihče trdil, da je za nadzorni svet potrebno več. Če pa mislite, da je več, pa vložite amandma in napišite, da je treba 90 poslancev za to, da lahko zamenjamo nadzorni svet. Ampak ne se sprenevedati. Ne se sprenevedati! Tega je pa res bilo danes za tisto govornico v predstavitvi poslanskih stališč preveč. Preprosto povejte, da vam je tako, kot je danes pri upravljanju državnega premoženja, všeč, ker imate od tega vsi očitno določene koristi. Če ne, če bi bilo drugače, bi to pokazali z dejanji in bi zakon, ki smo ga pripravili, bil sprejet v osnovnem besedilu, se pravi, zagotovil bi transparentnost in hkrati možnost, da Državni zbor ukrepa, kadar gre za kršitev zakona. Saj nismo mi napisali, da lahko Državni zbor kadarkoli, kakorkoli predlaga zamenjavo; če so izpolnjeni pogoji iz zakona, ki so taksativno našteti in mimogrede teh nismo spreminjali. Teh nismo spreminjali. In ob aferah Slovenskega državnega holdinga, od Nove Ljubljanske banke, Adrie Airways, Luke Koper in še kaj bi se našlo, od tega, da še danes ne vemo, če gospod Jazbec še vedno sedi zaposlen v Slovenskem državnem holdingu pa sem to, mislim da, že ene petkrat javno vprašala, bom zelo vesela odgovora. Nič. Preprosto greste mimo. To je obraz te koalicije.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj, pripravita naj se gospa Violeta Tomić in gospod dr. Anže Logar. Izvolite, gospod Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Dovolite mi, da enostavno se obrnem oziroma da pokomentiram izjave predstavnice Vlade in razloge za zavrnitev tega zakona in tega amandmaja oziroma ta negativen odziv te vlade na ta zakon, ki ima svojo pot, ampak zahteva od vseh poslank in poslancev nekoliko zbranosti, predvsem v tem smislu, da se najdejo ustrezne rešitve v smislu transparentnosti, v smislu večje vloge navsezadnje tudi Državnega zbora, predvsem zaradi tega, ker Državni zbor potrjuje nadzornike in seveda v smislu tega, da bo učinkovitejše upravljanje z državnim premoženjem in tudi učinkovitejša prodaja državnega premoženja, če do tega pride. Poglejte, to, da se stalno izgovarjate na smernice OECD in da se stalno izgovarjate na Evropsko komisijo in tako naprej – saj je vse to zagotovljeno. Saj če bo Državni zbor lahko zahteval odpoklic – kaj bo pa drugače? Ali bo to zdaj politično? Kako je pa zdaj? Ali je ta vlada politična? Ali je ta vlada politična ali je ne vem kakšna? Ali vi veste, da ta vlada ve, da po slovenski ustavi je vsaka slovenska vlada politična. To, kar se govori, da tehnična vlada in tako naprej, poglejte, to ni nič. Vsaka vlada je politična. In če politika, vladajoča politika ima toliko in toliko premoženja, potem mora z njim upravljati, seveda po smernicah, seveda v skladu z določenimi načeli in tako naprej. Ampak če ne bi bilo toliko državne lastnine, potem bi te smernice bile popolnoma v redu verjetno. In za njih so te smernice napisane, ker Slovenija je ena izmed redkih držav, ki ima toliko državne lastnine, pa ne bom zdaj govoril, ali je to dobro ali slabo, ampak Slovenija je redka država, med prvih deset, ki ima največ državne lastnine. Tukaj so že bile navedene v tem Državnem zboru, med katere države spada. Ne vem, če sedanja državna sekretarka to ve, ampak te države niso ravno tiste evropske države in tiste, ki so vodilne ekonomske in finančne sile na svetu. Vlada je politična. Ali mislite, da vi niste politični, da ste, ne vem, dani od boga, božji, da je to božja vlada? Čigava vlada je to? Vlada je politična. In zaradi tega so tudi rešitve politične. Ampak politične rešitve morajo iti v smeri strokovnosti, učinkovitosti, transparentnosti in tako naprej. Vi pa zavračate to. Politiki, politična vlada zavrača transparentne rešitve. V tem je zadeva te vlade. In seveda je ta vlada imenovana s strani Državnega zbora. In Državni zbor je političen. Tako da to sprenevedanje v tem mnenju, ki ga je dala Vlada, poglejte, to je res, bom rekel, višek ali pa enostavno podcenjujete Državni zbor. Enostavno se strokovno napiše in podcenjujete Državni zbor, da tukaj je dovolj, da se nekaj napiše in da se nekaj pove in da bo to strokovno in nepolitično in tako naprej. Sploh ne more drugače biti kot politično. Politika pa lahko upošteva tudi stroko ali ne. Ampak je pač tukaj ne. In tukaj, če gre za to, da zdaj politika, tokrat opozicijska politika, zahteva večjo transparentnost pri upravljanju z državnim premoženjem in pri prodaji državnega premoženja. Kaj je tukaj narobe? Kaj je tukaj narobe za drugi pol za koalicijo? In če politika zahteva to, da se lahko nadzorniki menjajo in da se lahko da poziv za to, da se zamenja tudi v Državnem zboru – kaj je tukaj narobe? Vsi smo politiki, spoštovana državna sekretarka, vsi. Če ste državna sekretarka, ste politik po zakonu in po ustavi. Vlada je politična. Tako da s tega zornega kot je dejansko to sprenevedanje Vlade, da sedaj je pa Vlada kar na enkrat, ne vem, božja ali ne vem čigava, je dejansko to malo za lase privlečeno. Celo pravite, da bi to pomenilo določene posledice in določeno tveganje in bi lahko ogrozilo trdnost nadzornega sveta in seveda bi bilo v nasprotju s korporativnim upravljanjem, v nasprotju z neodvisnostjo in tako naprej. Poglejte, če vlada pade, da tudi tveganje in dokler bomo imeli državno lastnino, bo pač ta ali druga ali tretja vlada določala nadzorni svet, drugega jaz mislim, ne more, ker vlada dejansko opravlja s tem premoženjem. In nič ne bo narobe s korporativnim opravljanjem OECD in tako naprej. Tisto korporativno upravljanje je bilo namenjeno in je bilo napisano za zasebno lastnino, ne za državno lastnino. Mi imamo pa državno lastnino. Tako da s tega zornega kota, veste, takšno mnenje dejansko potem priti z njim tukaj in reči, veste kaj, mi ne bomo tega sprejemali, ker je to vse skupaj v nasprotju z ne vem čem. Poglejte, to mi poslušamo že dolgo dolgo dolgo tukaj in sklicujemo posebne seje, Komisije za nadzor javnih financ, in dejansko sklicujemo seveda Odbor za finance in monetarno politiko in tako naprej, spremeni se pa nič. Spremeni se pa pri tem upravljanju nič. To da Vlada kot lastnik ne reče nadzornikom SDH, da mora biti znano lastništvo kupca državnega podjetja. Poglejte, to je, jaz ne vem, zakaj tega ni, ampak to je grozljivo. In da se lahko prodajajo podjetja, državna podjetja podjetjem v tujini, ki so v ugodnejših davčnih okoljih, ne bom rekel davčnih oazah, in so ustanovljena z minimalnim kapitalom kot SPV, saj to dobro poznate, ker jih multinacionalke ustanovijo namenoma samo za ta nakup. Te multinacionalke ustanovijo to z minimalnim kapitalom, nekaj 10 tisoč evrov v kateri koli državi in še s kreditom. Tako da multinacionalka da kredit tej družbi, ustanovljeno z 20, 30 tisoč evri ali v dolarjih kapitala, ji da kredit in ta družba bo kupila državno podjetje iz Slovenije in vračala kredit tej multinacionalki. In to vi dopuščate. In s tem mnenjem to dopuščate in govorimo o transfernih cenah. Seveda, davčne uprave bodo potem tukaj gledale o transfernih cenah in o obrestih, ali so tržne ali niso tržne in tako naprej, pa tudi če niso, bo pač malo več davka za plačati, nič za to. In tako se seveda kupujejo do zdaj vsa podjetja, ki so bila prodana s strani SDH, se na takšen način dejansko prodajajo. Da bi pa smeli vedeti, kdo je lastnik, kaj bo s tem naredil in tako naprej, ne, to je pa za to Vlado političen pritisk na Vlado, političen pritisk na korporativno upravljanje in tako naprej. Jaz se dejansko vprašam, kje je tukaj zdrava pamet? Jaz se dejansko vprašam. In če je opozicija tista, ki bo nadzorovala, potem ima pravico nadzorovati to. Ampak ne dajete niti ene možnosti, da bi to dejansko opozicija ali pa tudi, da bi vi to delali. Da bi koalicija lahko nadzorovala. Jaz potem dejansko ne vem, v čigavem interesu je to, ker je nelogično. Ali je to v interesu te koalicije ali te vlade ali je to v interesu nekoga tretjega? In jaz se tukaj bojim, da je to v interesu nekoga tretjega, ki ima tolikšen vpliv na to vlado, da dejansko ta vlada tega ne želi sprejeti. Jaz ne vem, potem je pa vse skupaj nelogično. Potem je pa dejansko nelogično vse skupaj ali je pa noro. Tako da iz tega zornega kota, veste, mi se o tej stvari danes res pogovarjamo že petič, šestič ali pa desetič v tem državnem oziroma na plenarni seji ali na komisijah ali na odborih in tako naprej in seveda tukaj, poglejte, ponavljanje enega in istega ob tem, da se nič ne spremeni in da je upravljanje državnega premoženja isto in da se prodaja na isti način, to malo dejansko utruja. Tudi SMC se izgovarja na to, da saj na nadzorni svet pa lahko hodita dva ministra in jaz sem predsednik Komisije za nadzor javnih financ, jaz tja lahko hodim pa tako naprej, itak vsi tam podpišemo, da ne smemo o tem nič povedati, kaj se bo zgodilo. Podpišemo, da smo kazensko odgovorni, če bo karkoli ven prišlo in tako naprej, in itak nimamo pravice glasovati, lahko morda kaj pripomnimo ali pa ne. In to je dejansko vsa ta zgodba. Lahko tudi aktivnost seveda sodelujemo, ampak upošteval nas ne bo nihče, ampak ne moremo spremeniti nobene odločitve, ker so itak nadzorniki neodvisni. Mi smo tam opazovalci. Mogoče v življenju je fino biti opazovalec, ampak kot opazovalci nimate nobene aktivne vloge, da bi kar koli spremenili. In isto je na Banki Slovenije, vam lahko kolegica Banova pove. Tako da ta rešitev, na katero se potem izgovarjate, da je pa to zelo dobra rešitev, poglejte, to je bolj opazovalna misija iz tega zornega kota. Jaz predlagam, da skličete sejo in spremenite mnenje Vlade glede na ta zakon. Skličite sejo Vlade in nekaj naredite s tem premoženjem. Ne ga pustiti. Slovenci in Slovenke imajo to premoženje, ne ga pustiti tako, da se bo kar vse razletelo. Tako da jaz sem za to, da se to naredi, da se prodaja na transparenten način, da smo poslanci in poslanke deležni vseh podatkov od Slovenskega državnega holdinga in da so seveda pogoji za odpoklic znani in da če Državni zbor dejansko potrdi člane nadzornih svetov, ne vem zakaj ne bi mogli dati tudi v iniciativo, da jih dejansko odpokliče. Nič ne bo narobe. Nič ne bo političnega več ali manj kot zdaj. Dejansko bi bilo treba tudi v tej smeri peljati vso zadevo in verjetno bi od tega kasneje tudi vsi skupaj več imeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić. Pripravita naj se dr. Anže Logar in mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo. Politiki nam ves čas govorijo o samostojnosti in suverenosti, v resnici pa je ta država in to ozemlje politično in ekonomsko bolj podrejeno kot kadarkoli po prvi svetovni vojni. Ključna podjetja in vsa infrastruktura prehajajo v upravljanje sosednjih držav, predvsem Avstrije, Nemčije in celo Hrvaške. Kolega Veber bo dobro vedel, o čem govorim, kajti takoj, ko je podvomil o privatizaciji, so ga odstavili, in celo njegovi Socialni demokrati se niso zavzeli za njega. Eno govorijo, drugo delajo, to je tipično. Kajti, ko so govori, jim ploskajo, kajti to volivci želijo slišati, vendar, ko je pa treba prevzeti odgovornost, takrat pa glasujejo za sklep o prodaji 15 podjetij, za strategijo upravljanja, za novelo Zakona o Slovenskih železnicah, skratka, delajo vse, da zadržijo ministrske stolčke v Vladi, ki počne ravno obratno kot to, kar govori. Skratka, škodljivost privatizacije najlažje vidimo, recimo, na primeru Aerodroma Ljubljana, ki je bil prodan, kot vemo, državnemu podjetju Fraport. Privatizacija ni privatizacija, če državno podjetje Slovenije prodamo državnemu podjetju Nemčije. Lahko bi imenovali to kako drugače, ampak ne bom zdaj. Fraport Aerodromu Ljubljana ni prinesel nič drugega kot stagnacijo. V Aerodrom ni investiral niti enega samega evra, čeprav je ogromno obljubljal, zlasti glede tovornega prometa. Ampak zaradi privatizacije Aerodroma smo izgubili 17 milijonov evropskih sredstev, ki so bila že odobrena za nov potniški terminal. In za Fraport je seveda Ljubljana provincialno letališče, ne potrebuje veliko prometa, ker je dobilo firmo, ki je praktično nezadolžena, in so jo dobili po izjemno nizki ceni; zato mu ni treba vlagati, zakaj pa bi. In to se pozna tudi pri prometu, kajti maja letos je bilo na letališču 9 % manj potnikov kot maja lani. Fraport je sicer znan kot demokratično podjetje, ampak je takoj – to velja za podjetje v Nemčiji, pri nas je malo drugače, kajti ena prvih potez je bila, da je Aerodrom spremenil iz d. d. v d. o. o. in je avtomatsko ukinil nadzorni svet, delavci pa so s tem izgubili možnost soupravljanja v organih družbe. Bil je tudi polovični lastnik Adria Tehnike in tudi vodstvo Aerodroma, ki ga je postavil Fraport, je nasprotovalo delavskemu odkupu. In tako naprej. In danes ekipa ministra Gašperšiča načrtuje, da bodo tuje države večinske lastnice firme 2TDK. Bravo! Super! V razpravi ob interpelaciji je minister Gašperšič potrdil, da še vedno potekajo dogovori z Madžarsko. Poanta pa je ta, 2TDK bo imela koncesijo ne samo za drugi tir, ampak tudi za obstoječi tir, kar pomeni, da bodo tuje države v celoti, spoštovane kolegice in kolegi, v celoti nadzorovale edino povezavo Kopra s svetom, državljani jih bomo pa za to še subvencionirali. In ta primer je aktualen tudi zato, ker se načrtuje prodajo Slovenskih železnic Tovornega prometa avstrijskim državnim železnicam. In v ta namen je koalicija marca že spremenila Zakon o Slovenskih železnicah in direktor Slovenskih železnic je že pred tem sprejel strateški poslovni načrt Skupine SŽ, ki predvideva privatizacijo, in že januarja je podpisal pismo o nameri za povezovanje z avstrijskimi državnimi železnicami. In ker predsednik Vlade zelo rad išče hobotnice, ki so nam ugrabile državo, in tudi druge glavonožce, bi predlagala, naj vrže oko tudi v to smer. No, in končno, ta primer je aktualen tudi zaradi drugega tira in usode Luke Koper, kajti, namreč, minister Gašperšič zdaj pravi, da ne bodo podeljevali koncesij za pristaniške storitve, pod pogojem, da bodo SŽ in Luka Koper sodelovale v javno-zasebnem partnerstvu. Ampak to sodelovanje lahko pomeni marsikaj. Do zdaj je sodelovanje vedno pomenilo privatizacijo Luke Koper in Slovenskih železnic preko logističnega holdinga, in to je leta 2007 predlagal Deutsche Bahn in to je decembra lani – glejte no – predlagal Dušan Mes. In to idejo o logističnem holdingu obravnava tudi medresorska skupina za drugi tir, ki jo vodi naš preživeli minister Gašperšič. In mi ne vemo, kakšno je stališče te skupine, ker imajo njena poročila Vladi vedno oznako interno. Je pa potrjeno, da to varianto seveda vsaj obravnavajo. Zato projekt drugi tir še vedno ni razčiščen, Luka Koper je še vedno ogrožena in prav tako je jasno, da bo SDH verjetno poskusil zamenjati upravo. Tisti trenutek, ko bo kakšen član nadzornega sveta odstopil, bi lahko SDH imenoval nove in tako dosegel večino. Skratka, izgubili smo suverenost, izgubili smo neodvisnost, izgubili smo državo. In kdo bo odgovarjal za to? Koalicija? Upam, da volivci vidijo dvoličnost in to diskrepanco med besedami in dejanji. Hvala.
Besedo ima mag. Dušan Verbič. Pripravita naj se gospod Janko Veber in gospod Uroš Prikl. Gospod Verbič izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik! Državna sekretarka, poslanka, poslanci, prav lep pozdrav! Moram priznati, da sem kar pozorno poslušal razprave in tudi predstavitve in si bom dovolil najprej, predno bom nadaljeval s svojo razpravo v zvezi s točko dnevnega reda, malce se dotaknil teh mojih kolegov in kolegic, ki so razpravljali. Prvo kar je, moram priznati, da bi nekako postavil vprašanje spoštovanemu kolegu iz največje opozicijske stranke, ki je v svoji predstavitvi postavil zanimivo tezo. Definicijo. In sicer upravljanje z državnim premoženjem je v celotnem obdobju s strani te vlade najslabše. Ne bom v tej zadevi kaj dosti razpravljal, kajti mislim, da tudi iz leve in desne strani poznate moje stališče, da sem kritičen v nekem delu tudi do svoje vlade, ampak to moram izpostaviti predvsem zaradi naslednjega. Dejstvo je, da je bilo upravljanje z državnim premoženjem v Republiki Sloveniji v zadnjih 6 letih, se pravi do letošnjega leta, razpršeno. Prav je, da se v neki smeri tudi tega malce dotaknemo. Dejstvo je, da je bilo to upravljanje razdeljeno na štiri segmente. V prvih obdobjih, ko se je upravljalo državno premoženje same države, vemo ali veste, da je potekalo potem samih ministrstev. Temu je sledilo v procesih Agencija za upravljanje kapitalskih naložb in šele v letu 2012 se je zgodilo, da je takratna vlada Janeza Janše imela toliko poguma, da je sprejela Zakon o Slovenskem državnem holdingu. Ampak dejstvo je, da ni bilo, kar se tiče te pravne podlage še dovolj, zato se je spremenilo praktično v letu 2014 oziroma 2015. Zakaj to omenjam? Predvsem zaradi tega, ker menim, da taka definicija ni na mestu, kajti kako lahko nekaj ocenjuješ, če nimaš praktično izdelanih parametrov, aktov, strategij. Kajti strategija o upravljanju z državnim premoženjem je bila sprejeta šele v času te koalicije. In če povezujem sprejem zakona v letu 2012 o Slovenskem državnem holdingu, bi rad komentiral vsem tistim, ki so razpravljali in ki so veliko govorili kar se tiče OECD, Evropske komisije, kot da je to nekaj nebodigatreba. Mislim, da je neodgovorno, včasih kar pavšalno komentirati, kajti smo člani Evropske unije, smo zavezani k določenim priporočilom in da ne bom nadaljeval še naprej. Priporočila OECD omenjam iz preprostega razloga, kajti področje korporativnega upravljanja družb v državni lasti je bilo vseskozi rakrana področja v Republiki Sloveniji in tisti politiki, ki ste bili takrat, se najverjetneje spominjate, da je bil velik problem v odnosu Republike Slovenije do Evropske skupnosti. In ravno zaradi, ali podlaga sprejema Zakona o Slovenskem državnem holdingu v letu 2012, se je odprla možnost tudi za druga področja, kajti to so bili postopki, ki jih poznamo pod tako imenovano akreditacijo. In s tem si je Republika Slovenija omogočila marsikaj tudi dobrega na svojih področjih. Zato ne bi tako z levo roko komentiral. Mislim, da poslanci takrat, ko govorimo povšečno ali všečno retoriko, da se moramo dotikati tudi vsebin. Ker sem še vedno pri istem poslancu, moram zelo pohvalno pozdraviti njegovo besedo, dejal je decidirano, da je to zmazek tega zakona. Potem se naj ne čudimo ali čudite, če je zdaj naše stališče nekoliko drugačno. Neko podobno besedo s strani opozicijskega poslanca, ki je izrazil, da je vložen predlog zakona sedaj praktično popolnoma izmaličen. In tukaj se mi takoj vprašanje, ali potem poslanci smo toliko odgovorni, da imamo toliko volje in da ne sprejemamo na vrat ali na nos neke pravne podlage, zakon, če pa je nekaj ali veliko resnice na tem. Sam sem na stališču, da upravljanje državnega premoženja, debata o tem ni nikoli odveč. Katji, postavi se zelo jasno vprašanje in sem ga tukaj nekajkrat tudi naslavljal, kje je meja med politiko in upravljanje državnega premoženja po principu korporativnega upravljanja. Če nadaljujem v zvezi z razpravami. Spoštovana poslanka, ki je predlagateljica tega zakona, je v neki smeri zelo jasno očitala transparentnost in prevzemanje odgovornosti, v tem primeru Poslanske skupine SMC, v procesih upravljanja. Jaz mislim, da ni primerno, da je ravno z njene strani izraženi taki očitki, kje je odgovornost. Kajti, spoštovana poslanka, če ste imeli resen namen, da je za dobrobit države marsikaj treba postoriti, potem ste imeli priložnost kot predsednica Vlade to tudi operacionalizirati. Zaradi tega bi v tovrstnih očitkih nekako vsaj v nadaljevanju bil mogoče kdaj malce prizanesljiv. Dejstvo je, da je bilo v nadaljevanju tudi zelo jasno rečeno: »vendar kot politik lahko ali kot politiki lahko posegamo v procese upravljanja z državnim premoženjem«. Ravno temu se močno upira in mislim, da sedaj veljavni zakon o Slovenskem državnem holdingu in principi priporočila OECD, kljub vsemu jih gledam z drugimi zornimi očmi, kot nekateri poslanci tega državnega zbora, da je ravno to trebao upoštevati. In dejstvo je, da politika ne glede na to, ali je izvršilna ali zakonodajna veja oblasti, se konča pri upravljanju z državnim premoženjem, če govorim o SDH v točki, ki se imenuje strategija upravljanja z državnim premoženjem, če govorim o sami vsebini. Res je še ena zadeva, ki lahko rečemo, da se politika lahko vključuje, vendar ne v posameznih primerih, kot so nekateri razpravljavci pred menoj konkretizirali s primeri, prav je, da se to izpostavlja, ampak to ni stvar tega državnega zbora. To je stvar tiste veje oblasti, ki mora biti odgovorna – moje besede so bile velikokrat in najverjetneje bodo tudi še izražene –, tudi izvršilna veja oblasti se mora v procesih upravljanja obnašati kot odgovorni lastnik. Ampak ne da ima politika vsakokrat možnost vplivat na konkretne primere ali razreševati počez in podolgem – to kar je bilo govora, da naj bi v tem državnem zboru to pooblastilo tudi dobili. Ne izključujem v nadaljevanju ali v bodočnosti, da se bodo tudi ti procesi lahko karkoli spreminjali, ampak dejstvo je, da procesi upravljanja korporativnega upravljanja veljajo tako za privatni sektor kot družbeni, to je, imaš organe vodenja in lastnik je tisti, ki bi moral posegati takrat, ko vidi, da so odstopanja, ne pa zgolj zaradi tega, ker je pozicija moči imenovana politika. Za konec, kar se tega tiče, ker je bili velikokrat, vsaj s strani moje predhodnice uporabljen izraz privatizacija. Moram priznati, da me to moti, kajti Zakon o Slovenskem državnem holdingu ne govori o privatizaciji. V 1. členu je zelo jasen, ko pravi, da je Slovenski državni holding institucija oziroma ustanova, ki upravlja naložbe. Tukaj ni nobenega govora o kakršnikoli privatizaciji. Res pa je, da se moramo zavedati nečesa. Ko se določene naložbe, terjatve ali lastnina upravljajo, pomeni to prodajo, ali prodajo terjatev ali prodajo lastniškega deleža. Tudi v tem državnem zboru se moramo zavedati dvojega in mislim, da se skozi politično retoriko marsikaj prikriva ali prikazuje bolj politično všečno državljankam in državljanom. Dejstvo je, da če se del upravljanja nanaša na prodajo, potem je prav, bodimo odkriti, kupnina je tista, ki je pomembna za delež prodaje. In se moramo odločiti, ali je kupnina dovolj ali pa želimo poleg kupnine še vse tisto, kar se v običajnih poslovnih dogodkih tudi dogaja. Če smo tukaj na pravnih oseba, je prav gotovo interes pridobiti kupca, ki bo poskrbel za nadaljnjo produkcijo, nove proizvode, ohranitev števila zaposlenih, kaj šele povečanja števila zaposlenih. Res je, da poznamo tovrstne primere pod »družbeno odgovorni kupec«, vendar se moramo soočiti tudi s tem, ali je tovrstnih kupcev na Slovenskem ali širšem trgu dovolj, da se lahko za vsak primer dotikamo in želimo imeti ali pridobiti zgolj takega kupca. No, to je pa že zgodba za druge zadeve. Če se dotaknem same vsebine. Rad bi še enkrat ponovil, da v zvezi z upravljanjem državnega premoženja – in tisti, ki malce spremljamo tovrstno področje – priporočila OECD opozarjajo Republiko Slovenije, da niso v skladu s pričakovanjem Evropske komisije, ki spremlja tako imenovano korporativno upravljanje v posameznih državah članicah. Mislim, da se moramo zavedati kot članica Evropske unije, da moramo slediti tovrstnim primerom. Zato je prav, da se kdaj polemično dotikamo razprave, vendar ne zanemarjati pomena tovrstnih institucij. Tisto, kar bi rad še poudaril, je nekaj. Zakon o Slovenskem državnem holdingu je v drugem odstavku 1. člena zelo jasno zapisal, in to tudi velja: "Namen tega zakona je doseči ločitev funkcije države kot lastnice kapitalskih naložb od drugih funkcij države.« Mislim, da se, spoštovani kolegi in kolegice v Državnem zboru, ne moremo sprenevedati, kaj to pomeni. Kar se tiče komentarja, ki je bil vezan na zadnji amandma o dodelitvi pristojnosti Državnemu zboru glede imenovanja. Moram priznati, da sem res zelo pozorno poslušal, ali se bo kdo od razpravljavcev dotaknil tudi podanega mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki je ravno v zvezi s tem bilo tudi predstavljeno na matičnem odboru. In tu si bom vseeno dovolil, kajti očitno je politična retorika eno, vsebina je pa drugo, in si bom teh nekaj stavkov dovolil prebrati. Zakonodajno-pravna služba je zapisala naslednje: »Državni zbor pri odločanju o odpoklicu članov nadzornega sveta SDH na lastno pobudo ne bo mogel uporabljati poslovniške ureditve razrešitve. Ker ni jasno, po kakšnem postopku bo lahko Državni zbor odpoklical člane nadzornega sveta SDH na lastno pobudo, je treba predlagano rešitev pretehtati z vidika načela pravne varnosti, ki zahteva, da so določbe zakona jasne, določne in nedvoumne,« pri tem se sklicuje na 2. člen ustave. "V zvezi s tem pa se postavlja vprašanje, ali bo Državni zbor glede na ureditev upravljanja SDH in Zakona o gospodarskih družbah, ki se subsidiarno uporablja, lahko ugotavljal obstoj razlogov za odpoklic, zato bi bilo treba ponovno preveriti tudi, ali je predlagana rešitev izvedljiva.« Konec citata. V zvezi s tem moram priznati, da sem pričakoval od strani predlagatelja tega zakona, da bo nekoliko več obrazložitve, kaj je vezano na ugotovitev Zakonodajno-pravne službe. Verjamem, da bo marsikateri od poslancev rekel, ja, včasih vam pride prav zakonodajno mnenje, drugič ne. Tudi s tem se strinjam, da mnenje Zakonodajno-pravne službe ni obvezujoče za nas, vendar v navezni okoliščini s priporočili OECD, v navezni okoliščini z akreditacijami Republike Slovenije in pričakovanji ter opozorili istih evropskih institucij ocenjujem, da je to mnenje Zakonodajno-pravne službe zelo na mestu. Zato dajem to obrazložitev predvsem tistim, ki v neki smeri so v razpravi danes kot tudi na matičnih odborih ocenjevali, da imamo neke dvojne vatle. Za konec. Moje mnenje je, da je Vlada neposredno odgovorna za izpolnjevanje ciljev iz strategije upravljanja z državnim premoženjem, ki jo je Državni zbor sprejel, in to kljub dejstvu, da je operativno pristojnost za dosego teh ciljev prenesla ali delegirala na Slovenski državni holding. Zato menim, da je primarna dolžnost Vlade, da vseskozi podrobno spremlja delo Slovenskega državnega holdinga in če oceni, da odstopa od postavljene strategije ali da posamezni primeri niso skladni s principi korporativnega upravljanja, temu primerno tudi ukrepa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo razpravo gospoda Vebra, dajem besedo še predstavnici predlagatelja mag. Alenki Bratušek.
Najlepša hvala. Ne bomo še enkrat kronološko razlagala, kako je, se strinjam, ta zmazek, ki ga imate danes na mizi, nastal. Ampak za ta zmazek so odgovorni SMC, Desus in Socialni demokrati. To je rezultat dela vas v tem Državnem zboru. Ta zmazek je nastal pod roko koalicije. To je dejstvo. In v drugem branju ste ga podpirali, zdaj očitno ste vmes ugotovili, da je zmazek, in ga ne podpirate več. Zato je višek sprenevedanja višek sprenevedanja danes vzeti v roke mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je pripravljeno na osnovni zakon, ki je bil dober, ki bi zagotovil transparentnost, ki bi zagotovil Državnemu zboru možnost ukrepanja, če Vlada ne ukrepa, to je višek višek zavajanja, da ne rečem še kaj drugega. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe, da postopek ni urejen, je že v drugem branju bil vložen amandma, ki ureja postopek, pa ga je koalicija, ki je pripeljala zakon do tega zmazka, zavrnila. Višek sprenevedanja, ampak res višek! Nesramnost, ki je v tem Državnem zboru ne bi smelo biti. In še danes, spoštovani kolegice in kolegi, imate na mizi amandma, ki natančno ureja postopek predlaganja razrešitve nadzornega sveta. Ga bom prebrala. »Za predlog Državnega zbora se šteje predlog, v katerem je jasno obrazloženo, kateri pogoj za razrešitev je izpolnjen in ga je podalo vsaj deset poslancev Državnega zbora. Do predloga, ki ga predsednik Državnega zbora takoj posreduje vsem poslancem in vladi, se mora vlada v roku, ki ni krajši od petnajst dni in ne daljši od 30 dni, pisno opredeliti in opredelitev posredovati Državnemu zboru. Državni zbor odloča o predlogu za razrešitev člana nadzornega sveta na prvi naslednji seji, ko so izpolnjeni vsi pogoji skladno s tem členom.« Je določeno ali ni določeno? Je treba spremljati vse faze sprejemanja postopka zakona? Ne prebirati mnenje, ki je bilo pripravljeno v prvi fazi za tretjo fazo. Mislim, to je, da ne bom [[...]]skrajno nesramno do nas, ki sedimo tukaj, in skrajno neodgovorno do tistih, ki so sejo gledajo. Ja, še enkrat, za ta zmazek, ki ga imate danes na mizi, si pa kolegi v koaliciji lepo podajte roke in povejte, zakaj je do tega zmazka prišlo. Očitno očitno vam je upravljanje državnega premoženja zadnja stvar, s katero mislite, da se je treba ukvarjati. Na žalost. Čez pol leta bo za določene spremembe in določene stvari lahko že prepozno.
Hvala, gospa Bratušek. Besedo dajem gospodu Janku Vebru, pripravita naj se gospod Uroš Prikl in gospod Tilen Božič. Izvolite, gospod Veber.
Hvala za besedo. Najprej želim popraviti predlagateljico ali pa predstavnico predlagateljev glede tega, kaj se je dogajalo v drugi obravnavi tega zakona. Kar posplošuje in SMC in Socialni demokrati in Desus so pač povzročili to zmedo v drugi obravnavi. Torej sam sem bil na seji matičnega delovnega telesa kot predstavnik Socialnih demokratov in sam sem glasoval za amandma, ki je bil pripravljen s strani predlagatelja, da se definira postopek razrešitve članov nadzornega sveta tudi s strani Državnega zbora. Torej glasoval sem za. To sem tudi povedal v predstavitvi stališča poslanske skupine, tako da predlagam, da se ne posplošuje kar tako, kaj se je dogajalo v tem postopku sprejemanja Predloga sprememb in dopolnitve Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Pri tej tako zahtevni tematiki je zelo pomembno, da si res izčistimo čim natančnejše prav vsa vprašanja, ki jih je treba tukaj obravnavati. In dejstvo je, da tudi predlagatelj, ko je vložil ta zakon v proceduro, po vsej verjetnosti ni imel informacije, da bo Vlada predložila v proceduro v Državni zbor Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma. Namreč 1. člen, ki je zapisan v tem predlogu zakona s strani predlagatelja, govori, da Slovenski državni holding mora v politiki upravljanja naložb iz 31. člena Zakona o Slovenskem državnem holdingu za postopke razpolaganja z naložbami natančno določiti obseg in merila preverbe lastništva kupca. Ta člen pušča Slovenskemu državnemu holdingu, da sam v svojem internem aktu oblikuje merila, kako bo preverjal izvor kapitala oziroma od kod je kupec dobil denar in kakšen izvor je tega denarja za nakup državne naložbe. Če pogledamo Zakon o preprečevanju pranja denarja in preprečevanje financiranja terorizma, ta zakon jasno opredeljuje, da imamo organ, in sicer Urad za preprečevanje pranja denarja v državi kot tisti krovni organ, ki mora nadzirati te postopke. Če sprejmemo ta zakon, kot je danes zapisan, 1. člena pa ni mogoče spreminjati, potem bomo zopet naredili še eno izjemo v Slovenskem državnem holdingu, na podlagi katere ne bo vključen v Zakon o preprečevanju pranja denarja in preprečevanju financiranja terorizma. In to je ta nevarnost, ki obstaja in če Državni zbor danes sprejme ta zakon, ne bo imel nobenega obraza, če lahko tako rečem, da bo potem pri obravnavi Zakona o pranju denarja zahteval, da se Slovenski državni holding vključi v zavezance za preveritev izbora kapitala in posledično mogoče tudi še financiranje terorizma. Če pa Slovenski državni holding ne bo vključen v ta zakon, bomo resnično imeli prime,r v katerem se preverja izvor kapitala, vendar pri 12 milijardah premoženja pa ne. In to je ravno tisto premoženje, ki se preoblikuje ali prenaša, kot je tudi zapisano v sami direktivi, na podlagi katere se je tudi pristopilo k pripravi tega novega zakona. To na, kar želim že danes opozoriti – tudi Zakonodajno-pravna služba je v mnenju pri tem zakonu pranja denarja opozorila, da vse določbe direktive niso vključene v ta zakon. In nič nam ne bo pomagalo, tudi če bomo lahko razreševali posameznega člana nadzornega holdinga, če ta holding oblikuje svoje interne akte, na podlagi katerih niti Državni zbor niti Urad za preprečevanje pranja denarja ne bosta mogla ugotoviti, ali gre za kršenje zakonodaje oziroma neizvajanja teh določb tako, kot bi to moralo biti ne samo po tem zakonu, ampak tudi po evropski direktivi. In to je ta ključni razlog, zakaj je po mojem mnenju večja škoda, če sprejmemo danes ta zakon pa si zavežemo roke pri tem, da Slovenski državni holding ni zavezanec za proučevanje tega, ali je kapital, ki kupuje naša podjetja, sumljivega izvora. In sam predlagatelj je tudi šel v spremembo tega zakona ravno iz tega razloga v veliki meri. Toda, poudarjam, takrat, mogoče me lahko popravi predlagatelj, te informacije, da prihaja ta zakon v proceduro, ni imel. Danes to informacijo imamo. In če spregledamo to pomembno dejstvo, potem sprejemamo zelo veliko odgovornost, zakaj smo uzakonili izjemo, da Slovenski državni holding sam ureja to področje in ni podrejen nadzoru urada, ni podrejen, recimo, nadzoru Ministrstva za finance, ni podrejen Evropski komisiji, kateri je treba po tem zakonu poročati v vseh teh primerih. Kapital, ki prihaja kot kupec za slovenska podjetja, prihaja iz tujine iz davčnih oaz, to je bilo danes že tudi jasno predstavljeno. In če mi ne sklenemo te verige ne samo znotraj države, ampak znotraj tudi ostalih članic EU in tudi drugih držav, ki jih vsebuje in vključuje ta direktiva, potem to verigo pretrgamo. Ključno vprašanje pa je, da preprečimo kupovanje našega najeminentnejšega premoženja prav kapitalu sumljivega izvora, pa naj ta nastaja doma ali nastaja v tujini. Pred kratkim smo obravnavali poročilo Agencije za trg vrednostnih papirjev in agencije za zavarovalni nadzor. In kaj smo ugotovili? Kljub temu da hrvaški Agris ima omejitev glede 10% nakupa Save Re, je kršil ta predpis, prišel do večjih deležev. In kaj se je zgodilo? Agencija je pravzaprav neke vrste opomin dala za to. Nihče od te agencije ni šel preverjati izvora kapitala. In samo z vključitvijo Slovenskega državnega holdinga v ta proces bo tudi ta agencija morala to upoštevati. Tako da verjetno, da če bi imeli čas, pa tudi ekipo, ki bi pregledala prav vso zakonodajo na tem področju, bi prišli zagotovo do presenetljivih ugotovitev, da Državni zbor ni imel pravih informacij, ko je sprejemal posamezen zakon, in da je mnogo podtaknjenega ravno zato, da kapital sumljivega izvora kupuje naše najpomembnejše premoženje. Ta naloga nas najbrž še čaka, ampak del tega lahko rešimo, če vključimo holding v ta zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma. In to je ta osnovni razlog, zakaj ne bi bilo dobro sprejeti zakona, ki ga imamo danes v obravnavi - ker uzakonimo to izjemo. Socialni demokrati smo tudi sicer ripravili predlog zato, da se sestava nadzornega sveta tudi razširi. Gre nenazadnje za premoženje ljudi, s katerim upravlja ta holding, ampak ljudje praktično nimajo možnosti oblikovati poslovne politik, niti nadzorovati poslovanja holdinga. Zato smo tudi pripravili predlog, s katerim se zagotovi sodelovanje javnosti tudi pri spremembi strategij upravljanja kapitalskih naložb. Razširi se nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga na 10 članov po načelu enakopravne zastopanosti kapitala in dela. Tukaj se vključuje potem sindikat in tudi predstavniki mlajše in starejše generacije. In ko smo pri predstavnikih mlajše in starejše generacije, demografski sklad je tisti, ki je zapisan v Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, da ga moramo ustanoviti v Sloveniji. In ta zakon bo dodatno moral urediti, kako bomo upravljali z našim premoženjem, da ne bomo sledili kratkoročnih ciljev, kot je razprodaja, ampak da se zasleduje dolgoročni cilj, kot je zagotavljanje sredstev za pokojnine, katerih morajo biti deležni mladi. Zato morajo biti v ta proces nadzorovanja Slovenskega državnega holdinga s tem premoženja vključeni tudi mladi. In to je naš predlog, ki ga bomo seveda poskušali oblikovati tudi v zakonsko obliko in ga dati tako v usklajevanje koaliciji, kot seveda tudi v preverjanje širše javnosti in poskušati doseči soglasje, da se to uzakoni. Ampak poudarjam, če pa danes sprejmemo ta zakon, si zavežemo roke pri tem, da je SDH zavezanec pri Zakonu o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma. Tega ni mogoče spregledati.
Besedo želi predstavnica predlagatelja, mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. Kolega Veber, ko sem vas poslušala, sem imela občutek, da je ta obrazložitev še najbolj namenjena temu, da sami sebe prepričate, kaj je tisti razlog, da boste danes pritisnil tipko proti. Prvi člen, ki govori o tem, da morajo biti kupci znani, ste na tak način v zakon spravili vi, koalicija. Koalicija. Naš predlog je bil drugačen. Vi ste rekli, naj si SDH sam postavi merila. Mislim, resnično jaz danes težko poslušam argumente, ki jih vlečete na plano. Zakon, ki je bil pripravljen, je bil pripravljen z namenom, da se transparentnost upravljanja državnega premoženja poveča. Okej, ste pač proti. Prav, to je vaša legitimna pravica. Ste proti, ampak ljudje naj to tudi vedo. Ne eno govoriti, delati pa drugo. In ni res, da če ta zakon danes sprejmemo, da bo potem zakon, o katerem začnemo v naslednjem tednu razpravljati – in mimogrede, v tem trenutku je SDH izključen iz Zakona o preprečevanju pranja denarja. Tam boste gotovo našli 500 in več razlogov, zakaj Slovenski državni holding ne more biti del tistega zakona. Danes je rešitev na mizi, vedno in povsod prelagate stvari in rešitve v prihodnost. Danes je problem, danes vi, koalicija, vključno s Socialnimi demokrati, vključno z Desusom, brez vaših glasov se takšne neumnosti pač ne bi dogajale, to je dejstvo. To je dejstvo. Lahko stokrat poveste, da ste vi na odboru glasovali "proti", ampak koalicija je takšen zmazek, kot ga imamo danes pred seboj, na odboru sprejela. To je dejstvo. In mimo tega se bežati ne da. Prosim pa, da ne zavajamo ne poslancev in še manj ljudi, da bi s sprejetjem tega zakona naredili kakršnokoli izjemo. Nešteto zakonov ste že sprejeli, enega za drugim, sprejemate celo takšne, ki se navezujejo na zakone, ki še niso v veljavi, pa ni nobenega problema. Bodimo fer, bodimo pošteni; pač koaliciji ni do tega, da se upravljanje državnega premoženja uredi na transparenten in pregleden način, da vam ni do tega, da so lastniki znani, da vam ni do tega, da Državni zbor ukrepa, če ne ukrepa Vlada, in da vam ni do tega, da določene podatke dobimo. To je dejstvo. To je dejstvo!
Janko Veber, replika, izvolite.
Hvala za besedo. Moram replicirati na izvajanje gospe Alenke Bratušek. Jaz ne prepričujem samega sebe. Moje prepričanje glede upravljanja kapitalskih naložb je kristalno jasno že ves čas; nasprotoval sem sklepu o razprodaji 15 podjetij, SDH in tudi Strategija upravljanja kapitalskih naložb je slaba. Imam ves čas popolnoma jasen pogled glede tega. Ampak gospa Alenka Bratušek, vi ste predlagali sklep Državnemu zboru o prodaji 15 podjetij. Ko so bile volitve, ste vi kot predsednica Vlade zaustavili ta postopek, da ste prišli v Državni zbor. Ko ste prišili v Državni zbor, se je to sprostilo. In zdaj bomo verjetno v nekem trenutku spet dobili predlog, da se zaustavi prodaja teh 15 podjetij, tako da bodite, bi rekel, res odmerjeni, ko očitate komurkoli, kako ravna. Glede mojega odnosa do tega; jaz imam zelo izčiščen pogled na to, kaj se dogaja s tem premoženjem, in ponovno poudarjam, v kolikor ne bomo dosegli tudi skupaj z opozicijo, da se vključi Slovenski državni holding v Zakon o preprečevanju pranja denarja, nismo naredili nič. Če to dosežemo, se bodo stvari začele odvijati v Sloveniji bistveno drugače, kot so se sedaj. Danes ne odgovarja – kateri nadzornik je pa odgovarjal, recimo, za kakršnokoli odločitev ali pa predsednik uprave? Če ga razrešiš, dobi bogato nagrado. Ali je to sistem? Če ga pa vključimo v to zgodbo, da se to nadzira tudi na podlagi tega zakona in tudi na podlagi direktive in da je tudi Evropska komisija obveščena o tem, bo ta odnos drugačen. Ne nazadnje tudi ko spremljamo imenovanje nadzornikov v Novi Ljubljanski banki, se je zataknilo pri tisti določbi, ko je Evropska centralna banka morala dati soglasje kandidatu. Saj nismo dobili informacije, ali bi bilo negativno to mnenje ali ne, ampak vpliv te institucije je očitno bil na to, kdo bo imenovan, gotovo. Tega ne smemo zamuditi pri Holdingu.
Mag. Alenka Bratušek, izvolite, beseda je vaša.
Ogromno stvari je bilo v zadnjih dveh letih zamujenih. Konec koncev bi ta zakon lahko bil sprejet, če ne bi bilo amandmajev s strani koalicije, bistveno prej, ampak ste se odločili za drugo pot. Pripeljali do sem, kjer smo, seveda nič se niste opredelili do nadzornikov – pravzaprav samo še o nadzornikih govori danes ta zakon, ker ste vse ostalo pometali ven. Ampak, kakorkoli, mi lahko še enkrat opozarjamo, govorimo, sklicujemo seje, odgovornost je vaša. Odgovornost je na SMC, Desusu in Socialnih demokratih, pa naj bo to z gospodom Vebrom ali brez gospoda Vebra. Kar se pa tiče sklepa 15 podjetij; ja, moja vlada je pripravila sklep za 15 podjetij, vaša vlada, gospod Veber, ga je pripravila za 46 podjetij. 46 podjetij je predvidenih za prodajo! Če govorimo, bodimo korektni. Samo to se mi zdi fer. Ne zavajati ljudi, ne zavajati poslank in poslancev. Odgovornost te vlade je, da uredi upravljanje z državnim premoženjem, ki je tako katastrofalno, kot katastrofalno v naši državi še ni bilo. Še enkrat vam lahko povem primer Adrie Airways, ki ste jo prodali, še enkrat SMC, Desus in SD za 100 tisoč evrov. Za 100 tisoč podjetju, ki ima sedež, baje, v shoping centru v Münchnu! 18 zaposlenih, 26 tisoč evrov kapitala! To so partnerji, ki jih najdete za naša podjetja! Ob tem, da ne vemo, kdo je lastnik tega čudežnega podjetja 4K Invest. To so dejstva. Vse ostalo danes – leporečenje, kako bo drug teden drugače, kako bo ne vem kdaj drugače, to je pa sprenevedanje in leporečenje. Škoda, da ne ugotovite, da bomo res čez noč ostali brez vsega. Še enkrat, sama več kot opozarjati pač ne morem. Vi ste tisti, ki sestavljate večino v tem državnem zboru, in vi ste tisti, ki ste odgovorni za dogajanje v državi in tudi za to, kaj se z našim državnim premoženjem dogaja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl, pripravi naj se gospod Jože Tanko in kot zadnji mag. Marko Pogačnik.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Seveda je prav, da se pogovarjamo o tako pomembni temi, kot je upravljanje z državnim premoženjem. Pa vendarle me malo vseeno zmoti od trenutka do trenutka preveč kritična razprava ali razprava, prepolna nekih obtoževanj in pogledov za nazaj. Pa vendar. Mislim, da bo kar načelna napaka oziroma izhodišče tistih 15 podjetij oziroma spisek 15 podjetij, ki je bil, resnici na ljubo, en spisek "z brda, z dola", pa ne najdem bolj primernega izraza, brez nekih meril, brez nekih kriterijev, brez neke računice zadaj, kaj dejansko želimo z razprodajo ali pa, če hočete, prodajo tega narediti. V nadaljevanju je bilo vseeno malo, če že ne korenito, spremenjeno, in sicer teh 15 podjetij se je seveda razširilo – drži, na več podjetij, od katerih so nekatera podjetja po jasnih merilih pripadala v segment strateških naložb, nekatera so bila pomembna, nekatera pa portfeljske naložbe. S strategijo, ki smo jo sprejeli in v kateri so rangirana podjetja, kot sem navedel, je seveda strategija predvsem upravljanja s kapitalskimi naložbami, s premoženjem, če hočete. Ne gre predvsem ali pa zgolj za odprodajo, razprodajo, prodajo, kakorkoli hočete, ampak za upravljanje, plemenitenje državnega premoženja v interesu, da nekoč, nekdaj, pa to ne v daljni prihodnosti, ampak na začetku 2017 naj zaživi rezervni demografski sklad. Trdno sem prepričan, da je interes nas vseh smotrno, premišljeno, pametno upravljanje z državnim premoženjem. Nikakor ne morem tukaj sprejemati tiste kritike ali tistega očitka, da bi lahko imeli poslanci, jaz osebno, ali poslanci Desusa, ali poslanci vladajoče koalicije, neke interese pri tem, da nekatere prodaje v preteklosti pač niso šle v pravo smer. To je dejstvo. Ampak, kakšne pa lahko imamo mi tukaj interese? Treba se je zavedati naloge poslancev. Naloga poslancev je, da sprejemamo tako legislaturo, torej takšne zakone, ki bodo dali neke gabarite, ki bodo omogočali, če se konkretno pogovarjamo o upravljanju kapitalskih naložb oziroma premoženja države, smotrno, ekonomsko upravičeno upravljanje. Seveda pa to ni edini kriterij, ekonomski kriterij ni edini, tu so tudi kriteriji ohranjanja ali povečevanja števila zaposlenih, novih delovnih mest, pomen strateškosti, vlaganje v naša podjetja, ne pa neki sovražni prevzemi in zapiranje posameznih dejavnosti na naših tleh. Ta predlog zakona [[…]]Dobro, beseda zmazek je za moj okus malo pretirana, malo pregroba. Dejansko smo skozi logiko, da ga spustimo skozi prvo branje, ga bomo v drugem branju malo korigirali, v tretjem branju pa ga naredili super – enostavno, ne samo pri tem predlogu predpisa, ampak pri nekaterih, bom ostal pri tej besedi, se je že izkazalo, da ta pot ni bila prava. Se opravičujem za zelo poenostavljeno primerjavo, veste, iz fičota skozi neke modifikacije, skozi neke spremembe, skozi neke popravke se pač ne da mercedesa narediti. Pa ne govorim, da je ta zakon bil na začetku fičo, ampak na koncu je pač nastalo to, kar je. Bil bi zelo vesel, da v bodoče, ko bodo kakršnikoli predlogi prihajali na mizo, da morda prej strnemo vrste, da nam morda prej predlagatelj pride zadevo predstaviti, da eventualno v fazi, ko besedilo še ni dokončno, ko se zadeve še ne vloži v proceduro, da ga na nek način spremenimo in potem bo veliko lažje, veliko hitreje in učinkoviteje sprejemati posamezno zakonodajo. V bodoče. Trdno sem prepričan, da je pravi čas, da to zadevo uredimo v zakonu, ki ga bomo prihodnji teden obravnavali, ima dolg naziv in se mu reče Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma. Prepričan sem, da sodi v 4. člen, da sodi med zavezance tudi SDH. Smo slišali, s kakšnim premoženjem upravlja, ampak ni nujno, da bo tega premoženja 12 milijard, če ga bomo kar tako razprodajali, lahko ga je tudi manj, če ga ne bomo umno plemenitili ali pa umno kakšnega majčkenega delčka prodali – poudarek je na majčkenem delčku. Če so lahko v 4. členu kot zavezanci banke, podružnice bank, hranilnice, plačilne takšne in drugačne institucije, pošta, borzno-posredniške družbe – ne bom našteval, ker je brez zveze, to si lahko sami preberete, čeprav je zakon kar debel špeh –, pa mislim, da ti dve instituciji, ki sem ju navedel, SDH in tako imenovana slaba banka, imata vsaj takšen pomen in takšno vlogo kot vse ostale institucije, ki so tu notri. To ne pomeni nobenega tujka, ne pomeni spremembe nekega sistema, tudi nič novega ne pomeni za Urad za preprečevanje pranja denarja, pomeni pa, da se bo lahko do zadnje pičice, do zadnjega evra ali pa stotina preverjalo lastništvo in poreklo kapitala potencialnih kupcev. Na ta način se ne bo neka velika potreba pojavila po dnevni vpetosti politike, Državnega zbora, nekaj poslancev, nekaj posameznikov, ki bi se v to vpletali. Mislim, da je to za bodoče ustrezna rešitev. Še čisto za konec. Seveda, to je predlog rešitve. V bodoče bo verjetno tudi kakšno stvar treba v Zakonu o SDH spremeniti, kakšnega deležnika več povabiti, ne povabiti, uzakoniti, da bo lahko v nadzornem svetu – kar je verjetno prav, čeprav v končni fazi ne bi želel, da je nadzornikov za cel avtobus, ker bo potem zadeva precej neoperativna –,ampak da imajo starejši, pa tudi mlajši, seveda, neko vlogo pri tem, da lahko kakšno rečejo. Ne nazadnje gre za upravljanje z nekoč družbenim premoženjem, ki ga je ta generacija, ki je danes v pokoju, upravljala in ustvarila, da imamo to, kar imamo. Tako je to seveda upravičeno. Hočem reči, da verjetno se bomo v bodoče tudi z modifikacijami ZSDH srečali in seveda kot konkretno rešitev, da ne bo zgolj kritika, ki je z moje strani vseskozi, upam da, v neki realni dozi prisotna, da ne bo samo kritika, ampak da bodo tudi konkretne rešitve pa kot rečeno – zapisati v Zakon o pranju denarja. Čisto za na konec pa še to. Ne bi rad in tudi v Desusu smo tega mnenja, da s pretirano legislaturo oziroma z zapisovanjem takšnih in drugačnih paraf v tistem, onem, tretjem zakonu, seveda ne bomo prišli do konca in ni samo zgolj in izključno samo zakonodaja, ampak se je treba tudi zavedati, da vsi tisti, ki bodo imenovani v organe upravljanja, bodisi v poslovodstvo SDH bodisi v nadzorni svet SDH, pač enostavno morajo prestati neke malo bolj ostre kriterije, kar zadeva samo integriteto, kar zadeva strokovnost, kar zadeva nekih minulih izkušenj. Ampak na koncu, če tukaj ni neke poštenosti in tudi neke odgovornosti, pa ne bomo čisto nič naredili. Če se pa kdo zoper to pregreši, pa ni zgolj moralna, ampak je tudi kazenska in seveda odškodninska odgovornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Magistrica Alenka Bratušek, predstavnica predlagatelja, izvolite. Beseda je vaša.
Res je težko iz fičota narediti mercedes. Vam je pa uspelo v tem postopku iz fičota narediti motorno kolo. Ampak mogoče je še vedno bolje z motornim kolesom do cilja kot pa peš. Mogoče je še vedno bolje in hitreje. Danes predlagate, da gremo peš. In tako kot smo v drugem branju poslušali, da postopek razrešitve ni urejen, da bi vi to vse podrli, če bi vedeli, kako, imate danes na mizi urejen postopek, natančno urejen postopek, tako kot je urejen pri interpelaciji za ministra, ampak danes ste ploščo obrnili in danes je šlager tu notri preprečevanje pranja denarja – Zakon o preprečevanju pranja denarja. Dobro, da se bo ta postopek s tem zakonu danes zaključil, ker mislim, da bi na koncu, ne vem, vesoljsko tehniko ob tem zakonu obravnavali. Neodgovorno je, neodgovorno, da se ne zavedate, da je z upravljanjem državnega premoženja nekaj hudo narobe. To je vse, kar lahko rečem. Mi opozarjamo, karavana gre dalje. Na tej karavani ste skupaj: SMC, Desus in SD. Ko premoženja ne bo več, ne boste imeli česa urejati. Škoda, da tega pravočasno ne ugotovite.
Zadnjo besedo ima magister Marko Pogačnik v tem rednem delu. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za dano besedo. Izrazil se bom malo plastično, ampak ko poslušam zdaj koalicijske poslanke in pa poslance Stranke modernega centra, Desusa in pa SD, mislim, da ste vi zgrešili poklic. Mislim, da bi vi morali biti čarovniki in prepričan sem, da tudi David Copperfield bi se lahko kaj od vas naučil. Kajti, če čarovniki potegnejo zajca iz klobuka, ste vi danes pri tem obravnavanem zakonu potegnili Zakon o pranju denarja. Mislim, pa to je res neverjetno! Takšnega sprenevedanja, kot se ga greste vi, mislim, da bi vam zavidal še David Copperfield. In dobre svetovalce za čaranje imate, pa za mešanje megle, kajti to je pa res neverjetno. Škoda, da si tudi širša javnost ne more pogledati magnetogramov za nazaj, kaj ste vi izjavljali v zvezi z upravljanjem državnega premoženje pred volitvami, kaj je predsednik Vlade razlagal slovenskem narodu pred volitvami in na kakšen način se bo zadeva upravljala. Ampak vi delate 180 stopinj drugače; 180 stopinj drugače delate, spoštovana koalicija! Poglejte si magnetograme s sej za finance in pa monetarno politiko. Danes ste pa novega zajčka potegnili ven in ste rekli, zdaj pa imamo mi nov zakon in bomo v novem zakonu to zadevo rešili. Zanima me, kakšna bo vaša razprava naslednji teden, ko bomo imeli ta zakon na mizi. Me prav zanima, kakšna bo vaša in katerega zajčka boste pa takrat ven potegnili! Ampak, bi rekel, te vaše domišljije pa vam ne zmanjka. Tukaj pa ste kreativni, to pa vsekakor. Ampak, ta vaša kreativnost drago stane davkoplačevalce v Sloveniji, drago stane slovenska podjetja, ki jih upravlja država oziroma SDH oziroma vlada Mira Cerarja. Zelo drago. Spoštovani gospod Prikl, vi razlagate o vlaganju v državna podjetja. Povejte mi, koliko denarja je država v zadnjih dveh letih vložila v posamezno podjetje, ali je prišlo do kakšne dokapitalizacije ali kaj. Nič! Vendar pa država ta podjetja izčrpava. Na vsako skupščino državnega podjetja pridete in zahtevate višjo dividendo, zato da polnite proračun. V proračunu pa je masa plač za javne uslužbence 5 % višja. Državni proračun pa vi avgusta za proračunske uporabnike zamrznete. To pa je res neverjetno sprenevedanje. Govoriti potem, spoštovani gospod Prikl, kako tistih 15 podjetij ni imelo meril, ni imelo tega; res je, ampak to so bile besede Slovenske demokratske stranke, ko je ta paket prišel v Državni zbor. Desus pa je to podprl, pa SD je tudi to podprl. Pa zresnite se tukaj, no! Danes imamo tukaj en predlog in zmazek tega zakona, takšen kot je, kot sem ga izrazil v svojem stališču, je plod dela koalicije SMC, Desusa in Socialnih demokratov, zato ker ste se zmotili na glasovanju. Zmotili ste se, spregledali ste, nekaj vaših poslancev je spalo, pa je pritisnilo tipko, kot po navadi, ker vam verjetno strokovne službe niso napisale, kako je treba glasovati. Ali ste vi že imeli danes kakšno razpravo v Državnem zboru, v zadnjih dveh letih, da vam strokovci nečesa ne bi napisali? Štirje poslanci koalicije lahko tukaj razpravljate na pamet, ostali pa imate bralne vaje, pa še tukaj so po navadi težave. Mislim [[…]]Ne vem, kam ta zadeva pelje. Poglejte si magnetograme, kaj ste vi izjavljali pred volitvami in vse skupaj, kaj boste naredili v zvezi z upravljanjem državnega premoženja. Da imamo danes takšno razpravo, da 80 % vaše razprave gre v drugo smer, ne pa se fokusirati na to, kar imamo danes na mizi. V nadzornem svetu ste zdaj, bi rekel, še nov termin pogruntali; starejši pa mlajši. Starejša in mlajša generacija se je danes začela pojavljati, da mora biti v nadzornem svetu. Pa upam, da vas res kdo, mislim, da vas poslušajo, kajti takšne bučke, kot jih pa danes klobasate tukaj, to pa je res neverjetno. Novi termin: mlajša in starejša generacija bo v nadzornem svetu. To je zdaj prišlo že z dveh koalicijskih strank. Imamo pa še vedno SDH, ki ima začasno vodstvo. Smo pred največjo privatizacijo Nove Ljubljanske banka, ampak tega se pa nočete dotikati. Sami ste izbirali nadzornike, sami ste izbirali nadzorni svet Slovenskega državne holdinga, vodstvo Slovenskega državnega holdinga je izbral nadzorni svet Nove ljubljanske banke. Prej je tukaj kolega poslanec iz SMC govoril o odgovornosti – ja, odgovornost – in primerjal državno in privatno lastništvo. Glejte, res ne poznam enega privatnega lastnika, ki bi v nadzorni svet neke pomembne institucije imenoval ljudi, ki ne izpolnjuje osnovnih pogojev. In to se je vedelo, še preden je bil sklic skupščine narejen. In skrivati; nadzornike ste skrivali. Govorili pa ste o transparentnosti pred volitvami in vse. Ste jih skrivali, 5 minut pred skupščino so bila imena. Tako kot zdaj ministrica za finance skriva imena državnih sekretarjev, najožjih sodelavcev. Mislim, da ali se podpre ta amandma, ki ga je predlagateljica dala, in mislim, da se tukaj ne poseže, da bi rekel, da bi bil kakšen konflikt interesa. Dejstvo je, da Državni zbor imenuje nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga na predlog Vlade in prepričan sem, da bi moral Državni zbor imeti tudi instrument odpoklica. Če se nekaj imenuje, se lahko potem tudi odpokliče. Rekel bi tudi, da si te zadeve ne preberete dovolj natančno – ali nočete ali ne razumete, to si naj razlaga vsak posebej –, vendar Državni zbor odpokliče nadzornike pod istimi pogoji, kot jih lahko Vlada. Mislim, da je tukaj notri bil vložen napor tudi v letu 2012, ko je Janševa vlada takrat skupaj z opozicijo pripravljala ta zakon – skupaj z opozicijo! Stranka modernega centra, Desus, pa Socialni demokrati, vlada Mira Cerarja – nikdar nikoli! Še niti pri enem zakonu ni rekla, ali bomo ta zakon skupaj oblikovali ali bomo naredili skupno delovno skupino. Nikdar, nikoli, kljub temu da opozicijo vedno pozivate. Mislim, da se tukaj pogovarjamo o resnih zadevah. Pogovarjamo se o zadevah približno 12 milijard evrov upravljanja in preseneča me, res, vendar kljub vsemu po dveh letih mislim, da so zdaj pač maske padle, verjetno že bistveno nazaj, kakšen je način vodenja vlade in vodenja državnega zbora in pa vseh institucij, za katere so podvržene, bo ta zadeva šla. Tudi pri drugi obravnavi tega zakona je bil pač moj predlog takšen, da skušamo narediti nov zakon s spremembami in dopolnitvami, kajti dejstvo je, da je zaradi koalicije ta zakon danes zmazek in ni uporaben. Predvsem ne vem, razprava na Odboru za finance in monetarno politiko in na drugi obravnavi sem prepričan, da je bila v redu in skozi razpravo, da se je, bi rekel, kar nekaj smiselnih predlogov oblikovalo oziroma da tako koalicija kot opozicija vemo verjetno, kje so šibke točke tega zakona, ki je zdaj v veljavi, in kaj bi bilo treba popraviti, da bi se upravljanje državnega premoženja tudi izboljšalo. Kolega Veber je izpostavljal, da bi bilo pri Adrisu treba nujno preveriti izvor denarja. Spoštovani gospod Veber, Adris grupa je prodala svojo Tvornico duhana Rovinj za 505 milijonov evrov. In zdaj bi šli vi preverjat izvor denarja pri tej družbi. Mislim, da bi vi morali preverjati izvor denarja pri nakupu, recimo, Adrie Airways, pa kam se zadeva zapelje. Ampak ne, vi odprete novo fronto, ker veste, da ste nekje zadevo zakvačkali in zdaj je potreben tisti dim zapeljati na zadevo, da se ena zadeva ne dvigne. Bi pa morali v drugo smer iti, v primeru, da je pa Adris res imel neko nezakonito pakiranje določene delnice, potem mora pa ATVP ukrepati, pa AZNP odvzeti glasovalno pravico. To pa je tista prava pot. Tudi Strategija upravljanja državnega premoženja. Kaj boste naredili, če danes pride prevzemna ponudba za Zavarovalnico Triglav ali pride prevzemna ponudba za pozavarovalnico Savo? Strategija tega ne predvideva. Takrat pa ne vem, katere zajčke, pa kaj boste še iz klobukov vlekli. Ampak res me prav zanima, kakšna bo vaša razprava v sredo, ko bomo obravnavali danes že tolikokrat omenjeni Zakon o pranju denarja. Osebno bom ta amandma podprl. Ta amandma vidim kot pozitiven del, predvsem pa z enega vidika, če bi vlada Mira Cerarja in koalicija opravljala soje delo, ta amandma ne bi bil potreben. Bi že Vlada predlagala v Državni zbor odpoklic vsaj dveh članov nadzornega sveta. Vsaj dveh članov! Ampak ker vlada Mira Cerarja, koalicija SMC, Desus in SD ne izvajata svojih nalog, potem je opozicija prepričana, da vajeti, kolikor se da, vzame v svoje roke in da prepreči najhujše, kar se lahko dogaja. Hvala.
Hvala tudi vam. Dovolite, najprej replika Uroša Prikla in potem beseda Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa. To me je pa negativno presenetilo, Marko, predvsem tiste bralne vaje. Da nam očitaš bralne vaje, pa ne sodi v tvoj domet. Mi se trudimo po najboljših močeh kakšno stvar prebrati, kakšno stvar na pamet povedati. Mislim, da še kar dosti stvari na pamet govorim, zato pa se tudi, če smo čisto odkriti, malo zaplezam kdaj, pa se potem nekako po kakšnem ovinku nazaj vrnem, skušam pa seveda po najboljših močeh razpravljati. Na nek način je lepo, da me primerjaš z Davidom Copperfieldom, ampak če bi vsaj delček njegovih sposobnosti imel, bi iz tega klobuka ali pa s čarobno palčko naredil sledeče: ne bi več "stop booking" na prodajo, "stop booking" na privatizacijo, ne bi več nobenega podjetja odprodal, čeprav so nekatere, morda tudi na nek način utemeljene kritike, da je preveč državnega premoženja, ampak enostavno ne bi prodajal, ker bi s tisto čarobno palčko tudi potegnil na plan nekaj milijard, odplačal vse dolgove, povišal socialne transfere, penzije in tako dalje. Ampak to je "mission impossible", misija nemogoče, zato moram umno gospodariti s tem, kar imamo, in ne razprodajati. Pri tem pa se seveda držati zakonodaje. Nekatere kritike – s kolegom Vebrom nisva dežurna odvetnika te pa še kar nekaj nazaj vlad, ki jim je kakšna stvar spolzela iz rok, ampak skušava pač po najboljših močeh vplivati, da se kaj podobnega več ne bo zgodilo. Čisto ob zaključku; nisem čisto prepričan, v tem trenutku vidim Zakon o preprečevanju pranja denarja, da je nekako ta trenutek najboljša rešitev, sedaj če je to zakon x ali pa zakon y, bom vesel, ampak bistveno je to – saj ni v končni fazi bistveno, ali to zapišemo v ta ali v drug zakon. Če bi to v ustavo zapisali, to je pretenciozna trditev, pač tega ne moremo v ustavo zapisati, čeprav marsikaj zapisujemo, marsikaj je zapisano, pa je tudi stvar interpretacije, kako to izvajamo to, da smo socialna država in tako dalje. V kateremkoli zakonu, v kateremkoli predpisu, verjamem, da ne podzakonskem aktu, bo to zapisano, predvsem pa, kako se bodo ljudje, ki so za to poklicani, tega držali in to delali, to je pa tisto bistveno in k temu seveda moramo težiti. Verjamem pa, to pa res čisto ob zaključku, verjamem pa, da je v interesu vseh nas, da omogočimo državljanom in državljankam, da boljše živijo; to vam pa lahko omogočimo samo na tak način, da ne bomo razprodajali, prodajali po nepotrebnem in umno gospodarili s tem.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici predlagatelja mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Preden ob koncu še enkrat povzamem, kaj je bil naš cilj, cilj predlagateljev, se moram dotakniti tega, o čemer je kolega ravnokar govoril. Dejstvo je, da Desus ima to čarobno paličico; Desus zagotavlja 46 glasov tej koaliciji in če bi res mislili to, kar govorite, bi to lahko tudi naredili. Marsikaj znate izsiliti in bi verjetno lahko tudi to. In še o vladah, ki jim kaj polzi iz rok. V vseh teh vladah od leta 2002 dalje je tudi Desus, se pravi, je tudi Desusu kaj spolzelo iz rok. In niso vaši samo plusi, ampak seveda tudi tistih nekaj minusov ali pa napak, ki jih vlade delajo. Tudi to bo Desus moral dati in je že pravzaprav na njegovih ramenih. Zato ves čas poudarjam, da ne besede, ampak dejanja so tista, ki stvari spreminjajo. Upam ali pa verjamem, da vas bodo ljudje po tem tudi sodili. Namen zakona, ki je danes pred vami, je bil resnično zagotoviti bolj transparentno upravljanje z državnim premoženjem, preprečiti stvari, ki se danes dogajajo na Slovenskem državnem holdingu. Iz izvajanj sem lahko razbrala, da se marsikdo s tem ne strinja, ampak dejanja bodo pokazala drugače. Če si ne želimo, ne želite, nočete zagotoviti, da vemo, komu naša podjetja prodajamo – mi ne moremo narediti nič! Če ne želite dobiti podatkov od Slovenskega državnega holdinga, kaj se s tem premoženjem dogaja – ja mi res ne moremo narediti več, kot da predlagamo. In zadnja, da v kolikor skladno z zakonom, kjer so določena merila in kriteriji, Vlada ne ukrepa ob nepravilnostih v Slovenskem državnem holdingu, to nalogo dati ali pa pristojnost dati Državnemu zboru, ki nadzorni svet tudi imenuje, potem res ne razumem, kaj je za vas transparentno upravljanje državnega premoženja. Zakon je bil pripravljen z resnimi in iskrenimi nameni in v prvem branju ste to resnost in iskrenost očitno tudi začutili, potem, ne vem pod kakšnim vplivom in zakaj, zakon spremenili, kot ste ga spremenili. Še vedno vsaj en delček tega z našim amandmajem lahko rešimo, ampak, če sem prav razumela vaše današnje celodnevno ali pa dveurno izvajanje, nasprotujete pravzaprav osnovni ideji zakona, zato ta zakon danes ne bo sprejet. Škoda. Škoda, da ne ugotovite, da je z upravljanjem državnega premoženja nekaj zelo narobe in za to ste krivi in odgovorni vsi; vsi, ki sedite v koaliciji, ne samo eden, ampak vsi. Dokler dovolite, da se to dogaja, se bo pač dogajalo, na žalost. O amandmaju bom pa potem.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave o predlogu zakona v celoti, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade, in sicer kot prva mag. Miranda Groff Ferjančič, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala za besedo. Dovolite, da še enkrat poudarim, da je z uveljavitvijo Zakona o Slovenskem državnem holdingu po zakonskih predpisih in ostalih aktih zagotovljeno neodvisno upravljanje državnega premoženja. To pomeni, da je dosledno ločena upravljavska funkcija od regulatorne funkcije, kar je bila večna pripomba različnih misij od Svetovne banke do OECD in Evropske komisije v Sloveniji. Na predlagano spremembo zakona so se odzvali tako na Evropski komisiji kot na OECD in ga ocenili, da je, če že ne sporno, pa vsaj nenavadna takšna rešitev, kot je predlagana. Če je državno premoženje res tako slabo upravljano, bi rada opozorila na 68. člen veljavnega Zakona o Slovenskem državnem holdingu, ki določa, da člani organov vodenja in nadzora SDH z vsem svojim premoženjem solidarno odškodninsko odgovarjajo Republiki Sloveniji za škodo, ki nastane zaradi njihovega uresničevanja pravic delničarjev ali družbenikov v družbah v lasti Republike Slovenije, razen če dokažejo, da so ravnali s skrbnostjo, skladno s prvim odstavkom tega člena, in pri ravnanju v celoti upoštevali zakonodajo, notranje akte družbe in akte upravljanja. Naslednja stvar, ki bi jo rada pojasnila je, da se smernice korporativnega upravljanja, kot jih je pripravilo OECD, nanašajo na upravljanje podjetij v državni lasti. Nanašajo se na "State-owned Enterprises". Nadzorni svet je v Slovenskem državnem holdingu profesionalno voden. V letošnjem letu bomo prvič lahko spremljali, ali SDH dosega zastavljene cilje, ki jih določa strategija in letni načrt upravljanja. S tem bomo imeli tudi oblikovana merila, ali je upravljanje državnih podjetij uspešno ali neuspešno. Dovolite, da pojasnim še stališče glede lastništva. SDH, skladno s smernicami dobre prakse in politiko upravljanja, lastniško preverjanje lastništva kupca že izvaja, kar je javno razkril in pojasnil tudi na svojih spletnih straneh. Hvala.
Hvala. Želite besedo predstavnica predlagatelja? Izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala. Najprej bom prosila, spoštovani podpredsednik, če se nam mnenje OECD in Evropske komisije k temu konkretnemu zakonu zagotovi. To je prva stvar. Jaz bi ga vsekakor rada prebrala. In drugo, še enkrat; nič se ne bi spremenilo glede političnega vpletanja ali nevpletanja. Državni zbor se ne bo vtikal v konkretno upravljanje podjetij. Danes imenuje nadzorni svet in se prav nič ne bi spremenilo, če bi lahko predlagal tudi njegovo razrešitev. Kakorkoli, kot sem povedala, sama lahko samo opozarjam. 46 in več glasov ima koalicija. S tem delate, kot delate, odgovarjali pa boste volivkam in volivcem. Upam samo, da boste za naslednjo vlado vsaj nekaj malega, da bo lahko pokazala, kako se z državnim premoženje res upravlja, še pustili.
Hvala lepa. Predlagam, da zaključimo razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo pa na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 21. 9. 2016. V razpravo dajem 3. člen in amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Predstavnica predlagatelja, izvolite. Mag. Alenka Bratušek.
Ne glede na vse, še nisem obupala in zato bom ta amandma prebrala in potem tudi obrazložila. Določba 2. člena se do postopkovne ureditve v Poslovniku Državnega zbora izvaja na sledeč način: za predlog Državnega zbora se šteje predlog, v katerem je jasno obrazloženo, kateri pogoj za razrešitev je izpolnjen in ga je podalo vsaj 10 poslancev Državnega zbora. Do predloga, ki ga predsednik Državnega zbora takoj posreduje vsem poslancem in Vladi, si mora Vlada v roku, ki ni krajši od 15 dni in ne daljši od 30 dni, pisno opredeliti in opredelitev posredovati Državnemu zboru. Državni zbor odloča o predlogu za razrešitev člana nadzornega sveta na prvi naslednji seji, ko so izpolnjeni vsi pogoji skladno s tem členom. Še enkrat, spoštovane kolegice in kolegi, vas moram spomniti na razpravo kolegov iz SMC, Desusa in SD v drugem branju. Glavni njihov apel je bil, da postopek razrešitve ni urejen. S tem amandmajem postopek razrešitve nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga natančno urejamo. Če bi se spomnili svojih besed iz pretekle seje, potem danes ne bi bilo nobenega problema, ker bi preprosto celotna koalicija to ureditev podprla. Naslonili smo se na interpelacijo, ki je urejena v poslovniku: 10 poslancev lahko predlaga interpelacijo ministra. Mislim, da če je 10 poslancev dovolj za interpelacijo ministra, mora biti dovolj tudi za predlog razrešitve članov, enega ali več, nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Pogoji, ki morajo biti izpolnjeni, da se to sploh lahko predlaga, so zapisani v zakonu. Tako te prazne besede, da se bodo kar vsak dan ti predlogi ponavljani, seveda ne držijo in so privlečeni za lase samo zato, da stvari malček odmaknete. Kakorkoli, tisti, ki želi, da se ta postopek uredi in je to edini razlog, da ste v prejšnjem branju imeli pomisleke, ta pomislek je odstranjen, postopek je natančno urejen in vam še enkrat predlagam, da razmislite in vsaj v tem delu zakon spremenimo. Kar pa se tiče lastništva, pa tako kot ste povedali predvsem v koaliciji, se bomo naslednji teden ukvarjali z Zakonom o preprečevanju pranja denarja in tam skušali zadeve rešiti. Morda res vsem skupaj še en razmislek, če ste zadovoljni s tem, kako se z državnim premoženjem ukvarja. Seveda vse te besede o vpletanju politike v upravljanje, se strinjam, so za lase privlečene. Dokler bodo državna podjetja, toliko časa bo vlada odgovorna. Zdaj, ali rečete odgovorna ali se vpleta –kakor hočete. Ampak mora se, mora se, mora se! Ne bi se smela tam, kamor se je, to je v imenovanju predsednikov uprav Darsa in Luke Koper, tja se ne bi smela, pa se je, morala pa bi se v kompetentnost nadzornega sveta, tja pa se ni. Tako nam ne predavati o jasnih mejah, do kam čigava pristojnost. S tem amandmajem jasno urejamo pristojnost Državnega zbora: če je pristojnost Državnega zbora – in je – imenovati nadzorni svet, potem je logično, da lahko ta nadzorni svet tudi razrešuje, kar ga lahko. Razlika je samo ta, da danes na predlog Vlade, mi pa predlagamo, da poleg Vlade ima to pristojnost še Državni zbor. Drugega pa se nič ne spreminja. Nič bolj politično in nič manj politično.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Postopkovno, magister Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, predlagam, da se seja prekine za 15 minut, in pozivam državno sekretarko, da Državnemu zboru, poslankam in poslancem, predloži mnenje OECD in pa Evropske komisije, ker se je zdaj že dvakrat sklicevala, da nasprotujejo predlagani rešitvi v zvezi s tem amandmajem. Ta pravi, da ima Državni zbor, deset poslancev, možnost predlagati odpoklic nadzornega sveta. Zdaj, spoštovana državna sekretarka, če se toliko sklicujete, da je to mnenje strani OECD negativno oziroma da je v nasprotju z usmeritvami tako OECD kot Evropske komisije, da se to mnenje predloži poslankam in poslancem, da bomo lahko potem tudi odločali pri glasovanju.
Najprej bom zavrnil vaš postopkovni predlog, bom pa dal besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance magistrici Mirandi Groff Ferjančič. Prosim.
Hvala za besedo. O predlaganih amandmajih nas je spraševala Evropska komisija, ki je prejšnji teden zaključila misijo v Republiki Sloveniji.
Očitno gre za ustni odgovor, ni bil pisni dokument. Iz tega ven izhaja [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Gospa predlagateljica, magistrica Alenka Bratušek, ima besedo.
Lepo ste to povzeli, gospod predsednik. OECD je bil zdaj v tej fazi kar izpuščen. Če sem prav razumela državno sekretarko, je rekla: "Evropska komisija je spraševala o vloženih amandmajih." Ni bilo govora o opredelitvi. Če govoriš o opredelitvi OECD in Evropske komisije, mora to obstajati. Če ne, si predstavniki Vlade dovolijo zelo veliko. Vemo, kdo so predstavniki Evropske komisije, in vemo, kdo so predstavniki OECD. Vztrajam – ali pa naj državna sekretarka besedo vzame nazaj –, da se nam mnenje teh dveh institucij zagotovi. Če se vi kar tako odločite in proceduralni predlog zavrnete – ne vem, verjetno kot predsedujoči, domnevam, da to pristojnost imate –, ampak to je lahko ključno za odločanje v tem postopku. Vi pa tako, z levo roko zamahnete in mimogrede – jaz bom pa ta proceduralni predlog zavrnil. Super! Res demokratično delujemo v Državnem zboru. Razčistimo, kaj je s tem, razčistimo, kaj je kdo mislil, kaj je kdo rekel, ali mogoče, kaj je kdo zapisal. Ne moremo se pa pogovarjati kar tako, po domače, pa opletati z institucijami, če tega resnično niso naredile.
Še ena postopkovna, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Prosim, da mi obrazložite [[…]]Spoštovani predsednik, vam govorim, če lahko poslušate in si vzamete te tri minute, no. Brez razloga ste zavrnili moj predlog. Dan je bil v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in prosim vas, če mi lahko utemeljite, na osnovi katerega člena Poslovnika Državnega zbora ste zavrnili moj predlog in iz katerih razlogov. Kot drugo, mislim, da je državna sekretarka zdaj začela že malo bolj tako, z rezervo govoriti. Če sta se dva referenta tam na kosilu Ministrstva za finance in Evropske komisije malo pogovarjala, da pa to ni najboljše, to še ni mnenje Evropske komisije ali pa OECD. Vi ste se sklicevali na obe instituciji, tako na OECD kot Evropsko komisijo. Vemo, ko se je ta zakon sprejemal, je bilo dano pisno mnenje OECD v zvezi s predlaganim zakonom. Zdaj govorim za čas mandata vlade Janeza Janše. Zanimivo bi bilo slišati predsednico Vlade, ko je pa tudi v drugem koraku šla spreminjat Zakon o Slovenskem državnem holdingu, pa je bilo dano pisno mnenje OECD in Evropske komisije. Dejstvo pa je, da Evropska komisija večkrat opozarja Slovenijo, da mora postati upravljanje državnega premoženja učinkovitejše. Spoštovana državna sekretarka, dvakrat ste se danes prijavili k besedi in dvakrat ste uporabili argument, da je mnenje OECD in Evropske komisije v zvezi s predlaganim členom negativno. Zato še enkrat, spoštovani predsednik, predlagam 15-minutno prekinitev seje, da Vlada oziroma Ministrstvo za finance poslankam in poslancem predloži pisno mnenje, kajti mnenje je lahko pisno, OECD in Evropske komisije, ki pravi, da ta predlog amandmaja ni v skladu s smernicami OECD in Evropske komisije v zvezi z upravljanjem državnega premoženja in odpoklicem članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga.
Postopkovni predlog zahteva postopkovni odgovor. Iz tistega, kar je bilo kasneje povedano oziroma kar je državna sekretarka povedala, izhaja, da tega dokumenta ni. Zaradi tega, če tega dokumenta ni, ali bi lahko, prosim, preden gremo s postopkovnimi naprej, najprej dovolili državni sekretarki, da še enkrat jasno obrazloži, kako in kaj. Ker za to, da bomo razmnoževali nekaj, kar ne obstaja, pa ne mislim prekinjati seje. [[oglašanje iz dvorane]] Torej razumem, da ne želite vsebinske razprave, želite postopkovno. Mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, pozivam vas, da sejo Državnega zbora vodite v skladu s poslovnikom, in ne zavajati poslank in poslancev in širše javnosti. Saj ne bom rekel, da ste se vi zlagali, zakaj ste zavrnili moj proceduralni predlog, ampak vi ste moj proceduralni predlog zavrnili, preden ste dali besedo državni sekretarki. Zdaj ste pa rekli, da ste ga zavrnil zato, ker je državna sekretarka pojasnila to zadevo. Zakaj ste mi ga zavrnili v prvem koraku? Na podlagi katerega člena poslovnika o delu Državnega zbora in iz katerih razlogov? In še enkrat ponavljam svoj proceduralni predlog, da se seja prekine za 15 minut in da se poslankam in poslancem razdeli mnenje OECD in Evropske komisije. Če pa tega mnenja ni, potem pa naj to državna sekretarka pojasni.
Saj ravno to predlagam, da najprej lepo pojasni, da bo absolutno jasno in da se lahko potem na podlagi tega pojasnila dokončno odločim, ali bom dal teh 15 minut ali ne bom dal, ki jih zahtevate zdaj že drugič. Ampak seveda, kot predsedujoči pa imam to pravico, da to naredim. Jaz moram odločiti o vašem postopkovnem predlogu takoj in sem o tem postopkovnem predlogu odločil. Videl sem pa tudi roko državne sekretarke, torej da želi govoriti. No, in to dvoje sem povezal in zaradi tega sem to naredil. Zdaj ste drugič ponovili, zato da se pač pogovarjamo o postopkovnih zadevah namesto vsebinskih. Zdaj pa dovolite [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Tudi vi bi imeli postopkovno?
Bi imel postopkovno, da daste besedo državni sekretarki.
Saj to ravno želim. Hvala za postopkovni predlog, spoštoval ga bom. Besedo ima državna sekretarka.
Najlepša hvala. V svoji zaključni besedi nisem nikoli uporabila, da smo pridobili pisno. Povedala sem, da sta Evropska komisija in OECD opozorili na to, da bi takšna določba bila nenavadna – sporna ali vsaj nenavadna. Na to smo dobili v poteku komisije, ki je potekala prejšnji teden; so nas spraševali o teh amandmajih in so to v razpravi izpostavili. Isto tudi OECD, z njimi smo se pa posvetovali, ali bi bila takšna določba skladna, in so nas v odgovoru, po ustnem odgovoru opozorili, da je to zelo "unusual". Seveda, če bo Državni zbor takšno – pardon sem že prej rekla: sporno oziroma nenavadno. Če bo Državni zbor takšno določbo sprejel, se bo pa tako Evropska komisija kot OECD verjetno, predpostavljam glede na to, da so rekli, da je to sporno ali nenavadno, tudi pisno odzvali. Hvala.
Je še kakšno postopkovno? Vsebinsko kakšno? Postopkovno dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. "Very unusual" je to, kar se dogaja oziroma na kakšen način naj bi mi sprejemali neke zakone. Razumem, da se izvršilna oblast posvetuje z omenjenima organoma, navsezadnje smo člani enega in drugega, ampak nekako v bodoče bi pričakoval od izvršilne oblasti, in to je moj vsebinski postopkovni predlog, da preden imamo neke tovrstne razprave, ali ti gospodje pridobijo pisna mnenja, ki se prevedejo v slovenščino navsezadnje in se pri tem prevodu – tukaj bomo imeli nek drug zakon, tukaj gledam na ministrico za okolje in prostor, jaz sem vam, ko smo novelirali ZVO, sem mahal s petimi angleškimi besedami, ki ste jih po svoje interpretirali oziroma jih niste prevedli, tako kot bi bilo treba, v slovenščino. Preveč nekaj teh izkušenj imamo s tem. Navsezadnje, veste, tudi do neodgovornega ravnanja nekih preteklih vlad, ko smo si izvrtali bančno luknjo na nek način, ki so nam jo dirigirali prej nižji kot srednji uradniki iz Bruslja. Kot poslanec zdaj o tem ne morem odločati, lahko odločam malo tako, preko palca, kakor veter piha. Kaj ste se vi pogovarjali, kako ste se pogovarjali, veste, to je tako, jaz se lahko tako s svojo ženo pogovarjam – ali partnerko, ali bivšo ženo –, ne vem, posvetujemo se po telefonu, ker cele dneve tukaj visim, ne vem, kaj bo za kosilo, kaj bomo v soboto delali, kaj bomo otroku kupili za darilo. Ne moremo se pa o tako resnih zadevah, o zakonodajnem postopku pogovarjati na takšen način. Veste, jaz ne padem na zadnjico, če slišim OECD, pa ste se malo po telefonu pogovarjali. Dobro, ste se – kaj? To se tudi s kakšno volivko, ne vem, iz Prlekije po telefonu pogovarjamo o mnenju in mi je bolj pomembno njeno mnenje kot pa mnenje na takšen način OECD. Pa ne bi rad bil tu pretirano populističen, ampak to nekako kaže na neko tako cagavost. Kolega Kordiš, ki je ravnokar diplomiral – čestitam – bi vam pa še tu ideološki diskurz povedal, ki ga jaz zdaj ne bom, v kakšnem položaju se kaže Slovenija kot taka. Verjetno bi bilo treba to točko dnevnega reda prekiniti, predlagateljica naj zahteva pisno mnenje, da bomo vedeli, o čem se nekako pogovarjamo, ker je že skrajni čas tega, da se nekako straši, ne vem OECD pravi to, Evropska komisija pravi tisto, mudi se, ker je takrat rok, če pa se gospodi blagovoli priti, se jim pa mudi na letalo, pa so pol ure tam. In potem, če jim še kaj rečeš, potem je pa konec sveta, ker sem nevljuden po kriterijih.
Še eno postopkovno. Razprava, O. K. , razprava. Super. Potem prosim, da se prijavite za razpravo. Predlagateljica ne rabi, ampak drugi, da se prijavijo, potem bom dal pa besedo najprej vam. Besedo ima predstavnica predlagateljev, mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik, verjamem, da ste prej videli, da sem držala roko gor tudi za postopkovni predlog. Upam in želim, da me niste spregledali samo zato, ker sem ženska. Zdaj pa: tole, kar se danes dogaja s tem zakonom. Mnenje OECD in Evropske komisije je pika na i celotnemu dogajanju. Govorimo o 12 milijardah, ki niso last koalicije, ampak so last državljank in državljanov. In na koncu za piko na i povedati, da tudi OECD in Evropska komisija nasprotujeta nečemu, česar, – sem prepričana –, da sploh videli niso, ker če nekdo imenuje nadzorni svet, pa je zelo težko, da institucije nasprotujejo, da predlaga tudi njihovo razrešitev [[…]]Lahko nasprotujejo temu, da Državni zbor sploh sodeluje v tem postopku, samo ne vem, kdo bi potem nadzorni svet imenoval. Zanima me mnenje Evropske komisije in OECD na dogajanje v Novi Ljubljanski banki, kamor ste poslali ljudi, ki so kopali bančno luknjo. Prepričana sem, da so imeli vprašanja tudi o tem. Zanima me mnenje Evropske komisije na to, da ste sredi avgusta ustavili izvrševanje proračuna. Gotovo so imeli vprašanja tudi o tem. Pa še bi lahko naštevala. Zanima me mnenje Evropske komisije na povišanje odhodkov za plače. Dajmo potem vse stvari na mizo! Dajmo vse stvari na mizo in tako se z državnim premoženjem ne upravlja! Me pa, spoštovani predsednik, tudi mene zanima, v skladu s katerim členom ste tako vehementno, brez obrazložitve, da dokument ne obstaja, se odločili, da seje za 10 minut ne boste prekinil, ampak ste preprosto rekli, da jaz sem tukaj, jaz vem, kako je prav in edino jaz lahko o tem odločam, čeprav mislim, da v postopkovnem predlogu, če poslanec oziroma poslanka tako zahteva, glasuje Državni zbor. Želela bi odgovore tudi na to, kaj so o drugih stvareh predstavniki Evropske komisije in OECD povedali. Če se že uporabljajo ali izrabljajo za alibi.
Mislim, da vsi toliko poznate postopkovnik, da lahko o tem sodite, čeprav je bila to razprava, ki je vsebovala postopkovne elemente, zato vam bom odgovoril. Seveda tisti prvi člen, ki človeku pade na pamet, je prvi odstavek 282. člena Poslovnika, ker ta je tisti, ki pač govori o tem. Pojasnil sem vsebinsko, da sem videl državno sekretarko, ki je hotela nekaj povedati in sem ji hotel dati besedo. Ne bom prekinjal, dokler tiste besede ni, in iz tistega, kar je povedala, je izhajalo, da dokumenta ni. Torej ni mogoče prekinjati zadeve, zato da bi se seznanili z nečem, kar ne obstaja v pisni obliki. Ker sta se še oba prijavila, razumem tudi, bom dal najprej besedo tistemu, ki ga je računalnik prepoznal, in potem drugemu. Besedo ima doktor [[...]] [[oglašanje iz ozadja]] Ne. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Poglejte, ker imam zelo malo časa, imel sem priložnost, da sem bil na obisku na Norveškem in sem govoril z državno sekretarko, ki se ukvarja z njihovim državnim premoženjem, ki je seveda neprimerljivo višje, čeprav naše tudi ni zanemarljivo, je slaba tretjina letnega BDP in na tak način se ne moremo pogovarjati o teh zadevah. Hvala.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Vedno bolj prihajamo do spoznanja, da tako koalicija, vlada Mira Cerarja in pa ne nazadnje tudi Ministrstvo za finance delajo, bolj kot ne, vse malo po domače. Poglejte, spoštovani predsednik, glede na vaše dveletne izkušnje v Državnem zboru veste, kako prihajajo mnenja iz institucij Evropske unije. In spoštovana državna sekretarka, vi tudi niste novi obraz, imate kar precej izkušenj na Ministrstvu za finance. In poglejte, če mi damo, recimo, predlog spremembe Zakona o bančništvu ali pa Zakona o Banki Slovenije, vedno dobimo pisno mnenje Evropske centralne banke in je na razpolago. Ampak, spoštovana državna sekretarka, vi ste se sklicevali na mnenje, vi ste povedali dvakrat danes v mikrofon, da OECD, Evropska komisija nasprotuje temu. Mi naj bi sedaj, tako kot je že kolega Trček rekel, kar padli na rit tukaj dol in se tega ustrašili in rekli, da če pa gor to rečejo, potem pa zadeva ne pije vode. Spoštovana državna sekretarka, predlagam, da poslušate, no! Na sejo se morate prej pripraviti. Tukaj ne gre zadeva skozi. Če mene spomin ne vara, ste se že na drugem branju pa na prvem branju v zvezi s tem kar malo že sklicevali na OECD. Vi ste pa rekli, da so bili ta teden tukaj. Poglejte si magnetograme, vaš predhodnik Metod Dragonja je tudi rekel, ma OECD, pa tudi to je v nasprotju. To imate ene floskule na Ministrstvu za finance, ki jih kar nekaj vedno uporabljate. In še enkrat, spoštovana državna sekretarka, hočem imeti vaše pojasnilo: Kdo in s kom ste se pogovarjali in kdaj na OECD? Vsaj kakšna zabeležka mora obstajati ali delate res vse po domače. Kdo je bila oseba na OECD in kdo je bila oseba na Evropski komisiji, ki je dejala, da je to v neskladju s smernicami? In kdo se je pogovarjal na Ministrstvu za finance z njim?
Sprašujem, če je še kakšna razprava? Ni več razprave. Ker ne želi več razpravljati [[...]] [[oglašanje iz ozadja]] Bom dokončal stavek, potem bom pa vam dal postopkovno, ker to pa je neko pravilo, da lahko dokončam stavek. Zaključujem razpravo o amandmajih. Imate postopkovno, mag. Marko Pogačnik.
Z moje strani je bilo postavljenih vsaj pet vprašanj državni sekretarki, mislim, da pa tudi od mojih predhodnih sogovornikov in tega, nekaj vprašanj. Pričakujem odgovore. Spoštovana državna sekretarka, vi ste tukaj, da odgovarjate na vprašanja poslank in poslancev! Spoštovani predsednik, želim, da pozovete državno sekretarko, da v parlamentu odgovarja, drugače je izguba časa, da vi tamle sedite tri ure.
O tem, kako Vlada sodeluje v skladu s Poslovnikom v Državnem zboru, v strategiji, ki jo ubere pri posamezni točki, ne odločam jaz in je tudi ne bom pozval, zaradi tega ker vse možnosti za to, kako se izrazi, ima. Poleg tega to ni zakon, ki bi ga predlagala Vlada. V tem primeru bi takšno spraševanje imelo povsem smiseln in jasen [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali lahko povem do konca? Lahko bi bilo potem povsem smiselno in bi se pričakovalo, da zagovarja stališče branjenja tistega zakona. Ampak to je bil sedaj vsebinski del odgovora. Postopkovni pa, prvič, po tistem, ko je bila razprava zaključena, to nima nobenega smisla; in razprava glede te točke je bila zaključena in glede amandmaja in s tem tudi pravzaprav vsebine te točke ni več. Postopkovno dr. Franc Trček.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani kolega Milan, veš, ali veva, ali vemo, da v evropski parlamentarni demokracijah imamo že eno čudno situacijo, če že ne deficit, da večino zakonov pripeljejo v parlament vlade. Že tukaj bi lahko malo debatirali o tem. Imamo neko prakso, zlasti, toliko vseeno spomina imam, da v tem sklicu Državnega zbora ministri zelo neradi hodijo v Državni zbor. O tem si oziroma ste v vlogi predsednika Državnega zbora že opozarjali Vlado. Dogajalo se nam je tudi, da celo niti državni sekretarji niso prišli. Zgodilo se je celo, se spomnim, ko je bil še odsoten Jani, opozicijski poslanec, da je prišla neka gospa z Mladike, ki smo jo potem tako stiskali, da je rekla, pa jaz nimam pooblastil pa meni so to obesili – ne vem, kmetijstvo 14 dni nazaj, ko je na Mladiki par sto ljudi. Ne vem, ali bomo spremenili poslovnik v dveh smereh, da bomo pri točkah dnevnega reda debatirali o točki dnevnega reda – mi smo od mopedov prišli do, kaj smo imeli prej, Erjavčevih vikendov, na koncu bomo, kakšne čevlje imam jaz, pa da pač ljudje iz izvršilne oblasti morajo priti in morajo odgovarjati. V neki približno normalni državi, kjer bi obstajal še kakšen medij, ki ne bi bil spin, je tak človek v 24 urah politično mrtev. Ga ni! Ga nesejo! Dobro, lahko z retoričnimi figurami, kot navadno govorijo ljudje iz Sove, MI6 in tako naprej, povejo čim manj, ampak morajo odgovarjati. In prosim, da pridemo do nekega stanja. Drugače pa, ne vem, zaprimo štacuno. Mislim to [[…]]Na pol mandata imamo to resno anomalijo: ljudje ne bodo hodili, ne bodo odgovarjali. Potem, ko prideš, potem pa, ne vem, štajerska kolegica reče, da imam jaz nekaj proti njej osebno. Nimam, ne – ministrica tukaj v tla gleda. To je vaš opis del in nalog, da pridete in seveda odgovarjate. In še nekaj, Milan, zdi se mi, da nisi dovolj razmišljal, ko si ubesedil [[…]]Ti si v bistvu povedal zdaj, da so vsi zakonodajni predlogi, ki niso s strani vlade, nekaj drugo-, tretjerazrednega. To je pa ohoho! Pa ne bom sedaj delal teatra, da bi zaradi tega zahteval tvoj odstop, ampak dajmo se končno začeti resno vesti. Hvala za besedo.
Sicer to ni bilo postopkovno, pa bom vseeno vsebinsko odgovoril. Tisto, kar sem povedal, sem povedal v bistvu s stališče tistega, ki določen predlog predlaga in ta predlog potem mora podkrepiti z vso dokumentacijo in tako naprej. Drugo stališče oziroma druga stvar je vezana na sam odnos Državnega zbora, tudi do evropskih institucij in ne me učiti, kako se je treba do teh evropskih institucij vesti. Ampak seveda do teh evropskih institucij se takrat, ko dokumenti obstajajo – in tudi dokumenti niso dovolj, zadeve morajo biti tudi pravno veljavne, da jih lahko na ustrezen način upoštevamo. Izvedeli smo od državne sekretarke, da dokument ne obstaja in na podlagi tega osnovnega materialnega pogoja za to, da bi sejo prekinil, ni. Upoštevamo in bomo upoštevali in je na zapisniku vse, kar ste povedali, in je to lahko neko napotilo tudi državni sekretarki, kako naj se prihodnjič vede. Mislim, da ničesar drugega ne potrebujemo. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno najprej Jan Škoberne, potem postopkovno [[…]] Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite mi, upam da, zdravorazumski in logičen postopkovni predlog, da ne nadaljujemo tega danes do onemoglosti, da ne bo na koncu kdo iz tega, kar se tu dogaja, pisal doktorske disertacije, ker bomo počasi prišli do tja. Spoštovana državna sekretarka, verjetno imate telefonsko številko od ljudi, s katerimi ste govorili. Lahko, prosim, dvignete telefon, prosite, da vam na mail potrdijo, da ste o tem pogovarjali in do glasovanja dostavite to in da zaključimo zgodbo. Če pa se vam je slučajno zareklo, pa bomo tudi vsi razumeli. Tu v tej hiši, če kje, se velikokrat komu zareče, pa povejte, mogoče res nismo točno določeno, ali pa smo. Če pa ste, obstaja gotovo neka zabeležka, pa prosim, dajmo to do glasovanja dostaviti, pa končati s to melodramo ali karkoli sedaj že tu počnemo, ker mislim [[…]] Imamo enega najpomembnejših zakonov, ki ga tako ali drugače mrcvarimo že dve leti, na naslednji točki dnevnega reda, pa prosim, da gremo sedaj na dimnikarje iz tega procesa – kafkovskega ali karkoli že vse to skupaj je. Če ni pretežko dvigniti telefona in reči, prosim, pošljite mi tristavčno poved, pa da bomo mi tu vsi mirni in vedeli, kaj in zakaj. Pa če se strinjajo, spoštovani kolegi, predlagateljica in iz opozicije, da to do glasovanja dostavite, pa bomo vsi mirni, pa bo predsednik lahko tudi malo zadihal, da ne bo pojasnjeval nečesa, kar nam je vsem jasno, do onemoglosti. Se opravičujem, predsednik. Najlepša hvala.
Postopkovno mag. Marko Pogačnik.
Predsednik, hvala za dano besedo. Mislim, da se nekdo v tem državnem zboru dela norca. Na mizi imamo zakon, ki posredno in neposredno vpliva na 12 milijard evrov slovenskega premoženja, pa nekateri razlagajo, da ne delati doktorskih disertacij iz postopkovnih predlogov. Spoštovani predsednik, mislim, da je tu predlagateljica korektno naredila, vse je pojasnila, pisna pojasnila in vse, zapletlo pa se je pri izjavi državne sekretarke. Ne morem sedaj predlagateljice vprašati o mnenju OECD – pisno, da mi ga naj pošlje. Predlagateljica ni govorila o mnenju OECD in Evropske komisije, da je v nasprotju z njihovimi usmeritvami. To je izjavila državna sekretarka. Ali mi lahko vi poveste, na kakšen način naj za predlagateljico vprašam za mnenje OECD oziroma Evropske komisije, če je državna sekretarka to omenila? Spoštovani kolega Škoberne, za ta predlog se zahvaljujem, ampak za mene bo dovolj, če sedaj državna sekretarka vstane in pove, na OECD ta in ta oseba je rekla to in to. In na Ministrstvu za finance, kdo je s tema dvema institucijama govoril. Poglejte, še enkrat, ta zakon, ki je danes na mizi, je posredno in neposredno vplival na 12 milijard evrov slovenskega premoženja, za katerega vemo, da danes državno premoženje ni uspešno upravljano. O tem ne govori samo opozicija, tudi širša strokovna javnost v Sloveniji in ne nazadnje tudi Evropska komisija. Zanima me, kakšno bo poročilo Evropske komisije v zvezi z upravljanjem državnega premoženja. In še enkrat vas pozivam, spoštovana državna sekretarka, povejte imena in priimke teh treh institucij v trikotniku, ko ste se pogovarjali. In tudi nekako razloge, zakaj ni v smernicah OECD. Res mislim, da sta OECD in Evropska komisija preveč resni instituciji, da bi kar po telefonu ali na kakšnem kosilu kakšno mnenje dali. Gre lahko za osebno mnenje nekoga, ne more biti pa to mnenje institucije kot institucije.
Še postopkovno dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Najprej bi se predsedniku rad opravičil, ker sem bil narobe razumljen. Seveda vem, da predsednik ve, kakšni so odnosi do Evropske komisije, OECD in tako naprej. Nimam občutka, da se me posluša. Kar hočem povedati, je zgolj to: jaz svoje delo tu resno opravljam, mogoče celo preresno v primerjavi z nekaterimi drugimi. Skupaj z mojimi strokovci še ali pa najbolj, bi rekel, levo direktivo gremo natančno brat, se poskušamo posvetovati. Seveda nismo v vladi, moramo neke druge kanale informacij uporabljati. Da se mi o 12 milijardah pogovarjamo na nek takšen način, meni pa to ne zadostuje kot govorcu pred mano. Če pustimo ob strani, da je pogled SDS pa ZL glede državnega premoženja dokaj diametralno. O nekih takih resnih zadevah, če mi nekdo že neke akterje nekako omenja, pričakujem predhodno pisne izjave in razlage in argumentacije teh zadev. Ker zgolj na tak način lahko kvalitetno opravljam svoje delo, tu pa sem, še preden sem kadarkoli mislil, da bom padel v Državni zbor, rekel, da sem ustavni patriot. In to je to. In je skrajni čas, da prenehamo s takim pišmeuhovstvom, s takim odnosom. Že včeraj sem razlagal, ko so mi razlagali gor v Avstriji, da njihov kmetijski minister gre v Bruselj ali pa reče, imam do tu, pa do tu vrv za pogajati se, ker me je Državni zbor, njihov parlament pooblastil za to. Tako se gre zrela politika. Ne pa, ne vem. Mogoče bom jaz kdaj na tej strani pa bom rekel, da ti so rekli, tisti so rekli, ti so rekli – pa ne bi rad bil zdaj žaljiv do vas, gospa –,ampak to je neka praksa, ki ste jo tudi vi, ki ste bili v predhodnih vladah, verjetno vpeljevali, pa se nekako malo odebelila. In je skrajni čas, če so bila že polna usta nove politike, da se s temi praksami neha in da se začnemo drugače vesti. Nekako tudi, spet ponavljamo isto zgodbo, predsednik Državnega zbora, spet so predlogi drugo-, tretjerazredni. Zdaj je Alenka kriva, ker nečesa ni dobila. Dobro, ona ima malo več povezav kot jaz, ker je bila nekoč premierka. Potem jaz po tej logiki nikoli ne morem dovolj kvalitetnega zakonskega predloga vložiti in potem se bodo vaši tu, ki ne znajo biti smešni, poskušali delati smešne iz mene. Mislim, če je to zakonodajni postopek!? Ne vem, zaprimo štacuno.
O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo [[…]]Prosim? Postopkovno mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, zdajle so bili trije postopkovni predlogi; dvakrat s strani kolega Trčka, enkrat s strani gospoda Škobrneta. Ampak vi se tudi dotaknili treh predlogov niste. Vi ste prebrali: zaključujem točko – in basta. Ali se lahko vsaj opredelite do teh treh predlogov v skladu s poslovnikom? Ali bomo dobili odgovor s strani državne sekretarke ali ga ne bomo?
Najprej, razpravo smo že zdavnaj zaključili. Zdavnaj smo jo zaključili, ker je bila zaključena, ker se nihče ni javil na to, da bi razpravljal. Nadaljevala se je s postopkovnimi, ki so se ponavljali drug za drugim. Konstantno isti, edino dopolnilo je bilo to, ampak tudi na to dopolnilo glede na informacijo, ki jo imam, pač ne morem nadaljevati s tem opredeljevanjem in tudi ni nobene postopkovne osnove za to, da bi naredili dokument od tod pa do same razprave in da je bil ta dokument pravzaprav ključen za to, da bi se lahko do tega predloga zakona opredelili. Bilo je povedano, da dokument ne obstaja, zato nisem zadeve prekinil. Zdaj pa smo pri – najprej, da povem – smo pri 11. točki dnevnega reda. Bom dokončal, potem ko bom dal postopkovno. Najprej mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Predlagam postopkovni predlog, in sicer da pozovete Vlado, da vedno, ko se sklicuje na katerakoli stališča, mnenja OECD ali Evropske unije, da dejansko zagotovi pisno gradivo organa Evropske komisije, organa OECD, ki je o tem govoril, ljudi, ki so tukaj odgovorni za takšna mnenja, za kaj pravzaprav gre. Gre za to, da se bivši, prejšnji državni sekretar gospod Dragonja, sedanja državna sekretarka sklicujejo na OECD, direktive, mnenja, stališča Evropske komisije o korporativnem upravljanju. To je delal prejšnji državni sekretar na vsaki seji Komisije za nadzor javnih financ, ko smo obravnavali kakršnokoli vprašanje o premoženju Slovenskega državnega holdinga ali DUTB. To je delal na Odboru za finance in monetarno politiko, vendar nikoli nismo vedeli, da teh dokumentov dejansko ni, to zdaj dela državna sekretarka, ki se je v uvodu sklicevala na OECD, na direktive Evropske komisije, na mnenja in tako naprej. Poglejte, če je to nek pogovor državnih uradnikov Evropske komisije, OECD in slovenskega Ministrstva za finance, potem niso to nobena mnenja. Potem smo mi tukaj zavedeni glede državnega premoženja že zelo dolgo časa. Cel Državni zbor je zaveden. Zaradi tega predlagam, spoštovani predsednik, da pozovete Vlado, da opozori ministre in državne sekretarje in funkcionarje, da ko se sklicujejo na mednarodne institucije, da vedno navedejo, kdo je za to mnenje odgovoren s strani teh mednarodnih institucij in kdaj se je to dejansko dogajalo. Drugače dejansko to, kar se je danes zgodilo, to je mnenje Vlade, ki se sklicuje na Evropsko komisijo in OECD. V bistvu gre pa za nek, ne vem, pogovor ob kavi, žlobudranje ali naj pa prinesejo pisno, o čem so se dejansko pogovarjali, kajti na tem mi odločamo. Tukaj je res, da smo mi zavedeni; ni dokumenta. Kako ga ni? Državna sekretarka kot funkcionarka je govorila, kaj pravi Evropske komisije, kaj pravi OECD in tako naprej [[…]]Kdo zdaj kaj pravi, kateri organ? Katero posvetovalno telo v teh organih? Poglejte, tukaj pa mislim, da smo zdaj prišli do tega, da je Državni zbor s strani Vlade in funkcionarjev Vlade dejansko zaveden. Prosim, da dejansko pozovete Vlado, da dejansko to naredi. Mislim, da sem bil dovolj jasen.
Imate za postopkovno? Mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, zdaj pa res predlagam, da se zberete pri vodenju sej, kajti zdaj ste spet zavajali. Vi ste rekli, cel paket proceduralnih predlogov je bil in postopkovnih in potem sem jaz sejo zaključil. Ni res! Bil je en paket postopkovnih predlogov, ki ste jih zavrnili, potem je bila pa razprava: predlagatelj, Trček in jaz. Potem ste pa, bi rekel, kar sejo zaključili. In takrat so se pa začeli proceduralni predlogi, da naj se pozove državno sekretarko. Potem ste pa rekli, da je konec, prehajamo na 11. točko [[…]] Vsaj do zadnjega paketa postopkovnih predlogov, spoštovani predsednik, se dajte opredeliti.
Zelo jasno sem se opredelil do tistih postopkovnih predlogov, ki so se nanašali na dokument, ugotovili smo, da ne obstaja ta dokument in to je prvi del zgodbe. Drugi del zgodbe je, da je v razpravi to iz celotne razprave izhajalo in v razpravi se je oglasila tudi državna sekretarka in je svoj del pojasnila. Kar se tiče pozivanja državnih sekretarjev, da odgovarjajo ali ne odgovarjajo, ni v moji pristojnosti, da to naredim in tudi v vaši pristojnosti ni, v toku razprave, sploh če ta razprava obstaja, zlasti pa ne s postopkovnimi predlogi, da naj odgovarjajo na določena vprašanja. Tako sejo skušam voditi, kolikor se da v skladu s poslovnikom, ampak kolikor se da se nanaša na to, na kakšen način poskušate s postopkovnimi predlogi vsekakor preprečiti, da bi sejo tudi dokončali, še zlasti pa to točko. To, kar je bilo povedano, bo zapisano, in vse, kar je povedano, je zapisano. Ne želim dodatno vplivati na to, ampak opozoriti na neko pazljivost pri teh zadevah pa sem pripravljen tudi Vlado in njene organe, na kakšen način upoštevajo in predočajo ali pa tudi dokumentirajo mnenja evropskih institucij. To bom naredil zato, da končamo s to točko. Itak je to tudi tisto stališče, ki sem ga sam do teh institucij vedno zavzel, tako v imenu Državnega zbora, pa tudi drugače, že prej v strokovnem. Upam, da smo s tem to točko končali. Želite zaključno besedo, gospod Jože Tanko, v obliki postopkovnega? Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da tole, kar se dogaja pri tej točki dnevnega reda, ne more biti v čast ne tistemu, ki sejo vodi, ne tistemu, ki podaja, ki zagovarja stališča ali pa interese Vlade. Prvič, zdi se mi – in to povem na osnovi izkušenj –, da je vodenje zelo nekorektno, pristransko. Tisti trenutek, ko se pojavi na vladni strani problem, se poseže z mesta moči in se ščiti Vlado. Nikoli še niste dopustili, da bi Vlada karkoli v Državnem zboru morala dodatno pojasniti ali argumentirati. To, kar se je v razpravi o tej točki dnevnega reda zgodilo, ko se nekdo sklicuje na neko mnenje Evropske komisije ali OECD, je hud problem. Kajti dokumenti, ki jih te institucije producirajo, so označeni, so markirani, so podpisani. Imam velik dvom, glede na to, kako nespretno se brani Vlada pri svojem stališču, da je šlo najbrž tudi v tem primeru za nerazumevanje stališča OECD, ne samo da se o tem pogovarja, ampak je vprašanje, ali se razume, kaj so se pogovarjali. In od predsednika Državnega zbora ali pa od tistega, ki vodi sejo, pričakujem maksimalen napor, da se v diskusiji razčistijo vse dileme, vsi dvomi, vsi sumi, ki so povezani s točko dnevnega reda. Tako se zaključuje razpravo in se sili v odločanje pri tako velikih sumih, kot so se pojavili po tej razpravi državne sekretarke. To ni naloga predsedujočega. Naloga predsedujočega je ravno obratna – zagotoviti, da se izpolnijo vsi pogoji in razčistijo vsa dejstva, ki jih sprožijo poslanci, da se lahko suvereno in kvalitetno odloča o točki dnevnega reda, ne pa, da se zadevo zapre, potisne pod preprogo in potem sili Državni zbor v naslednji korak. Na tak način, gospod predsednik, ne bo Državni zbor nikoli sprejemal dobre zakonodaje, zato ker se sledi nekim interesom, o katerih nihče ne ve ničesar, samo tam nekje pri kavi ob večernih urah se je nekdo z nekom nekaj pogovarjal. Glejte, to ni stil, to ni način dela Državnega zbora. V skladu s poslovnikom moramo delati na osnovi argumentov in dokumentov. Kolega vas je prosil samo za dokumente, argumente je že sam povedal. Hvala lepa.
Glede obstoja dokumentov smo pa tudi že vse izvedeli in smo pri točki 11, ki sem jo že prej razglasil, nismo več pri prejšnji točki, to je druga obravnava PREDLOGA ZAKONA O DIMNIKARSKIH STORITVAH v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru preložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovane poslanke in poslanci, lep dober dan vam želim! Veseli me, da nadaljujemo z razpravo o Predlogu zakona o dimnikarskih storitvah, ki bo prinesla potrebne spremembe na področju izvajanja dimnikarskih storitev ter omogočila [[…]]
Mir v dvorani!
[[…]], da bo ta dejavnost zaradi zaščite interesov državljanov ostala v delu regulirana. Tako lani kot letos sem opozarjala, da so mnenja o tem, kakšna sistemska rešitev je najbolj primerna za doseganje ciljev na področju energetske učinkovitosti, izboljšanju kakovosti zraka ter varovanja zdravja in premoženja deljena oziroma celo na dveh zelo nasprotujočih si polih. Čeprav tudi zadnje razprave kažejo na različnost mnenj, pa me veseli, da se je močno okrepilo zavedanje, da je predlog licenčnega sistema, ki ga predlagamo, vendarle najbližje temu, kar predstavlja sprejemljivo rešitev za vse strani. V nadaljevanju želim ponovno poudariti prednosti, ki jih prinaša predlagana ureditev. Najpomembnejša novost je za uporabnike dimnikarskih storitev, ki bodo imeli možnost izbire dimnikarske družbe z vsemi koristmi, ki jih konkurenčni trg za njih prinaša. Pri tem mislim predvsem na uporabniku prijaznejše izvajanje storitev ter cenovno konkurenčnost, saj bodo določene najvišje dovoljene cene storitev. Predlog predvideva, da se namesto sedanjih fiksnih cen določajo zgolj še maksimalne cene, ki bodo določene na podlagi časovnih normativov za posamezno storitev. Z vzpostavitvijo maksimalnih in ne fiksnih cen nameravamo omogočiti, da končne cene, ki jih bodo plačevali uporabniki, določi trg, vendar največ v višini, ki jo bo določila Vlada. Strahu pred tem, da novi zakon prinaša višje cene, je zato odveč, saj urne postavke ne bodo presegale sedanje ureditve, konkurenca med dimnikarskimi družbami pa bo poskrbela, da bodo dimnikarji optimizirali svoje delo in opravljali storitve po cenah, ki bodo za njih še vzdržne, ne pa po nekem administrativno določenem ceniku. Licenčni sistem po drugi strani prinaša tudi prednosti za dimnikarske družbe, ki po novem ne bodo več omejene na določena območja, nov sistem pa pomeni priložnost tudi za tiste, ki do zdaj niso mogli opravljati dejavnosti, da ob izpolnjevanju pogojev lahko vstopijo vanjo. Za učinkovito delovanje novega sistema bo treba okrepiti nadzor nad izvajanjem zakona, to nameravamo storiti z nadgradnjo dimnikarske evidence ter okrepitvijo nadzora. Predlog zakona predvideva vrsto manjših, vendar nujno potrebnih izboljšav. Ureja prvi pregled, zagotavlja možnost izvzema tistih kurilnih naprav, ki se dejansko ne uporabljajo, izbris kurilne naprave ureja in podrobneje opredeljuje tudi razliko med redno in občasno obratujočimi napravami. Za zaključek naj poudarim, da Predlog zakona o dimnikarskih storitvah ne ukinja obstoječega koncesijskega sistema, saj je to leta 2013 že storil Državni zbor. Ta je s spremembo Zakona o varstvu okolja predvidel ukinitev izvajanja dimnikarske službe kot obvezne državne gospodarske javne službe. Ministrstvo s predlogom zakona tako ureja področje, ki bi bilo sicer s 1. 1. 2017 na prostem trgu, kar pomeni, da bi bilo izvajanje dimnikarskih storitev v celoti neregulirano. Na ministrstvu verjamemo, da se bo predlagani sistem opravljanja dimnikarskih storitev izkazal za učinkovitega in da bo tako pri vseh uporabnikih kot tudi pri mnogih izvajalcih zadovoljenost z rešitvami, ki jih ta zakon prinaša, visoka. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice, kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 22. seji dne 7. 9. 2016 kot matično delovno telo obravnavalo Predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. Dopolnilno obrazložitev v imenu predlagatelja je podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, in sicer podobno kot danes predstavila poglavitne rešitve, ki jih vsebuje predlog zakona. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju k predlogu zakona izpostavila zlasti ugotovitev, da predlog zakona predvideva nadomestitev sistema koncesionirane javne službe z reguliranim tržnim sistemom, ki pa ga omejuje z nekaterimi instituti, značilnimi za pravni sistem javnih služb. Po eni strani iz predloga zakona izhaja, da izvajanje dimnikarskih storitev temelji na tržni dejavnosti, po drugi pa je v zakonskem besedilu izrazito poudarjen javni interes, zaradi katerega po navedbah predlagatelja dimnikarske storitve ne morejo biti prepuščene trgu, temveč je potrebna določena regulacija. Ta trditev po njihovem mnenju predstavlja podlago, ki v skladu z Zakonom o gospodarskih javnih službah narekuje vzpostavitev pravnega režima javne službe in s tem tudi močnejši poseg države v svobodno gospodarsko pobudo. Kljub temu da predlog zakona opušča pravni režim javne službe, na tem področju predvideva številne omejitve v opravljanju gospodarske dejavnosti, ki so značilne za pravni režim javnih služb. V tem primeru gre po njihovem mnenju za konflikt med predvideno vzpostavitvijo tržne dejavnosti na eni strani ter poudarjenim javnim interesom na drugi strani in posledično reguliranje dejavnosti. Mnenje k predlogu zakona je podala tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki predloga zakona ne podpira. Komisija v svojem mnenju poudarja, da je v preteklosti že večkrat zavzela stališče, da je izvajanje dimnikarskih storitev v javnem interesu in se posledično zavzema za dimnikarsko službo v okviru javne službe in ne podpira prostega trga dimnikarskih storitev. Svoje stališče do predloga zakona so podali tudi predstavniki Obrtne zbornice Slovenije, Gospodarske zbornice Slovenije ter Zveze ekoloških gibanj, ki so v predstavitvi svojih stališč izrazili nasprotovanje rešitvam, ki jih predvideva predlog zakona. Podali so stališče, da obstoječi sistem deluje dobro in ni potrebe po njihovem spreminjanju. Mnenje k predlogu zakona je podal tudi predstavnik vseslovenske civilne pobude Dimnik, ki je poudaril, da podpirajo delno uvedbo prostega trga dimnikarskih storitev. V razpravi so nekateri poslanci iz opozicijskih vrst opozorili, da je kljub številnim vloženim amandmajem mogoče ugotoviti, da s predlaganimi rešitvami v predlogu zakona niso zadovoljni ne zagovorniki ohranitve koncesijskega sistema ne zagovorniki uvedbe prostega trga. Največjo skrb pa po njihovem mnenju vzbuja dejstvo, da se kljub vloženim amandmajem ne odpravijo številne pripombe, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba. Koalicijski poslanci so kljub skoraj izpostavljenim kritikam izrazili priznanje ministrstvu za vložen trud in poskus iskanja ustrezne vmesne rešitve med popolnoma nasprotujočimi si stališči zainteresiranih deležnikov glede vprašanja, kako urediti področje dimnikarskih storitev, še posebej, ker je od vsega začetka bolj ali manj jasno, da sistem, ki bi ustrezal vsem, v tem trenutku ne obstaja. Na kritike predstavnikov izvajalcev dimnikarskih storitev, da aktualna koalicija s predlogom zakona ukinja učinkovit sistem, so izpostavili, da se z njim obstoječi sistem zgolj nadomešča, saj je bil ta ukinjen že leta 2013 z novelo Zakona o varstvu okolja, ki je dimnikarsko službo ukinil kot gospodarsko javno službo. Izpostavljeno je bilo, da so bili v koaliciji vloženi veliki napori, kako se čim bolj približati različnim stališčem in hkrati pripraviti sitem, ki bo kakovostno urejal to problematiko. Po razpravi je odbor sprejel več svojih amandmajev, brezpredmeten pa je postal amandma Poslanske skupine Združene levice k 7. členu. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Ker je zbor na 20. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2016. V razpravo dajem 7. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Besedo ima mag. Bojan Krajnc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Uvodoma, če dovolite, najprej nekaj besed v zvezi z zakonom na splošno. Vsaj kar se koalicije tiče in usklajevanja z Ministrstvom za okolje in prostor, imajo razprave o tem zakonu že kar, lahko rečem, dolgo brado. Segajo v prejšnje leto, ko smo začeli usklajevati vsebino tega zakona. Že takrat smo želeli izboljšati besedilo zakona na način, da bi bil prehod iz starega načina izvajanja dimnikarskih storitev v novega čim bolj gladek in ne bi tako izvajalcem dimnikarskih storitev kot tudi uporabnikom predstavljal večjih težav. Mislim, da nam je to v kasnejšem usklajevanju, pa tudi v proceduri zadnjega predloga zakona v Državnem zboru popolnoma uspelo, seveda, v sodelovanju tudi z ostalima koalicijskima partnerjema. Ob tem, da seveda smo vedno imeli v mislih to, za kar pri tem zakonu gre; in to je zavarovanje javnega interesa na področju varstva okolja, varovanja zdravja in energetske učinkovitosti. Lahko rečem, da je zakon doživel ali doživljal podobno usodo kot mnogi drugi, ki smo jih v Državnem zboru obravnavali, in sicer znašel se je med dvema ognjema ali poloma: tistih, ki so bili za popolno liberalizacijo in jim zaradi malo prej omenjenega javnega interesa nismo mogli ustreči, in tistih, ki so zagovarjali to, da se nič ne spremeni. Pogosto se je v teh razpravah omenjalo anketo zadovoljstva, po kateri naj bi 84 % uporabnikov bilo zadovoljnih, 16 % pa ne. Novi sistem omogoča tem 16 %, da bodo lahko izbrali drugega izvajalca dimnikarskih storitev. Najverjetneje pa, zato ker ta možnost sedaj sploh obstaja, prej pa ni, bo za novega izvajalca dimnikarskih storitev odločil tudi kdo od tistih 84 %, ki so bili zadovoljni. Kar se tiče izvajanja zakona lahko na tem mestu kljub vsemu omenim izzive, ki čakajo tudi Ministrstvo za okolje in prostor pri sprejemu podzakonskih aktov in začetkov izvajanja tega zakona. Ministrstvo bo verjetno zelo hitro, v letu 2017, objavilo evidenco izvajalcev dimnikarskih storitev, ki bodo imeli licenco, ki jo bodo pridobili na upravnih enotah na podlagi popolnih vlog in od takrat naprej bo mogoče do 30. junija naslednjega leta izbrati izvajalca za obdobje 12 mesecev. Tudi vsakokratne spremembe izvajalca bodo mogoče do 30. junija za naslednje 12-mesečno obdobje. Tu se mi zdi zelo pomembno poudariti to, kar nam je skupaj v koaliciji uspelo in kar je bil naš bistveni predlog, da ne bi povzročali nekega posebnega dodatnega nemira pri uporabnikih, torej lastnikih kurilnih naprav, s tem, da bi to zahtevalo popolno, da tako rečem, mobilizacijo lastnikov kurilnih naprav, da bi naenkrat morali vsi nekaj izbirati. Omogočili smo z amandmajem k 33. členu, da tudi tisti, ki ne bodo želeli izbrati drugega izvajalca dimnikarskih storitev, bodo obdržali tega, ki je pri njih na zadnji dan letošnjega leta opravljal to dejavnost po obstoječi veljavni zakonodaji. Torej še enkrat povem, uporabniki po novem letu ne bodo rabili tekati ali klikati po internetu, če so zadovoljni s svojim izvajalcem. Tisti pa, ki niso, pa seveda bodo verjetno vložili ta napor, da se bodo pozanimali, koga drugega bodo izbrali. Kar se tiče amandmaja k 7. členu. Amandma je bil sprejet zaradi mnenja, torej znesek zavarovalne vsote z amandmajem povišujemo z 42 tisoč na 150 tisoč zaradi mnenja sekcije nepremičninskih posrednikov pri Gospodarski zbornici Slovenije, da je znesek 150 tisoč usklajen z Zakonom o nepremičninskem posredovanju. Seveda je to zavarovalna vsota in ne zavarovalna premija, ki jo vsaka zavarovalnica potem izračuna posebej. Kar se pa tiče amandmaja Združene levice k temu členu, pa ga seveda ne bomo podprli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Jurša.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav kolegicam in kolegom, pa tudi seveda ministrici s sodelavci! Tudi jaz bom na začetku dejansko splošno povedal nekaj, ker se v nadaljevanju ne mislim več oglasiti. Najprej bi bilo z moje strani prav, da vseeno rečem, da je ministrstvo delalo dokaj uspešno, da so bili potrpežljivi, tankočutni in da so z nami, poslanci, tudi sam sem se delno vključeval v pripravo tega zakona, ne toliko kot člani odbora, da je ministrstvo, ministrica delala in da se ji za to moramo na nek način tudi zahvaliti. V samem začetku bom povedal, da sem z izvajalcem dimnikarskih storitev v svojem kraju bivanja zelo zadovoljen in tudi takrat, ko bo dobil licenco, bom izbral njega, ne bom iskal drugega. Sedaj pa mogoče bi hotel povedati [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Nisem govoril o imenu, priimku, niti o imenu podjetja. Sedaj pa bom razdelil svoje poznavanje in srečevanje s to problematiko nekako na tri dele. Prvi del je bil takrat, ko sem se na lokalni ravni prvič srečal s podelitvijo koncesije za opravljanje dimnikarskih storitev. To je bilo prvo obdobje, ki sega krepko pred leto 2000, potem moj prvi mandat v Državnem zboru, ko sem se kot član tudi takratnega Odbora za okolje in prostor srečeval drugič, in seveda to srečanje sedaj, ko smo začeli govoriti, na kakšen način bi morala ta zadeva biti urejena. Zadovoljen sem bil z rešitvijo na lokalni ravni, ker je zadeva bila dobro urejena in je tudi funkcionirala. Ne bom govoril, kaj je pomenil dimnikar svoj čas, ko je prišel na območje vasi, kako se je dimnikarja spoštovalo in kakšni odnosi so bili do dimnikarja. Seveda tudi posledica nekdanjih večjih požarov, ki so se dogajali takrat, predvsem tudi zaradi tega, ker kurilne naprave mogoče niso bile tako dobro urejene, pa seveda dimniki niso bili tako urejeni, kot bi morali biti. V letu 2008 pa smo začeli neko globalno razpravo tudi v Državnem zboru o tem, kako niso zadeve dobro urejene, in vsa dimnikarska združenja so se strašno pritoževala na takratne rešitve. Največji problem je, da je takrat v Sloveniji dejansko dobilo nekaj dimnikarskih tajkunom dejansko možnost, da so obvladovali to dejavnost na območju celotne Slovenije. Tisti dimnikarji, ki pa so imeli družinsko tradicijo, pa so se nad to zadevo zelo pritoževali in so seveda bili tudi izrinjeni. Takratna večja dimnikarska podjetja pa so na nekih fiktivnih podatkih dejansko prišla do koncesije. In nobeden te zadeve ni mogel rešiti, ker je bila sklenjena koncesijska pogodba. No in pride obdobje, ko smo se začeli v tem mandatu pogovarjati o tej tematiki. Jaz sem enostavno in preprosto rekel, da imamo samo štiri variante in da jih več nimamo, da smo hoteli nekaj še najti, neko rešitev drugo, pa je ni. Ali licenca, ali koncesija – koncesija na lokalni ravni, na državni ravni –, ali pa prosti trg. To sem primerjal z ženskim oblačilom, krilom, pa sem rekel, enkrat tako, drugič drugače. Ampak o tem ne bi zdaj ponavljal in o tem tukaj ne bi govoril. Bile so rešitve relativno dobro pripravljene, pa nismo bili zadovoljni. In zapomnite si, mi nikoli ne bomo zadovoljni, vsi skupaj, enotno. Ne bodo tudi nikoli ta združenja dimnikarska zadovoljna, ampak neko rešitev moramo najti in ta rešitev, licence, po mojem je prava rešitev. Tudi tisti, ki do sedaj niso mogli te dejavnosti opravljati, bodo dobili to možnost in priložnost, da bodo zopet, če bodo seveda izpolnjevali pogoje, prišli do licence in da bodo zopet lahko delali to dejavnost pa ne bodo več podizvajalci tem velikim podjetjem, ki so v Sloveniji to zadevo do sedaj tudi obvladali. Tega amandmaja, ki ga je predlagala Združena levica, pa na koncu da povem, da ne bom podprl. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Začel bom tam pri koncu; v SMC seveda ne bojo podprli, v Desus ne bojo podprli. Seveda, podobno kot izvršilna oblast nikoli ne razloži, zakaj nekaj ja, zakaj nekaj ne v tem sklicu, se dogaja znotraj, v ožjem smislu medstrankarski debati. To je nekako na način nekega triletnega otroka, ki pač ne bo jedel župe z grahom. Dobro, pustimo stati. Kolega Jurša je pred mano, vseeno moram priznati, dokaj fer povedal celo zgodbo in ozadje zgodbe. Seveda, zakaj dimnikar prinaša srečo? Tudi zaradi tega, ker je preprečeval požare s svojim delom. A veste, če bi šli zdaj gledat zgodovino Maribora, kjer živim v zadnjem času, 17., 18. stoletje, koliko je bilo požarov. In tudi zaradi tega smo ali so tam na tistem našem turnu imeli opazovalnico. Tu je ta neka logika teh zgodb. In zdaj zaradi neke anomalije bomo mi zadevo trikrat obrnili na glavo in, dimnikarji že pišejo s slovenskimi pravniki, bomo to verjetno dobili na Ustavnem sodišču in se zna zgoditi nekako, da v bistvu ta zadeva pade. Ker imam kar nekaj časa, moj bivši študent in poslanec Socialnih demokratov je prej rekel, da upa, da prenehamo te proceduralce pa da upa, da kdo ne bo iz tega doktoriral. Zdi se mi, da bi iz poteka današnje seje 22. redne sklica tega državnega zbora morali vsaj nekaj ljudi doktorirati. Najprej smo imeli šov gospoda Primca, potem se nismo mogli zmeniti o bičikletih, pa smo prišli do tega, kakšen vikend ima Erjavec pa kje ga ima in kje ga nima. Potem smo šli naprej do Zakona o letalstvu, kjer bi zaradi potreb enega letališča delali obvoze in bi ta zakon v osnovi bil tudi protiustaven po tistem o gospodarski dejavnosti. Potem smo imeli to šlamastiko glede SDH, s tem teatrom, ki smo ga malo uprizarjali, in zdaj imamo to zgodbo o dimnikarskih storitvah, kjer celo ministrstvo samo v tisti neki svoji razlagi napiše, da razen Anglije imajo vse države to tako in drugače regulirano. V kakšni sosednji državi je to celo dedno. V bistvu zaradi nekih anomalij, ki bi se jih dalo seveda z nekim ustreznim inšpekcijskim nadzorom preprečevati in z nekim noveliranjem onemogočiti, bi lahko imeli tisti sistem, ki je bil in ki bi funkcioniral. Zdaj se pa neka zadeva obrača na glavo – in seveda gospod Jurša brani svojo ministrico, SMC govori, kako je vse super in fino, ko pa sediš na odboru, so dobesedno vsi nezadovoljni. Z ministrstva nekih odgovorov ne bodo dali, če že bodo, bo to nek takšen pravno-formalni pingpong in je to neko naše maksimalno agregatno stanje v tej družbi. Seveda gre na koncu za našo odgovornost in politično odločitev, da sprejemamo zakone [[…]]Seveda je tukaj podlaga 25 let politike in tudi siceršnje družbene klime, da nekako sprejemamo zakone, s katerimi smo vsi nezadovoljni in ki zelo pogosto potem romajo na Ustavno sodišče. To je primer enega takšnega zakona. Ne vem, ob vsej tej moralnosti in velikih besedah, mogoče bi morali priti do stanja, da bomo rekli, dobro če pa nek zakon pade na ustavcu, takrat avtomatsko naj ministrica ali minister odstopi. Ampak potem bomo še težje dobili ljudi na ministrske funkcije. Seveda moramo reči, tukaj imamo potem tudi prečenje lokalnega nivoja. Župani zelo radi tako, ropotajo vis ŕ vis v Državnem zboru, zelo pogosto upravičeno. Imamo tukaj kar nekaj ljudi, ki so bili predhodno župani, vemo, kako je to, ampak včasih jim tudi takšen položaj, kot je, odgovarja, ker imajo možnost včasih tudi izgovore – pa ne bom zdaj odpiral te tematike o obveznih nalogah občin in tako naprej. V samem tem našem amandmaju, z njim samo poskušamo preprečevati "kaslc" podjetja, to je vsa zgodba, se mi ga niti ne da na dolgo in široko razlagati. Odkrito povem, tega zakona imam že tako, da bi najrajši dal v ustavni zakon, da dimnike prepovemo v Sloveniji. To je že takšna farsa nastala, da za nikamor ni. Zelo se bojim, da bo ta zadeva padla na Ustavnem sodišču, da ta zadeva ne bo rešila tega, kar je kolega Jurša govoril, da bomo mi dobili nekaj oligopolnih podjetij, ki se bodo s to dejavnostjo ukvarjali, mali bodo potem nekako podizvajalci ali pa bo tudi kakšna družinska tradicija šla na smetišče zgodovine – podobno kot Trčki ne delamo več klobukov, včasih pa smo jih – in ne bo ne kvalitete večje, ne boljše varnosti, ki naj bi jo to zagovarjali, ne zastopanje nekega javnega interesa. Veste, tukaj je spet zelo podobna zgodba kot tisti drugi tir. Nihče v Evropi tega ne dela, ne financira tako – mi bomo! Vsa EU ima regulirano tako ali drugače, mi bomo nekaj drugega odkrivali. Pa dajmo to našo inventivnost tam čez MGRT nekam zvaliti pa neke dodatne peneze delati, ne pa vedno znova v bistvu maličiti nekih dejavnosti. Tukaj lahko tulim, se razderem, padem skupaj, ampak v tej sestavi koalicije in v takšnem načinu, kakšen odnos ima ta izvršilna oblast sedaj do nas – jaz sem nekaj strokovk, strokovcev, starejših po stažu, vprašal zdaj po hiši vmes, so rekli, da nikoli še ni bilo tako, da bi izvršilna oblast nekako tako vehementen odnos imela [[…]]Ne vem. Pa mi nismo vrtec! Čakajte, navsezadnje imamo tudi neko odgovornost, navsezadnje tudi zelo dobre peneze dobimo glede na splošno pa glede na izplen našega dela. Ne bom se danes več oglašal, ker grem že samemu sebi na jetra, ker že ves dan govorim, ampak bojim se, da bo to verjetno padlo na Ustavnem sodišču, da se je nek osnovni cilj vmes zgubil. Je to zahtevna zadeva. Podobno kot pogrebna dejavnost s številnimi interesi in tudi nekaj bom na koncu še opozoril, da nekako mi preplitko mislimo v tej družbi in državi, ker obstajajo seveda razlike – nekaj je dimnikarska dejavnost v občini Semič, nekaj drugega pa je v Ljubljani. Malo sem lahko populističen in rečem, ja komu se bo pa splačalo iti čistit dimnik na Kredarico? Verjetno nikomur. Kdo bo hotel? Kje boš to? Ali pa recimo, Dani tam kima, na Kanin ali nekam gor po nekih takih vaseh. Verjetno bo nek revež, ki bo potem moral prisilni s. p. odpreti, da bo od tega še životaril, neke malo večje dimnikarske dejavnosti, kjer bo potem tisti denar nekam izginil in bo on v nekih minusih ostal. Verjetno bo to izplen te in take zakonodaje potem na praktični, izvedbeni ravni. In predragoceni birokrati v afirmativnem smislu, koliko jih je, se bodo pa potem pingpongirali z Ustavnim sodiščem, pa bomo pisali tukaj mnenja, pa bomo imeli neke seje odbora, imamo pa dobesedno nek milijon zadev na infrastrukturnem področju za rešiti. Verjetno našega amandmaja ne boste podprli. Vsi bomo šli nekako na smetišče zgodovine, prej ali slej, na dolgi rok smo mrtvi. To je zelo dobra novica. Morda se bomo celo upepelili. Ampak ne bi si želel, da bi komurkoli od nas zaradi tovrstnih šlamastik in v bistvu naše nesposobnosti vseh udeleženih v procesu politike, v ožjem in širšem smislu, zgorela hiša ali pa kaj podobnega. Hvala za besedo.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen.
Hvala. Rada bi povedala, da tudi mi ne sprejemamo predloga amandmaja Združene levice. Rada bi pa obrazložila, zakaj ne. V samem usklajevanju pri pripravi zakona se je pokazalo, da delovnopravna in druga zakonodaja, ki omogoča delovna razmerja in druge oblike dela, kot na primer delovno razmerje v obliki pogodbe o zaposlitvi, pogodba o delu oziroma podjemna pogodba, avtorska pogodba, in je seveda tak zapis obstoječi, kot je, bil tudi s strani zakonodajnih služb potrjen. Z ostalimi amandmaji soglašamo. Gre za prednost zavarovanega zneska, ki ga mora imeti dimnikarska družba, ta se dvigne z 42 tisoč na 150 tisoč. Nadalje se strinjamo z amandmaji, ki govorijo o tem, da dimnikar takoj na mestu samem opozori lastnika kurilne naprave, če so pomanjkljivosti takšne, da pomenijo nevarnost za bivalno okolje. Nadalje soglašamo z amandmajem, ki pa pravzaprav rešuje dilemo uporabnikov storite – torej po sprejemu tega amandmaja – in si res želim, da bi ta amandma k 33. členu bil sprejet. Ni več obvezno, da vsak lastnik kurilne naprave začne izbirati svojega izvajalca, v kolikor je, kot je bilo povedano, zadovoljen z njegovim delom, se lahko šteje – torej, če ne izbere drugega izvajalca –, se šteje, da ta dosedanji izvajalec izvaja dimnikarske storitve tudi v prihodnje. V 36. členu pa je podrobno določeno, kateri akti, kateri predpisi veljajo do uveljavitve novih. Na tem mestu se želim tudi vsem, ki so nam pri formulacijah in pri zapisovanju boljših rešitev, ki so v veliki meri do uporabnikov prijazne, prepričana pa sem, da tudi veliki večini dimnikarjev bodo ustrezale, in samo izvajanje, sem prepričana, v naslednjem letu ne bo pomenilo večjih pretresov. Zakaj je to moje prepričanje? Tudi zato, ker po prvi obravnavi, pa po obravnavi tega zakona na Vladi se je prav na ministrstvo obrnilo veliko uporabnikov, iskali so dodatne informacije in nekako nam tudi dali dovolj energije in volje, da smo s pripravo samega zakona prišli v parlament. Je pa seveda v vsakdanji rabi najlažje govoriti, kako nič ne velja, mnogo težje pa je v pripravi delovati tako, da se najdejo rešitve, ki so sprejemljive za čim širši krog. In v tem delu se res vsem, ki so pomagali pri izvajanju, ki so imeli tudi razumevanje za nas, zahvaljujem. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prav, prosim za prijavo. Besedo ima gospod Ivan Prelog.
Hvala. Spoštovane kolegice in kolegi in ostali prisotni! Veseli me, da smo danes zakon o dimnikarskih storitvah pripeljali v zadnje faze obravnave v Državnem zboru. Rešitve, ki jih zakon uvaja bodo prinesle spremembe na področju izvajanja dimnikarskih storitev predvsem na strani uporabnika. Uporabnik bo lahko po novem sam izbral dimnikarsko družbo, kar omogoča cenovno konkurenčnost in v določenih primerih tudi višanje nivoja kvalitete opravljenih storitev. Hkrati pa ta zakon prinaša tudi določene prednosti za dimnikarske družbe. Te bodo lahko normalno opravljale svoje storitve še naprej in ohranile svoje stranke, razen na izrecno željo uporabnika po menjavi dimnikarske družbe. Prav tako je prednost novega sistema ta, da opravljanje dimnikarske službe ni več vezano na območje, kar pomeni, da bodo izvajalci sedaj lahko storitev opravljali prosto na celotnem ozemlju. Tisto, kar je pa pri vsem tem najbolj pomembno, pa je, da je dejavnost opravljanja še naprej v pomembnih segmentih regulirana in da se tako še vedno omogoča ohranjanje primernega stanja malih kurilnih naprav. To je bistvenega pomena za zagotavljanje požarne varnosti in s tem varovanja zdravja in premoženja ljudi. Verjamem, da se bo tak sistem izkazal za dobro ureditev, s katero bodo zadovoljni tako izvajalci dimnikarskih storitev kot uporabniki. Hvala.
Besedo ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik! Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Seveda ima področje urejanja dimnikarstva v Sloveniji precej dolg rep z zgodovino, ki nam lahko o tem procesu, ki se, upam da, zaključuje danes, tudi marsikaj pove. Od tega, da je bilo to v pristojnosti občin, preko koncesijskega sistema, do želje, da bi na tem področju veljal popolnoma dereguliran prosti trg, je obstoječi predlog verjetno ena izmed preostalih možnih, če ne edina možna oblika ureditve tega področja, v kolikor to želimo urediti na način, da hkrati zagotavljamo del javne službe, javnega interesa, ki se veže na zagotavljanje protipožarne varnosti, ustrezne kvalitete zraka in nadzora, ter na drugi strani elemente tržnosti, ki bodo gotovo pripomogli k izboljšanju uporabniške izkušnje in so bili dejansko zahtevani s strani uporabnikov, ne zato ker bi obstoječi oziroma sistem, ki se z iztekom podaljšanja zakona končuje 31. 12., funkcioniral, ampak zato ker ni. Ker smo na eni strani imeli monopolne koncesionarje, ki so se obnašali, kakor so se, nekateri dobro, nekateri slabo, nekateri pa se na določenih območjih kljub koncesijam sploh niso pojavljali. Tam že danes delujejo, sicer mimo zakona – kar lahko potrdijo tudi številne inšpekcijske prijave, tudi številne odločbe sodišč, ki so sicer za to večinoma, kolikor mi je znano, izrekale opomine –, manjše družbe, manjši dimnikarji, ki so v odsotnosti opravljanja odgovornosti koncesionarjev, vendarle na nekaterih območjih, tudi na tistem, kjer sam živim, opravljali to dejavnost, ker je zavedanje ljudi, da dimnikar, kot je bilo danes že rečeno, prinaša srečo, pa če za nič drugega, zato da hiša ne zgori, dovolj močni. Ko je bilo v procesu tega zakona slišanih ogromno kritik, ogromno idej, zakaj ta zakon ni dober, je bilo na drugi strani relativno malo idej, kako sistem postaviti drugače, razen skozi prizmo rešitev, ki smo jih že imeli, pa so se bodisi z vidika uporabnika, bodisi z vidika nadzora, bodisi z vidika javnega interesa izkazale za neustrezne, manj ustrezne, kakorkoli, na način, da imamo danes potrebo po tem, da stvar spreminjamo. Najslabše, kar bi se nam lahko zgodilo, vsaj po oceni Socialnih demokratov, je, da bi zakon danes padel in bi z 31. 12. končali obdobje regulacije in prešli na popolnoma prosti trg, kjer je pa potem, da rečem, stvar dobre volje in protipožarna varnost in čist zrak in vse, kar spada zraven. Tisti, ki ste bolj podrobno spremljali proces evolucije tega zakona, veste, da tudi ne drži očitek, ki se tu in tam pojavlja v medijih, pa še kje, v zraku in po hodnikih, da ni bilo posluha za deležnike za spremembe. To seveda ne drži, ker če danes poprosimo ministrico, da nam da na mizo verzijo zakona iz maja in verzijo zakona, ki je pred vami danes, ob predpostavki, da bodo sprejeti še nekateri ključni amandmaji tudi zato, da zadostimo zahtevam Zakonodajno-pravne službe in da zadostimo tudi nekaterim ključnim zahtevam izvajalcev, boste ugotovili, da gre skorajda za dva popolnoma različna predloga, kar vendar kaže na to, da smo skozi zakonodajni proces zmogli ene stvari uskladiti, premakniti na bolje, seveda pa nismo mogli [[…]]Ker pač to običajno ne gre, kadar so strani tako različne, kot so v tem primeru, ko je nekdo zagovornik monopola, drugi pa absolutnega prostega trga, postavili v okvir možnega na najboljši način kot smo to vsi, ki smo pri tem sodelovali, znali. Kot sem povedal že na odboru, je morda včasih krivično, da tisti, ki pri procesu niso vložili toliko truda – tukaj moram pohvaliti direktorico Direktorata za okolje –, potem to površno in brez slabe vesti pretirano kritizirajo. Vsako delo, ki je opravljeno lahko, potem ko je že opravljeno, prisluži kakšno kritiko in refleksijo za nazaj. Ampak v tem primeru ocenjujem, da je bilo teh kritik morda več, kot je bilo zasluženih in upravičenih. V zadnjih krogih usklajevanj smo tako prišli do zakona, ki na eni strani zagotavlja ta javni interes, omejuje ceno, da tudi ob prehodu na tržni del ne udari uporabnika bolj, kot je to razumno, smiselno. Bo pa to seveda odvisno tudi od tega, kakšne bodoče sklice Državnega zbora in posledično Vlade si bodo uporabniki, državljanke in državljani, omislili. Verjetno bolj kot bo šlo proti tej strani, kjer sedim sam s kolegicami in kolegi, bolj bo ta cena solidarna in regulirana, bolj kot bo šlo prot strani, kjer sedi kolega Lisec, verjetno bo ta stvar bolj odprta. Ampak to je stvar odločitve in mandata ljudi, ki so edini suvereni v tej državi, razen tega, da nekateri mislijo, da obstajajo še druge organizacije, ki jih moramo brezpogojno poslušati, ampak to je neka tretja zgodba. Tudi za sedanje koncesionarje je bil narejen pomemben premik. Zakon še mesec dni nazaj ni imel urejenega sistema dedovanja po obstoječem stanju, ni imel urejenega prehodnega obdobja. Vse to smo v sodelovanju z ministrstvom in z deležniki uskladili. Seveda spet ne v popolnosti, tako kot bi si vsakdo od teh, ki so popolnoma na nasprotnih bregovih, želeli, ker je to absolutno nemogoče. Ampak kot je že gospod Jurša povedal, obstoječi ponudniki bodo lahko delovali naprej v primeru, da uporabnik je zadovoljen z obstoječo družbo, ne želi menjave – zgodba teče dalje –, v mojem primeru, ko pa koncesionar v desetih letih ni uspel obiskati moje hiše, pa še nekaj ostalih v okolici, bomo pač izbrali nekoga, ki bo kot ponudnik od sedaj naprej lahko to stvar ustrezno opravljal. In to je bil eden izmed razlogov, zakaj je bilo treba uvesti tudi elemente tržnost in proste izbire v ta zakon. Omenjene so bile med drugim tudi kritike, da lahko pride do ustavne presoje zakona. Pri vsakem zakonu lahko pride do ustavne presoje in kaj bo odločilo Ustavno sodišče, tisti, ki to danes ve, in tisti, ki si upa na to staviti, lahko verjetno na kakšni azijski stavnici precej zasluži na to temo. Ker če katero, je naše ustavno sodišče dovolj nepredvidljivo, da je težko parlamentirati o tem, kaj se bo zgodilo čez štirinajst dni in kakšna bo situacija po odločitvi Ustavnega sodišča, ker tudi sam verjamem, da nekateri od tistih, ki danes govorijo o tem, da bo prišlo do ustavne presoje, to govorijo tudi zato, da so si v procesu usklajevanja zakona izboljšali svoje pogajalsko izhodišče, da smo jih morda poslušali bolj, kot bi jih sicer. In je to običajen pogajalski proces ne samo pri pripravi zakonodaje ali pa še kje drugje. V gospodarstvu bi pač rekli, da si dviguješ ceno in to je absolutno logično z vidika izvajalcev. Na koncu dneva so tisto, kar smo imeli ves čas pred očmi, predvsem uporabniki. Zato smo vezali, kar ni bilo enostavno uskladiti, tudi sam zakon oziroma kurilne naprave ne več na uporabnika, ampak na lastnika nepremičnine, za katero se uporablja kurilna naprava; da smo omogočili tudi lažji nadzor, da smo omogočili to, da se ne bo dogajalo, da je nekdo potem vzel podnajemnika in ker ima podnajemnika, ki ga že nekaj časa ni več v državi, ne more več odgovarjati za morebitno škodo, ki je nastala. Ohranjamo ustrezne elemente inšpekcijskega nadzora, izboljšujemo evidenco, hkrati pa počnemo še nekaj, kar je v tej družbi prepogosto razumljeno kot napačno, pa mislim, da ne bi smelo biti: dajemo odgovornost tudi ljudem, da se sami odločijo in da v okviru svoje presoje sami skrbijo za svoje kurilne naprave, za svoj življenjski prostor. Če se vsakdo od nas zaveda svoje odgovornosti, ki jo imamo, potem težav tako pri izbiri, pri rokih, kot pri nadaljnjih procesih, ko bo potreba, potrebno enkrat na leto, če ne bo drugačne obličnosti dogovora – za kar mislim, da bodo sicer poskrbele izvajalske organizacije –, da bo za to poskrbel posameznik. In če bi mi danes prenormirali ta zakon, kar je bila tudi želja nekaterih, bi spet poslušali očitke, da v tej državi vse, kar je, moramo zapisati v zakon in da vsako najbolj nemogočo situacijo, ki si jo je na najbolj ekscesen način mogoče zamisliti, moramo zapisati in opredeliti v zakon. To logiko vsaj v tem sklicu, upam, da pri nekaterih primerih smo uspešno aplicirali in zelo dobro bi bilo, če bi razumeli, da narava zakona seveda ni, da določi vsako možno variacijo nekega dogodka v tem vesolju, ampak da jasno opredeli ključne parametre, robne pogoje, v okviru tega pa vendar verjamemo, da tudi v tej državi obstaja element zdrave pameti in racionalne presoje. V tem pogledu verjamem, da je zakon danes bistveno bolj zrel za sprejem in potrditev, kot je bil še maja ali pa kot je bil v lanskem letu, ko so bila potrebna podaljšanja in tako naprej. Ob oceni, ali je treba zakon podpreti ali ne, je ključno, da se vprašamo tudi to, kaj sledi v primeru, da zakon pade. Tisto, kar sledi, je anarhija in anarhije si na področju protipožarne varnosti, čistega zraka – jaz verjamem – nihče od nas ne želi. Pa ne govorim tega zato, da bi skozi to prizmo želel reči, bojte si tega in sprejmite zakon, ker sicer ne obstajajo drugi argumenti za sprejem, ampak govorim to kot dodatek k temu, kar sem, upam, sam, tudi s kolegicami in kolegi, v predhodnih razpravah pa tudi skozi besede ministrice danes že tukaj slišal, pa verjetno bomo še slišali tudi s kakšno kritiko, ampak argumenti za sprejem tega zakona so danes, mislim da, dovolj močni, da ne bi smelo biti dileme ali zakon podpreti ali ne. Hvala lepa, predsednik.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Ministrica s sodelavko, kolegi in kolegice, lep pozdrav! Zelo pomembna točka, skoraj vsakega izmed nas se dotika, kajti vsi nekje živimo, pa najsibo to enostanovanjska hiša, dvostanovanjska hiša ali večstanovanjska hiša, in slej ko prej se vsi srečamo ali z dimnikarjem ali pa z reševanjem problematike, ki nam jih dimniki povzročajo. Ker tako kot so auspuhi pri avtomobilih, mora hiša imeti tudi dimnik pa tudi te novejše hiše imajo večinoma vsaj kamine in torej imajo tudi dimnik. Sam sem se s to tematiko dimnikarstva srečal skoraj takoj, ko sem leta 2005 prišel v parlament in ko sem slišal, kako je prejšnji predsednik vlade, to je gospod Tone Rop, najprej tri dni pred zaključkom mandata sprejel pravilnik, dva dni pred zaključkom mandata pa zakon. Mi vemo, da je najprej zakon pa potem pravilnik, ampak takrat je bilo to narejeno. Na hitro se je nekaj naredilo in na žalost mi je žal, ko smo takrat danega ministra za okolje gospoda Janeza Podobnika spraševali, ali je kakšna varianta, da zakon, ki je prinesel koncesije razveljavimo, in gremo v razmislek, kaj in kako naprej. Pa je rekel, zelo strah me je, ker so koncesijske pogodbe podpisane in ne vidim rešitve, razen da vsi koncesionarji tožijo državo za velike stroške, pa raje počakajmo, kaj bo ta sistem prinesel. In ta sistem je prinesel kar nekaj problemov, tako določenim dimnikarjem kot predvsem uporabnikom, ki so se spraševali, zakaj tako pogosti obiski dimnikarjev in zakaj takšne cene posameznih storitev. Zdaj imamo zakon, kot smo imeli zelo podobnega že lani konec leta, ki ga je raztrgala zakonodajno-pravna služba Vlade. Tukaj pa imamo zakon, ki ga je raztrgala Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in mislim, da bo na Ustavnem sodišču ta zakon padel. Ustavno presojo so napovedale tako civilne iniciative, kot tudi na drugi strani Obrtna in Gospodarska zbornica. Pa da ne bomo rekli, ja saj Ustavno sodišče itak nekaj odloči, dovolite dva stavka, tri stavke iz mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki govori o kršitvah ustave. "Konflikt med predvideno vzpostavitvijo tržne dejavnosti na eni strani ter poudarjanjem javnega interesa na drugi strani in posledično reguliranje dejavnosti z vnašanjem elementov, značilnih za pravni režim javne službe, se kaže tudi v predlagani zakonski ureditvi, ki je tudi zaradi slednjega deloma nejasna, nedodelana in neusklajena ter odstopa od pravno sistemske ureditve s predvidenimi omejitvami gospodarske dejavnosti v tržnem sistemu in posega v avtonomijo pogodbenih strank, posega v svobodno gospodarsko pobudo, ki jo zagotavlja 74. člen Ustave in splošno svobodno urejanje obligacijskih razmerij, ki izhaja iz 35. člena Ustave." Verjamem, da v ustavni presoji bosta ta dva člena slej kot prej večkrat omenjena. Potem pravijo, ja, saj druge rešitve nimamo, dimnikarji bodo nezadovoljni, civilne iniciative bodo nezadovoljne, skratka uporabniki in druge rešitve ni. Pošljite, spoštovani predstavniki ministrstva, SMS civilnim iniciativam, pa tudi dimnikarjem, združenim v Obrtni zbornici in Gospodarski zbornici, kakšen sistem želijo. Prepričan sem, da boste dobili zelo kratke odgovore in bo samo napisano: Nemčija. Sicer pri nas nimamo dežel, tako kot jih ima Nemčija, ampak verjemite, da tisto, kar delajo pokrajine, bi z lahkoto naredilo Ministrstvo za okolje in prostor seveda, če bi izvajalo funkcije, kot bi jih tudi moralo. Nemčija. Kaj smo pa pri nas delali v teh desetih letih? V zadnjih dveh letih se je morda malo izboljšalo, pa ne zaradi te vlade, da ne bo napake, ampak zaradi poročil Računskega sodišča, ki je raztrgalo področje dimnikarstva in poimensko napisalo, kateri dimnikar krši kaj in kje in kdaj in kako. Pa smo imeli nujne seje pristojnih odborov, pa se je le nekaj začelo dogajati na ministrstvu in na koncu je celo kdo dokončno izgubil koncesijo. Ampak, ko preberemo zakon, ne bo čisto nič boljše. Mene je strah, da te besede o varstvu okolja in varstvu ljudi bodo še slabše, kot so trenutno. Prvi problem, ki ga imam sam, je ravno to tiščanje besednih zvez: prosti trg, pa javna gospodarska služba v en stavek. Ne gre. Saj lepo je biti malo enim všečen, pa malo drugim, ampak v praksi potem dobiš katastrofo. Mislim, da bo to prevedel ta zakon, kajti uporabnikom ne prinaša čisto nič. Kakšna prosta izbira, spoštovani? Preberite si 19. člen. Samo sekundo [[…]]"Kadar je uporabnik dimnikarskih storitev oddaljen več kot 25 kilometrov od sedeža dimnikarske družbe, se znesku iz 2. odstavka, ki govori o potnih stroških, lahko prištejejo potni stroški za vsak kilometer nad 25 kilometrov, ki niso vključeni v ceno storitve iz prvega stavka tega odstavka." Zdaj pa povejte, kateri Jože iz Lendave bo rekel, da ni zadovoljen s svojim bližnjim dimnikarjem, ampak bo raje vzel dimnikarja iz ne vem, Postojne, iz Kopra, iz Kranjske Gore ali pa iz Sevnice. Ne bo ga, ker je preračunal! Rekel bo, da zakaj bi plačeval "kao" vrhunskega dimnikarja, boljše, da je ta malo slabši, je pa vsaj cenejši. In tako deluje logika, verjamem da, večine prebivalcev v tej Sloveniji, ki si izračunajo za vsako trgovino, ko hodijo, kaj je ceneje tukaj, kaj je ceneje tam, in tukaj si bodo izračunali. Zakaj bi enega dimnikarja vzel iz ne vem kje drugje, če ga bom več plačal. To, kar se dogaja v zadnjih časih, ko so prišle dimnikarske družbe dvomljivega slovesa v Slovenijo, ko so se sklepale fiktivne koncesijske pogodbe, morda tega res ne bo več, ampak že zdaj je bil to problem ministrstva, ne pa uporabnikov. In kaj se bo po mojem prepričanju dogajalo? V Sloveniji bo ostalo 5 dimnikarskih družb, eni jim pravijo tajkuni, ki bodo obvladovali celoten ta sistem in model dimnikarstva. In to, ko govorite, kako bo cenovna ugodnost za uporabnike – ne bo je, ker se bodo ti dimnikarji med sabo dogovorili. Vlada reče, da bo Vlada določila maksimalno ceno in potem bo seveda trg naredil pa nizke cene. Ne! Ta trg dimnikarjev se bo zmenil, da bodo šli vsi na najvišjo ceno. Takšen sistem bomo naredili, ampak itak bo to plačal uporabnik. Še bolj me je strah glede na slabe izkušnje s pristojnim ministrstvom, da bodo licence dobili ta pravi. Tako kot so dobili koncesije; eni so jih dobili, eni jih sploh niso dobili. Poznamo kar nekaj primerov od Notranjske pa do Štajerske, ko so imeli to, kar je prej kolega Jurša govoril, v rodbini dimnikarstvo, ampak niso bili všeč določenim uradnikom na ministrstvu. Povedali so z imenom in priimkom, kateri uradniki na ministrstvu obvladujejo dimnikarsko sfero, in zaradi teh uradnikov, ki so favorizirali nekoga drugega, niso dobili koncesije, in to na takšnih mestih, občinah, kjer so čakali, kdo bo sploh dobil koncesijo, ko ni bilo nobenega, ki bi šel v tisto občino. Ampak ne, eni niso bili pravi. Kaj je še dejstvo? V teh zadnjih petih letih so ravno določeni dimnikarji, ta glavni, s pomočjo ljudi z ministrstev, pa ne mislim aktualne ministrice, čeprav tudi marsikaj slišimo, kaj in kako se je dogajalo v Slovenski Bistrici in tako naprej, ampak o tem naj sodijo drugi in bodo verjetno sodili – uničili smo panogo. Kaj veste, koliko mojstrov je bilo v zadnjih petih letih v Sloveniji dimnikarjev? En mojster je dobil! Sicer jih je šlo 5 na izpit, ampak jih niso čez spustili, ker so rekli, da slabih mojstrovo pa v Sloveniji ne moremo sprejeti. Uničili smo panogo, danes pa govorimo, prosti trg bo, dimnikarji bodo delali, kar bodo hoteli. Kdo bo delal, če jih ni?! Pet glavnih firm bo obstalo, dobili bomo dimnikarje dvomljivega slovesa iz bolj vzhodnih držav in tako bo sistem deloval, ker domačih dimnikarjev ni več. Pa ne bom zdaj govoril o vajeništvu in deficitarnih poklicih, ampak če nimamo mojstrov, kako bomo imeli potem navadne dimnikarje. In ti dimnikarji so toliko stari, da razmišljajo samo o eni stvari, ne kdaj bodo šli v Desus, ampak kdaj bodo šli v penzijo. Zadnjega pol leta dimnikarska podjetja ne registrirajo več avtomobilov, ker ne vedo, če bodo pravi in posvečeni, da bodo dobili licenco. Ne zaposlujejo več dimnikarjev, ampak jih odpuščajo, ker ne morejo več preživeti, zato ker točno vedo, da preživelo bo 5 največjih dimnikarjev. Dobil sem parkrat na mail celo seznam petih poimensko, kateri bodo preživeli s področja dimnikarstva. Prepričan sem, da ti ljudje, ki so poslali te informacije, pa ne prihajajo ne iz Obrtne zbornice, ne iz civilnih iniciativ, točno vedo, ker imajo tudi oni informacije iz ministrstva in kako se bo vse to dogajalo. Skratka, imeli ste zelo enostavno nalogo, copy-paste nemški model, pa še tega niste znali prav storiti. Na žalost. Za uporabnike ta zakon ne prinaša popolnoma nič, razen obligacijo, da bodo morali izbrati dimnikarja. Zdaj je itak prišel dimnikar sam, zdaj pa ga bodo morali izbrati sami. In vsi bodo izbrali najbližjega dimnikarja – 19. člen. Še več, kazni bodo, če ga ne boš izbral. Jaz sem bil prisiljen imeti Janeza Novaka, zdaj pa če ne boš izbral ne Janeza Novaka ne nobenega drugega, boš pa še kazen dobil. Verjamem, da bo državljanska nepokorščina sledila ustavni presoji. Da zaključim. Spoštovana ministrica, na odboru sem vas vprašal: Če ta zakon pade na Ustavnem sodišču, ali boste odstopili ali boste čakali na interpelacijo? Hvala.
Kot zadnja se je v tej rundi k besedi javila ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, ki ji dajem besedo.
Hvala. Predlog zakona o dimnikarskih storitvah ne vzpostavlja gospodarske javne službe, temveč regulira dejavnost, ker bi v odsotnosti veljala svobodna gospodarska pobuda. Zato je torej mnenje, da je zakon v nasprotju z ustavo, mnenje in nekako tega mnenja ne moremo deliti. Menimo, da je sama dejavnost, torej urejanje te dejavnosti, potrebno, mislim, da smo to skozi številne razprave tudi s strani uporabnikov, lastnikov malih kurilnih naprav, prepoznali. Namreč, ugotoviti, da ni treba več obvezno urejati tega resorja, je všečno slišati, pa mogoče tudi prvih nekaj trenutkov rečeš, ja, to pa bi bilo odlično. Ampak, v naseljih, ko se človek, lastnik nepremičnine zave, da nikoli ne bo vedel ali so sosedje dali pregledati dimnik ali je pri njih zagotovljena požarna varnost, potem v malo daljšem razmisleku pa le ugotovi, da je zaradi njegove lastne varnosti potrebno, da se ta dejavnost opravlja, da je kontrola in da ne pridemo več v čase, ko bi dimnikarja res iskali in si zagotavljali srečen dan ob srečanju z njim, ampak da je varnost zagotovljena na način, da se kurilne naprave redno in ustrezno pregledujejo. Jaz verjamem, da bi marsikomu bilo najbolj enostavno, če bi mi prenesli nemški sistem. Je pa res, da če bi kaj takšnega naredili, bi pa potem poslušali nekatere druge pripombe. In mi smo za pripombe odprti in jih sprejemamo, vendar dajemo na pripombe tudi odgovore. Tako dajem pripombe tudi na odgovore, da licence ne podeljujemo na ministrstvu, podeljujejo jih upravne enote. Torej je ta neodvisnost zagotovljena. Sama res ne bom sodila in ne bom z vami prehajala v leto 2005, ko se je ta koncesijski sistem začel, smo pa v smislu tistih, ki prihajamo iz nekih manjših območjih, res doživljali marsikaj in podeljevanje koncesij je bilo tudi za uporabnike stresno, ko sta se mogoče v nekaj dneh zamenjala ali pa sta prišla najprej tisti dimnikar, ki ni imel koncesije, potem pa še čez nekaj dni dimnikar, ki je imel koncesijo, in sta oba opravila storitev ter jo tudi oba zaračunala. Zakaj to govorim? To govorim tudi zaradi tega, ker evidenca, ki jo je bilo treba izpolniti, mi ji na kratko pravimo EviDim, in res je, do zdaj je za kurilno napravo odgovarjal koncesionar. Ob mojem prihodu na ministrstvo je bila izpolnjena manj kot 40 %. Sedaj ugotavljamo, da v tem letu, ko smo podaljševali koncesije in dimnikarjem ali pa dimnikarskim družbam ali espejem, lahko so to tudi koncesionarji, lahko je tistih pet, o katerih vi govorite, in niso imeli izpolnjenih teh potrebnih podatkov v EviDimu, nismo podaljšali koncesije do konca letošnjega leta. Opravili smo kar nekaj razpisov na terenu, javljali so se dimnikarji tudi s sosednjih območij, res pa je, kot je bilo že na samem odboru povedano in civilna iniciativa me je na to opozorila, za območje Laškega sedaj opravljamo tretjič razpis za opravljanje te dejavnosti. Če se na vas obračajo kdor koli že, si jaz upam trditi, da se je, ponavljam, po sprejetju tega zakona na vladi in potem tudi po obravnavi v parlamentu na ministrstvo obrnilo več kot 3 tisoč posameznikov. Ti so različni, večina je bila pa res uporabnikov. In ne moremo zanikati, da uporabniki želijo, povedali smo pri samem pregledu ali pa anketi o zadovoljstvu strank, da nekateri uporabniki želijo, da si sami izberejo dimnikarja. Pa to ne pomeni, da bo nekdo iz Lendave izbral nekoga v Kopru. To pomeni, da bo na območju koncesije izbral izvajalca, ki ni koncesionar, ampak v sosednjem območju opravlja to dimnikarsko storitev. Takšno pretiravanje, da bodo pa zdaj dimnikarji iz Kopra hodili v Lendavo, se mi zdi res absolutno nesmiselno. Ta zadeva prilagajanja v razpravi uporabi nerealnih stvari, zato da si retorično močnejši, pač za nekatere sistem dela, zame to ni. Še enkrat si upam trditi, da je zakon za uporabnike dober, sprejemljiv. Če govorim za Ministrstvo za okolje in prostor skozi to prizadevanje za čisto okolje, vemo, da je onesnaženost z delci PM10 v posameznih obdobjih na nekaterih območjih večja, torej spremljanje vsega tega je tudi potrebno. V veliki meri pa je, to je redko in naj bo še redkeje, kurilna naprava lahko tudi povzročitelj smrti. Z ustreznim pregledom, z ustreznim nadzorom si na ta način zagotavljamo reševanje vseh teh pomanjkljivosti. Dejstvo je tudi, da v obravnavi v Državnem svetu predlog komisije, ki je bil danes tukaj povedan, Državni svet ni sprejel. Državni svet je skozi vso to razpravo menil, da je prav, da se ureditev dimnikarske dejavnost opravlja na način, ki bo uporabnikom zagotavljal varnost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Jaz bi najprej povedala, da sem vesela, da smo pripeljali postopek sprejetja tako imenovanega dimnikarskega zakona tako daleč. Povedala bi, da smo vložili v to veliko napora tako na odboru, se pravi poslanci, ministrica, direktorica Direktorata za okolje in tudi ostali njuni sodelavci na Ministrstvu za okolje in prostor. Danes obravnavamo amandmaje, ki jih imamo pred seboj. Še prej pa bi se dotaknila posameznih prednosti, ki jih zakon prinaša in obveznosti za izvajalce dimnikarske službe. K temu me je spodbudil spoštovani kolega Lisec, ki je govoril pred menoj, ko je rekel, da niso zadovoljni izvajalci, pripombe so bile tako iz Gospodarske zbornice kot iz Obrtno-podjetniške zbornice. Moj kolega Gospod Škoberne je v svoji razpravi zelo lepo predstavil te interese, ki so jih različne skupine pri obravnavi in dodelavi členov tega zakona imele. V takih primerih je zelo težko uskladiti interese enih in drugih. Jaz bi tu še posebej opozorila na interese uporabnikov, ki jih včasih kar zanemarjamo. Rekla bi, da tudi uporabniki so, tako kot izvajalci, se bom kasneje še k njim vrnila, dobili določene izboljšave in prednosti v izvajanju službe. Tako je tudi za uporabnike marsikaj drugače in se upošteva tudi njihov interes. Tako bom opozorila na to, da ima uporabnik po tem zakonu možnost izbire dimnikarja, da je zagotovljena večja cenovna konkurenčnost storitve, kar tudi ni zanemarljivo. Določene bodo tako imenovane najvišje cene storitve. Se pravi, da dimnikar ne bo mogel zaračunati višje cene, kot bodo določene. Povišala se bo tudi kakovost storitev. Urejen bo tudi inšpekcijski nadzor, kar je zelo pomembno. Slišali smo tudi danes že večkrat slišali, kakšne nevarnosti grozijo tem lastnikom nepremičnin, ko lahko pride zaradi neizvajanja dimnikarske službe ali drugih napak pri teh kurilnih napravah do požara in do velike škode, pa tudi do smrtnih primerov. Vemo, da se je to že dogajalo. Zato je zelo pomembno, da je dimnikar dolžan lastnika kurilne naprave obvestiti o napaki in mu dati tudi rok, da bo napako odpravil, v primeru, ko tega ne bi storil, pa je potreben tudi inšpekcijski pregled in seveda sankcije. Pomembno je tudi to, da bodo obstoječi izvajalci lahko nadaljevali dejavnost. Če sem jaz zadovoljna z dimnikarjem, ki mi je doslej čistil kurilno napravo, seveda ne bom iskala drugega in ne bom potrebovala nobenih aktivnosti, da bi si zagotovila dimnikarja. Iskala ga bom samo v primeru, če želim dimnikarja zamenjati. Pomembno je tudi to, da bodo v sistem lahko vstopali tisti, ki doslej niso mogli opravljati dimnikarskih storitev, seveda pa bodo morali za to izpolnjevati pogoje. Pa še o obveznostih dimnikarjev. Najpomembnejše bom naštela. Kot sem že rekla, pregledovanje naprave v predpisani obliki in obsegu je zapisano in bo moral dimnikar to izvajati tako, kot je potrebno, sestavljati bo moral zapisnike o opravljenih storitvah; seznanjati uporabnika male kurilne naprave o nepravilnostih, to sem že rekla; predlagal bo tudi odpravljanje napak; vpisoval bo male kurilne naprave in storitve v osebno evidenco. Zelo pomembno pa je tudi to, da je v zakonu predvidena in zapisana dolžnost dimnikarja, da se izobražuje. Stalno izobraževanje dimnikarjev je tudi zelo pomembno. Povedala bi še to, da je ministrstvo pripravilo pregled vloženih amandmajev. Te amandmaje v Desusu podpiramo. Podpiramo amandma k 7. členu koalicijskih poslanskih skupin, ki govori o spremembi zneska z 42 tisoč evrov v 150 tisoč evrov. To je zavarovalna vsota, ne pa zavarovalna premija. Tako da je to jasno. Ne bomo pa podprli amandmaja k 7. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Združena levica. Prav tako v Desusu podpiramo amandma k 15. členu, ki govori o tem, da dimnikar obvesti inšpekcijo, če ugotovi, da bi lahko prišlo zaradi okvare do zastrupitve ljudi pri kurilni napravi. Potem podpiramo 33. člen in bomo glasovali za, v petem odstavku govori o izbiri dimnikarja, da ima za to uporabnik čas 12 mesecev. Potem k petemu odstavku, ki govori o tem, da če ga ne izbere, se šteje, da je izbral izvajalca, ki je doslej opravljal storitve dimnikarja. Potem podpiramo tudi 36. člen, bi rekla, da so to prehodne določbe, kjer se navaja, kateri akti se uporabljajo, ko nek pravilnik preneha veljati. V Poslanski skupini Desus bomo seveda zakon podprli in tudi te amandmaje, o katerih sem sedaj govorila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo k 7. členu? Prosim za prijave. Besedo ima Igor Zorčič. Izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V zvezi s tem zakonom je bilo že ogromno povedanega. Skupen imenovalec vsem debatam je, da smo imeli vseskozi zelo nasprotujoča si mnenja. Po eni strani smo imeli pobude in zahteve Gospodarske zbornice in drugih deležnikov, v katerih so zastopani dimnikarji, ki se zavzemajo, da bi ohranili dosedanji sistem. Na drugi strani smo pa imeli nasprotno interesno javnost civilne iniciative, ki so se zavzemale, da v zvezi z dimnikarstvom pravzaprav ne sprejemamo nikakršne zakonodaje in da naj bo ta storitev prosta na trgu. Kdor si želi dimnikarja, si ga želi, ni obvezno in podobno. Moram reči, da ta zakon s področja Odbora za infrastrukturo je eden tistih, ki je bil zelo spremljan z raznimi dopisi, maili in podobno, članki v časopisih in je dvigoval in še bo dvigoval očitno veliko prahu. Ena od stvari, ki so se očitale predlagatelju, to je Ministrstvu za okolje in prostor, je bila ta, da so se nasprotniki zakona spraševali, zakaj sploh takšna ureditev. Jaz moram tu ponovno spomniti vse tiste, ki mogoče zadeve ne spremljate od začetka, da je bil dosedanji sistem ukinjen že leta 2013 z Zakonom o varstvu okolja. Dosedanjega sistema ni ukinil ta zakon, ampak ga je ukinil amandma k ZVO-1F zakonu, s katerim je bilo dimnikarstvo ukinjeno kot obvezna gospodarska javna služba. Danes je slišati veliko o tem, da je ta zakon neustaven, slišali smo stališče Zakonodajno-pravne službe, da se po eni strani zadeva regulira, po drugi strani gre za takšno materijo, ki bi lahko bila obvezna gospodarska javna služba. Jaz sem v zvezi s tem vprašanjem najprej pogledal, ali je kdo takrat Zakon o varstvu okolja, ki je to ukinil kot gospodarsko javno službo, uspešno izpodbijal na Ustavnem sodišču. Ugotovil sem, da temu ni tako. Navedbe, da bo ta zakon spuščen v pravno presojo, bom jaz rekel, da so to navedbe, ki jih moramo upoštevati, kolikor se da pogledati zakon, ampak nas to ne sme ovirati in zavirati pri sprejemanju odločitev. Če bi se za vsako grožnjo z ustavno presojo ozirali na ta način, da bi ustavili zakonske postopke, potem verjetno ne bi imeli sprejetega nobenega zakona. Če bo sprožena ta ustavna presoja, recimo da bo zakon razveljavljen, mogoče bo samo kakšen člen, ampak, recimo, da bo vse narobe, se zdaj vi kolegi iz opozicije sprašujete, če bo ministrica odstopila. Jaz vam povem, da če bo do tega prišlo, se zna zgoditi, da bo tisto stanje, ki bo potem, mogoče še slabše. Če nimamo zakona, jaz verjamem, da smo še v slabšem položaju. Nekateri pravijo, da ne, tudi to smo slišali na odboru, da je to najslabša možna varianta, ampak jaz sem prepričan, če pa nimamo zakona, če čiščenje dimnikov ni obvezno po zakonu, da potem pa lahko pride do nekega povečanja nevarnosti za življenje, zdravje ljudi, za neko škodo okolju. Napovedi o ustavnosti in neustavnosti so torej zelo nehvaležne. Opoziciji seveda ni težko reči to je ustavno, potem, neustavno, potem če se izkaže da ustavni sodniki, tako kot povem, oni glasujejo 5 : 4, če izglasujejo, da je nekaj neustavnega, boste pa lahko mahali, ja, saj smo vam rekli. Ampak to so vse take hitropotezne neke napovedi, bolj iz nekih političnih nagibov, kot pa da bi imelo neko dejansko ozadje. Lahko vi ugibate, mi pa glede na to, da odgovarjamo, da sprejemamo ta zakon, lahko samo rečemo, upamo da ni, trudili smo se, da ni, ali pa da je v čim manjši meri. Seveda smo se pa trudili, da ni ustavno. Pomisleki v zvezi s tem, da se regulira cena. Takšnih primerov imamo nekaj v Sloveniji. Pa ne gre za obvezno gospodarsko javno službo. Prej smo imeli zakon o tistih motorčkih, pa smo se pogovarjali o tem, koliko stane tehnični pregled. Tudi tam so cene tehničnih pregledov regulirane, pa za enkrat ni sprožena nobena ustavna presoja. Jaz verjamem, da če obstaja nek javni interes, če je izkazan, da ima Državni zbor pravico regulirati določeno storitev oziroma dejavnost tudi na ta način, da maksimira cene. Jaz si tudi težko predstavljam, da bi bilo Ustavno sodišče tisto, ki bi zakonodajalcu narekovalo, da te in te službe so gospodarska javna služba, te pa te pa niso. Mi smo imeli to debato nazadnje včeraj. Mislim, da je bilo pri Zakonu o pokopališki in pogrebni dejavnosti. Tudi je bila debata, kaj naj bo obvezna gospodarska služba, kaj je lahko na trgu, ali je ustavno ali ni ustavno. Jaz sem prepričan, da pravzaprav o tem, kaj naj bo gospodarska javna služba, razpravlja in odloča Državni zbor in ne Ustavno sodišče, in upam, da si tudi ne bo Ustavno sodišče vzelo te pristojnosti. Slišati je bilo različne dileme v zvezi z zakonom. Verjamem, da se bo v izvajanju zakona zagotovo pokazala kakšna pomanjkljivost, ki bo nadgrajena potem z novim zakonom. Gre za ureditev, ki je povsem nova, ki je še ne poznamo. Ampak tako kot je bila zasnovana, verjamem, da je to tista, ki bo prinesla najmanj negotovosti. Kolega Lisec, opozorili ste na to, da se bo pokazalo, da se bo zgodil primer, ko bo nekdo moral klicati dimnikarsko družbo iz ne vem katerega kraja, ki bo oddaljen več kot 25 kilometrov, da je s tem onemogočena izbira. Verjamem, da se bodo dimnikarske družbe zelo znašle na terenu. Ene se ne bodo, verjetno bo tudi kakšna propadla, ene se bodo pa zelo znašle in prišlo bo tudi do novih družb. V zakonu ni nikjer omejeno, da naj bi neka družba, ki ima sedež v Ljubljani, imela zaposlenega dimnikarja, ki je doma na primer v Lendavi, kot. ste rekli. In taki družbi ni treba računati pot od sedeža, ampak je lahko konkurenčna in zaračuna uporabniku bistveno nižjo ceno. Verjamem, da bodo to počeli in da bodo družbe zaposlovale mogoče še raje kakšne dimnikarje, ki živijo kje na vasi ali pa nekje na podeželju in ti bodo lahko pokrivali tisti del terena. Tako da sem prepričan, da se bo v izvajanju teh storitev našlo cel kup nekih nians, nekih modalitet, da se bodo družbe prilagodile trgu. Kar se samih cen tiče, bi mogoče spomnil še na to. Imamo, jaz se spomnim tudi ene presoje, pa mogoče ni to povsem primerno enačiti, ustavne presoje Zakona o odvetniški tarifi. Ustavno sodišče je povedalo, ker tam je tudi omejena tarifa, sicer sem rekel, da ni povem primerljivo, ampak vendarle so rekli, da gre za javni interes, zato je možno, da država v določenih primerih poseže v ceno določenih storitev. Jaz mislim, da imamo to pravico tudi v tem zakonu. Ta cena je glede na dosedanje izkušnje takšna, da bo lahko preživelo z njo kar največje število družb. Seveda se bo pa delu bodoče oblike dimnikarske službe dodala ena konkurenca na samem trgu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Laj.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, direktorica, spoštovane kolegice in kolegi! Verjemite mi, da osebno rajši srečam dimnikarja pri svoji hiši kot gasilca zaradi intervencije. S tem želim povedati, da je ureditev tega področja požarne varnosti izrednega pomena. To je zdaj drugo, če se mi sami osebno zavedamo tega in smo do sebe in družbe tudi toliko odgovorni. Prosta izbira, to je zelo dobro. Rajši srečam dimnikarja pri svoji hiši, ki ga lahko prosto izberem. Vendar pa morajo za to obstajati pogoji. Konkreten primer. Recimo v Lendavi ima koncesijo dimnikar iz Maribora. Ali bo tudi v bodoče imel interes, da bo pri upravni enoti zaprosil za licenco? Ne vem. Ker je pač takšna konfiguracija terena, območja, da nastajajo dokaj visoki stroški prevoza. Pravico ima zaračunati potne stroške, če je oddaljen več kot 20 kilometrov. V tem primeru če bo on zaprosil v Lendavi na upravni enoti, pomeni, da bo tam imel tudi sedež, bo tisto celo problematično območje moral dobesedno pokrivati brez pravice obračunavanja potnih stroškov. To je zelo veliko vprašanje, ali bo imel poslovni interes. Recimo, da ga bo imel, recimo, da se bo to zgodilo, da se bom jaz osebno odločil, da ne bom izbral drugega, ampak ostanem pri tem, ki ima licenco. Vendar pa se lahko zgodi to, da iz kakršnihkoli poslovnih, neposlovnih razlogov se mu prekine licenca ali pa sam odpove. V tem primeru sem jaz prisiljen izbirati po tem zakonu po prosti izbiri enega drugega izvajalca. Vprašanje je, kje. Konkreten primer iz Ljutomera ali Murske Sobote. V tem primeru se bo zgodilo, da bodo vsi ti kraji in tam živeči ljudje dodatno obremenjeni, ker bodo plačevali tudi potne stroške, če bo ta licencirani izvajalec to storitev zaračunal. Najverjetneje da bo, ker ne bo toliko licenciranih ponudnikov dimnikarskih storitev. Če bo prišlo do tega, je to slabo. Ampak ne rečem, nisem črnogled da se bo to zagotovo se zgodilo. Pogrešam eno varovalko, zato sem to izpostavil. V zakonu samem nisem zasledil, da če v tisti upravni enoti ne bo nobenega z licenco, je normalno, življenjsko, da bom poiskal najbližjega. On pa lahko odkloni iz poslovnih razlogov. Ker sem praktično v prekršku, grozi mi sankcija, bom moral izbrati naslednjega, ki bo še bolj oddaljen, in bom še več potnih stroškov plačeval zato, da ne bom v prekršku. Jaz mislim, da bi morala biti dorečena ena varovalka, ki bi onemogočala, da nosilec licence iz tovrstnih razlogov odkloni lastnika male kurilne naprave. Ali je to v zakonu ali potem v pogojih za pridobitev licence, nekje bi to moralo biti definirano. Če tega ne bo, potem se lahko zgodi problem, da bodo državljani iz odročnih krajev hudo tepeni. Če boste dali zadovoljiv odgovor glede tega, bo moja odločitev lažja. Pričakujem, ker samo takrat je smiselno, da gremo iz teritorialnega, koncesijskega sistema v licenčni, boljši, tržno usmerjen sistem. Če to drži, potem je zadeva na nek način tudi sprejemljiva. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministrica, kolegice in kolegi! Moje mnenje je, da je bila takrat, ko je bila odpravljena javna gospodarska služba za dimnikarsko dejavnost, storjena napaka. Zakon o varstvu okolja ne zajema vse kompleksnosti tega problema, ker dimnikarska dejavnost ima, kot je povedal kolega, velik vpliv tudi na požarno varnost in na varnost premoženja. To pa nima nič v zvezi z varstvom okolja, ampak je zelo pomembno in med seboj tudi zelo povezano. V Sloveniji večina prebivalcev, približno 70 % živi v enostanovanjskih objektih in ima vsako gospodinjstvo svojo kurilno napravo. Še več. Na podeželju ima ena družina lahko tri, štiri kurilne naprave. Po mojem bi morala ostati to javna gospodarska služba. Najbolje bi to upravljale občine, ker so tako in tako zadolžene za požarno varnost, ki je bistvenega pomena. Če neka kurilna naprava nima pravilnega izgorevanja, v naslednji fazi se nabirajo saje, onesnažujejo okolje in se počasi vzpostavljajo pogoji za dimniški požar, ki jih pa imamo veliko, in to vsako zimo. Če bi vlada želela to problematiko rešiti na pravi način, sistemsko, bi najprej morala analizirati vse požare, vse dimniške požare in izhajati iz tega, kaj je narobe in kaj je treba popraviti, da do tega več ne bo prišlo. Pozimi vsako jutro poslušam o vsaj nekaj dimniških požarov. Policija, kriminalisti so na vsakem požaru, potem naredijo zapisnik, verjetno poročilo, in to nekam gre. Nekdo bi moral to zbrati, analizirati in iz tega potem izhajati. Kaj se bo naredilo s tem zakonom? Na kaj so opozarjali izvajalci? Tukaj ena inšpekcija nadzira tako uporabnike kot izvajalce. Imamo 800 tisoč kurilnih naprav, deset inšpektorjev, uradnikov, ne strokovnjakov. Kaj se je do sedaj dogajalo, kaj mi govorijo izvajalci? Da so prijavljali določene uporabnike, vendar se inšpekcija ni odzvala, ker se ne more, ker je bilo teh prijav preveč. Kakšne so kazni? 60 do 100 evrov. Se spomnite, kolegice in kolegi, kakšne kazni imamo pri prevoznicah, pri Zakonu o gozdovih v primerjavi s tem? Dimnikarji opozarjajo, kaj bodo delali po 1. januarju, ko bodo čakali na izbiro, da bodo izbrani. Prvo polletje ne rabi nihče izbrati dimnikarje. Od takrat naprej do konca leta moraš, potem so pa kazni. Izvajalci so opozarjali, da približno v desetih letih prideš na vrsto pri desetih inšpektorjih, kazen je pa 60 evrov. Kaj pa če ljudje ne bodo izbrani? Kaj pa če dosedanji koncesionar ne bo pridobil licence ali je šel v pokoj, pa je dejavnost prenehala. Jaz mislim, da bodo ljudje izkoriščali to, da ne bodo izbrali izvajalca. Če ga bodo izbrali, ga bodo zadnji čas. V odročnih krajih bodo iz ene vasi trije izvajalci, vsak bo šel svoje obdelat, vsak bo zaračunal posebej prevoze. Sedaj je bilo drugače. En dimnikar je obdelal pet, šest ali pa še več uporabnikov v enem dnevu, ker jih je obvestil. In podeželje bo ostalo brez te storitve. Storitve se bodo izvajale samo v večjih mestih, v javnih objektih, v večstanovanjskih objektih, podeželje pa bo brez [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Lahko počasi zaključujemo razpravo? Potem bi dal besedo še gospe ministrici Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Rada bi opozorila na 7. člen, deseti odstavek, ki govori, da dimnikarsko storitev opravi dimnikarska družba, ki je geografsko najbližje mali kurilni napravi, če jo je uporabnik dimnikarskih storitev k temu pozval, pri čemer se upošteva najkrajša cestna povezava med sedežem dimnikarske družbe in malo kurilno napravo po kategoriziranih cestah, po katerih je dovoljen osebni prevoz avtomobilov. Tukaj imam še obrazložitev. Glede na neenakomerno gostoto poselitve na podeželju, je ministrstvo, da bi se izognili situacijam, kjer si uporabnik dimnikarskih storitev zaradi oddaljenosti ali težje dostopnosti ne bi mogel zagotoviti dimnikarske storitve, predvidelo rešitev, skladno s katero mora dimnikarska družba opraviti dimnikarske storitve uporabniku dimnikarskih storitev, kadar je dimnikarska družba temu uporabniku geografsko najbližje in če jo je uporabnik dimnikarskih storitev temu pozval. Tukaj bi rada še omenila, da je po tem zakonu, ki ga danes sprejemamo, možnost prijave dimnikarske družbe. Torej lastnik kurilne naprave lahko na inšpekcijsko službo prijavi neko dimnikarsko družbo, če ni zadovoljen z opravljeno storitvijo oziroma če mu dimnikarska družba ne opravi storitve, h kateri jo je pozval. V obstoječi koncesijski ureditvi je koncesionar odgovarjal za pregled vseh dimnikarskih naprav na terenu, sedaj to spreminjamo in pravimo, da je lastnik kurilne naprave odgovoren za pregled in zato je tudi ta obveznost dimnikarski družbi naložena. Jaz sem že prej omenjala te manjše izboljšave, pa bi mogoče zdaj še enkrat to povedala bolj v tem smislu, ker ko so se uporabniki obračali na nas, je recimo velikokrat bilo vprašanje. Vemo, da je sedaj zaradi energetske učinkovitosti zaradi zmanjševanja delcev PM10, se veliko gospodinjstev odločilo in si za kurjenje oziroma za energetsko izboljšavo v enostanovanjskih stavbah nabavilo izmenjevalce toplote. Za izmenjevalce toplote niso potrebni dimniki. Če grem zdaj še enkrat skozi te izboljšave, bi rada povedala, da je možen izbris kurilne naprave, s tem dokončno prenehanje izvajanja storitev, to bo izvedel dimnikar. Danes, ko imajo vgrajene izmenjevalce toplote, koncesionar ne pristane na to, da ne bi pregledal dimnika, četudi se ne uporablja. Takšni lastniki objektov bodo tej rešitvi zelo naklonjeni. Gre tudi za prvi pregled. Ugotavlja se, da se v nekaterih primerih ta prvi pregled opravlja tudi po nekajletni uporabi kurilne naprave in dimnika. Če koncesionar v obdobju, v katerem izvaja to koncesijsko območje, te naprave še ni pregledal, s tem novim zakonom se seveda ve, da prvi pregled je takrat, ko je kurilna naprava nova, ne pa potem, ko se za to odloči koncesionar. Moram priznati, da ko so se na naš obračali uporabniki, je velikokrat, to je zdaj pod narekovaji, kaj pomeni velikokrat, ampak recimo vsaj 60 primerov smo imeli prijav ali pa obrazložitve, kako sedaj, ko [[…]]
Gospodje, lepo prosim [[…]]
[[…]]so koncesionarji prijavljali lastnike kurilnih naprav, češ, da jih ne spustijo oziroma jim ne dovolijo to kurilno napravo pregledati in so potem postopki šli ne preko inšpekcije, ampak so postopki šli na sodišče. Tako da v tem delu je, če računamo, da je do zdaj bil koncesionar odgovoren za kurilne naprave, velika sprememba. Torej ta dimnikar, ki ima licenco, seveda ne bo odgovoren za kurilno napravo, za njo bo odgovoren lastnik in preko evidence EviDim bo možno pogledati v smislu lastnika kurilne naprave, ali je ta moj pregled vpisan ali ne. Če pa se bo v nekem kraju ugotovilo, da verjetno sosed ni dal pregledati kurilne naprave, bo pa možno preko inšpekcijske službe tudi te stvari preverjati. Naša skupna skrb je, da zagotovimo tako zdravstveno varstvo naših državljanov, ne veliko, sem že povedala, ampak včasih pa se na žalost zgodi, da je tudi kurilna naprava oziroma neustrezno obratovanje kurilne naprave vzrok za smrt. Pogosteje, dejansko pogosteje se pojavljajo požari, tudi v tem delu je naša naloga, da skrbimo, da jih je vedno manj. Na našem ministrstvu pa je dolžnost, da skrbimo za čist zrak in prepričana sem, da s pomočjo sprejetja tega zakona, bodo ti cilji izpolnjeni. Je pa res, da nas čaka še sprejetje podzakonskih aktov, ki bodo pripomogli k učinkovitejšemu nadzoru.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 7. členu. V razpravo dajem 15. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 33. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 36. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Zaključujem razpravo o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinitvi k 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 11. točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O USTANOVITVI IN NALOGAH DELOVNIH TELES DRŽAVNEGA ZBORA. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložil Kolegij predsednika Državnega zbora. Ugotavljam, da prijavljenih k razpravi ni in vas obveščam, da k predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev. O predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanja. S tem prekinjam tudi 16. točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.15.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 12 . točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona za vzpostavitev javnosti, preglednosti in odgovornosti v pravosodju v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednje predlogu sklepa: Predlog zakona za vzpostavitev javnosti, preglednosti in odgovornosti v pravosodju ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Ta zakon seveda ni nek navaden zakon, kot ga sprejemamo pogosto v tem državnem zboru. Večino zakonov predlaga vlada. Tokrat gre za nekaj drugega. Gre za to, da je 5 tisoč in več državljanov Republike Slovenije podalo pobudo, torej predlagalo ta zakon, ki ureja razmerja v pravosodju. Da zelo poenostavim in zelo skrajšam, naj naštejem samo nekaj stvari, ki jih ta zakon ureja. Prvič. Sodnike bi bilo možno po tem zakonu seveda snemati. Vidimo jih lahko v vseh drugih državah, kako razglašajo sodbe, naši sodniki so skriti. Drugič. Odgovornost sodnikov – v drugih državah, kot je v Nemčiji, sodniku odvzamejo 30 % plače ali pokojnine v primeru nezakonitih sojenj. Tudi to so predlagali. Tretjič. Da bi se vodila posebna evidenca sodnikov in sodb, ki so bile razveljavljene, kar bi bil pogoj oziroma kriterij pri napredovanju sodnikov, da ostalih stvari ne naštevam. Poslanska skupina bo glasovala proti takšnemu sklepu. Namreč, predlagan je torej sklep, ki govori o tem, da ta ljudski zakon, kot ga jaz imenujem, ni primeren za nadaljnjo obravnavo, kljub temu da je na odboru predstavnica Poslanske skupine SMC, bivša in bodoča sodnica gospa Murgel, praktično povedala, da je večina členov sprejemljivih, da je večina členov dobrih, potrebnih, vendar zakona ne bodo podprli. Tudi sicer je treba zelo jasno povedati, da je bila na odboru velika večina poslancev vseh koalicijskih polanskih skupin molčeča. V osnovni šoli bi rekli, da jim je muca jezik popapala, rečejo učiteljice. Skratka, niso imeli kaj povedati. Niso sploh debatirali. Nekateri poslanci sploh niso razumeli vsebine. Jaz sem imel občutek, da smo na na humoristični oddaji Murskega vala, ko sem poslušal gospoda Radiča. Za kaj gre? Gre torej za to, da je skoraj 6 tisoč državljanov Republike Slovenije predlagalo zakon, s katerim se vsaj SMC načeloma strinja, glasovali pa bodo proti. V koalicijski pogodbi pa ste zapisali, gospe in gospodje, naj vas na to spomnim, kako boste sodelovali z državljani, kako boste vključevali vse družbene skupine v pripravo zakonodaje, vendar vaš predlog sklepa kaže na to, da ste ljudstvo nategnili. Verjetno boste to tudi plačali na naslednjih volitvah. Mi bomo proti takemu sklepu, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima dr. Jasna Murgel.
Hvala lepa. Poslanska skupina Stranke modernega centra bo glasovala za sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakaj? Mislimo, da je namen, ki ga predlagatelj zasleduje, dober, ampak način, ki ga je ubral, ni dober, ni ustrezen, ker je vrsta spornih zadev v predlaganih členih, v predlagani ureditvi. Zakaj v bistvu nismo ne vem koliko sodelovali v razpravi? Zato ker so vse ustrezne institucije, relevantne institucije, ki imajo kaj za povedati o tem zakonu, ki so pristojne, da dajo mnenje, kot so Zakonodajno-pravna služba, Sodni svet, Vrhovno sodišče, predsednik protikorupcijske komisije, na primer Državni svet sploh ni dal mnenja, vsi so izrazili negativno mnenje o tem zakonu, so bili proti temu, da bi zakon takšen, kot je, bil sprejet. Tu ni bilo več kaj razpravljati in smo zato proti sprejetju tega zakona. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev? Ne. V svojem imenu? Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Vinko Gorenak.
Bom izkoristil to možnost, da še v svojem imenu povem, da takega sramotnega sklepa, ki ste ga predlagali, ne morem potrditi. Glejte, skoraj 6 tisoč ljudi je povedalo svoje mnenje. Poslanske skupine koalicije pa, kot smo pravkar slišali s strani gospe Murgel, pravijo, da so rešitve dobre, da pa so nekatere pomanjkljivosti. Kaj to pomeni? Gospe in gospodje, če bi vi to želeli, bi lahko to popravili z amandmaji. Jaz sem pa na seji matičnega delovnega telesa, mislim, da 4-krat ali 5-krat prosil za besedo – predsednik, moram reči, da je korektno vodil sejo – in pozval poslance, saj imate ja cel kup nekih doktorjev znanosti, pa magistrov, povejte, kaj je sporno, prosim, povejte, kaj je sporno. Vsaj petkrat sem to ponovil. Vsi poslanci razen gospe Murglove so bili tiho. To pomeni, da obstajajo skrite sile, demoni ali kaj obstaja tam pri vas, ne vem, ki vam nekaj narekujejo. Pomeni, da moraš pritisniti nek gumb tako, kot ti nekdo naroči. Veste, na tak način delovati in na tak način uveljavljati svojo voljo proti volji ljudi, se ne bo obneslo. Ampak to je stvar vaše vesti. Bojim se pa, da je imate bolj malo. Jaz glasujem proti takemu sklepu, da zakon ni primeren. Namreč zakon je primeren za nadaljnjo obravnavo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Zdaj se seveda ne bi oglasil, če ne bilo tega sramotnega zrežiranega dogodka danes zjutraj. Vemo vsi, o čem govorim. Seveda bom podprl ta sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, med drugim tudi zato, ker se ne strinjam s kolegom Gorenakom, da sodnikine sodijo zakonito. S tem se absolutno ne strinjam. Saj sodniki pa ja sodijo po zakonu, a ne gospod Vinko?
Tišina v dvorani. Zdaj pa je toliko teh obrazložitev v lastnem imenu, da prosim, da se prijavite. Zdaj pa prosim, da se ne norčujete iz postopka. Najprej se javite, da boste, potem pa se ne prijavite. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti pa 16. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti pa nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda – to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada niste opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Pardon, prekinjam. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V Novi Sloveniji bomo glasovali proti temu zakonu predvsem zato, ker ni bil sprejet naš amandma k 1. členu, ki govori oziroma gre v smer, da se spremenjena definicija črta. Na podlagi spremenjene definicije se uvaja registracija in pa tehnični pregledi za kolesa z motorjem. To ni bil noben namen Nove Slovenije, ampak ste enostavno v koaliciji izkoristili neko praznino in videli, da je možno na neki strani ponovno v obliki registracije in pa tehničnega pregleda od ljudi pobrati nek davek in ste potem zakon tako zapakirali, da bodo ljudje sedaj morali plačevati vsako leto registracije in opravljati tehnične preglede. Temu v Novi Sloveniji nasprotujemo.
Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, predsedujoči. Predlagatelj, to se pravi koalicija in gospod Igor Zorčič predlaga, da se kolesa s pomožnim motorjem uvrščajo v kategorijo motorjev. Ampak ta uvrstitev ni tako nedolžna, kajti s tem se za kolesa uvajajo tehnični pregled, registracija in zavarovanje. Gre za tako imenovane petindvajsetke z maksimalno hitrostjo do 25 kilometrov na uro. V povprečju vozijo ta kolesa s pomožnim motorjem s hitrostjo 15 kilometrov na uro. Sedaj pa se uvaja, da ta kolesa vozimo na tehnični pregled brez strokovne podlage. Koliko prometnih nesreč je bilo s tega naslova, da ta kolesa niso bila tehnično izpravna? Jaz mislim, da gre za človeški faktor v večini, da gre za preveliko hitrost, da gre za nepazljivost in druge elemente, ne pa za tehnično neizpravnost teh koles, ki jih sedaj zakon predpisuje, da jih vozimo na tehnični pregled in uvajamo registracijo. Takšnim postopkom, ki tudi stanejo, v Slovenski demokratski stranki absolutno ne bomo sledili, zato takšnemu predlogu zakona nasprotujemo.
Še imamo nekoga v lastnem imenu. Sprašujem, ali je še kdo v imenu poslanske skupine. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona, ki smo ga vložili poslanci koalicije, sprejeli. Po naši oceni je tehnični pregled tisti faktor, ki lahko pomembno vpliva na varnost v prometu. Seznanjeni smo vsi s tem, da obveznost tehničnega pregleda, ne pomeni, da moramo vsako leto kolesa voziti na tehnični pregled, ampak prvič šele po štirih letih. Strošek je trenutno 18 evrov. Glede na to, da obstajajo zdaj neke ocene, če vprašamo kolege iz koalicije bodo te ocene trikrat večje, če vprašamo ministrstvo, bodo manjše. Ne vemo, koliko je teh vozil na cesti, ampak če nekateri pravite, da jih je 70 tisoč, se nam zdi zelo pomembno za zagotavljanje varnosti, da so ta vozila tudi tehnično ustrezna. Zaradi tega s tem nimamo nobenih težav in ocenjujemo, da je zakon takšen, kot je, čisto primeren.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Imamo dve obrazložitvi. Več jih je. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Jaz tega zakona, tako imenovanega Zorčičevega zakona ne bom podprl iz več razlogov, ki sem jih navedel že v razpravi, pa jih bom ponovil. Tehnični pregled takega vozila, o katerem je zdaj govora, nič ne pripomore k varnosti. To je dokazljivo in s tem se strinja tudi ministrstvo. Tehnični pregled je zahteval gospod Zorčič, kar je ministrstvo tudi jasno na odboru povedalo. Tako da je ta argument brezpredmeten. Govoriti o majhnem strošku in navajati recimo 18 evrov, nekateri so navajali 24, drugi so navajali 150 evrov je v tem primeru en velik cinizem, ko se v drugih primerih pogajamo, da se bo neka upokojenska penzija zvišala za evro, dva, pa je to velik problem. V tem primeru pa vsem nalagamo, ki imajo vozila že od prej, ne govorimo samo o novih, neko novo dajatev, ki ni minimalna. Vsako vozilo, ki je zdaj v uporabi in je staro več kot štiri leta, pomeni, da mora vsako leto ponovno na tehnični pregled. To pa pomeni, da mora nekdo to vozilo vsaj prvič peljati z nekim drugim vozilom, ker ko bomo ta zakon sprejeli, ne bo smelo več na cesto. In če to za vas ni dodaten strošek za davkoplačevalce, potem res ne vem, kdo je hodil v šolo in se učil matematiko. Tega zakona absolutno ni mogoče podpreti, ker prinaša ogromne stroške, če primerjamo s pokojninami, plačami in tako naprej. Zavajamo in v bistvu gremo proti ljudem, ki so zavestno kupovali neke naprave, konkretno vozila oziroma kolesa s pomožnim motorjem ravno zaradi tega, ker ni potreben tehnični pregled, da ni potrebna registracija in tako naprej. Zakona ne bom podprl.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Tukaj je vedno bila stvar nekih debat. Ali je to prepoceni ali ni? Ampak menim, da gre tukaj absolutno za eno zakonsko anomalijo in jo bom tudi poskušal povedati na kratko. Tisti, ki živimo na Obali, se soočamo s tem problemom že kar nekaj časa. Tukaj naj povem, da niso bili pobudniki spremembe samo NSi in gospod Siročič iz Kopra, ampak smo tudi imeli mi primorski poslanci nek delež, da smo pritiskali na to, da se spremeni ta zakon. Gre pa enostavno za to, da je ta zakon imel to anomalijo, da ti motorji, ki so deklarirani 25 kilometrov, dejansko nikoli vsaj v rokah mladih niso bili 25 kilometrov oziroma 50 omejeni, kolikor hočete. Dejstvo je bilo in to vsi na Obali vedo, da so se tam vsi, vsa mladina, vsa mularija, kakorkoli jo imenujemo, vozila po dva, po trije na motorju, brez čelad in sigurno ne 25 kilometrov na uro. To vam jaz garantiram, ker jih poznam, ker sem jih videl. Važno pa je, da se ta praznina zapolni na ta način, da se bo tehnično pregledalo in registriralo in v končni fazi tudi plačalo, se pravi, zavarovalnino, ker se ve, da so s temi motorji tudi počeli razna kazniva dejanja, ki so bolj na obrobju, od mamilašev do kriminalcev [[…]]Tako zrelativizirati stvari ne gre. Mora se uzakoniti in se bo točno vedelo, kakšna so pravila igre in kako se na teh zadevah streže. Z motorji se kar tako voziti danes ob tej gostoti prometa, ki je pri nas, je brezpredmetno govoriti, tako da podpiram ta zakon in bom glasoval za.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Franc Breznik.
Hvala, spoštovane kolegice in kolegi, da so tukaj kamere in da poslušajo to žalitev zdravorazumske pameti. Sedaj pa poglejte. Že zadnjič smo ugotavljali, da večinoma sploh ne razumete, niste imeli izgleda normalne socializacije, kaj je moped, kaj je kolo s pomožnim motorjem in kaj je motorno kolo. Nadaljevanje. 25 kilometrov na uro, nevarnost. Nekoč ko sem bil mladinec, ko sem treniral atletiko, na 100 metrov sem dosegel 11,2 in je moja hitrost znašala nekje na 60. metru, kjer vsi šprinterji dosegajo približno 37 kilometrov na uro. Pes leti 50 kilometrov na uro. Pes leti približno 50 do 60 kilometrov na uro, kolesarji v šprintu dosegajo 70 kilometrov na uro. Ali bodo vsi ti sedaj šli na tehnični pregled? Ljudje naj slišijo eno zgodbo, ker vam ne gre za varnost. Če bi vam šlo za varnost, bi v tem mandatu popravljali slovenske ceste, gradili avtoceste s pospešenim tempom. Vam gre za to, da vaše nalepke vaših predhodnikov, ki so tudi ustvarili vašo stranko, tako imenovane nalepke za tehnični pregled, dobijo svojo sestro in brata in to so pregledi tistih ljudi, ki so za 25 kilometrov na uro. Gre tudi za žalitev Tomosa, ker ravno Tomos je iskal svojo nišo, kolesa s pomožnim motorjem do 25. Vi glasujete, spoštovani kolega Ferluga in vsi ostali, proti Tomosu ker še živi v tej tržni niši. Vse ostalo je žal povozil čas. Torej to je žalitev zdravega razuma. Tu ne gre za nobeno varnost. Če je kdorkoli friziral svoj motor, bo to ugotavljala policija, ti pa bodo tako ali tako pri tehničnem pregledu zamenjali svoj izpuh, šli skozi tehnični pregled in potem ponovno zamenjali izpuh. Tako da ne boste uredili ničesar, razen da boste širili birokracijo, širili boste vse institucije, ki bodo dobile dodatni denar. In konec koncev je to, lahko rečemo, nalepke, drugi del. Seveda bom glasoval proti takšnemu zakonu. Najlepša hvala.
Tišina v dvorani prosim! Še en krog. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. Sedaj sem pa takšne bedarije slišal, da že dolgo ne. To, da se uvajajo neke nalepke, to je predlagala Nova Slovenija, pa smo zavrnili. Smo rekli, da mi smo za obstoječe registracije. In lepo vas prosim, kolega, niste bil tukaj. Pa to je Nova Slovenija predlagala. Mi predlagamo, da se takšna vozila registrirajo, če se zgodi prometna nesreča, da vemo, kdo jo je povzročil, če vidimo registracijo oziroma tudi če ne, da vemo, kdo je lastnik tega vozila. Vi pa ne veste tega. Govorite, 20 tisoč, 30 tisoč [[...]]Sploh ne vemo koliko jih je, ker niso registrirani. Mi to sedaj urejamo. In vi ste bili za to, da se to ureja, dokler je bilo tam predlog Poslanske skupine NSi, ker je tisti predlog isti, razen tega da je ta v dveh zakonih, sedaj ste pa kar naenkrat prosim. Lepo vas prosim! Govorimo o isti stvari, o kateri smo že, in priznajmo si, da smo vsi za to, da se to uredi. Glasoval bom seveda za.
Jaz bom, preden nadaljujemo in bom dal besedo naprej, naslednjič prosil vodje poslanskih skupin, da prijavijo več časa za razpravo, ker je očitno bilo premalo časa za razpravo, zaradi tega je treba ta del, ki je sedaj namenjen obrazložitvi glasu, uporabljati za razpravo. Prosil bi vas, da se sedaj omejimo znotraj tega od sedaj naprej, ker ne morem za nazaj popravljati zadeve in vem, da so šli časi zadeve čez. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, poudarjam, v lastnem imenu, gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Jaz upam, da bom imel enake možnosti, kot so jih imeli vsi moji predhodniki, ki so obrazlagali glas v svojem imenu. Mislim, da živimo v demokratični družbi in je potem treba neke standarde tudi v Državnem zboru, domu demokracije, upoštevati. Najprej bi rad razčistil eno zadevo. Ne morem enostavno verjetno in moram reči, da si ne znam obrazložiti, da si nekdo uzurpira neko svojo zgodbo na način, da mlade ljudi v naši državi poimenuje mularija. To je neverjetno, kar si je nekdo izmed poslank in poslancev SMC dovolil. Dejal je, mularija je tista, ki dela ne vem kaj vse slabega v tej naši družbi in ki so ne vem kdo in kaj in ki jih je treba loviti s 25 kilometrov hitrosti in tako dalje. Poglejte, jaz mislim, da je to neokusno, nedopustno iz naslednjih razlogov. Prav mladi ljudje v tej naši družbi so tisti, in veliko jih je, ki si ne morejo privoščiti dragega avtomobila in so še kako veseli, da se lahko peljejo z motorjem, ki ni motor, je pač vozilo, ki ga ne moreš imenovati motor, ki ima dovoljeno hitrost 25 kilometrov na uro, ker vemo, kakšna je razlika med motorjem in kolesom s pomožnim motorjem – je velikanska razlika, in to ni motor. Jaz mislim, da ta zakon, ki ga podpirate, gre na roko izključno in samo birokratom. Točno tako, birokratom. Tistim, ki skozi ta zakon poskušate zagotavljati, da bodo prejemali svojo plačo brez tega, da so karkoli [[izklop mikrofona]]
Čas je minil. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Kljub temu da kolega Breznik priporoča, da registriramo še tiste hitre šprinterje in kolesarje, ki gredo po klancu več kot 70. Skratka, kolegi, sedaj vsi govorite o motorjih. O kakšnih motorjih govorite? Motorna kolesa so to. To je bistvena razlika. Motor je lahko električen [[…]]
Prosim, samo eden ima besedo v Državnem zboru.
Glasoval bom za ta zakon iz čisto praktičnega razloga. Če se na cesti v vas peš ali v vaše osebno vozilo zaleti nekdo s tem vozilom, ki je do sedaj bilo brez kategorije in brez registracije in z neznanim lastnikom in ta storilec pobegne, potem vi to škodo nosite sami. Jaz pa je ne želim nositi sam, ampak želim, da jo nosi tisti, ki jo je povzročil. In edini korak, da bomo vedeli, kdo je lastnik, je, da se to vozilo registrira. In to je to, evidenca, registracija. Glasoval bom za.
Očitno je še en krog. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Nisem se mislil oglasiti, ampak se dobesedno moram. Samo dva citata bom še enkrat prebral iz naše obrazložitve. Če ima stvar električni motor in pedala, je kolo z motorjem, če ima samo električni motor in nima pedal, je moped, če ima bencinski motor, pa je ne glede na to, ali ima pedala ali ne, tudi moped. Pa še eno vprašanje: kako kolo z električnim pomožnim motorjem s pedali zmanjša poškodbe glave v primerjavi s tistimi, ki pedal nima ima pa popolnoma iste tehnične zmogljivosti? To sta dve cvetki iz tega zakona. Priznam da je danes eden najbolj mučnih dni, od kar sem v parlamentu, ker toliko neke bedastoče pa toliko norčevanja iz tega, kar naj bi bila naša služba, težko prenašam. Gospod predsedujoči, razlage je bilo čisto dovolj, in to na odboru in tukaj, lahko bi naprej peljali predlog Nove Slovenije in bi prišparali na času, na štromu in še na čem. Tudi strokovci morajo v ozadju te naše neumnosti pokrivati. Če se tako izrazim. In čudi me v bistvu, imamo dve izkušeni stranki vseeno tukaj v tej koaliciji, zakaj SD in Desus verjetno niste natančno tega brali, ker to, kar smo dobili, to je skropucalo, ki je skregano z vsakdanjim življenjem, z realnostjo in s politiko v tistem nekem kvalitetnem smislu. Jaz bom glasoval proti. Dajmo biti pametni, dajmo zavrniti ta zakon, vrnimo to nazaj in napišimo nekaj normalnega. Kot sem že rekel v razpravi, jaz bi želel, da je ta zakon, pa ne bomo uporabil besede mularija, ampak vsakemu mlademu navihancu, ki bi rad to malo friziral, jasen. Da se mu tam pokaže pa prebere in je napisano v takšnem jeziku, da ve, moj materni jezik je hrvaščina, za kako "međunožno guralo" gre in zakaj je nevarno, da ga uporablja na takšen in takšen način in ne na drugačen. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jernej Vrtovec.
Mi smo mojstri, kako v tej državi stvari zakomplicirati. V preteklosti se je že večkrat zgodilo, in ta trenutek se ravno to dogaja, če bomo sprejeli ta zakon. V Novi Sloveniji smo s prvotno obliko spremembe zakonodaje s tega področja predlagali v bistvu samo identifikacijsko tablico, da bi se natančno vedelo, koliko teh motorjev je. Tablico v primeru kraje, poškodbe in plačevalec zavarovanja za odškodnine in tako dalje, se pravi ureditev razmer. Ampak ker je ta predlog prišel z napačne strani, se je že takrat, nekaj mesecev nazaj nakazala rešitev, v narekovajih, ki jo ponuja Stranka modernega centra, in sicer da identifikacijska tablica ne bo dovolj, ampak bomo šli v registracijo teh vozil. In to danes sprejemamo. Tako da vsi mladostniki, pa ne samo mladostniki, tudi tisti starejši s podeželja in iz mest bodo od zdaj naprej, če ta zakon sprejmemo, ta amandma, morali svoje mopede – kajti spremeni se definicija – voziti na tehnične preglede. Tisti stari – 70 plus letnik, in tisti stari – 12 plus letnik. Vsi. In kaj to pomeni? Dodatne stroške. In tukaj je razlika med Novo Slovenijo in SMC. Vi ste za dodatne obremenitve, kot kaže, mi pa samo za ureditev razmer na tem področju in za varnost. Zaradi tega bom jaz glasovala proti temu, da zakompliciramo življenje kup ljudem na podeželju in v mestih ter dodatno obremenimo z administrativnimi ovirami in težavami, da bodo svoje mopede vozili v mesta na registracije.
Še en krog? Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Tudi sama se nisem mislila oglasiti, vendar že v poslanski skupini sem jasno povedala, da tega zakona ne bom podprla. Zakaj ga ne bom podprla? Prihajam z odročnih krajev in poznam problematiko starejših ljudi, ki bi imeli pot do registracije vozila skoraj več kot 30 kilometrov, kar se mi zdi povsem nesprejemljivo. Prav tako bi to povečalo stroške. Moramo se zavedati, da so starejši ljudje že tako na minimalnih dohodkih, to jim je nekako olajša življenje, prehod med enim sosedom in drugim, in vsekakor se mi zdi najbolj smiselno to, da ostane zadeva takšna, kot je. Res pa je, da evidence vseh teh koles z motorjem enostavno nimamo. Vsekakor bom glasovala proti temu zakonu.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa. Oglasil sem se zato, ker bom potem, ko bom to povedal, sigurno dosti lažje spal. V tem državnem zboru sprejemamo pomembne zakone, manj pomembne zakone in včasih, jaz iskreno priznam, kakšen zakon gre mimo mene, pa se sploh ne zavedam in ga pritisnem. Ta zakon je bil takšen zakon, da je šel mimo mene, dal sem svoj podpis za zakon. In bolj kot študiram in bolj kot razmišljam, bolj mislim, da je zakon res bedast. In ne rabim, ne, ne, ne. Ne rabim nobenega aplavza, ker me poznate, da sem vedno brez dlake na jeziku. Treba je urediti nekatere zadeve zaradi varnosti. Pa ni treba zdaj govoriti, da eni s podeželja, pa mladi, pa stari, pa tako naprej, motorje imajo vsi. Eni so kupili 25 kubikov, zato da jih ni treba registrirati. Zelo preprosto. Jaz, Igor, ne zameriti, jaz bom glasoval proti. Bom pa pri naslednjem zakonu absolutno sodeloval in bom tudi živel s tem, da sem dal podpis pod zakon in danes glasoval proti. Ampak po vsej tej debati in tudi po nekem mailu, ki sem jih dobil, pa tudi s Primorske, ko so mi tudi primorski gospodje in gospe rekli, kaj delamo, bom danes glasoval proti in bom malo lažje spal. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 32, proti pa 23. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2016. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jernej Vrtovec.
Spreminja se dejansko definicija. Ker se spreminja ta prvi člen, bodo morali vsi od zdaj naprej te motorje, mopede voziti na tako imenovane tehnične preglede. S tem se pojavljajo novi stroški, novo breme za davkoplačevalce, nepotrebno breme, namesto da bi imeli, kar mi predlagamo z amandmajem, le identifikacijske tablice. In tukaj se poraja ključno vprašanje, zakaj po nepotrebnem obremenjevati ljudi. Ključna je varnost in zagotavljanje varnosti, kajti v preteklosti so se zgodile nesreče zaradi tovrstne porabe. Identifikacijske tablice so dovolj, ne pa tehnični pregledi.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V Slovenski demokratski stranki bomo amandmaje Nove Slovenije podprli. Podprli jih bomo zaradi tega, ker dejansko ni treba kolesa s pomožnim motorjem, ker je predlog pripravljen v tem stilu, da jih ni treba voziti na tehnični pregled in ni potrebna registracija. Ureja se pa evidenca teh koles s pomožnim motorjem, kajti v tem momentu samo ocenjujemo, koliko teh vozil je ta moment v Sloveniji. S tem se ureja evidenca, dejansko ustvarjajo se podatki tudi za nadaljnje odločitve v urejanju tega segmenta koles s pomožnim motorjem. Ta amandma bomo v poslanski skupini podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra tega amandmaja ne bomo podprli, in to v prvi vrsti zato, ker ne bo prinesel teh rešitev, ki jih pravkar navajate [[..]]Obveznost registracije je namreč določena v Zakonu o motornih vozilih in ne v tem. In ta je bil pravkar sprejet. To, kar govorite, je spet netočno. Meni je žal, da nekateri spoznavate, da je ta zakon bedast. Jaz nimam s tem nobene težave, ker so ga pripravljali in oblikovali itak strokovnjaki na Ministrstvu za infrastrukturo. Da je zakon dober, meni Javna agencija za varnost v prometu, meni Državni svet, zato so mi takšne, bom rekel zdajle čez palec, ocene nenavadne. Jaz mislim, da se ne moremo iti tukaj nekih igric in se upogibati določenim debatam, ampak da moramo pač sprejeti tisto, kar mislimo, da je najbolje. Če nekateri mislite, da je ureditev tega področja nepotrebna in da je zaradi tega, ker nekdo pravi, da bo neka mamca težko šla do tehničnega pregleda, da se bodo zaradi tega lahko še naprej vozili ljudje brez čelad, z neregistriranimi vozili, da je to tako velika žrtev, potem tudi prav. Ampak jaz sem vam že na sami seji obrazložil, in s tem se je ministrstvo tudi strinjalo, da bo za takšne primere proučilo, če bo potreba za to, možnost oprave tehničnega pregleda na terenu. Podatek Ministrstva za infrastrukturo je, da se na terenu opravi 90 tisoč pregledov traktorjev. Verjamem, da ne bo nobena težava pregledati še kakšno takšno vozilo. Danes ne govorimo o 18 evrih. Kolega Tonin je prej povedal, da ga je spodbudil tudi gospod Slavko Ivančič, ki se je poškodoval, ampak je bil brez čelade. A ni to paradoksalno? Zdaj se kregamo glede tega, ali naj čelade ljudje nosijo ali ne. Jaz mislim, da je prav in da je v korist državljanov, da imajo registrirana vozila in da nosijo tudi čelade, kar vse je predlagano v tem zakonu. Zakon bomo zato tudi podprli. Hvala.
Sprašujem, če je še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine. Ne. Potem prosim, da se prijavite za obrazložitev v lastnem imenu, ker sem videl interes. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Jaz bom podprl amandma Nove Slovenije, ki črta prvi člen. V prvem členu je ta nedorečena dikcija, ki jo je kolega Trček prebral. Če črtamo prvi člen, ostanemo še vedno pri kolesih s pomožnim motorjem in ni potrebna registracija, ker se ne uvrstijo v razred mopedov, kar pomeni, da tudi po zakonu o motornih vozilih ne padejo v ta rang. Zato je zelo pomembno, če v tem zakonu črtamo ta prvi člen in s tem vseeno razbremenimo vsa ta kolesa s pomožnim motorjem tehničnega pregleda. V primeru, da ta amandma ni sprejet, pa se dejansko zgodi to, da se vsa ta vozila, o katerih je prej kolega Trček predstavil dikcijo, ki je v tej zakonodaji, ki je niti Zakonodajnopravna služba ne razume, pa tudi ministrstvo je ni znalo na odboru obrazložiti, bo pa pomenilo, da bomo vsa ta vozila premaknili v rang mopedov, kar je očitno neka želja, in s tem tudi dodatno zagotovili tehničnim službam in tehničnim pregledom dodaten zaslužek, dodatno delo, državljanom pa enormne stroške glede na izplen, ki ga vi pričakujete.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Franc Breznik.
Poglejte še enkrat, skregano je vse z zdravorazumsko pametjo. Če nam gre za varnost 25 km/h. 25 km/h je nekaj drugega kot 45 km/h. Vozilo, ki ima približno 40 kg teže, dosega 25 km/h, inženirji navadno izračunamo gibalno količino. To vpliva tudi na prometno nesrečo in na poškodbe. Sedaj pa si poglejte, spoštovani kolega, 25 kilometrov na uro dosega vsak kolesar brez kakršnekoli fizične pripravljenosti. Ali bodo tudi kolesa po tej vaši poti morala biti registrirana in opravljati tehnične preglede? Kot sem prej povedal, vsak, ki teče v službo, ko zamuja, lahko leti, tisti, ki je bolj pripravljen, več kot 25 kilometrov na uro. Ali bomo ljudje tudi nevarnost? Imam 90 kilogramov, letim približno 28 kilometrov na uro, ne več toliko, ker mi je padla kondicija. Ali bom moral iti na tehnični pregled in ali zaradi tega, ker zamujam v državni zbor, moram iti na tehnični pregled? To je skregano z zdravorazumsko pametjo. In še nekaj, kar je pa najslabše za vsak sistem. Uvajate novo administrativno oviro pri težkih socialnih stiskah, kjer se ljudje ne vozijo z BMW 740 dizel, tako kot predsednik vlade, potem pa se kaže na kolesu drugi dan. Avto kupi za 150 tisoč evrov s 740, ne 730, potem pa se s s kolesom kaže. Ti ljudje iz okolij, kjer mi živimo, pač nimajo drugega kot kolo s pomožnim motorjem. Zaradi tega so si ga kupili. In vi uvajate novo birokratsko oviro. Tako kot predhodnica vaše stranke LDS, ko si je lepo zgodbo naredila s tako imenovanimi nalepkami za tehnične preglede. Pa še celo plačati si moral, da ti jo nalepijo. Zdaj vi to uvajate upokojencem, šolarjem, ki se prevažajo vsak dan v šolo, ali pa študentom. To je vaša skrb, birokratske ovire, skregano z vsakršno zdravorazumsko pametjo. Vsak kolesar, vsak pes dosega več kot 25 kilometrov na uro. In izenačujete kolesa z motorjem skupaj z mopedi, kar pa je do proizvajalcev, do tistih, ki so si kupili, da bo stabilno pravno okolje, so si kupili v tisti dobri veri, da ne bodo potrebovali čelad in ne bodo rabili teh [[izklop mikrofona]]
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Bojan Podkrajšek.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi, tudi sam bom podprl ta amandma Nove Slovenije, da preprečimo dodatne stroške našim državljanom in državljankam, kajti zakon je šolski primer, na Odboru za infrastrukturo smo ga imenovali, da je to Zorčičev zakon, in to drži, ki pripada stranki SMC. Jaz pa bi tukaj še dodal, da je to šolski primer lobija. To je lobistični zakon, in to je šolski primer, kako delajo lobiji v Republiki Sloveniji. S tem ko ste stisnili tipko za in ko ne boste podprli amandmaja, pomagate lobiju, obremenite naše mlade in tudi starejše. Mladim so starši kupili te motorje, ker jih nimajo možnosti voziti z drugim vozilom. Starejši pa se vozijo na podeželju z enega dela na drugo delo. S tem zakonom posegamo močno v njihove denarnice, jih obremenjujemo, zato bom ta amandma podprl. Seveda zgrožen pa sem nad tem lobističnim zakonom. To je klasični primer, šolski primer lobija, kaj počenjamo v Sloveniji. Hvala.
Še kakšna obrazložitev? Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala, spoštovani predsednik. Jaz bom ta amandma Nove Slovenije podprl, ker sem popolnoma prepričan in se popolnoma moj pogled identificira z razpravo kolega Bojana Podkrajška. Resnično gre za čisti lobistični zakon lobistične skupine, ki neprestano maltretira to slovensko družbo, ki iz ozadja neprestano pobira denar davkoplačevalcev na način, ki ga potem določene stranke v tem parlamentu uzakonijo. Zato da je vse zakonito, da ni nobenih težav in da si lahko polnijo žepe tisti, ki so te stranke v parlament pripeljali in jih tukaj postavili. Neverjetno je. V svojih razpravah neprestano opozarjam slovensko ljudstvo, slovenske davkoplačevalce, volivke in volivce, da morajo enkrat presekati s to združbo, ki ji ne morem drugače reči, pa mi je zelo žal, da moram reči, ki poslušajo lobiste in njihove interese spravljajo skozi zakonodajo v življenje. To je skrajno neodgovorno, skrajno nedopustno in proti vsaki logiki zdravega razuma, tako kot je povedal moj kolega Breznik. To, kar danes sprejemamo, je prestopilo resnično vse meje dobrega okusa. In če to v SMC, v stranki, ki govori o nekih takih in drugačnih temeljih, ki bi morali veljati v družbi, o morali, etiki in tako dalje, ne razumete tega, da vas lobisti silijo v to, da jim polnite žepe, da ne razumete tega, jaz ne vem, kako boste opravičili pred svojim slovenskim ljudstvom glas, ki ste ga dobili od tega slovenskega ljudstva. Ne vem, kako boste to opravičili. Enako velja za Desus in tiste poslanke in poslance, ki so podprli prejšnjo rešitev. Upam, da bodo tokrat glasovali drugače.
Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 32. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 38. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 20. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu po skrajšanem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 6. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 21. 9. 2016. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev k 3. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima mag. Alenka Bratušek.
Osnovni zakon je bil pripravljen z namenom, da se poveča transparentnost upravljanja z državnim premoženjem in da Državni zbor tako kot Vlada dobi pravico, da predlaga zamenjavo nadzornega sveta v skladu s pogoji, ki so navedeni v zakonu. Koalicija se je odločila, da transparentnost ni pomembna, zato je v drugem branju vse to pometala iz zakona, odločila pa se je, da je prav, da Državni zbor ima pravico predlagati zamenjavo nadzornega sveta. Ste se pa v drugem branju kolegi iz koalicije obregnili ob to, da postopek ni urejen. Danes imate na mizi, zdaj bomo glasovali o tem, amandma, ki natančno ureja postopek. Tako da argumentov za zavrnitev sedaj nimate. Mi bomo ta amandma podprli. S tem amandmajem bi lahko kolikor se da, minimalno sicer, rešili koalicijski predlog sprememb zakona o Slovenskem državnem holdingu.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlagani amandma podprli. Prepričani smo, da glede na to da Državni zbor imenuje člane nadzornega sveta, da lahko tudi predlaga njegovo razrešitev. Odgovornost je še vedno na Vladi Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije je odgovorna za upravljanje z državnim premoženjem. Moramo pa poudariti tukaj, da pri današnji razpravi je bil pa višek, kar si je privoščila državna sekretarka z Ministrstva za finance, ki je celotni Državni zbor, celotno javnost zavajala s tem, da obstaja mnenje OECD in Evropske komisije, da je takšen predlog amandmaja v neskladju s smernicami OECD oziroma Evropske komisije. Radi pa bi poudarili v Slovenski demokratski stranki, če ta amandma ne bo izglasovan, kot je že napovedala koalicija v razpravi, bomo glasovali tudi proti spremembi zakona, kajti na koncu, če ta amandma ne bo izglasovan, bo nastal zmazek zakona, za katerega je odgovorna koalicija Stranke modernega centra, Desusa in Socialnih demokratov.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 37. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Ker amandma, ki smo ga predlagali, ni bil sprejet, bomo v naši poslanski skupini glasovali proti zakonu. Želim pa povedati, da je pred vami v tem trenutku predlog, če temu sploh še lahko rečemo predlog zakona, ki ga je oblikovala koalicija. Naši nameni ob vložitvi zakona so bili, da se končno v teh dveh letih začne z državnim premoženjem upravljati tako, kot je treba. Govorimo o 12 milijardah državnega premoženja. Na žalost koalicija eno govori in drugo dela. Podjetja prodajate poštnim nabiralnikom, za katere sploh ne veste, kdo so lastniki. Danes ste na plano privlekli zakon o preprečevanju pranja denarja. Mi smo želeli samo zagotoviti, da vemo, kdo naša podjetja kupuje. Vi zdaj želite očitno iz vseh kupcev narediti kriminalce, ker želite preveriti, ali kupujejo podjetja z opranim oziroma neopranim denarjem. Odgovornost za vse, kar se z državnim premoženjem dogaja, je na koaliciji, ampak škoda, da ne spregledate, da ni vse tako, kot bi moralo biti. Mi je žal, mi bomo še naprej opozarjali in se tudi dogovorili, če ne bomo še enkrat vložili istega predloga, ki ste ga že imeli na mizi.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti pa jih je bilo 64. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 64.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o dimnikarskih storitvah v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2016. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 7. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 5, proti pa je bilo 47. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 7. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 33. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 36. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, trije pa so bili proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o ustanovitvi in nalogah delovnih teles Državnega zbora. Ker k predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o predlogu odloka. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O ENOTNEM SODIŠČU ZA PATENTE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za pravosodje gospe Tini Brecelj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Pred vami je Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma o enotnem patentnem sodišču, ki ga je 25 držav, vključno s Slovenijo podpisalo že leta 2013. Število ratifikacij pa pospešeno raste. Čisto zadnja je Nizozemska. Ko predstavljam prednosti sporazuma, naj najprej povem, da je trenutna ureditev na patentnem področju z vidika enotnega evropskega trga izjemno razdrobljena, kar podjetjem izjemno viša stroške, hkrati pa povzroča pravno nepredvidljivost. Če podam konkreten primer. Po sedanjem sistemu lahko podjetje pravice evropskega patenta, ki postane nacionalen patent, uveljavlja pred pristojnimi sodišču v vsaki državi posebej. V eni na primer teče spor o kršitvi patenta, v drugi državi pred drugim sodiščem pa spor o veljavnosti patenta, pri čemer imajo lahko sodišča o istem sporu povsem nasprotujoče si odločitve. Vse to podjetju izjemno viša stroške in ne omogoča prav nobene pravne varnosti ali predvidljivosti. Poleg odprave navedenega sporazum prinaša sledeče pomembne prednosti. Obseg patentne zaščite se bo raztezal na območje držav, ki bodo sporazum ratificirale. Če Slovenija sporazuma ne ratificira, bo moral tisti, ki bo želel pridobiti veljavnost evropskega patenta v Sloveniji, pri nas validirati evropski patent. Ker to izjemno zviša stroške, je zelo verjetno, da glede na majhnost trga tega podjetja ne bodo storila. Če Slovenija ne pristopi k sporazumu, bo kršitelj iz Slovenije lahko tožen pred nacionalnim sodiščem, če bo do kršitve prišlo v Sloveniji, in hkrati tudi pred enotnim patentnim sodiščem. Torej pred obema hkrati, kar brez dvoma pomeni zelo visoke stroške in oteženo logistiko pravdanja. Prav tako bi Slovenija v primeru ratifikacije, kar je izjemno pomembno, lahko vzpostavila lokalno enoto sodišča, kar bi pomenilo možnost, da v sporu vedno odloča tudi slovenski sodnik, in možnost uporabe slovenskega jezika in s tem bistveno znižanje stroškov. Če Slovenija ne bo ratificirala sporazuma, nima možnosti soustvarjati sistema in vplivati na njegovo približevanje potrebam malih in srednje velikih podjetij ter Slovenija tudi izgubi možnost imenovanja svojih kandidatov v odbore sodišča: upravni odbor, proračunski odbor, svetovalni odbor. Prav tako če ne ratificiramo, ne moremo ustanoviti lokalne enote. Kljub kasnejši priključitvi pa se ne bi izognili plačilu stroškov ustanovitve, saj se bodo ti sorazmerno razdelili med države, ki bodo pristopile kasneje. Slovenija tudi izgubi del pristojbin, ki jih vplačajo tudi slovenski prijavitelji enotnega patenta in se po delitvenem ključu vrnejo državam, ki so sporazum ratificirale. Če ne ratificiramo, tudi ne bomo mogli koristiti vzpostavljenega programa izobraževanj za pridobitev licence za zastopnike in izobraževanj za sodnike. Torej pomembno pod črto, z uvedbo evropskega patenta z enotnim učinkom bo vzpostavljeno enotno patentno varstvo, znižani bodo stroški pridobitve in vzdrževanja patenta, prijavitelji pa bodo hitreje, ceneje in enostavneje pridobili patentno varstvo v sodelujočih državah članicah. Za sprejetje odločitve glede ratifikacije je po našem mnenju ključno tudi dejstvo, da je slovensko gospodarstvo pretežno izvozno naravnano, pri čemer 75 % podjetij izvaža primarno v države, kjer je že ob obstoječi ureditvi največ validacije evropskih patentov, tako se je ta del slovenskega gospodarstva že sedaj primoran prilagajati razmeram na tujih trgih. Če na ta voz ne stopimo – število ratifikacij hitro narašča – obstaja velika verjetnost, da bodo visoko inovativna podjetja, na katerih slovensko gospodarstvo temelji, svoje poslovanje prenesla v druge države. Vsi ti in še številni razlogi botrujejo odločitvi oziroma našemu predlogu, da Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma o enotnem sodišču za patente podprete. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko, kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marinka Levičar.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini DeSUS bomo o Predlogu zakona o ratifikaciji glasovali po svoji lastni presoji. Zavedamo se nekaterih prednosti, ki jih prinaša sporazum, a imamo glede njegovih daljnoročnih učinkov tudi nekaj tehtnih pomislekov. Ratifikacija nam bi odprla tudi možnost, da bi Slovenija vzpostavila lokalno enoto sodišča, to bi omogočalo, da v sporu vedno odloča tudi slovenski sodnik ter uporabo slovenskega jezika. Že na junijski seji pa so bili izraženi očitki, da s predstavniki slovenskega gospodarstva ni bilo ustrezne in transparente razprave in ocene tveganja novega sistema za slovensko gospodarstvo. Žal se od takrat do sedaj ni nič zgodilo. Relevantne ocene tega tveganja še vedno nimamo, zato našo skrb vzbuja predvsem možnost daljnosežnega, nepovratnega in negativnega učinka ratifikacije tega sporazuma na slovensko gospodarstvo. Obstaja možnost, da bi se povečalo število veljavnih patentov v Sloveniji, od katerih bodo imela koristi predvsem velika tuja podjetja. Visoki pravdni stroški bi lahko povzročili, da bi slovenska podjetja že ob manjših pritiskih, da bodo tožena, popustila in se z določenimi inovativnimi izdelki umaknila s trga. Z vstopom v novi enotni patentni sistem bodo slovenska podjetja morala tekmovati v bistveno zahtevnejšem patentnem okolju kot sedaj. Tekmovanje pod enotnimi patentnimi pravili bo bistveno ugodnejše za velika podjetja, ki si lahko privoščijo višje stroške za patentiranje in pravdanje. Zato nas večina iz naše poslanske skupine meni, da je bolj modro, če z ratifikacijo ne hitimo in počakamo, da sistem deluje nekaj let, da vidimo, kakšen učinek ima za primerljiva gospodarstva. Zaradi navedenega bomo v naši poslanski skupini o ratifikaciji glasovali vsak po svoji presoji. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma o enotnem sodišču za patente je bil na dnevnem redu že na junijski seji. Ena glavnih sestavin sporazuma je enotno patentno sodišče z glavnimi enotami v Parizu, Londonu in Münchnu, ki bo imelo izključno pristojnost v postopkih izpodbijanja veljavnosti in kršenja unitarnih patentov. To predstavlja bistveno spremembo od sedaj veljavne ureditve, saj bodo slovenska podjetja zaradi domnevnih kršitev v Sloveniji tožena v tujini in ne več pred slovenskimi sodišči. Še več. Enotno patentno sodišče bo pridobilo pristojnost tudi za vse že podeljene in za vse bodoče podeljene evropske patente, ki veljajo v Sloveniji. Stroški pravdanja v tujini bodo za naša podjetja zelo visoki. V neenakopravnem položaju se bodo tako znašla vsa mala podjetja, ki ne bodo mogla tekmovati s tujimi multinacionalkami. Pomenljivo je, da bodo enote sodišča locirane v treh najbolj razvitih državah EU, ki si lastijo največ patentov. Sporazum, na katerega v Sloveniji nikoli ne bi smeli pristati, je mehanizem, s katerim jedro svetovnega gospodarstva krepi svoj položaj in izkoriščevalske odnose nasproti periferije. Posledica tega je odtekanje bogastva s periferije v centre svetovnega gospodarstva in večanje premoženjskih in socialnih razlik med obema. Ta sporazum na račun povečanja kapitalskih dobičkov tujih korporacij spreminja naše gospodarstvo v njihovega nepomembnega podizvajalca, državljane pa v ceneno delovni silo. Nerazumno je, da je naša vlada na to prostovoljno pristala. Razumno pa je, da je to storila potiho in da o tem pri nas nikoli ni bilo nobene javne razprave – niti znotraj stroke niti znotraj politike niti znotraj gospodarstva. Ravno zaradi tega je bila točka z dnevnega reda junijske seje tudi umaknjena. Od umika točke pa do danes se ni spremenilo popolnoma nič. Nobene obljubljene javne razprave, nobene nove utemeljitve, nobene nove obrazložitve, nič, popolnoma nič. V Združeni levici smo zato tudi tokrat predlagali umik točke z dnevnega reda, a koalicija predloga ni podprla in še naprej vztraja pri sprejemanju škodljivih sporazumov. V Združeni levici smo prepričani, da ta predlog danes sploh ne bi smel biti na dnevnem redu kaj šele, da bi ga koalicija sprejemala. Glasovali bomo seveda proti.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Branislav Rajić.
Spoštovani gospod predsednik, dober večer vsem! S Predlogom zakona o ratifikaciji sporazuma o enotnem patentnem sodišču prehajamo v zaključno fazo dolgoletnega procesa oblikovanja enotnega evropskega sistema patentne zaščite. Svet Evropske unije je namreč 10. marca 2011 na pobudo dvanajstih držav članic, vključno z Republiko Slovenijo, sprejel Sklep o odobritvi okrepljenega sodelovanja na področju uvedbe enotnega patentnega varstva. Od tej točke naprej je bila Republika Slovenija tesno vpeta v nastajanje sistema, po katerem bo mogoče pridobiti evropski patent z enotnim učinkom v vseh članicah okrepljenega sodelovanja. Do uveljavitve sporazuma manjkata samo še dve ratifikaciji. Prav te dni je zaokrožil poziv Belgije in Švedske podpisnicam sporazuma, da čim prej opravijo ratifikacijo ter s tem omogočijo polno delovanje enotnega evropskega sistema patentne zaščite. Danes torej odločamo o ratifikaciji sporazuma, ki je nastal tudi na našo pobudo in transparentno s številnimi razpravami na ravni delovnih teles Državnega zbora kot tudi v okviru strokovne in zainteresirane javnosti. Končno stališče Republike Slovenije do osnutka sporazuma o enotnem sodišču za patente in osnutka statuta tega sodišča sta v začetku leta 2013 podprla Odbor za gospodarstvo ter Odbor za zadeve Evropske unije Državnega zbora. Republika Slovenija je tako že 19. februarja 1013 skupaj s 23. drugimi državami pristopila k podpisu sporazuma. Od leta 2012 so bila v organizaciji Ministrstva za pravosodje ter Ministrstva za gospodarski razvoj izvedena številna posvetovanja, izobraževanja in konference na to temo. Njihov namen je bil približati sistem uporabnikom, pridobiti mnenja ter realno oceniti morebitna tveganja. V sodelovanju z Gospodarsko zbornico Slovenije je tako na primer še 5. maja letos potekala konferenca z naslovom Evropski patent z enotnim učinkom, priložnost in izziv. Na njej je bila med drugim predstavljena tudi študija Ekonomske fakultete o vplivih evropskega patenta z enotnim učinkom na slovensko gospodarstvo. V Poslanki skupini Stranke modernega centra smo bili zato neprijetno presenečeni, da je v fazi druge obravnave Predloga zakona o ratifikaciji na Odboru za zunanjo politiko del zainteresirane javnosti izrazil močno nasprotovanje ratifikaciji sporazuma oziroma se je zavzel za njen odlog. V Stranki modernega centra smo izkazali svojo dovzetnost za položaj majhnih in srednjih podjetij, za katera naj bi bila po zatrjevanju zainteresiranih inštitucij tveganja ob takojšnji ratifikaciji prevelika, ter smo podprli umik točke z dnevnega reda julijske seje. Po dodatnih pojasnilih Vlade pa lahko zadržke in očitke glede škodljivosti hitre ratifikacije tega sporazuma označimo kot pavšalne, neutemeljene in v določeni meri ozko interesno spodbujane. Čimprejšnja ratifikacija sporazuma bo zagotovila pravno predvidljivost in bo koristila inovativnim, izvozno usmerjenim podjetjem, ki spoštujejo tujo intelektualno lastnino ter to zahtevajo tudi zase. Potrditev Predloga zakona o ratifikaciji sporazuma obenem omogoča, da smo tesno vpeti v oblikovanje dokončne podobe tega sistema, v katerega bomo brez dvoma vstopili, ter da v prehodnem obdobju od znotraj opozarjamo in skušamo minimizirati tveganja za manj inovativni del slovenskega gospodarstva. Za slednjega ter za del zainteresirane javnosti, kakršni so slovenski patentni zastopniki in drugi, bo takojšnja ratifikacija spodbuda, da se začne nemudoma prilagajati in se izogne kasnejšemu šoku ob vstopu v polno delujoč sistem. Koristi brez dvoma izhajajo tudi iz takojšnjega dostopa do izobraževalnih programov za sodnike in zastopnike ter preko finančne koristi iz vrnjenega deleža pristojbin, ki ga Republika Slovenija lahko prejema le po tem, ko ratificira sporazum. V Poslanski skupini Stranke modernega centra z vso odgovornostjo in skrbnost do različnih subjektov verjamemo v vizijo razvoja Republike Slovenije v smeri družbe, temelječe na znanju in inovacijah, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališča poslanskih skupin. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmaje na seji zbor ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti pa jih je bilo 11. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA POMORSKEGA ZAKONIKA IN POPRAVKA URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O DELOVNEM ČASU IN OBVEZNIH POČITKIH MOBILNIH DELAVCEV TER O ZAPISOVALNI OPREMI V CESTNIH PREVOZIH. Uradno prečiščeno besedilo in popravek uradnega prečiščenega besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in jo zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se Uradno prečiščeno besedilo Pomorskega zakonika Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakonika potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se Popravek uradnega prečiščenega besedila Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor Popravek uradnega prečiščenega besedila navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o kolektivnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravic v okviru rednega postopka. Ker je Vlada opozorila, da je po končani tretji obravnavi zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen, je Vlada kot predlagateljica predloga zakona pripravila uskladitveni amandma k 24., 48., 50, 68., 71. in 87. členu, ki ste ga prejeli na e-klop. Želi o uskladitvenem amandmaju besedo predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo? Ne. Želite besedo poslanke in poslanci? Tudi ne. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Da ne bo nejasnosti, v Poslanski skupini SDS ne bomo podprli tega zakona, je pa dejstvo, da je danes očitno dan, ko koalicija sprejema bedaste, pa na žalost tudi lobistične, predvsem pa nesistemske zakone. Ta zakon je tipičen primer lobističnega zakona. Ko sta se očitno dve kolektivni organizaciji pojavili pri poslancih ali pa na Vladi ali pa na pristojnem uradu in si izglasovali zakon. Ta zakon je nesistemski, ker iz sistemskega Zakona o avtorski in sorodnih pravicah vzame 6. poglavje in ga da v nov zakon. In kako to izgleda v našem slovenskem primeru? Tako imenovani ZASP ima 195 členov. Vi vzamete iz tega zakona 22 členov in jih razmnožite na 88. Potem pa pride Zakonodajno-pravna služba, ki skoraj k 80 členom poda svoje pripombe. Potem se predstavniki ministrstva in predstavniki koalicije zlažejo, da so amandmaji pripravljeni na predlog Zakonodajno-pravne službe. In Zakonodajno-pravna služba to ovrže v skoraj tretjini primerov. Ta zakon je slab, ker če bi bil sistemski zakon, bi to reševali v Zakonu o avtorskem in sorodnih pravicah, kajti Zakon o avtorski in sorodnih pravicah je potreben veliko sprememb. Ampak ne, vi ste šli samo v eno stvar, in to je upravljanje kolektivnih organizacij. Zato tega zakona ne podpira nihče razen poslancev koalicije, pristojnega urada in pristojnega ministrstva ter dveh kolektivnih organizacij. Še slabše je, ker vsi uporabniki pričakujejo spremembe Zakona o avtorski in sorodnih pravicah, ampak vi se tega ne dotikate. Že obstoječi zakon daje možnost uvedbe nadzora, uvedbe transparentnega delovanja, ampak ta sistem ni deloval. In sedaj tisti, ki so del problema, delajo nove rešitve. Ta zakon uvaja možnost kraje intelektualne lastnine, de facto, zapisano v členih. Ta zakon je v nasprotju z evropsko direktivo na tem področju. Ta zakon v nasprotju z direktivo Evropske unije onemogoča možnost ustanavljanja novih kolektivnih organizacij s strani tistih, ki so nezadovoljni z obstoječimi kolektivnimi organizacijami. Ampak koalicijski valjar se ne zanima za to. Njim je važno, da sprejmejo lobistične, a ne sistemske zakone. V poslanski skupini takšnim zakonom nasprotujemo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra gospa Anita Koleša.
Hvala lepa. Začela bom zadaj, in to pri tem, da je Zakon o avtorski in sorodnih pravicah potreben prenove. Dejstvo je, da je to res. Edini način, da pridemo do sodobnega zakona o avtorski in sorodnih pravicah, je, da smo sprejeli ta zakon o kolektivnem upravljanju, torej o upravljanju kolektivnih organizacij, kajti ta zakon je bil predpogoj za to, da lahko uredimo situacijo v kolektivnih organizacijah, ki je dejansko zaskrbljujoča in takšna, da je pripeljala tudi do veliko nezadovoljstev s strani avtorjev, uporabnikov in tudi samih kolektivnih organizacij. Seveda ni res, da bi kolektivne organizacije kar vse po vrsti ali pa avtorji ne bili zadovoljni s to vsebino. Dejstvo je, da so bili nezadovoljni z marsičem v tej vsebini, ampak predvsem zaradi tega, ker zakon postavlja stvari na svoje mesto, ker zahteva urejene kolektivne organizacije na področju avtorske in sorodnih pravic. In to je tudi poglavitni namen tega zakona. Mislim, da vse tisto, kar ste slišali sedaj o neusklajenosti, je bilo v vseh treh obravnavah zakona dostikrat in argumentirano zavrženo, zato lahko z veseljem potrdim, da smo veliko obravnav imeli ne zgolj in samo s poslanci in s tisto zainteresirano javnostjo, ki je sodelovala na naših odborih in v Državnem zboru, ampak smo se zelo veliko pogovarjali tudi s strokovnjaki s področja intelektualne lastnine. Čeprav morda res sam zakon ni idealen – kateri pa je? – je pa odličen začetek nekega novega poglavja na področju avtorske in sorodnih pravic. Upam samo, da bo zakon kot tak začel dejansko veljati v praksi, da se bodo avtorji zavedali, kaj jim ta zakonodaja prinaša in da bodo čim prej pristopili k reorganizaciji kolektivnih organizacij, ki je nujno potrebna. Zadovoljna sem, da smo prispeli do te točke, ko lahko ta zakon sprejmemo in zato bomo seveda z veseljem vsi poslanci Stranke modernega centra sprejeli ta zakon. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev? Ne. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti pa 10. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Pregled predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 22. 9. 2016 je objavljen na e-klopi. Preden preidemo na glasovanje, vas obveščam, da sta predloga sklepa pod številkama 14 in 15 zaradi včerajšnjega imenovanja nove ministrice za finance ustrezno prilagojena. V skladu z 249.a členom Poslovnika Državnega zbora, sta namreč ustni poslanski vprašanji magistra Marka Pogačnika in Mihe Kordiša v delu, ki se nanašata na odgovor ministrice brez resorja, pristojne za razvoj strateške projekte in kohezijo, v funkciji ministrice za finance, z naslovom funkcije nove ministrice za finance postali brezpredmetni. V skladu s predlogom poslanca gospoda Tomaža Lisca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade doktorja Mira Cerarja na poslansko vprašanje gospoda Tomaža Lisca v zvezi s problematiko lubadarjev. Postopkovno mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Če sem jaz vas prav razumel, je moje vprašanje brezpredmetno. Ne? Potem je v redu.
Samo v tistem delu, ki se nanaša na prejšnjo ministrico za finance.
Okej. Hvala za obrazložitev.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. V poslanski skupini upamo, da se boste odzvali našemu klicu, da tudi z resno in konstruktivno debato v Državnem zboru spregovorimo o tem, kaj se dogaja v slovenskih gozdovih. Dejstvo je, da v slovenskih gozdovih s pomočjo gozdne predelovalne industrije vlada kaos. Minister za kmetijstvo se ukvarja s svojim strankarskim državnim podjetjem, za katerega je dobil s strani koalicije poroštvo 20 milijonov evrov, lesno predelovalni centri ne delujejo, slovenski gozd pa uničuje lubadar. Predsednik Vlade je sicer sam rekel, da ima vse pod kontrolo, ampak ta teden nove informacije s terena kažejo, da smo pred naravno katastrofo. Lubadar je že blizu gorenjskih gozdov in blizu Pohorja. Če ne bomo v Državnem zboru opravili temeljite razprave, tudi sklepe in morda spremembe zakonov, nam grozi konec slovenskih gozdov, tistih gozdov, na katere smo bili ponosni. Ko govorimo o 60-odstotni pokritosti Slovenije z gozdom, se ta številka vsak dan zmanjša za kakšen promil. Ali bomo dopustili, da slovenski gozd in s tem tudi gozdno-lesna industrija propadeta ali pa bomo o tem spregovorili in na koncu nekaj naredili za konec uničevanja slovenskih gozdov, ki ga ta majhna žival vsak dan čedalje bolj uničuje?
Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 45. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Franca Trčka bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi s predlagano spremembo dohodninske lestvice in problemom revščine. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 47. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jerneja Vrtovca bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje gospoda Jerneja Vrtovca v zvezi s ključnimi ukrepi v zdravstvu in gospodarstvu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jernej Vrtovec.
Predsednika Vlade sem spraševal, kakšen bo ta drugi polčas, se pravi drugi del mandata te vlade, kakšni bodo ukrepi na področju gospodarstva oziroma zakonodaje, ki bi pomenila še večji in še boljši gospodarski zagon, nova delovna mesta, dodatna delovna mesta ter končno kako bomo ukrepali, da zaustavimo to kritično padanje slovenskega zdravstvenega sistema. Jaz mislim, da je prav, da bi Državni zbor o tem razpravljal na eni izmed naslednjih sej, da opravimo eno resno razpravo o tem, kakšni naj bodo ti strukturni ukrepi, da bi se izboljšalo stanje v zdravstvu in v gospodarstvu, da se mladi ne bi več selili iz Slovenije. Naj omenim, da je v zadnjih dveh letih Slovenijo zapustilo kar 16 tisoč mladih, ki iščejo priložnost v tujini, kajti doma je ne dobijo. In ni prihodnosti v državi, ki jo mladi zapuščajo. Zaradi tega bi bil ta pogovor v Državnem zboru, ta razprava, kaj narediti, katere strukturne reforme sprejeti, katere predlagati tako s strani opozicije kot koalicije, zelo na mestu.
Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 45. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z oceno stanja na področju integritete, odgovornosti ter vladavine prava, ki se nanaša na integriteto sedanje vlade ter njenih ministrov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Relativno kratek bom. Ministru sem postavil poslansko vprašanje iz razloga, ker je predsednik Komisije za preprečevanje korupcije v svojem poročilu kot tudi na nastopu tukaj v Državnem zboru povedal nekaj ostrih stavkov, s katerimi se pa jaz strinjam. Rekel je pa takole, da je ta vlada, potem ko je sprejela etični kodeks, si predstavljate, etični kodeks, ta reši vse probleme po mnenju te vlade, padla na izpitu integritete v primeru tistih dodatkov za stalno pripravljenost kot tudi v primeru ostalih dohodkov tistih med vami, ki ste visokošolski učitelji. Seveda ministra nisem mogel spraševati po vseh stvareh, ker on ni odgovoren za vse, ampak je odgovoren zase, za svoje delo ali pa za svoje bivše delo, če želite. Tudi o njem smo že veliko govorili. Mi smo vas tukaj v poslanski skupini opozarjali kar nekaj časa na to, koliko zakonov je ta gospod kršil v času, ko je bil predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, pa tega niste verjeli in ste šli mimo tega. Predsednik Komisije za preprečevanje korupcije pa je nazadnje tako v poročilu kot tudi v svojem javnem nastopu rekel takole: "Nisem stopil v prevelike čevlje, kot mi očitajo nekateri, sem pa stopil v čevlje, ki so hudo okuženi z glivicami nezakonitega delovanja." V nadaljevanju je govoril o tem, kaj je gospod Klemenčič delal nezakonitega. Seveda bi to poslansko vprašanje moralo biti na sporedu julija meseca, pa ministra ni bilo tukaj v Državnem zboru. Pa se tudi opravičil ni. On je sicer potem navedel, da je nekje v prometu ostal v neki gužvi in tako dalje, kar lahko verjamemo ali pa tudi ne, jaz mu malo težko verjamem, ker vsaka druga beseda, ki jo izreče, je pravzaprav malo izmišljena ali pa lažna zadeva, zato mu težko verjamem. Prvič po letu 2000, kar spremljam delo Državnega zbora, sem pa videl, da ministra ni bilo na poslanskih vprašanjih, pa tudi opravičil se ni vnaprej. Na zadnjem pa mi na vprašanje ni odgovoril. Rekel je, da je to tako umetniško izražanje ali nekaj sličnega gospoda Štefaneca, vsebinsko na to vprašanje sploh ni odgovoril. Zato vas prosim za podporo k predlogu sklepa, ki ga je predsednik prebral. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 12, proti pa 44. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z uresničevanjem zavez iz koalicijskega sporazuma za področje pravosodja. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. No, seveda je minister za pravosodje odgovoren za uresničevanje tistega dela vaše koalicijske pogodbe, posebej poudarjam, da je to vaša koalicijska pogodba, ki bi jo naj uresničili v štirih letih. Dve leti je mimo in jaz sem v devet točk strnil vašo koalicijsko pogodbo. In poglejmo, kako jo realizirate. Dosledno boste spoštovali načela pravne države, ste zapisali. V resnici ste pa nezakonito in neustavno vzeli poslanski mandat pa še kaj ste naredili nezakonitega in neustavnega. Recimo preprečevali referendum, poskušali vsaj. Zanimivo, v koalicijski pogodbi ste zapisali, da boste uvedli poskusno obdobje delovanja vsakega sodnika, preden bo ta dobil trajni mandat. Se pravi daljše poskusno obdobje. Tako piše v vaši koalicijski pogodbi. Do sedaj ni narejenega nič. Ničelno stopnjo tolerance boste imeli do korupcije znotraj pravosodja. Krasno. Pred nekaj dnevi je gospod Štefanec izdal novo poročilo v primeru imenovanja gospoda Škrleca za generalnega direktorja Vrhovnega državnega tožilstva, ki je zdaj upošteval tisto, kar je Vrhovno sodišče reklo in ugotovil je enako – da sta ravnala koruptivno. Sprašujem, kdaj boste kaj ukrepali, če imate ničelno stopnjo tolerance. Se pravi, pišete eno, delate drugo. Vzpostavili boste pregledne kriterije za imenovanje sodnikov. Do sedaj ni še narejenega nič. Naprej. Odprt – ta je pa sploh dobra – poglejte, odprt dialog s civilno družbo, konstruktivno vključevanje vseh deležnikov v pripravo zakonodaje. Ja, bravo, danes smo tam imeli predstavnika ljudstva, ki je zbralo skoraj 6 tisoč podpisov – in kaj ste mu rekli? Rekli ste ne. Zakaj ste torej zapisali v koalicijsko pogodbo, da boste to počeli, če tega ne počnete? Gremo naprej. Poostren nadzor nad izvajanjem lobistične zakonodaje. Tega pa ne morete narediti, ker niste za to pristojni, ker je za to pristojen neodvisni organ, to je gospod Štefanec. Se pravi, pišete, kar nekaj tako na pamet. Naprej. Ustanovitev specializiranega sodišča Republike Slovenije. Nič se še ni zgodilo. Ureditev zemljiškoknjižnih evidenc. Nič se ni zgodilo. Če bi jaz torej vaše delo ocenjeval skozi to, kar ste si vi zadali kot nalogo v neki drugi vlogi, v vlogi univerzitetnega profesorja, bi dobili ničlo, ne negativno pet, ničlo bi dobili. Zato bi bilo dobro, če se pogovorimo o tem vprašanju in podprete ta predlog pa mi poveste, da jaz nimam prav, če mislite, da nimam prav. Če boste pa glasovali proti, pa tudi tega nočete. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti pa 47. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Luke Mesca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje gospoda Luke Mesca v zvezi s sprejemanjem trgovinsko-investicijskega sporazuma CETA. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti pa 49. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke gospe Ive Dimic bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje gospe Ive Dimic v zvezi z delovanjem družbe Slovenski državni gozdovi, d. o. o. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Kar nekaj mesecev je zdaj že odkar deluje slovensko podjetje Slovenski državni gozdovi. Vemo tudi, da je bila ena izmed prioritetnih nalog pri vzpostavitvi tega podjetja zagon lesno-predelovalne industrije. Kakšno je trenutno stanje, vemo, da slovenska lesno-predelovalna industrija še bolj propada in da tukaj ni odigralo vloge to državno podjetje. Višja bo dodana vrednost za hlodovino, ker se bo predelala. Vemo, da se hlodovina ravno tako kot v prejšnjem sistemu koncesij prodaja, da se ne prodaja slovenskim predelovalnim obratom. Iz tega naslova bi želela, da se opravi tudi pregled poslovanja podjetja Slovenski državni gozdovi. Nisem zadovoljna z odgovorom ministra, da je za vse, tudi za nezavarovana plačila oziroma prodajo brez bančnih garancij določenim kupcem odgovorno poslovodstvo. Poslovodstvo je bilo odgovorno tudi za 5-milijardno luknjo v NLB, pa vemo, kdo jo je poravnaval oziroma kdo jo poravnava – davkoplačevalci. Zato danes da ne bomo še kje morali davkoplačevalci doplačevati, prosim za podporo, da opravimo in pregledamo, kaj se dogaja v podjetju Slovenski državni gozdovi. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti pa 47. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jožeta Tanka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje gospoda Jožeta Tanka v zvezi z okoljskim vidikom obvoznice Škofljica. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 45. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Danijela Krivca bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje gospoda Danijela Krivca v zvezi z izvajanjem upravljavskega načrta za Triglavski narodni park. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 47. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Mateja T. Vatovca bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje dr. Mateja T. Vatovca v zvezi z označevanjem izdelkov iz nezakonitih naselbin v Palestini. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 46. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Violete Tomić bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z izvajanjem sankcij proti lastnikom nevarnih živali. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za so glasovali 4, proti 46. [[Za so glasovali 4.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke gospe Anje Bah Žibert bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje gospe Anje Bah Žibert v zvezi s postopki iskanja pogrešanih oseb. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 47. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Branka Grimsa bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z izvajanjem nadzora na schengenski meji. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 49. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Marka Pogačnika bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja, pristojne za razvoj, strateške projekte in kohezijo, Alenke Smerkolj na poslansko vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi s črpanjem evropskih sredstvih. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 46. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihe Kordiša bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Maje Makovec Brenčič na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s financiranjem visokega šolstva v novem predlogu Zakona o visokem šolstvu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za so glasovali 4, proti 47. [[Za so glasovali 4.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 22. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri, ko ne bo glasovanj, zato zdravemu razumu ne bo treba zapustiti, srečati ali žaliti pameti. Lahko noč, tako relativno kot zares!