Poštovane kolegice i kolege dobro jutro, nastaviti ćemo sa radom. Raspraviti ćemo: 7. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti na radu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 607; Predlagateljica Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar rada i mirovinskog sustava, prof.dr. Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti na radu koji smo radili skoro godinu dana. I u svemu tome smo pokušali naći zajednički jezik sa socijalnim partnerima i sa sindikatima i poslodavcima ali i sa strukom, sa stručnjacima zaštite na radu, sa svima onima koji su zaduženi da provodi se Zakon o zaštiti na radu. Zašto smo išli u novi zakon? Novi zakon je i treba biti onaj zakon koji će slijediti praksu Europske unije, nova saznanja na području zaštite na radu. A s druge strane sadašnji zakon je, koji je na snazi, imao toliko izmjena da je praktički bio skoro neprovediv. I da napomenem da je uz taj zakon bilo važećih preko 50 pravilnika za pojedine dijelove zaštite na radu. I neki od tih pravilnika su doneseni tamo davne 1949., to nam je najstariji pravilnik. Neki od tih pravilnika reguliraju zaštitu na radu za zanimanja koja više i ne postoje u Republici Hrvatskoj a vjerojatno neće više nikada ni postojati kada govorimo o visokim pećima, predionicama, tkalačkim stanovima itd.. Sve je to bilo razlog zašto smo išli u novi zakon. Smatramo da on predstavlja okvir za uspostavu i provedbu zaštite sigurnosti i zdravlja radnika na radu kao i okvir za primjenu pet direktiva Europske unije iz područja zaštite i zdravlja i sigurnost radnika na radu i u svezi sa radom. I kod prvog čitanja smo postavili vrlo ambiciozne ciljeve pred sobom a to je smanjenje smrtnih slučajeva zbog toga što se u procesu rada, za neke procese rada kao što je rad u šumarstvu, rad u građevinarstvu je bilo godinama jasno da će se u tim granama rješavati smrtni slučajevi. Nama je cilj da se tih smrtnih slučajeva bude što manje, da se smanji broj ozljeda na radu, da se smanji broj profesionalnih bolesti. I ono što je u konačnici je važno da se u samom, u budućnosti sigurnost na radu i zaštita na radu bude na još većoj razini nego što je do sada. Moram kazati da zaštita na radu u Republici Hrvatskoj je zaštita koja je na vrlo visokoj razini, to smo godinama njegovali, godinama smo to unapređivali. I unatoč svim pokušajima da se taj dio koji je vrlo važan za radnika da se na neki način smanji, zaštita na radu se održala na visokoj razini. I ovim zakonom samo još tu sigurnost i te standarde koje smo postigli u Republici Hrvatskoj podižemo još na veću razinu. Jedan od primjera kako se pokušalo dezavuirati sustav je i pokušaj ukidanja medicine rada koje je ministar zdravlja Andrija Hebrang ničim izazvan ukinuo i pokušao to prebaciti na opći sustav. Međutim, evo i Europa ga je razuvjerila a sva sreća i naši stručnjaci koji se nisu dali ipak prebaciti samo u opću medicinu. Tako da se medicina rada koju se pokušalo … [[Govornik se ne razumije.]] ostala i osigurala da radi ono što je. Hvala svima onima koji su bili sustavni i nisu se dali pokoriti i uništiti medicinu rada. Ovim zakonom mi medicinu rada vraćamo tamo gdje je, vraćamo ju u proizvodni krug, vraćamo je na mjesto rada tamo gdje medicina rada treba biti. No na žalost zbog toga što je bio pokušaj da se ona ukine trebat će nam desetak godina da se vratimo na onu razinu koja je bila prijašnjih godina i što se tiče samog broja stručnjaka medicine rada, dakle doktora medicine rada, a i mreže koju trebamo uspostaviti. Ali ovaj zakon definitivno otvara okvir da se to desi. Što zakonom radimo? Prepisujemo pravna pravila zaštite na radu, uspostavljamo opća načela prevencije u zaštiti na radu, uvodi se dosljednost i korištenje i primjena stručne terminologije u području zaštite na radu, uspostavlja se okvir za osnovne nacionalne politike prevencije, te se uspostavlja kvalitetan institucionalni okvir za provedbu zaštite zdravlja i sigurnost na radu na svim razinama od nacionalne do pojedinih osoba ovlaštenih za obavljanje stručnih poslova zaštite na radu. Jedna od primjedbi Međunarodne organizacije rada je bila da je naš Zakon o zaštiti na radu izrazito represivan, a da vrlo malo pažnje polaže prevenciji i ovim zakonom to ispravljamo. Dakle, zakonom primarno idemo na prevenciju, a tek onda na represivne mjere. Kao što ćete vidjeti na kraju samog zakona za pojedine prekršaje iz ovog zakona ne uspostavljamo automatski i kazne, nego omogućavamo poslodavcima da uočeni prekršaj isprave u roku 8 dana i da nakon toga, ako ga ne isprave da ide kažnjavanje. To je vrlo važno za male poslodavce koji vrlo teško čitaju zakone i ovim omogućavamo inspektorima zaštite na radu još jednu mogućnost, a to je da odlaze u preventivne preglede, da uoče nedostatke, ali da onda ne moraju kažnjavati poslodavca, nego mu nalažu da to ispravi. Hrvatski sabor je nakon prvog čitanja prijedloga Zakona o zaštiti na radu svojim zaključkom od 21. veljače 2014. podržao prijedlog zakona s preporukom da se tijekom izrade Nacrta konačnog prijedloga razmotre i u tekst ugrade prijedlozi i primjedbe nadležnih odbora kao i navodi iz rasprave zastupnika na plenarnom zasjedanju. Tekst konačnog prijedloga zakona nema suštinskih niti značajnijih izmjena u odnosu na tekst koji je podržao Hrvatski sabor, ali su neki instituti izmijenjeni u skladu sa prijedlozima i primjedbama saborskih zastupnika i vanjskih članova odbora. Iz konačnog prijedloga zakona brisana je definicija teške ozljede na radu kao i poslovi medicine rada, jer se radi o institutima koje definiraju i propisuju posebni propisi o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju, te je nepotrebno iste prepisivati u ovaj propis. Željeli smo da zakon bude čitljiv i jasan i da u zakone prepisujemo odredbe koje su definirane u drugim zakonima, stoga smo se i odlučili da ove dvije definicije, dakle brišemo iz zakona. Ali u zakonu vrlo jasno se definira pozicija medicine rada, uloga timova medicine rada. Dakle, sve ono što medicina rada treba raditi u svrhu zaštite zdravlja radnika. Prihvaćeni su i prijedlozi vezani uz članak 4. konačnog prijedloga zakona, pa se iz područja primjene ovog zakona izuzimaju poslovi vatrogasaca pirotehničara kad su nespojivi sa načelima zaštite na radu, odnosno kad su vatrogasci na pozorištu ili kad pirotehničari obavljaju poslove razminiranje. Jasno je da su to opasni poslovi i da nema niti jedne mjere zaštite na radu koja može spriječiti ozljeđivanje na tim poslovima, stoga se taj dio izuzima iz samog Zakona o zaštiti na radu. Ali zaštita na radu prilikom obavljanja tih poslova propisuje se posebnim propisima dok se pri obavljanju drugih poslova Zakon o zaštiti na radu primjenjuje i na tu kategoriju radnika. Riješili smo i pitanje izlaska inspektora zaštite na radu kod smrtnih posljedica jer je to važno i kod regresnih postupaka obitelji smrtno poginulih i vatrogasaca ili pirotehničara, jer je do sada bilo zbog pravnog vakuuma je bilo problema oko ostvarivanja benefita koji te obitelji imaju. Prihvaćeni su prijedlozi u odnosu na broj i sastav Nacionalnog vijeća za zaštitu na radu koje je savjetodavno tijelo Vlade Republike Hrvatske na način da ga sada čine ravnatelj Zavoda za unapređivanje zaštite na radu po svojoj funkciji, te dva predstavnika kojeg predlaže ministar nadležan za rad i po dva predstavnika poslodavaca i radnika kojeg predlažu reprezentativne udruge poslodavaca i radnika više razine prema posebnom propisu kako bi se izbjegla mogućnost preglasavanja. U cilju horizontalne usklađenosti sa novim Zakonom o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, izmjenama propisa o mirovinskom osiguranju, te Zakonom o obveznim odnosima i Zakonom o normizaciji izmijenjena je terminologija pojedinih instituta u konačnom prijedlogu, a dodatno su prihvaćeni i svi prijedlozi o nomotehničkom poboljšanju teksta konačnog prijedloga. Većina prijedloga iznijetih tijekom rasprave iz prvog čitanja je prihvaćena i ugrađena u tekst konačnog prijedloga, a za one prijedloge koje nije bilo moguće prihvatiti pobliže su obrazloženi razlozi u tekstu obrazloženja konačnog prijedloga zakona koje neću čitati. Imate ga u obrazloženju. Mogu kazati da je ovaj konačni prijedlog zakona produktu dugotrajne kvalitetne i sveobuhvatne rasprave i nadam se da će on polučiti onaj uspjeh koji nam svima treba kao što sam već i naglasio smanjiti broj smrtnih ishoda, smanjiti broj ozljeda na radu, smanjiti broj profesionalnih bolesti i omogućiti da se radni vijek završi u onom dijelu da se odlazi u starosnu mirovinu, a ne da se odlazi u invalidsku mirovinu. Uz ovaj zakon je vezan i Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji, dakle cijeli jedan sustav u Hrvatskoj uvodimo sa ciljem da se što duže ostane u svijetu rada jer ipak je mirovina starosna bolja nego invalidska mirovina. Stoga ovaj zakon treba gledati i kroz taj dio. Bilo je puno polemike oko one definicije da je zabranjeno dolaziti na posao alkoholiziran. Mi smo stajališta da to treba precizirati i da u zakonu treba pisati, a i kao što vidite i piše da je zabranjeno dolaziti alkoholiziran na posao. Dakle, 0,0 promila je nešto od čega ne odustajemo. Konačno možemo reći da imamo kvalitetan zakon koji će uvjeren sam donijeti bolju zaštitu na većoj razini radnika na radnom mjestu, osigurati kvalitetnije i sigurnije poslovanje poslodavaca, kvalitetnije radne odnose i opet napominjem cilj nam je smanjiti broj smrtnih ishoda, smanjiti broj profesionalnih bolesti, smanjiti broj ozljeđivanja na radu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSU-a govorit će poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti na radu i ono što mu se može sigurno dati, reći o njemu kao pozitivni argument je da je u 18 godina otkad je recimo donijet Zakon o zaštiti na radu u ovakvom konceptu pretrpio 7 izmjena što možda i nije previše, ali sigurno je da staviti sve to na jedno mjesto, imati integralni tekst zakona olakšava posao i povjerenicima zaštite na radu i stručnjacima i poslodavcima i dobro je da smo išli u ovu zakonodavnu proceduru. Propušteno je nešto još 1996. učiniti, a to je preuzete pravilnike iz zakonodavstva bivše države preurediti. To je obaveza ovog zakona. Dakle, samo po sebi inicijativa da se ovo područje iščisti, da se uredi, da se daju integralni tekstovi je vrlo, vrlo pozitivna. Drugo što se pozitivno može reći o ovom zakonu je da je uvažio jedan broj primjedbi iz prvog čitanja što je potpuno u redu od strane predlagateljice, odnosno nadležnog ministarstva. Naravno vrijeme će pokazati da li smo u kvaliteti išli korak naprijed ili smo zastali u razvoju zaštite na radu. Naime, tvrdim da je ciljano socijalni dijalog koji je 2003. godine uspostavljen u Zakonu o zaštiti na radu, dotada nije bilo radničkog suodlučivanja, bio dobro uređen, da nismo imali nikakvih problema u pretpristupnim pregovorima zbog ovog zakona. Dakle, već unaprijed smo to riješili. Zašto? Zato što je ovo područje vezano uz direktive, uz konvencije Međunarodne organizacije rada i u većini slučajeva oni se poštuju, možda sa izuzetkom azbesta itd., ali poprilično se dosta poštuju i konvencije Međunarodne organizacije i direktive. Prema tome, ovdje se čini lak zadatak riješiti sustav ali nije baš to tako. Ovdje još ima malo prijepora. Prijepora ima najviše zbog toga što je ovaj zakon nedovoljno argumentiran. Ni za prvo ni za drugo čitanje mi nismo imali prikaz stanja od 1996. do 2008., od 2008. do danas i vezano uz te statistike, uz te pokazatelje što želimo postići. Dakle, naravno ovo što sam rekao da ćemo imati sve na jednom mjestu, da će to olakšavati rad to stoji ali što želimo postići u kvaliteti funkcioniranja sustava nismo definirali kao viziju. Hoću reći imamo sljedeću situaciju, neka prava koja su bila u većem obimu sada u konačnom prijedlogu zakona su u manjem obimu. Dogovor socijalnih partnera i je i nije oko toga. Ministarstvo na neki način je imalo svoje inicijative i svoje viđenje što je u redu, ali tvrdim vidjet ćemo u budućnosti da li će se to pokazati dobrim ili ne. Ipak je znam da je 2003. godine da se dalo puno više prava radničkim predstavnicima, da socijalni dijalog u zaštiti na radu saživi. Išlo se ciljano. Međutim, nisam dobio nikakvo uvjeravanje da je previše, da se netko okoristio tom pozicijom ni stručnjaci ni povjerenici zaštite na radu niti tvrtke koje se bave ovom djelatnošću. Dakle, ima puno informacija ali može biti i puno dezinformacija. Dakle, oblast je ovo vrlo kompleksna. Ne radi se o nekoj čistoj tehničkoj djelatnosti nego je ova djelatnost interdisciplinarna i kažem puno elemenata utječe na funkcioniranje ovog sustava. I jedan važan element spomenuo je ministar u svom obraćanju koji stvarno je nedostajao u sustavu zaštite na radu, to je aktivna uloga medicine rada. I u svakom slučaju iako nisu uvedeni multidisciplinarni timovi kako je bilo raspravljano u prvom čitanju za rješavanje pojedinih problema iz ovlasti zaštite na radu. Ipak raduje povratak medicine rade u sam sustav zaštite na radu. Naravno, nadam se da vam neće biti suviše ali u sustavu zaštite na radu ima jedno mjesto, što je ustvari srce zaštite na radu u provedbi. To je taj odbor zaštite na radu poslodavca gdje je mjesto susreta svih struktura koji se bave zaštitom na radu, koji se bave preventivom, koji se bave analizom onog što se štetno dogodilo i koji se bave provođenjem mjera da se eventualno ono što se dogodilo nikad više ne dogodi. Dakle, to srce zaštite na radu mi moramo čuvati i moramo ga ustvari unaprjeđivati. I u tom smislu Hrvatska stranka umirovljenika je dala i dati će, odnosno sačinili smo i dati ćemo jedan amandman da u tom članku 34. radi rješavanja specifičnih problema zaštite na radu poslodavac će u rad odbora uključiti stručnjake za pojedina područja. Tu naročito mislimo da treba to propisati kao mogućnosti, naravno to je uvijek mogućnost poslodavca ali mi ne možemo napredovati ako mislimo da se u sve razumije. Postoje stručnjaci koji procjenjuju i mobbing, i stres, i pojedine tehničke probleme i mislim da ih je dobro uključiti. S obzirom da multidisciplinarnost nismo osigurali u timovima medicine rada, cijenim da bi bilo dobro to učinit da to imamo u srcu zaštite na radu, dakle u Odboru za zaštitu na radu. Naravno, potkrala se i neka graška, možda iz neznanja, možda su pisali zakon ljudi koji stvarno nisu radili u proizvodnji, postoji bitna razlika između rada po vremenu i rada po učinku pa smo amandmanom intervenirali na jednu nelogičnost koja stoji u tekstu. Naime, rad po učinku je količinska norma, bilo da se radi o komadu, o metru, o kilogramu. Rad po vremenu je vremenska norma, jedno se kažem plaća po komadu, a drugo ako sam posao napravio ranije ili kasnije od predviđenog vremena. Jedno definira cijeli posao, jedno definira pojedinost pa smo i tu intervenirali. Naravno u članku 51. pokušavamo popraviti izričaj, tamo piše da je za stres, jedan od uzroka stresa loša komunikacija. Mi tvrdimo da je međuljudski odnos širi pojam koji bi trebao biti primjereniji izričaju u članku 51. od samo loše komunikacije. I naravno da smatramo u Klubu zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika da u odnosu na prava za plaćene sate, za aktivnost povjerenika zaštite na radu da je 2 sata premalo pa predlažemo da to budu 3 sata. Naime, članovi zaposleničkih vijeća imaju po Zakon o radu 6 sati tjedno, članovi odnosno povjerenici zaposlenika za zaštitu na radu njih može biti izabrano više s obzirom na procjenu štetnosti i opasnosti u pojedinom poduzeću. Dakle, oni su do sada imali 4 sata, smanjivanje baš za duplo malo je udar na, ajmo reći na povjerenike radnika jer mislim da je vrlo teško to organizirati, da 2 sata tjedno može raditi a bez odredbi da on može to eventualno kumulirati tjedno, mjesečno, da može otići na neko stručno usavršavanje itd. Mislim da je to premalo, ili na neki sastanak vezan ili neku tribinu o ovoj temi, mislim da je 2 sata premalo. Vi ćete ministre odlučiti da li je to za vas prihvatljivo ili nije ali mi smatramo da je to tako. Da, ne znam da li se dogodila jedna omaška na članku 80. s obzirom da piše u ovim odredbama o medicini rada, kaže da bi se u stavku 1., mi tražimo da se riječ "Osigurao nadzor" zamijeni "Osigurala specifična zdravstvena zaštita" jer nije uloga medicine rada da nadzire nego da jednostavno, da procjenjuje sve te opasnosti i da se osigura specifična zdravstvena zaštita u smislu potrebnih pregleda za kontrolu funkcionalnosti zdravstvenog stanja radnika tijekom rada. Ono što nam je teško, odnosno gotovo nikako ne možemo prihvatiti je pitanje da sindikati ne mogu imenovati svoje povjerenike ukoliko ih radnici ne izaberu u redovnim izborima kada se izabiru i članovi radničkih vijeća. Mislim da mogućnost imenovanja nikome ne smeta, a dobro je da u svakoj tvrci postoji povjerenik zaštite na radu, naravno ako ima štetnosti i opasnosti. I mislim da tu nije trebalo ići na ukidanje te mogućnosti jer barem prema mojim dosadašnjim informacijama ta se, to se pravo nije zlorabilo ali volio bih ako ministar ili bilo tko drugi ima druge informacije da se one izreku. Ja znam da je u dosadašnjem tekstu zakona bilo ukazano da se ti sati za rad i ta prava ne mogu zlorabiti u smislu udruživanja za profesionalizaciju nego da je cilj da povjerenik svoje sate koristi za rad i unapređenje zaštite na radu na mjestu rada, prema tome imenovanje povjerenika je uvijek moglo samo koristiti da obavlja svoju dužnost. No, dozvoljavam da o istim pitanjima različito razmišljamo. Također, nešto što je u prvom čitanju izazvalo dosta kontroverzi. Klub HSU-a i danas stoji na stanovištu da do 0,5 promila je dozvoljena koncentracija u svakoj djelatnosti u krvi i da to nije pripito stanje niti se može pripisati alkoholiziranosti. Naime, ako ne vjerujete, pročitajte enciklopedijska znanja o tome. Od 0,5 promila do 1,5 promila smatra se pripito stanje, od 1,5 promila do 2,5 promila smatra se pijano stanje, a od 2,5 na više je teško pijano stanje. Ne možemo prihvatiti da netko može nekoga tko ima 0,2 promila proglasiti pripitom osobom i mislim da će tu biti jako puno manipulacija u budućnosti. Kao što je 1996. bilo pokušaja izbjegavanja poslodavaca priznavanja ozljede na radu, samo zbog novog zakona i nekih odredbi koje su bile drugačije nego prije, mislim da će ovdje biti isto tako puno izbjegavanja priznavanja ozljeda na radu od strane poslodavaca jer će tumačiti ovu odredbu "bio si pijan i neću ti priznati ozljedu na radu", a mora je priznati jer plaća osiguranje za slučaju ozljede na radu i radnik ima pravo na zdravstvenu zaštitu. Prema tome ova priča je neprihvatljiva jer jednostavno ide, kosi se i sa ljudskim pravima da netko nekoga koji po ni jednom kriteriju ne može se smatrati pripitim proglašava pripitim. Na kraju krajeva ljudi, pouzdano sudska praksa proglašava osobe pripitim u saobraćaju tek nakon 0,8, ako ne vjerujete provjerite, ja sam provjerio i to je crta iznad koje se regresira šteta od onoga koji je bio pod takvim utjecajem jer tek tada se smatra pripitim stanjem. Mi možemo biti veći katolici od Pape, ali mislim da ćemo si zakomplicirati život i riskiramo puno tužbi. I na kraju da zaključim. Naravno, drago nam je da smo, da je ovaj zakon na raspravi, klub HSU-a, odnosno raspoloženje kluba za glasanje bit će upravo proporcionalno [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] sa prihvaćanjem predloženih amandmana. Šalim se, ali molim da o ovim primjedbama ozbiljno razmislite. Hvala lijepa.
Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Hrelja, bolje da se s tom tematikom ne šalite. I ministar Mrsić i vi ste govorili o socijalnom dijalogu. Kažete više se trsilo 2003. godine za uspostavu socijalnog dijaloga, međutim moram vas podsjetiti da je upravo 2003. godine socijal-demokratska vlada Ivice Račana donijela restriktivniji zakon od onog 1995. Jedan od razloga zašto su socijal-demokrati izgubili vlast jest i taj zakon donijet na kraju mandata Ivice Račana. Danas bismo sigurno svi Zakon o radu iz 1995. itekako rado prihvatili. Smanjuju se… Ne govorim o Zakonu o radu, govorim o zaštiti na radu, ali spominjali ste socijalni dijalog pa dopustite da vam repliciram. Govorimo o tome koliko se danas vi kao bivši sindikalist, očekivao sam od vas daleko žustriju, žučniju raspravu, daleko više zalaganja za radnička prava pa i u ovom zakonu pa i povezivanje kad ste govorili već o socijalnom dijalogu, vi dobro znate da socijalnog dijaloga između ove vlasti i radnika, odnosno radničkih sindikata nema, da se želi navrat nanos naturiti jedno pogubno rješenje za radnike, a to je Zakon o radu i bilo bi sasvim normalno da smo paket zakona raspravljali danas, a ne da raspravljamo parcijalno sada Zakon o zaštiti na radu, a kasnije onda ćemo eventualno, vjerojatno će i ova Vlada donijeti taj zakon koji je protivan interesima radnika i interesima Hrvatske.
Na repliku odgovara Silvano Hrelja.
Poštovani kolega Vukšić, pa mogu vam reći da mi je iznimno drago da ste mi postavili, odnosno da ste digli palicu na repliku. Naime, znate za znati treba nešto i u životu probati. Ja sam bio pregovarač sa strane sindikata 2003. za ovaj zakon kada smo ugradili u Zakon o zaštiti na radu socijalni dijalog u zaštiti na radu. To nije isto što je socijalni dijalog bipartitni i tripartitni u Zakonu o radu. To su dvije različite stvari. Spomenuo sam za govornicom da je ovdje socijalni dijalog sadržan u srcu zaštite na radu, mjestu susreta u Odboru zaštite na radu i gdje sve strukture moraju reći svoje stavove i prisiljene su na timski rad, odnosno na dogovor. Možda će vaša stranka Hrvatskih laburista predložiti kod izmjena i dopuna Zakona o radu da imamo možda jedno srce rada u Zakonu o radu u poduzeću da na neki način prisilimo sve sudionike da razgovaraju od poduzeća pa do razine države. Na kraju krajeva nemate mi što prigovoriti, svoj stav o socijalnom dijalogu smo rekli, vi ste isto tako digli ruku za predloženi zaključak ovdje u Hrvatskom saboru, prema tome nemamo si što… … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, vi niste. Dobro. Ok. Dobro. Ništa nećemo sada polemizirati ali dobro prihvaćen je ovdje u Hrvatskom saboru nadam se da to poštivate kao odluku Hrvatskog sabora odnosno zaključak Hrvatskog sabora. Ja naravno neću glorificirati socijalni dijalog u Hrvatskoj jer znam da ima puno, puno nedostatak međutim ni ne želim zasjeniti raspravu o ovom vrlo važnom zakonu, Zakonu o zaštiti na radu govoreći o općem socijalnom dijalogu u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Stajalište kluba SDP-a iznijet će poštovana kolegica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Zakonu o zaštiti na radu u drugom čitanju i kao kod prvog čitanja klub SDP-a podržat će donošenje ovog zakona. I kod prvog čitanja naglašavamo i to smo se svi složili da ovo nije potpuno novi zakon koji do sada nismo imali i problematiku kojom se on bavi, danas pokriva već 17, 18 godina star Zakon o zaštiti na radu uz niz zakonskih podataka, pravilnika uz niz izmjena i dopuna u međuvremenu donešenih i u toj šumi propisa pozdravljamo u ime kluba i smatramo da je najbolja odluka bila da se napiše novi tekst zakona koji će biti jasan, razumljiv, sveobuhvatan, usklađen sa propisima EU u tom području kao i mjerodavnom praksom Suda pravde i njegovim tumačenjem propisa EU. Ovim zakonom otklanja se uvjereni smo i određena pravna nesigurnost koja je postojala u primjeni propisa o zaštiti na radu, između ostalog i zbog njihove jezične i terminološke neusklađenosti i nedosljednosti. Cilj odnosno svrha zaštite na radu je stvoriti sigurne radne uvjete kako bi se spriječile ozljede na radu, profesionalne bolesti i nezgode na radu odnosno umanjile eventualne štetne posljedice ako se sama opasnost već ne može otkloniti. U Hrvatskoj je tijekom protekla 2013.godine evidentirano 13.796 ozljeda na radu od čega na samom mjestu rada 11.252, a ostale ili otprilike 18,5% ozljeda dogodilo se na putu sa posla ili na odlasku na posao. U Hrvatskoj je inače trend i vidljiv je svake godine pad ozljeda, a što se tiče smrtnih ozljeda one su otprilike se već više godina drže na istoj razini. Analiza za proteklu godinu pokazuje da se najviše ozljeda događa zbog padova na površini, manje zbog padova sa visina, a uočeno je da i poslodavci ne ispunjavaju precizno podatke o ozljedi na radu i to kako se citiram iz analize "pogotovo u opisnom dijelu prijave što otežava utvrđivanje stvarnih činjenica kako je došlo do ozljeda na radu". Cijela analiza upućuje na to da dobiveni rezultati analize ukazuju na potrebu boljih preventivnih mjera za zaštitu zdravlja i sigurnosti na radu s obzirom da ozljede na radu značajno utječu na funkcionalnu sposobnost potrebnu za obavljanje rada te mogu uzrokovati invalidnost. Naglašavamo ovo posebno zbog toga što kako je to predviđeno člankom 80.pozravljamo povratak Medicine rada u svijet rada i još jednom želimo naglasiti važnost multidisciplinarnog pristupa. I mi smo i u prvom čitanju kao klub vezano oko poslova medicine rada i članka 81.na neki način ukazali na potrebu da u stavku 1.se naglasi taj multidisciplinarni pristup na način da će se tu unutra jasno izrijekom spomenuti i govoriti o timu za zaštitu zdravlja i zaštitu na radu. Pa obzirom da to nije predviđeno i u drugom čitanju molimo ministra eventualno da još jednom razmotri mogućnost ili je možda to negdje drugdje posebno naglašeno, a da smo eventualno to propustili. Posebno također pozdravljamo i izdvajanje dijela poslova iz postojećeg Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu odnosno osnivanje Zavoda za unapređivanje zaštite na radu u svrhu provođenja tehničkih i tehnoloških mjera zaštite na radu i što je izuzetno važno, za učinkovitu prevenciju koju očito kako i sama analiza koju je proveo Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu nema dovoljno ili joj za razliku od zdravstvenog aspekta nije posvećena dovoljna pažnja. Osim toga i ovog puta mislimo da treba naglasiti i važnost uređivanja i obrađivanje svih podataka vezanih uz zaštitu na radu preko Središnjeg centralnog sustava za obradu podataka što će između ostalog biti posao upravo ovog zavoda. I kod ovog čitanja posebno naglašavamo i pozdravljamo odredbe članaka 51.i 52.zakona a vezane su uz stres na radu ili u vezi sa radom. Stres na radnom mjestu je 2.najčešći zdravstveni problem vezan uz rad. Prema podacima Europske agencije za sigurnost i zdravlje na radu razmjeri izloženosti radnika stresu su ogromni i pokazuju da je stresu izložen 51% europskih radnika. značajno je da pri tome 4 od 10 radnika navode da se u njihovoj radnoj okolini tim problemom dobro ne upravlja. U Hrvatskoj se u onoj prije citiranoj analizi Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu posebno upućuje na problem stresa smjenskog i noćnog rada kod zaposlenih i socijalne skrbi jer je u tim djelatnostima između ostalog i najveći broj ozljeda pri dolasku i odlasku s posla. Između dva čitanja bio je jedan po meni nedovoljno naglašen datum kada je u pitanju rad, sigurnost na radu, a to je 28.travanj Svjetski dan zaštite na radu, ali je on i nacionalni dan u Hrvatskoj i Europska agencija za sigurnost i zdravlje je svoju kampanju za ovu i sljedeću godinu posvetila upravo temi upravljanja sredstvom u cilju očuvanja i stvaranja zdravih radnih mjesta. Naime, smatra se da je danas u Europi uz stres i psihosocijalne rizike koje donosi odgovoran za više od polovice izgubljenih radnih dana te se upravo ovom kampanjom ustvari želi pružiti i smjernice u upravljanju stresu povezanom sa radom. Mi u klubu očekujemo da to bude i poticaj izvjesni jer smo o tome u više navrata i sa predloženim zakonom prije više godina govorili posebno, dakle da se u budućnosti ovo pitanje stresa, pitanje međusobnih, međuljudskih odnosa, komunikacije, pritiska na radnike itd., riješi kroz poseban zakon. I mislim da smo tu u skladu sa onime što zahtijevaju i traže udruge. A mislim da su makar u jednom dijelu i sindikati i danas sve više skloni tome. Dakle, to je nešto što nas u budućnosti čeka, svjesni da je to također jedan multidisciplinarni, multidisciplinarni pristup, ali tim više očekujemo da u nekoj budućnosti se i to realizira. Mi u Klubu SDP-a za razliku od kolege koji je govorio prije mene u ime Kluba HSU-a podupiremo odredbe članka 58. do 60. Naime uvjereni smo da odredbe tih članaka predstavljaju korak naprijed kada je u pitanju borba protiv ovisnosti i općenito u našem društvu. Krajem prošle godine na konferenciji posvećenoj borbi protiv ovisnosti na radnom mjestu iznesen je podatak da je u Europskoj uniji 25% svih ozljeda na radu, izostanaka s posla i sukoba na radnom mjestu uzrokovano upravo zlouporabom droga i alkohola. Prevencijom ovisnosti na radnom mjestu poštuje se sloboda pojedinca ali i prava, štite se prava poslodavca ali i ostvaruje sigurnost radnog procesa. Vezano oko primjedbi koje, želim to posebno naglasiti, Klub SDP-a od strane sindikata i sindikalnih središnjica nije dobio nikakve primjedbe na drugo čitanje Zakona o zaštiti na radu. Dobili smo pojedini od nas kao članovi Odbora za rad i mirovinski sustav i to žao mi je na sam dan kada smo održavali sjednicu odbora a to znači prije dva dana. I vezano oko tih primjedbi sindikata na izbor povjerenika, dakle koji je kroz članak 70. definiram, mi u klubu SDP-a podupiremo predložena rješenja iz zakona. Smatramo da predloženim načinom svi radnici i oni koji jesu i oni koji nisu članovi sindikata svojim sudjelovanjem u izboru povjerenika za zaštitu na radu imaju mogućnost izabrati osobu u koju će imati smatramo puno povjerenje. A također time smatramo da se i uloga i položaj izabranog povjerenika diže na neku višu razinu. Nadamo se dakle da dobiva na svojoj ozbiljnosti i značaju. A kao što je već i ranije rečeno time na ovaj način naravno ništa ne sprječava niti da i sindikati se zajedno uključe u izbor tog povjerenika sa svojim kandidatima. Evo, Klub SDP-a još jednom naglašavam poduprijeti će donošenje Zakona o zaštiti na radu.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatskih labustira-Stranke rada govoriti će poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Kada je u pitanju Zakon o zaštiti na radu u drugom čitanju ja ću se osvrnuti na onaj dio uvodnog izlaganja ministra koji je rekao da godinu dana se sa strukom i sa sindikatima pregovaralo da se došlo do ovog prijedloga zakona. Istina, vidjeli smo da i u ovom drugom čitanju postojale su određene primjedbe i prijedlozi i od sindikata i od struke što znači da određene stvari nisu usuglašene u samom zakonu i neke stvari su ostale praktično visjeti u zraku. Ali nešto što je najbitnije kada govorimo o tih godinu dana onda ministarstvo ako je i pregovaralo i razgovaralo sa sindikatima ali nije o pregovaralo i nije uvažavalo program Vlade Republike Hrvatske koji govori o nečemu drugome a to je pitanje jačanje radničke participacije i uloge sindikata i uvođenje radnih sudova. Jer upravo u tom dijelu i jesu određene primjedbe na sam Zakon o zaštiti na radu, jer u pojedinim dijelovima zakonima uvodi se arbitraža što je do sada bilo rješavano pitanje i sudskim putem a i u dijelu kada govorim o radničkoj participaciji onda i uloga sindikata se umanjuje u prijedlozima ovoga zakona. A samim određenim rješenjima ide se na ruku poslodavcima. Zakon o zaštiti na radu, svi se slažemo sa time da je vrlo važan zakon. On treba štiti radnike na radu i očuvati njihovo zdravlje. Prošle godine je negdje oko 13 tisuća i 800 bilo ozljeda na radu, statističari govore o tome da je smanjeno negdje za 280 ozljeda na radu. E sada si ja postavljam pitanje da li je do smanjivanja tih ozljeda na radu došlo što mi imamo učinkovitije i bolju zaštiti na radu ili je došlo zbog nečeg drugog. Jasno da je došlo manje jer manje se radi, veći je strah među radnicima. Imamo i onih, ovo je situacija gdje radnici rade na određeno vrijeme pa dožive i ozljedu na radu ali nisu voljni da to bude prijavljeno kao ozljeda na radu zato što se boje za svoje radno mjesto i zato što negdje oko 80% njih ima ugovor o radu na određeno vrijeme i šute i neće na neki način pa i trpe onaj dio ako je ozljeda na radu da imaju sto posto plaćeno ne pristaju i taj dio. I jednostavno boje se zbog svoje egzistencije da se i prijavljuju te ozljede na radu. Kada je u pitanju stres na radu o čemu je bilo prethodno govor jasno da on je jedan od velikih razloga kada dolazi i do određenih ozljeda na radu. I negdje po podacima se govori da oko 50% radnika doživljava stres na radnom mjestu. I jasno da u takvim uvjetima i pada određena koncentracija i uz to dolazi do većih ozljeda. Kada je u pitanju radni i životni uvjeti svega negdje 18% radnika govori da su oni dobri, a znači veliki dio, 82% ne zadovoljavaju te radne uvjete. I kad kumuliramo taj dio premorenost, stres, loši radni uvjeti, kada se oni kumuliraju oni jasno da utječu na koncentraciju i pospješuju ozljede na radu. I sada ću nešto reći a to je ono na šta smo i određene amandmane uložiti, prvenstveno radi se o članku 43 koji govori da radničko vijeće ili sindikalni povjerenik kad su u pitanju nadzor kamerama treba dati svoju suglasnost ako znademo da u puno slučajeva te kamere koje bi trebale služiti za sigurnost na radu one praktično dešava se i da nadziru pojedine radnike i zbog toga radnici se nalaze u vrlo nezgodnoj situaciji, jasno pod tim dojmom kada ih netko kontrolira ili eventualno kada im netko to govori da su oni kontrolirani. I sad u samom zakonu rješenje je takvo da kad radničko vijeće ili sindikat ne da suglasnost predloženo je da tada se uvodi arbitraža. Ja si postavljam pitanje zašto arbitraža, zašto ne bi bila mogućnost i sud i arbitraža, pa sud kao stručno kao neovisno tijelo u tom dijelu i treba donesti svoju presudu da li u tom dijelu se krše određena prava, jer ipak smatramo da arbitraža nije dovoljno rješenje i unutar toga smo i uložili amandman. A pogotovo vraćam se na onaj dio kada govorimo da i u samom programu Vlade Republike Hrvatske stoji i uvođenje i radnih sudova i jačanje sudske zaštite radnika, mi ovim prijedlogom umanjujemo ta prava. Kada je u pitanju članak 70. to je izbor povjerenika zaštite na radu, onda jasno da sa ovakvim rješenjem smo nezadovoljni i zato i u tom dijelu smo uložili amandman. Jer ovo rješenje na neki način pogoduje poslodavcima i tu se nikako neću složiti sa klubom SDP koji govori o tome da radnici sami umjesto i sindikata mogu na demokratski način na skupu radnika izabrati svoje povjerenike. Da, ali u onom dijelu ako se sazovu skupovi radnika, a skupove radnika po sadašnjim zakonskim odredbama ako nije izabrano radničko vijeće može sazvati jedino poslodavac. Ako poslodavac ne sazove skupove radnika onda nema ni izbora povjerenika zaštite na radu. I zbog toga nudimo alternativno rješenje na način da ako poslodavac nije sazvao skup radnika onda da sindikati mogu imenovati svog povjerenika zaštite na radu, što znači da bi na neki način se i primorali poslodavci da sazovu skupove radnika i nemamo ništa protiv toga, onda u tom slučaju da se izaberu povjerenici zaštite na radu jer smatramo da je kvaliteta imati što je moguće više povjerenika zaštite na radu. Treći amandman se odnosi na članak 101. a to je u onom dijelu gdje su već izbori za radnička vijeća bila su u trećem i četvrtom mjesecu ove godine. Uz te izbore za radnička vijeća dosta je izabrano i povjerenika zaštite na radu. I smatramo da ne bi trebalo ponavljati taj cijeli postupak stupanjem na snagu ovog zakona, nego praktično da se omogući da ti izabrani ili imenovani povjerenici zaštite na radu nastavljaju obnašati svoju dužnost do isteka mandata, a onda novi izbori da se obave po novim propisima Zakona o radu što bi bilo na neki način i pravednije i jednostavnije a da ostane samo obaveza za one poslodavce koji zapošljavaju manje od 20 zaposlenih jer oni u dosadašnjem zakonu nisu imali obavezu da sazovu skupove radnika i imenuju povjerenike, da njih zakon obveže na tu obavezu. A ako oni tada ne sazovu skupove mogućnost se daje da sindikalni povjerenici imenuju svoje povjerenike zaštite na radu. I na kraju ja ću se osvrnuti na pitanje nula promila alkohola. Neovisno o tome kakvo rješenje u Zakonu … [[Govornik se ne razumije.]] je ali nije dobro da jednim zakonom dozvoljavate određena prava, a sa drugim zakonom ta prava uskraćujete. To stvara određenu nesigurnost ili imajmo takvu praksu da imamo zakone usklađene. Nije dobro da jedno ministarstvo zagovara kad je u pitanju Zakon o sigurnosti u saobraćaju da se može do 0,5 promila konzumirati, biti pod alkoholom i tada jasno da se smatra do te granice da osoba nije pod utjecajem alkohola dok ovom drugom odredbom to se brani i na neki način dovodi se dio radnika u vrlo nezgodnu situaciju. Za primjer mogu samo reći to radnik može biti upućen na službeni put sa svojim privatnim automobilom, kada se vraća sa službenog puta u međuvremenu mogao je popiti čašu vina, zaustavi ga policajac i izvrši alkotestiranje, neće imati 0,5 promila i neće biti kažnjen u prometu ali poslodavac je saznao da je imao za primjer 0,2% promila i zbog toga mu može dati otkaz jer je napravio određeni prekršaj sukladno zakonu. Zato mislimo da ovakva rješenja nisu dobra. Ili ih treba usuglasiti zbog pravne i zakonodavne sigurnosti pa u jednom i u drugom zakonu neka stoji 0 promila ili 0,2 ili 0,3 ili na kraju krajeva neka bude 0,5 promila. To je pitanje struke koja treba oko toga dati svoj stav, ali smo zagovornici toga da zakonodavna rješenja moraju biti jednaka u svim zakonima, a ne različito da stvaraju određene nedoumice i nesigurnost kad su u pitanju određena rješenja. Hrvatski laburisti, ovisi o tome kako će se Vlada očitovati o amandmanima, će i postupiti vezano za prihvaćanje ili neprihvaćanje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio poštovani Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Tušak ja bih se osvrnuo na ovu vašu primjedbu koju ste rekli na početku rasprave, a ona zapravo dovoljno govori o intenciji ove Vlade zapravo u odnosu prema radnicima, radničkim pravima i radnom zakonodavstvu. Rekli ste da je ova Vlada, što je i ministar Mrsić na početku istakao, pregovarala godinu dana sa socijalnim partnerima ali nije napravila jednu stvar kako bi se uskladila sa interesima i radnika i poslodavaca kako bi našli zajednički jezik, ali nije se uskladila sa programom Vlade. To je točno. Ako mi čitamo i Plan 21 i program Vlade i ako se prisjetimo onoga što je govorio predsjednik Vlade Zoran Milanović na početku 2012. godine pa i u predizbornoj kampanji tada je rekao da neki neoliberali žele mijenjati radne zakone i smanjivati radnička prava o čemu Kukuriku koalicija niti ne razmišlja. Ne znamo što se dogodilo sa programom Vlade ili što se dogodilo sa premijerom Zoranom Milanovićem da je promijenio mišljenje i sada je najveći zagovornik promjene upravo radnih zakona jer smatra da će sa smanjivanjem radnih prava živnuti hrvatska privreda i da će se hrvatska privreda oporaviti na leđima radnika. Neće se tako dugo dok je ova Vlada toliko nesposobna, nema nikakve šanse za oporavak.
Na repliku odgovara poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Vukšić ja ću se osvrnuti na ovo zadnje što ste rekli da smanjivanjem prava neće živnuti hrvatsko gospodarstvo i neće živnuti u Hrvatskoj da radnicima, a da ne kažem i građanima svima, bude bolje. Mislim to je kriva percepcija i to su pogreške ove Vlade koja je napravila neka njoj to ide na dušu, ali znademo i vidimo da iz određenih efekata i smanjivanje prava koje su doživjeli radnici počevši od njihovih primanja da efekti u proračunu nisu ništa bolji jer smanjivanjem kupovne moći građana i manje se troši što jasno da pokazuju i rezultati u samom proračunu. A kada je u pitanju socijalno partnerstvo onda jasno da nešto drugo je pisalo u Planu 21, nešto drugo piše i u programu Vlade, a nešto sasvim treće se provodi i prenosi u određene zakone i nudi kao zakonska rješenja. Mislim da je to najgore, da to nije dobro i da to nije pošteno prema onim građanima koji su dali povjerenje ovoj Vladi i ovoj Kukuriku koaliciji.
Repliku će iznijeti i poštovana Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Tušak naravno mi se u klubu SDP-a razlikujemo u stavovima u odnosu na Klub laburista, no željela bih samo reći vezano oko sazivanja skupa radnika. Dakle, poslodavac je obavezan i prema Zakonu o radu sazvati skup radnika, a ako ne onda nastupa Inspekcija rada i podliježe se i kaznenoj odgovornosti. Vi me ispravite i recite da to nije točno. S druge pak strane ja ću još jedanput ponoviti stav kluba, smatramo da je predloženi način u skladu sa demokratskom procedurom, da radnici imaju mogućnosti i pravo da biraju povjerenika zaštite na radu, onoga u koga će imati puno povjerenje bili oni članovi sindikata ili ne bili članovi sindikata. Ali osim toga, to sam također rekla u ime kluba, takav način izbora povjerenika ne priječi ničim bilo koji sindikat da u tom izbornom postupku istakne svog kandidata.
Na repliku odgovara poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolegice Sobol, nažalost ja moram reći da niste u pravu i da ne govorite istinu. Zakonom o radu je propisano da poslodavac treba sazvati skupove radnika ali nigdje u prekršajnim odredbama ne stoji ako on to ne učini da će biti sankcioniran. Što znači on to može i ne mora učiniti. Pogledajte i pročitajte prekršajne odredbe u kojima piše i recite mi u kojem, koja kazna je za poslodavca ako to ne učini. Znademo iz prakse da to poslodavci ne radi, ni jedan poslodavac do sada nije prekršajno odgovarao za taj dio. Zato vas molim ako govorite govorite onda sa argumentima, a ne sa nečime što ne pište ni u sadašnjem zakonu. Da li će to pisati u novom Zakonu o radu pa će biti, to o tome možemo pričati kad dođe novi Zakon o radu na raspravu ovdje u Sabor.
Svoju repliku iznosi sada Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Tušak vi ste govorili o ozljedama na radu kao i prethodnici i sigurno zaslužuju ozljede na radu posebnu pozornost s obzirom na posljedice koje dođu nakon ozljeda, naravno na troškove liječenja i rehabilitacije. I u tom dijelu svaki napor je dobro došao. Naravno od unaprjeđenja radnog okoliša do svih ostalih mjera. Ali je ono indikativno što ste govorili, koliko se smanjio broj ozljeda, smanjio se broj ozljeda i suglasan sam u tom dijelu s vama da jedan od razloga sigurno ovo gdje mnogi jednostavno iz straha od gubitka radnoga mjesta ne prijavljuje se i jednostavno na drugi način se pristupa tome. Ali ima još jedna moment koji se isto tako nerijetko događa, da odabrani liječnik prijavi tu ozljedu na radu i nakon 2, 3 mjeseca dok je ovaj, dođe nakon određenog vremena, ne prizna se ta ozljeda na radu. Naravno, za to vrijeme i dolazi naravno do onog drugog dijela do momenta do stresa, dolazi do stresa svakom onom u radnom okolišu koji brine o svom radnom mjestu, ali dolazi do stresa i za liječnika, odabranog liječnika koji to radi, koji je stalno pod paskom da ne prekorači onu stopu bolovanja, stopu bolovanja. Sam posao po sebi, je liječnički, stresa, rade u teškim uvjetima a stalno se vrši određeni pritisak, a s druge strane ih se naziva kojekakvim imenima, da su neradnici, ovakvi ili onakve. E, vidite ima i taj dio koji je potrebno naglasiti s obzirom na ovu struku koja je često u stresu i s obzirom na posao, i izložena je ovakvim okolnostima. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Zlatko Tušak.
Hvala. Pa kolega Milinković ja se potpuno sa vama slažem kada je u pitanju stres na radnom mjesto. Jasno i liječnici su radnici i oni itekako žive pod velikim stresom obnašajući svoju odgovornu dužnost, ali osvrnut ću se na onaj dio radnika koji sam i u svojem govoru rekao a to je oni koji rade na određeno vrijeme. Oni su pod najvećim stresom, jel oni ne znaju što ih sutra bude čekalo, da li će ostati bez posla, da li će nastaviti raditi, pa iako im se desi i ovaj nešto i nekakva ozljeda na poslu, niti žele to prijaviti, bolesni dolaze na posao sve zbog toga da bi sebi i svojoj obitelji osigurali egzistenciju. To su problemi koji u ovom društvu itekako žive, građani pod velikim stresom i jasno pod takvim velikim stresom dovoljno je i mala nepažnja, dovoljno je i mala nehotičnost, može se desiti ili da se kolegu na poslu ozlijedi ili da se sam radnik ozlijedi. Jasno, to ima svoje reperkusije, a ono o čemu ste vi rekli to košta itekako i poslodavca to itekako košta i ovu državu kroz liječenje. I jasno da prevencije u zaštiti na radu, ali kad govorimo o stresu to je posebna tema, itekako je vrlo bitna i povezana sa ozljedama na radu.
Posljednju repliku iznijet će poštovani Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Tušak, u nekoliko ste navrata rekli da ovaj zakon ide na ruku poslodavcu, a onda čitamo članke 95., 97., 98., 100. koji određuju kazne od 10 do 120 tisuća kuna tim istim poslodavcima. Ovih dana sam obavio dvadesetak razgovora sa malim poduzetnicima i svim kažu da im jednostavno treba rasterećenje od birokratskih namete i problema koji im se nameću i tih prepreka s kojima se sreću, jer da ih to jako guši. Poslodavac treba radnika, radnik treba poslodavca. Radnika treba zaštitit, ali sigurno da treba zaštiti i poslodavca i zato ja u ovom dijelu, u ovom zakonu dakle ne vidim baš to što vidite vi i ne slažem se s time da ovaj zakon ide na ruku poslodavcima, ne slažem se ni s time da bi trebalo suprotstavljati, sukobljavat poslodavca i radnika jer jedni bez drugih definitivno ne mogu funkcionirati, država se ne može razvijati. Nije po meni dobro da se šalju takove poruke koje bi trebale na neki način represivno ili još represivnije ići prema poslodavcima, ponavljam posebno prema onima manjima i srednjima.
Na repliku odgovora Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Hrg, ja se ne bih složio sa vama, ja kada govorim onda i argumente određene se služim i u jednom djelu se slažem sa vama da novčane kazne su velike po 100 tisuća kuna, ali morate pročitati i zadnje stavke unutar toga, a to kaže: "Za prekršaje izriče se novčana kazna na mjestu izvršenja prekršaja ovlaštenoj osobi u iznosu 14 900 kuna, a ovlaštenoj i odgovornoj osobi, pravne osobe u iznosu od 1900 kuna." Što to znači? Na licu mjesta ako poslodavac plati za njega su puno manje kazne, pa po tome mislim da nisu poslodavci toliko kažnjeni vezano za određene kazne koje propisuje ovaj zakon.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba SDSS-a govorit će poštovani Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Predstavnici ministarstva, vidim gospodin ministar je tu, vjerojatno će se vratiti. Izuzetno nam je drago što je u prvom i u drugom čitanju bio prisutan ministar kao glavni predlagatelj ovoga zakonskoga teksta, nije to baš česta prilika i nemamo, dakle tu čast svaki puta imati ministra koji će nam obrazlagati svoje prijedloge. Isto tako ja moram reći, a to sam rekao i kod prvog čitanja, mi ispred kluba SDSS-a izuzetno cijenimo napor predlagatelja da modificira postojeću problematiku zaštite radnika na radu, ali isto tako mislim da je tome trebala prethoditi jedna dobra rasprava o Zakonu o radu kao temeljnom aktu iz kojega onda proizlazi i ova materija. I da parafraziram jednog mog kolegu koji kaže donosimo Zakon o zaštiti na radu, a ne damo ljudima da rade i neka na tome ostane. Naravno da nam je svima interes da se ovaj tekst popravi i da ova materija bude na nivou kao što je to regulirano u zemljama EU, u zemljama sa razvijenim tržištem rada i zaštitom na radu kao visokim standardom. Zato mislimo, pošto su glavni adresati ovog zakonskog teksta zaposlenici i njihovi poslodavci, mislimo da ovaj zakonski tekst treba biti prije svega jasan, treba biti razumljiv i treba biti sveobuhvatan kako ne bi bilo improviziranja u tumačenju ovih odredbi. Improviziranja i od strane poslodavca što se dešava često, improviziranje i od strane korisnika, odnosno radnika. U obrazloženju je rečeno da je ovaj zakon usklađen sa 5 direktiva EU, od 19 koliko bi trebalo i to je možda u redu, ne ulazim u razloge, ali ono što je nama bitno jeste, bitno nam je da i mislimo da podvođenje nacionalnog zakonodavstva a priori po direktivi EU ne smije da bude na štetu korisnika, odnosno ne smije se smanjivati bar zatečeni nivo prava i to je to na što želimo ukazati kada se primjenjuju direktive na … zakonodavstvo. Nekakvi podaci kažu da je broj ozljeda na radu oboljelih o profesionalnih bolesti te uzrokovane štete od '99. do 2011. godine bio negdje oko 138 hiljada ozljeda na radu, dakle toliko je evidentirano. Dijagnosticirano je negdje oko 2112 profesionalnih bolesti i nažalost u tom periodu je poginulo 734 radnika. Sve to skupa po procjenama međunarodnih organizacija stvara ukupan trošak u proračunu države od nekih 12 milijardi kuna. Po nekim odredbama specijaliziranih organizacija EU koji kažu da ukoliko su gubitci zbog ozljeda na radu i profesionalnih bolesti jednaki ili veći od 2% BDP-a, sustav prevencije ne funkcionira. Dakle, smatra se neefikasnim i potrebno ga je neodgodivo unaprijediti. To su nekakva opća razmišljanja. Sad ću nešto o samoj nomotehnici ovog zakonskoga teksta, u drugom čitanju. Dakle u prvom čitanju mi smo imali niz primjedbi, neke primjedbe konkretne su prihvaćene, neke baš i nisu prihvaćene, ja ću ih prokomentirati. Naravno, u želji da ako možemo da doprinesemo da se ovaj tekst kvalitetno poboljša. U članku 6. je definirana nadležnost Vlade RH u formiranju Nacionalnog vijeća, mi smo tu smatrali da nije dobro strukturirano Nacionalno vijeće pa vidimo da je ovim člankom povećan broj članova Nacionalnog vijeća sa 5 na 7 gdje ga čini ravnatelj zavoda te 2 predstavnika ministarstva, 2 predstavnika poslodavaca i 2 predstavnika radnika. Možda je to čak i dobra struktura, međutim mislimo da iz kvote predstavnika ministarstva treba biti imenovan stručnjak iz ovlasti zaštite na radu, dakle, to je vrlo bitna stvar i mislimo da to treba posebno definirati u ovome članku. U članku 20. gdje je dogovoreno ugovaranje obavljanja poslova zaštite na radu, mi smo, to je za nas bila vrlo bitna primjedba, još smo smatrali da je prethodna definicija gdje poslodavac koji zapošljava preko 50 radnika može birati nekoga, ugovarati i firmu za zaštitu na radu izvan, dakle tzv. outsourcingu. Vidimo da je ta naša primjedba djelomično usvojena, da je ta kvota smanjena na 49 radnika, ali i dalje mislimo da se to moglo drugačije urediti jer direktive vijeća EU broje 89, ne razlikuje veličinu poslodavaca prilikom ugovaranja vanjskih službi za pružanje zaštite na radu. Ono što je dobro, vidimo da je ovdje izbrisan onaj dio koji daje mogućnost da se sklapa posao sa ovlaštenom osobom izvan te firme, dakle sada je i mali poslodavac mora angažirati stručnjaka zaštite na radu, tako da je ova sugestija na neki način i urodila nekakvim svojim plodom. U članku 25., za nas je najvažniji članak, su definirane ozljede na radu i definirana je objektivna odgovornost poslodavca za te ozljede na radu pa se kaže da ozljeda na radu i profesionalna bolest su elementi objektivne odgovornosti poslodavca. Mi smatramo da ovdje treba dodati treću komponentu, a to je bolest u vezi sa radom jer bolest u vezi sa radom može biti, dakle štetnost samog radnog mjesta uz neke druge uzročnike može kasnije dovesti do pojave bolesti ili do pogoršanja stanja zdravstvenoga, odnosno do pogoršanja same bolesti to su tzv. pužajuća oštećenja zdravlja koja se mogu vući cijeli radni vijek i na kraju radnog vijeka dovesti do invalidnosti. To time mislimo da čovjek na kraju svog radnog vijeka treba biti na neki način i zaštićen i obeštećen tako da ćemo najvjerojatnije na članak 25.uložiti amandman i tražiti da se pored ozljeda na radu i profesionalnih bolesti uvrsti i bolest u vezi sa radom kao element objektivne odgovornosti poslodavca. jasno nam je zašto to nije u interesu poslodavaca jer bolest u vezi sa radom je vrlo širok pojam i izlaže poslodavca naravno puno većem riziku nego što je to bilo do sada. U članku 43.gdje su definirani nadzorni uređaji kao sredstva zaštite na radu pa se govori da se ovdje definira odnosno uvodi se i arbitražna odluka ukoliko radničko vijeće odnosno sindikalni povjerenih uskrati svoju suglasnost. Dakle to nije ništa to kao instrument arbitraže je već poznata stvar, međutim mislimo da ovdje pojam arbitraže nije do kraja definiran, da ga je u sastavu ovoga članka trebalo do kraja definirati jer arbitraža ima svoje troškove, arbitraža ima svoju metodologiju rada itd., itd. Mislim da bi kvalitetniji članak bio kada bi se institut arbitraže na taj način definirao bolje u ovome članku. U članku 51.kolege su govorile, svi smo mi zadovoljni što je posebno definiran stres iako je to relativna stvar šta znači stres kada su svi nesigurni, kada su radna mjesta nesigurna kada su otkazi izvjesniji nego ostanak na radu, ali dobro on je ovdje i ima posebno svoje mjesto. Isto tako mislimo da je svoje posebno mjesto u članku 51.trebao imati mobing, trebali smo ga definirati. On će vjerojatno biti definiran nekim drugim propisom, ali ne vidim razloga zašto u toj grupi rizičnih pojava nije uvršten i mobing i zašto on nije ovdje jasnije reguliran. Kao što je kolega Hrelja rekao u članku 58.u stavku 3.famozni 0,0 alkohola, mi smo supotpisnici njihovog amandmana jer smatramo da ga treba mijenjati. Dakle treba tu zacementiranu nulu na neki način olabaviti iz više razloga. Neke zemlje zapada poput Italije imaju naviku čak propagiraju kulturu pijenja čaše vina poslije ručka ili nekog drugo pića ali uglavnom je to vino jer oni imaju jak vinski sektor kakvom i mi težimo. Pa onda ako mi težimo takvom nekakvom jakom vinskom sektoru kako možemo a priori zacementirati nešto i reći 0,0 alkohola, svaka čaša preko toga je rizična zona odnosno privilegija poslodavcu gdje poslodavac može kazati u slučaju nekakve nezgode ne ti si popio čašu vina ja nemam nikakvu više vrstu odgovornosti za naknadu štete u tim skupim sudskim postupcima itd. mislim da to nije potrebno. Mislim da jedan normalan pristup tome sasvim prihvatljiv. Ako već govorimo o legalizaciji lakih droga gdje netko može doći blago našmrkan na posao po čemu je njegova varijanta prihvatljivija od onoga tko će popiti čašu crnog vina poslije ručka. Tako da dakle pridružit ćemo se u podršci ovom amandmanu da se stavak 3.korigira i da se modelira 0,0 miligrama recimo 0,45 ili ne znam koliko već struka kaže. Članak 70. Povjerenik zaštite na radu, vrlo bitna stvar za nas iz izbora povjerenika modalitet je popravljen međutim i dalje nije uključen sindikat. Mislimo da treba uključiti tu sindikalnu komponentu u proces izbora povjerenika zaštite na radu. Uostalom radnička vijeća po svojoj logici stvari su vezani egzistencijalno za poslodavca i ne prejudiciram da postoji ne sumnjam u njihovu realnost, ali često se dešava da upravo zbog te svoje veze sa poslodavcem radnička vijeća nisu objektivna i često rade po nalogu poslodavca. Zato i postoji instrument sindikata odnosno socijalnog partnera koji u svojoj osnovi jeste najbolji reprezentant i zaštitnik radničkih prava. I ne vidim razlog zašto sindikat je apsolutno isključen iz ove komponente kada se govori o imenovanju povjerenika radnika za zaštitu na radu kao glavnog faktora u cijelom ovome kao glavnom instrumentariju u cijelom ovome zakonskom rješenju. Članak 85. Upravo vijeće zavoda, tu smo imali primjedbe na sam sastav, vidimo da se upravno vijeće smanjeno na pet članova. I dalje vidim da su radnici podzastupljeni u sastavu upravnoga vijeća, a naravno da ministarstvo ima svoje dva predstavnika. Ne vidim potrebe da ministarstvo ima svoja dva predstavnika u takvoj jednoj instituciji kao što je upravno vijeće zavoda. Članak 103. Prijelazne i završne odredbe i dalje mislimo da su rokovi od 90 dana za donošenje podzakonskih provedbenih akata predugi. Predugi su već po svojoj definiciji od 90 dana, a kada znamo iz prakse iz nekih navika da tih 90 dana se produže za još toliko onda se postavlja pitanje kada mislimo razraditi odnosno oživotvoriti provođenje ovoga novoga Zakona o zaštiti na radu. Dakle mislim da bi rokovi trebali bi sebi zadati kraće rokove, primjerenije rokove za donošenje provedbenih akata za provođenje ovoga zakona. Sve u svemu, jasno nam je da ovo možda nije i najidealnija varijanta zaštite na radu, međutim činjenica jeste da je bolja, činjenica jeste da je predlagatelj učinio određeni napor da sukladno nekakvim okolnostima današnjeg vremena ih popravi i mi nemamo razloga da kao klub ne podržimo ovu inicijativu. Hvala.
Zahvaljujem. Prijavljene su dvije replike. Prvo će replicirati poštovani Branko HRg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Horvat, pa nije ovo parafraza da donosimo Zakon o zaštiti na radu a ne damo ljudima da rade, to je nažalost naša istina. I sada bi mogli reći da ustvari to nema veze sa ovim zakonom jer se ovdje radi o drugim stvarima. Ima veze naravno sa radom Vlade jer očito da ministarstva koja su trebala se pobrinuti u ovom prvom da ljudi rade su iza ministarstva koje predlaže Zakon o zaštiti na radu što je u redu da ga ovo ministarstvo predlaže. Ali istina je također da i u ovom zakonu imamo članaka koji će dovoditi do toga da se mali obrti, mala poduzeća bace na koljena i da prestanu raditi. I onda postavljam pitanje gdje će biti oni ljudi koje mi sada štitimo ovim zakonom u toj situaciji. Dakle, nismo posijali žito a hoćemo ga žeti. To je problem inače u Hrvatskoj i to je nešto što se stalno događa da ministarstva koja bi trebala omogućavati zapošljavanja, stvarati poduzetničku klimu, razvijati gospodarski sektor, kasne u svom poslu dok neka druga ministarstva odrađuju svoj posao, dakle po planu i programu.
Odgovara Mile Horvat.
Zahvaljujem se kolega Hrg. Dakle, ta parafraza stvarno može biti slika nekakvoga današnjega stanja u gospodarstvu ali to nije sada, ne možemo podvesti problem ovoga zakona pod tu nažalost silnu parafrazu. Međutim, mislim da smo stvarno trebali prije toga donijeti jedan kvalitetni Zakon o radu pa bi onda vidjeli iz instituta koje smo u tom zakonu definirali kako ćemo onda donijeti ovaj drugi zakon a to je ovaj koji je danas predmet rasprave. Dakle, od kvalitete instituta Zakona o radu u svakom slučaju zavisi provedba ovih zakonskih odredbi i rješenja i u svakom slučaju zavisi ovo što ste vi rekli da li će mali gospodarstvenici biti na koljenima ili će oni preživjeti ovu krizu koja je sada ovog trenutka.
Druga replika i poštovana Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega ja ću u svojoj replici se osvrnuti na dio koji ste vi govorili u ime Kluba i vezano oko da li potpuno zabraniti dakle korištenje alkohola na radnom mjestu ili dozvoliti 0,2, 0,3, 0,5, 1 ili ne znam. Ovako nabrajam zato što je očito utjecaj alkohola na pojedince ustvari vrlo različit, nekome ta jedna čaša vina za koju se vi zalažete može oduzeti život da tako kažem, odnosno izgubiti dio tijela ili slično. A možda nekome i 5 ili 10 čaša vina to neće učiniti. Javila sam se i da između ostalog u ovoj replici upozorim inače na problem alkoholizma, pijenja alkohola u Hrvatskoj, da upozorim na to da mi nemamo u Hrvatskoj za razliku od mnogih drugih zemalja nacionalnu strategiju za borbu protiv alkoholizma jer mi stalno govorimo o sebi kao naciji koja njeguje kulturu pijenja vina a mi vrlo dobro znamo da ne. Ako se ne varam upravo prije nekoliko dana je bio dan borbe protiv, protiv alkoholizma i procjenjuje se danas, jer očito izgleda da nemamo niti točne brojke, te u Hrvatskoj imamo između 200 i 240 tisuća ljudi koji imaju problema sa alkoholom, alkoholizmom. Dakle i voljela bih da u krajnjoj liniji i ova rasprava oko ovog zakona bude poticaj svima nama da o tome razmislimo. Da razmislimo o tome da u Hrvatskoj prema podacima iz 2008. i 2009. godine i na ovamo više ljudi ima problema sa alkoholom, više je evidentiranih alkoholičara nego ljudi ovisnika o drogama. Imamo više njih a taj dio zanemarujemo. I zalažem se i u ime kluba SDP-a da ostavimo ovu odredbu od 0,0 promila. I to je jedan doprinos borbe protiv alkoholizma.
Na repliku odgovara Mile Horvat.
Uvažena kolegice Sobol, ja ne znam da li smo se mi shvatili. Dakle ja nisam rekao da, niti sam zagovarao alkoholizam. Dakle alkoholizam je jedan, pretpostavljam jedan i sociološki i medicinski pojam i pretpostavljam da je alkoholičar onaj koji ima preko 1% alkohola, koji je bolestan ovisnik itd.. Ja ovdje govorim da je unesena odredba toliko restriktivna koja apsolutno zabranjuje da dođe na posao netko tko je možda u toku prijepodnevna poslije ručka popio čašu vina a radi u poslijepodnevnoj smjeni. Dakle, ja o tome govorim. Isto tako vidim ovdje, sasvim normalno piše da se sprječava konzumacija alkoholnog pića na poslu. Pa nitko ne očekuje, nitko ne kaže da treba odobriti pijenje alkohola na poslu, to nikome ne pada na pamet. Ali mi ne možete reći da je alkoholičar onaj tko popije čašu vina i dođe, sa iz menze dođe na posao i nastavi dalje raditi. Mi o tome govorimo. Jer ovdje je definirano smatrati će se da je radnik pod utjecajem alkohola ako u krvi ima alkohola više od 0,0%. Znači popije čašu vina poslije ručka, svaki Talijan je pod utjecajem alkohola jer oni svi piju čašu vina poslije ručka i da je to kultura. … … [[Upadica se ne čuje.]] Apsolutno, dođe na posao, za vrijeme marende popije. Pa ja sam to vidio, o čemu se radi. Istovremeno u Švedskoj ukoliko se ustanovi da je netko pod utjecajem alkohola bez sankcija ga upute kući da se odmori i sutra odrađuje taj posao taj dan. Prema tome, to su neke kulture koje očito nama nisu baš jako prihvatljive i mi se slijepo držimo nečeg restriktivnog, 0,0 alkohola inače si ti u problemu. I mislim da ta odredba isključivo ide na ruku poslodavcima jer isključuje njihovu buduću odgovornost za bilo šta što se nespretno desi, nespretno radniku desi u radu.
Za riječ se sada javio ministar rada i mirovinskog sustava, poštovani Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Meni je žao što se mi ovdje razgovaramo oko 0,0 promila, 0,5 promila jer mislim da to nije intencija ovog zakona. Dakle, intencija ovog zakona je zaštita radnika i sigurnost na radu i mislim da bi se trebalo usredotočiti na to što ovaj zakon donosi bolje. Ali da 0,5 pet ili 0,0 malo razjasnimo. Ono što se apsolutno slažem sa zastupnicom Sobol da 0,5 za nekoga ne znači ništa, a za nekoga znači pijanstvo iz razloga što je tolerancija na alkohol izuzetno heterogena i ovisi o samom čovjeku, ovisi o tijelu, ovisi o količini alkoholne dehidrogenaze, tako da u pojedinim rasama, dakle imate čak i nedostatak alkoholne dehidrogenaze što onda jedna čašica pića automatski dovodi i do pijanstva. Prema tome, naš cilj je da radno mjesto bude radno mjesto bez alkohola i da ona kultura koja je bila dugo godina, da je dozvoljeno popiti dvije, tri čašice pa da se bolje radi, da se za vrijeme ručka umjesto da se ruča popije čašica alkohola. Posebno to i u građevinarstvu znamo da se to dešava. Imamo i smrtnih slučajeva zbog toga i baš zbog tih smrtnih slučajeva gdje je jedan od uzroka je veća konzumacija alkohola mi smatramo da je vrlo jasno treba staviti u zakonu da je 0,0 promila. Jasno da neće nitko dobiti otkaz od toga, dakle nitko neće dobiti otkaz sa time što je taj dan mu utvrđeno da ima nedozvoljenu količinu alkohola, dakle da je alkoholiziran, nego jednostavno taj dan neće raditi, doći će drugi dan i radit će normalno. S druge strane spominjanje Zakona o sigurnosti prometa i uspoređivanje sa ovim zakonom je neprimjereno jer su to dva potpuno drugačija zakona i s druge strane i u Zakonu o sigurnosti prometa onih ljudi koji rade, a to su vozači na primjer ili rukovaoci teških strojeva za njih je vrlo jasno rečeno da za vrijeme dok voze autobus, kamion moraju imati 0,0 promila. Prema tome, vrlo jasan je i stav i naš da u ovom trenutku zauvijek treba stvar razjasniti. Jer u prijašnjoj definiciji kako je ona stajala u zakonu moguće su bile manipulacije i zloupotrebe i sa strane samih poslodavaca, ali i sa strane radnika. Prema tome, naš je stav vrlo jasan i vrlo ono što sam sasvim siguran da sa ovim odredbom zakona ćemo neke stvari spriječiti da se dese što se ne bi trebale desiti. Da li netko sa nula pet promila alkohola je pijan ili nije individualna stvar. Ali na primjer kada radite sa presom koja pritišće sa par tona baš ja ne bih volio da netko izgubi ruku zato što je popio jednu bocu pive, a nije trebao. Hvala lijepo.
Dvije replike, tri replike. Prvo Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine ministre posljednji sam koji bi i jednu riječ pozitivnu kazao za … [[Govornik se ne razumije.]] ali treba brinuti o harmonizaciji propisa i zakonskih okvira u svim djelatnostima. Kako objasniti da netko tko radi u uredu ili na porti evidentira ulazak i izlazak i bude kontroliran i recimo popio je čašicu piva, pokazat će mu možda 0,1, 0,2. On je po ovom zakonu u alkoholiziranom stanju. Bit će i kažnjen. Sjest će poslije toga u automobil, vozit će se doma, policajac će ga zaustaviti. Možda će još u međuvremenu s nekim stati pa će popiti još jedno pivo, pa će mu pokazati 0,5 ili 0,6 a policajac kaže hvala lijepa, doviđenja vi niste učinili prekršaj. O tim stvarima moramo brinuti. Kad je u pitanju zaštita na radu nije jednako sjediti u uredu ili u kranu na sto metara visine. I ne bi smjeli biti isti propisi za različite i to oprečno različite djelatnosti, iznimno oprečne. A je li netko pijan ili nije sa 0,5 to je stvarno dvojbeno. Ali najopasniji alkohol je u prometu, najopasniji i tu se najviše života ugrožava ne samo svoj, nego najviše se tuđi životi ugrožavaju. I tu smo dopustili 0,5 a ovdje gdje se manje ugrožava ne dopuštamo uopće. Samo o toj disproporciji govorim, a ne želim uopće reći da je dobro alkohol koristiti i konzumirati za vrijeme rada uopće, ali za vrijeme vožnje to je najopasnije a toleriramo i mobitele i alkohol što nije dobro.
Na repliku odgovara ministar Mirando Mrsić.
Diskriminacija poslova za koje bi bilo dozvoljeno 0,5 a za koje ne bi bilo dozvoljeno je nemoguće. Kad govorimo o radu koji nije izložen opasnosti, dakle netko tko se ne penje na kran dizalice na pedesetak metara i više. A što je sa čovjekom koji radi u nuklearnoj elektrani koji stoji pred ekranom i njegov prst može izazvati nuklearnu katastrofu ili ne jer ćemo njemu dopustiti 0,5. Da li ćemo dopustiti onom portiru ili osobi koja je u doticaju sa građanima i koji s građanima razgovara da li ćemo dopustiti da on bude pijan dok razgovara sa ljudima. Prema tome, nemoguće je diskriminirati radna mjesta po tome za koje bi bilo dozvoljeno u navodnike i nedozvoljeno. Mi apsolutno smatramo da na radnom mjestu treba biti zabranjena upotreba alkohola i da na radnom mjestu treba dolaziti sa 0,0 promila.
Druga replika, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Pa već u dijelu replike gospodina Marića je i dio moje replike. No ono što sam htio reći da je zakonska regulativa potpuno različita i da prema zakonskom propisu npr. mi govorimo sada o vinu, znamo negdje je vino u smislu nekakve kulture pijenja itd., ali govorimo o pivu kao o prehrambenom proizvodu. I porez na pivo je porez kao i na margarin ili ne znam ni ja što. Dakle, pivo kao prehrambeni proizvod, a postoji i u nekim krajevima i kultura pijenja piva. Znamo, Hrvatska je vrlo raznolika, sjever, jug i kontinentalna i jadranska, tako da, i da bi se trebalo kako je već rečeno ovdje zaista nije to nikakva diskriminacija u nekim djelatnostima i provesti ovih 0,0 promila. Onim djelatnostima u kojima je zaista riskantno da kažem i kap alkohola ali u onim ostalim zanimanjima, dakle to uopće nije diskriminacija, to je razumno razmišljanje pobrojiti zanimanja i radna mjesta na kojima se zaista ne smije piti. Na primjer taj dizaličar itd., koji rade na visini i o kojemu zavise životi radnika i koji rade na zemlji u građevini. A o tome da postoje različite evidencije i u svezi ozljeda na poslu, a temeljem dakle podjela na sektore gospodarstva i o tome da u državnim i javnim službama pa i u službama koje se brinu o zaštiti zdravlja postoji veći broj nesreća na poslu zbog pada ili pak sudara sa nekim predmetom ili pada nekog predmeta o tome ću u svom govoru.
Posljednja replika, poštovani Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Gospodine ministre mi svakako nismo htjeli staviti ovo kao dominantnu temu rasprave oko ovog zakona, međutim ona je vrlo interesantna i za nas i za javnost vjerojatno i pomalo intrigantna 0,0 alkohola i tako. Kao što je kolega Hrelja zadnji put nam govorio kako je neophodno da na određenim poslovima netko mora popiti zbog dehidracije određenu količinu piva. Ja to nisam znao i tad sam počeo o tome razmišljati. Ali se potpuno slažem sa kolegom Grubišićem da smo možda trebali napraviti jednu nomenklaturu izuzetno opasnih zanimanja gdje je onda ova vaša odredba prihvatljiva. Isto tako imamo valjda i neka zanimanja, a vi ste to univerzalno stavili nitko ne smije, o tome se radi. A propos toga nemojmo ni mi onda danas poslije ručka popiti čašu vina. To je tako, tumačeći striktno ovu odredbu onda je to to. Bilo bi možda prihvatljivije da ste ga razradili još nekoliko alineja pa rekli ne znam ja izuzetno određena zanimanja kao što ste rekli dizaličari, atomska centrala ili nešto slično da dalje ne parafraziram. Bilo bi to puno kvalitetnije rješenje. Hvala vam.
Odgovor na repliku, ministar Mirando Mrsić.
Dakle, kad govorimo o 0,0 jasno je da je to zanimljivo za građane i za sve koji o tome nešto razmišljaju ali ja opet napominjem 0,0 ako nekome se utvrdi da ima više od 0,0 ne znači nikakav otkaz. Dakle, ne postoje nikakve neke sankcije. Dakle, taj dan neće moći raditi na svom radnom mjestu, otići će doma i otrijezniti se. Prema tome, tu nema nikakvih problema što se toga tiče tako da ne uzbunjujemo ljude sa ovom odredbom zakona. Nažalost, ne možemo diskriminirati zanimanja ili srećom da kažemo evo za ove dopuštamo da popijete čašicu ili ne popijete. A što se tiče rehidracije i ono da netko tko radi u staklani, recimo puhači stakla koji nama u Hrvatskoj kronično nedostaju, rehidracija se može raditi bezalkoholnom pivom. Prema tome, tu nije uopće problem rehidracije. Ja ne vidim tu razloga da neke stvari popuštamo. Hvala lijepo.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. U ime kluba HNS-a nekoliko komentara na ovaj zakon, a centralno naravno ćemo se vezati uz ovu temu koja je sad podigla malo atmosferu u sabornici. Radi se o objedinjenom tekstu zakona koji je imao svoju prethodnicu u Zakonu iz '96. godine. Od '96. do danas 7 novela, više od 50 podzakonskih akata i naravno u šumi tih propisa bilo je jako teško definirati pojedine situacije pravno. I potpuno je logično da se išlo u izradu objedinjenog teksta, a jednako tako je trebalo ažurirati neke novosti koje je promjena tehnologije principa i načina rada u pojedinim zanimanjima donijela u tih proteklih 18 godina. Ovaj zakon prilično jasno definira prava i obveze radnika, prava i obveze radnika na poslu, prava i obveze poslodavaca. Jasno, propisuje i obveze poslodavaca da pri samom projektiranju odnosno postavljanju poslovnog procesa planira to na način da smanji bilo kakvu, odnosno da u najvećoj mogućoj mjeri smanji rizik za radnika na radnom mjestu. Ono što nas također veseli to je što je i prema našem mišljenju uloga medicine rada sad postavljena na puno ispravniji način. Polemika se digla oko članka 58. i norme 0,0. Ja mogu razumjeti dobru namjeru pobornika takvog rješenja pa i samog ministra da takvim normiranjem spriječi i smanji bilo kakav rizik za radnika na samom radnom mjestu i mogu čak i razumjeti onako na prvu argumente kolegice Sobol, jel to teoretski kad sagledate vrlo dobro zvuči, time ćemo dati svoj obol borbi protiv alkoholizma. Međutim, ne mogu se nikako a ne sjetiti referentno na izlaganje kolegice Sobol scena iz onih filmova američkih koji opisu 30. godine, vrijeme prohibicije i vrijeme najvećeg pijanstva u Sjedinjenim Američkim Državama. Jednako tako kad se donose zakoni u ovom visokom domu mislim da treba biti principijelan, vrlo jasan pa ću postaviti otvoreno jedno pitanje što je radno mjesto i kako se definira radno mjesto za ministra ili što se podrazumijeva kao radno mjesto saborskog zastupnika? Koje je radno vrijeme ministra, a koje je radno vrijeme saborskog zastupnika i znači li to da se ubuduće po stupanju na snagu ovoga zakona u saborskom restoranu više neće smjeti točiti Faust i Graševina, pa čak ni onda simbolična čaša u pauzi za ručak, jel ako popijemo tu čašu u pauzi za ručak kad se vratimo u sabornicu, pogotovo ako popijete Šibenski Faust, kad se vratimo u sabornicu u 3,00 imat ćemo svaki 0,1. Koja je ozbiljnost našeg radnog mjesta? Trebala bi biti najveća jer mi donosimo sve zakone, zakone koje reguliraju procese u kojima je radnik izložen opasnostima, zakone koji zapravo utiru put sudbini ove nacije, koji definiraju uvjete života i rada običnog čovjeka, radnika, profesora, koji definiraju nacionalnu sigurnost ove zemlje. Koliko smo takvih zakona, dame i gospodo budimo pošteni donijeli u situaciji kad su mnogi koji su imali 0,2 u krvi govorili puno pametnije od onih koji su imali 0,0. Isključivost nikad nije dobar drug posebno kad se rade ovakve radnje kao što je donošenje Zakona o radu. Trgovački brod pod hrvatskom zastavom prema Međunarodnom pomorskom pravu sastavni je dio teritorija zemlje čiju zastavu vije, u konkretnom slučaju brodovi pod hrvatskom zastavom dio su teritorija RH. Raspored rada prema međunarodnim propisima koji reguliraju sigurnost pomoraca na brodu i način rada s 8 sati pauze, 4 sada guardije, 8 sati pauze, 4 sata guardije, plove od Rijeke za velika jezera, nekih mjesec dana bez da vide kopno. Znači li to da onaj koji je izašao iz guardije pa je poslije par sati imao ručak ne smije popiti 0,33 malu pivu iza steka ili čašu vina iza brudeta i doći ponovno u guardiju ili uopće kakva je definicija radnog mjesta pomorca, je li to onih 4 sata guardije ili je njegovo radno mjesto trgovački brod? Ribarski brod, vratimo se malo u teritorijalne vode, 2 dana i 2 noći na Palagruži, nema rasporeda po guardijama definitivno radno mjesto profesionalnog ribara u Republici Hrvatskoj je njegov ribarski brod od dana, momenta isplovljavanja do momenta uplovljavanja. To može biti 1 dana, 2 dana, 3 dana, kad tražite tunu može biti i 15 dana. Jer stvarno neko misli da 15 dana na ribarskom brodu ribar ne bi smio iz brudeta popiti čašu vina? Idemo u krajnost, zašto kažem u krajnost, jer do danas u 20 godina države za koju smatramo da je pravno uređena, nikad u mojoj karijeri od 20 godina nitko nije došao dregerom izmjeriti količinu alkohola u krvi profesionalnog ribara. Bibliotekar, bibliotekar radi u drugoj smjeni, u velikim gradovima biblioteke rade od ranog jutra do kasne večeri otprilike druga smjena počinje hipotetski u 3,00 sata. U 2,00 sta je objedovao doma, ide na posao svaki dan osim vikendom, da li to znači da mu je zabranjeno popiti gemišt? Koju mi praksu uvodimo, hoćemo li zatvoriti sve vinarije u Hrvatskoj, oćemo li zatvoriti sve pivovare, kud mi idemo i odakle uopće teza da se za posebna zanimanja internim aktima od strane samog poslodavca u sporazumu sa radnicima, odnosno u momentu kad radnik ulazi u radni odnos na mjestima koja imaju poseban rizik može se i treba propisati 0,0, ne može pilot ulaziti ako nema 0,0, ne može šofer kamiona ići za volan ako nema 0,0, ne može radnik u nuklearnoj centrali biti za pultom ako nema 0,0. Ali to su rijetke profesionalne skupine koje su realno izložene rizicima i to je, kirurg, i to je opravdano. Međutim, propisati za milijun zaposlenih ovakvu normu svakog radnog dana de facto svakog radnog dana to podvlači za sobom razne konzekvence, a posebno ukoliko se ustraje na ovome, tad uzimam sebi za pravo kao saborski zastupnik da ću ustrajati na tome da se to ne odnosi samo na građane Republike Hrvatske nego da se dame i gospodo odnosi i na hrvatske dužnosnike koji sjede u ministarstvima, Vladi i u Hrvatskom saboru. U svakom slučaju klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj zakon, ali očekujemo da se u sagledavanju amandmana zajedničkog koji su podnijeli klubovi SDSS-a, HSU-a i HNS-a, realnost i istina pogledaju u oči i da budemo tolerantni, fleksibilnI, racionalni i odgovorno. Hvala lijepo.
Imamo prijavljene dvije replike. Prvo je poštovani Goran Marić.
Kolega Baranović, spominjali ste radna mjesta, gdje je radno mjesto saborskog zastupnika? Pa nije svakom isto, onome kome je radni odnos u saboru vjerojatno radno mjesto ovdje, ali gradonačelniku neke općina, grada ili načelnika neke općine je radno mjesto tamo. I sad zamislite službenu delegaciju koja se prima, tu imamo u Saboru ručak, nakon ručka je obavezno čaša vina, ja koji sam tu ne smijem popiti ali ovaj koji je načelnik općine, a saborski zastupnik on smije. Jer mu nije radno mjesto. Diskriminiacija. Pa predsjednik Vlade pije svaki dan na radnom mjestu, mora. Nije mu lako. U Saboru, nema dana da se ne pije. U Saboru nema dana da se ne puši, a kaže ne smije se diskriminacija raditi, a ovdje u ovom zakonu kaže iznimno da se može pušiti u nekim prostorijama. Pa ako iznimno ako nema diskriminacije, nema pušenja, ali iznimno može, ali iznimno popit ne smije nitko. Izjednačavati visoko i najviše rizičnija radna mjesta sa … radnim mjestima kao što je nekomu radno mjesto doma, sam sjedi doma i piše kolumnu i ne smije popit. A zamislite taj apsurd i te apsurde ne uključimo u zdrav razum i da malo ne razmislimo o tome. Pa većini danas doma je radno mjesto, ima većina novinara ili nekih zanimanja. Netko je sam sebi poslodavac, ima dvoje zaposlenih možda u obitelji, ali ne smije popit po ovom zakonu. Dođe mu doma pa će mu netko zabraniti. Nikoga ne ugrožava, neće ni izaći nigdje. A vozač, kaže, nije diskriminiran. Kako profesionalni vozač ne smije [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] a dostavljač smije. Imamo diskriminacije koliko god hoćete, da je samo…
Druga replika, poštovani Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Baranović, slažem se s ovim dijelom vaše rasprave, uglavnom čitavom raspravom, naročito s ovim dijelom kad ste govorilo o alkoholu, diskriminaciji, licemjerju, naročito licemjerju onih koji propisuju ovakve regule u ovome zakonu. Evo sad je gospodin Marelić rekao da predsjednik svaki dan i mora piti. Ja mislim da moraju piti građani kako bi podnijeli gospodina Milanovića i ovu vlast, oni moraju piti. Kako to da nitko nije digao glas? Recimo ministar Mrsić je trebao dići glas kada je drugi ministar, njegov kolega 7 butelja u Splitu slistio, 7 butelja je bilo za vrijeme ručka. U Splitu, gradonačelnik Splita, Hajdaš Dončić i ne znam tko, 7 butelja su slistili i nikom to nije bilo čudno i poslije toga je donio neke odluke. Kakve? Pijane? E, a sad kad sam ja zadnji put govorio da je nezamislivo da oni koji cijeli dan rade na 35, 40 stupnjeva, znači zidari, oni koji dvore zidare, da ne popiju pivu, bio sam razapet u medijima. Ali Hajdaša Dončića nisu razapeli u medijima, niti gradonačelnika Splita, samo tko je platio, a to da su donijeli pijane odluke, to nitko nije, na to nije računao. Ovo je licemjerno, ne samo da je diskriminirajuće. I drugo, ovo što ste vi govorili, netko prije je govorio o vozačima. Profesionalac ne smije piti, ali 0,5 dopuštamo čovjeku koji sjeda za volan i koji će se sudariti sa autobusom i poginut će 30 ljudi. Ali to nije ništa, to može, to je dopustivo. Tako da, malo treba razmisliti i nemojmo se, rekao bi jedan bivši predsjednik, ko pijani plota ovog držati jer alkohol nije najveći neprijatelj, rekao sam prije, ima puno većih neprijatelja imam, čak i među onima koji ne piju.
Na repliku odgovara poštovani Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Vukšić, u pravo ste u jednom kada kažete da za loše stvari ne mora biti razlog alkohol, za loša izlaganja, za loše konstatacije ili za loše postupke. Ne znam konkretno odakle vam motiva da na ovakav način poimence etiketirate ljude, prozivate ih u Hrvatskom saboru, ali to je u svakom slučaju vaša odluka. Što se tiče ostatka replike, ništa nije rečeno što nije bilo jutros već na dnevnom redu, pa s ovim završavam. Hvala vam lijepa.
U ime kluba HDZ-a, govorit će poštovani Milan Jurković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre sa zamjenikom. Izgleda da je članak 58. ovog izuzetno važnog zakona jedan od najzanimljivijih. Vratit ću se na njega, a podržavam u svoje osobno ime, ne u ime kluba jer nemam stav, amandman gospodina Baranovića i sad sam ga dobio i ostale tri stranke. Dakle, zaštita na radu tiče se svakog radnika, ali tiče se itekako i nas u ovom visokom uvaženom Domu jer ovim zakonom koji je pred nama treba na najoptimalniji način riješiti ovo vrlo, vrlo važno pitanje zaštite na radu. Ali nažalost samo svakog trećeg stanovnika RH koji je danas zaposlen i to je itekako bitna tema, ali dobro je da je ovaj zakon i ovako cjelovit, gospodine ministre, nakon 17 li 18 godina, nakon toliko izmjena, došao pred zastupnike Hrvatskog sabora. Osnovni cilj ovog zakona mora biti i je kako smanjiti broj ozljeda na radu, kako smanjiti broj profesionalnih oboljenja. Prijedlog zakona o zaštiti na radu gledajući ga iz perspektive ove sabornice, može nekome izgledati kao još jedan pokušaj državne administracije, da se donese još jedan zakon više, ali nije i nadam se neće biti tako. Tko je radio u proizvodnji, a vidim iz dosadašnjih rasprava da dobar dio kolegica i kolega je, jako dobro zna koliko se nažalost često događaju nesreće i to sa izuzetno teškim posljedicama po zdravlje zaposlenika pa onda i njihovih obitelji pa i šire društvenopolitičke zajednice. Na prvom čitanju ministar Mrsić iznio je alarmantne podatke o broju ozljeda na radu gdje je u zadnjih 10 ili 11 godina nažalost svaki 4.radnik pretrpio određenu ozljedu o broju oboljenja i o čak 734 poginula radnika. Nažalost ovi podaci su i više nego točki kao što je i točno da se većina ovih nezgoda, nesreća događa ili se dogodila u proizvodnim pogonima, gradilištima, brodogradilištima pri eksploataciji šumske mase, pilanama i sličnim zanimanjima gdje se ovakve nesreće događaju daleko češće nego po uredima ili kancelarijama. Vjerujete i nažalost vjerojatno većina vas zna da nije lako ni jednostavno kada vam kolegi ili prijatelju na poslu stroj otkine ruku, nogu ili ne daj Bože pogine. I zato po meni osobno ovaj zakon mora štititi prvenstveno radnike, radnike i radnice koji su u takvim radnim sredinama gdje je mogućnost ozljeđivanja nažalost realnost uz dužno poštovanje kućnoj posluzi i molim da me se pogrešno ne razumije. Nije to nikakvo diskriminatorsko razmišljanje, sačuvaj Bože, ali nisam sklon povjerovati nijednom istraživanju koje dokazuje da su rizici u kućanstvu u istom rangu kao rizici u proizvodnji i u proizvodnim djelatnostima, ali da je i u toj djelatnosti potrebna sustavna prevencija i provođenje mjera zaštite to se sigurno svi slažemo. Zato mi nije jasno gospodine ministre ne prihvaćanje primjedbi na prijedlog Zakona o zaštiti na radu središnjica ova 4 sindikata koji prvenstveno kroz svoje prijedloge i primjedbe štite zaposlenike odnosno radnike, a ove primjedbe smo poštovane kolegice i kolege svi dobili, svi zastupnici Hrvatskog sabora. I ja osobno i u klubu HDZ-a podržavamo prijedloge sindikata i ne smatram to nikakvim politikantstvom niti podilaženjem, pogotovo što se tiče članka 70.oko izbora povjerenika i tu se potpuno slažem sa stavovima sindikata bez obzira na razmišljanje gospodina ministra i istina je da svi zaposlenici nisu i članovi sindikata. To je neosporna istina, kao što je istina da samo organizirane udruge kao što je sindikat mogu na pravi i najbolji način i najučinkovitiji način štititi prava radnika od čega vi gospodine ministre izgleda bježite. Pa počevši od same prevencije koja se relativno dobro rješava člankom 11.ovog zakona i ovdje mora vrijediti ona narodna "Bolje spriječiti nego liječiti". Koliko god poslodavcima i da me se pogrešno ne razumije, ne štitim samo radnike, treba štititi i poslodavce. Ali koliko god poslodavcima može izgledati skupo, a ponekad i nepotrebno ulaganje u zaštitu od zaštitne opreme do prilagodbe tehničkim dostignućima to na kraju ispada najbolja varijanta pa ako hoćete i najjeftinija s time da se svi vjerojatno slažemo da život i zdravlje nema cijene. Članak 39.regulira zaštitu na radu trudnica, radnice koje su nedavno rodile i koje doje. Ovo je posebno osjetljiva kategorija radnika ili radnica koje kroz sami zakon ali i kroz provedbu zakona mora biti posebno zaštićena. No svjedoci smo iz svog svakodnevnog okruženja da to u principu nije baš tako, čast izuzecima ali izuzeci samo potvrđuju pravilo. Da su trudnice i mlade majke opterećenje svojim poslodavcima i da se prema njima odnose uglavnom kao prema nužnom zlu kojeg se treba kao takvog što prije riješiti, a ne stvarati povoljnije i normalnije radne uvjete. Članak 83.regulira osnivanje nadležnost zavoda za unapređivanje zaštite na radu kao provedbenog tijela na području zaštite na radu. Jedne nove ustanove na trošak državnog proračuna. Obrazloženje da će doći samo do preraspodjele sredstava sa pozicije Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja i sigurnosti na radu baš i ne izgleda realno i ne drži vodu. Volio bi da me vrijeme demantira, ali nažalost dosadašnja iskustva sa prekobrojnim državnim agencijama i ustanovama opet kaže ne generalno upozoravaju da se može raditi samo o dodatnom zapošljavanju podobnih stranačkih poslušnika, novim uredima, novim automobilima, mobitelima i slično a sve na teret proračuna odnosno građana RH. Na prijedlog ovog zakona dobili smo itekako suvisle primjedbe Udruge Visoke škole sigurnosti s čijim prijedlozima se uglavnom možemo jednim dijelom složiti, ali im treba odati priznanje na naporu da dobrim primjedbama dodatno poboljšaju ovaj bitan zakon iz područja zaštite na radu. I na kraju prijelazne i završne odredbe ovoga Zakona bez provedbenih propisa uz preduge rokove za donošenje istih ne garantira provedivost zakona u potrebno obimu i to odmah a potrebno je provođenje odmah. I na kratko da se i ja osvrnem na članak 58. Ne zagovaram, dakle ovo je moje osobno mišljenje, ne zagovaram pijenje, konzumaciju ali zagovaram iste uvjete za sve. Određena proizvodna zanimanja pa htjeli mi to priznati ili ne prvenstveno od građevinarstva gdje radno vrijeme nije 8 sati nego je u sezoni i 10 i 12 i 14, ne samo iz navike nego vjerujete i iz potrebe itekako na neki način i zahtjeva ili bocu piva, može biti i malo ili gemišt. I neću reći da je to normalno ali u takvom radnom okruženju to je itekako normalno. I postoje zanimanja gdje je vjerojatno potrebna apsolutna zabrana. Ali dragi prijatelji imamo iskustva i sa, jedan od kolega je spomenuo kirurga, ili kirurge i to zanimanje ponekad i radi stresa ili radi nekih drugih stvari isto tako traži ili blaži gemišt ili jednu ličku rakiju. I vjerujete mi da ću bez problema otići takvom kirurgu koji popije jednu ličku šljivovicu ili gemišt nego možda k onome koji potajice popije i više. Klub HDZ-a ovisno o primjedbama i prijedlozima razmisliti će o prihvaćanju zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike. Ivan Grubišić, izvolite kolega.
Ima profesija koje piju na radnom mjestu. Recimo kao svećenik, ne može reći misu ako ne ulije vino. Nije određeno koliko a možda bi trebalo kontrolirati jer neki uzmu malo više i onda propovijed izgleda kao politički miting. No da li svećenici spadaju u kategoriju radnika o kojima pričamo, to je drugo pitanje i da li se ti zakoni na njih odnose. Ali svakako ima slučajeva da se popije više nego što je predviđeno i da se govori nekontrolirano. O tome bi isto trebalo voditi računa. Dakle nema mise bez da se ne pije vino ali uobičajeno je da je to možda jedan …/Govornik se isključio./ [[Upadica: Mikrofon, mikrofon ste ugasili.]]
Hvala. Odgovor, izvolite kolega Jurković.
Meni je osobno žao što članak 58. izaziva toliku pozornost, ali je dobro, nasmijao je vjerojatno dobar dio nas u Saboru i jedan dio javnosti ali i to je realnost života. Don Grubišić je podsjetio na nešto što smo svi zaboravili. Dakle ovim zakonom bi na neki način zabranili rad svećenicima i katoličke i ostalih crkvi, pa još jedan dobar argument da postoje zanimanja gdje, a to nije pijenje, itekako zanimanja koja itekako traže dio piva, gemišta ili ponavljam ličke ili slavonske šljivovice.
Hvala. Sljedeća replika, Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo poštovani kolega vaša rasprava bez obzira što se u svemu ne mogu složiti, ne moram složiti s vama bila je dosta argumentirana i onako dostojna raspravi u Saboru za razliku od nekih kolega koji su, međutim, niste ni vi mogli odoljeti na kraju da niste eto zalili vinom, odnosno rakijom svoju raspravu. Na taj način ste se priključili čitavoj plejadi ovdje samozvanih sofista, odnosno onih koji su htjeli stvoriti neke slavne sofizme kojih imamo evo 7, ja ću samo nabrojiti onaj lažljivi, u biti on ima uvijek grešku kada se želi istina zaogrnuti, ustvari neistina zaogrnuti plaštem istine i kada vidite ona uvijek ima u svome srcu, u svojoj biti jednu nelogičnost u zaključivanju ali je govor takav da lako padne na srca slušatelja i gledatelja. To su mnogi pokušavali ne nailazeći ozbiljne, pa tako i vi, ozbiljne zamjerke ovom ozbiljnom radu, ovom ozbiljnom prijedlogu zakona oko kojeg smo se svi htjeli, na neki način trebali pridružiti i uzvisiti rad Sabora. Međutim, mnogi su, pa evo žao mi je da ste to i vi na kraju učinili, koji su ovdje sami sebe prikazali kao pijančine koji piju, pa kažu mi svi pijemo za ručkom. To nije istina, ako i netko malo popije, tako. Prema tome, to je jedna neodgovornost a vidimo da se i mnoge nesreće događaju upravo zbog neodgovornosti, zbog umora, zbog nemara. Prema tome nemojmo podgrijavati takve stvari nego upravo pledirajmo najprije na vlastitu odgovornost.
Hvala. Odgovor, kolega Jurković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice, u svojih 30 i nešto godina radnoga staža prošao sam puno radnih mjesta dakle od proizvodnje pa nadalje. I uz sve ono dobro što ovaj zakon predlaže i što smo manje-više svi podržali činjenica je i nije to ni zagovaranje pijanstva, nije to ni zagovaranje konzumiranja alkohola, nije to podilaženje širokim masama. To je prosto realnost. Može netko pričati da može radit na mješalici ili na tačkama, na lopati, na pilani 10 sati samo uz vodu ili bez vode. To nije istina. Dakle, kao i ostale kolege zagovaram realnost pa sviđala se ona nekome ili ne. Ne zagovaram pijančevanje i nemojte ni mene ni ostale kolege prozivati radi toga pijancima jer to nismo.
Hvala. Za riječ se javio ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa evo raspravljamo, valjda ćemo raspravljati još o ovome ali ja molim da se čita zakon, a u zakonu vrlo jasno piše da poslodavac je taj koji provodi provjeru da li je netko alkoholiziran ili ne i on odlučuje kad će to provjeriti, da li će provjeriti i on odlučuje da li radnika treba udaljiti taj dan sa posla ili ne. U zakonu je ukinuto da je alkoholiziranost razlog za izvanredni otkaz o radu. To je nekad bilo, to se ukinulo. Prema tome, sada je stvar udaljavanja sa radnog mjesta to je procjena poslodavca. Prema tome, čitajmo zakon onako kako piše. Dakle, 0,0 promila, poslodavac odlučuje kada će on provesti, na kojim radnim mjestima i u koje vrijeme. Prema tome, zakon je vrlo jasan. Nemojmo karikirat i nemojmo se dovodit u neugodne situacije. Hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika DC-a i nezavisnih Vesna Škare Ožbolt. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo sad kad je ministar ovako načeo temu, odnosno govorio o alkoholiziranosti na radnom mjestu kao razlog za izvanredni otkaz ugovora o radu. Možda da i ja tu nešto doprinesem jednim konkretnim dokumentom. Naime, nakon ukidanja odredbe Zakona o zaštiti na radu prema kojoj se smatra da je radnik u alkoholiziranom stanju ako mu je u organizmu utvrđena prisutnost alkohola veća od 0,5 promila i mala prisutnost alkohola u krvi praktički bi mogla dovesti do radno-pravnih sankcija. U jednom takvom slučaju je odlučivao Vrhovni sud Republike Hrvatske i iznio je svoje stajalište u kojem je rekao da sve okolnosti treba uzeti u obzir kad se radniku u alkoholiziranom stanju namjerava izreći izvanredni otkaz ugovora o radu. Dakle, prema postojećem članku 64 sadašnjeg zakona, dakle o zaštiti na radu zabranjeno je uzimanje alkoholnih pića i drugih sredstava ovisnosti prije i tijekom rada i njihovo unošenje u radne prostorije i prostore, a poslodavac je dužan prikladnim mjerama provoditi zabranu uzimanja alkoholnih pića i sprječavati zlouporabu sredstava ovisnosti o radnom mjestu. To je upravo ono što je sad i ministar rekao. E sad ta odredba tijekom važenja zakona se mijenjala i najvažnija izmjena je bila 2008. godine kada je izmjenom Zakona o zaštiti na radu intervenirano upravo u članku 64. gdje je rečeno da više ne važi odredba da se smatra da je radnik u alkoholiziranom stanju ako mu je u organizmu utvrđena prisutnost alkohola veća od 0,5 promila. I umjesto toga važećim člankom 64. Zakona o zaštiti na radu propisano je da je poslodavac dužan i ovlašten urediti postupak provjere radi utvrđivanja je li radnik pod utjecajem alkohola i drugih sredstava ovisnosti. A provođenje postupka se provodi uz pristanak radnika, određuje se način provođenja tog postupka, vrsta testa ili aparata i način bilježenja i konfirmacija naravno rezultata. I sad kod takvog uređenja prema kojem je zabranjeno uzimanje alkoholnih pića i drugih sredstava ovisnosti prije i tijekom rada, a upravo uzevši u obzir da više ne postoji tolerancija od 0,5 promila praktički i mala prisutnost alkohola bi dovela do radno-pravnih sankcija. I upravo se u jednoj takvoj situaciji našao jedan radnik kojem je poslodavac zbog male koncentracije alkohola u krvi, praktički 0,2 promila dao izvanredan otkaz, a onda je Vrhovni sud Republike Hrvatske u tom slučaju donio odluku kojom je rekao da poslodavac nije bio u pravu i da okolnosti što je navedenog dana radnik bio pod utjecajem alkohola na radnom mjestu sama po sebi ne znači da se radi o osobito teškoj povredi obveza iz radnoga odnosa koje bi uz uvažavanje svih okolnosti, dakle dosadašnji rad, ponašanje radnika, te interese obiju strana nastavak radnog odnosa da bi bio nemoguć. Dakle, sud je utvrdio da radnik bez obzira što je bio u alkoholiziranom stanju nije počinio bitnu težu povredu. Imao je 33 godine radnog staža, bio je odličan radnik i praktički je stao na stranu radnika. I pri tome se u ovoj odluci, dakle Vrhovni sud je rekao svaka alkoholiziranost ne predstavlja razlog za izvanredan otkaz, nego samo ona koja bi predstavljala osobito tešku povredu obveza iz radnog odnosa i zbog koje bi uz7 uvažavanje ostalih odlučnih okolnosti nastavak radnog odnosa radnika kod poslodavca ne bi bio moguć. Zato možda ne treba licitirati sa promilima 0,0 ili 0,5 nego jednostavno ostaviti ovaj izričaj iz postojećeg zakona, dakle nema alkohola. A koliki je, što znači nema alkohola jel' to 0,2 ili 0,5 prepustimo to samim poslodavcima, ovisno o složenosti posla, ovisno o osjetljivosti posla, ovisi od samog utjecaja alkohola na posao koji radnik obavlja. Evo, to je ono što bi možda bilo po nama bolje rješenje od ovoga utvrđivanja 0,0 baš određivanja u samom zakonu. Dakle, evo sad da se vratim na samu svrhu zakona, dakle svaka zaštita na radu u stvarnosti stvara sigurnosne radne uvjete kako bi se spriječile ozljede na radu, profesionalne bolesti i nezgode na radu. I evo ovo drugo čitanje zakona je naše završno usklađivanje sa propisima EU i sa mjerodavnom praksom Suda EU. Cilj naravno ovog zakona je smanjiti broj ozljeda na radu i profesionalnih bolesti, a sukladno pravnoj stečevini EU prvi puta evo ove zakonske odredbe sadrže i mjere zaštite radnika od psihosocijalnih i psihofizičkih napora na radu, dakle stres, mobbing i slične stvari prema kojima je poslodavac obavezan provoditi prevenciju stresa na radu ili u vezi s radom te otkloniti mogućnost da se umanji radna učinkovitost radnika i pogorša njegovo zdravstveno stanje. Pitanja zaštite na radu povezana su s ostvarivanjem dva socijalna prava, a to su pravo na zdravlje i pravo na rad koja su u ovim vremenima ekonomske krize najugroženija. Između ovog našeg prvog i drugog čitanja zakona stiglo nam je istraživanje EUROBAROMETRA koje se bave utjecajem krize na kvalitetu rada i na razini EU uvjete rada smatra dobrim više od 53% radnika. A zanimljivo je da u Hrvatskoj uvjete rada dobrim smatra tek 18% radnika, čak 75% radnika smatra da su im uvjeti rada u 5 godina bitno pogoršani. A 79% radnika u Hrvatskoj smatra da su uvjeti rada pod kojima se podrazumijeva i radno vrijeme i organizacija rada i zaštita na radu, zastupanje zaposlenika i odnosi s poslodavcem izuzetno loši. Zanimljivo je da o situaciji u poduzeću u kojima rade o financijskom stanju, o budućnosti poduzeća, o restrukturiranju poduzeća bilo je obaviješteno samo 58% radnika. Dakle, poslodavci uglavnom nisu izvještavali radnike o situaciji u poduzećima i o financijskom stanju same tvrtke. Broj ozljeda na radu, oboljenja od profesionalne bolesti te uzrokovane štete ukazuju na visoki stupanj efikasnosti. Dakle, dosada je izgubljeno od '97. do 2011. evidentirano je negdje oko 317 tisuća ozljeda, dijagnosticirano preko 2000 profesionalnih bolesti. Poginulo je negdje oko 800 radnika. Dakle, izgubljeno je više od 13 milijuna radnih dana zbog bolovanja što prelazi trošak od 4 milijarde kuna. I upravo prema količini ozljeda na radu i profesionalnih bolesti gubici su jako veliki i naš dosadašnji sustav je pokazao se prilično neefikasan i evidentno je da je potrebno ga unaprijediti. I zato pozdravljamo ovu intenciju da se smanji broj i profesionalnih bolesti i smanji broj radnika koji zbog bolesti odlaze u invalidsku mirovinu. Podržavamo ovo zakonsko reguliranje obilježavanja Svjetskog dana zaštite na radu jer se na taj način doista nastoji utjecati na podizanje razine svijesti o potrebi provedbe zaštite na radu i skretanje pozornosti na sigurnost radnika kako bi ona bila što veća. Pozdravljamo vraćanje medicine rada i jačanje njezine suradnje sa stručnjacima zaštite na radu, poslodavcima i radnicima i sindikatima kako bi se broj ozljeda na radu do kraja 2016. smanjio za 5% godišnje. Dobro je da je doprinos za zaštitu na radu vezan za osiguravajuće kuće, dobro je da se sklapanjem police obveznog osiguranja za radnike i za poduzeće i tvrtke koje će osiguravati zaštitu na radu i one koje budu dobro provodile zakon da će imati od toga bonus, a one koje budu imale smrtne slučajeve i troškove da će imati veću i skuplju policu. Podržavamo stroži nadzor i kontrolu poslodavca, ali i ulogu po kojoj će inspektori postajati savjetodavni i preventivni faktor, a ne isključivo samo represivni kao dosada. U Zakonu o zaštiti na radu donijet će se i brojni pravilnici i definitivno tu upozoravamo da se, a to smo primijetili i to smo ukazali prošli put, da se pravilnikom ne mogu propisivati obveze jer zakon je normativni akt zemlje koje donosi zakonodavno tijelo, a pravilnici su podzakonski akti kojima se samo razrađuje ono što je doneseno u zakonu i ne mogu se propisivati obveze. Prema tome, mislim da ovaj zakon još uvijek pati od tehničkog uređenja, ali u načelu smatramo zakonska rješenja dobrim i podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti na radu, dakle rasprava o konačnom prijedlogu zakona prije negoli Zakona o radu ili tzv. ZOR-a. Ali dobro, ako je već tako s obzirom da je 28. travnja Svjetski dan zaštite na radu evo nedugo nakon toga Svjetskog dana zaštite na radu uvodimo ovu raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti na radu s time da će klub HDSSB-a prvo pričekati da vidimo što će biti sa amandmanima koje su kolege uložile koji se odnose na članke i 58. i na članak 70. prije svega, pa ukoliko ti amandmani budu usvojeni zalažemo se za to i suglasni smo s kolegama koji su izrazili primjedbe u tim amandmanima na konačni prijedlog zakona pa bismo onda eventualno mogli i podržati ovaj zakonski prijedlog. Dakle, većina rasprave, većina rasprava se odnosila na članak dakle 58. u svezi odredbe da radnika za vrijeme rada ne smije biti pod utjecajem alkohola i drugih sredstava ovisnosti niti ih smije unositi na radno mjesto. Iako je, evo kako je rekla kolegica prije mene, po praksi Vrhovnog suda, 0,2 promila nisu ocjenjeni kako posebno kršenje radne obveze ili radne stege. Dakle, praksa Vrhovnog suda je već pokazala da ovakva odredba baš i ne stoji. Nitko ovdje ne govori o teškom alkoholizmu, o onima koji su bili na liječenju ili idu na liječenje itd. ovdje se govorio o tome da zapravo mi danas, odnosno kada zakon stupi na snagu možemo slobodno u našem saborskom restoranu narediti voditelju restorana da izbaci iz ponude svako alkoholno piće, dakle od žestokih alkoholnih pića, vina, piva, pa svega onoga što danas postoji u saborskom restoranu. Točno je i to da to danas postoji, ali evo ako smo mi djelatnici sabora koji donosimo tako važne zakone, koji radimo u tako važnoj ustanovi, koji donosimo tako važne odluke zaista po ovom zakonskom prijedlogu ne bismo smjeli uživati uživat ama baš niti jedan promil ili 0,1 promil alkohola. Pa prema tome, ne treba biti niti u ponudi u saborskom restoranu, ne treba biti niti u ponudi alkoholni ni u restoranu Tač u Zagrebu, pa ni to da ministar prometa i gradonačelnik Splita, njih četvorica popiju skoro 8 butelja vine, skoro 2 butelje po osobi i dalje izvršavaju svoje odgovorne zadaće ministra. Uvijek postoje određeni iznimke i ne radi se o diskriminaciji, govorili smo ovdje o tome da postoje, evo razlike već sada između profesionalnih vozača autobusa i kamiona koji ne smiju i zaista ne smiju imati više od 0,0, dakle 0,0 promila ali vozači osobnih automobila koji mogu imati incident, prometni incident i sa teretnim automobilom i sa autobusom mogu imati do 0,5 promila. Nije uvijek razina alkohola u krvi dakle mjerena u promilima razlog nastanka prometne nesreće. Ako netko vozi ulicom sa 0,2 promila i iz sporedne ulice mu izleti drugi automobil ili pak motor doći će do prometno incidenta i ustanovit će se kod vozača koji apsolutno nije ništa kriv, ništa nije kriv jer ima pravo prednosti da ima 0,3 promila u krvi. Pa ćemo onda opet u Slavoniji skladati, kao što smo za vrijeme Sanadera govorili kada je bilo riječi o sigurnosti u prometu i kada je odredba bila premijera Sabora i njegove Vlade da bude također 0,0 promila kod vozača, pa je u Slavoniji skladan bećarac: "Nitko nema što Hrvat imade, 0,0 od Hrvatske Vlade." Ona Vlada donijela je ovakav zakon za sigurnost u prometu, ali evo ova donosi za unaprjeđenje zaštite na radu reklo bi se. U tom smislu govorim i o samom osnutku tzv. ili tako će se zvati prema članku 6., dakle savjetodavno tijelo za zaštitu na radu je Nacionalno vijeće, a čine ga ravnatelj Zavoda za unaprjeđenje zaštite na radu, tako se zove. Ovaj prije zavod se je zvao malo duže, dakle postoje sada dva, će postojati pojma, ovaj se zvao dosadašnji Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu HZZZSR. Kažu da postoji jedna uzrečica, haje politička, "Da je dobar birokrat onaj koji stvori posao za još jednog birokrata." Pa evo ovdje nakon što kažu da će osnivanjem još jednog zavoda, dakle sa gotovo potpuno istim zadatkom doći do poboljšanja zaštite na radu. Teško je nama liječnicima odgonetnuti kako će to doći do poboljšanja zaštite na radu osnutkom još jednog hrvatskog zavoda kako ovdje reče za unaprjeđivanje zaštite na radu. O statistikama koje je ovdje već netko, o kojima je netko govorio, o 13 700, 800 ozlijeđenih na radu u 2013. godini ili od toga 2000 onih koji su stradali, ozlijeđeni na putu do radnog mjesta a 11 500 tisuća onih koji su baš ozlijeđeni na radnom mjesto. Ima zanimljivih podataka. Naime, kada govorimo o tim statistikama, evo ja ću navesti ono što je prema izvješću ili analizi Hrvatskog zavoda postojećega za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu objavljeno za 2012. godinu, da je u sektoru graditeljstva inspekcijskih nadzorom utvrđeno kako je čak 96% radnika na radnom mjestu koristilo propisanu zaštitnu opremu. Znači li to ako baš primjenjujemo članak 58. da neće doći do, da neće, striktno ako primjenjuju da neće biti ozljeda na radu. Pa jasno da ne znači, bilo bi dobro kada bi i ta odredba doprinijela smanjenju broja ozljeda na radu. U analizi ima još zanimljivih podataka, prema načinu nastanka ozljeda možemo vidjeti da su ozljede najčešće uzrokovane padom. U svim djelatnostima ta vrsta ozljede ima udio 35%, od svih ozljeda, dakle 35%. No, državni djelatnici u prosjeku padaju i ozljeđuju se češće od djelatnika u privatnom sektoru, vrlo zanimljivo. Djelatnici javne uprave ozljeđuju se padom u 42% slučajeva, a prosjek je 35. Dok djelatnici u sektoru graditeljstva za usporedbu padaju u 35% slučajeva, dakle u prosjeku. Približno jednak postotak 34% vrijedi za djelatnost prijevoza i skladištenja. Statistički najgore prolaze djelatnici zdravstvene zaštite i socijalne skrbi. Oni se ozljeđuju padom u čak 47% slučajeva. I sad vi i mi ovdje govorimo o zaštiti na radu, o mjerama pa čak i o tom članku 58. pa mi nije jasno, evo ove statistike su izišle od službenog tijela, dakle Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja, pardon Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu. Ima još vrlo zanimljivih podataka u kojima, gdje se vidi da radnici u graditeljstvu upotrebljavaju u 98% slučajeva kod ozljeda na radu, zaštitnu opremu, a oni drugi, dakle poglavito evo u državnom sektoru i zaštiti zdravlja, radnici koji rade, upotrebljavaju u vrlo znatno manjem broju, dakle za 3 puta manje zaštitnu opremu u svom radu. Ne bih htio, dakle te paradokse koji bi se danas, evo, koje moram spomenuti jer je to službeno izvješće Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja, a evo, još ću se malo osvrnuti na ovaj zakon. Gledajte, kod, ja sad neću govoriti o jednom, kažu diskriminacija, u jednom vjerskom postu kaže da se ne smije jesti 30 dana pa ipak su i u tom postu izuzeci bolesnici i putnici, tako je rekla knjiga, knjiga nad knjigama. Ali ovdje kažu da je diskriminacija ukoliko jedni djelatnici na osobitim, ne samo za svoje zdravlje nego i za odgovornost i za zdravlje drugih, im se propiše 0,0, a ostalima koji rade npr., kao što je rekao kolega Baranović, kao knjižničar ili radi kod sebe doma, privatno, ima svoj kompjutor i on i njegova supruga ili pak dijete imaju firmu, registriranu i rade kod kuće putem kompjutora ili računala, kako bi se to reklo hrvatski, rade nekakav posao i pri tome također po ovome ne smiju ama baš uživati niti jednu … Nekim drugim zakonima se pogodovalo da npr. pivo bude prehrambeni proizvod i uključen je u skupinu prehrambenih artikala. Zašto? Pa zato što je porez na prehrambene artikle 10%, a na vino je 25%. Vino je isključeno iz prehrambenih artikala. I sada, evo, ne smije se konzumirati niti čašica prehrambenog artikla koji se zove pivo. Tako bi se po zakonu nekom drugom reklo. U slučaju Zakona o sigurnosti na promet dopušteno je 0,5 promila u ovome. Gledajte, kolegica Škare-Ožbolt je navela praksu Vrhovnog suda, a ja strašno volim i uživati, poslije jela u griotama. Bilo je sudskih slučajeva gdje je odvjetnik upravo upotrijebio, ja nisam imao prometnu nezgodu, ali upravo upotrijebio argument konzumiranja griota, prehrambeni proizvod, ali i u njemu ima onog likera od višanja. I uzmete li 3 ili 4 griote imat ćete 0,2% alkohola u krvi. Što ćemo onda raditi? Ako radnik radi na dizalici ili gdje u građevini i da on voli griote, a hvala Bogu, prilično ih ljudi voli, pa će imati i oni 0,2 promila na osnovu 4, 5 griota koje pojede, prije posla, poslije, za vrijeme radnog, može dobiti bombonjeru za vrijeme rada i pojesti 3, 4 griote i imat će 0,1 ili 0,2 promila. Kako ćemo utvrditi je li on pio ili je pak jeo griote? Ja govorim slučajeve iz običnog života, ja govorim slučajeve iz obične ljudske prakse i govorim običnim jezikom, što će evo gospođa Ingrid Antičević već replicirati. O drugim člancima zakona o kojima je bilo najviše riječ i članak 39. o odnosu poslodavaca i zaštiti naših trudnica i dojilja i dobro je da se tim člankom, zaista tu smo se zajednički, svi skupa, kao zastupnici borili za ovu osjetljivu skupinu koja zaslužuje našu pozornost i gdje treba biti zaista maksimalno tolerantan, poglavito od strane poslodavaca. O članku 70. i odredbi da poslodavac saziva, ajde rekao bih po starome, zbor svojih radnih ljudi, ako je firma manja od 20 djelatnika i da na osnovu tog poziva poslodavca radnici biraju sami svog povjerenika, pitam se, a što će se dogoditi ako poslodavac ne sazove svoje radnike da si odrede povjerenika, što će se onda dogoditi? Ima li sankcija prema poslodavcu? Da. I na kraju u članku 83.su govori se o ulozi i zadacima toga novoustrojenoga zavoda u kojima zapravo ono što taj zavod za unapređivanje zaštite bi trebao raditi, a ja osobno, moram reći da je to moje osobno mišljenje ja mislim da tako i klub misli, da nema u tome unapređivanju zaštite na radu ništa više negoli u onome što je postojalo dok je bio Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu, da je to otprilike u istom nivou. Možemo mi biti veći europljani i od Europe i od direktiva i naputaka EU, a zapravo ipak ovdje provodimo sasvim neću reći nešto drugo negoli [[Upadica Milorad Batinić: Vrijeme.]] Pa nije valjda već?
Jeste. Ima tri replike kolega Grubišić bit će prilika. Ja sam sve čekao da završite ali nikako. Prelazimo na replike pa ćete moći odgovoriti. Prvi se javio Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Pa evo kolega Grubišić vi ste spomenuli taj problem da statistički ima više prijava ozljeda na radu u javnom sektoru nego u privatnom sektoru. Svi smo mi manje-više pretpostavljamo da je zapravo gotovo nemoguće da se zaista događa više ozljeda na radu u javnom sektoru nego u privatnom, ali isto tako svi koji smo radili u medicini i zdravstvu bezbroj puta smo se susreli sa pojavom da zaposlenici u privatnom sektoru ne prijavljuju ili ne smiju prijaviti svoje ozljede na radu ili se pogode sa poslodavce i raznim načinima se te prijave ozljede na radu ne događaju zbog toga što onda teret toga pada na privatnog poslodavca, posebno kada je riječ o maloj tvrtci. I tu se na razne načine izigrava zakon i prava radnika. Naravno vrlo je teško u tim slučajevima tu uspostaviti i doći do istine. A s druge strane ste također dobro rekli da je naša legislativa već i danas dovoljno prenormirana pa i u području zaštite radnika i raznih elaborata, međutim da se u priličnoj mjeri mnoge stvari izigravaju. Mi imamo odlične papire ali nam onda provedba kaska, tako da bi se složio s vama da nije potrebno da mi dalje pooštravamo i kompliciramo regulativu već da radimo na instrumentima provedbe i da se na bolji način ovi zakoni koji postoje pa ovakav zakon kakav je provode u praksi i štite prava radnika. mislim da nema potrebe više da mi i dalje usložnjavamo samo regulativu ako ni ovu dosadašnju nismo uspijevali u dovoljnoj mjeri provesti.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Đuroviću, u korist vaše replike, a i moje rasprave, a to nisam stigao reći kaže ovako za 2012. "U odnosu na broj zaposlenih u navedenim sektorima broj ozlijeđenih na 1000 zaposlenih u graditeljstvu iznosi 14, u prijevozu i skladištenju 18, u javnoj upravi 12, te zdravstvenoj zaštiti i socijalnoj skrbi 15. Evidentirani broj ozljeda na radu u sektoru graditeljstva manji je od broja ozljeda u sektoru zdravstvene zaštite i socijalne skrbi. No dok radnici na gradilištu ozljede češće zadobivaju od pada nekog predmeta na njih radnici u zdravstvu češće padaju sami ili se pak zalijeću u predmete kojima su okruženi" itd. Paradoksa nikad dosta. A to da ste zanimljiv podatak o sprezi nažalost moram reći tako sprezi radnika koji je zadobio ozljedu u graditeljstvu pa onda zbog oštete i svega toga se dogodi nagodba sa poslodavcem o tome možda zna više gospođa kolegica ovdje nazočna odvjetnica iz odvjetništva, pa evo tako Škare Ožbolt.
Hvala. Ingrid Antičević-Marinović replika. Izvolite.
Pa evo kolega kada ste govorili o ovoj odredbi o alkoholu odnosno zabrani upotrebe alkohola na radnom mjestu onda ste spomenuli ali pogrešno jedan slučaj sudske prakse kada ste rekli da evo već kod konzumiranja dvije griote imate 0,2 što nije točno. Poznata je naime situacija bila a ide vam ovako da je počinitelj koji je skrivio u alkoholiziranom stanju prometnu nesreću branio se da on nije pio nego da je samo jeo griote. Pa onda sud nije bio lijen nego je dao lijepo izvještačiti koliko to količina griota mora biti konzumirana i vještak je utvrdio da je koliku je količinu alkohola imao morao pojesti 70kg griota.
Odgovor kolega Grubišić. Izvolite.
Kolegice Ingrid kada biste vi pojeli 10 griota i ja pojeo 10 griota ne bi bila ista količina i razina alkohola u krvi kod vas i kod mene. Dakle imamo raznih mogućnosti koje se pri tome moraju reći. A to što pokoji vještak utvrdi da 70kg alkohola pa ja dobro ne mogu pojesti 70kg, ali kilu, dvije bih mogao pojesti. Hvala lijepo.
Hvala. I posljednja replika Vesna Škare Ožbolt. Izvolite.
Poštovani kolega nekoliko puta ste me prozvali, a kada sam citirala praksu Vrhovnog suda u kojem je Vrhovni sud zauzeo stajalište da 0,2 promila u konkretnom slučaju jednog radnika koji je dobio izvanredan otkaz nije razlog za dobivanje izvanrednog otkaza onda to ne znači da 0,2 promila nije alkoholiziranost u svakom slučaju. Dakle zalagala sam se i zalažem se i dalje da poslodavci svojim internim pravilnicima točno ovisno o poslu kojeg radnik obavlja propišu točno uvjete koji se tiču radnog mjesta. Dakle ako za vozača dizalice doista ne smije biti ni kap alkohola u krvi jer utječe na njegovu svijest onda je to tako. Ali za jednog ne znam radnika na poljoprivrednim radovima nema razloga možda za takvu strogu odredbu. Prema tome, ovisi o okolnosti slučaja, o okolnosti posla da li će se nešto smatrati alkoholiziranim stanjem … [[Govornik se ne razumije.]] I zato mislim da stavljanje baš zakonske odredbe od 0,0 promila u zakon možda nije najbolje rješenje ali čvrsta zakonska odredba da nema alkoholiziranog stanja to da.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić, izvolite.
Kolegice vi očito želite, rekli ste da ćete glasati za ovaj zakonski prijedlog ali ipak se nadzire trun u tragovima da razlikujete alkoholizirano stanje od onog kada netko konzumira par griote-a kao što je rekla kolegica Ingrid. Dakle, ali to niste izrekli, rekli ste da prihvaćate zakon kao takav. Ne znam. Nadalje, ovo što je, i vi ste bili u odvjetništvu i sada jeste, ne znam točno, o vještacima. Najbolje govori vještačenje Planinske i razlike u cijenama zgrade u Planinskoj ulici tako i što je kolegica Ingrid istakla u svezi konzumiranja nekakvih tvari koji u sebi sadrže alkohol u malim količinama ali kada se to koncentrira i konzumira u većim količinama onda imate koncentraciju alkohola u krvi. Ja sam za to da se napravi selekcija u zanimanjima, dakle u zanimanjima koja, poput vozača, profesionalnog vozača koji zaista ne smije imati. Tako možemo i u ostalima, pa to je samo malo truda, malkice truda. Ili poslodavac da mu dopustimo da propiše, pa neće mu knjižničar ili onaj evidentičar ili ne znam, nije isto što i vozač kamiona itd.. Dakle, može on ako ima firmu i 200 djelatnika, 100 djelatnika točno napisati i odrediti a prema zakonskim odredbama koji to ne smiju imati niti 0,001 promil u krvi. Eto hvala lijepo.
Hvala i vama. Završili smo sa raspravom po klubovima. Za riječ se javio ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Poštovani gospodine potpredsjedniče da razbijemo priču o griote-ama, vi ste liječnik kao i ja i znate šta je izdahnuti zrak i znate da kada pojedete griote, ako odmah pušete u dreger u tom zraku zraku može biti alkoholnih para ali već sljedeći puta kada ponovno udahnete tih para nema a u krvi imate 0,0. Prema tome, ovdje u zakonu vrlo jasno piše kada govorimo o koncentraciji u izdahnutom zraku i u krvi. I to su dvije potpuno različite stvari. Liječnik ste kao i ja. Prema tome onaj koji misli da ima 0,5 u izdahnutom zraku ako misli da nema uvijek se može izvaditi krv i potvrditi da li to je tako. Najegzaktniji način je koncentracija alkohola u krvi. A kada govorimo o alkoholu, prema europskim statistikama 25% ozljeda na radu u Europskoj uniji se dešavaju zbog zloupotrebe alkohola i droga. U Hrvatskoj mi nažalost nemamo dobru statistiku jer se kod ozljeda na radu u principu nikada ne testira na alkohol. I to se vidi i po statistikama, vidi se i po tome koliko je ozljeda na radu, u koliko slučajeva ozljeda na radu bilo i alkohola. On se jednostavno ne testira i sasvim sigurno je onaj broj koji sada je u Zavodu za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu je puno, puno veći nego što je, dakle broj ozljeda na radu uzrokovane alkoholom. Ali alkohol smanjuje mogućnost dobre prosudbe, smanjuje vrijeme reakcije, dakle povećava vrijeme reakcije, povećava rizik ozljeda na radu. I nemojmo karikirati stvari, jednostavno mi moramo te stvari propisati jer je to i civilizacijsko dostignuće i nešto što mora dovesti do toga da u Hrvatskoj koja ima veliki problem sa alkoholizmom, mi smo ga pomalo zaboravili ali velik broj ljudi ima koji imaju problema sa alkoholom, pitajte ljude koji se bave s time. I s druge strane samo 0,0 ne znači da će se testirati svatko. Dakle to je odluka poslodavca i poslodavac je onaj koji će odlučiti da li će nekoga testirati ili ne. I s druge strane je vrlo jasno u zakonu za razliku od prijašnjih zakona vrlo jasno je stavljeno i vrlo jasna je odredba da ukoliko je radnik alkoholiziran da ga poslodavac taj dan će ga odstraniti i neće taj dan raditi. Dakle, nitko neće dobiti otkaz, nitko neće izgubiti posao, prije je bilo u zakonu, toga više nema. Dakle, vrlo u zakonu, pogledajte i članak 59. vrlo jasno je napisan postupak što sa onima koji uzimaju određene lijekove koji spadaju u lijekove koji se upotrebljavaju za liječenje psihičkih bolesti, što s njima ako se otkrije. Dakle, vrlo jasno je postupak razrađen i mislimo da je i zaštita radnika maksimalna u ovom dijelu. Tako da apsolutno 0,0 promila je nešto što bi trebalo podržati.
Hvala ministre. Imamo nekoliko replika. Prvi se javio potpredsjednik Nenad Stazić. Izvolite kolega.
Poštovani ministre, evo cijeli dan slušamo o ovom, ovu prepirku, ovo neslaganje oko te odredbe o dozvoljenoj količini alkohola na radu. I mislim da se taj problem može riješiti na način da se kaže da će to biti uređeno pravilnicima o radu, da će to svaki poslodavac urediti pravilnikom o radu. S time da niti jedan pravilnik o radu ne smije dopuštati veću koncentraciju od 0,5 promila. Jer uistinu neki menadžer ode na nekakav poslovni ručak, mora održati zdravicu, mora, takvi su … [[Govornik se ne razumije.]] takva su pravila, pa kada biste ovakvu odredbu stavili u taj zakon onda mislim da bismo izbjegli prijepore, da bismo pomirili suprotstavljena stajališta, da bi poslodavci naravno u nuklearnoj elektrani neće dopustiti nikakav alkohol, naravno da neće ovome na kranu dopustiti, naravno da neće profesionalnom vozaču autobusa i kamiona dopustiti. Ali će u nekakvom trgovačkom društvu gdje to nije toliko bitno, gdje se posao obavlja uredski moći pravilnikom dopustiti 0,2, 0,3 ali maksimalno 0,5 i ništa više. Tada biste pomirili sve ove rasprave i mislim da biste dobili jednoglasnu podršku za zakon.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Vukšić. Izvolite.
Pa mislim da nakon što je stupio potpredsjednik Sabora Nenad Stazić nemam potrebu jer sam htio isto tako reći da sve može pravilnikom o radu koje će propisati svaki poslodavac koliko dopušta i jel' dopušta količinu, koju količinu alkohola ili ne, pa podržavam i sasvim sigurno da bi se tome priklonili.
Hvala. Potpredsjednik Željko Reiner, replika. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa iako se ja ponekad ne slažem sa ministrom u ovom slučaju se apsolutno slažem sa ministrom kad govorimo o tome, jer čini mi se da smo malo smetnuli s uma koliko je veliki zdravstveni problem alkoholizam u Hrvatskoj s jedne strane. I s druge strane da nije problem čak niti u pravilnicima, nije problem niti u zakonu, problem je kao i u mnogim drugim zakonima u praksu i u provođenju, a tu su problemi ogromni. Mi možemo napisati zakone kakve god hoćemo. Mi imamo nerijetko vrlo dobre zakone koje uopće ne provodimo u praksi i biti će neusporedivo važnije hoćemo li mi to i ovo sada isto stvarno provoditi u praksi. Jer mi smo i do sada imali nekakve zakone koji su ograničavali konzumiranje alkohola na poslu, određene granice itd. Nigdje praktički se nisu primjenjivali. U nekim institucijama pa i u našoj zajedničkoj smo nabavili aparate dreger itd. za to. Čini mi se da se nisu nikad upotrijebili ili možda jedanputa ili dvaputa eventualno u nekim ekstremnim slučajevima kad je trebalo uistinu dokazati da netko ima ne znam tri promila recimo ili četiri što su na granici otrovanja kako bi se uistinu imalo neku podlogu. Prema tome, manje je važno šta ćemo mi propisati, ali itekako je važno hoćemo li mi to provoditi upravo zbog toga da se zaštite radnici na poslu jer to je ključna stvar. Prema tome, ja osobno mislim da sve što ćemo poduzeti u smislu smanjivanja alkoholizma kao jednog velikog zla koji objektivno postoji u našem društvu, a pred kojim nerijetko žmirimo je dobro došlo. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Bit ću vrlo kratak s obzirom da je gospodin Mrsić rekao da je govorio o civilizacijskim dostignućima. A uzmete li za primjer civilizacije Francuske i Italije recimo ili pak Njemačke, a govorim o konzumaciji malih količina vina ili piva, evo samo toliko mislim da, iako se rijetko kad slažem sa gospodinom Stazićem potpredsjednikom Sabora ponudio, dakle on je ponudio civilizacijsko rješenje za civilizacijsko dostignuće ovaj puta. Hvala lijepo.
I posljednja replika Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Ma činjenica je da stvarno ovaj članak je zauzeo malo previše prostora … [[Govornik se ne razumije.]] zagovaraju izmjenu zagovaraju alkoholizam i pijančevanje. Ali dobro. Htio sam se na neki način nadovezati na potpredsjednika Sabora, uvaženog akademika Reinera. Zakoni jesu dobri, uglavnom je riječ o dobrim zakonima. Problem je provedba i kontrola tih zakona. Sjetite se rasprave kada je bila riječ o inspektoratima. Pogledajte recimo nema dugo napis u novinama taxi vozači 300 sati su ostvarivali mjesečno. On ne treba bit alkoholiziran, ali sama činjenica da ga poslodavac natjera da je 300 sati u prometu što znači da je opasan za ostale sudionike jednostavno ako nekome ide prijaviti, ako ide bilo šta reći svjestan je da će ostati bez radnog mjesta. Tu je onaj problem. To je problem inspekcije rada i mislim, dobro ako vi kažete nije, očito čut ću i odgovor. Ali problem je u tome što se tu ljudi osjećaju nezaštićeni i on nema šta napraviti. On je prisiljen, a s druge strane tim svojim postupkom ugrožava i sve ostale sudionike u prometu.
Hvala. Odgovor, ministre Mrsiću izvolite.
Pa sasvim sigurno da prijavljivanje nezakonitosti je uvijek problem jer radnici se uvijek boje za svoje radno mjesto, stoga smo mi i omogućili da se prijavljuje anonimno 0800 4949. Imamo dosta prijava i s druge strane na bilo koji način prijava evo ako i vi imate saznanja da se u nekoj tvrtci radi nezakonito prijavite nam i Inspektorat rada će odmah izaći na mjesto i napraviti izvid. Dakle, jedan novi način rada inspektorata i vidi se po tome što se i vidi povećani broj i inspekcijskih nalaza, povećani broj nalaza prekršaja. Ali opet s druge strane nismo ni zadovoljni s time, jer to znači da se radi nezakonito. Ali ono što je sasvim sigurno Inspektorat rada radi na drugačiji način. Sve ono što doznate prijavite nam i inspektorat će to obaviti.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Kao što su već mnogi prije mene govoreći istaknuli važan dan 28.4. Svjetski dan zaštite na radu, eto nije prošlo niti petnaestak dana da mi evo raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti na radu koji je rezultat, dakle višemjesečni kako ste sami istaknuli gospodine ministre uvodno obrazlažući zakon rezultat više od godine dana. Radi se o jednom ozbiljnom zakonskom projektu, a i sve rasprave više-manje bile su upravo takve da nekakvih ozbiljnijih primjedbi na ovaj prijedlog zakona i nema. Ukratko, cilj ovog zakona jeste jedan dostojan posao i siguran posao. Siguran posao ne samo u onom smislu gdje ga mi želimo i očuvati u smislu stalnosti nego prije svega da se čovjek osjeća sigurnim i zaštićenim na radnom mjestu, s jedne strane što je dužnost poslodavca, što je dužnost predlagača ali i nas kao zakonodavca, da osiguramo takav zakonski okvir. Ali jednako tako i obveze, dakle ne samo poslodavca nego i radnika, dakle svi smo dužni i svi smo pozvani na odgovornost. Naravno da novi uvjeti života kao što ste i sami rekli neki pravilnici sežu još u daleku '49. godinu prošlog stoljeća, da su neka zanimanja iščezla, a da nove tehnologije, novi strojevi iziskuju, koji su puno opasniji, iziskuju povećanu opreznost. Hrvatska se dakle i s ovim Konačnim prijedlogom Zakona o zaštiti na radu koji ja svesrdno podržavam svrstava i ne samo da se svrstava u red onih zemalja koje imaju dobro zakonodavstvo što nitko ovdje niti niječe niti poriče nego nastavljamo onu tradiciju gdje su mnoge zemlje pa i europske kaskale za nama kakvu smo zaštitu na radu radnika imali. Međutim, samim činjeničnim stanjem ono što se događa i što su s pravom kolege istaknule dakle da imamo dobre propise, da ćemo ovim prijedlogom zakona dobiti još bolji zakonodavni okvir, ali da još uvijek stanje, pa i sami ste to istakli, nije baš zadovoljavajuće jer još uvijek relativno, to nisu alarmantni brojevi ali svaki izgubljeni život na radnom mjestu isto tako veliki broj ozljeda na radu zahtjeva jedan ovdje stroži i ozbiljniji pristup ali onda isto tako i bolju kontrolu pogotovo inspektora što i navješćujete temeljem ovog zakona. Sama i povijest, dakle još početkom 19. stoljeća, početkom industrijalizacije, vezanih uz ljudsku bijedu i bolesti povezane s radom upravo otada i jednim većim angažmanom sindikata i radništva počinje datirati i ovaj institut pa onda već i zemlje prve industrijalizacije Francuska, Njemačka pa i Rusija i SAD počinju stvarati zakonodavstvo kojim žele na neki način zaštititi radnika od samovolje tadašnjih industrijalaca. Treba napomenuti da već poslije 2. svjetskog rata i to upravo na poticaj Andrije Štampara iz 1947. godine u Zagrebu je osnovan Institut za higijenu rada koji je 1970. preimenovan u Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada, a od 1960. već mi imamo specijalizaciju medicine rada. Dakle, to je nešto što i obvezuje, ali to je nešto što su neki evo napomenuli ste ovdje gospodine ministre nekadašnjeg našeg kolegu i nekadašnjeg ministra Hebranga koji je pokušao ukinuti medicinu rada što mi ovim zakonom dalje institucionaliziramo ali svaki pokušaj i diranje u to dovest će nas, i sami ste rekli, 10 godina sljedećih mukotrpnog rada na razvijanju mreže koja je nekada bila razvijena upravo u medicini rada. Što dakle vraćamo ovim prijedlogom zakona. Ono što ne samo kod ovog prijedloga zakona nego i inače kod svih zakona koji su i represivni jer imaju prekršajne odredbe i koji dakle su … [[Govornica se ne razumije.]] znači da su pozitivne norme, da ih treba poštivati jer iza njih slijedi sankcija, da u tome gotovo i nema zamjerke ali da moramo više raditi na prevenciji. I to je oko čega su se složili mnogi kolege i to zaista na tome upravo o tome govori i ovaj prijedlog zakona. Jer prevencija dakle i kada takve sažive, posebno ove norme o prevenciji, one najbolje upozoravaju i poslodavce i radnike za proces rada i sve ono što je vezano uz rad shvate upravo krajnje ozbiljno. Jer samo tako može se sačuvati i zdravlje, zdravlje radnika, njegova radna sposobnost. Ono što je posebno vrijedno, a što je sasvim novo, to će iziskivati sigurno i novu sudsku praksu, po prvi put na jedan konzistentan način imamo u ovom prijedlogu zakona mjere zaštite radnika od psihosocijalnih rizika, psihofizioloških napora na radu, stres, monotoni poslovi, normirani rad. Dakle, isto tako kakvo je radno okruženje, je li loša komunikacija, to je nešto o čemu se tek u zadnje vrijeme počelo govoriti ali kažem tek po prvi puta u ovom prijedlogu zakona imamo to na konzistentan način riješeno. Prijedlogom zakona kao što su mnogi već i istakli mi se usklađujemo i s Direktivom Vijeća Europe ali jednako tako i sa propisima EU na tom području kao i s mjerodavnom praksom Suda pravde EU. Ono što posebno još želim napomenuti mnogi su govorili o statističkim pokazateljima, ali ono s čim se slažu i radnici i poslodavci i napominjem da je ovo zakon koji je upravo i rezultat dogovora sa socijalnim partnerima što posebno treba naglasiti da edukacija i radnika i poslodavaca je potrebna kao sastavni dio prevencije. Pokazuju to i rezultati svih ispitivanja svake godine da relativno mali broj nesreća se na radnom mjestu događa zbog nedostatka zaštitne opreme ili pak neispravnih strojeva. Najveći uzrok nesreća je nepažnja i umor, prekovremeni rad radnika, rad na crno. Kad vidimo, kad malo bolje pogledate analizu smrtnih slučajeva, ali jednako tako i ozljeda na radu jedan znatni broj povrijeđenih radnika bili su radnici koji nisu bili prijavljeni, koji su radili na crno ili pak zbog veće zarade izlagali su se prekovremenim radom. Zato taj jedan umor i nepažnja, posebno skrećem pozornost za to, jednako su opasniji ako ne i još opasniji nego alkohol. Kažem o tome mjerodavno govore i statistički podaci. Evo da ne duljim više, podržavam ovaj prijedlog Zakona o radu, smatram da će on doprinijeti dostojanstvu rada, sigurnosti na radu ali naravno podržavamo i da se naše inspekcije pogotovo kako su ovako sada i postavljene upravo, od njih se očekuje i efikasnost u primjeni rada, bilo da rade na poziv ili tek onda kada se nesreća dogodi. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite kolega.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa uvažena zastupnice, nemamo više onaj institut ispravke pogrešnog navoda ali zapravo radi se o tome, vi ste na početku rekli da je svojedobno tada kad je bio ministar zdravstva profesor Hebrang, da je on ukinuo medicinu rada, a da se ovim zakonom medicina rada vraća. To naprosto nije točno, to nije točno jer onaj oblik medicine rada koji je postojao tada u, koji je naslijeđen iz prošlog sustava i koji je funkcionirao u prošlom sustavu na način na koji je funkcionirao kad su velike tvrtke morale imati svoje liječnike zaposlene koji su se bavili zaštitom na radu i liječenjem bolesti vezanim uz rad itd. se ne uspostavlja niti ovim zakonom jer je, naprosto su se prilike promijenile, odnosi su se promijenili i niti ovim zakonom niti je intencija ovog zakona bila da se sad ponovno u svaku tvrtku stavi jedan liječnik koji će imati svoju ordinaciju i koji će onda voditi skrb o zdravstvenom stanju radnika u toj tvrtki itd. Prema tome, samo da ne bismo miješali pojmove, to naprosto nije točno da se onaj sustav koji je bio prije, pa koji je onda izmijenjen sad opet time vraća. Imamo jedan drugi koncept, u međuvremenu je bio jedan drugi koncept, ovo je isto jedan drugi koncept. Ja se nadam da će on biti dobar, ali u svakom slučaju to nije vraćanje nečega što je bilo jako dobro, pa onda ukinuto pa sad opet će biti jako dobro jer će se isto vratiti. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor. Kolegica Antičević izvolite.
Pa ovo što ste sad vi replicirali meni ustvari ispravljajući nešto što … [[Govornik se ne razumije.]] Ja se potpuno slažem s ovim što ste vi rekli i to je to, i na tom stajalištu i mi stojimo. Nitko više ne govori, nažalost dakle nemamo više, pa i promijenili su se društveni i proizvodni odnosi da bi to više i postojalo, ali na neki način medicina rada koja je potrebna i koja odgovara suvremenom i našem današnjem trenutku u kojem se nalazimo to ne sumnjivo da se afirmira ovim prijedlogom zakona. O tome je bila riječ.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Nadica Jelaš, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, zamjeniče, kolegice i kolege budući da je riječ o konačnom prijedlogu zakona, ja ću izreći samo nekoliko svojih primjedbi do kojih sam eto došla čitajući predloženi tekst. Naime, jedna od novina koju donosi ovaj zakon u odnosu na stari još uvijek važeći, je pojmovnik. Kao što sama riječ kaže pojmovnik definira tridesetak najvažnijih pojmova iz zakona i velikoj mjeri svakako će doprinijeti jednostavnijem i lakšem razumijevanju samoga zakona, ali i budućih podzakonskih propisa koji će se donijeti temeljem ovoga zakona. I to je za svaku pohvalu. Međutim, upravo uz pojmovnik vezana je eto moja prva primjedba. Naime, svakako jedan od ključnih pojmova u Zakonu o zaštiti na radu je ozljeda na radu i ona je u ovome zakonskom prijedlogu definirana kao ozljeda nastala u prostoru gdje radnik obavlja rad. To je puno suženija definicija od one u Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju koja pod ozljedom na radu podrazumijeva i onu ozljedu, citirat ću sada članak 66. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju: "Koju radnik zadobije na redovitom putu od stana do mjesta rada i obratno, te na putu poduzetom radi stupanja na posao." Dakle, postavljam pitanje zašto i u ovom zakonskom prijedlogu, dakle u Zakonu o zaštiti na radu u definiciji ozljede na radu nisu uključene i ozljede koje se radniku dogode na putu do posla i s posla? Dakle, zašto to decidirano tako ne stoji čisto zbog podudarnosti definicija u ova dva zakona koji se zapravo u mnogo čemu isprepliću. Druga moja primjedba vezana je uz svojevrsnu kontradiktornost u članku 72. prijedloga zakona koji regulira zaštitu djelovanja povjerenika radnika zaštite na radu. Naime, stavak 2. tog članka kaže: "Da je poslodavac obavezan povjereniku radnika za zaštitu na radu osigurati uvjete za nesmetano obavljanje dužnosti u skladu s općim propisima o radu kojima su propisani uvjeti za rad radničkog vijeća." Drugim riječima, opći propis o radu, a to je znamo Zakon o radu, nalaže da povjerenik radnika za zaštitu na radu mora imati iste uvjete kao i članovi Radničkog vijeća. Međutim, u ovom konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti na radu, a u odnosu na prvo čitanje dodan je stavak 3.koji određuje da povjerenik ima pravo na naknadu plaće za obavljanje poslova, za obavljene poslove za najmanje 2 sata tjedno, znamo da je za članove Radničkih vijeća to 6 sati, s time da je ostavljena mogućnost da se to pitanje riješi i povoljnije. Kako? Kolektivnim ugovorom, odnosno dogovorom. Ovo moram reći da mi zvuči donekle licemjerno jer svi znamo koliko rado, pod navodnicima, naši poslodavci sklapaju kolektivne ugovore. Dodatni je po meni problem to što gotovo 90% hrvatskog gospodarskog korpusa čine male tvrtke od kojih jedan značajan broj nema ni sindikata, ni radničko vijeće ni povjerenika radnika za zaštitu na radu pa samim time, dakle nema praktički tko u ime radnika kontrolirati ili nadzirati da li se primjenjuju mjere zaštite na radu. Dakle, možemo reći da jedan vrlo značajan broj hrvatskih radnika zapravo nije pod tim kišobranom Zakona o zaštiti na radu. I moje treće pitanje je, kakav je status u odnosu na Zakon o zaštiti na radu privremeno ustupljenih radnika iz Agencije za ustupanje radnika? Dakle, da li će poslodavci kojima su privremeno ustupljeni radnici imati iste obveze prema njima u smislu, dakle, osiguranja zaštite na radu kao što imaju prema svojim zaposlenicima. Vjerujem da je odgovor pozitivan, evo, vidim naravno i po vašim reakcijama, ali ne bi bilo suvišno da to decidirano i piše u ovom zakonu obzirom da će se u budućnosti model angažiranja radnika preko agencija više koristiti. I na kraju kao svojevrstan zaključak želim reći da je dobro uređenje zaštite na radu radnika izuzetno važno, nažalost toga postajemo svjesni, ali u onom pravom i punom smislu riječi tek kad se dogode strašne tragedije poput ove posljednje o kojoj već zapravo danima slušamo, a vezana je za tragediju, dakle radnika, odnosno rudara u rudniku Suma u Turskoj. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu, Goran Marić. Izvolite, kolega Marić.
Hvala lijepa. Nekoliko napomena vezano za ovaj zakon iako su sofisti u pravilu kritičari, ali ako se kritički ne gleda na sadašnjost onda se ne brine o budućnosti. Ali nije cilj vjerujem nikomu pa ni meni ismijavati niti jedan zakonski okvir, niti jednu situaciju, nego samo upozoriti na nešto što je apsurdno i ne primjenjivo i ako se to može ispraviti. Najvažnije za jedan zakon, daleko najvažnija je njegova provedba i primjena. Svaki zakon mora biti u općem interesu, ali mora biti životan, mora biti provediv. U ovom dijelu, nekim dijelovima ovog zakona on će dovesti do apsurdnih situacija i ne želim ih ponavljati s obzirom na već izgovoreno. Ali ću osobni stav dati, ja sam protiv, ali ja sam za 0 promila i u ovom zakonu, ali ne mogu biti za 0 promila u Zakonu o zaštiti na radu, a za 0,5 promila u Zakonu o prometu, to ne mogu biti. Jer je uvijek opasnije u prometu nego u 90% djelatnosti na koje se odnosi Zakon o radu. Jesam za 0 promila u Zakonu o radu, ali 0 promila i u prometu. Nitko više ne ugrožava od vozača druge živote. Najviše su ugroženi nevini životi, vozači. Sjetite se pokupljenih po trotoarima i obitelji i pijanih, bahatih MBW-a, snažnih, iznad 3000 kubika i 200, 300 konjskih snaga. Ovdje će biti problema sa primjenom ovog zakona. Ispada karikiranje, ali ne možemo zanemariti da će se on odnositi i na ono što mi mislimo da možda neće. Doći će do apsurdne situacije pa kao što, ne isti posao netko će moći raditi, a neće možda biti kažnjen, drugi će isti posao taj raditi, a bit će kažnjen. Ministar je kazao da 0,1% ako se utvrdi, na poslodavcu je hoće li ga udaljiti ili će ga udaljiti sa posla. Da, udaljit će ga sa posla, ali on za taj dan neće primiti plaću. Netko je spominjao i svećenike, neki svećenici imaju plaćeno osiguranje, doprinose, pa im je to radno mjesto, ali ima svećenika, redova koji nemaju osiguranje i nije im, kao da nisu u radnom odnosu, nikakvom. Jedni mogu piti, drugi ne mogu piti. Govorili smo o saborskim zastupnicima, govorili smo o protokolima. U primjeni, što će nam zakon ako se neće primjenjivati? Znači, tolerirat ćemo do 0,3, 0,4, 0,5, ali ćemo propisati da je 0, ali ćemo svi, dat ćemo upute, gledajte malo, nemojte kažnjavati 0,2 ili 0,3. Zabranit ćemo pušenje, ali neka se puši svugdje. Je li netko kaznio u Saboru ikoga zašto se puši po prostorima? Puši se po hodnicima, puši se u prostorijama unutra, a imamo zakon "zabranjeno pušenje". Primjena je problem. Ovaj zakon se zove Prijedlog zakona o zaštiti na radu. Kako znači osigurati da je čovjek zaštićen na radu? Po svom sadržaju on najviše odgovara nazivu Prijedlog zakona o zaštiti od ozljeda na radu jer je na radu radnik ugrožen od više pojava, ne samo od ozljeda. Što je, ako je životno ugrožen, ne zbog opasnosti od smrti, nego mu se ne isplaćuje plaća? Što je ako prekovremeno radi više od dopuštenog? Što je ako prekovremeno radi, a ne plaća se za prekovremeni rad? Što je ako ima nekompetentnog rukovoditelja kojemu politika ili direktor ili sin direktora nametne? Zamislite koja je to frustracija za jedan sektor kada dođe nego rukovoditi stručnim visokoobrazovanim ljudima i vodi firmu ili sektor ili odjel, a taj nema pojma o ni o čemu. Kako se zaštititi od takvih? Kada je netko kazao da radio sam prekovremeno i nisam smio primiti naknadu, rekao sam da se odričem? Nikada nije niti će, zato što država takve ne štiti. Hajmo napraviti iskorak, ajmo reći ako je neko poslodavca prijavio da je radio 50 sati prekovremeno i da mu nije platio i da ne smije to jer je dobio otkaz zbog toga, ajmo mu osigurati plaćanje iz državnog proračuna za takve ako to napravi. Veća će biti korist nego šteta državnom proračunu, kaznimo poslodavca, a iz tog fonda plaćajmo one koji to naprave. Ovako kažnjavat ćemo najmanje obrtnike jadne kao što smo zatvarali po predstečajnim nagodbama za tri kune zatvarali smo restorane ili kafiće ili hotele, a bilo je rečeno da ćemo objaviti nalaze čak i sam najodgovornija osoba je rekla 100 milijuna kuna je utvrđeno u velikim trgovačkim centrima objavit ćemo. Nikada izvješća što će događa u tim velikim trgovačkim centrima. Kako se izrabljuju, sramota je kako te žene izgledaju u trgovačkim centrima u subotu u pola 12 jer do 11 rade a u pola 12 moraju čistiti za sobom i u 2 ujutro doma ići. Nemaju s čim, moraju taxi platiti a onda nemaju plaću potroše na taxi. Taj isti poslodavac koji drži do ponoći naše žene u dućanima subotom ne radi poslije 12 sati ili poslije 15 nikako u svojoj domicilnoj državi. Nedjeljom taj isti poslodavac u Hrvatskoj ne radi, ne pada im na pamet da bi mogli raditi, ali u Hrvatskoj mogu raditi što god žele, u Hrvatskoj mogu raditi hrvatskog čovjeka gaziti do temelja izrabiti i što će kada dođe u mirovinu? Da što prije umre jedino to moli. Od radnika smo napravili robove, to je problem. Njemačka ima Zakon o obveznom osiguranju od ozljeda na radu, još Bismarck ga je doveo po carskoj uredbi iz 1894. Jesmo li razmišljali da trebamo takav zakon donijeti Zakon o osiguranju od ozljeda na radu? Međutim uvijek se u primjeni zakona i donošenju zakona prepoznaje rukopis najmoćnijih kompanija. I u ovom zakonu i u svakom nastradaju poslodavci i meni ih je žao jer se o njima ne brine oni najmanji, oni uvijek nastradaju. Na njima će se iživljavati i Porezna uprava i inspektorati razni i inspekcije. Nema naljepnice na jednom proizvodu cijene plati kaznu, a ovaj drži uz more na plaži kamp stotine tisuće metara kvadratnih ilegalno 20 godina nitko nikada mu nije naplatio kaznu i još dan danas ga uvrštavaju u turističku zajednicu u katalog turističke zajednice. Njima se ne može stati na kraj, a trebalo bi baš njima. Ali najlakše je sirotinju po leđima dok klekne, a ovim moćni neka samo moćni udaraju što više. Raditi je najvažnije čovjeka koliko hrana i piće to je najvažnije, pravo na rad, ali i zadovoljstvo na radu. Istraživanje jedno od istraživanja je pokazalo da je za 50% zaposlenika tek za 50% najvažnija visina plaće, iako imaju male, da je još važnije zadovoljstvo na radu i okolnosti u kojima se događa. Što je sa maltretiranjem, što je sa napstvovanjem? Što radnici doživljavaju na poslu to ne smiju ni kazati, posebice žene što doživljavaju. Ovdje uz svu namjeru i treba donijeti ovakav zakon, ali samo jedna sugestija, članak 39. Prekovremeni rad. Što je sa prekovremenim radom trudnicama definira položaj trudnica? Da, Zakon o radu, ali kažem ovdje se o zaštiti radnika govori. Pa ajmo zaštititi dodatno te trudnice da ne mogu raditi prekovremeno tako ćemo ih najviše zaštititi.
Privedite raspravu, vrijeme isteklo. Dovršite rečenicu. Izvolite.
I zakon ne bi smio biti dvojben biti ili dvosmislen, a članak 35.prilagoditi uvjete i rasporediti radno vrijeme radi uklanjanja, osigurati druge odgovarajuće poslove to je nedefinirano i ja mislim da u zakonima treba izbjegavati ovakve nedefinirane pojmove koje se može uvijek dvosmisleno primijeniti. Hvala lijepa.
Hvala. Evo prelazimo na replike pa će biti prilike. Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Hvala. Pa kolega Marić ja mislim ako ne griješim da mi imamo doprinos za ozljede na radu unutar zdravstvenog doprinosa koji se izdvaja mislim nula zarez nešto, da to već godinama postoji u Hrvatskoj ako ne griješim. To je što se tiče doprinosa. A drugo, htio sam reći vi ste jako kako bih rekao zaoštrili taj pojam onog dobrog i lošeg, postavili ste stvari u pojam dobrog i lošeg pušenje, alkohol, kako bi rekao mislim da ste to previše moram priznati za moj nekakav doživljaj i zaoštrili i da se ne može baš na taj način jednoznačno promatrati ta pitanja i na taj … vrijednosno jednoznačno kvalificirati. Ipak ljudi su ljudi. Ili s druge strane pa možete vi ići do kraja, ali morate ostaviti neki prostor ljudima slobode. Vi možete staviti detektore pa sve političare staviti pod detektore pa i iscijediti iz ljudi sve ono što oni znaju. Jednako je tako i sa cigaretama i sa alkoholom i ne znam čime. Pa ljudi su ljudi, mislim. Ipak ne možete baš do te mjere, te stvari se razračunavati sa svim slabostima koje ljudi imaju pa tako i sa pićem. Ja nemam nikakvih ni problema ni navika pijenja ni ništa. I s druge strane kada smo već kod alkohola, ono što niste vi spomenuli a što je vidljivo, ne može se s jedne strane ubirati veliki novac od alkohola i na alkoholu i puštati da se u stotinama milijuna kuna taj alkohol slobodno reklamira, da se veže uz sve brendove kao što je primjerice Hrvatska nogometna reprezentacija a onda s druge strane voditi na drugom nekom polju radikalnu borbu o tome o nultoj stopi alkohola u društvu.
Hvala. Odgovor, kolega Marić. Izvolite.
Kolega nisam ja zaoštrio, zaoštrio je zakon. Zakon ide do kraja, ne ja. Ja upravo upozoravam da zakon ide do kraja a kada zakon ide do kraja onda je najveća mogućnost selektivne primjene. A najopasnije za društvo i zakon je da se zakon selektivno primjenjuje. Zato nisam da se ide zakonski do kraja. Pa ljudi imaju svoje slabosti ali ne možemo onda slabosti jedne kažnjavati a druge tolerirati. Sada ćemo tolerirati ljudsku slabost za popiti a kada netko sjedne u auto i voza se po cesti. Ali nećemo tolerirati ljudsku slabost ako doma sjedi i radi. Pa komu on šteti? Koga on ugrožava? O takvim apsurdima ja govorim. Pa danas privatna poduzeća sa 6, 7 … [[Govornik se ne razumije.]] pa to se sve doma radi posao više nego u firmi jer ne može platiti režije za, uzme kompjutor i radi doma. Po ovom zakonu neće smjeti nimalo uzeti alkohola od 0 do 24. Jer koje mu je radno vrijeme, nema ni radnog vremena. O tome govorim. I da ne može se biti stimuliran i tolerirati ljudska slabost onima koji više ugrožavaju drugog čovjeka nego onima koji manje ugrožavaju. O toj diskriminaciji govorim. A primjerice, danas maturanti imaju svoju zabavu čuvenu. Znate šta piše u uputama kada idu na Bundek? Da je zabranjeno unošenje alkohola i staklenih bočica, da je dopušteno samo unošenje sokova i piva. I nitko nije reagirao. Od piva se neće djeca napiti jer u i pivu nema alkohola. Nitko nije, gdje je pravobranitelj za djecu? Gdje je danas, zašto nije reagirao? Nema ga. Na te stvari upozoravam. I moj dijete je danas tamo.
Hvala. Potpredsjednik Željko Reiner, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zastupniče Marić, ja se slažem s vama da je ključna stvar uvijek implementacija odnosno primjena zakona. Pa evo vezano uz to možda skrenuti jednu pozornost po dobrom starom običaju. I ovdje piše da pod stavkom ocjena izvor iz sredstava potrebnih za provođenje zakona da to ništa neće koštati, naravno da će koštati kao i svaki novi zakon uvijek nešto košta jer se uvijek uvode neke promjene. Pa evo samo kada pogledamo npr. uvođenje naravno ovoga novoga zavoda, jasno da, budući da zavod ima drugačije ingerencije, što je pozitivno i šire se ingerencije, naravno da će sasvim sigurno, možda ne odmah u prvih mjesec dana ali s vremenom morati zaposliti neke ljude koji će biti kompetentni da rade te dodatne kompetencije koje taj zavod dobiva. Prema tome, morati će se trošiti više novaca. Ali to je nešto što nažalost je postala uobičajena praksa. Svaki predlagač zakona napiše da zakon neće ništa koštati. A svi znamo da svi ti zakoni uvijek nešto koštaju. Neki malo, neki više, neki odmah, neki jako puno, neki za 6 mjeseci. Prema tome, ja po običaju a to sam već par puta napravio u zadnjih dvije godine, plediram, ajmo biti realni, nemojmo napisati, nitko neće odbiti niti jedan zakon zato što će se napisati da nešto košta ne znam par milijuna kuna, jer ako je zakon smislen onda naravno i tih par milijuna kuna su smisleno upotrijebljeni. Ali svugdje i redovito se piše da neće koštati ništa a znamo da će koštati, tako to i ovaj puta piše. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Reiner, naravno da je najvažnija primjena jer zakon se i donosi radi primjene. I zato je potrebno sustavno donositi zakone a ne da ima dvosmislenosti, dvojbenosti i problema u primjeni. Bolje je sačekati godinama zakon nego da se pogrešno donose, neprimjenjivi i koji moraju doživaljavati svako malo promjene. Evo koliko je izazvalo ovo 0 promila, uvjeren sam da će zakon kada se bude izglasavao neće sadržavati ovu odredbu u zakonu. Da će se to nekako drukčije regulirati. Evo, zapamti, a toliko je rasprave ovdje izazvalo. Kada se govori o primjeni, članak 34. pa dužni smo kao zastupnici reagirati i dužan je to netko čuti i dužan je implementirati. Gdje kaže poslodavac koji zapošljava više od 50 ili više radnika obvezan je osnovati odbor zaštite na radu itd.. Zašto ne upozoriti na fluktuirajuću radnu snagu? Što sa sezonsko zapošljavanje? Što ako ima 15 dana 51 a ostale dane u godini ima 30? Što ako ima dva mjeseca 100 zaposlenika a tijekom godine ostatka 20 zaposlenika? Zakon to nije predvidio. Ja mislim da kada se zakon donosi da mora sve moguće varijante predvidjeti, zato postoje radne skupine, zato postoje rasprave, zato postoje odbori. Ali najvažnije je ništa ne čuti jer samo vi uvijek kritizirate. Ja bih bio sretan da donosim zakon da čujem što više primjedbi i da ugradim sve što je životno i što treba ugraditi da izbjegnemo bilo što. Ili primjerice članak 87. "poslove zavoda vodi ravnatelj". Ali kakve uvjete treba imati ravnatelj to ne piše uopće. Pa to je ravnatelj zavoda za Boga miloga. Pa jel' to može netko sa osnovne, bez škole ili sa fakultetom ili sa iskustvom ili sa praksom ili sa znanjem? Upadica Batinić: Vrijeme./… Što trebamo? Po ovom zakonu može svatko [[Upadica Batinić: Hvala.]] To nije dobar zakon.
Hvala. I posljednja replika Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Kolega Mariću, slažem se sa vašom raspravom poglavito što ste govorili laburistički, ne socijaldemokratski nego laburistički. Utvrdili ste ono što tvrdimo čitavo vrijeme s tim da vama neće vjerojatno govoriti da ste populist jer pripadate jednom drugom klubu, da od radnika smo napravili robove i to tvrdimo. Praksa pokazuje da je ova vlast itekako omogućila da se naprave robovi. Govorili ste o velikim trgovačkim lancima. Molim vas koje inspekcije se usude doći u veliki trgovački lanac i razgovarati sa radnicima? Mnogi trgovački lanci zabranjuju organiziranje radnika. Sve se to zna. Tko reagira na to? Je li vlast reagirala na to? Nije. Sviđa mi se ovaj vaš prijedlog, rekli ste ne štitimo radnike samo od ozljeda. Zaštitimo ih o d životne ugroženosti, zapravo od neisplate plaća, od uvjeta na radu, od toga da moraju raditi i po 16 sati, da im se plaća samo 8 sati, da ako se bune da dobivaju otkaz jer je previše ljudi. Da, treba osnovati fondove. Vlada treba, vi ste govorili o fondu, a niste govorili o osiguranju od ozljeda nego o fondu da se radnici usude prijaviti. Tko će se usuditi prijaviti Todorića? Pa taj dobije otkaz, cijela familija mu dobije otkaz do sedmog koljena jer on vlada Hrvatskom. Jer ti krupni kapitalisti, da pogoduje se krupnom kapitalu. To ste detektirali što mi stalno govorimo. I iako će netko reći da je to van konteksta ovoga zakona nije. Van konteksta je čitava ova rasprava zato što smo trebali raspravljati šire o svim zakonima koji reguliraju rad i radnike. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Marić.
Kolega Vukšić, ja ne mogu govoriti ni laburistički, ni, ja govorim, ovdje se odnosi na čovjeka. Onda na ovom zakonu mogu govoriti samo ljudski, jer se odnosi na ljude. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ali na drugi način. Samo jedan primjer. Prije 30 godina i više bivao sam po bauštelama Njemačke. I moj otac je radio tamo. Više je imao prava kao kopač kanala i bio je zaštićeniji na radu i plaćeniji za svaku ozljedu, nego danas nakon 30 godina bilo koji radnik u Hrvatskoj. To je problem i na takve probleme moramo reagirati. Koliko je to uređena država bila, pa dajmo malo pogledajmo Austriju i Njemačku što se tamo događa. Ali austrijska tvrtka u Austriji radi na jedan način, u Hrvatskoj na suprotan način. Dopustili smo im to, upozoravam na to da to nije dopustivo. Kad vi kažete prihodi od poreza na cigarete ili od alkohola, a koliko su rashodi zbog posljedica toga to nikada, to je teško usporedivo. Najlakše je kazati mi u proračun plaćamo toliko i toliko. A tko liječi alkoholičare, tko liječi oboljele? Na čiji trošak je to? To će država rješavati? To će proračun rješavati? Zato mislim da se može kvalitetnije i bolje zaštititi radnika na radu, a najviše plaćom i da se ne smije zlorabiti prekovremeno radnik koristiti a da nije plaćen, ne smije. Takve kazne moraju biti tako stravične da nikada im više ne padne na pamet to napraviti poslodavcu, ali nema takvih kazni u Hrvatskoj [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] A ne kažnjavati zato što je tri kune u blagajni, dobar dan nemojte, pokušajte uskladiti, doviđenja.
Hvala. Hvala kolega Mariću. Za riječ se javio ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre završno.
Hvala lijepo. Dakle, opet smo se oko alkohola 0,5 ali dobro. Ja bih krenuo i probao razjasniti par stvari koje su tu istaknute kao možda mogući problemi, pa evo jedno najcitiranije pitanje povjerenika zaštite na radu zašto smo se odlučili da povjerenika zaštite na radu trebaju birati svi radnici i da ne bi trebala biti praksa koja je bila do sada, a da se povjerenik zaštite na radu bira od strane sindikata. Pa ja ću citirati jedan citat. Predstavljanje radnika kroz radnička vijeća ostalo je na razini 1995. godine pa i niže. Sindikati sustavno sužavaju prostor za rad radničkih vijeća umjesto da ga na obostranu korist potiču i zbog toga imaju štete i radnička vijeća i sindikati. Pa baš zbog tog citata treba podržati ovo. Treba podržati iz razloga što radnici trebaju birati svoju osobu koja će ih zastupati pred poslodavcem. On ima, dakle istu zaštitu kao i predstavnici radničkog vijeća. Samo da napomenem da ovo nije citat iz Plana 21. Mi smo to rekli na drugi način. Ovo piše u programskom dokumentu Laburista pod točkom tržište rada na strani 20. Prema tome, gospodo ako se zalažete za to onda trebate podržati ovo što i mi se zalažemo, a ne podilaziti interesnim skupinama ako ste još uvijek pred svojim biračima zastupate svoj program i to piše u vašem programu. Prema tome, očekujem da podržite ovaj zakon i da podržite ovo što smo mi predvidjeli. Naravno da sindikati tamo gdje su organizirani moraju i trebaju istaknuti svog kandidata za povjerenika za zaštitu na radu i radnici će to izabrati. Što se tiče skupa radnika Zakon o radu je vrlo jasan, to je obveza poslodavca. I s druge strane imamo Inspektorat zaštite na radu koji će u onim slučajevima gdje nije izabran povjerenik zaštite na radu narediti i naložiti poslodavcu da to učini pod prijetnjom sankcija, dakle bit će i taj dio. I zašto nam je važan Zavod za unapređenje zaštite na radu? Važan nam je zato što će taj zavod pratiti i same izbore, imat će evidenciju povjerenika zaštite na radu, konačno ćemo u Hrvatskoj imati i na jednom mjestu sve te ljude koji se brinu o tome da zaštita na radu bude primjerenija. Ali nije to da znamo koje na tom mjestu nego da im omogućimo edukaciju, da im omogućimo da svoju dužnost povjerenika zaštite na radu još bolje obavljaju jer jasno da svi ne znaju sve. Što se tiče malih poslodavaca ovdje je bila priča da zakon ide na ruku velikih poslodavaca. Obrnuto, zakon ide na ruku malih poslodavaca, ide na ruku snižavanja troškova za male poslodavce jer u sadašnjem važećem zakonu bilo je puno odredbi koje mali poslodavac uza svu dužnu pažnju ili sposobnost nije mogao ispuniti i onda je to morao dati nekome da mu to napravi ili da mu to radi svake godine i za to je plaćao određenu sumu. Mi smo to dokinuli ovim zakonom. Bilo je velikih otpora. I ono što je mali poslodavci mogu veliki dio onih poslova koji su vezani uz Zakon o zaštiti na radu raditi sami. Neke stvari smo i stavili da se ne ponavljaju toliko puta koliko su se ponavljali dosada i išli smo baš na to da malim poslodavcima idemo na ruku. S druge strane ako pogledate prekršajne odredbe, ako pogledate ono što će inspektori zaštite na radu raditi a to je da će biti preventivni. Dakle, svaki mali poslodavac će moći pozvati inspektora zaštite na radu i to će mu biti obaveza da to radi uz svoju tvrtku u kojoj će pregledati sve dokumente i savjetovat će ga ispravi ovo, ne vrijedi ti ovo, neće biti kažnjavan. Također, za određene prekršaje iz ovog zakona smo uveli mjeru da inspektor ne izriče kaznu nego upozorava i nalaže da u roku 8 dana se to ispravi i da se donese ili nekakav pravilnik ili neke stvari iz Zakona o zaštiti na radu da se riješi. Što se tiče Zavoda za unapređenje zaštite na radu sadašnji Zavod za zaštitu zdravlja i sigurnosti na radu je zavod koji je u sustavu zdravstva i on se primarno brine o ozljedama na radu, a činjenica je da se prevencijom u Hrvatskoj nije baš bavilo i da je to jedna od primjedbi i Europske komisije i Međunarodne organizacije rada da se mi vrlo malo bavimo preventivom. I ovaj Zakon o zaštiti na radu ide prema tome da se bavi preventivom. Da preventiva bude ono što je bitno u provođenju ovog zakona. Spriječiti ozljedu na radu je puno jeftinije nego liječiti ozljedu na radu a da ne govorimo o samim smrtnim ishodima. Što se tiče troškova zaboravljamo da mi izdvajamo svi iz naših plaća 0,5% za zaštitu na radu koji se slijevao cijeli u sam sustav zdravstveni i tu je i akademik Reiner, bio je ministar zdravlja, zna da se zaštita na radu ona suma se ponekad prelijevala i na druge troškove u zdravstvu, primjerice plaćanje lijekova, plaćanje ljekarni itd. Mi ovim izmjenama također i taj dio razdvajamo na onaj dio koji će ići za prevenciju, koji će ići za unapređenje zaštite na radu i onaj dio koji je vezan jasno u onaj dio koji je vezan u zdravstvo i liječenje ozljeda na radu. Prema tome, neće troškovi se povećavati nego će se jednostavno troškovi koji su se prelijevali u sam zdravstveni sustav će doći u onaj sustav u kojem bi trebali biti, a to je prevencija i prevencija. To je najvažnije u zaštiti na radu. Kad govorimo ozljeda na radu do posla, dakle one nisu definirane ovim zakonom iz razloga što poslodavac na njih ne može utjecati. Dakle, ovaj zakon definira ono na što poslodavac može utjecati i ono što može spriječiti. Ozljedu na putu do posla poslodavac ne može spriječiti ali ona se računa u ozljede na radu i radnik ima sve beneficije, dakle sve 100% bolovanje i sve ono ostalo što je vezano uz ovo. Ali je sasvim logično da poslodavac ne može utjecati da se netko posklizne na pločniku i da netko doživi saobraćajnu nesreću jer to on ne može spriječiti i to se ne uračunava poslodavcu niti kao ozljede na radu. Dakle, one će se definirati ozljede na radu na razini države ali ne na razini poslodavca. Ustupljeni radnici imaju ista prava, to je dio koji je vezan uz Zakon o radu, dakle istu zaštitu. Oni moraju imati sve isto kao i onaj dio ljudi koji rade tamo. U članku 34. smo uveli multidisciplinarnost. Dakle, tamo smo uveli da Odbor zaštite na radu je multidisciplinaran i to je najvažniji dio zaštite na radu kod poslodavca. U medicini rada definiramo tim i to je u Zakonu o zaštiti na radu. I ono što želimo, želimo izbjeći sudovanje. I zato je arbitraža, ona će se definirati dijelom i u nekim dijelovima Zakona o radu gdje želimo da umjesto da idemo na sud i da se sudujemo i dogovaramo da arbitrarno se dogovorimo. Ako možemo u arbitraži biti oko granice sa Slovenijom, ako možemo biti u arbitraži negdje drugo možemo biti i u arbitraži za pojedine dijelove ovog zakona. Jasno da će arbitri biti osobe koje znaju sam zakon i koji znaju sve ono što je vezano uz zakon, oni će biti izabirani s jedne i s druge strane, bit će lista arbitara koju ću donijeti Gospodarsko-socijalno vijeće. Zavod, njegov ravnatelj će biti definiran statutom kao i svi ravnatelji i … [[Govornik se ne razumije.]] da mora biti osoba koja se bavi zaštitom na radu, istaknuti stručnjak, bit će birana javnim natječaj, tako da tu ja ne vidim nikakvih problema pogotovo što nam je svima u interesu da taj zavod napravio ono što treba napraviti a to je da podigne razinu zaštite na radu, da educira stručnjake zaštite na radu i ono što je najvažnije da imamo konačno na jednom mjestu sve one podatke koji su vezani uz zaštitu na radu. I za kraj, pravilnici, da prije pravilnika samo dužan sam podatke, da evo završimo priču o alkoholu. Od 9 smrtnih, od 6 smrtnih slučajeva do sada u Hrvatskoj zbog, na radu, u 1 slučaju je utvrđena alkoholiziranost, u 2 slučaja nije, a u 3 se nije kontroliralo. Prema tome, i zbog tog jednog slučaja za koji možemo reći da smo ga mogli izbjeći da osoba nije bila alkoholizirana, zbog tog jednog čovjeka, jedne obitelji koja je izgubila svog hranitelja moramo biti vrlo jasni da 0,0 je nešto što bi trebalo ostati, zbog te jedne osobe. Prošle godine su bile 3, prijašnjih godina je bilo i više i to je ono što, o čemu trebamo razmišljat. Da možda ta osoba nije bila alkoholizirana možda bi bila danas živa. I za kraj, pravilnici, objava ova 4 pravilnika koji su bitni za funkcioniranje samog zakona, dakle Pravilnik o procjeni rizika, Pravilnik o stručnjacima koji se bave zaštitom na radu i pravilnik koji će uređivati sam sustav zaštite na radu će biti objavljeni odmah stupanjem na snagu zakona jer smo već u dogovoru sa socijalnim partnerima utvrdili tekst zakona. A za ostale pravilnike ćemo vrlo brzo ih objaviti, ovaj rok od 90 dana bit će puno kraći. Naš je nekakav cilj da to bude najduže 60 dana, ali vjerujem da će biti i kraće. Ali 4 ključna pravilnika stupaju na snagu odmah nakon stupanja na snagu ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala ministre. Prelazimo na replike. Zlatko Tušak, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani ministre moram reći da ste me razočarali sa citatom Laburista, jel u vašem govoru pobrkali ste kao ministar rada kruške i jabuke. Govorili ste o izboru za Radnička vijeća ono što stoji u programu Laburista. E sad, izbori za Radnička vijeća provode se na potpuno drugačiji način nego izbori za povjerenike zaštite na radu. Iniciranje izbora za Radnička vijeća može pokrenuti 10% radnika, može pokrenuti sindikat. Oni pokreću inicijativu i oni tajnim glasanjem izaberu Radničko vijeće. Tu poslodavac ne može ništa. Kada je u pitanju izbor povjerenika, povjerenici se biraju na skupu radnika, tako piše u zakonu a skup radnika saziva Radničko vijeće ili ako nema Radničkog vijeća saziva poslodavac. E to su vam potpuno drugačije dvije stvari i te stvari pobrkati kruške i jabuke nije dobro kad to kao ministar govorite javno.
Hvala. Odgovor. Izvolite ministre.
Pa žao mi je što vaš program tumačite na više načina. Dakle, ja sam govorio o principu izbora, dakle izbore za Radničko vijeće biraju svi radnici kao i za povjerenika. Dakle, ako stimulirate izbore za Radničko vijeće, dakle da biraju svi radnici tako i za povjerenika je red da svi biraju. Dakle, ja sam govorio o principu ne o tome kako se biraju Radnička vijeća, zna se kako se biraju, ali biraju svi radnici i to je važno, biraju svi radnici, dakle svi oni koji rade na tom mjestu, kojima je u interesu da ta osoba povjerenik na radu kao i Radničko vijeće koje zastupa njihova mišljenja i stavove pred poslodavcem budu izabrani od svih. Prema tome, kad govorimo … [[Upadica se ne čuje.]] gospodine Tušak ja sam vas slušao, dakle uvaženi zastupniče. Što se tiče samih izbora skup radnika saziva poslodavac, ali saziva inspektor rada. I s obzirom da postoji, da, da, inspektor zaštite na radu dolazi u tvrtku i utvrđuje da nema povjerenika zaštite na radu i naređuje poslodavcu da izabere po zakonu, to znači da se sazove skup radnika, i da se izabere povjerenik. Prema tome, čitajte zakone i u zakonu je to vrlo jasno. A s druge strane i u samom Zavod za unaprjeđenje zaštite zdravlja, zaštite na radu će biti i poseban registar povjerenika zaštite na radu sa ciljem da im se podigne stručnost, znanje i da oni imaju se kome obratiti ako imaju povjerenja. Prema tome, čitajte vlastiti program i zalažite se za ono što se u programu zalažete.
Hvala. Molim vas, evo bit će prilike poslije ili koji drugi puta da raspravite ove stvari. Branko Vukšić, replika. Izvolite.
Meni je drago što čitate program Hrvatskih laburista stranke rada i druga stvar što tumačite, sasvim sigurno na svoj način, mi ćemo se potruditi na predsjedništvu pa ćemo si sami protumačiti po vašim riječima. Budite uvjereni da znamo što piše u programu i da su ovo stvarno dvije različite stvari koliko se god vaš suradnik smijuljio na te, naša tumačenja. Naše zalaganje za radnička prava, naš program koji govori o radničkim pravima, odnosu sindikata, odnosu poslodavca prema radniku je vrlo jasan i ne dvosmislen. Ovo što vi govorite je jako dvosmisleno. I drugo, što me razočarava, mene ne razočarava kao kolegu Tušaka vaš način tumačenja nego što vi stvarno vjerujete u inspekcije rada, u funkcioniranje hrvatske države. Hrvatska država, recite mi koji segment u hrvatskoj državi funkcionira? Koji segment funkcionira? Vi kao da živite u nekoj drugoj državi, u Švedskoj. Pa prema tome, pitao sam maloprije, koji se inspektor rada usudi doći i prigovoriti krupnom kapitalistu? Drugo, sve što radite, što radi i ova Vlada, radi po diktatu krupnoga kapitala. Sad ne govorimo samo o jednom segmentu. A još jedna stvar koja je, vi ste rekli, Laburisti će prihvatiti, bi trebali prihvatiti zbog toga i toga. Pa ne prihvaća se zakon samo zbog jedne odredbe, zakon se prihvaća ili u cjelini ili …, mi smo rekli koji je naš uvjet, ako će se prihvatiti naši amandmani, mi ćemo sasvim sigurno podržati ovaj zakon. Ako se neće prihvatiti naši amandmani, znači mi smo nezadovoljni tim dijelom, s ostalim dijelovima zakona možemo napraviti kompromis, tada ćemo podržati taj zakon. Znači ovisi o tome. Međutim, kao što je rekao kolega Novak, jedanput je jedan njegov amandman, to je bilo jedino što je prihvaćeno od Hrvatskih laburista, ne znam da li je još neki amandman, to se vidi da je na snazi diktat većine.
Hvala. Goran Marić, replika. Izvolite. Pardon, kolega Marić. Izvolite ministre.
Meni ne pada na pamet da ja tumačim vaš program, vaš program je javan. Ono što sam ja samo naglasio princip koji se zalažete za radnička vijeća bi trebao biti isti princip za izbor povjerenika zaštite na radu jer je to isto. Isto je, dakle radnička vijeća zastupaju prava radnika pred poslodavcem. S druge strane, povjerenik zaštite na radu zastupa prava koja radnici imaju u zaštiti na radu pred poslodavcem. Prema tome isti je princip. Ako se zalažete da se izabiru radnička vijeća, ne vidim razloga zašto se ne bi zalagali da se na isti način izaberu povjerenici zaštite na radu. Ja nisam tumačio vaš program, samo imate očito jednu nelogičnost, da radnička vijeća, da, neka se ide direktno biranje, radnici direktno biraju, ali ovdje može i na drugačiji način. Mi želimo, dakle, sa odredbom da radnici imaju mogućnost izabrati osobu koja će im biti povjerenik i osobu koja će biti od njihovog povjerenja, a on će imati zaštitu, i to u zakonu piše, istu kao i radničko vijeće. Prema tome, ako se zalažete za direktni izbor radničkog vijeća, za istu zaštitu, onda i ovaj povjerenik mora biti na isti način izabran.
Hvala. I posljednja replika, Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, meni nikad želja nije kritizirati radi kritike, nego samo da imamo bolja zakonska rješenja. I ovo zakonsko rješenje je bolje od postojećeg, ali može biti još bolje. Kad ste kazali da je, ali da se čuje glas, da se posveti nečemu pozornost morate biti malo žustriji i morate biti malo slikovitiji, zato ja to tako klasično nekada i prikazujem. Ali kada ste rekli da mi raspravljamo štiteći neke interesne skupine, ja bih volio kad se god spomene u ovom Saboru interesna skupina, neka netko kaže kada proziva, koju interesnu skupinu to netko štiti. Interesna skupina je najuži broj sudionika i pojedinaca ili fizičkih ili pravnih osoba, vrlo mali broj. Nije hrvatski narod interesna skupina, a trebalo bi biti jedna interesna skupina nas političara. Kada kažete da ovaj zakon štiti male i poboljšan je radi smanjenja troška na male, to je točno. Manji su troškovi malim poslodavcima po ovom zakonu i štiti male, ali u primjeni uvijek nastradaju mali, a štite se veliki. E to je problem svih zakona RH. Pa bih molio i vas, jeste sada nakon rastrojstva Državnog inspektorata jedan dio od vašeg ministarstva. Volio bih vidjeti analizu inspekcije rada da vidimo koliko je bila kod malih, koliko kod velikih, koliko je naplatila kazne ukupno malima, koliko je velikima? Gdje su ti trgovački centri koji su uništili i tijelo i dušu hrvatskom čovjeku, koliko su oni platili kazna u odnosu na ukupni prihod, a koliko su to mali u odnosu na ukupni prihod i u odnosu na ukupni broj zaposlenih, a ne samo nominalno? A da su uništili i tijelo i dušu hrvatskom čovjeku najbolje pokazuje da zapošljavaju manje ljudi u trgovini [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] nego što smo zapošljavali u trgovini prije 20 godina. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Ja vjerujem u ono što radim, da ne vjerujem, ne bih bio na ovom poslu, prema tome, Inspektorat rada i zaštite na radu funkcionira i bolje nego što je, ustrojili ga jesmo, promijenili smo i njegovu strukturu, dobit ćete izvješće o njegovom radu. Ono što je sasvim sigurno da se rad inspektora rada sada razlikuje, da se oni, da njihove akcije su drugačije, svaki izvidi za pojedina područja idu inspektori iz drugog dijela, dakle, stvari mijenjamo. A što se tiče samih interesnih skupina, ja nisam nikoga spominjao, vi ste sami rekli da zakon pogoduje velikima. Ovaj zakon ne pogoduje velikima, dapače velikima nameće puno obaveza koje moraju ispuniti i hvala vam što ste prepoznali da zakon ide na ruku malim poslodavcima i ne snizuje troškove zaštite na radu, a da ne ugrožava samo sigurnost radnika. Hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Za danas ćemo zaključiti sjednicu, nastavljamo 21. svibnja sa Prijedlogom zakona o državnoj informacijskoj infrastrukturi, prvo čitanje, P.Z. br. 653. Želim vam ugodan vikend. SJEDNICA ZAVRŠENA U 13,31 SATI.
Prijedlog konačnog zakona o zaštiti na radu, drugo čitanje, PZE br. 607. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. Sukladno članku 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo tko je za. Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova prihvatili prijedlog Vlade Republike Hrvatske, sa 83 glasa za i 32 protiv, da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagateljice da obrazloži. Poštovani ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić.
Hvala lijepo.
Amandman broj 1 poštovani ministre.
Amandmanom se briše nepotrebno pozivanje na odredbu članka 5.
Obrazloženje? Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 1 Vlade Republike Hrvatske. hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 83 glasa za i 32 glasa protiv, prihvatili amandman broj 1 Vlade Republike Hrvatske. Time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 Vlade Republike Hrvatske poštovani ministre.
U članku 58. stavku 3. točka se zamjenjuje zarezom te se dodaju riječi: odnosno u krvi ima višu koncentraciju alkohola od koncentracije dozvoljene procjenom rizika poslova koje taj radnik obavlja. Amandmanom se ublažava apsolutna zabrana rada pod utjecajem alkohola jer manja koncentracija alkohola na poslovima na kojima radnik nije izložen povećanim rizicima ne zahtijeva apsolutnu zabranu rada pod utjecajem malih koncentracija alkohola u kome smislu. Procjenu vrste poslova na kojima bi radnici mogli raditi, kao i koncentraciju alkohola utvrđuju poslodavci u procjenama rizicima, dakle poslodavac utvrđuje razinu alkohola koja će se tolerirati u tvrtci.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, dozvolite mu da govori u ime kluba.
Poštovane kolegice i kolege. Klub HSU-a ne može podržati ovaj amandman Vlade iz razloga što je nekorektan jer u prvom dijelu stavka unosi apsolutnu zabranu koju nakon toga ublažava na način da se to propisuje sa nepostojećim aktom poslodavca. Naime, procjena rizika je dokument, stručni dokument na temelju kojeg se aktom poslodavca, dakle pravilnikom o radu, kolektivnim ugovorom uređuje zaštita na radu. Ponavljam, uvažavam svačiju struku i svačije ciljeve, međutim zastupam struku i tvrdim da se zaštita na radu uređuje u pisanom obliku u aktima poslodavca. Ako niste znali, Sindikat energetike, kemije, nemetala je radio kolektivne ugovore o zaštiti na radu, kolektivne ugovore o radnom vremenu, kućne kolektivne ugovore o plaći i to se da kolektivnim ugovorom riješit. Dakle stojimo da je trebalo izbrisati, kao što je predložen amandman tri kluba, da je trebalo izbrisati odredbu 0,0 jer ovaj je narod živio i sa dozvoljenom odredbom do 0,5 alkohola u krvi do 2008. godine. U raspravi nisu dovoljno argumentirani razlozi zašto se predlaže 0,0, prema tome ne vidim nikakvog razloga da se na tome inzistira. Predlagao sam da se uvaže amandmani tri kluba i da se umjesto ovoga napiše stavak koji bi glasio da poslodavac svojim aktom na temelju procjene rizika utvrđuje radna mjesta, odnosno poslove na kojima mora cijelo vrijeme trajanja biti 0,0. Dakle tada bi imali jednu korektnu formulaciju odnosno stipulaciju ovog stavka zakona i ne bi bila ovako zbunjujuća i ne bi padala na svakoj eventualnoj sudskoj tužbi. Prema tome apeliram na vas da, odnosno da glasate po svojoj savjesti, ali meni se čini da ovo nije dobro. Isto tako u razgovoru sa ministrom rekao sam mu da prihvaćam njegovu sugestiju u članku 59., da se da tamo jedan novi stavak u kojem bi se reklo da svatko tko ima koncentraciju veću od 0,5 promila mora bit udaljen sa mjesta rada. To ne znači da mora biti disciplinski gonjen nego može otići sat vremena u svlačionicu pa se vratit na posao jer to nije trajna stvar. Ako je 0,6 to nije trajna stvar, to nakon pola sata ili sat vremena nestaje. Znam da će me proglasit da štitim pijance što uopće nije točno, jer do 0,5 koncentracija ne utječe na psihomotorne sposobnosti čovjeka i zalažem se samo za ono što su opća enciklopedijska znanja i ništa više. Mi možemo biti veći katolici od Pape, ali nećemo. Možemo to željeti ali nećemo uspjeti. I drugo, baš da smo država takvih trezvenjaka ja u to baš i ne vjerujem i mislim da su ovo prohibicijske odredbe koje nam ne služe na čast Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Nema više zainteresiranih za raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj dva Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Utvrđujem da smo većinom glasova 76 glasova za, 36 glasova protiv i 3 suzdržana glasa prihvatili amandman broj dva Vlade Republike Hrvatske čime je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj tri poštovani ministre.
Amandmanom se precizno utvrđuje obveza svih poslodavaca da prijave radilište, te se precizira rok do kojeg najkasnije moraju podnijeti obavijesti ili prijavu o početku izvođenja radova, te kome su istu obvezni dostaviti.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih? Zaključujem raspravu o amandmanu broj 3. Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 3. Vlade Republike Hrvatske? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 83 glasa za, 31 glas protiv i 2 suzdržana glasa prihvaćen amandman broj 3. Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 4. poštovani ministre.
Članak 75. se mijenja. … [[Govornik se ne razumije.]] se precizno propisuju obvezuje vezane uz radove na iskorištavanju šuma, te građevinski radovi koji nisu istovjetni. Zbog toga se preciznije utvrđuju obveze i rokovi osobama koje su te obveze dužne ispuniti. Osim toga, s obzirom da je područje građenja uređeno posebnim propisima ovim su amandmanom propisane obveze horizontalno usklađuju sa posebnim propisima kojima je uređeno područje građenja. Pritom se rješava i pitanje hitnih radova kada se neke od propisanih obveza ne mogu ispuniti.
Otvaram raspravu o amandmanu broj 4. Vlade Republike Hrvatske. Nema zainteresiranih? Zaključujem raspravu. Dajem na izglasavanje. Tko je za amandman broj četiri Vlade Republike Hrvatske? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 30 glasova protiv i 2 suzdržana glasa prihvaćen amandman broj četiri Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 5. poštovani ministre.
Amandmanom se usklađuje opis nedostataka utvrđenog u inspekcijskom nadzoru s odgovarajućim člankom zakona.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 5. Nema zainteresiranih? Zaključujem raspravu. Dajem na izglasavanje amandman broj 5. Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 30 glasova protiv i 2 suzdržana glasa prihvaćen amandman broj 5 Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj šest poštovani ministre.
Amandmanom se provodi nomotehničko usklađivanje, odnosno ispravljaju se pozivanja na stavke, te se ujedno kronološki zamjenjuje redoslijed postavaka osam i devet.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj šest. Zaključujem raspravu. Nema zainteresiranih. Dajem na izglasavanje amandman broj šest Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za i 29 glasova protiv i 2 suzdržana glasa prihvaćen amandman broj šest Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj sedam poštovani ministre.
Opis prekršajnog djela usklađuje se sa amandmanima tri i šest.
Otvaram raspravu o amandmanu broj sedam Vlade Republike Hrvatske. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na izglasavanje amandman broj sedam Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 26 glasova protiv i 4 suzdržana glasa prihvaćen amandman broj 7. Vlade Republike Hrvatske postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj osam poštovani ministre.
Opis prekršajnog djela usklađuje se sa amandmanom tri.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj osam Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 81 glas za, 24 glasa protiv i 6 suzdržanih glasova prihvaćen amandman br. 8 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 9 poštovani ministre.
Amandmanom se provodi nomotehničko usklađivanje, odnosno ispravlja se pozivanje na stavke.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu br. 9. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 9. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 26 glasova protiv i 5 suzdržanih glasova prihvaćen amandman br. 9 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Sada prelazimo na amandmane. Imate listu klubova poštovani ministre. Klub zastupnika HSU-a, amandman br. 1.
Na članak 3. ne prihvaća se amandman jer ne pridonosi jasnoći norme. Naime, psihičke promjene odgovaraju promjeni osobe. Prema tome, nismo smatrali da je potrebno još da dodajemo da su psihičke promjene vezane uz osobu.
U ime podnositelja poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Pa za razliku od odnosa prema mojoj struci ja ću vašu struku uvažiti i povući amandman.
Hvala lijepa. Amandman je povučen. Amandman br. 2 Odbora za zakonodavstvo, poštovani ministre?
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman br. 3 Kluba zastupnika HSU-a, poštovani ministre? Amandman na članak 11.
Ne prihvaća se obzirom da je potrebno uz amandman mijenjati još i daljnjih 7 članaka no smatramo da bolje određivanje rada po učinku ili po vremenu treba uraditi i to ćemo učiniti u izmjeni zakona.
U ime podnositelja amandmana poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Pa zahvaljujem na razumijevanju što ćemo učiniti ali ne bi bio prvi amandman Vlade, odnosno desetim amandmanom Vlade se moglo taksativno navesti u kojim sve člancima se taj termin, odnosno ta terminologija mijenja. Jer znate ovo je pisao netko tko svijet rada u fizičkom smislu vidio nije i ne razlikuje rad po učinku i rad po vremenu. To jesu oba oblici normiranog rada, ali su po svojoj suštini bitno različiti. Rad po učinku je rad iscrpljujući, po komadu na financijske efekte, a rad po vremenu je nešto što čuva i zdravlje i psihofizičko stanje organizma radnika. Prema tome, naravno da sam sad u pat poziciji jer ako tražim da glasamo pa čak i ako bi prošlo onda bi bilo ispravljeno na jednom mjestu, a na drugih deset ne bi pa ću napraviti jedan korektan potez i reći povlačim ovaj amandman.
Hvala lijepa. Amandman br. 4 Odbora za zakonodavstvo, poštovani ministre?
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman br. 5 Kluba zastupnika HSU-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 6 poštovanog zastupnika Zlatka Tušaka.
Amandman se ne prihvaća obzirom da se radi samo o nadomještanju suglasnosti Radničkog vijeća, odnosno sindikalnog povjerenika za korištenje nadzornih uređaja. Sudsko nadomještanje takve suglasnosti ocjenjuje se suprotno načelu ekonomičnosti i efikasnosti, osobito zbog dugotrajnosti takvih postupaka. Postupak arbitraže je brz i jeftiniji od redovnog sudskog postupka, takva arbitražna odluka niti na koji način neće onemogućiti pristup sudu jer će radnici koji će smatrati da su im nadzornim uređajima povrijeđena neka prava moći će pokrenuti sudski postupak radi zaštite svog dostojanstva u skladu s odgovarajućim odredbama Zakona o radu.
Podnositelj amandmana poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala predsjedniče. Pa postavljanje kamera je osjetljivo pitanje. Dio kamera kada nisu upotrijebljene samo za zaštitu imovine nego mogu biti i postavljene tako da utječu na privatnost radnika i da izazivaju određenu nelagodu kod radnika. Samo neslaganje Radničkog vijeća oko postavljanja takvih kamera smatramo da rješenje koje je ponuđeno u zakonu samo da se rješava putem arbitraže nije dobro nego arbitraža bi trebala biti prepuštana strankama koje su voljne da njihov spor se riješi arbitražom da onda bude riješen. Ako stranke nisu voljne da se rješava arbitražom morao bi biti sudski postupak. Pogotovo jer u programu ove Vlade RH stoji da će se uvesti radni sudovi i da će radni sudovi biti efikasni u rješavanju određenih problema, a samim time to do danas nije učinjeno a imali bi i sudsku praksu s kojom bi spriječili zlouporabu postavljanja kamera koje bi utjecale na privatnost radnika i izazivalo nelagodu. Zato molim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 6 poštovanog zastupnika Zlatka Tušak kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Molim amandman br. 7, poštovani ministre?
Amandman se prihvaća u izmijenjenom tekstu. Predlaže se umjesto zamjene navedenih pojmova pojam međuljudski odnosi dodati kao jedan od stresora.
Podnositelj amandmana Klub zastupnika HSU-a, Silvano Hrelja.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman br. 8 također Kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se, riječ konzumacija koja se predlaže zamijeniti je općeniti pojam koji je primijenjen ne samo u odnosu na alkoholna pića već i na druga sredstva ovisnosti kao i na lijekove. Hrvatska riječ je pijenje, ali smo ipak pristali na to da konzumacija kao uobičajeni način izražavanja da ostane u tekstu zakona.
Podnositelj amandmana, Klub zastupnika HSU-a i poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Upotrebljavanje riječi iz šireg značaja u nomotehnici može samo govoriti u prilog siromaštva jednog jezika. U hrvatskom jeziku precizno postoje riječi za određene činidbe, dakle radi se o pijenju alkoholnih pića i uzimanju sredstava ovisnosti. Dakle, smatramo da je naš izričaj precizniji od onoga kojeg zastupa Vlada Republike Hrvatske i molim glasanje o ovom amandmanu.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 8. Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem, nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 9. tri kluba zastupnika poštovani ministre, HSU, HNS i SDSS.
Amandman se ne prihvaća jer je intencija predlagača uvođenje kulture nepijenja, te prevencija rastućeg problema alkoholizma u Republici Hrvatskoj kao i … [[Govornik se ne razumije.]] svih mogućih uzroka koji bi mogli dovesti do ovisnosti ili do ozljede na radu, a amandmanom Vlade smo uvažili primjedbe tijekom rasprave da za pojedina zanimanja tijekom radnog procesa se može uživati određena količina alkoholnih pića.
U ime tri kluba, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Intencija je bila da se prohibicijska odredba izbaci iz zakona jer je i dosada zakon funkcionirao bez takvih odredbi. Nismo dobili dovoljno argumentacije za tako nešto. No, ja znam kako će ovaj amandman proći, proći će kao i amandman 3. Vlade, odnosno na suprotni način. Međutim, sad bi se obratio gospodinu predsjedniku Hrvatskog sabora u funkciji izbjegavanja svakog mogućeg licemjerstva molim da ne servirate danas pjenušac, s obzirom da mi nemamo procjenu rizika, a ovo je naše mjesto rada, prema tome bar da izbjegnemo kritiku javnosti. Hvala lijepa. [[Pljesak]]
Učinit ću kvalificirani oblik djela, pa ću prekršiti pravilo i odgovara ću za to. Je li tražite glasovanje ili ne tražite?
Tražimo.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 9. tri kluba zastupnika kojeg Vlada ne prihvaća, tko je za? Hvala. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 10. poštovani ministre zastupnika Zlatka Tušaka.
Amandman se ne prihvaća. Načelni princip na kojem se temelji sudjelovanje radnika u odlučivanju u smjernicama Europske unije temelji se na participaciji radnika u odlučivanju po izboru njihovih predstavnika koji zastupaju njihove interese kao poslodavaca. Sindikalni povjerenici i povjerenici imenovani od strane radnika su zastupnici primarno svojih članova, a ne od svih radnika zaposlenih kod poslodavca, u kojem smislu je potrebno da povjerenik za zaštitu na radu bude izabran od svih radnika na neposrednim izborima kako bi u području zašite na radu zastupao interese i štitio prava svih radnika. Promoviramo participaciju radnika u odlučivanju. I s druge strane želimo da o zaštiti na radu svaki radnik mora odlučivati jer je to ono što mu je važno da mu se sačuva zdravlje a poneka i život.
Podnositelj amandman poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala predsjedniče. Amandmanom, ovim ne sprječava se ovo o čemu je govorio ministar jel skupove radnika po zakonu može sazvati ili radničko vijeće ili poslodavac. U slučaju da poslodavac ne sazove skup radnika a u toj firmi ne djeluje radničko vijeće, znači ne može se sazvati skup radnika i poslodavac tada odlučuje da li će biti izabran ili neće biti izabran povjerenik zaštite na radu. Iz tog naslova, ako poslodavac ne sazove skup radnika a nema nikakve sankcije da u zakonu, da će biti kažnjen ako to ne napravi onda ostaje prostor da tamo gdje djeluje sindikat imenuju povjerenika zaštite na radu koji bi bio samo doprinos u kvaliteti i kontroli zaštite na radu. Tako da, ne prihvaćamo ovo obrazloženje i molim glasovanje o amandmanu.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 10. poštovanog zastupnika Zlatka Tušak kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala. Ocjenjujem, nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 11. poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Obrazloženje isto kao i za prethodni.
Da li se prihvaća ili ne prihvaća?
Ne prihvaća se.
Ne prihvaća se. Hvala lijepa. Molim poštovanog zastupnika Silvanu Hrelja da se očituje.
Obzirom da se radi o potpuno istom amandmanu, vidim kako je prošao u funkciji korištenja, boljeg korištenja, povlačim amandman.
Dobro. Hvala lijepa. Amandman broj 12. Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika.
Prihvaća se.
Da, hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 13.
Prihvaća se u izmijenjenom tekstu. U riječi "osigurao nadzor" dodaje se "osigurao zdravstveni nadzor", a iza riječi "naporima" dodaju se riječi "tijekom rada".
U ime podnositelja poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Prihvatljivo.
Postaje u ovakvom izmijenjenom obliku sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 14. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 15. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 16.zastupnika Zlatka Tušak.
Ne prihvaća se u cilju poticanja neposrednog izbora povjerenika zaštite na radu od stane svih radnika, kod poslodavaca smatramo nužnim prekinuti postojeću praksu da se u mnogobrojnim slučajevima ne zna trajanje mandata imenovanih povjerenika zaštite na radu u kojem smislu je potrebno svim radnicima zaposlenim u Republici Hrvatskoj na jednak način omogućiti izbor njihovih povjerenika zaštite na radu. Pri tome, ne nalazimo osobitih problema u izboru povjerenika kod poslodavaca koji zapošljavaju do 20 radnika jer je Zakonom o radu propisana obaveza da su svi poslodavci bez obzira koliko radnika zapošljavaju dužni najmanje dva puta godišnje sazvati skup radnika prema Zakonu o radu.
U ime podnositelja amandmana poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala predsjedniče. Izbore za radnička vijeća u pravilu se provode treći i četvrti mjesec i ove godine po postojećim zakonskim propisima provedeni su izbori za radnička vijeća, a ujedno uz izbore za radnička vijeća ili su izabrani povjerenici zaštite na radu ili po sadašnjim odredbama zakona su imenovani povjerenici zaštite na radu. Primjenom njihovog legalnog izabranog ili imenovanog mandata po sadašnjim propisima, to anuliramo, oni svi bi trebali u roku 60 dana da ponovno provedu taj postupak s time da tamo gdje nije, ne djeluje radničko vijeće nego poslodavac treba sazvati skup radnika može se desiti da nećemo imati sad povjerenike zaštite na radu. I zato mislim da je ovo rješenje vrlo loše i da ide korak unazad da legalnim putem izabrani povjerenici po sadašnjim zakonskim propisima ponovo moraju biti birani, ali to će ovisiti u nekim slučajevima u tvrtkama o poslodavcima da li će sazvati skupove radnika. Molim glasovanje o amandmanu.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 16, poštovanog zastupnika Zlatka Tušak koji Vlada ne prihvaća. Tko je za? Ocjenjujem, nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 17, poštovani ministre, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se u izmijenjenom tekstu amandman Odbora za zakonodavstvo na Konačni prijedlog Zakona o radu, djelomično se prihvaća u dijelu u kojem se ispravljaju greške pozivanju u odredbi članka 103., stavka 3, 4 i 6 dok se predloženi ispravak odbora u odnosu na stavak 7 ne može prihvatiti jer u njemu navedeni pravilnici neće prestati važiti donošenjem pravilnika iz stavka 3, 4 i 5 već će se i nadalje primjenjivati nakon stupanja na snagu ovog zakona sve dok se ne pojavi potreba njihovih izmjena, odnosno donošenja novih.
U ime Odbora [[Upadica: Prihvaća se.]] Hvala lijepa. U izmijenjenom obliku prihvaćeni amandman postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da većinom glasova, 76 za, 23 protiv i 6 suzdržanih glasova donesen Zakon o zaštiti na radu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici, dobro jutro. Dozvolite malo pozornosti prije prelaska na sam dnevni red današnje plenarne sjednice. Molim vas da, a to smo se dogovorili, da potpredsjednik Vlade, Ranko Ostojić na početku zasjedanja da informaciju, izvješće o stanju na poplavljenim područjima, ugroženim ljudima, imovinom u Hrvatskoj. Mislim da osim toga, vas kolege i kolegice zastupnice, bilo bi dobro, a ja sugeriram da naš osobni, naša osobna odluka, zastupnički odnos prema poplavljenim područjima iskažemo solidarnost u dogovoru klubova zastupnika, najprije u klubovima pa klubova zastupnika u Hrvatskom saboru kako bismo imali, rekao bih, uravnotežen, jedinstveni stav, kako bi zastupnici osobnom odlukom iskazali solidarnost sa građanima ugroženim poplavama. Drugo, kao Hrvatski sabor, dakle zastupnici kao institucija, predstavničko tijelo građana imat ćemo mogućnost kao i obvezu da u svojem radu iskažemo i solidarnost i mudrost i odgovornost za poplavljene građane RH u istočnoj Slavoniji, ali i da razmišljamo i kreativno kako preduhitriti ili kako spriječiti ovakve događanje u budućnosti, bilo da budemo odlučivali o proračunu RH, o zakonskim projektima ili izvještajima nadležnih službi i tijela Hrvatske države koji su odgovorni za ovakvu situaciju. Četvrto, želim također reći da smo solidarni i sa punom, rekao bih pažnju i solidarnošću pratimo događaje i u susjednim zemljama, BiH i Srbiji. I na kraju, ovdje imam otiskano i vi ćete dobiti brojeve računa koji su otvoreni, dakle Hrvatski Crveni križ i Hrvatski caritas, brojevi računa pa nakon što se dogovorimo u klubovima zastupnika i svi klubovi po mogućnosti u Hrvatskom saboru da našu individualnu osobnu odluku pretočimo u jedinstvenu uplatu u svrhu pomoći. Ako možemo dogovoriti se da najprije čujemo izvješće potpredsjednika Vlade, poštovanog Ranka Ostojića pa ćemo onda dati. Molim? Prije želite? Izvolite.