Dobro jutro svima. Po običaju vidim već uzdignute ruke, prvo uvaženi zastupnik Glasnović, jel' tako, nakon toga uvaženi zastupnik Lovrinović u ime svog kluba pa onda uvaženi zastupnik Šimić u ime kluba MOST-a nezavisnih lista. Još netko čezne za…? Jel' bismo mogli čuti teme?
Pa ove, hrvatska dijaspora, vezano za današnju temu.
Koju današnju temu?
Hrvatska dijaspora.
Dobro, nije striktno po Poslovniku jer u pravilu se ne diskutira o temama, ali dobro. Uvaženi zastupnik Lovrinović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, tražim stanku u ime kluba od 10 minuta kako bi upozorio javnost kako i dalje funkcionira mehanizam pretvaranja građana u dužničko roblje.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik Šimić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, u ime kluba MOST-a tražim stanku na temu aktualne političke situacije.
Dobro, hvala. Još netko želi stanku? U ime HDZ-a uvaženi zastupnik Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 10 minuta na temu aktualne političke situacije.
Hvala. Nitko drugi, onda hvala lijepo. Vidimo se u 45. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Evo, kolegice i kolege, hvala, završili smo stanku pa idemo redom, najprije u ime u ime Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, uvaženi zastupnik Željko Glasnović. Izvolite.
Poštovani kolege, gospodin Milas, miss Perkušić, ja vas pozdravljam sve ovdje i ovaj, pred nama je danas to godišnje izvješće za provedbu strategije i zakona izvješće za ured godišnje, ured Hrvata izvan domovine, i rekao bi prvo da bi pohvalio rad ured jer je puno bolja suradnja nego je prije bila, dan i noć, i zbilja su napravili dosta dobar posao sa ograničenim sredstvima. Ali stanje na terenu, ustvari kakvo je stanje na terenu kad je u pitanju hrvatska dijaspora? Evo, po nekim činjenicama doprinos hrvatske dijaspore je skoro na ravnici onoga inozemnih ulaganja. Još nemamo statistički okvir ali imamo sigurno da 16 milijardi kuna dolaze ovdje izvana plus milijardu eura što nije evidentirano. To je ogromni kolač za BDP kod nas ovdje. Zaboravljamo također da je između '68. i '72. godine otišlo je 1,5 milijuna ljudi iz Jugoslavije, većinom Hrvata, imate danas pola milijuna njih u Njemačkoj koji su totalno skoro izolirani po nekim pitanjima, iz ekonomskog i društvenog razvoja. Kad se vraćaju Hrvatski ovdje, koje prepreke imate? Imate npr. ta birokracija socijalistička, treba 3 godine za državljanstvo, 2 godine za domovnicu, svaki 6 mjeseci se mora dizati rodni list, to je namjerna sabotaža od nekih kadrova, možda su oni u MUP-u. Taj zadnji stop je Črnomerac. Nema dopisnog glasovanja, ti ljudi imaju formalno pravo glasa ali ustvari on mora letiti iz Vancouvera da glasuje tamo u Torontu, Ottawi. Isto vrijeme vraćamo četnike ovdje koji su vršili agresiju na Hrvatsku, ima 31 tisuća zahtjeva za povratak ljudi koji su ovdje bili kad je vršena agresija na Hrvatsku. A ovi naši vani koji daju lovu ovdje doprinos, oni su isključeni iz tog što sam rekao, ekonomskog i društvenog razvoja. Začuđujuće da 20 godina nakon rata mi još nemamo cenzus i točnu sliku statistički okvir koliko ljudi imamo vani, koje su njihove sposobnosti, kako su podijeljeni, kako se osjećaju, ima skoro 3 milijuna tih ljudi vani, minimum 3 milijuna. A nema konzulata u Novom Zelandu itd. Povratnici, evo, neki bi se vratili, Venezuela je de facto u ratu, imate ljudi koji bi se vratili, oko 200 iz Južne Amerike ne mogu doći. Stoje njihovi dosjei tamo u ladicama godinama, imate 5 tisuća dosjea koji nisu procesuirani i to je ja bi rekao, rak rana hrvatske države je ta hrvatska diplomacija, gdje sjede bivši kadrovi UDBA-e, partije, čiji jedini interes je njihova stražnjica, ništa drugo. Tamo su 14 godina, šta je sa ekonomskom diplomacijom? Apsolutno ništa. Tamo statiraju. Vi se pitajte ovdje gdje su greenfield investicije? … [[Govornik se ne razumije.]] investicije u Hrvatskoj? Šta IKEA? Nema ih zato, još nema pravni okvir ovdje i ljudi se neće vratiti dok se ne popravi ova pravna kaljuža jer u sudstvu također sjede ti bivši kadrovi koji statiraju, to je zašto ima stotine tisuća neriješenih predmeta. Imate ljude, ne samo novčani doprinos nego koji dali doprinos, ovdje, konkretan doprinos, to su trustanje mozgova. Ljudi koji bi sredili Ustavni zakon, koji bi sredili zemljišne knjige, imate državu Ontario koja ima u Kanadu 51 milijuna čestica, oni su svoje zemljišne knjige sredili u 17 godina. Digitalizacija, a mi ovdje imamo državu većine Kostarike i još nismo ništa sredili. 5% zemljišnih knjiga je sređeno. To znači da ti ljudi nisu poželjni ovdje. Nisu poželjni ali doći će ovdje sirijskih izbjeglica, a Venezuela, Čile, Argentina, ništa. Na kraju, Poljska je ustanovila instituciju koja se zova Institucija za nacionalno pamćenje, šta mi znamo o dijaspori? Apsolutno ništa. Evo, imam knjigu ovdje, to je doprinos šta su Hrvati radili '80.-tih godina, organizacija koja je lobirala da se oslobode Vlado Gotovac, … [[Govornik se ne razumije.]] , jedna časna sestra dobila je 6 i pol godina što je čitala novine a ti ljudi koji su nju cinkarili, danas jedu na fakultetu Filozofskom i oni su udruženi u hrvatsko društvo. To je zašto arhive nisu otvorene. Kad gledamo fakultet Filozofski, 2 tisuće studenata je zatvorena '71. godine u tom režimu koje imalo više poljskih zatvorenika nego Sovjetski savez per capita. O tome nitko ne govori. Nama je potrebna intervencija ovdje na strateškoj razini da se integriraju ti Hrvatski što brže, da počne netko ovdje vladati dekretom a ne da se govori bilo jednom, kao u bajkama.
Hvala. Slijedeći će u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku, govoriti poštovani zastupnik Ivan Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici, poštovani građani koji nas pratite, dozvolite mi da u ovoj stanci, nakon stanke, izložim još jedan od nizu hrvatskih pravosudnih apsurda, koji proživljavaju naši najugroženiji građani. Jučer ujutro nam se u klub za pomoć obratio očajni hrvatski branitelj, gospodin Gajčić iz Osijeka. Radi se o sljedećem. Gospodin Gajčić je jedan od 1000 građana u RH, koji je pokrenuo u svibnju 2017. postupak kosovnog stečaja potrošača u Osječkoj baranjskoj županiji. Prošli tjedan dobio je rješenje suda da mu se odbija prijedlog osobnog bankrota, jer su između ostalog oba povjerenika u Osječkoj baranjskoj županiji za stečaj potrošača dala otkaz, te mu sud ne može dodijeliti povjerenika da provede osobni stečaj. Prema Zakonu o stečaju potrošača koji je na snazi od početka 2016. pravo na žalbu može se podnijeti samo jednom, i što onda. Bankrot prema zakonu može pokrenuti svaka fizička osoba u svojstvu potrošača, ali i fizička osoba koja obavlja samostalnu djelatnost dakle, obrtnik, slobodno zanimanje, uz uvjet da nema više od 20 vjerovnika, te da mu obveze ne prelaze iznos od 100000 kn. Za ilustraciju koja oslikava situaciju u kojoj se nalazi 1000000 građana iznijeti ću slučaj gospodin Gajčića koji nam se obratio. Ono na što želim ukazati jest, kako nastaje dužničko ropstvo građana s malim primanjima koji nemaju nikakvih kredita. U ovom slučaju dug je nastao od dozvoljenog prekoračenja tzv. koji se godinama zatvara malim iznosima, no zbog zateznih kamata on buja i raste. Glavnica njegova duga, danas, nova glavnica iznosi 68000 kn, a sutra tko zna koliko. Kako je sve počelo. Gospodin Gajčić živi od profesionalne mirovine koja iznosi 1900 kn. Zadnjih 6 godina imao je 2 dozvoljena minusa u 2 banke u iznosu 1200 i 1500kn, i koji su mu u trenutku kada je teško nastradao bio bez primanja ukinuti. Dozvoljeni minus je u najtežem razdoblju života postao dug od oko 3000 kn. Otplaćuje ga već 5 godina i vratio je više od 20000 kn, vidite. Ali zbog zateznih kamata dug danas iznosi još uvijek 9000 kn, odnosno 18000 kn u obje banke. No, tu nije kraj njegovim mukama. Jedna od banaka prodala je svoj dug agenciji za naplatu potraživanja. Iz agencije ga svakodnevno zovu, telefonom, uznemiravaju ga, pozivima, kao i sve njemu bliske i poznate osobe. Iznos koji mu ostaje za život na zaštićenom računu jedva je dovoljan za osnovne potrebe, pa su ga brzo snašle i druge ovrhe. Godinama živi u blokadi u agoniji rastućeg duga, koji se pretvorilo u dužničko ropstvo, pravo dužničko ropstvo. Kada je prije nekoliko godina htio dug koji na FINI raste bez konca i kraja zatvoriti … [[Govornik se ne razumije.]] kredita kojeg bi mogao podmiriti, ni jedna banka mu nije htjela izaći u susret. Nalazi se na crnoj listi, on je blokiran i ovršen. Za njega je jedino legalno rješenje bilo otvaranje stečaja potrošača koji je zbog nedostatka povjerenika vrlo upitno te je njegova budućnost ugrožena do kraja. Postupke stečajeva do potrošača vode sudovi, no zakon određuje da se prije pokretanja sudskom postupka, u izvan sudskom postupku pokuša postići nagodba, a prema tome postoji 21 savjetovalište u sklopu FINA-e u svim županijama. I da na kraju zaključim jer ovdje ima korisnih podataka. Danas još uvijek u zemlji imamo oko 330000 blokiranih, dug je oko 42 milijarde kn, što sa članovima obitelji iznosi oko milijun građana. Dakle, otkako je stupio zakon o stečaju, zatražio je osobni … [[Govornik se ne razumije.]] svega 0,3% građana. Dakle, to nije uspjelo, to je potpuno promašeno rješenje. Zaključak je ako nema povjerenika, kako dostojanstveno vratiti dugove. I na kraju mora se ovdje reagirati, promijenimo stranke, Promijenimo Hrvatsku se zalaže za rješenje da se svi dugovi koji duže vrijeme se ne mogu vratiti moraju po skraćenom postupku otpisati. Također smatramo da je Hrvatska zrela za jednogodišnji moratorij, koji odmah mora započeti i tražim od Vlade da donese hitno lex blokiranih. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći će u ime Kluba Mosta nezavisnih lista riječ uzeti uvaženi zastupnik Nikola Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što sam i najavio, ja ću danas u proceduru uputiti izmjenu prijedloga odluke o povjerenstvu o Agrokoru. Svi dobro znate da je napravljena pogreška, možda je bila čak i namjerna od strane onih koji su izglasali ovo povjerenstvo, HDZ-a i SDP-a jer je to bio jedan paket, gdje su se birali ustavni suci, da nije izabran potpredsjednik povjerenstva. Ali nitko ne uopćuje novi prijedlog, odnosno izmjenu prijedlogu odluke i tu je očita namjera da se opstruira rad povjerenstva, ja sam dobro rekao da je to jedno neželjeno čedo HDZ-a jer oni ne žele potpunu istinu o Agrokoru. Potpisalo mi je to do sad ovu izmjenu odluke gdje ćemo izabrati potpredsjednika, gdje ćemo maknuti članak koji se tiče financijskih izvješća u koncernu Agrokor, ja mislim 24 zastupnika. Čak i neki zastupnici pozicije, znači vladajući, što pokazuje da postoji interes da se sazna istina o svemu onom što se događalo oko Agrokora, odgovornosti i politike i sprezi politike i Ivice Todorića i Agrokora. I mislim da je sva argumentacija HDZ-a da istražno povjerenstvo ne treba raditi slomljena. Ja ne vidim ako ovu samu istragu ne provodi USKOK znači ne radi se o organiziranom kriminalu, nego o lažiranju bilanci, što pokazuju da su svi osumnjičenici pušteni, osim Ivice Todorića koji je preuzeo odgovornost na sebe, ti ljudi slobodno šetaju, idu na kave, razgovaraju, pušteni su, na slobodi su. A mi, zamislite ne smijemo razgovarati o odgovornosti politike, o odgovornosti bivših premjera, ministara, gospodarstva, financija poljoprivrede, o čelnicima institucija, ovo je jedna klasična zamjena teza i pokušaj opstruiranja rada saborskog Istražnog povjerenstva. Ali ako budete ustrajali, ja ću ovo dati u proceduru, ako ovo ne stavite na dnevni red, to će biti očit dokaz da imate namjeru opstruirati punu istinu o onome što se događalo u Agrokoru. Nema u ovom slučaju samo odgovornosti političara ili institucija. Koliko god bilo nepopularno za nekog političara napadati medije, ja ću to učiniti. Meni nije bitno što će o meni napisati, meni je bitno da se mogu navečer prije spavanja sam zaspati, mirno, sa sobom i sa svojom savješću, da se mogu ujutro probuditi miran i da sam sve napravio da ova zemlja bude bolja, jer svi vidimo kakvo nam je pravosuđe. Ja ću sada pokazati jedan članak jer postoji i odgovornost medija u slučaju Agrokor, na koji način naši mediji odrađuju svoj posao. Na naslovnici današnje Slobodne, moj kolega Miro Bulj, sa sinjskom kapicom i naslov: „Je li Miro Bulj imao sinkopu? U Saboru prošla elektrana na Perući, ruku digao i najveći protivnik“. I onda u naslovu: „Šokiran sam, nisam znao za što dižem ruku.“. Sinoć nisam zaspao negdje do 2h, pregledavao sam sa Kolegom Buljom tu Strategiju prostornog razvoja, da vidim je li možda nešto podmetnuto a svi smo u sabornici glasali za tu strategiju i onda sam malo uspoređivao sa ovim člankom. U članku stoji da je T-Peruća strateški projekt, što nije istina, znači prva neistina. Onda stoji da je kolega Bulj podupro ovu Termoelektranu iako se ona nigdje u tekstualnom dijelu uopće ne spominje. Spominje se u primjedbama Zavoda za prostorno uređenje Splitsko-Dalmatinske županije koja nije prihvaćena nego je na nju dano objašnjenje. Spominje se u primjedbi investitora, MCC Ekskluzivne nekretnine d.o.o koji daje primjedbu da se uvrsti. Ta primjedba je stigla van roka i na nju je samo predlagatelj dao objašnjenje. A jedino mjesto gdje se nalazi T-Peruča je u kartografskom prikazu kao potencijalna lokacija jer u prostornom planu županije Splitsko-dalmatinske stoji u tekstualnom dijelu da ako projekt postane strateški da će se uvrstiti u prostornu dokumentaciju. I zamislite vi podvale, a da stvar bude gora, čovjeka uopće ne nazovu da pitaju za komentar i stave njegovu izjavu: „Nisam imao pojma da sa glasao“ i još podmetnu sinkopu kao Miro Bulj se kao Horvatinčić izvlači na sinkopu i ne zna za što je glasovao. Ovo je dno novinarstva. Neka me gaze ponovno HANZA MEDIA, Jutarnji i Slobodna ali ovo što oni rade a isto su radili u slučaju Agrokora, nitko nije imao hrabrosti napisati nešto protiv Ivice Todorića a sada ga svi gaze. I vi ste dragi mediji, odnosno dio medija problem ovog hrvatskog društva i dio vas novinara i urednika treba doći pred ovo saborsko Istražno povjerenstvo a sada me nastavite gaziti i mene i kolegu Bulja.
Hvala lijepa. I zadnji će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti uvaženi zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Svakog dana ovaj Sabor započinje sa svojim radom kroz stanku o pitanju Agrokora ili Istražnog povjerenstva. Mi smo u Klubu zastupnika HDZ-a već puno puta rekli, ne znam da li ćemo više nakon ove stanke i ponavljati, ukoliko Županijski sud u Zagrebu potvrdi rješenje o otvaranju istrage, za nas u klubu HDZ-a nastupili su uvjeti iz članka 4.-og Zakona o istražnim povjerenstvima. Prema tom članku i stavku 2. ono ima prestati sa radom. Prema tome, nikakav potpredsjednik iz redova HDZ-a ili iz neke druge političke stranke što se nas zastupnika HDZ-a tiče nema potrebe se imenovati jer će povjerenstvo prestati sa radom. To je potpuno jasna formulacija u samome zakonu. Mi možemo politizirati, možemo iznositi argumente i ovakve i onakve, međutim to je potpuno jasno. Hoće li to kolege iz oporbe prihvatiti ili ne, to je njihova stvar. Mi u to ne ulazimo, mi smo se o tome već odredili. Prema tome, ukoliko u idućih desetak dana Županijski sud u zagrebu potvrdi rješenje državnog odvjetnika o otvaranju istrage ono će morati po sili zakona prestati sa radom. I tu se nemamo potrebe oko toga više dodatno iscrpljivati. Što se nas zastupnika, članova iz reda HDZ-a, a mislim da je takav stav i vladajuće većine u Hrvatskome saboru. Ne mislim nego sam i siguran. Što se tiče jutrošnjeg, jutrošnje objave u Slobodnoj Dalmaciji, je ne ulazim i niti mi u klubu zastupnika želimo ulaziti u istinitost članka ili je li gospodin Bulj glasovao ili nije, istine radi treba reći sljedeće da je u Strategiji razvoja RH koju smo u Saboru usvojili na strani 188. na kartografskom prikazu predviđena potencijalna lokacija za izgradnju termoelektrane Peruča. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Žagar, imam vam tu Strategiju pa ju možete pogledati. Dakle svatko od nas koji je glasovao za Strategiju glasovao je i za odredbe te strategije. Je li to bilo dovoljno jasno, vidljivo ili nije, to je sada druga stvar koliko je tko i na koji način pročitao Strategiju ali mislim da istine radi mi koji smo glasovali za Strategiju bili smo svjesni da glasujemo i za potencijalnu lokaciju koju predviđa Strategija. Potrebno je reći da Strategija nije provedbeni dokument, Strategija nije provedbeni dokument. Provedbeni dokument u RH koji se odnosi ne samo na objekte od strateške važnosti nego na sve projekte od važnosti za RH će se definirati Prostornim planom razvoja RH kojega je sukladno Zakonu o prostornom uređenju potrebno donijeti do kraja 2019. godine. Prema tome to apsolutno nije sporno. Strategija je podloga za izradu prostornog plana, državnog prostornog plana. Prema tome, još je puno dok se ne realizira ili ne realizira ta izgradnja, činjenica je da je taj objekt planiran u prostornom planu uređenja općine Hrvace. Činjenica je da je za taj objekt napravljena studija utjecaja na okoliš. Činjenica da se studija utjecaja na okoliš u ovom trenutku nalazi u Ministarstvu zaštite okoliša. Kakav će stav, kakvo će rješenje donijeti Ministarstvo zaštite okoliša po pitanju studije koja je napravljena, to ćemo morati pričekati odluku Povjerenstva, stav Povjerenstva, mišljenje Povjerenstva i na kraju, sam stav Ministarstva zaštite okoliša i prirode. Prema tome, strategija ne iskače iz dokumentacije, prostorno planske dokumentacije koja je zasada na snazi i u RH i u prostornom planu županije Splitsko-dalmatinske i u prostornom planu uređenja Općine Hrvace, prema tome ništa se tu dramatično nije dogodilo sa ovom strategijom. Strategija je poštivana dokumentaciju koja je sada na snazi ali za realizaciju te ili ne realizaciju tog objekta, još je puno, puno koraka koji predviđa Zakon o prostornom uređenju i Zakon o gradnji. Hvala.
Hvala lijepa.
Tražio je riječ gospodin Grmoja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, tražim stanku u ime Kluba Mosta o novom jednom momentu oko saborskog istražnog povjerenstva o Agrokoru.
Što se vas tiče može i bez pauze?
Može.
Može. Tražio je riječ i gospodin Aleksić.
U ime Kluba Živog zida i SNAGA-e, tražim stanku da bi govorio o potencijalnom teškom stanju u kojem će se naći nepoznati broj ovršenike nakon odluke Ustavnog suda o ukidanju jednog dijela jednog pravilnika.
Može bez stanke?
Može bez stanke.
Hvala. Gospodin Bačić.
Tražim i ja stanku gospodin potpredsjedniče u ime Kluba zastupnika HDZ-u o istražnom povjerenstvu.
Može isto bez stanke, ne?
Može.
Izvolite gospodin Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Kao što sam najavio ja sam u ova 2 dana prikupljao potpise kako bi se u proceduru uputila izmjena oduke o saborskom istraženom povjerenstvu o Agrokoru. Očekivao sam da ću skupiti određeni broj potpisa i mimo zastupnika Mosta, ali nisam očekivao ovakav odziv. Naime, skupio sam 35 potpisi, tu su potpisi cjelokupne opozicije. Znači imao sam tu izjavu prije sat vremena za medije, bili su potpisali i Živi zid i Promijenimo Hrvatsku i IDS i evo sad i GLAS ovdje u Hrvatskom saboru, Neovisni za Hrvatsku, znači svi klubovi su potpisali, naravno Most i pozvao sam praktički i SDP kao najbrojniju oporbenu stranku da ima određenu vrijeme da se pridruži ovom zahtjevu. Ili će biti očito da i oni opstruiraju rad ovog istražnog povjerenstva i da ta njihova borba za saborsko istražno povjerenstvo zapravo jedna fingirana farsa kao što je to i u slučaju HDZ-a. Nakon sat vremena, dobio sam poziv od predsjednika Kluba zastupnika SDP-a koji je rekao da su i oni spremni potpisati i upravo su potpisali. Znači kolege Bauk i kolega Franko Vidović. … [[Upadica se ne čuje.]] imam najavu da bi još neki trebali potpisati i mislim da sada je očito da nije samo volja naroda, da se sazna potpuna istina o Agrokoru, nego je volja svih političkih opcija, čak i zastupnika vladajuće većine. Evo kolega Mišić koji je zastupnik vladajuće većine je također potpisao ovaj zahtjev i ja mislim da nema više nikakvih prepreka posebno jer ovaj moj prijedlog osim izbora potpredsjednika koji nije izabran, predsjedavajući odnosno predsjednik Sabora mora staviti na raspravu jer je ono Povjerenstvo koje su izabrali HDZ i SDP nelegalno, nema potpredsjednika, ne može se izabrati između sebe na ovim našim sastancima. Znači ova odluka se mora staviti u proceduru, za nju je cijela opozicija čak i dio zastupnika vladajuće većine dao potporu i ja očekujem, ja neću ovo još uvijek predati, bit ću toliko konstruktivan i pružit ću ruku i prema HDZ-u, kako ne bi ispalo da oni opstruiraju rad ovog Povjerenstva. Ostavit ću ovu odluku dolje u klubu MOST-a do 15 sati i dat ću priliku, znam da nisu tu svi zastupnici HDZ-a ali dovoljno je da potpiše predsjednik kluba gospodin Branko Bačić što će biti poruka da i HDZ nema ništa protiv ovog saborskog Istražnog povjerenstva Posebice ako uzmemo u obzir da su svi osumnjičenici pušteni na slobodu, da oni slobodno piju kave, razgovaraju, da ovo nije USKOK-čki predmet koji se tiče organiziranog kriminala jer ono nije neka široka istraga, znači bavi se lažiranjem bilanci, jedan čovjek je očito na sebe preuzeo odgovornost, nema nikakvog razloga zašto mi ne bismo ispitali nastanak samog koncerna Agrokor, okolnosti koje su do toga dovele. Zašto ne bismo ispitali političare, zašto ne bismo ispitali čelnike institucija, zašto ne bi svi ti ljudi došli da odgovore na određena pitanja. To nema nikakve veze sa ovom istragom i vrijeme je da i HDZ nakon što je 6 mjeseci odugovlačio da pristane na saborsko Istražno povjerenstvo, mogli smo već odraditi ovaj posao, u 4. mjesecu je ja mislim bio zahtjev. Vrijeme je da i oni shvate da je ovo u interesu hrvatske javnosti, u interesu budućnosti, u interesu transparentnosti, kako nam se slična situacija koja nam se dogodila sada sa Agrokorom, ne bi ponovila u budućnosti. Ja očekujem do 15 sati potpis predsjednika Kluba zastupnika HDZ-a gospodina Branka Bačića što će biti znak da i HDZ je spreman da se rasvijetli cijela situacija, da oni koji su odgovorni ili nečinjenjem ili činjenjem daju određene odgovore saborskom Istražnom povjerenstvu. I na kraju, jedna informacija, ja spremam ozbiljno dokumentaciju za ovo saborsko Istražno povjerenstvo, dobio sam informaciju da se u uredu Predsjednice nalazi kaznena prijava koja je '90-tih godina podignuta protiv gospodina Ivice Todorića, što pokazuje da sve ove institucije o kojima smo govorili ne samo da su zakazale, nego da je zakazao i DORH i naš pravosudni sustav jer po toj kaznenoj prijavi nije napravljeno apsolutno ništa tako da ću u narednim danima ili kroz Povjerenstvo ako HDZ pristane na njega ili na nekakav drugi način se boriti za punu istinu o Agrokoru i o pogodovanju i sprezi politike i Agrokora Ivice Todorića. Hvala.
Gospodin Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Moram govoriti o jednoj situaciji koja je sad novonastala a radi se da je nepoznat broj ovršenika došao u jako tešku situaciju nakon odluke Ustavnoga suda od 11. srpnja 2017. godine. Tom odlukom je jedna odredba iz pravilnika o načinu obavljanja ovrhe na novčanim sredstvima ukinuta i to znači da će svim dužnicima koji su u razdoblju između 2005. i lipnja 2008. potpisivali izjave o suglasnosti zapljeni cijele plaće, ta cijela plaća biti zaplijenjena ubuduće. Smatram da takvo tumačenje postupanja prema ovršenicima nije niti točno niti pravilno niti ispravno, mada me uvjeravaju svi, ne svi nego vlast me uvjerava da je to tako, ja smatram da to nije tako, zato jer je izmjenama Ovršnog zakona ove godine člankom 21. točni i decidirano propisano koji dio plaće se smije ovršiti a člankom 44. Ovršnog zakona je decidirano propisano da će se taj članak primjenjivati na sve ovršne postupke u tijeku bez obzora kada su pokrenuti. Drugi riječima, ovršni postupci traju do tad dok se neplati zadnji lipa duga. Dokle god se ne plati zadnja lipa duga, ovršni postupak traje i budući da se ograničenje ovrhe po izmjenama Ovršnog zakona objavljenim u Narodnim novinama 73/17, primjenjuje na sve ovršne postupke u tijeku, bez obzira kada su pokrenuti, onda smatram da se ne bi smjela ovršiti cijela plaća dužnicima koji su do lipnja 2008. godine potpisivali izjavu o suglasnosti ovrhe cijele plaće. Ukoliko to ipak nije tako, onda smatram da vlast mora poduzeti sve potrebne mjere da se to tako proglasni pravilnim. I da se spriječi ovrha cijele plaće. Ja sam uputio mail ministru pravosuđa, gospodinu Bošnjakoviću da Ministarstvo pravosuđa da priopćenje u ovom smislu kako ja to tumačim, međutim danas saznajem od ministar da se ovrha cijele plaće smije izvršiti ukoliko postoji takva suglasnost potpisan prije 17. lipnja 2008. godine. Mislim da je to strašno i ja uistinu ne znam kako će ti ljudi živjeti. Kako će živjeti ljudi koji su pod ovrhom i kojima će sad na temelju takve jedne izjave, takve jedne objave, takvog jednog pravnog stava, biti skidana cijela plaća, od čega će ti ljudi živjeti? Možete li vi to zamisliti kako će ti ljudi živjeti? Dakle, apeliram još jednom na nas ovdje, na ministra pravosuđa da hitno poduzmemo potrebne mjere da se ne može ovršiti cijela plaća nego da se primjenjuju odredbe članka 173. Ovršnog zakona, izmijenjene člankom 21. izmjena Ovršnog zakona iz Narodnih novina 73/17. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Gospodin Bačić, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo drugi puta danas, na istu temu smo održali stanku vezano za istražno povjerenstvo u Agrokoru. Nas u Klubu HDZ-a ništa se nije promijenilo u odnosu na jutrošnje moje izlaganje oko osnivanje istražnog povjerenstva. Mi i dalje tvrdimo da je sukladno Zakonu o istražnim povjerenstvima, kada Županijski sud u Zagrebu potvrdi rješenje o otvaranju istrage, da su nastupili okolnosti iz čl.4. stavka 2. Zakon o istražnim povjerenstvima, da povjerenstvo treba prestati s radom. Mi i dalje držimo da je to zakonito i jedini način moguće rješenje oko daljeg rada povjerenstva. To je jedna pozicija nas u HDZ-u i druga je ona koja ju je Andrej Plenković predsjednik Hrvatske vlade rekao, tijekom godišnjem izvješću o radu Vlade a to je da postoji niz drugih poslovničkih mogućnosti, kada je u pitanju definiranje i utvrđivanje okolnosti Agrokoru. Bilo da su to kroz rad radnih tijela ili kroz raspravu plenarnoj sjednici. Dakle, te odredbe poslovnika nisu u nikakvoj suprotnosti sa zakonom kako ni sa Zakonom o istražnom povjerenstvu, tako niti bilo kojim drugim zakonom. Prema tome, ono što bi interesiralo svih nas saborske zastupnike, sve okolnosti koje mi mislim da bi trebao reći u pitanju aktualnih događanja oko Agrokora, moguće je rješavati kroz rad pojedinih saborskih radnih tijela s jedne strane. I s druge strane kroz točku dnevnog reda ovdje u Hrvatskom saboru. Naime, moguće je kroz određenu tematsku sjednicu samog radnog tijela, bilo ja je to Odbor za gospodarstvo, bilo da je to Odbor za financije ili zajedničkom tematskom sjednicom na ta dva odbora, utvrditi, zatražiti da na sjednicu dođu i one osobe za koje mi ocijenimo u ta dva odbora da su važne, da mogu dati relevantne informacije koje se tiču rada pojedinih državnih tijela. Dapače to je poslovnička odredba koja je moguća, koja je zakonita, i na koju svakako ćemo mi u Klubu HDZ-a pristati i dati doprinos tih dvaju tijela. Nismo i ne želimo kršiti zakon koji je po nama jasan, nedvosmislen, koji ne ostavlja nikakve mogućnosti da se može raditi nekakvo istražno povjerenstvo, djelomični. Niti ja niti mi u Klubu zastupnika HDZ-a ne znamo što piše u rješenju o otvaranju istrage, niti znamo da li će u određenom momentu ta se istraga proširiti na neke okolnosti koje sada i nisu napisane u rješenju državnog odvjetnika o otvaranju istrage. Prema tome kako ne bi kontaminirali kazani postupak, sudski postupak. Kako ne bismo na određeni način otežali i svjedocima koji će jasno i eventualno optuženima koji će morati iznositi svoju obranu, a biti će prisiljeni onda raditi u Saboru i zbog toga je i ovakav članak o istražnim povjerenstvima i donesen kako se ne bi na određeni način ometalo kazneni postupak, odnosno, sudski postupak. Pročitao sam fonogram sa sjednice Sabora 1996. godine, kada je donesen Zakon o istražnom povjerenstvu. Brojni zastupnici, da ih sada ne nabrajam, bilo tada vladajući ili oporbenih su bili suglasni s time da se u drugom čitanju tada koje je provedeno za Zakonom o istražnim povjerenostima, upravo ovaj članak uvrsti. Kako bi se omogućilo hrvatskom pravosuđu da neometano provodi proceduru, provodi sudski postupak kada se podigne optužnica protiv pojedinca ili više njih. Prema tome ono što je bilo '96. g. mi na tome stojimo i danas, a to je da ne bismo trebali s radom istražnog povjerenstva dodatno opteretiti i kontaminirati sudski postupak. Hvala.
Hvala i vama.
Sad možemo napokon krenuti na prvu točku današnjeg dnevnog reda, a to je: - Godišnje izvješće o provedbi strategije i Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske za 2016. godinu Podnositelj je Središnji državni ured za Hrvate izvan RH, na temelju članka 15. Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbor za Hrvate izvan RH, Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik podnositelja dodatno obrazložiti izvješće? Da, uvaženi predstojnik Središnjeg ureda za Hrvate izvan RH, gospodin Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice, zastupnici, dame i gospodo. Htio bi samo na početku reći da je skoro 5 godina postojanja središnjeg državnog ureda ili nekog državnog ureda za Hrvate izvan RH, po prvi put da ured podnosi izvješće u ovom Visokom domu, dakle to je naša zakonska obveza i mislim da svi zajedno moramo problematizirati i tražiti najbolji put za suradnju s ljudima hrvatskog podrijetla koji žive izvan domovine. Dakle, opstojnost i prosperitet hrvatskog naroda izvan RH predstavlja važan preduvjet za ostvarivanje cjelovitog, demografskog, političkog i gospodarskog potencijala RH. Stoga od velike važno je rad i djelovanje središnjeg državnog ureda kao nositelja i središnjeg tijela za realizaciju državne politike u odnosu na Hrvate izvan RH. Naime, potkraj 2011. godine donesen je Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan naše domovine, na temelju kojega je sredinom 2012. osnovan ured čime su stvorene, temeljne pravne i institucionalne pretpostavke za izgradnju sustavne i učinkovite suradnje sa Hrvatima koji žive izvan granica RH. Dakle, to je konstitutivan hrvatski narod u BiH-u, hrvatska manjina u 12 europskih država te hrvatsko iseljeništvo u prekooceanskim i europskim državama. Središnji državni ured blisko surađuje sa drugim resornim ministarstvima, te ostvaruje kvalitetnu komunikaciju s nacionalnim, kulturnim i znanstvenim institucijama pri čemu posebno ističemo dobru suradnju sa Hrvatskom maticom iseljenika, Ministarstvo vanjskih i europskih odnosa te radnim tijelom Hrvatskog sabora, saborskim Odborom za Hrvate izvan RH. Također, važno je istaknuti konstruktivnu suradnju koju ostvarujemo sa Katoličkom crkvom odnosno Hrvatskom Inozemnom Pastvom i hrvatskim katoličkim misijama koje su desetljećima bile nositelji očuvanja hrvatskog identiteta u hrvatskim zajednicama diljem svijeta. Temeljne zadaće ureda su zaštita prava interesa Hrvata izvan RH, uspostavljanje i održavanje te promicanje veza s Hrvatima izvan naše domovine, jačanje njihovih zajednica, poboljšanje suradnje, posebno gospodarske, poticanje povratka iseljenika i njihovo uključivanje u gospodarski i društveni život RH. A središnji državni ured u toj cijeloj priči je koordinator i na neki način nadzire aktivnosti između nadležnih ministarstva dakle, drugih tijela državne uprave i ostalih nositelja suradnje s Hrvatima izvan RH. Vodeći računa o različitim potrebama i položajima Hrvata koji žive izvan naše domovine, osmišljavaju se i provode različiti programi i projekti namijenjeni Hrvatima u BiH-u, hrvatskoj manjini, hrvatskom iseljeništvu. Svoju potporu programa i projektima koji žive izvan domovine, dodjeljujemo transparentno, sukladno propisanim kriterijima unutar 7 natječaja javnih poziva. Radi se o javnom natječaju za financiranje programa i projekata od interesa za hrvatski narod u BiH-u putem kojeg se financiraju kulturne, obrazovne, znanstvene i zdravstvene potrebe hrvatskog naroda u BiH-u. Dalje, javni natječaj za financiranje programa i projekata hrvatske manjine u 12 europskih država putem kojeg se financiraju i podupiru programi i projekti koji osnažuju manjinska prava Hrvata, do sad označena je potpora oko 20 milijuna kuna. Javni natječaj za financiranje programa i projekata hrvatskog iseljeništva kojim se potiče suradnja s udrugama i institucijama iseljenih Hrvata. Javni natječaj za financiranje nakladničke djelatnosti hrvatskog iseljeništva. Javni poziv za financiranje posebnih potreba i projekata Hrvata izvan RH s glavnim ciljem promicanja veza, jačanja suradnje, očuvanja identiteta Hrvata iz cijelog svijeta kao i pomoći ugroženim pojedincima izvan RH. Javni natječaj za stipendiranje studenata, pripadnika hrvatskog naroda s prebivalištem izvan RH putem kojeg se godišnje stipendira 500 studenata kako bi se unaprijedilo i njihovo osobno znanje, ali i ukupni intelektualni potencijal hrvatskih zajednica u inozemstvu. Javni poziv za učenje hrvatskog jezika u RH koji je prvenstveno namijenjen iseljenim Hrvatima i njihovim potomcima s ciljem upoznavanja i njegovanja hrvatske kulture i nacionalnog identiteta te promicanje suradnje i povezanosti. S posebnom pozornošću pratim sve što se događa u susjednoj BiH, naravno u središtu zanimanja su Hrvati, njihov položaj, status i potreba jer riga o Hrvatima u BiH-u kao konstitutivnom i ravnopravnom narodu, unapređenje njihova položaj i kvalitete svakodnevnog života, Vlada RH je stavila kao stratešku zadaću te su ti ciljevi jasno definirani i naglašeni u samom programu rada Vlade RH. Prvi ključni vanjsko politički prioritet Vlade je upravo europski put BIH i ravnopravan položaj Hrvata kao jednog od 3 konstitutivna naroda. U tom smislu, Hrvatska vodi politiku čvršćeg povezivanja s Hrvatima u BIH, snažnijoj potpori, to je prioritet svih institucija RH. Središnji državni ured za Hrvate izvan RH, provodi 3 programa potpore kojima jačamo položaj Hrvata u BIH i za koje smo u 2016. osigurali 23 milijuna i 645000 kn. Što je skoro milijun i pol više u odnosu na 2015. Radi se o programima potpore Hrvatima u BIH, koji se financiraju obrazovanim, kulturnim, znanstveni i zdravstveni i ostali programi, kao i projektima od posebnog interesa za hrvatski narod u BIH. Nadalje radi se o programu financiranja posebnih potreba i projekata te pomoć očajno ugroženim pojedincima koje ne mogu sami skrbiti o svojoj svakodnevnici. Program stipendiranja studenata, dakle u prošlo godini u 2016. stipendirano je 150 studenata više u odnosu na godinu prije toga. To je unaprjeđenje znanja intelektualnih sposobnosti, dakle, vještina koja će doprinijeti da mladi ljudi ostanu na mjestima svog rođena i da svim vještinama i znanjima pomognu sebi i svojim obiteljima ali i cjelokupnom društvu u kojem žive. Potpora Hrvatskima u BIH što se tiče financiranja obrazovanih, kulturnih, znanstvenih, zdravstvenih i ostalih programa, radi se dakle, o povezivanja s Hrvatima, potpora u njihovu povratku, ostanku, te čuvanju njihove jednakopravnosti, što je dakako strateški interes RH. Time pomažemo financiranje kroz različite programe, od izgradnje i obnove primanja škola, vrtića, školskih sportskih dvorana, studentskih domova, kulturnih centara, domova zdravlja, domova za starije i nemoćne. Dakle, sve ono što će pomoći našem narodu, ali što otvara i nova radna mjesta. Jer nova radna mjesta su jedan pod preduvjeta za ostanak na tim područjima. Konkretno prvi put prošle godine dana je potpora i za pokretanje proizvodnje u polju privrednih kulturama, ali i standardnih kulturama u cilju oživljavanja malih poljoprivrednih gospodarstava. A potporu smo pružili i najranjivijim skupinama u društvu, primjerice izgradnja centra za djecu s poteškoćama do razvoja, u razvoju, do centra za žrtve obiteljskog nasilja. U programu stipendiranja pokušavamo ojačati obrazovane i znanstvene kapacitete i pokušavamo potaknuti mlade ljude da ostanu tamo gdje su i rođeni, kako bi, velim, svojim vještinama omogućili što bolji i što veći prosperitet društva u kojem žive. Programi i projekti koji provodimo imaju jasan cilj, važno je naglasiti da je pojačana potpora upravo Hrvatima koji su najprije zbog ratnih stradanja, a poslije i drugih okolnosti najugroženiji u BIH. To su Hrvati u Bosanskoj Posavini. U odnosu na 2015. sredstva su povećana za 165%. Dakle, o novcima nije zahvalno govoriti, ali to je jedna poruka i pokazatelj kako i na koji način Vlada RH promišlja o položaju Hrvata koji su najugroženiji u BIH. Treba naglasiti da su sva ulaganja RH putem projekata i programa od interesa za hrvatski narod u BIH istodobno i ulaganja u cijelu BIH te doprinos boljitku svih njenih naroda i građana. Uz projekte koje provodimo, ured je u svakodnevnoj komunikaciji i uspješno ostvaruje suradnju sa političkim prestancima Hrvata na svim razinama vlasti u BIH s brojnim udrugama i udruženjima koje djeluje, ali i izvan nje. Te institucijama i ustanova s područja kulture, znanosti i obrazovanja. Isto tako kako bi adekvatno i u učinkovito rješavali poteškoće i probleme s kojima se suočavaju naši ljudi u BIH, ojačali smo suradnju … [[Govornik se ne razumije.]] institucijama u RH, kao što je kod Hrvata u BIH prepoznata kao značajan pomak u odnosu na dosadašnju praksu. Tako je u Hrvatskom saboru, u organizaciji Odbora za Hrvate izvan RH, u lipnju 2016. održana tematska sjednice, hrvatsko pitanje u BIH, na kojoj se razgovaralo o aktualnom stanju i problemima s kojima se suočavaju Hrvati u BIH na kojoj sam sudjelovao kao izaslanik predsjednika Vlade Hrvatske. I ovakve sjednice koje će tematizirati najveće probleme s kojima se suočavaju, ne samo naš narod u BIH, nego uopće Hrvati koji žive su potrebne i zahvaljujem Odboru na angažmanu oko toga. Zaključno, puno je napravljeno, puno se radi, ali postoji puno prostora za dodatno unaprjeđenje, kako naših međusobnih odnosa, tako i prostor za jačanje suradnje na svim ovim područjima, posebno na polju gospodarstva. Isto tako BIH je na pragu EU. Stoga su europski fondovi i sredstva iz EU važan instrument za mobilizaciju dobrih ideja, stvaranje kvalitetnih projekata, te pokretanje onog ključnog za održivi opstanak i ostanak Hrvata u BIH, gospodarski rast i razvoj, odnosno, otvaranje radnih mjesta. RH u ovom području može pomoći puno i puno i pomaže kroz iskustva, znanja i vještine i upravo ovaj dio, dakle, edukacija radionica za pripremu euro projekta prioritetna je zadaća u nadolazećim razdobljima. Pripadnici hrvatske nacionalne manjine, žive u 12 europskih država već stoljećima, i unatoč razlučim teškoćama, izazovima s kojima su se suočavali i s kojima se suočavaju uspjeli su zadržati svoj jezični, kulturni i nacionalni identitet. Središnji državi ured poduzima brojne aktivnosti kako bi se hrvatske manjinske zajednice održale, napredovale, kako bi se razvijale i kako bi i kod njih i u domovini, razvila se svijest da su oni integralni dio hrvatskog naroda i hrvatskog kulturnog prostora. Kontinuirano podupiremo različite programe i projekte hrvatskih institucija, udruga i društava, te pružamo snažnu potporu u rješavanju statusnih pitanja. Organizirani su seminari za hrvatsku manjinu iz RH, s ciljem stjecanja znanja i kompetencija, potrebnih za zaštitu i unaprjeđenje manjinskih prava tijekom pristupnih pregovora RH Srbije za članstvo u EU. K tome izdvojena su dodatna sredstva za kadrovsko osnaživanje hrvatske manjine u Srbiji. Dakle, ove aktivnosti kao i sve druge poduzimamo zajedno s drugim resorima posebice sa Ministarstvom vanjskih i europskih poslova. Središnji državni ured RH je i koordinacijsko tijelo i nositelj poslova u vezi s pripremom i održavanje sjednica međuvladinih mješovitih odbora, koji su iznimno važni, budući da međuvladini mješoviti odbor predstavlja vrlo dobar mehanizam za unaprjeđenje manijskog statusa i rješavanje otvornih pitanja. RH ima 4 međuvladina mješovita odbora sa Crnom Gorom, Republikom Makedonijom, Mađarskom i Republikom Srbijom. Uloženi su značajni napori kako bi se organizirale sjednice Međuvladinog mješovitog odbora s ciljem unapređenja položaja nacionalnih manjina. Ali zbog objektivnih razloga u 2016. nije održana niti jedna sjednica te su kroz dodatne napore koji su uloženi održavanje sjednica sa Mađarskom i Crnom Gorom realizirani u prvoj polovici 2017. godine. Tom prilikom je visoka povjerenica za nacionalne manjine OESS-a gospođa Astrid Thors istaknula Međuvladin mješoviti odbor između RH i Mađarske kao ogledni primjer kvalitetne i učinkovite suradnje između država u području zaštita manjine te su rad i pozitivni učinci ovog međuvladinog mješovitog odbora predstavljeni na tematskoj sjednici OESS održanoj u Beču u studenom 2016. godine. Prema informacijama dobivenim od hrvatskih diplomatskih predstavnika pri OESS bilo je to prvi put da je jedna institucija RH imala priliku predstaviti svoj rad i djelovanje kao primjer najbolje prakse. Dana je potpora što adekvatnijem ispunjavanju kulturnih, obrazovnih potreba pripadnika hrvatske manjine s posebnim naglaskom na jačanju medija na hrvatskom jeziku gdje ističemo tri tjednika koja izdaju predstavnici hrvatske manjine u Republici Austriji Hrvatski tjednik, Mađarskoj Hrvatski glasnik i Republici Srbiji Hrvatska riječ. Na koncu 2016. stvorili smo preduvjete i argumentirali potrebu povećanja financijske potpore hrvatskoj manjini te su u državnom proračunu koji je ovaj Visoki dom usvojio 15. prosinca 2016. osigurana sredstva za 50% povećanje sredstava namijenjenih za potporu programa i projekata hrvatske manjine što će zasigurno imati višestruke pozitivne učinke a o tome ćemo govoriti u izvješću za 2017. godinu. Što se tiče hrvatskog iseljeništva, Hrvati su narod koji ima vrlo brojno iseljeništvo, naši radnici žive doslovno na svakom kutku svih kontinenata i čine različite, i na različite načine čuvaju svoj hrvatski identitet. Središnji državni ured provodi dva programa: Program potpore hrvatskom iseljeništvu i Program potpore izdavaštvu sa ciljem razvijanja suradnje sa hrvatskim iseljenicima i davanja potpore očuvanju onog po čemu se prepoznajemo kao Hrvati. Na ovaj način pruža se sustavna potpora financiranju udruga i zajednica hrvatskog iseljeništva s naglaskom na iseljeništvo u južnoj Americi. Za očuvanje hrvatskog identiteta iznimnu važnost ima poznavanje hrvatskog jezika. Stoga u našem radu posebnu pozornost posvećujemo učenju i poučavanju jezika budući da upravo poznavanje jezika ima nemjerljivo značenje za očuvanje i razvijanje hrvatskog identiteta. Sadašnji ured različitim aktivnostima usmjerenim na učenje hrvatskog jezika pomaže našim sunarodnjacima u svijetu. I ono što me jako veseli je povećan interes svih dakle naših sunarodnjaka ali njihovih potomaka za učenje jezika i upoznavanje hrvatske kulture. Zato ističem program učenja hrvatskog jezika na sveučilištima u RH tzv. croaticum koji se provodi na sveučilištima u Zagrebu, Splitu i Rijeci i ima osobnu važnost u smislu njegovanja i promicanja jezika i kulture. Najveći broj korisnika dolazi iz južne Amerike, ali stižu i iz Australije i iz Sjeverne Amerike i sa svih drugih kontinenata. Ovim programom potiče se povratak hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka te se stvaraju preduvjeti za lakše uključivanje u gospodarski, društveni i sve druge oblike života RH. Unatoč činjenici da se većina polaznika po završetku tečaja vraća u zemlje iz kojih dolaze doista i ostaje a ovi drugi temeljem stečenog znanja kroz program aktivnije se uključuju u rad iseljeničkih zajednica što daje dodatnu vrijednost ovom programu. Kao primjer navesti ću Huga Emanuella Estigarribiu, predsjednika Paragvajske udruge Hrvata, bivši polaznik croaticuma koji podučava hrvatski jezik danas u Paragvaju, predstavnik je Hrvatskog svjetskog kongresa i postao je također sudski tumač za hrvatski jezik u Paragvaju. Dakle može se. U 2016. godini napravljen je iskorak time što se izmjenama postojećeg pravilnika povećala se mogućnost učenja hrvatskog jezika do 4 semestra kako bi stipendisti što bolje savladali jezik, kako bi se što lakše uključili u život u Hrvatskoj bilo nastavkom studija ili zaposlenjem. U pogledu statusnih prava polaznika u suradnji sa Ministarstvom unutarnjih poslova polaznicima tečaja olakšano je reguliranje boravka tijekom studiranja a u tijeku su i pregovori sa Hrvatskim zavodom za zdravstvo o mogućnostima podmirivanja troškova zdravstvenog osiguranja. S obzirom na važnost programa iskazan interes, ured iz godine u godinu povećava broj naknada za učenje jezika u RH. Kontinuirano pružamo potporu povratnicima, svim iseljenim Hrvatima i njihovim potomcima koji se žele nastaniti u RH te se na taj način doprinosi ostvarenju važnog strateškog cilja RH. Nekoliko riječi o Savjetu Vlade RH za Hrvate izvan RH. Dakle, savjet Vlade RH čine predstavnici Hrvatskih zajednica iz cijelog svijeta od kojih 55 dolazi iz inozemstva te zajedno sa predstavnicima državnih tijela i institucija Katoličke crkve i organizacija civilnog društva u Domovini imaju zadaću pomagati hrvatskoj Vladi u kreiranju i provedbi politike, aktivnosti i programima u odnosu na Hrvate izvan RH. 3. sjednica održana je u Vukovaru 9. i 10. prosinca 2016. i na njoj su doneseni konkretni prijedlozi odnosno zaključci koji će doprinijeti snažnijem povezivanju domovinske iseljene Hrvatske. Zaključci su dostavljeni Vladi RH odnosno svim relevantnim resornim ministarstvima. Tijekom 1. dana zasjedanja radu Savjeta nazočio je i premijer Andrej Plenković i istaknuo je otvorenost i spremnost Vlade RH za poduzimanje konkretnih mjera i aktivnosti kada su u pitanju Hrvati izvan domovine. Članovi Savjeta susreli su se i sa predsjednicom RH gospođom Kolindom Grabar-Kitarović. Zakonom propisani mandat članova Savjeta traje 4 godine tako da je proveden reizbor članova Savjeta te je na sjednici Vlade RH 7. rujna ove godine donijeta Odluka o osnivanju i imenovanju članova Savjeta o novom sastavu a konstituirajuća sjednica održati će se 17., 18. i 19. prosinca u Zagrebu. Dakle tijekom 2016. održan je niz sastanaka sa … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvata društvenog, znanstvenog, obrazovnog, kulturnog, gospodarskog života iz cijeloga svijeta. Kontinuirano održavamo komunikaciju sa iseljeničkim zajednicama, sa diplomatsko-konzularnim predstavništvima u svijetu kako bi na vrijeme prepoznali probleme i izazove hrvatskih zajednica. Osnažujemo odnos RH kao matične domovine i iseljenika te nastojimo motivirati ljude za povratak u RH ali ne pod svaku cijenu. To možemo jedino ostvarenjem i otvaranjem ukupnih potencijala RH tako da djeca naših iseljenika jednostavno dobiju želju vratiti se u domovinu njihovih predaka. U suradnji sa Ministarstvom financija u sklopu cjelovite porezne reforme inicirana su određena rješenja za smanjenje poreznog djela oporezivanja mirovina naših iseljenika i sredstava našeg ureda temeljem ugovora Vlade RH i HRT-a financiraju se i programski sadržaji namijenjeni Hrvatima izvan RH i tu mogu najaviti skoro otvaranje dopisništva u Mostaru, u Sarajevu i 5. kanal koji će biti za dijasporu. S ciljem upoznavanja s aktualnim problemima i izazovima koji se susreću Hrvati izvan RH, predstavnici središnjeg ureda kontinuirano održavaju sastanke sa predstavnicima hrvatskog naroda u BiH-u, hrvatskoj manjini, 12 država Europe i hrvatskom iseljeništvu te posjećuju područjima na kojima žive i sudjeluju u njihovim najvažnijim aktivnostima. Dakle, osobni kontakt i osobna posjeta iznimno je važan i pridonosi poboljšanju njihovog statusa u sredinama u kojima žive i kao razvijanju povjerenja za koje sam siguran da smo svi, kako bih rekao, na tragu da je nestalo tijekom ovih godina i na nama svima zajedno je da ga vratimo na najbolji mogući način. Zaključno, s posebnom pažnjom još jednom bi se htio osvrnuti na održanu vukovarsku sjednicu savjeta Vlade. Zaprimili smo mišljenje Vlade po predmetnim zaključcima i želim istaknuti da je Vlada RH kao zadaća i od strateškog interesa istaknula pronalaženje zakonskih rješenja i mjerodavnih propisa za olakšavanje stjecanja hrvatskog državljanstva za pripadnike hrvatskog naroda, njihove potomke i bračne drugove, primjereno ostvarivanje biračkog prava, mogućnost uvođenja dopisnog glasovanja te kontinuiranog pronalaženje novih načina sustavne suradnje. U ovim zadaćama i svim oblicima promicanja i čuvanja hrvatskog identiteta, tradicije, kulture i jezika u inozemstvu kao i učenja hrvatskog jezika u Hrvatskoj za pripadnike hrvatskog iseljeništva, u svim iskoracima koji doprinose boljitku RH, te čvršćim i kvalitetnijim odnosima iseljene i domovinske Hrvatske, ured će nastaviti predano i kontinuirano raditi. Također želim zahvaliti svim spomenutim nositeljima suradnje i svima vama koji svojim znanjem, trudom i sposobnostima doprinosite kvalitetnim rješenjima, vašoj potpori, suradnji pa i međusobnom korektivu, očekujemo da i dalje bude na visokoj razini. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? A pardon, imamo više replika. Prvo, uvaženi zastupnik Anđelko Stričak, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. U svom izvješću dotakli ste se HRT-a, znači poznato nam je da prije par godina tadašnji glavni ravnatelj HRT-a gospodin Radman, ne samo da je ukinuo brojne centre HRT-a u BiH-u nego i u našoj domovini. Na taj način su za jedan kvalitetan, recimo lokalni program, ostali uskraćeni i naši građani u RH. Moje pitanje bi bilo da li i kakva je suradnja sada sa HRT-om? Da li planirate otvarati ponovno te TV centre u susjednim državama pogotovo gdje ima veći postotak naših sunarodnjaka ili samo na razini dopisništva da se pojača? Hvala lijepa.
Odgovor uvaženog državnog tajnika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče zahvaljujem na ovom pitanju, dakle suradnja sa HRT-om koja je zakonski određena, dakle ugovor koji HRT potpisuje sa Vladom RH, sadrži u sebi odredbe koje se odnose na otvaranje studija dakle, dopisništva u Mostaru koje je ukinuto kako ste rekli i u Sarajevu. I ono će se vrlo brzo realizirati obzirom da hrvatski narod u Mostaru, odnosno u BiH-u apsolutno zaslužuje i treba jedno takvo dopisništvo koje se više neće moći odlukom bilo kojeg ravnatelja tek tako ugasiti nego će biti doista na dobrobit svim ljudima koji žive, dakle ne samo Hrvatima i sigurno će se otvoriti u vrlo skoro vrijeme. Osim toga kako sam i rekao u izvješću, sve ono što je dosad bilo nedostupno Hrvatima bez obzira gdje žive, pokušavamo i nadamo se da ćemo u siječnju mjesecu to i uspjeti, dakle otvaranjem tzv. 5. kanala obzirom da HRT do sad ima 4, ovo bi trebao biti 5., tzv. kanal za hrvatsko iseljeništvo odnosno dijasporu gdje će moči gledati sve one proizvode HRT-a dakle, da im bude sve ono što se proizvodi u RH i javnom servisu dostupno. I moram istaknuti da je suradnja sa HRT-om vrlo dobra, da sve ono što pokušavamo zajedno oživotvoriti, ostvariti, referirat ću se evo, na protekle Hrvatske svjetske u srpnju mjesecu ove godine, gdje smo doista bili i popraćeni i svi oni sudionici, bilo ih je preko 1100 iz cijelog svijeta, dakle mladi ljudi, imali su apsolutno svaki dan uz sebe snimatelje, reportere HRT-a i svi su mogli vidjeti što se događa. Tako da nadam se da će takva suradnja ostati i dalje, i da će se čak unaprijediti i evo, ovom prilikom, ja sam rekao kolegama sa HRT-a da ću u svom izvješću istaknuti ono što se treba dogoditi vrlo brzo, oni su s tim suglasni, stoje iza toga i ja čvrsto vjerujem da će to tako i biti. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika uvaženog zastupnika Domagoja Mikulića. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Sabora, drage kolegice i kolege, gospodine Milas sa suradnicom. 2016. godina je zaista bila godina velikih i pozitivnih pomaka u odnosu RH odnosno središnje vlasti njezinih institucija poglavito i vašeg ureda prema Hrvatima izvan RH, izvan naše domovine s obzirom na 3 strateška cilja koje ste postavili, očigledan je napredak u njihovu ostvarenju a posebice u pogledu unapređenja i poboljšanja položaja Hrvata u BiH-u. Važan je doprinos financijske podrške u brojnim infrastrukturnim i znanstvenim, obrazovnim i kulturnim i drugim važnim projektima sa ciljem zaštite Hrvata odnosno jačanja njihovih zajednica i promicanju hrvatskih nacionalnih vrijednosti. Ja bi također iskoristio priliku da uz financijsku podršku na neki način istaknem i političku podršku za ostvarenje upravo tih prava naših Hrvata izvan RH pri čemu se posebno ističe podrška Vlade RH, na čelu sa premjerom Plenkovićem, koji je za prvi vanjski politički prioritet, odredio upravo BIH te ako se ne varam već 7 puta tamo i osobno boravio. Ali, također moram postaviti jedno pitanje koje me interesirao vezno je za problem priznavanje Hrvata kao nacionalnoj manjini u Republici Sloveniji. Prema relevantnim podacima i procjenama, u Sloveniji je broj stanovnika hrvatskog porijekla iznad 55000, te su neke manjine, odnosno, neke pojedini narodi u Sloveniji su već dobili status manjine, a evo, hrvatska zajednica nema status nacionalne manjine, čime joj je uskraćen niz prava koje uživaju određeni narodi, a tu se uključuje i ozbiljna financijska pomoć koje … [[Govornik se ne razumije.]] Evo pa bi molio odgovor o tome. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog državnog tajnika.
Hvala lijepa. Točno, dobro ste sve primijetili, dakle kako sam i rekao, hrvatski narod u BIH je strateška prioritetna zadaća Vlade RH i kako sam i rekao, uvijek je nezahvalno govoriti o novcu. Nekad je poruka dolaska i odlaska među ljude nego bilo kakva konkretna materijalna pomoć. I o tome doista govori da premjer Andrej Plenković je dakle, u prvoj godini svog mandata 7 puta podsjetio BIH. Pokušao je obići doista sva područja, dakle, sve prostore na kojima žive Hrvati. I to je vrlo dobro prihvaćeno, i kao poruka, mislim da je jako značajna, a i mi kao središnji ured, premda skrbimo, odnosno, trebamo brinuti o svim Hrvatima, bez obzira gdje žive, naš fokus stjecanjem svih okolnosti, stjecanjem toga da su Hrvati konstruktivan narod, a svi znamo u kakvim trenutno okolnostima žive, pokušavamo što više sudjelovati u svakodnevnom životu svih naših ljudi, zajednica, pokušavamo zajedno s njima rješavati probleme koje postoje. Šta se tiče naših ljudi u Sloveniji, vi ste u pravu. Dakle, već 26 godina koliko postoji, 27 skoro Republika Slovenija, to pitanje rješavanja Hrvata kao nacionalne, dakle, rješavanje statusa nacionalne manjine, nije pomaknuto ni za milimetar, bez obzira što su Hrvati tamo najbrojnija zajednica, što su autohtona, zajednica žive već stoljećima, za razliko do talijanske, mađarske, koje su puno manje, ali imaju status. I mi pokušavamo, zajedno sa našim zajednicama, zajedno sa gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] koji je predsjednik probne udruge, nedavno smo bili u Ljubljani i imali smo jedan zajednički sastanak sa svim udrugama, sa svim zajednicma, koji okupljaju Hrvate i odredili smo jedan zajednički cilj, dakle, organizirati ćemo jedan odbor koji će biti od Hrvata koji žive u Sloveniji, zajedno sa potporom resornih tijela koje brinu na neki način o svemu tome, dakle, od ureda, Ministarstvo vanjskih poslova, kulture i obrazovanje. I pokušati ćemo im pomagati da oni svojim djelovanjem dođu eventualno do toga da postanu etnička ili jezična zajednica, dakle, da pokušamo na neki način unaprijediti njihov položaj, jer oni doista i žive tamo stoljećima i jesu to što ste rekli, apsolutno najbrojnija zajednica u Sloveniji. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika uvaženog zastupnika Tomislava Sokola. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodin državni tajniče, prvo bih pohvalio i napore koje radi Središnji državni ured. Mislim da se veliki napredak tu vidi u posljednjih godinu dana. Spomenuo bih i jednu konkretnu stvar. Nedavno je iz Ministarstva znanosti i obrazovanja pokrenuta ponovno inicijativa za osnivanje lektorata hrvatskog jezika u Novom Sadu. Koja bi onda u perspektivi prerastao i u katedru hrvatskog jezika. Znam jer sam i sam u tome sudjelovao. Mislim da je to vrlo bitno, budući da hrvatski jezik u Vojvodini, ima puno ajmo reći, loše u institutom smislu status nego recimo mađarskog i rumunjskog i misli da je to izuzetno bitno i za opstanak naše zajednice u Vojvodini. Također mislim da sada kada je Srbija u procesu pregovora s EU i kad se od nje očekuje postizanje određenih visokih standarda u smislu manjinske zaštite, da je sad pravo vrijeme da se ta inicijativa pokrene i podupre, pa nadam se i molim i vas kao središnji državni ured da to poduprete. Hvala.
I zadnja replika, a odgovor ipak, uvaženi državni tajnik.
Hvala lijepa. Točno je sve ste dobro rekli, evo prije nekoliko dana bio sam upravo u Novom Sadu na velikom blagdanu naše hrvatske zajednice, dakle, rođendanu bana Josipa Jelačića i razgovarali smo upravo o ovome, dakle, otvaranje lektorata, ali ne samo u Srbiji, nego svugdje gdje žive naše zajednice. Kod kuće sam ja upravo, recimo u Rumunjskoj gdje živi naša autohtona zajednica od Karaševa Klokutića, dakle već stoljećima, također u … [[Govornik se ne razumije.]] otvaranje lektorata i svugdje gdje će to biti moguće, jer to je neobično važna upravo za ovo što ste rekli, za očuvanje hrvatskog jezika, samim tim hrvatskog identiteta, dakle, svih onih vrijednosti po kojima se mi prepoznajemo kao pripadnici istog naroda. I moram ovdje pred svima vama sad istaknuti jako dobru suradnju s Ministarstvom znanosti i obrazovanja i vrlo dobru, kako bi rekao sinergiju kako se to popularno kaže u tom zajedničkom djelovanju, dakle, u smislu jezika u zajednicama gdje je to najpotrebnije. Bez obzira da li se radi o Srbiji, Rumunjskoj ili u prekooceanskim zemljama. A da, ovo sve što ste rekli, vezano za pristupni pregovore Republike Srbije, spomenuo sam ako ste pratili da središnji ured zajedno sa Ministarstvom vanjskih poslova, često radi, a to zna i gospodin Miro Kovač radionice, odnosno, educiranje upravo naše hrvatske zajednice u Srbiji kako bi što lakše sudjelovali dakle, u svemu onom što znači ostvarenje njihovih prava tijekom tih pristupnih pregovaračkih procesa. I imali smo već nekoliko takvih radionica u Vukovaru, Zagrebu, upravo planiramo još jednu do kraja godine. I to je jako dobro, oni su vrlo zadovoljni s tim, i nastaviti ćemo s takvom praksom. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika uvaženi zastupnika Željka Glasnovića. Izvolite.
Poštovani gospodine Milas, evo mislim, već smo pohvalili rad ureda i vidimo, … [[Govornik se ne razumije.]] imali nedavno za poticaje programe itd. u BIH za svaku pohvalu ali u isto vrijeme ja bih rekao vi ne možete raditi u vakumu. Ja mislim, često čujem ovdje u ovom Domu i drugdje riječ koordinacija, sinergija a na strateškoj razini izgleda da toga baš puno nema. Pitanje dijaspore, evo, prošlo je 22 godine nešto od kraja Domovinskog rata, još nemamo registar iseljenika, vani, registar da, imamo nekakav okvir za danju radnju. I recimo do 3. generacije ljudi bi se vratili, tu bih molio samo vaše mišljenje o tome, prvo pitanje ustvari još neki komentari. Imamo Savjet, a taj Savjet bila je plenarna sjednica u Vukovaru, tamo došli su ljudi, to je za pohvalu, ali u isto vrijeme on će biti samo jedan ukras dok se nema centraliziranog planiranja i točne radne zadaće podijeljene i akcijski plan koji će djelovati na temelju njihovih prijedloga. Drugo, rak rana Hrvatske je ta hrvatska diplomacija. Ja znam da su neki ljudi pokrenuli tamo, bit politike je kadrovska politika. A tamo sjede po tim uredima ljudi tamo 14 godina, 12 godina, ništa nisu radili, njihov interes je njih, njihov samo interes je njihova glavna zadaća. Imate ljudi čekaju, imate u Južnoj Americi jedna država, neću reći koja 5000, sjedi, dosjea ljudi se hoće vratiti. Totalna inercija i to su bivši kadrovi. Šamare ljudima vani da im šalju bivše udbaše koji su ubijali Hrvate izvan domovine. I to je bit politike, kadrovska politika. I tu ljudi su pokrenuli u Njemačkoj protiv konzulata u Frankfurtu da se makne jedan čovjek koji je radio u bivšem sustavu. Evo na kraju, direktne investicije, ako nema okvir za direktne investicije, pravni okvir to je ključna stvar za Hrvate i poticaj za investicije. Šta se događa u toj pravnoj kaljuži, ljudi dolaze i ne mogu ostvariti svoja prava.
Hvala. Odgovor uvaženog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Hvala za pohvale uredu, cijenim to, međutim kao i vi svi najbolje pohvale su kada ih čujete s terena, kada odete među ljude, kada s njima razgovarate, kada oni dobivaju nekakvu sliku, konačno nečeg pozitivnog u radu ureda onda je to najveći poticaj i najbolja pohvala. U svemu ovom što je rekao gospodin Glasnović, zastupnik, ja se mogu složiti s puno stvari. Međutim moram reći u ovu godinu dana koliko radi ova Vlada RH odnosno 2016. je bila godina više tehnička, dakle imali smo proračun u 4. mjesecu, u 6. mjesecu je nestala Vlada, imali smo izbore, dakle puno toga je odgođeno za godinu u kojoj jesmo a moglo se možda više. Što hoću reći? Mi smo mlada država, bez obzira što postojimo 26 godina. Vi generale najbolje znate što znači 5 godina rata. Ja dolazim iz Vukovara i znam kako sam živio idućih 5 godina nakon onih 5 godina rata i kako su živjeli moji roditelji. Dakle ne opravdavam ovo stanje. Bilo je puno grešaka i rekao sam u početku, potrebno je vratiti povjerenje ljudi koji su zajedno s nama živjeli, dakle i proživljavali na svoj način sve ono što smo imali kroz stvaranje države. Što se tiče otvaranja investicija, imamo Agenciju za konkurentnost i investicije, surađujemo s njima. Sve potencijale koje Hrvatska država ima moramo svi zajedno dakle naći načina da ih otvorimo da na taj način potaknemo jednostavno želju druge, treće generacije, mladih ljudi, mladih ljudi, dakle potomaka naših iseljenika koji vide Hrvatsku. Ja imam puno primjera, evo i jučer sam dobio, vratio sam se nedavno iz Australije sa izvrsnim dojmovima, moram biti iskren. Odmah mi se javio jedan mladi čovjek koji je u stranci ne znam Zeleni, u oporbi je tamo, glavni je savjetnik šefa stranke, on hoće se vratiti u Hrvatsku i traži put povratka. Dakle ima interesa. Mi ga trebamo svi zajedno, dakle Središnji ured tu mora biti nositelj. I što se tiče koordinacije ona postoji i sve je bolja i u stjecanju državljanstva i svega, poduzimaju se koraci. Hvala lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Onda otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista govoriti uvaženi zastupnik Božo Petrov koji već ima jednu repliku a nije uspio ni izustiti ni riječ.
Hvala. Uvažene kolegice i kolege zastupnici. Prije svega želim izraziti podršku o radu Ureda za Hrvate izvan RH. MOST Nezavisnih lista svjestan je potrebe povezanosti iseljenika sa svojom matičnom državom i smatramo da ta povezanost povezi obostranu korist i RH na njoj mora kontinuirano i predano raditi. Ali, svjesni smo također da ne postoji jasna strategija, jasna vizija ni cilj Vlade RH vezane za Hrvate izvan Domovine i to je razlog zbog kojeg ni Ured ne može svoju funkciju obnašati onako kako bi trebao. I ono što ću reći, nije kritika samom Uredu nego upravo Vladi. U izvješću o kojem bismo danas trebali raspravljati postoji mnogo tog što bismo trebali promijeniti. Prvenstveno želim naglasiti da kada govorimo o Hrvatima izvan RH govorimo o dvije kategorije, govorimo o Hrvatima u dijaspori, govorimo o Hrvatima u BiH-a, koji su konstitutivan narod ali nažalost konstitutivan samo u teoriji. O tome ću malo kasnije. Povezanost sa dijasporom treba biti jaka i mi trebamo imati snažnu poveznicu. Po meni očigledno da nam nedostaje i integracije i procesa i kontinuiranog povezivanja, nadasve ostvarenih pretpostavki za dolazak tih ljudi na rad i život u RH. I povezanost i suradnja sa prekomorskim Hrvatima daleko od željene. I smatram da najviše nedostaje organizacijske pomoći Hrvatima vani, organizacijske u povezanoj i organiziranoj suradnji sa maticom državom. I opet ću reći tu je na djelu nedostatak aktivne vizije i jasan cilj. Jer ako se može nešto reći onda je sljedeće, potencijal za suradnju sa Hrvatima u dijaspori ogroman, iskorišten, tek mali dio, minimalni dio mogućnosti. O načelima, o modelima suradnje bi se trebala povesti šira rasprava, trebalo bi izdvojiti jasne ciljeve, oni bi trebali biti više usmjereni i konkretni, manje raspršeni i opći. Ali, jedan od načina i drago mi je da se je već spomenulo u raspravi, kako se može nadoknaditi gubitak iseljenoga stanovništva je oživljavanje procesa repatrijacije, druge, treće i četvrte generacije ali nažalost o tome Vlada šuti. Samim time, mora šutjeti i ured. Vlada šuti jer joj odgovara status, komotni status quo iz razloga što je tako jednostavnije, lakše. To je nešto što je uobičajeno za ovu izvršnu vlast. Zato je potrebno po nama stvoriti i društvene i ekonomske i organizacijske uvjete. Organizacijski uvjeti služe da biste s manje novaca postigli bolji efekt ali to je moguće jedino u trenutku kada su definirani konkretni ciljevi i definirani konkretni postupci za svaki od tih ciljeva. Ideal kojim bi se trebalo težiti je da svaki Hrvat u svijetu bude potpora razvoju RH i da svakom Hrvatu u svijetu bude dana mogućnost suradnje sa maticom državom. Nažalost, to je ideal koji proizlazi iz vizije integrirano upravljanja državom, onom čemu teži MOST ali nažalost daleko od sadašnje situacije kako to radi sadašnja izvršna vlast. Što se samo tiče statusa Hrvata u BiH-, bio sam i na službenom putovanju, razgovarao i sa predstavnicima sva tri konstitutivna naroda. Ono što moram istaknuti je da je danas najveći izazov poštivanje odluke Ustavnog suda o neustavnosti izbora članova Doma naroda, Parlamenta Federacije BiH-a, i promjena izbornog zakona. Promjena izbornog zakona treba se dogoditi što je moguće hitnije, da nam se dogodi slučaj Komšić kada je dva puta hrvatskom konstitutivnom narodu, drugi najveći konstitutivni narod birao predsjednika odnosno predstavnika u predsjedništvu. Nepoštivanje presude Ustavnog suda i ne donošenje izbornog zakona u susjednoj zemlji, otvara opasnu Pandorinu kutiju. A ovako otvoreno ne donošenje, narušavanje, nepoštivanje prava, cijelog jednog naroda je neprihvatljivo. Hrvatska je supotpisnica Daytonskog mirovnog sporazuma i ona bi po tome trebala brinuti za Hrvate u BiH-u. mi dajemo potpunu podršku federalističkom uređenju BiH-a, smatramo ga jedinim prihvatljivim također BiH treba biti uređena po principa konsocijacijske demokracije gdje će biti osigurana sva kolektivna i individualna prava svih konstitutivnih narod i drugih. I zato će MOST nastaviti podršku, punu podršku Hrvatima u BiH-u pri ostvarivanju prava koja im pripadaju i inzistirati na kvalitetnim odnosima sa hrvatskom dijasporom. Hvala.
Hvala. Imamo više replika kao što sam rekao, već i prije nego što ste progovorili pa ajde krenimo redom. Prvi je uvaženi zastupnik Nikola Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče, vodim borbu protiv HDZ-a koji nastoji opstruirati rad Istražnog povjerenstva pa oprostite što sam morao, skupljam potpise i borim se, tako da morao sa replicirati prije nego što je predsjednik moje stranke počeo govoriti. Poštovani zastupniče Petrov, naveli ste kako podržavate rad ureda za Hrvate izvan RH i kako taj ured glavne smjernice treba dobiti od Vlade. Ali znamo kao i u svemu, predstavnici Vlade odgovaraju općenito, navode podatke, imamo izjave premijera kako je 7 puta bio u BiH-u u godini dana, a moje pitanje, koji su rezultati tih njegovih posjeta? Bojim se da kao i druge poteze premijer se može pohvaliti samo fotografijama sa određenih sastanaka. Ono što mene zanima, što je napravljeno za sprečavanje majorizacije Hrvata u BiH-u? Jesu li hrvatski ministri upozorili predstavnike na europskoj međunarodnoj razini? Zašto nam neke države i dalje okreću leđa po tom pitanju, a ova Vlada u ime lažne stabilnosti ne želi se zamjeriti nikome, pa ni trećerazrednim međunarodnim birokratima čiji se interesi ne poklapaju, znači sa onim što mi želimo za Hrvate u BiH-u. Hvala.
Odgovor na repliku uvaženog zastupnika Petrova.
Kolega Grmoja, mislim da je očito da je Vlada po pitanju svih drugih stvari koje su se događale u Hrvatskoj zadnjih godinu dana evo, tipa INA, HEP, Agrokor, Ploče, diljem Hrvatske, zauzela taktiku ne talasaj, pokušat će umrtviti procese, priče, PR timom osigurati imidž kao da se nešto rješava i tog nekog stabilnog faktora. Problem je što Hrvati u BiH-u nemaju luksuza i nemaju vremena da sazori trenutak u kojem će RH odnosno izvršna vlast u RH reagirati jer ispast će kao da čekamo Godota. Ja bih rekao da iz svog komoda, iz svoje neodlučnosti i nesigurnosti, žrtvuju cijeli jedan narod u kojem bi se oni trebali brinuti, oni su opet ću ponoviti, supotpisnici Daytonskog mirovnog sporazuma.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Petrov, u svojoj raspravi ste spomenuli ideju povratka iseljenika u RH. I naglasili ste kako Vlada ne poduzima potrebe mjere da bi se to ostvarilo. I održava na neki način taj komotni status quo. Neki dan smo imali priliku vidjeti da se premijer na javnoj televiziji hvalio visokim postotkom rejtingom svoje stranke. Meni bi bilo draže da se on hvali reformama koje provodi, koje poduzima, pa taman i da taj rejting bude nešto niži. Zbog čega je to važno? Naši ljudi koji su danas vani, koji su otišli, stekli su znanja i vještine, stekli su određeni kapital. Kako da oni koji sad žive u uređenim sustavima, se usude doći u ovu zemlju, ulagati u svoj kapital, svoja znanja i vještine uz ovakvo pravosuđe koje je sporo, koje donosi često i sumnjive odluke. Uz ovaj ogromni državni aparat, jer mi smo dobili još više ministarstava, još više državnih tajnika, uz dosadašnje pomoćnike a to sve košta. Dakle, visoko porezno opterećenje i kako ti ljudi kad se vrate ulaže svoj kapital, kako da budu konkurentni? Kako da taj kapital oplode? I ono što ih u razgovoru s njima najviše boli, ako dođu ovdje u zemlju i žele uložiti kapital, onda su izloženi političkom reketu i primjećuju da je stranačka iskaznica važnija od kompetencija i sposobnosti. I to mislim da su problemi s kojima se Vlada mora suočiti, kako bi se ova ideja koja je izrazito važna, a koju ste vi spomenuli počela ostvarivati.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Petrova.
Kolega Žagar jasno je da je preduvjet povratka ljudi u Hrvatsku sređivanje stanje u Hrvatskoj. Pa mislim da će svakom prosječnom građaninu nakon svega biti jasno da nekima ipak odgovara da ovakvo stanje bude i dalje u Hrvatskoj. Zato bi zamolio da svi onako pošteno, hrabro, kao što je rekao i Andrej Plenković, pa valjda smo se borili za to da naši mladi mogu otići. To je izjavio, javno na televiziji. Borili smo se za to da naši mladi mogu otići, zato smo ušli u EU. Vidite ja sam mislio da smo se mi borili za našu zemlju, odnosno, da su se naši očevi, prijatelji, rodbina, poznanici borili da u ovu zemlju žele ljudi doći, žele ostati, a ne da perspektivni žele otići. To je zemlja kakvu ja sanjam, to je zemlja za kakvu se ja želim boriti. To je ono što je bitno napraviti. Ali, ne nude se mnogima da na gotovu pladnju, mogu se vratiti u RH kao premjeru. Neki to ipak trebaju zaslužiti svojim radom, a ne kompromisima. I ono što je problem, što danas u ovom trenutku naš predsjednik Vlade skapa kompromise s različiti interesnim strujama, a te interesne struje, ne vide ni Hrvati u RH. A kamo li će vidjeti Hrvate u dijaspori?
Sljedeća replika uvažene zastupnice Ivane Ninčević-Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Petrov, mislim da itekako imam reći na ovu temu, nažalost iz svog osobnog i vrlo tužnog iskustva, a ovo prvenstveno govorim jer želim da me čuju svi saborski zastupnici i da ovo imaju na umu svaki put prije nego je glasovanje na redu. Ne znam da li znate, kako je to gledati oca koji je od prvog do zadnjeg dana dragovoljac Domovinskog rata, koji nakon rata nije htio čuti za mirovinu i uhljebljivanje bilo koga u obitelji. Zamislite kako je gledati takvu osobu kad vam oboje djece jedine, ja i brat, nakon završenog faksa smo prisiljeni tražiti posao van države. Ja sam se vratila. Međutim, moj mlađi brat nije. On je otišao u Austriju kao magistar građevine sa hrvatskog fakulteta i to sa nagradom najboljem diplomskog rada u cijeloj državi. U Austriji je dobio posao, smještaj, doktorat, u zadnjih godinu dana je skoro svakih mjesec dana na usavršavanju u Americi i Kanadi. Znate kad bi te uvijete dobio u Hrvatskoj? Pa bio bi na birou kao što je i bio. Da stvar bude još gora, on se uskoro ženi. I svoju suprugu vodi sa sobom u Austriju. Dakle ode još jedna obitelj. A znate što je najbolnije od svega toga? Pogledati u oči čovjeku koji je svoju mladost ostavio za ovu državu. Čijem je sinu ova država oduzela oca, a sada ocu oduzima sina. Znate li vi kako je to? Vi koji ste to sve napravili, znate li vi kako je tom čovjeku pogledati u oči i vidjeti tu borbu između suza i vrištanja koje uspješno sakriva u svakom onom momentu kad mu njegov sin dođe u njegovo dvorište obiteljske kuće, parkira automobil austrijskih registracija, jer on zna da njegov sin postaje stranac. Postaje Austrijanac. I neće se vratiti zbog vas, zbog vas, imajte to na umu svaki put prije glasovanja, jer jedini mi ovdje možemo to promijeniti. I ja bi bila sretna da je to samo moja obitelj, ali takvih je više stotina tisuća. Hvala.
Nije odgovor, ali nešto će reći o tome uvaženi zastupnik Petrov.
Ne znam po čemu nije odgovor. Ako nije odgovor, dal bismo trebali promijeniti ili provesti reformu pravosuđa, sudstva.
Krivo ste me shvatili, nije odgovor zato jer nije pitanje bilo, ali u tom smislu … [[Upadica se ne čuje.]] naravno, izvolite.
Da bismo to napravili, trebali bismo provesti reformu pravosuđa, sudstva, financijske politike, javne uprave sve preduvjete, da bi ova zemlja bila primamljiva, da bi ova zemlja omogućila da ljudi kvalitetno u njoj žive. Ono što me ne zanima što se napravilo u zadnjih 20 godina? Što se napravilo u trenutku kada smo to pokušali napraviti u zadnjih 1,5 g. Dva puta zbog toga nismo odgovarali. I zato jest jako teško i nadam se da je i drugim ljudima bilo u ovoj sabornici teško koliko je meni bilo teško kad sam slušao njezin primjer. Ovo je njezin primjer. Ovo nije primjer neke tamo osobe u Hrvatskoj. Ovo je njezin osobni primjer. Ja se nadam da vam je bilo barem dijelom muka, koliko je meni bila muka kad sam ovo slušao. I kada bi se ovako posložile stvari, onda bi se mogao nadati da će se stvari promijeniti, a da bi se prioriteti posložile onako kako je ona rekla. Kad bi se provele reforme u Hrvatskoj, kad bi Hrvatska bila bolja, a ja vjerujem da će biti bolja, bez obzira na sve otpore koje se pokazuje, jer vrijeme vam se promijenilo, prolaze vlakovi. I toga trebate biti svjesni. Vrijeme će promijeniti stvari. Ja sam se samo nadao da ćete vi biti oni koji će u tome sudjelovati. Ali pojaviti će se mlađi i tek kada se tada promijeni moći ćemo odgovoriti na ove izazove a ovako se trebaju mijenjati stvari. Ne da otac otpravlja svoje dijete van, nego da otac dočekuje svoje dijete koje mu se vraća. To je ono čemu trebamo težiti.
Hvala. Sljedeća je replika uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Kolega Petrov govorili ste o … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvata u BiH-a i prepoznali kao jedan od, jednu od bitnih a to je promjena Izbornoga zakona. Želim istaknuti još jednu stvar koja je jako važna a to je nepostojanje javnog medija na hrvatskom jeziku u BiH-a. Čini mi se da je to pitanje zapostavljeno a Vlada ne čini dovoljno na bilateralnom rješavanju toga problema. Možda skandaloznije od toga je S činjenica da Hrvati u iseljeništvu ne mogu 2017. godine slobodno pratiti HRT ni na TV-u, ni preko Interneta unatoč tehnološkom napretku i masovnom naplaćivanju ovrha generacijama Hrvata onemogućuje se slobodno gledanje emisija na hrvatskome jeziku. HRT odlučila je ostati u prošlom stoljeću i zadržati kodirane programe a to gotovo niti jedna ozbiljna nacionalna radiotelevizija ne radi čak ni one iz našeg susjedstva, zabranjeno … [[Govornik se ne razumije.]] na hrvatskom jeziku, sportske i kulturne emisije. Pa mladim Hrvatima ne preostaje ništa drugo nego zaboraviti hrvatski jezik i asimilirajući će u tuđini. Ako je išta identitet hrvatskoga naroda u BiH-a to je znači jezik. I Vlada RH i HRT kao javni servis ima obavezu omogućiti Hrvatima u BiH mogućnost praćenja programa kojeg građani plaćaju. Hvala lijepa.
Morate razumjeti da u trenutku kada progovaram ne kritiziram Ured za Hrvate izvan RH jer sam na samom početku govora rekao dajem podršku radu ali ne može Ured za Hrvate raditi ako Vlada ne daje jasan smjer, cilj, viziju. Nažalost Vlada koristi Ured kao svoju šminku. I nemojte se ljutiti kada slušam i pozdravljam odluku da se uvede 5.-ti kanal i kada slušam pitanje daj recite nam malo više o tom 5.-om kanalu, nemojte se ljutiti kada kažem da vam ne vjerujem dok ne vidim. Ja želim da se to dogodi, smatram da je to bitno da se dogodi. Želim da se što prije dogodi jer trenutno po meni izdajnička poruka poslana Hrvatima u BiH je Hrvati okrenite se Sarajevu. I ona dan danas djeluje. Ona dan danas djeluje jer su vam u međuvremenu ukinute određene stvari, ukinuta je mogućnost prijenosa i sve jer je HRT gledao kako će napraviti uštedu troškova, kodirani programi i sve ono o čemu je govorio zastupnik Bulj. Ja ću samo još jednom ponoviti, nemojte ih zaboraviti, nemojte ih ostaviti jer će vam se obiti o glavu a ovo o čemu je govorio zastupnik Bulj samo ću na kraju reći. Narod bez jezika nije narod. Potrudite se omogućite mu da dobije i da očuva svoj jezik. Hvala.
Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Božo Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo javio sam se da ne bi replicirali samo članovi MOST-a. Naravno, pozdravljam zapravo ovaj pozitivan odnos predsjednika MOST-a prema hrvatskom pitanju Hrvata izvan Hrvatske, posebice Hrvata u BiH. I želim ovdje reći naravno da je Hrvatska pomagala i prije nego što su ustanovljeni Središnji državni ured, zahvaljujući tom kolega Petrov i ja smo se imali prilike družiti prije nekih 15-ak godina ja kao profesor, on kao student i danas smo tu skupa, nadam se na istom zadatku kada su Hrvati izvan BiH-a u pitanju. S druge strane naravno pozdravljam, dakle stajališta MOST-a koja se tiču rješenja hrvatskog pitanja u BiH, u prvom redu promptno kroz izmjene Izbornog zakona i koji će omogućiti Hrvatima u BiH izbor legitimnih predstavnika u institucije Ustavom predviđene za legitimno zastupanje, to su u prvom redu Dom naroda i predsjedništvo. I zahvaljujući evo da budem neskroman, upravo meni kada sam bio predsjedatelj Zastupničkog doma i kada sam pokrenuo zahtjev prema Ustavnom sudu koji je Ustavni sud prihvatio mi smo danas u prilici da to realiziramo i naravno trebati će nam potpora i Hrvatske, odnosno kada kažem Hrvatske onda kažem svih, čitavog političkog spektra iz RH. S druge strane također rješenje hrvatskog pitanja u potpunosti se slažem vidim kroz rješenje na načelima federalizma … [[Govornik se ne razumije.]] predstavljanja koja će omogućiti i Hrvatima u BiH da i u teritorijalnom smislu budu prepoznati kao i druga dva naroda ali isto tako da kroz institucionalnu ravnopravnost svaki Hrvat koji živi u bilo kojem dijelu BiH bude zaštićena njegova konstitutivnost. Naravno ono što, s čime se ne mogu složiti to su ovi prigovori Vladi ali naravno od opozicije se i očekuje da napada Vladu. Ali sama činjenica da kolega Petrov podržava Vladin ured indikretno zapravo rekao podržava i Vladu. Hvala lijepa.
Hvala odgovor uvaženog zastupnika Petrova.
Kolega Ljubiću, meni je drago da se slažemo u pogledu što bi se trebalo napraviti i bili smo skupa u nekoliko navrata po tom pitanju. Drago mi je da tu dijelimo iste stavove i da jedni i drugi procjenjujemo da su Hrvati konstitutivan narod za kojeg smo mi dužni brinuti. Ono s čime se ja ne slažem, ja se ne slažem sa 20 godina odnosa RH prema tom narodu. I nemojte se ljutiti ako vam kažem da je dijelom i vaša stranka zaslužna za taj odnos, jer ću vas podsjetiti. Nakon diplomatskoga puta u BIH, zatražio sam od predstavnika Klubova i HDZ-a i SDP-a da donesu svoje zaključke, da po tim zaključcima odmah razgovaramo i sa predsjednikom Vlade i sa predsjednicom države. Da napravimo tematsku sjednicu u Saboru po pitanju stanja i situacija Hrvata u BIH. Znate što je napravljeno? Gotovo pa ništa. Koliko znam Odbor za vanjsku politiku je raspravljao na osnovi točaka i zaključaka kojeg smo imali na službenom putu. Sve ostalo ništa, kao ništa zadnjih 20 g. Mi pričamo priče. I drago mi je da se slažemo, ali osim tih priča, ljudi nemaju što dobiti. Ja se slažem da ured za Hrvate, daje mogućnost i daje različite projekte, nisu konkretni ciljevi, nisu jasni ciljevi. Ja sam u BIH proveo od svoje 18.-te do 36.-te godine, studirao, radio. Znam i osjećam ih. Znate kako se oni osjećaju? Ostavljeno. Jer oni čuju priče, oni ne vide djela.
Hvala lijepa. Sada će riječ dobiti u ime predlagatelja, uvaženi državni tajnik Zvonko Milas.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa samo nekoliko stvari. Referirao bi se na ovo što je govorio potpredsjednik gospodin Petrov. Dakle, po pitanju onog što Vlada RH čini za hrvatski narod u BIH, mislim da najjasnije govori zajednička sjednica Vlade RH i Vijeća ministara koja je održana, nakon ne znam ni ja koliko godina, na kojoj je jasno rečeno što Vlada RH misli o izbornom zakonu. Na kojoj je jasno rečeno da je to ključno pitanje, odnosno ključni problem za hrvatski narod u BIH, na koji je jasno rečeno da će Pelješki most biti građen na hrvatskom teritoriju. Na kojem je jasno rečeno da Vlada RH podupire europski put BIH. Svi dolasci premjera Andreja Plenkovića, BIH spomenuo sam 7 godina dana imaju za cilj potporu BIH na tom putu i potporu hrvatskog naroda u BIH. Sami ste rekli da ste kao predsjednik Sabora bili u BIH. Čuli ste probleme, čuli ste u kakvoj je situaciji, u kakvoj svakodnevnici, u kakvoj neravnopravnosti žive, i moje pitanje je je ako ga smijem ja postaviti s ovog mjesta, da li se išta konkretno poslije toga, poslije vašeg puta napravilo? Ili moramo svi zajedno osmisliti, ono što radimo, dakle, politiku i sve ono što imamo prema BIH. Nadalje, žao mi je što nema tu mlade kolegice Ninčević, ako sam dobro zapamtio. Ja osobno i poznajem oca, vrlo dobro, iznimno je častan i pošten čovjek. I žao mi je što se događaju stvari kao što se događaju njenom bratu. Ali, istaknuti ću niz drugih primjera, što ne opravdava ovaj povrataka mladih, uspješnih ljudi kao Ive Tolić koja je dobila oskara za znanost. Biti ću i sad neskroman, spomenuti ću to i svog sina, koji je izgubio majku, koji je otišao isto van studirati, jer su ga prepoznali kao dobrog studenta, ali se vratio u Hrvatsku i živi danas u Hrvatskoj. Ne zahvaljujući meni, nego zahvaljujući sebi i svojoj sposobnosti. Dakle, ima mogućnosti, ima potencijala. Na nama je svima zajedno da jedni drugima ne prebacujemo nečinjenje u proteklih 20 godina. Ja osobno mislim da nisam putno napravio za Hrvatsku, a vjerujte mi da sam prošao od Domovinskog rata i svega drugog jako puno i cijela moja obitelj. Ali, ne pada mi na pamet spočitavati to nikom drugom, kao što znam da je i gospođa Strenja Linić prošla putno toga. Dakle, pokušajmo oko ovog pitanja oko Hrvata izvan RH, tražiti konsenzus na svim mogućim zajedničkim stajalištima koji će doprinijeti i suradnji i vraćanju povjerenja i svega onog što je nekad bilo prije 25 g. toliko jako izraženo to je to zajedništvo. Jer bez Hrvata izvan RH, nema cjelovite Hrvatske, dakle, samo zajedničko možemo biti cjeloviti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Opet imamo više replika. Prva je uvaženog zastupnika Bože Petrova.
Ako ćete se sjetiti mojih izlaganja, onda ja ni u jednom trenutku nisam osporio ureda. I ono što sam govorio govorio sam o manjku vizije i jasnoga cilja i strategije RH prema Hrvatima prema dijaspora. A sad ću vas ja otvoreno pitati. Je li nakon 7 puta odlazaka Andreja Plenkovića u BIH i nakon mojih molbi i nakon službenog puta, da se napravi upravo ovo što ste vi rekli da se napravi. Je li se išta napravilo? Je imamo jasnu strategiju, jel imamo konkretne ciljeve? Imamo li konkretne postupke za svaki od tih ciljeva? Jel imamo široku sliku i imamo li sve jasno što se treba napraviti? Moje kritike nisu za to da se stvore podijele. Moje kritike su poziv da se djeluje. I mislim da se ne bi trebali ljutiti. Drugi zastupnici koji su činili taj dio politike. I ne osporavam niti dobre stvari koje su se napravile. Ja samo želim reći da Hrvati, pogotovo u BIH, s obzirom na njihovu situaciju ili njihov položaj danas, sve ono o čemu ste vi govorili, nemaju vremena. I to je ono što je bitno. A što se tiče naše kolegice i naših primjera koje ste naveli, ne možete reći da primjer nije potresan. I drugu stvar, je li svi oni sad, ne vodeći računa je li to kolegica Ninčević, je li to kolegica Strenja Linić, vi ili netko drugi ovdje iz ove dvorane ili bilo gdje iz Hrvatske. Jesu li svi imali iste uvjete? Jesu li imali svi iste mogućnosti? Ja želim da se apsolutno svima daju iste startne pozicije. A to možemo promjenom stanja u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog državnog tajnika.
Slažem se evo s ovim na kraju što ste rekli, svi jednake mogućnosti. Kakve su mogućnosti bile prije 25 godina? Naravno da nismo imali svi jednako mogućnosti. Sigurno nismo. Sigurno da ste vi u to vrijeme bili mladi čovjek, ne znam koliko ste godina imali, pretpostavljam jako mlad. Sigurno da su neki od nas živjeli tada u uvjetima o kakvim je bolje ne govoriti. Ali, činjenica je da smo tu Hrvatsku svi zajedno htjeli. Dakle, ona je stvorena, kako se mora reći, u krvi hrvatskih branitelja, ali po volji hrvatskog naroda, konsenzusa. Ali, mislim da taj konsenzus doista možemo postići danas bez naših svakodnevnih političkih legitimnih stranačkih kako bi rekao ramoilažena, ali kad se radi o Hrvatima iz RH, slažem se kritika je potrebna, konstruktivna, ali konsenzus mora postojati. Inače nikad neće biti suradnje i onakve kakve treba biti. Hvala lijepa.
Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ivana Šukera. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine državni tajniče, danas je Mostar grad mladosti. A da Vlada RH, prije 7 g. svojom inicijativom i svojom inzistiranjem nije napravila prvu fazu kampusa u Mostaru, danas oni mladi koji studiraju u Mostaru, ne bi studirali. Ima još jedna stvar. To je jedino sveučilište u BIH, sve ostalo su univerziteti. Taj kampus ne košta milijun kuna. Bolnica u Mostaru isto tako. Obnova koja je prekinuta 2010. za Bosansku Posavinu je ostalo, sve je izdvojeno iz državnog proračuna, neću dalje nabrajati. Samo bi želio reći, da problem Hrvata u BIH, mislim da imam legitimno to pravo reći, jer moji krojeni su iz dola i moje Livno je praktički prazno. Danas je u Livnu situacija kao što je bila i'60-tih god. danas isto mladi odlaze, ali odlaze sa kompletnom obitelji. Nekada su žene i djeca ostajali pa se vraćalo … [[Govornik se ne razumije.]] ali ne možete reći da kampus u Mostaru nije nukleus oko koje se trebaju Hrvati, mladi okupljati. Oni ako studiraju u Mostaru, oni će i ostati raditi, živjeti u BIH. A taj kampus u BIH prvu fazu je napravila Vlada RH i treba gledati i iznaći mogućnosti kako da se napravi druga faza. A da ne govorimo o Domovinskom ratu, o braniteljima itd. Uvijek se može napraviti više, uvijek se loše stvari mogu popraviti, samo ako stalno tvrdite da ništa nije napravljeno, onda je nemoguće neke stvari popraviti.
Imamo povredu Poslovnika, prije nego što uvaženi državni tajnik odgovori. Izvolite.
Povreda članka 238. omalovažavanje zastupnika. Ja ću sada izigrati Poslovnik kao što ste ga vi izigrali i molimo bi predsjedavajućeg, ako nije problem, budući da je to dopustio kolegi Šukeru da to dopusti i meni. Omalovažavali ste me jer ste me procijenili da ja ne znam Poslovnik, pa ste uzeli mogućnost da replicirate gospodinu, a reciklirali ste zapravo meni, pa čete mi dati mogućnost da jednostavno i kažem. Ponoviti ću vam rečenicu, evo ponavljam je gospodinu, ne umanjujem sve ono što se napravilo i trebalo se napraviti, ali ću reći da se moglo napraviti 10 puta više i očekujem da svi zajedno napravimo 10 puta više, a za napraviti to treba ima konkretnu strategiju, cilj i postupke. Hvala.
Hajdemo se svi dogovoriti da ne rabimo, odnosno, zlorabimo instituciju povrede Poslovnika, molim vas. Izvolite.
Članak 238. dakle, ja jednom riječju nisam spomenuo kolegu Petrova. Ni jednom riječju, ali ako kolega Petrov misli da će on pisati što ćemo mi govoriti, to je zabluda. Ja u ovom Visokom domu [[Upadica Reiner: Dobro, nemojmo.]] isključivo govorim s argumentima, ja sam samo želio potkrijepit ono što je čelnik državnog ureda za Hrvate izvan Hrvatske rekao, ja sam to želio potkrijepiti, ne umanjujući s ničim diskusiju kolege Petrova i nemajući uopće namjere raspravljati s njima. Jer da sam htio s njim raspravljati ja bi se njemu javi za repliku.
Procjenjujem da ni jedno ni drugo nije povreda poslovnika. Dozvolimo državnom tajniku da odgovori.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. U pravu ste, gospodine Šuker kad govorite o institucijama, o Mostaru, o sveučilištu, dakle o kampusu. Dakle, to je upravo jedan od primarnih ciljeva. Ojačavanje kapaciteta, dakle mladih ljudi, na neki način stipendiranje, podižemo stalno broj stipendija, kako bi ljudi dali priliku ostati tamo gdje su rođeni, stječi vještine, znanja koja će doprinijeti doista prosperitetu života, svakodnevnog života na tim prostorima. Vidim da smo se fokusirali na BIH i to mi je jasno. To je prioritet, to je primarni i cilj i zadaća i doista mislim da što se tiče BIH da mi svi ovdje isto razmišljamo, da nam je svima jasno da Hrvati kao konstitutivan narod moraju … [[Govornik se ne razumije.]] da njihova jednakopravnost koja je sada blago je reći upitna, mora postati ono što je. Da izborni zakon, ključno pitanje u ovom trenutku za naš narod, ali žao mi je što malo ne odemo dalje, što ne idemo malo i preko oceana, što ne promislimo što je sa milijun i 200 tisuća ljudi hrvatskog podrijetla koji žive na Sjeverno američkom kontinentu. Na Južno Američkom ih živi pola milijuna. Sad sam bio i u Australiji, procjena su da i tamo živi 300000 dakle, to je isto naš narod i isto moramo razmišljati na koji način ćemo taj narod sačuvati od asimilacije, od potpunog gubitka identiteta. Nadam se da će biti prilike iduće godine, govorit ćemo, ja mislim da smo puno onog što smo planirali u 2016. uspjeli realizirati i implementirati ili barem pokrenuti i mislim da svi zajedno možemo puno, puno toga napraviti, kažem po pitanju naše, popularno se kaže, dijaspore, premda Hrvati izvan RH ne vole tu riječ. Oni su Hrvatski koji trenutno žive u RH i tako ih treba oslovljavati. Tako da očekujem doista da će ovaj Visoki dom po pitanju Hrvata, naših sunarodnjaka, postići konsenzus na svim onim krucijalnim pitanjima koje se tiču i njihove domovine. Hvala.
Hvala. Slijedeća replika je uvažene Ivane Ninčević-Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dobro je što vam je žao za moj primjer, međutim nije dobro što to uspoređujete sa nizom pozitivnih primjera jer nema toga broja pozitivnih primjera, koliko je negativnih. Negativne brojimo u stotinama tisuća. Da bi čovjek riješio problem, on se prvo s njim treba suočiti. Dakle, vi se jednostavno trebate suočiti s tim da mi imamo stotine tisuća negativnih primjera. Ja želim da vi napravite dobre stvari, ja želim da mi svi ovdje napravimo dobre stvari. Jer to se ne radi o mom bratu, ovdje se radi o stotinama tisuća nečije djece. O stotinama tisuća Hrvata. O tome se ovdje radi. Ako mi to ne vidimo, onda možemo svi doma otići. Mi moramo riješiti taj problem. Evo mene zanima kako ćete vi i na koji način ljudima poput mog brata koji imaju takve uvjete vanka, kako ćete ih vratiti u Hrvatsku i dati im te iste uvjete ovdje? Hvala.
Uvaženi državni tajnik.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Ninčević, vjerojatno ste čuli, dakle poznajem vam oca i doista sve što ste rekli, sve stoji. Iznimno dobar, častan i pošten čovjek, dragovoljac. Upravu ste, puno mladih ljudi je napustilo RH. Puno mladih Hrvata je napustilo BiH. Uzrok tome sigurno je višeslojan. Kako ćemo ih vratiti? Pa upravo tako da, ovo što sam rekao sada, da svi zajedno nađemo konsenzus u nekim stvarima koje su bitne, ne samo za povratak Hrvata, dakle nije više odlazak Hrvata u Austriju ili ne znam, u Sjevernu Ameriku tuga i bol kao prije 50, 60 godina. Danas živimo u nekakvom drugim vremenu, tehnologija je tu gdje je. Danas ljudi žive na tri kontinenta. Ja osobno znam stjecajem okolnosti kroz posao koji radim, upoznao sam ljudi koji žive 4 mjeseca u Hrvatskoj, 4 mjeseca u Australiji, 4 mjeseca žive kod djece, ne znam ni ja gdje. Dakle, mi trebamo samo, ne samo, dakle mi trebamo konačno otvoriti sve ono što Hrvatska ima, gospodarske potencijale, bez toga nema ni povratka ali ni buđenje želje u nekome da dođe u Hrvatsku, pokrene investicije, što znači otvaranje radnih mjesta, što znači i ostanak ljudi koji ovdje žive. To je jednostavno tako, jednake mogućnosti bit će onog trenutka kada bude dovoljno posla za sve. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika poštovani zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Milas, kao i uvijek, vaše su rasprave smirene, argumentirane i nemam tu niti jednu primjedbu vezano uz samo vaše izvješće i ono što ste branili. Međutim, opet da se vratimo na ovaj dio a to je odlazak mladih ljudi iz RH, ne samo mladih, odlazak mnogih ljudi iz RH i onu želju da se ljudi vrate, oni koji su već duže vremena da se vrate. I sad kad bi taj, da ga nazovemo deficit, kad bi on bio mali, ne bi to bio problem. Znači da sadašnje generacije odlaze, da one koje su stekla iskustva, kapital, da se vraćaju, onda to ne bi bio problem. Međutim, ono što je problem i naravno nije samo ova Vlada sad u pitanju, ali ova Vlada je sad trenutno odgovorna. I moramo kritizirati potez ove Vlade jer dok god ima korupcije, klijentelizma, nepotizma, dok god ljudi ne vjeruju u ovu državu, znate odlaze ljudi zbog egzistencijalnih stvari a ljudi puno njih kaže ja više ne vidim viziju, ne vidim izlaz iz ove situacije. Ja ne mogu više ovo trpjeti, jer kad vidi da on nije mogao dobiti posao, dobio je posao neko tko je manjih sposobnosti, samo zato što ima stranačku iskaznicu. Protiv toga se svaka Vlada mora boriti.
Kolega Žagar, ova vaša replika nema veze sa Hrvatima izvan RH, oprostite, dajte se skoncentrirajte na temu.
Mislite još su u autobusu pa nisu izašli?
Dajte se skoncentrirajte na temu.
Ok. Vi ste rekli gospodine Milas, da je gospodarstvo to koje će otvoriti radna mjesta koje će osigurati. Nama kroz javnu nabavu curi 35 milijardi kuna. 35 milijardi kuna jednostavno matematikom možda … [[Govornik se ne razumije.]] osigurati 250 tisuća radnih mjesta. Nikome nije stalo da to kontrolira. Svi se pravo malo grbavi, ničija nije to nadležnost. Uzmite onda i zemljište, milijun i nešto hektara zemljišta. Koliko bi ljudi trebalo na tom zemljištu raditi?
Odgovor uvaženog državnog tajnika.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine Žagar, ja ne želim paušalno braniti floskulama ovu Vladu niti želim govoriti o bilo kojoj Vladi. Radim posao koji radim, sigurno da ono što radim nije primarno zaustavljanje mladih, dakle, ja mislim da je i ovaj Visoki dom prije svega zbog toga tu, da zakonima koje će donijeti, omogući upravo ovo što smo govorili, otvaranje potencijala. Otvaranje gospodarstva. O korupciji i svemu drugom možemo razgovarati, postoji definitivno. Ali ako jedna Vlada postoji godinu dana i ako ne znam BDP ide kako ide, pa dajmo onda priliku tim ljudima, pokušajmo ih kritizirati konstruktivno, pokušajmo tražiti ono što ne rade dobro, ali dajmo i ono što valja, gurajmo ih u tom smjeru da idu. Jednostavno dajmo priliku ljudima da naprave nešto. Hvala lijepo.
I zadnja je replika uvaženi zastupnik Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvaženi gospodine Milas. Rekli ste treba nam konsenzus oko pitanja Hrvata u BiH-u, ne samo u BiH-u nego svud u svijetu gdje god ima Hrvata, mi moramo voditi brigu o njima. Dojam je da u BiH ne vodimo dovoljno brigu jer povratak Hrvata u Bosansku Posavinu ide presporo, pogotovo obnova njihovih kuća. I moje pitanje je da li se tu planira izdašnije financiranje i ubrzati te rokove izgradnje i povratak Hrvata u Bosansku Posavinu koji žele se vratiti tamo. I dojam je da je tamo Katolička crkva i biskup Komarica više učinili nego sama država Hrvatska i naravno naši sugrađani Hrvati izvan Hrvatske i iz Hrvatske su davali doprinos da se obnove crkve i sakralni objekti. I tu je napravljen jedan iskorak iako je mogla Vlada RH više u tome pokazati. Ono što želim također, rekli ste i put BiH u EU, naravno da to treba podržati ali više puta sam bio tamo i radili smo na pomoći našim poduzetnicima, obrtnicima na tom području do pisanja EU projekata koliko je vaš ured i Vlada na tom planu učinila i kakva je strategija u tom pravcu jer ljudi tamo žele ostati, žele se baviti nekakvom proizvodnjom ali sami ne znaju kome se obratiti. Također važno je istaknuti očuvanje hrvatske pisane riječi izvan Hrvatske, naši Hrvati iz Vojvodine često dolaze na susrete pjesnika u Rešetare kod Nove Gradiške. I tužan sam kada čujem od njih da nemaju novca da objave zbirku pjesama na hrvatskom jeziku u Vojvodini, Srbija im država tu ne pruža pomoć. Mislim da Hrvatska mora učiniti više da i jedna pjesma koja bude napisana na hrvatskom jeziku bude objavljena u Vojvodini kako bi djeca tamo očuvala hrvatski jezik. Evo hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog državnog tajnika.
Hvala lijepo predsjedniče. Uvaženi zastupniče, više puta ste spomenuli da imate dojam što znači da nemate činjenice. Od dojma se ne živi, o dojmu je teško raspravljati, dojam je dakle ono, impresija nečim. A evo upravo Rešetare ste spomenuli, upravo Središnji ured je više puta pomagao dakle skup pjesnika hrvatskog porijekla u Rešetarima i nastaviti će to raditi. Cijenim sve ono što radi biskup Komarica, u svom izvješću sam istaknuo posebno dobru suradnju i vezu sa Katoličkom crkvom, sa katoličkim misijama po cijelom svijetu, sa Hrvatskom Inozemnom Pastvom, dakle apsolutno surađujemo u svemu. Čak koordiniramo zbog te mjere da nam sugeriraju gdje su točke koje treba pomoći, gdje je ono što gori, gdje treba. Dakle ja mislim da nikada neće biti dovoljno dobro ali da je baš ovako kako vi govorite da nije dovoljno nije, ali da ima smisla i da ide naprijed vjerujte mi da je. Pa evo možemo se i naći, možete doći k meni u ured kada god imate vremena, biti će mi čast, mogu vam pokazati sve ono što se radi i što je u proteklom periodu ove godine napravljeno. Hvala lijepa.
Hvala. Sada ćemo ići na sljedeće klubove. Pa je na redu Klub zastupnika HDZ-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Božo Ljubić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Središnjeg državnog ureda, gospodine državni tajniče Milas i gospođo Perkušić. Pred nama je Godišnje izvješće koje je pripremio Središnji državni ured za odnose RH sa Hrvatima izvan RH. Izvješće je na vrlo informativan način, na jedan transparentan način informira Sabor o aktivnostima i programima o utrošku sredstava koji su realizirani od strane ureda ili su koordinirani od strane ureda. Iz testa izvješća posebice iz tabela sa prilozima možemo vidjeti da su sredstva angažirana sukladno proračunu RH ali i sukladno prioritetima na jedan uravnotežen način uvažavajući odredbe i strategije iz Zakona o odnosima RH sa Hrvatima izvan RH i vodeći računa o 3 osnovne kategorije Hrvata izvan RH: Hrvatima u BiH-a koji su konstitutivan narod u BiH, susjednoj, hrvatskim autohtonim manjinama u susjednim i ostalim europskim državama, te o hrvatskoj dijaspori kako u europskim zemljama tako u prekooceanskim zemljama. Naravno mi bismo svi voljeli ali sigurno i predstavnici ureda i Vlade da je bilo moguće ispuniti sve zahtjeve, međutim ograničena sredstva su tolika kolika jesu i mislim da su realizirana na jedan vrlo racionalan i učinkovit način. Međutim ovdje treba istači još jednu činjenicu. Iako je ured uspostavljen 2012. godine temeljem Zakona koji je donesen 2011. godine iako je člankom 15. ovoga Zakona predviđeno da Ured daje i godišnje izvješće Saboru, koliko je meni poznato, dakle ovo je prvo izvješće koje Vlada podnosi Hrvatskom saboru. U najmanju ruku ovoga puta na mjestu je postaviti pitanje zašto to nije bilo od interesa između 2012. i 2015. godine. Ovo pitanje bi trebalo prvenstveno postaviti tadašnjoj parlamentarnoj većini a ne uredu koji je i tada dakle radio sukladno zakonu. Pa radi se dakle o skoro 4 milijuna naših sunarodnjaka koji žive izvan granica RH. Naših sunarodnjaka koji su odlučujuće doprinijeli uspostavi demokracije i obrani naše zajedničke domovine. Naših sunarodnjaka koji i danas doznakama iz inozemstva donose oko 2 milijarde godišnje. Naših sunarodnjaka u BiH koji su tamo tvorbeni i konstitutivan narod i zahvaljujući kojima nikada tijekom rata nije dolazila opasnost da Hrvatska bude presječena negdje gdje su Hrvati iz BiH nastanjivali prostor uz granicu Hrvatske sve do Dubrovnika pa do Splita i sjevernije. Međutim, beskorisno bi bilo danas tražiti odgovore na ovo pitanje. Mi danas trebamo naći odgovore kako na najbolji način valorizirati ogroman potencijal koji Hrvati izvan Hrvatske posjeduju na korist njihovu i zajedničke domovine. Uloga Hrvatskog sabora je pri tome mnogo šira nego što je uloga jednog državnog ureda i uključuje sve potencijale RH, sve razine vlasti od općina, gradova, preko županija pa sve do Vlade, Sabora i Ureda predsjednika, odnosno predsjednica Republike. Naša uloga je ovdje razmotriti u kojoj mjeri se ostvaruju obveze RH prihvaćene u Strategiji i zakonu i to prema svim sastavnicama Hrvata izvan RH. Ovoga puta je uputno podsjetiti se pored središnjeg državnog ureda i na ostale nositelje odnosa i suradnje navedene u članku 16. zakona. Savjet RH za Hrvate izvan RH, ministarstva nadležna za vanjske poslove, unutarnje poslove, znanost, obrazovanje, šport, kulturu, gospodarstvo, poduzetništvo, rad i mirovinski sustav, zdravstvo, socijalnu skrb, turizam, regionalni razvoj, financije, Odbor za Hrvate izvan RH ovoga Sabora koji imam čast predsjedati, Hrvatska matica iseljenika i druga tijela koja u svom djelokrugu imaju poslove vezane za odnose sa Hrvatima izvan RH i jer bi njihova djelatnost mogla biti od interesa za Hrvate izvan RH. Ne ulazeći sada na sve obveze na koje RH obvezuje članak 10. Ustava, u kojem se navodi da RH dijelovima hrvatskog naroda u drugim državama jamči osobitu skrb i zaštitu a koje su blago rečeno, zanemarivane različito od perioda do perioda. One se žele fokusirati samo na dio obveza koje proizlaze iz strategije i zakona a koje su samo djelomično realizirane. Još jednom želim naglasiti da se to ne odnosi na obveze iz nadležnosti središnjeg državnog ureda a najmanje na period 2016. godine kada su, da ponovim, obveze koje su iz nadležnosti središnjeg državnog ureda, na primjeran način izvršavane. Počnimo od strategije. Citiram, Hrvati u BiH-u. RH skrbi o očuvanju ustavnog položaja Hrvata u BiH-u. Posebnu će pozornost posvetiti provedbi postojećih međunarodnih sporazuma kao i sklapanju novih a sve u svrhu opstanka i zaštite hrvatskog naroda u BiH-u. Međunarodni mirovni sporazum i Washingtonski i Daytonski su grubo prekršeni na štetu Hrvata još 2000. godine intervencijama u izborni zakon tadašnjeg voditelja misije OSS-a Roberta Barryja, te 2002. nametnut je amandmanima visokog predstavnika Petrića, tadašnja niti Vlada niti Predsjednik nisu ništa učinili. Dapače, svojom šutnjom su odobravali dekonstituiranje Hrvata u BiH-u. Posljedice su poznate ili bi barem trebale biti poznate hrvatskoj javnosti, izbor hrvatskog člana predsjedništva u dva mandata glasuju Bošnjaka i lojalnog bošnjačkoj politici. Izbor predsjednika i članova Vlade federacije u sva mandata, bez hrvatskog izbornog legitimiteta a što se tiče entiteta Republika Srpska ni prije niti nakon ovih intervencija nisu imale mogućnost legitimno zastupanja. Prelijevanje sredstava koje su stvarali ljudi i kompanije na hrvatskim većinskim područjima u centar te njihova selektivna redistribucija na druga područja te uzurpacija raspolaganja prostorom i prirodnim resursima. S obzirom da raspravljamo o izvješću za 2016. godinu, sa zadovoljstvom mogu isteći i pozdraviti novi aktivizam i novu paradigmu odnosa prema hrvatskom pitanju o BiH-u od strane predsjednika Vlade Andreja Plenkovića koji je by the way, bio 7 puta u BiH-u u zadnjih godinu dana sa razlogom i sa rezultatima te Predsjednice Kolinde Grabar Kitarović što nailazi na opće odobravanje legitimnih predstavnika Hrvata u BiH-u ali i općenito hrvatskog naroda u BiH-u isto tako na negativne reakcije onih koji bi zadržali … [[Govornik se ne razumije.]] nad hrvatskim narodom u BiH-u. O ovom bi trebalo biti riječi kada nadam se uskoro, na dnevnom redu Sabora bude točka dnevnog reda koja će se baviti pitanje položaja hrvatskog naroda u BiH-u, i BiH-u kao najvažnijem susjedu Hrvatske. Nadalje, strategija se bavi brigom za hrvatske manjine u susjednim i ostalim europskim državama. Iako je RH riješila pitanje vlastitih nacionalnih manjina na primjeran europski i civilizacijski način, položaj manjina u susjednim državama nije niti izdaleka takav. Čak se ne poštuju niti međudržavni sporazumi. Položaj hrvatske manjine u Srbiji nije zadovoljavajuće riješen. Čak se ne realizira ni međudržavni sporazum potpisan između Hrvatske i tadašnje zajednice Srbije i Crne Gore 2004. godine. Svjedočimo raznim kršenjima sporazuma, kako u sferi političkog zastupanja u lokalnim, pokrajinskim i državnim tijelima, u sferi obrazovanja i informiranja, zapošljavanja pa sve do poticanja os strane službenih organa Srbije proglašenja hrvatskih subetničkih zajednica, Hrvata bunjevaca, Hrvata šokaca za autohtone nacionalne manjine čime se na umjetan način pokušava umanjiti broj Hrvata u Srbiji koji se inače svakih desetak godina smanjuje za nekih 10 tisuća što je nekih 20% svakih 10 godina. Ako za osnovu uzmemo rezultat zadnjeg popisa stanovništva. Posljedica da se broj Hrvata u Srbiji smanjio sa nekih 250tisuća u prošlom stoljeću, na nekih 57 tisuća u zadnjem popisu iz 2011. godine. Pri tome je samo u tijeku velikosrpske agresije odnosno Domovinskog obrambenog rata u Hrvatskoj i Srbije nestalo oko 40 tisuća Hrvata. Nije mi poznato da se u toliko procentu smanjio broj naroda u jednoj državi u kojoj nije bilo rata, na čijem teritoriju nije bilo rata. Dozvolite mi da samo kratko nabrojim što je to potrebno da Hrvatska ishodi za hrvatsku manjinu u Srbiji sukladno potpisanom sporazumu, nacionalnoj legislativi ali i međunarodnim konvencijama. Prvo ostvarivanje manjinskih prava iz područja obrazovanja. Zakonska obveza Republike Srbije se ne poštuje ili se samo djelomično poštuje. Niti se obveze međudržavnog sporazuma poštuju glede tiskanja udžbenika na hrvatskom jeziku ili kao privremena mjera uvoza udžbenika iz RH. Rješavanja radno pravnog statusa nastavnika hrvatskog jezika iz RH. Zastupljenost hrvatske zajednice u svim tijelima državne vlasti te u javnim ustanovama, poduzećima i drugim institucijama pogotovo zastupljenost Hrvata u skupštini Srbije na temelju članka 9. Sporazuma o zaštiti prava manjina kojim je dogovorena izravna zastupljenost Hrvata u skupštini Srbije i autonomne pokrajine Vojvodine te predstavničkim izvršnim tijelima lokalnih zajednica. Tu je sfera informiranja itd. U Sloveniji, iako su Hrvati autohtoni i povijesni narod, nisu uopće priznati kao nacionalna manjina za razliku od Slovenaca u Hrvatskoj. U Makedoniji, hrvatska nacionalna manjina također nema pravo na zastupljenost u Sobranju niti na regionalnoj niti na općinskoj razini. Analizom sadržaja sporazuma između RH i talijanske Republike o zaštititi manjina potpisano 1996. uočljivo je kako se puno više pozornosti posvećuje talijanskoj manjini u Hrvatskoj nego hrvatskoj manjini u talijanskoj Republici. Navedenim sporazumom priznate je opstojnost Hrvata u regiji Molise, no dijelu Hrvata koji naraštajima žive u sjeveroistočnom djelu Italije u pokrajini … [[Govornik se ne razumije.]] nije priznat status etične manjine unatoč činjenici da ispunjavaju sve uvjete i prema talijanskom zakonodavstvu i prema međunarodnim dokumentima. Nadale čl.521 strategije se tiče kako će RH … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvata izvan RH, hrvatskog državljanstvo. Koje je faktično stanje, od nekoliko godina traje procedura u slučajevima koje niti u jednom pogledu ne bi trebali biti sporni. U strategiji također se navodi kako će se uvesti … [[Govornik se ne razumije.]] naroda Hrvata bez hrvatskog državljanstva. Istina u zakonu u odnosima RH s Hrvatima izvan RH, u čl. 37.-43. govori se o Hrvatima bez hrvatskog državljanstva i svim pogodnostima koje bi trebali ostvarivati … [[Govornik se ne razumije.]] strance. Ali se uglavnom tu stalo, i nisu doneseni odgovarajući propisi, kojima bi Hrvatima bez hrvatskog državljanstva omogućili uživanje ovih pogodnosti u odnosu na ulazak, boravak, zapošljavanje, školovanje itd. Čak su do nedavno u Zakonu o strancima bili potpuno izjednačeni sa strancima, budući de je čl.2. stavak 1 glasio, stranac je osoba koja nije hrvatski državljanin. Trebalo je mnogo napora da u zakon ugradimo amandman koji pravi distinkciju između Hrvata bez hrvatskog državljanstva i ostalih stranaca i moram prihvatni kao predsjednik odbora zahvaljujući konsenzualno stavom svih članova Odbora za Hrvate izvan RH, i svih stranaka i zahvaljujući razumijevanju Ministarstvu unutarnjih poslova i Vlade uspjeli smo ugraditi tu odredbu u zakon. Sada je u nadležnosti više ministarstava i institucija da to operacionaliziraju kroz ostale zakone i podzakonske akte. Nadalje, obaveza i strategija glede uključenja predstavnika Hrvata izvan RH u programsko vijeće HRT-a obveza iz čl.10. i 11. Zakona glede proglašenja dana Hrvata izvan RH, dodijele posebnih priznanja za doprinos, jačanje odnosa i suradnje RH s Hrvatima izvan RH itd. Obveze iz čl.49. gledaju utemeljenje dokumentacijskog centra i muzeja o Hrvatima izvan RH. Obveze iz čl. 54. glede uspostave jamstvenog fonda za kreditiranje malo i srednje poduzetništvo, povratnika i useljenika u RH, a isto tako i za kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva za projekte u BIH koji omogućuju opstanak Hrvata u BIH. Dakle, još je mnogo posla pred svima nama, do potpune implementacije, strategije i zakona. Kada analiziramo izvješće središnjeg državnog ureda uključujući i tabele u prilozima, razvidno da je najviše sredstava angažirano kao potpora Hrvatima u BIH. Ta pomoć je bila dragocjena. U razvoju školstva, obrazovanja, uslužnih institucija i sigurno je opredijelila veliki br. Hrvata da ostanu na svojim ognjištima koji bi bez toga bojim se iselili. Međutim, ovaj tip potpore više bi bio primjeren dijelu naroda koji živi kao nacionalna manjina u nekoj državi. Nego jednoj istinski suvremenoj i konstitutivnom narodu kakvog bi Hrvati u BIH trebali biti. Međutim, zašto to nije tako, trebalo bi biti plod, odnosno, tema rasprave na plenarnom Sabora uskoro ako se oko toga slože svi klubovi, a slušajući danas rasprave kolega iz Mosta i još nekih, čini mi se da možemo doći do takvoga konsenzusa. Konačno, pitanje koje muči sve Hrvate izvan RH, tiče se ustavnog prava u izbornom procesu. Sve sastavnice Hrvata izvan RH, ultimativno povećanje broja mandata za Hrvate izvan Hrvatske, te dostojanstven način ostvarenja toga prava, u prvom redu uvođenjem dopisnog i elektronskog glasovanja. I na kraju kolegice i kolega zastupnici, Klub HDZ-a podržava ovo izvješće, a parlamentarna većina koju predvodi će nastaviti realizirati obveze i strategije zakona izmjenama i dopunama odgovarajućeg zakonodavstva i daljnjom dogradnjom institucionalne infrastrukture u odnesu na Hrvate izvan RH. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Vaše izlaganje izazvalo je više replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Lovrinovića. Izvolite.
Poštovani kolega Ljubić pretpostavljam da i vi znate, vi koji ne znate u Saboru, ja sam rođen u srednjoj Bosni u selu Vuča Gora kod Tranika, tamo sam završio osnovnu i srednju školu i ja volim moju Bosnu. Izvještaji su kao izvještaji. Strategije su, vi ste govorili o strategiji. Ako postoji strategija, a Hrvatska nema strategiju, ni vanjske politike, a nema ni prema dijaspori, a jutros je o tome, ispravno i žestoko govorio general Glasnović, onda se pokazuje i od tamo Hrvati iseljavaju i odavde, znači ta strategija nije dobra. Nemam puno vremena za raspravu, ukazao bi kratko bi povukao jednu crtu. Za vrijeme rata srednja Bosna i Posavina očito su u nekim pregovorima bile dogovorene da se isprazne. Taj su narod Hrvati obranili i oni su njima praktičko, toliko su jaki, samopouzdani da im nitko ne treba. Njima ne treba smetati. Ono što mene, zašto sam rekao da sam iz srednje Bosne, kad pogledam malo i zastupljenost ljudi Hrvata iz srednje Bosne, Posavine, nema ih, tu i tamo u tijelima koje vi spominjete. Pa nek se i to čuje. Nemojte da Ured za Hrvate izvan Hrvatske bude ured za utjehu Hrvatima izvan Hrvatske. Nemojte da se našetavaju političari, to je poruka i ljudima iz državnog vrha, da odu, malo obiđu Sarajevo, Mostar, pojedu ćevape, kurtoazno obiđu i doviđenja. Pošto znam dosta situacija i prilika tamo, pozivam na sadržajan razgovor. Pozivam da se pola vašeg ureda preseli u BIH rad na terenu, rad s ljudima kako ne bi postao ured za utjehu.
Hvala. Vi do duše ne projicirate državnom tajniku, nego kolegi Ljubiću, ali evo, on će nešto odgovoriti. Izvolite.
Rekoste da volite Bosnu i naravno da ju volite, rođeni ste u njoj, a ja volim i Bosnu i Hercegovinu. Što se tiče strategije, ja mislim da imamo dobru strategiju, da s odnosima Problem zadnjih 5,6 godina se ticao u prvom redu implementacije odnosno operacionalizacije strategije pa evo, kako ste mogli vjerujem čuti iz moga izlaganja, čitavo moje izlaganje je bilo fokusirano na to kako operacionalizirati tu strategiju. Što se tiče pitanja srednje Bosne, zapravo ja se potpuno slažem s vama da je područje srednje Bosne krucijalno važno za opstanak Hrvata u BiH-u kao konstitutivnog naroda i nije slučajno zapravo da je to područje bilo meta da tako kažem, tijekom rada, predstavnik armije BiH-a, da se očisti od Hrvata i na taj način Hrvati svedu samo na područje uz granicu RH i BiH-a, zapadna Hercegovina i upravo stranka čijoj politici ja pripadam, ja trenutno da kažem i kolegama koji su prije replicirali, nisam član formalno nijedne stranke. Ali naravno, HDZ moje je opredjeljenje. Dakle ta politika je zapravo učinila sve da Hrvati se obrane i opstanu u središnjoj Bosni i to je danas bez obzira što je doživio jednu depopulaciju kao i svi dijelovi BiH-a pa i Hrvatske, možda gospodarski najvitalniji dio hrvatskog naroda u BiH-u i to nije nastalo samo od sebe, to je dio također politike i Hrvata u BiH-u i politike RH.
Hvala. Slijedeća replika je uvaženog zastupnika Ivana Domagoja Miloševića.
Mislim da je kolega Stier bio prije, ali nema veze. Kolega Ljubić, spomenuli ste u jednom djelu govora da su se Hrvati izvan Hrvatske borili za uspostavu demokracije pa i tržišne ekonomije u Hrvatskoj a ja ću vam reći, vjerojatno ne znate tko je Esteban Torbar. Dakle, to je Hrvat druge generacije, bogati Hrvat koji živi uz Venezueli i bori se čak u Venezueli za to isto, dakle za održavanje demokracije i tržišnu ekonomiju. Ja mislim da na današnji dan osim možda Sjeverne Koreje, zapravo sigurno Sjeverne Koreje vjerojatno nema opasnijeg mjesta na svijetu za borit se za održavanje demokracije i uspostavu tržišnog gospodarstva koje kvazi tamo postoji. Dakle, ja mislim da bi mi trebali uz sve ovo što se rekli uspostaviti jedan malo individualniji pristup osim ako se ne bojimo bogatih uspješnih Hrvata, takvih ima, ja ih znam nekoliko, ima ih deseci, deseci širom svijeta, Sjeverna Amerika, Južna Amerika, Australija. Neki su znani u Hrvatskoj, neki su neznani, super su znani i uspješni u svojim sredinama. Ja inače mislim također da se nedovoljno govori o iskorištavanju tog potencijala, dakle o gospodarskom potencijalu u suradnji sa svim tim ljudima, sa Hrvatima izvan Hrvatske, dakle ne samo u smislu valorizacije tog potencijala nego u stvarnom djelovanju da se to tako nešto i napravi. I još ću jednu stvar reći, mislim da upravo iseljena Hrvatska predstavlja najveći demografski i gospodarski potencijal na današnje dane koji mi imao, ako želimo, što brže, što učinkovitije koračati naprijed i sustizati visoko razvijene, ne samo zemlje EU-a. međutim za to naravno, da bi on činili bilo što, poduzimali u Hrvatskoj i s nama surađivali, mislim da ćemo se i mi morati samo malo ubrzanije mijenjati nego što se mijenja … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Poštovani zastupnik Ljubić će odgovoriti.
Poštovani kolega Milošević, u opsegu svoga izlaganja zapravo sam se dotakao gospodarskog aspekta naše dijaspore u mjeri koliko sam zapravo mogao i koliko je vrijeme dozvoljavalo. Međutim, danas zapravo ta nova paradigma odnosa Hrvatske sa Hrvatima RH treba dakle se graditi na toj platformi jer ono što sam već nekad i negdje rekao, dakle taj potencijal koji ima hrvatska dijaspora u svijetu, nije niti izdaleka prepoznata a kamoli iskorištena. Uzmimo samo jedan aspekt, kapital koji ima hrvatska dijaspora a vi ste rekli, spomenuli neke naše gospodarstvenike je trostruko vrjedniji od bilo kojeg kapitala do kojeg Hrvatska može doći. Prvo ako Hrvat iz dijaspore investira ovdje, to je beskamatni kapital. Drugo, taj kapital prati znanje stečeno u gospodarstvima najrazvijenijih zemalja svijeta. Kanada, Amerike, Europe itd. I treće, on nosi u sebi ljubav prema Hrvatskoj, prema domovini. Prema tome, Hrvatska mora iskoristiti, međutim nisu svi Hrvati izvan Hrvatske jednako bogati, dakle mi moramo zapravo ovdje apsorbirati i privlačiti ljude izvan Hrvatske. I one koji su dakle, teškom mukom zaradili svoje mirovine pa se danas temeljem dvostrukog oporezivanja oni odbijaju od Hrvatske i povratka u zemlju a time i njihovi potomci koji onda ostaju u tim zemljama. Tu su dakle Hrvati koji zapravo nisu se uopće mogli snaći u tom svijetu ali koji također imaju svoje potomke itd., i zato kažem ono što je u strategiji dobro napisano, dakle osnivanje uvjeta za mikro kreditiranje, utemeljenje jamstvenoga fonda, dakle to su sve stvari koje se ne tiču nadležnosti središnjeg državnog ureda a tiču se ostalih institucija RH, Vlade, Ministarstva financija, HBOR-a itd. Dakle, te institucije moraju sada ući u taj prostor koji dosada nije bio pokriven. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika uvaženog zastupnika Davora Ive Stiera. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Ljubić, tri samo napomene u mojoj replici. Jedna koja se tiče svih Hrvata izvan RH bez obzira da li je riječ o Hrvatima u BiH-u kao konstitutivnom narodu, da li je riječ o Hrvatima koji su pripadnici ili su nacionalna manjina u drugim država u Europi ili su hrvatski iseljenici, a to je ovo pitanje koje ste vi spomenuli, dopisnog glasovanja. Dakle tu će se doista pokazati ne samo deklaratorno da li mi doista želimo imati jedan otvoreni pristup rema Hrvatima izvan RH ili ćemo doista nešto konkretno učiniti i ovo je po meni, jedan od vrlo konkretnijih mjera koje će tražiti naravno i političku odluku i političku volju, zato bi ja to još jednom podržao i sa moje strane, ali bih naglasio da nije dovoljno to samo spomenuti ovdje nego doista je krajnje vrijem da to i uvedemo. Drugu napomenu što se tiče Hrvata u BIH i dobru suradnju koju je državni tajnik spomenuo između ureda i Ministarstvom vanjskih poslova, a to je što se tiče suradnje sa jedinicama lokalne samouprave i federacije sa županijama. I mislim da je to način na koji se mora usmjeriti. Pa čak povezivanja županije u Federaciji BIH i hrvatskih županija na toj razini i korištenje europskih fondova. I treće, nemojmo zaboraviti da hrvatsko iseljeništvo nije samo kada se treba dati novac kada je domovini potrebi, nego ponekad kad su i naši iseljenici u potrebi, kao što su danas iseljenici u Venezueli i drago mi je što i ured i Ministarstvo vanjskih poslova rade na tome. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor uvaženog zastupnika Ljubića.
Zahvaljujem kolega Stier. Dakle, pitanje ostvarivanje prava glasa. Dakle, u ovom postojeću da tako kažem institucionalnom zakonskom okviru oko 4 milijuna naših sunarodnika su diskriminirana Ustavom. Dakle i u mogućnosti dakle brojem mandata i mogućnosti da ostvare to pravo glasa i u svakom slučaju, dopisno glasovanje je najmanje što mi moramo učiniti već do sljedećih izbora. S druge strane što se tiče pitanja naših sunarodnjaka koji žive u BIH, koji su kažem konstitutivan narod, u ovom momentu više na papiru nego istinski, a suvremeno nikako, dakle u postojećem ustavnom i zakonodavnom okviru. Meni je drago da je Ministarstvo vanjskih poslova u prijedlogu strategije razvojne i humanitarne pomoći prepoznalo tu činjenicu i u prijedlogu te strategije o kojoj će biti govora nadam se uskoro u ovom Saboru se jasno ističe taj, da tako kažem partnerski odnos, a partnerski odnos podrazumijeva da imamo partnerstvo susjednih županija koje dakle, na razvojnoj paradigmi treba osigurati dakle, normalnu reprodukciju i gospodarsku i socijalnu i demografsku naravno u BIH od interesa za Hrvatsku. I naravno, ono pitanje koje ste vi spomenuli na kraju, naših sunarodnjaka o potrebi. Naravno ja sam kroz ovu jednu repliku tu također istakao, mi moramo skrbiti o tim ljudima. Jer ostali mogu više nama pomoći nego mi njima, samo ako tu pomoć mi budemo na pravi način akceptirali. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Anđelko Stričak. Izvolite.
Kolega Ljubiću, vi ste u svojoj raspravi naveli niz primjera s kojim se sve poteškoćama naši sunarodnjaci u susjednim državama susreću. Mogu čak reći da ste dali jedan pregled. Između ostalog naveli ste konkretno niz primjera koji se sve sporazumi krše. Tako ste naveli da se krši sporazum RH, zajednice Srbije i Crne Gore, koji se od strane Srbije dan danas skoro pa ne provodi. U svojoj raspravi dotaknuli ste se da stoga nije čuo da je u Srbiji 40000 pripadnika hrvatske manjine doslovno nestalo. To je jedini takav primjer u svijetu, da u državi koja nije bila zahvaćeno ratom, toliko pripadnika jedne skupine, jednostavno nestane. Također napomenuli ste da u Italiji u pojedinim regijama, pokrajinama i nije priznat status. S obzirom da vidim da ste odlično upoznati s tom problematikom, pa možete li možda sugerirati što bi bilo dobro poduzeti da se taj status naših sunarodnjaka u susjednim državama popravi. Hvala lijepa.
Odgovor gospodin Ljubić. Izvolite.
Hvala gospodin potpredsjedniče. Naravno, manjine, bi trebale biti zapravo moć povezivanja i suradnje država. Međutim, kao što reče kolega iz klupe to baš na ovom području i nije primjereno do sada. Međutim, ja mislim da upravo konkretno sam govorio najviše oko položaja hrvatske manjine u Srbiji. I apsolutno imamo i moralno i civilizacijsko pravo zahtijevati da to pitanje bude riješeno na odgovarajući način. To nije pitanje … [[Govornik se ne razumije.]] dakle, Hrvatska je riješila pitanje srpske nacionalne manjine ovdje na primjeren način i nije tražila da kada je rješenje toga … [[Govornik se ne razumije.]] iz Srbije. Međutim, Hrvatska sada u ovom procesu, pretpristupnim ima i obvezu i mogućnost da to pitanje nametne kao vrlo važno pitanje odnosa RH i Republike Srbije pa čak i u pretpristupnim procesu, da se u najmanju ruku obveze iz sporazuma međudržavnoga realiziraju. I to je ono što mi očekujemo i to je nešto što se mora riješiti. Što se tiče pitanja manjina u ostalim državama, rekao sam kad je u pitanju položaj hrvatske manjine u Italiji, problem prepoznavanja ili priznavanje manjine u pokrajini … [[Govornik se ne razumije.]] ali to je pitanje koje zapravo trebaju sad institucije RH, Ministarstvo vanjskih poslova u prvom redu nametnuti u odnosima sa susjednim državama. I naravno, ima tu još pitanja, nisu pitanja riješena do kraja ni u drugim država, ali ja sam tu samo spomenuo neke, koje u ovom momentu se nameću obveza kao institucije RH.
Hvala lijepa. … [[Govornik se ne razumije.]] ali najviše u Moliseu. Hvala lijepa. Gospodin Glasnović. Izvolite.
Poštovani kolega Ljubić, ja bih samo podvukao neke teme iz vašeg govora. Prvo vidjeli smo ovo kada je došla delegacija ovdje iz Srbije Hrvata, nitko nije došao iz oporbe, nitko nije došao iz manjina, tzv. naših razvikani, i zastrašujuće je da mediji uopće ne govore o tom teroru … [[Govornik se ne razumije.]] na dijelu u Srbiji i Crnoj Gori gdje su Hrvati podijeljeni i tu treba više raditi na tom medijskom prostoru. Drugo, ovo govorim o prioritetima non stop. Jedan je prioritet naravno Hrvati iz BIH, prvenstveno, drugi Hrvati iz dijaspore, non stop to ponavljamo ovdje. I sad što se događa, evo, potpune informacije nemamo. Mi smo u … [[Govornik se ne razumije.]] sa trgovinama Hrvata iz BiH u stotine milijuna eura, o tome nitko ne govori. I ona sredstva koja smo dali su više vraćeni, četverostruko, šesterostruko vraćeni što smo mi investirali tamo. Ja bih volio vidjeti više suradnje između ureda, odbora i drugi ministarstava. Npr. kada idu hrvatske tvrtke u BiH, da zapošljavaju Hrvate itd., ključno pitanje HVO. Kako, prošlo je koliko godina od rata, ti ljudi nemaju ni priznanje da su branili hrvatski integritet, Hrvatske države, teritorijalni integritet. Treba ima priznanje, ne samo to nego izjednače sve prava. Bili su pod jednim zapovjedništvom, jedna vojska, jedinstveno ratište. Gdje je akcijski plan, drugo pitanje. Prvo pitanje ustvari gdje je akcijski plan za povratak Hrvata natrag u Bosansku Posavinu, … [[Govornik se ne razumije.]] takav plan itd.. Kada će se ukinuti ta birokracija prepreka najveća Hrvatskoj, ne samo inertna diplomacija, svaka čast pojedincima koji su nešto radili ali nitko ne može mene uvjeriti da to nije namjerna sabotaža gdje trebaš 3 godine za državljanstvo. Kakvo prebivalište? Po europskim zakonima možete imati više prebivališta, neke zemlje uopće ne traže prebivalište itd., itd.. I najveći tu, prepreka je taj birokrat sa pečatom koji je gori od terorista sa kalašnikovom, su ti birokrati iz bivšeg sustava.
Odgovor gospodin Ljubić, izvolite.
Kolega Glasnoviću vi ste tu postavili puno dobrih pitanja, naravno 2 minute bi bilo premalo da odgovorim na njih. Dakle govoriti ću što se tiče Republike Srbije. O tome sam već nešto rekao kao odgovor kolegi Stričaku. Međutim, apsolutno je neprihvatljivo da Republika Srbija danas pokušava zapravo na državno poticajan način smanjivati broj Hrvata u Republici Srbiji koji inače da tako kažem smanjen je i smanjuje se 20% svakih 10 godina, pretvaranjem da tako kažem subetničkih hrvatskih manjina, Bunjevaca, Šokaca u posebne nacionalne manjene i dajući im dakle posebne benefite da bi se tako izjašnjavali. Dakle s druge strane naravno ostala prava koja se tiču međunarodnih konvencija i međunarodnog sporazuma moraju biti sigurno realizirana. Što se tiče prava pripadnika HVO-a. I sam sam dakle pripadnik HVO-a. Ja vidim dakle u novom zakonu o hrvatskim braniteljima da su ta prava postojeća priznata, da su neka unapređena. Naravno ja sam i u svojoj raspravi kada smo govorili o tom zakonu i to ću i u drugom čitanju istaći i možda čak i amandmanski reagirati, treba dakle u definiciju hrvatskog branitelja uvrstiti u najmanju ruku pripadnike borbenog sektora HVO-a pa makar na način da će se ograditi njihova prava obraditi u posebnim poglavljima kao što u ovom zakonu jeste. Dakle sa simboličkog značaja i priznanja doprinosa pripadnika HVO-a, obrani da tako kažem zajedničke domovine a kada kažem zajedničke domovine onda mislim na dvije države na BiH i Hrvatsku moraju biti da tako kažem i na taj simbolički način prepoznata a da ne kažem da moraju biti određena prava i … [[Govornik se ne razumije.]] koja nisu moguće … [[Govornik se ne razumije.]] u BiH. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Kolega Ljubiću dobro je ponoviti i reći da je RH omogućila i međudržavnom suradnjom i pravnom pomoći u građanskim i kaznenim pravima za građane i kaznenim stvarima za građane BiH te da je Međudržavni sporazum o, RH i BiH o suradnji na području prava stradalnika rata u BiH taj koji je u prvom navratu 2006. godine omogućio zbrinjavanje djela stradalnika a danas se pokušava i zakonski proširiti pravo i mogućnost. I treba jasno reći da određena prava su osporavana u proteklom vremenu, da su brisani iz evidencija, postrojbi u Ministarstvu obrane i da su silne tužbe koje su uslijedile prouzročile i određene štete RH. Jedni se trude i brinu kako pomoći i ostvariti međudržavnu suradnju u pomoći i stradalnicima Domovinskoga rata i članovima njihovih obitelji, drugi gledaju kako ih izbrisati iz evidencija kao da nisu nikada ni postojali. I to su stvari o kojima trebamo jasno govoriti i ja i vi i državni tajnik kao i svi oni koji su zapravo omalovažavani u proteklom vremenu i koji nisu mogli koristiti prava koja su definirana i međudržavnim sporazumom.
Hvala lijepa. Gospodine Ljubić, izvolite.
Kolega Đakiću, kada kažete dakle da je neophodno da RH pomogne dakle pripadnicima HVO-a u BiH, u da tako kažem suočavanju sa kaznenim procesima i činjenica da je to ugrađeno u prijedlog novoga zakona ja bih rekao konačno. Jer ti ljudi nisu branili samo svoj dom, svoje ognjište, svoj zavičaj, BiH, oni su zapravo branili i RH i o tome sam u svom izlaganju i rekao par rečenica a isto tako vi koji ste sudjelovali u obrani kao branitelji znadete da su sve bitne operacije koje su omogućile „Oluju“ zapravo pokrenute iz BiH i stvoreni uvjeti u suradnji sa HVO-om i to naravno treba gledati kao legitimne operacije koje su bile temeljene na međudržavnim sporazumima dvije države ali isto tako i na prirodnom pravu da se Hrvatska brani dakle iz pograničnih područja otkuda je napadaju. Ono što se tiče dakle prava branitelja, nažalost položaj Hrvata u BiH-a je takav kakav jeste, dakle nemamo u pravnom smislu ne živimo konstitutivnost i suverenost kao što to imaju manje-više druga dva naroda barem na dijelovima BiH. i u svakom slučaju mi smo u nekim stvarima još uvijek ovisna pomoć iz RH i zapravo ta pomoć stiže i dragocjena je. Nekad malo kasnije, ali bolje ikad nego nikad.
Hvala lijepa. I na kraju gospodin Željko Raguž.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Ljubiću, kazali ste kako je konsenzus u političkom životu RH, ključna pretpostavka da se na kvalitetniji način pomogne hrvatskom narodu u BIH. Svjedoci smo u 2 prošla desetljeća da toga konsenzusa nije bilo u političkom životu RH. Svjedoci smo da se od strane nositelja najodgovornijih dužnosti u RH vršila diskreditacija i kriminalizacija Hrvata u BIH. Svjedoci smo da je i u Hrvatskom saboru od niza zastupnika bio sličan odnos. I da se ustvari od njih ponavljala velikobošnjačka propaganda, odnosno, obrasci velikobošnjačke propagande o BIH i Hrvatima u BIH. Bilo je također i sluganskom odnosa prema vodstvu Republike Srpske i nizu međunarodnih adresa. Vjerujem da su takvi postupci iza nas i da je sazrilo vrijeme da se u Hrvatskom saboru upravo postigne taj politički konsenzus koji je ključna pretpostavka da se pomogne Hrvatima u BIH. Dobro je da smo danas i od predstavnika različitih stranaka čuli naglašavanje potrebe toga konsenzusa. Moje pitanje vama je kada ste vi kao predsjednik saborskog Odbora za Hrvate izvan RH, pokrenuli inicijativu da se održi tematska sjednica sabora o Hrvatima u BIH i kada će se ona održati?
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Ljubić.
Zahvaljujem kolega Raguž, naravno da dijelim vaše ocjene koje ste do sada rekli i u svom izlaganju sam i spomenu jedan period i to je bio početak ovoga stoljeća, kada je zapravo legitimni i legalne predstavnici RH nisu bili na razini niti strateških nacionalnih interesa, niti na razini interesa Hrvata u BIH. Stoga, s druge strane gdje ne dijelim do kraja ono što ste rekli. Dakle, Hrvati u BIH, su u ovom momentu jednako važni za Hrvatsku, kao što je Hrvatska za Hrvate u BIH. I dakle, mi moramo ostvariti neophodan partnerski odnos i u strateškom i svakom drugom pogledu, da bismo zapravo kao nacija u ovom dijelu zemaljske kugle ostvarili svoju budućnost. Stoga, je Odbor za Hrvate za RH koji predsjedam, još u siječnju 2017. uputio prijedlog predsjedniku Hrvatskog sabora, to je tada bio gospodin Božo Petrov, a zahtjev je bio predmet za održavanje plenarne tematske sjednice Hrvatskog sabora koja bi se bavila pitanjem Hrvata u BIH i uopće odnosa Hrvatske prema BIH. Dakle, i odbor je zapravo na svojoj prvoj sjednici održanoj 10.11. donio takvu odluku. Žao mi je što danas nije na dnevnom redu Sabora bilo. S druge strane odbor, odnosno, evo ja osobno kao predsjednik odbora pripremam dokument koji bi trebao biti podloga za tu raspravu. I slušajući danas neke rasprave mislim da ćemo doći do jednoga konsenzusa i oko sadržaja toga dokumenta i oko politike prema BIH, prema hrvatskom pitanju BIH. Ja kao predsjednik odbora i vjerujem svi članovi odbora da do takvog konsenzusa dođe i da rasprava ishodi najbolje preporuke iz RH.
Hvala lijepa gospodin Ljubić. Nastavljamo raspravu po klubovima. Gospodin Mišić, izvolite, u ime Kluba Promijenimo Hrvatsku.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovane kolege i kolegice, poštovani državni tajniče Zvonko Milas, potrovana Ivana Perković, pomoćnice. Ja vam se zahvaljujem što je prvi puta došlo izvješće … [[Govornik se ne razumije.]] klupe jer tu sam stvarno zahvalan i zadovoljan. Međutim, ima jedna druga stvar, poštovani Hrvati izvan RH, ako gledate današnji Sabor, zamislite se i vidite da li je to moguće, a moguće je da ova lijeva strana niti je repliku dala u pitanju Hrvata izvan RH. Niti se htjela očitovati o Hrvatima izvan Hrvatske. Ustvari oni ne žele Hrvate izvan RH. Evo to je samo jedan dokaz zašto Hrvati imaju problem u čitavom svijetu zbog istih tih koji sjede tu i kojih ne zanima uopće ova tema. To me potaklo a sada ću malo nešto reći o radu našega središnjeg ureda. Središnji ured, državni ured za Hrvate izvan RH, u 2016. dao je podršku i financirao brojne infrastrukturne, znanstvene, zdravstvene, obrazovne, kulturne i druge važne projekte, hrvatskih institucija i udruga u cijelom svijetu u iznosu od više od 40 milijuna kuna. Vlada RH u 2016. godini donjela odluku o raspodjeli sredstava za financiranje kulturnih, obrazovnih, znanstvenih, zdravstvenih i ostalih projekata u interesu za hrvatski narod. U 2016. godini dana je potpora za ukupno 65 programa projekata, svi oni imaju jasan cilj, poboljšanje položaja hrvatskog naroda u BiH i u svim područjima njihovog života. Pazilo se da potpora bude zemljopisno raspoređena na cijelom teritoriju BiH gdje žive hrvati. Pazite, ja s time nisam dovoljno zadovoljan. Zašto? Mi jednom, mi moramo izaći iz relacija lokalnih, regionalnih i ostalih dijelova. Mi Hrvati moramo gledati Hrvate cjelokupno, da li to bili u BiH, da li u Hrvatskoj ili van Hrvatske mi trebamo podržavati pa bili gdje da bili. Ne trebamo gledati lokalno kao što su gledali MOST-ovci kada su postavili svojih 4 ministra iz svoga Metkovića. To je čista lokalistička politika. Što je Hrvatska država uradila u obrazovanje i znanost, što se tiče BiH? Potpomognuta izgradnja škole u Banja Luci, Posušju, … [[Govornik se ne razumije.]] Bihaću, Grudama. Osigurana su sredstva za 4 školske sportske dvorane, Kreševo, Busovača, Tomislavgrad i u Orašju. U zdravstvu, potpomognut je rad bolnice Livno, Orašje, Novoj Biloj te 8 domova zdravlja. Mislim da sasvim dobro. Kultura, dana je potpora za 8 domova kulture, 4 muzeja, 3 knjižnice kao i za galeriju prijateljstva lutkarsko kazalište u Mostaru te amatersko kazalište u Novom Travniku. Potpomognuti i samostan u Gučoj Gori, moga prijatelja Lovrinovića, Širokom Brijegu, Mostaru i Tuzli. Ostala područja, otvaranje novih radnih mjesta, konkretno po prvi puta dana je potpora za pokretanje i proizvodnju poljoprivrednih kultura poput meda, smilja i ostalog. Sasvim dobro. Program stipendija studenata, znači u ovoj godini, prošloj godini dodijeljeno je … [[Govornik se ne razumije.]] stipendija za pripadnike hrvatskog naroda izvan RH, 100 stipendija za studente koji studiraju u RH, 305 stipendija za studente koji studiraju u BiH-a. Ukupno isplaćen iznos stipendija u 2016. godini je 3 milijuna 143 tisuće od čega je za stipendije studenata koji studiraju u Hrvatskoj 700 tisuća, u BiH 244 tisuće. Država u 2017. godini osigurana su znatno veća sredstva za sljedeću godinu od 60 milijuna 953 tisuće. To je znatno poboljšanje za čitavo naše stanovništvo koje je van Hrvatske. E sada od nekakvih 60 i nešto projekata s čime nisam zadovoljan? 60 i nešto projekata u Neretvansku županiju i Bosansko-hercegovačku dano je negdje oko 36 projekata, otprilike, ako sam dobro pobrojao i 27 ili 26 u ostale znači u BiH. S time nisam malo zadovoljan, ja znam da ste radili dosta, znam da ponekada možemo biti regionalisti pa pogledati pa ćemo dati malo više svojima nego drugima. Ja se sa time ne mogu nikada složiti niti hoću. Htjeti ću malo reći o BiH kao Bosni pošto potječem iz tog dijela svijeta iz Brčanske općine iz Dubrava iz Distrikta današnjeg gdje nismo dobili ništa što uopće se neću na taj način ni pobuniti i reći zašto nije jer to je ipak malo bogatiji dio svijeta. Međutim, mogu reći da nisam zadovoljan što je u čitavu Bosansku Posavinu 2 milijuna dodijeljeno negdje tamo hercegovačku ili neretvansku je negdje bilo oko 4 milijuna. Ja smatram kao čovjek koji sam i živio u BiH da mi BiH moramo gledati cjelokupnu što se tiče Hrvata. Znajući tko poznaje BiH 1465. godine ni jedne Pravoslavne crkve niti Turci bili u BiH. Tada Turci ulaze i tada BiH i tada katolički narod hrvatski ostaje maginaran, istjerivan, mučen, proganjan. Kada je najmanje bilo Hrvata u BiH za vrijeme ratova austrijskih gdje je ostalo 170 tisuća Hrvata u BiH. Danas prije ovog rata imali smo oko 700 tisuća, tu negdje oko 500 tisuća u Bosni a ono nešto u Hercegovini, nekih 150 tisuća koliko znam. I sada tih 500 tisuća Hrvata koji su istjerani da li ratom, da li politikom koju provode i Bošnjaci i Srbi nisu u dobrom položaju. I pitam se odavde kako možemo im pomoći. Pošto sam i Bosanske Posavine i znam 138 tisuća Hrvata je protjerano iz Bosanske Posavine, po nekim procjenama je vraćeno 5 tisuća. Do sada ja osobno nisam u ovih 20 godina zadovoljan ni povratkom, ni politikom koja se vodila. Nisam zadovoljan. Zašto? Najbogatiji dio BiH bila je Bosanska Posavina. U Beču, to mi je rekla veleposlanica Beča, ima 120 tisuća Hrvata, u Beču. Od tih 120 tisuća 80 tisuća iz Bosanske Posavine. Ja sam nedavno, ustvari u prošlu subotu održao jednu konferenciju u Županiji prekogranična suradnja između Orašja i Županje gdje sam imao 150 ljudi u dvorani, još 50 vani koji nisu mogli stati, to je moja inicijativa bila i moj jedan projekat traži da se napravi jedan pješačko biciklistički most od Županje da spojimo Županju i Orašje. Međutim evo gradonačelnik Županije kojeg nema danas nije me podržao, jedino on nije bio, svi gradonačelnici, načelnici predsjednik Vlade, svi su bili, ali evo gradonačelnik me nije podržao, žao mi je, to je njegov problem. Kada bi išli, gospodin Šuker je rekao, za mostarsko sveučilište, čestitam i to je jako dobro. Ali moramo gledati, ne trebamo gledati samo Mostar, gledajmo šta je u Sarajevu, šta je u Doboju, šta je u Tuzli, šta je u Brčku, Banja Luci. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Sve znam i to znam, gospodine Šuker, znam da ima … [[Govornik se ne razumije.]] zahvaljujem se, neću reći da sve ne valja, nemojte me pogrešno shvatiti, ali ima nešto što bi mogli poboljšati. Ako znate da je Tuzla 64% gruntovno hrvatska, u brčanskoj općini imate 27 sela hrvatskih, većina, a da ne pričam od Brčkog do Dervente gdje je hrvatsko zemljište, gdje Hrvati su nastanjeni stoljećima. Tko se bori danas da ih vratimo? Nitko. Do sada nitko. Zahvaljujem se ovoj Vladi sadašnjoj i premijeru koji je obišao 7 puta Bosnu, što je rekao Božo Petrov da treba dati ljudima nadu. Ljudima u BiH-u treba nada, nije pitanje samo novac. I to je velika stvar što je premijer obišao BiH. ja mu se zahvaljujem odavde javno i čestitam, to nijedna Vlada do sada nije uradila, on je to uradio za godinu dana. Možda ne znate, iz Banja Luke je izašlo 56 Hrvata … [[Govornik se ne razumije.]] Tko podržava Komaricu? Tko podržava Puljića u Sarajevu? Da li hrvatska politika želi da se svi u srednjoj Bosni, tko nije prošao Bosnom, ja jesam, poznajem je jer sam i rođen tamo, poznajem i Hercegovinu, i Livno i Sarajevu i svu Bosnu kompletno poznajem. Gospodo, to je hrvatsko područje najviše. Nama to ne treba. Sreo sam, dotaći ću se malo Srbije, Hrvate u Srbiji. Predstavnik Hrvata u Srbiji, Tomislav Žigmanov, rekao mi je u Vinkovcima, sreli smo se, pa je rekao ovako, 5 godina nisam mogao doći do premijera. 5 godina. Da, ja sam to rekao u Saboru, bio nakon mjesec dana i hvala premijeru da ga je primio. Toliko o Hrvatima koliko vodimo koji sjedimo ovdje vani, evo pogledajte ovu lijevu stranu, pa će vam biti sve jasno. Sve jasno je ovo, lijeva strana koja podržava Hrvate, ne podržava, za njih su to još uvijek ustaše. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]]
Molim vas, nemojte dobacivati, imate druge mogućnosti, dajte repliku, izvolite. Gospodin Jovanović, dajte repliku ako hoćete. Gospodin Glasnović, dajte repliku, nemojte dobacivati. Izvolite nastaviti. Gospodine Jovanoviću, imate opomenu. Još jedna opomena i nećete moći govoriti, imate opomenu, oprostite. Izvolite, gospodine Mišić. To mu je druga opomena u karijeri.
Naravno, jasna mi je ovo stvar i reakcija određenih ljudi, ništa novo, mi Hrvati u BiH-u, mi Hrvati u Hrvatskoj, moramo i to nam je dužnost, pomagati Hrvate tzv. Srpskoj Republici koja je na zločinu dobivena, koja je protjerala 138 tisuća, Jovanoviću, niste nikada rekli zašto se ne vrate Hrvati u BiH-u, to niste govorili u ovom Saboru.
Gospodin Mišić, molim vas nemojte provocirati.
Ispričavam se, ispričavam se.
Inače ću i vama morati dati opomenu, iako ste vi govornik. Izvolite.
Nadam se da će središnji ured slijedeće godine izdvojiti više novaca za Bosansku Posavinu, za srednju Bosnu, što je jednom jedan rekao od vas, ne trebamo davati bogatima, dajmo siromašnima. Dajmo siromašnom narodu koji bi htio vratiti na svoju zemlju svoju kuću gdje od Bosanskog Broda do Dervente i svugdje okolo spaljena sela i danas. I nitko ovdje, nitko 25 godina nije pričao ništa za to. To je postalo kao normalno, kao ne treba se vratiti, kao ti ljudi su pobjegli, a gdje je najviše izginulo ljudi braneći BiH? U Bosanskoj Posavini, 3 tisuće. Razlika između hrvatskih Srba i bosanskih Hrvata je ta razlika što su bosanski Hrvati se borili za BiH. I željeli ostati unutra. Hrvatski Srbi su se digli i pobunili protiv hrvatske države. E to je velika razlika. Ali ne mogu se vratiti, ja želim da se hrvatski Srbi vrate u Hrvatsku, ja to želim, ali gospodo, želim da se Hrvati vrate u svoje domove u Srpskoj Republici, da im se obnove, ne, to ne treba, to čak i hrvatska politika je zatajila. Sramota i nadam se i optimista sam u tome djelu i od hrvatskog ureda i od premijera i ove vlasti da će to biti i da to ide u bolji smjer. Hvala vam.
Hvala lijepa. Imamo 6 replika, prva gospodin Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Mišiću, dajte mi recite tko vam daje pravo da upirete prst na lijevu stranu i kažete da nama ovdje koji šutimo, slušamo vas, ja sam vas slušao, mislimo nešto protiv Hrvata i inozemstva? Tko vam daje pravo za to? Ako ja ovdje sjedim, pozorno slušam, ne znači da sam protiv nikoga i ničega. Šutnja ne znači ni prihvaćanje niti negiranje. Vi bi to trebali znat. To je temelj demokracije. Znači bilo kakva šutnja ne znači ništa. Daj mi recite po čemu vi mislite da ste veći Hrvat od mene? Ja ne mislim da sam veliki Hrvat. A po čemu vi mislite da ste veći Hrvat od mene? Možete mi to objasniti, kakvo je to hrvatstvo? Govorili ste cijelo vrijeme ovdje o Hrvatima u Bosni, Hrvata koji žive izvan Hrvatske i u Bosni i Srbiji i svugdje druge, zašto niste govorili o njima? Upadica Mišić, ne razumije se./… Niste govorili gospodine Mišiću. Tko vam daje za pravo da upirete prstima u lijevu stranu. Ovdje na ovoj lijevoj strani isto ima zastupnika koji su rođeni u inozemstvu. Ima zastupnika. I to što oni nisu ovdje, to ne znači da su protiv Hrvata u inozemstvu. Nemojte si dozvoljavati da kvalificirate nekoga a da ga ne poznajete. Da ne znate, zašto šuti, zašto sjedi ovdje i šuti i ne priča. Nemojte si to dozvoljavati. Vi ste zastupnik i držite dignitet ovoga Sabora a ne upirati u nekoga na temelju upoznavanja. To nije u redu. Hvala lijepo.
Gospodine Šimiću ispričavam se, niste digli palicu, ispričavam se … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Ne, moram se držati striktno poslovnika, to je jedino oružje koje imam. Imate ćete prilike još pet replika, gospodin Pernar. Izvolite.
Uvaženi zastupniče Mišić, reći ću vam kakvo je stanje Hrvata. Stanje je takvo, da su ih komunisti, udbaši, rastjerivali 45 g. I onda su ti komunisti, udbaši, prešli u stranke HDZ, SDP, osnovali su jednu i drugu. I onda su svojom ekonomskom politiku nastavili raseljavati Hrvate, evo već u 27 godina. I rezultat te politike jest socijalna katastrofa. Rezultat te politike je da je Franjo Tuđman i HDZ prodao Bosansku Posavinu, zamijenio je za Krajinu i na isti način na koji su Hrvati izdani u Bosanskoj Posavini, tako izdani Srbi u Krajini. Također treba reći, da je hrvatska vojska došla blizu Banja Luke, ali je po direktivi, znači američkim prijateljima, o kojima govori naša predsjednica Kolinda, morala se tamo povući i prepustiti taj teritorij Srbima. Znači zbog te američke politike i politike Zagreba, odnosno, Franje Tuđmana, Hrvata u Bosanskoj Posavini, kao i Srba u Krajini više nema. Cijeli ovaj rat je bilo jedno ludilo, koje su poticali ljudi, nažalost sa retorikom slično vama. Retorikom nam govori o superiornosti jednog naroda, nad drugim narodima, a ne zapravo jednakosti svih naroda. Također politika HDZ-a koja se provodi u BIH, gdje je još pogubnije od politike koja se provodila u doba komunizma, to ćete vidjeti po tome koliko Hrvata bilježi iz tih područja. Danas, odnosno, za koju godinu, Hrvata, ako se ova politika nastavi, više neće uopće biti Hrvati, vi ćete reći, dobro kao u BIH nije HDZ na vlasti u cijeloj državi. U Hrvatskoj je HDZ na vlasti u cijeloj državi. Pogledajte koliko je Hrvata samo u zadnjih 5 godina iz naše države pobjeglo. Ovo što se događa je jedan genocid nad naših narodom, a vi svojom podrškom HDZ-u nažalost podržavate tu politiku. Hvala.
Replika, gospodin Mišić. Izvolite.
Kolega Pernar, ja vas razumijem u potpunosti. Ja se ne slažem sa 20 godina prije politikom kako se vodila u BIH, područja koja znam, kako su ratom došla i nisam protiv toga da su nekada ljudi u tome ratu iselili, pa čak, kao što se kaže i prodani, bitno su živi. U boju Bosanskoj Posavini, 3000 ljudi poginulo. Prema tome, bolje da nisu poginuli, ali su nažalost poginuli od zločinaca koji su ih potjerali s njihovih dvorišta. Ali, politika je ta koja ne može nečiju kuću uzeti i reći, ona više nije vaša. Mi ulazimo u Europu, mi smo europska zemlja i mi moramo poštivati vlasništvo bilo čije, na čitavom području. I sad je pitanje nas i svih nas okolo i naše hrvatske politike, a i u stvari i svih drugih kako te ljude ponovno vratiti. Ja ne mislim da ima, da je narod bilo koji zloćin jer pojedinci prave zločine. Zato nećemo prepisati ni jednom narodu da su zločinački narod. Ja znam BIH dobro, da tamo žele živjeti i Hrvati i Muslimani i Srbi skupa, samo da je politika malo drugačija nego što je sada, ustvari, što je i bila. Nadam se sada da će ići u nekom boljem smjeru i mislim da će Hrvati opstati, da i svi drugi svakako, da pomoć im treba. A kolegi bi odgovorio, ja nisam upro prostom u vas, ja sam rekao, da vaša strana nije, nije uopće potrudila se reći nešto u korist Hrvata van Hrvatske. Prema tome imam to pravo reći, jer nisam primijetio od vas bilo koju reakciju, osim vašu prema meni. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Matić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodin Mišiću, sjedim ovdje mirno, vi ste se vrlo uspalili, počeli ste se derati na nas. Izjavljujete da mi ne volimo naše sunarodnjake u BIH. Ono što bih rekao, nedavno kako je Milanovići rekao jednoj zastupnici, hiperventilirate bezveze. Dakle, kako vi znate da mi ne volimo sunarodnjake, kako uopće sve znate. Možda da mi pomognite ispuniti listić za kladionicu kad sve znate, ali gledajte mi na različite načine doživljavamo politiku. Državni tajnik je iznio izvješće, prezentirano izvješće koje je vrlo korektno, vrlo egzaktno, sve je rekao brojke, sve je rekao, apsolutno što treba i Klub SDP-a će to podržati i prihvati, ne vidimo uopće što bi onda to dodali. Dakle, radi se o jednom drugačijem, poimanju politike, recimo, ja vam osobno nisam za, danas, da se ne uvrijede ljudi za ispraznu priču. Vi ponavljate brojeve koje je državni tajnik već sve iznio. Dakle, uložili smo toliko i toliko sredstava. Onda vi kažete, da uložili ste toliko i toliko sredstva. Pa čuo sam već, nije ono badem, badem, ne treba mi 2 put ponoviti. Dakle, drugačije doživljavamo politiku, ja vam nisam za te isprazne priče, uz dužno poštovanje, ponavljam, cijelo prijepodne, čovjek je iznio izvješće, vrlo korektno, kako se kaže, kad se steknu uvjeti, glasat ćemo za njega i to je to. Ja ne vidim, ovaj razloga da ste se toliko okomili ovdje na lijevu stranu, što bi vam je rekao kolega Jovanović dakle, nemate pravo se na nikoga okomiti, ali ono šaraj brate, što bi rekao opet ovaj Milanović. Hvala.
Hvala lijepo. Samo trenutak, nečiji telefon vibrira, kontrolirajte jer se osjeća neka, evo. Izvolite.
Kolega ja vas razumijem u potpunosti da niste zainteresirani. To ne dajete važnosti za vas, to nije važno za mene, je to važno, jer sam emotivac prema hrvatskom narodu, cjelokupno gdje se nalazi i prema svim narodima. Vi to niste, vas to toliko ne zanima. Vas, praktičko Hrvati koji nisu u Hrvatskoj ne zanimaju, jer to ljudi koji ne trebaju se vratiti, koji su protjerani, od '45. do današnjeg dana. Prema tome, ja i želim tim ljudima pomoći, ja sam … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas nemojte me prekidati. O čemu vi govorite? Šta sebi dajete za pravo? Šta sebi dajete za pravo?
Oprostite, nemojte, nemojte sa, nemojte da postajem drugačiji od onoga što jesam. Ne želim dati opomene, to mi je mrsko, razumijete što hoću reći. Nemojte to raditi. Izvolite gospodine Mišić, nastavite.
Ne znam gdje sam stao. Ja volim hrvatski narod i želim da se hrvatski narod dobro osjeća bilo gdje i da dolazi u Hrvatsku državu i da se vrati. Toliko gospodine Matiću. Hvala.
Gospodine Matić, imali ste povredu Poslovnika.
Tako je gospodine potpredsjedniče. Kolega Mišić je povrijedio članak 238., dakle opet na neki način, ne na neki način nego opet vrijeđa. Dakle kako on može znati da li ja volim Hrvate izvan BiH, izvan Hrvatske. Dakle šta, znači moram se ovdje javiti i šta treba? Održavati nekakve hvalospjeve i priče? Dakle, još jedanput ponavljam, jako sam zadovoljan izvješćem državnog tajnika, podržati ćemo to izvješće i mislim da sam time puno više rekao nego mnoge kolege s ispraznim pričama, kunjenjem. Dakle neke kolege čak ovdje i znaju koliko sam osobno za vrijeme, dok sam bio na mandatu ministra branitelja pomogao našim sunarodnjacima u BiH, treba se prije toga raspitati, bilo bi dobro nešto znati u vezi toga a ne tako davati isprazne kvalifikacije o nekim stvarima. Hvala.
Hvala vam lijepa, hvala. Gospodin Jovanović, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Pa evo čuli smo i jednu sramotnu raspravu kolege Mišića gdje je bez ikakvog argumenta prijetio, vikao, vrijeđao nas na lijevoj strani i koristio se onim što je najgore u sabornici, dakle argumentom vike umjesto da je snagom argumenata i činjenica rekao da je smo mi s lijeve strane učinili nešto nažao za Hrvate koji žive izvan Hrvatske. Dakle sramotna, besmislena rasprava, rasprava u kojoj je vrijeđao i Srbe koji žive u Hrvatskoj. I to je primjer kako se ne smije govoriti u Saboru. A ja gospodina Mišića pozivam da pročita sva izvješća Ureda za Hrvate izvan Hrvatske u mandatu Zorana Milanovića pa da vidi koliko se napravilo za Hrvate izvan Hrvatske i koliko je lijeva strana kad, koja je tada bila na vlasti također brinula o Hrvatima izvan Hrvatske kao što to čini i sadašnji ured na čelu sa gospodinom Milasom. Dakle imate besmislenu, uvredljivu raspravu koja ničemu ne vodi i ničemu ne koristi. Mene ste prozivali? Pa odite na sveučilište u Mostaru i pitajte ih koliko je ministar Jovanović napravio za njih dok je bio ministar obrazovanja i znanosti. Dakle nemate pojma, vrijeđate i banalizirate rad u Saboru.
Javio se gospodin Mišić. Da, izvolite.
Kolega Jovanović, ja bih vam sada postavio pitanje koliko ste puta otišli u Bosansku Posavinu gdje je 138 tisuća Hrvata istjerano, da li ste tamo šta pokušali napraviti? To nisam čuo od vas. Prema tome, ja vas nisam nikoga vrijeđao na osobnoj razini, vi ste napali mene kada sam ja branio i rekao samo da vašu lijevu stranu nije zanimalo to. Prema tome, ja da sam vrijeđao Srbe, to nije istina, ja to nikada ne bih napravio i nisam napravio. Ja želim da se Srbi vrate svojim domovima, koliko i Hrvati trebaju da se vrate svojim domovima. Prema tome, to nikad iz mojih usta niste čuli da vrijeđam bilo koji narod. I ne želim nikada, nikada povrijediti ni jedan narod jer smatram da svaki narod ima pravo živjet tamo gdje je živo. Hvala.
Hvala vam lijepa, drago mi je, hvala lijepa. Gospodin Glasnović, izvolite.
Ovako samo u uvodu, ja bih rekao zašto mister Pernar je dobro počeo, na kraju malo se zabunio. Zašto je propala, taj socijalni eksperiment, propali društveni, Jugoslavija. … [[Govornik se ne razumije.]] se ne poboljšavaju jer se uništavaju silom oružja. I to su oni koji su nas napadali 1912. a skinuli su kokardu u ovom zadnjem ratu. I to je čista stvar. Ovako, gdje je akcijski plan za povratak Hrvata natrag u Posavini? Kolika je ratna odšeta tamo, tko će platiti tu ratnu odštetu? Šta je sa povratkom imovine? Pa zašto nitko neće doći ovdje dragi drugovi desno, tamo lijevo, pa gledajte? Šta je sa konfiskacijom? Zašto je 5% zemljišta sređeno u Hrvatskoj? Tko će vam doći ovdje? BiH uopće nema Zakon o povratu imovine. To su činjenice, ne prazne priče. Šta je, mi plaćamo 55 tisuća penzija izvan Hrvatske, većinom u Srbiji itd., kakva je mirovina Hrvata u BiH, u Bosanskoj Posavini, u Srbiji, u Makedoniji itd.? Savjet za Hrvate izvan Domovine, ukrasno tijelo. Šta su napravili konkretno do sada? Ništa. Šta je dokaz toga? Ništa. Za 3 milijuna Hrvata vani imamo 3, nemamo ni 3 zastupnika ovdje, tu, 3 glave naše. Kako to? Zašto nemamo Ministarstvo useljeništva a 3 milijuna ljudi vani? Imali li uopće takav izborni sustav u drugim zemljama? Nema. Po tome samo tražimo ravnopravnost, vaša ključna riječ. Po pitanju diplomacije, šta radi ta … [[Govornik se ne razumije.]] diplomacija? Šta su radili i danas ti bivši jugo kadrovi? A gdje sjede ovdje danas glave koji su se izjašnjavali kao Jugoslaveni i sada su preko noći postali veliki demokrati. Šta je s tom čudnom riječi lustracijom? Nemojte se zavaravati ima glava ovdje i to je dokaz da nas ima 3 ovdje, da nemamo Ministarstvo iseljeništva, da imamo 3 milijuna ljudi vani, 3 milijuna Hrvata koji su totalno isključeni iz društvenog i ekonomskog razvoja. To je dokaz te politike jer vi gospodo draga tamo, sada su meni desno, pa koga zavaravate. Vi gledate Hrvate, sve Hrvate vani kao pogranične ustaše. Oni su vama prijetnja, njihovo zvanje, novčana moć i sposobnost i to je zašto ste napravili prćiju od države ove.
Hvala lijepa. Isteklo je, hvala lijepa. Samo jednu stvar, gospodin Glasnović, sve mirovine koje se plaćaju izvan Hrvatske i u Hrvatskoj su na osnovi zakona, koje je donio ovaj Sabor. Ako vi znate jednu mirovinu koja je izvan zakona recite i to će biti sankcionirano. Sve mirovine su legalne. Izvolite.
Kolega Glasnoviću. Meni je jasna stvar, već odavno mi je jasna stvar koliko mi vodimo o Hrvatima i van Hrvatske računa. Skoro pa nikako. Vidite koliko godina treba samo zakon koji mi trebamo donijeti u Sabor da se Hrvat koji živi u Australiji i južnoj Americi, Argentini, Americi, Njemačkoj i bilo gdje koji nema državljanstvo hrvatsko treba po godinu i pol dana jer ga provjeravaju sa svih strana. Zašto provjeravaju? Ako je čovjek živio u jednoj državi, bilo kojoj na svijetu da nije imao nikakav kriminal i može donijeti nekakvu potvrdu da li od suda, da li od njihovih nadležnih tijela MUP-a ili nečega drugog, što bi mi trebali dalje provjeravati da, provjeravat ćemo ga, da ga mučimo i da nema volju vratiti se, to je pitanje i to je ono o čemu govorimo i o čemu ne mogu se složiti se sa puno ljudi koji žele reći kako je ovdje transparentno sve i kako to Hrvati imaju prostor, imaju mjesto, imaju vrijeme a u stvari nemaju ništa izvana koji bi trebali doći koji su bogati i koji mogu unijeti kapital i koji bi mogli osvježiti ovu hrvatsku državu. Ali evo nažalost, živimo u takvoj državi kakva jest. Hvala.
Gospodin Glasnović, tražili ste povredu Poslovnika. … [[Upadica Glasnović, ne razumije se.]] Ne, ne, ne tako, uključite.
Neću citirati te poslovne, samo pitao bi vas za te mirovine [[Upadica Radin: Ne, morate reći članak Poslovnika ako tražite povredu.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Ne tražite, dobro. Gospodin Stier, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mišić, dvije napomene s moje strane. Ne dolazim iz BiH-a, u mojoj obitelji su ili Slavonci ili Dalmatinci, međutim jako mi je stalo do položaja hrvatskoga naroda i u Bosni i u Hercegovini. I doista me žalosti kada se toliko energije ulaže u stvaranje razlika između Hrvata u Bosni i Hrvata u Hercegovini. Ja gledam položaj hrvatskoga naroda u BiH-u, i u Bosni i u Hercegovini. Mislim da ova Vlada na taj način to isto tako gleda, mislim da ste i vi istaknuli i daj e to pravi pristup na koji ste treba graditi. Naravno težak je položaj Hrvata i u Bosni, i u Bosanskoj Posavini, što ste spomenuli, težak je i u Hercegovini. I način na koji tamo gledati je, kako sinergiju tu stvoriti i ne podjele, i ako idu i kritički tonovi, koji su naravno i legitimni i treba o svemu razgovarati, ali ponekada mi se čini da nedostaje onda energije tražiti koja je tu odgovornost vlasti kad govorimo ne znam, o Hrvatima u Sarajevu, koja je odgovornost vlasti u Sarajevu za to. Kad govorimo o Hrvatima u entitetu koji se republika Srpska, koja je odgovornost tamo vlasti u Banja Luci. Dakle, mislim da tu naravno da ima i takvih glasova ali puno više energije bi trebali i u time svi zajedno usmjeriti. Drugo vidim da ste uzburkali puno lijevu stranu ali ima čini mi se, ovdje i jedna vrlo jasan recept. Ajmo se usuglasiti oko dopisnog glasovanja pa ćemo pokazati svi zajedno da nam je doista stalo do Hrvata izvan RH.
Hvala lijepa. Gospodin Mišić, tražili ste odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Stier, osvrnuo bi se kad ste rekli odgovornost vlasti. Da, sve je u odgovornosti u vlasti. Evo i vi ste bili ministar vanjskih poslova, žao mi je da ste napustili, to sam vam i rekao. Da, vlasti bi trebale puno, puno više voditi računa, svaka vlast o svojim građanima, dal i to bila srpska, hrvatska ili bilo koja druga nacionalnost. Nažalost, najviše su nastradali Hrvati u BiH-u. Ali ovih 20 godina ne bih rekao, ne bi se mogao složiti da je baš odgovornost vlasti bila dovoljno uključena u to da riješi njihove probleme. Ja s tim nisam složan i ne mogu ni sad, iako imam nekakav dojam i stvaram nekakav dojam i evo sada i kroz ovaj ured koji sigurno ću podržat i drago mi je da ima i odlično da je tu, da podržimo i da probamo okrenuti nekakve smjerove, u jedna smjer gdje ćemo stvarno, i gdje će taj narod samo treba podršku, ne treba toliko ni financije koliko je podrška da netko stoji iza njih. To je bit. Do sada nažalost, gleda se osobni interesi a ne interesi ni države ni Hrvata, a tako sam ja to vidio i evo sam sad ušao u politiku i kroz ovo pokušavam doprinijeti šta mogu i koliko mogu da krenemo u jedan ako, mislim jedan bolji smjer i da država i mislim da već idemo tom putu i da je to sasvim u redu. Hvala.
Hvala. Gotovi smo sa replikama. Nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Željko Raguž, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Puno toga je kazano dobroga o radu ureda u protekloj godini, komentirajući godišnje izvješće o provedbi strategije i zakona o odnosu RH s Hrvatima izvan RH. Nešto od toga treba i ponoviti, ali ono što je ključno i što smo danas čuli da bi realizirali konsenzus koji je potreban u Hrvatskom saboru, koji je pretpostavka da se kvalitetnije priđe nastavku realizacije pomoći Hrvatima u BiH-u i hrvatskim manjinama i hrvatskom iseljeništvu je upravo prestati sa ovakvom raspravom, već tražiti ono što nam je zajedničko i što će nam pomoći da ovo pitanje na jedan kvalitetniji način definiramo i zajednički u tome pravcu radimo. Ključna pretpostavka za to i što je i ključni strateški cilj Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH je uključivost Hrvata izvan RH u društveni i politički život RH. Pretpostavka za to, odnosno dvije ključne pretpostavke su stvaranje uvjeta za liberalnije stjecanje hrvatskog državljanstva i realiziranje biračkog prava hrvatskog iseljeništva, Hrvata u BiH-u, odnosno hrvatskim manjina u europskim zemljama na jedna primjereniji način. Oko toga ćemo trebati postići konsenzus i onda će biti nužno vidjeti gdje se razlikujemo i kako to otkloniti. Ono što treba naglasiti kada je godišnje izvješće središnjeg državnog ureda u svom radu u protekloj godini je činjenica da su oni uspjeli na jedan sustavan način, to je ključna karakteristika njihovoga prošlogodišnjeg rada na sustavan način prići promociji javne politike Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Oni su u tome uspjeli. Puno toga još ima za raditi, ali kada smo slušali današnje ocjene što je Republika Hrvatska učinila za Hrvate u Bosni i Hercegovini, pa sigurno da je učinila puno. Republika Hrvatska je puno učinila i za hrvatske manjine u susjednim državama i drugim europskim državama i za hrvatsko iseljeništvo. Naravno nismo u potpunosti s tim zadovoljni, ali nismo zadovoljni i u brojnim drugim oblastima. Od toga što je učinjeno u protekloj godini dana kada su Hrvati Bosne i Hercegovine u pitanju, evo ja ću kazati samo četiri činjenice. Dakle, Hrvati Bosne i Hercegovine su u okviru Strategije nacionalne sigurnosti i Bosna i Hercegovina nakon 15 godina dobili jedno primjerenije svoje zasluženo mjesto u korist ne samo Hrvata u Bosni i Hercegovini, već i Republike Hrvatske. Hrvati u Bosni i Hercegovini su također odnosno pripadnici Hrvatskog vijeća obrane u okviru novog sveobuhvatnog Zakona o hrvatskim braniteljima također dobili jedno primjerenije zasluženo mjesto. To je jedna velika vrijednost koju ne trebamo podcjenjivati. Hrvati u Bosni i Hercegovini zauzimanjem središnjeg državnog ureda u spomenutom ugovoru koji je potpisan između Hrvatske radiotelevizije i Vlade RH krajem rujna su također dobili primjereno mjesto u okviru programa Hrvatske radiotelevizije. Kazano je kako sa 1. siječnja 2018. kreće međunarodni radijski kanal i međunarodni televizijski kanal u okviru koga će se na primjereniji način tretirati pozicija Hrvata u Bosni i Hercegovini, hrvatskih manjina i hrvatskog iseljeništva. To su prevrijedne stvari za Hrvate izvan Republike Hrvatske, a posebice za Hrvate u Bosni i Hercegovini koji zbog velikobošnjačke politike nemaju svoju javnu radioteleviziju o čemu je danas govorio kolega Bulj. Zašto je nemaju? Zato što Bošnjaci žele informirati hrvatsku javnost u Bosni i Hercegovini na način kako to oni žele, a to je u okviru njihovog velikobošnjačkog koncepta koji ne podrazumijeva ravnopravnost hrvatskog naroda sa Bošnjacima i Srbima u Bosni i Hercegovini. Zato je prevrijedna stvar što se krenulo sa ovakvim pristupom prema Hrvatima izvan RH. Vidi se jedan primjereniji odnos prema hrvatskom iseljeništvu, hrvatskim manjinama i Hrvatima u Bosni i Hercegovini i u iznosu koliko je Vlada RH u proračunu za 2017. povećala sredstva za djelovanje Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH. Vidi se to i iz pregleda koliko su ukupno ministarstva i institucije Republike Hrvatske, dakle u iznosu 126 milijuna kuna uložili u okviru projekata pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini, hrvatskim manjinama i Hrvatskom iseljeništvu. Ali ono što je prevažno naglasiti pored svih ovih projekata koji su realizirani u protekloj godini važno je naglasiti jedan primjereniji, sadržajniji, odgovorniji odnos Vlade Republike Hrvatske u smislu političke potpore Hrvatima u Bosni i Hercegovini, hrvatskim manjinama i hrvatskom iseljeništvu. Upravo je to ključno što je potrebno Hrvatima da dođu do mogućnosti da biraju svoje političke predstavnike u Bosni i Hercegovini, da sami koristeći dakle svoje resurse u Bosni i Hercegovini organiziraju i svoju radioteleviziju i niz drugih, dakle potreba koje Hrvati u Bosni i Hercegovini imaju. Ja bih na kraju kazao da pored niza neslaganja kojima smo danas bili svjedoci, kada je pitanje Hrvata u Bosni i Hercegovini, hrvatske manjine, hrvatskog iseljeništva mi se trebamo usmjeriti na ono što nam je zajedničko neovisno jesmo li iz ove ili one političke stranke. Ja bih mogao svjedočiti i o korektnom odnosu članova iz drugih političkih stranaka prema Hrvatima Bosne i Hercegovine, ali nema potrebe to naglašavati. Dobro je da smo danas čuli i od kolega iz MOST-a takav jedan odnos. Ja vjerujem da neslaganje oko položaja Hrvata, hrvatskog iseljeništva je iza nas i da će godine ispred nas biti godine konsenzusa, a one su, dakle godine ispred nas su jednostavno nešto što treba iskoristiti na kvalitetniji način i ispraviti sve propuste kojih je bilo u protekla dva desetljeća kada je politika Republike Hrvatske prema Bosni i Hercegovini, prema hrvatskim manjinama u susjednim državama i prema Hrvatskom iseljeništvu u pitanju. Vlada RH sadašnja postojeća Vlada uz sve primjedbe koje smo mogli danas čuti napravila je značajan zaokret i ove probleme koji se pojavljuju u odnosima sa Bosnom i Hercegovinom, sa susjednim državama nisu to problemi kako se to od nekih tumači loše politike Republike Hrvatske. To su problemi koji su nastali kao posljedica jednoga konzistentnijeg, odgovornijeg odnosa prema stvarnosti okruženja Republike Hrvatske a bit ćemo u prigodi vidjeti da upravo na rješavanju takvih pitanja će se vidjeti realnost takvih odnosa. U Hrvatskom saboru u protekla dva desetljeća bilo je onih koji su ponavljali, a takvih i danas ima, koji ponavljaju obrasce propagande nekih drugih naroda koje su bile usmjerene kada su Hrvati Bosne i Hercegovine u pitanju da se Hrvati Bosne i Hercegovine ne zadrže u neravnopravnom položaju, umjesto da kao ravnopravan narod zajednički sa Srbima i Bošnjacima sudjeluju u izgradnji Bosne i Hercegovine. Ja mislim da će sjednica, tematska sjednica Hrvatskog sabora koja se planira uskoro o Hrvatima Bosne i Hercegovine, a bit će potrebno takvu sjednicu održati i o hrvatskim manjinama u susjednim državama i drugim europskim državama biti prigoda kada ćemo svi mi pogledati sebi u ogledalo i kroz konsenzus riješiti pitanja koje od nas očekuju Hrvati izvan RH. Ja se zahvaljujem Središnjem državnom uredu što je u proteklih godinu dana postigao ove rezultate. Mi se našim zauzimanjem u Hrvatskom saboru trebamo opredijeliti da im pomognemo da njihovi rezultati u idućem razdoblju budu i bolji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo 6 replika. Prva gospodin Ljubić, izvolite.
Kolega Raguž, dakle vi ste u svojoj raspravi ispravno detektirali, dakle osnovne tri da tako kažem smjernice djelovanja u institucije Hrvatske državljanstvo, biračko pravo, informiranje. Naravno uz ovo što ste govorili u Bosni i Hercegovini, da ne ponavljam oko čega se apsolutno slažem. Što se tiče državljanstva, dakle situacija je takva danas da novi zakon koji je donesen 2011. godine je otežao čak prijem ljudi u hrvatsko državljanstvo … [[Govornik se ne razumije.]] pa čak i u slučajevima kada su oba roditelja Hrvati, čak i u slučajevima kada su djeca rođena nakon što su oba dva roditelja ušli u hrvatsko državljanstvo. Zašto? Zato što taj članak se zapravo referira na one koji su iselili iz Republike Hrvatske i zapravo ne prepoznaje one koji su iselili na primjer iz Bosne i Hercegovine i ne akceptira činjenicu da u dokumentima službenim u nekim državama kao što je slučaj u Bosni i Hercegovini, posebice nekim županijama ne postoji dakle rubrika za narodnost gdje se zapravo državljanstvo samo spominje. Dakle, ja ću vam reći dva primjera ljudi koji je bio učesnik Oluje, rođen u Fojnici. Njegova djeca ne mogu dobiti državljanstvo jer zapravo ne spada u tu kategoriju. Što se tiče biračkog prava tu naravno ono što je kolega Stier nekoliko puta istakao gdje ste i vi rekli, dakle ovdje samo od nas ovisi hoćemo li uvesti dopisno glasovanje. To vam ne zahtjeva čak ni promjenu Ustava, ne zahtijeva ni one rasprave oko kojih se nismo slagali do sada. Nadam se da ćemo se u budućnosti složiti da se poveća broj zastupnika za Hrvate izvan Republike Hrvatske. I na kraju informiranje. Dakle, situacija je donedavno bila takva da se mi zapravo nismo bili u stanju međusobno upoznati, [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] mi Hrvati koji živimo izvan Republike Hrvatske ili u Hrvatskoj. Nova politika HRT-a čini mi se ide u smjeru da se ta stvar popravi.
Gospodine Ljubić hvala lijepa. Gospodin Raguž, izvolite odgovor na repliku.
Upravo kada je u pitanju informiranje svjedoci smo i u Hrvatskom saboru posljedica, dakle nedostatka informiranja ne samo, dakle Hrvata u Bosni i Hercegovini već i u komunikaciji između javnosti Bosne i Hercegovine i javnosti u RH. I mi koji smo u prigodi realnije jer živimo u Bosni i Hercegovini sagledavati te odnose jednostavno nas čudi kada ovdje slušamo obrasce koji su posljedica upravo lošeg informiranja, a potpuno je prirodno da se ti obrasci koriste i da se ponavljaju, a to su obrasci koji su usmjereni protiv hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Ja se suzdržavam da ne reagiram, a normalno mi je zbog ovakvih izostanaka u našoj internoj komunikaciji, između javnosti hrvatske i Bosne i Hercegovine da se to i događa. Vjerujem kada bi Hrvati u Bosni i Hercegovini imali svoj javni radiotelevizijski servis, kada krene peti kanal Hrvatske radiotelevizije da će biti manje preuzimanja tuđih obrazaca i da ćemo se bolje razumjeti.
Hvala lijepa. Gospodin Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo iz HDZ-a, vi nama tu prodajete priče o hrvatstvu i domoljublju [[Upadica Radin: Gospodine Pernar morate replicirati govorniku, a ne općenito. Govorniku koji je govorio morate. To kaže Poslovnik. Izvolite.]] Oprostite. Tražim da mi se vrijeme vrati nazad [[Upadica Radin: Datu ću vam 10 sekundi više. Izvolite.]] Hvala. Hoću reći da gospoda iz HDZ-a govore o tom … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] [[Upadica Radin: U redu je, u redu. Izvolite. Gospodine Pernar u redu je, izvolite.]] Oprostite, jel' meni namjeravaju kolege iz HDZ dozvoliti da govorim? [[Upadica Radin: Nemojte se svaditi. Nemojte se …]] Ako se ne slažu sa nama neka repliciraju [[Upadica Radin: Prekasno je za svađu. Izvolite.]] Pa ja bih već bio na pola da mi se dozvolilo da govorim. Molim bez ometanja jer nema smisla. Hvala. Znači kolega iz HDZ-a cijelo vrijeme govori o tome da se tobože HDZ zalaže za interese hrvatskog naroda u BiH i općenito, ali se zna, odnosno svi znaju da je HDZ doveo hrvatski narod na ivicu opstanka ne samo u BiH nego i u vlastitoj državi. Što se tiče vašeg predsjednika HDZ-a BiH on se do devedesete izjašnjavao kao Jugoslaven i potpisivao ćirilicom. Bio je član partije, a danas taj čovjek govoreći o tobožnjoj, mislim ugroženosti hrvatskog naroda on gradi vilu, mijenja tok rijeke, ima hacijendu koja vrijedi 5 milijuna maraka on i njegova obitelj i nije ga sram govoriti o stradanju svog naroda, a hrvatski narod u BiH jest ugrožen i stradava, ali stradava zbog ljudi poput Dragana Ćovića i ostatka kriminalne organizacije kojega sustavno pljačka zadnjih 20 godina i u Hrvatskoj i u Bosni i Hercegovini. Hvala.
Hvala i vama gospodine Pernar. Netko može bit član HDZ-a, biti Srbin i potpisat će ćirilicom. To Ustav ne zabranjuje. Odgovor gospodin Raguž, izvolite.
Kolega Pernar, vi ste upravo ponovili obrazac o kojem sam prije govorio. Vi ste dakle žrtva propagande, vi stvari ne provjeravate. Vi sve što pročitate vjerujete da je tako. Ja vjerujem kada bi vi na jedan ozbiljniji način pristupili Hrvatima u Bosni i Hercegovini, pa i onima koji predstavljaju Hrvate u Bosni i Hercegovini, pa i spomenuti gospodin Ćović da ne biste tako govorili. Jednostavno najlakše je biti na taj način neodgovoran kako to vi ponavljate i danas u Hrvatskom saboru i kako na žalost to radite u zadnjih godinu dana.
Hvala lijepa. Gospodin Glasnović.
Poštovani kolega, ovako ja mislim da smo odgovorni ne samo za BiH, naravno, prioritet, izvan domovinska Hrvatska, a tko govori isto o njemačkoj manjini, evo koja je totalno istrebljena ovdje, od '45. nadalje, gdje je oduzeta tim ljudima, pola milijuna je bilo u bivšoj Jugoslaviji, totalno oduzeta. 90 tisuća više farmi, malih radnji itd., poljoprivrednih zemljišta je oduzeto i tko govori o njima, gdje je most, naš most hrvatske države sa tim ljudima. Njemačke manjine koje su bile motor gospodarstva i promjene modernizacije one bivše države, da nisu istrebljeni. Da ponavljam to je istinski genocid, ubijeno je više od 60 tisuća, to moram ponoviti opet, 60 tisuća više Nijemaca, žena, djece, staraca, još 60 tisuća tih njemačkih zarobljenika koji su … [[Govornik se ne razumije.]] izgrađivali. Gdje je njihova odšteta, imaju li oni pravo na povrat imovine? Talijanima je vraćeno oko 20 milijuna, Juga je isplatila 70.-tih godina itd., itd. Prvenstveno čujemo puno tu riječ sinergija, koordinacija. Kako je moguće da mi 20 nakon rata nemamo još statistički okvir za Hrvate izvan domovine? Prošlo je 22 godine. Spomenuo sam da u državi, provinciji Ontario 18 godina, sređeno je … [[Govornik se ne razumije.]] digitalizirano, jel' to namjerna sabotaža? Šta je sa ljudima koji se hoće vratiti? Vraćamo ljude koji su rušili hrvatsku državu, imamo … [[Govornik se ne razumije.]] tisuća zahtjeva za povratak, šta sa ljudima vani? Čovjek nam ne može doći iz Venezuele kao primjer gdje je de facto rat, ne govori hrvatski jezik, a šta je sa ovih izbjeglica sirijskih koji se hoće vratiti, ustvari oni će doći ovdje po zagovoru, dogovoru EU-a. Najdiskriminiranija manjima protiv koje se vrši najviše diskriminacije je hrvatska manjina, to j dokaz sastava ovoga Doma. Gdje su ti ljudi? Spora pravda nije pravda. Čekamo godinama i godinama. Gdje je ministarstvo useljeništva? U fikciji, to je fikcija, tajna fikcija. Mi ne trebamo klimakse nego trebamo akcijski plan i ljude koji će raditi.
Hvala. 10% je vraćeno Talijanima, što ste rekli da je vraćeno, 10%. Ali to nije današnja priča. Gospodin Stier, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Raguž, spomenuli ste da bi bilo poželjno imati konsenzus u pristupu prema BiH-u i prema položaju Hrvata u BiH-u. činjenica jest da se ona paradigma stigmatiziranja Hrvata pogotovo u Hercegovini koja je jedna politička opcija nekada imala, da se to sada nekako ublažilo ili maklo i daje bilo pomaka i da doista je došlo po nekada kao što smo vidjeli i u Europskom parlamentu ali i ovdje do jednog zajedničkog pristupa kada je riječ npr. o pravu Hrvatima u BiH-a, da mogu izabrati svoje legitimne predstavnike. I to treba istaknuti i na tome dalje raditi. Mislim da je potrebno ići dalje i zato je ovo pitanje dopisnog glasovanja toliko važno. Jer sad ćemo konkretnim potezom dokazati da želimo doista nešto napraviti da bi ne samo naravno što se tiče Hrvata i BiH koji su konstitutivan narod, ne samo što se tiče naših državljana koji su pripadnici hrvatskih manjina nego isto tako naših hrvatskih iseljenika da ih možemo bolje uključiti i zaštititi njihovo ustavno pravo koje imaju kao državljani RH. Ali tu moramo pokazati da postoji ta politička volja, da ne gledamo na Hrvate u iseljeništvu kao netko koji ne razumije Hrvatsku pa onda je ne može ni voljeti, što smo znali čuti nažalost i u ovom Domu, nego doista kao dio našega naroda, oni koji imaju državljanstvo da imaju pravo glasa, da mogu to doista izraziti i onda dopisnim glasovanjem to njima i omogućiti.
Hvala vam lijepo. Gospodin Raguž, izvolite.
Dobro to što sete kazali, kolega Stier, upravo i vašim osobnim zauzimanjem u Europskom parlamentu, došlo je do jednoga novoga pristupa u pravcu konsenzusa kada su Hrvati BiH-a u pitanju. Ja vjerujem da hrvatska javnost i hrvatske manjine i hrvatsko iseljeništvo, također očekuje od nas takav pristup, naravno, taj pristup će se moći provjeriti u praksi donošenjem zakonskih rješenja koji omogućiti takav jedna pristup odnosno njegovu realizaciju i vjerujem da u tom pravcu sazrijevaju uvjeti u Hrvatskom saboru, političkom životu RH koji će to omogućiti. Nastavak podjela razlika u političkom životu RH kada su Hrvati BiH-a u pitanju bi nas u potpunosti zaustavio u našim opravdanim nastojanjima da budemo ravnopravni sa druga dva naroda u BiH-u. Nažalost, ono što se nekada događalo ranijih godina u Hrvatskom saboru, to se ne bi smjelo ponavljati. Neke od formulacija koje su se govorile u ovome Saboru bile su nažalost sastavni dio i presuda protiv pojedinaca iz hrvatskog naroda u BiH-u. Nas se optužuje kao narod da smo sami sebe raseljavali u BiH-u zato što se to govorilo i u Hrvatskom saboru, ali isto tako ću kazati da je prošlih godina bilo primjera i iz drugih političkih stranaka i drugih koalicija koje su bile na vlasti, koje su prekinule sa takvom praksom. Za Hrvate BiH-a je bilo prevažno što je SDP Hrvatske jasno stavio do znanja bošnjačkim političkim strankama da ne želi više podupirati njihovo manipuliranje sa Hrvatima u BiH-u i da stoje na stajalištu da Hrvati u BiH-u trebaju predstavljati u vlastima BiH-a njihovi legitimni predstavnici.
Hvala lijepa. I na kraju posljednja replika, gospodin Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Raguž, ja ću u svojoj replici krenuti sa ovim što ste vi završili repliku kolegi Stieru, a to se i provlačilo kroz vašu raspravu. Kada se pokazalo malo jedinstva u Hrvatskoj oko toga da hrvatska država svim svojim biće stoji iza hrvatskog naroda u BiH, mi smo nakon toga sami izabrali svog člana hrvatskog predstavništva BiH. I mislim da tu više ne treba niti politizirati niti pametovati, pametnom dosta, a onom tko ne želi shvatiti, njegov problem. Dakle, poslali smo svi jasnu poruku. Da li smo mi danas u svojoj raspravi takvu poruku? Nažalost nismo. Bavimo se trivijalnim stvarima, jedan je definitivno problem Hrvata u BIH koji su godinama bili demografska da tako kažem rezerva Hrvatske, a danas, nažalost, nisu ni demografska rezerva sebi a kamo li u Hrvatskoj. I to je dugoročno veliki problem Hrvatske države. Drugi problem su a toga se nažalost, danas nismo skoro uopće dotakli, problem Hrvata u Srbiji, Crnoj Gori, na Kosovu, Makedoniji, ali eksplicite u Srbiji. Jer gledajte, ako se mi ponašamo, prema pravima Hrvata u BIH da su konstruktivni narod, kako ćemo se izboriti za prava u Srbiji. Jel problem reći hrvatskim političarima da tražimo isto pravo za Hrvate u Srbiji, kao što Srbi imaju u Hrvatskoj. Ništa drugo. I treći problem, naši već, pomalo, treća generacija u zapadno europskim zemljama i četvrti problem prekomorska Hrvatska. I to treba biti podloga i strategija za odnos Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske. A ovo o čemu mi danas govorimo je materijalna pomoć Hrvatima koja se najviše reflektira na Hrvate u BIH, jednim manjim dijelom na Hrvate u Srbiji, kojima je to itekako prije svega u Vojvodini treba pomoć da se izbore za status. Za pravo ono što im se uzelo, u onom trenutku kad ste mu vi uzeli pravo na informiranje, uzeli ste im pravo i na jezik.
Ne ista prava, analogna prava. Inače će imati pravo na ćirilicu Hrvati u BIH. Izvolite. Gospodin Raguž.
Upravo kako ste kazali kolega Šuker, kada je postignut konsenzus u političkom životu RH, Hrvati iz BIH su dobili novu snagu, vjerujem da će tako biti i u idućim razdobljima, ali moramo biti svjesni činjenice a je i sada Velikobošnjačka politika u BIH, kroz sve bošnjačke političke stranke, ponovno želi dovesti u pitanje, to što se postiglo. A za javnost RH, treba naglasiti, snaži Hrvati u BIH, snažna Hrvatska, snažna Hrvatska, snažno hrvatsko iseljeništvo, snažan položaj hrvatskih manjina. Naravno, u BIH je ključ odnosa i sa srpskom zajednicom u RH i sa našom nacionalnom manjinom u Srbiji. TO je nešto što je manje poznato i manje shvaćeno u javnosti RH, ali vjerujem da i u tom pravcu se uvode nove kategorije, novi pojmovi i da se sve više i bolje razumije potreba ravnopravnog odnosa, kad je hrvatska politika u BIH i prema Srbima i prema Bošnjacima u BIH.
Preskočio sam gospodina Žagara koji je također tražio repliku i bio je i prije gospodina Šukera, tako da ispričavam se.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ništa svejedno je. Uvaženi kolega Raguž, dakle, vi ste u svojoj raspravi otvorili nekoliko najbitnijih pitanja, a vezani su inače za politički život u RH i svega onoga ili onog dijela toga političkog života gdje imamo prijepora. Mi zapravo u većini stvari se slažemo, bilo da su lijeve, bilo da su desne opcije. Slažemo se oko tih stvari i slažemo se da u Ured za Hrvate izvan domovine rade svoj posao u onim okvirima kojima može. Svi bi voljeli, da je to financijski, da se to može više, ali ono koliko ima novca, toliko ima. Što se tiče državljanstva, tu su stvari koje možemo riješiti bez novca, a nemamo dovoljno možda i volje. Neki pomaci su napravljeni. Vidite, Estonija ima, danas možeš postati građanin e-građanin Estonije. Uplatiš 100 eura, ispuniš obrazac i postaneš njihovo državljanin. A mi se s tim još danas mučimo, ljude maltretiramo, diplomatsko konzularna predstavništva. Znaju po stotina km biti daleko, da bi čovjek recimo produžio osobnu kartu, da bi napravio nešto. Mi ga jednostavno mučimo. Položaj Hrvata u BIH, nije dobar. Oni ne trebaju … [[Govornik se ne razumije.]] ali trebaju našu pomoć. I sad dolazimo do točke prijepora, gdje je zapravo, gdje sam ja vidio svih onih godina. A to je ono što savijete upozorava, to je broj zastupnika iz 9. izborne jedinice. I način glasovanja … [[Govornik se ne razumije.]] ovaj način glasovanja, to možemo isto vrlo lako riješiti i mislim da se to mora riješiti. Da se ljude maltretira da stoje u redu, ne znam, od 6 sati ujutro, da bi dali svoj glas. Znači da se to … [[Upadica se ne čuje.]] 11 izborna jedinica, ispričavam se, krivo sam pročitao. 11 izborna jedinica. Znači da ljudi mogu obaviti tu svoju dužnost, a što se tiče broja zastupnika u Hrvatskom saboru, e tu je malo, tu je malo političkih prijepora, bilo ih je i biti će ih. Ima li ih dovoljno ili nema, ali ono što sigurno se možemo složiti, da mi svim naših Hrvatima kojima nije drago što moraju napustiti RH i koji žive u BIH, da im treba pomoć.
Hvala lijepo. Izvolite.
Pa upravo na broju zastupnika u Hrvatskom saboru koji predstavljaju Hrvati izvan RH, se vidi ključno neslaganje političkom životu RH prema hrvatskom iseljeništvu, hrvatskim manjinama i Hrvatima u BIH. Neprimjereno je da 3 do 4 milijuna Hrvata predstavljaju 3 zastupnika, a istodobno 3 do 4 milijuna Hrvata u RH da predstavlja 145, 148 zastupnika. Ali to je ono što će biti predmet naših rasprava, našeg sazrijevanja i našeg odgovornijeg odnosa. Vrlo je važno naglasiti da u tom pravcu i diplomatska mreža dakle RH u svijetu, odnosno proširenje te mreže također može pomoći u stvaranju uvjeta i za realizaciju prava, državljanstva i biračkog prava. Upravo je i Vlada, dakle, postojeća Vlada u RH u tom pravcu poduzela značajne korake. Kada su Hrvati BIH u pitanju, važno je naglasiti da pored veleposlanstva RH u Sarajevu, konzultanta u Mostaru, u Tuzli i u Banja Luci, uskoro slijedi otvaranja konzulata u Vitezu i u Livnu. Sve su to koraci koji idu u pravcu rješavanja pitanja koja još nisu riješena.
Hvala lijepo. Slijedeća pojedinačan rasprava, gospodin Miro Kovač.
Hvala lijepo gospodin predsjedatelju, i unaprijed želim gospodin državnom tajniku čestitati njemu i njegovom timu na radu i na izvješću kojeg je podnio. I to izvješće pokazuje da se odnos prema Hrvatima izvan RH promijenio na bolje, drukčiji odnos, imamo puno normalniju situaciju danas nego prije nekoliko godina. Isto tako treba biti iskren, treba reći da se odnos promijenio i na ljevici. Sjećamo se, to je samo jedan primjer i kada je napadnuto sjedište HDZ-a u BiH u Mostaru da je i bivši predsjednik Vlade Milanović otišao osobno u Mostar i upoznao se sa razmjerima napada na sjedište naše sestrinske stranke HDZ-a, BiH. Prema tome, može se reći da se situacija promijenila na bolje. Polako ali sigurno u hrvatskoj shvaćamo da su naši iseljenici i Hrvati izvan RH, naše manjine da su one dragulj Hrvatske. Trebalo je puno vremena za to, u HDZ-u nikada to nije bilo sporno, to je utkano u našu politiku ali se to polako mijenja i rekao sam i proširuje na naše kolege iz oporbe. Usput rečeno, sjećam se, ako se ne varam da je krajem '90.-tih godina upravo i talijanska ljevica pokrenula promjenu izbornog zakonodavstva i uključenje i omogućavanje da Talijani izvan Italije glasuju i budu reprezentirani u talijanskom Parlamentu, čini mi se da je bio vrlo aktivan Piero Fassino. I sada treći, … … [[Upadica se ne čuje.]] dopis vam dam. Sada treći pristup ovoj problematici to je da imamo različite situacije kondicije Hrvata izvan RH. Ja ću se osvrnuti na tri kondicije, na tri stanja, u grubo. Imamo situaciju Hrvata u Srbiji, situaciju Hrvata u BiH-a i da sada ne zanemarim Hrvate u prekomorskim zemljama, ali Hrvata u zapadnoj Europi. To su recimo tri, rekao bih glavne skupine. U samoj Srbiji o tome se govorilo a nisu se nikakvi brojevi tu producirali, imali smo situaciju prije 50 godina da smo imali u Srbiji 185 tisuća Hrvata, danas ih ima negdje oko 58 tisuća prema posljednjem popisu stanovništva iz 2011. godine. Znači to je realnost. To znači da je egzistencija Hrvata u Srbiji ugrožena, ugrožena egzistencija, mnogi su bili prisiljeni otići zbog rata u Hrvatskoj pa se proširio teror i na njih u Vojvodini, bilo je pritisaka socijalnih u Beogradu i drugdje u Srbiji i mnogi su otišli, došli u Hrvatsku, otišli u treće zemlje. I za njih se moramo boriti u prvom redu i to jako aktivno radi kolega državni tajnik Milas. Bili smo prošle godine zajedno u Subotici, obilaskom naših ljudi specijalnim financijskim potporama i sudjelovanjem na važnim manifestacijama. I tamo zaista moramo uprijeti koliko god možemo da konačno zaživi i u Srbiji Sporazum o zaštiti nacionalnih manjina, da dobijemo hrvatskoga predstavnika u Narodnoj skupštini, da ima svoj zajamčen mandat kao što i Srbi u Hrvatskoj imaju tri zajamčena mandata u Hrvatskome saboru. I tu je gospodin Šuker apsolutno u pravu, ako mi možemo u Hrvatskoj dati 3 mandata zajamčena srpskoj manjini onda je valjda red da mi dobijemo jedan mandat u Narodnoj skupštini u Srbiji i zato se moramo boriti. I ja sam uvjeren da će se hrvatska Vlada za to boriti. A mi ćemo naravno i u Hrvatskom saboru činiti sve i poticati bar da se to i što prije dogodi. U samoj BiH, o tome smo najviše govorili danas, svijest naša jest, ali uvijek to trebamo govoriti da su Hrvati u BiH prve žrtve agresije JNA i Srbije na BiH. I da su Hrvati u BiH, prvi ustanici protiv agresije na BiH. Da sada ne idemo u detalje. Hrvati sa svojim angažmanom spasili BiH. Na kraju krajeva i kada je bio referendum o neovisnosti bili su zajedno sa Bošnjacima u velikom broju za neovisnost BiH. Mogli su i drukčije glasovati, nisu. I to je naša svijest. I kada govorimo o izbornom zakonu o nužnost promjene izbornog zakona onda vrlo često mi u Hrvatskoj zaboravljamo da je Hrvatska, to je točno potpisnica Sporazuma iz Daytona a i da Hrvatska ima obvezu, sada citiram u cijelosti poštovati, kao potpisnica i promicati ispunjenje obveza preuzetih u skladu sa aneksom 4 koji, to znači ustavom BiH. U tom Ustavu BiH spominje se Ustavni sud i njegove odluke su obvezujuće i konačne. Znači ako je Ustavni sud donio odluku da se mora promijeniti Izborni zakon zahvaljujući apelaciji gospodina Bože Ljubića, našega kolege, onda se mi moramo truditi u Hrvatskoj da se poštuje ustav BiH a time i jedno tijelo, Ustavno tijelo, Ustavni sud. Prema tome tu su stvari jasne. Ali u BiH isto kao i u Srbiji je ugrožena egzistencija Hrvata. Govorili smo o brojevima, govorio je i kolega Mišić i o brojevima. Ali kako promijeniti stvari na tom području ne samo verbalistikom, lijepim riječima, tamo je potrebno zapošljavati ljude, investirati. Primjerice radi, ja ću vam reći što recimo radi jedna Njemačka u Srbiji. Njemačka je u Srbiji, sa Srbijom potpisala prije 2 godine Njemačko-srpsku inicijativu o poticanju investicija i radnih mjesta. I tamo je planirano da će zahvaljujući toj inicijativi doći do otvaranja 4500 radnih mjesta, da će biti obučeno 1200 strukovnih učenika i da će na godišnjoj razini biti ostvareno 140 milijuna eura investicija. Takve stvari treba raditi u Bosni i Hercegovini gdje je egzistencija Hrvata ugrožena. I svugdje tamo u Bosni i Hercegovini gdje imate gospodarske subjekte koji su uspješni Hrvati ostaju. Obišao sam ja i Uskoplje, bio sam i u drugim gradovima i općinama u BiH. Tamo gdje funkcionira gospodarstvo Hrvati ostaju. Tamo gdje ne funkcionira po logici stvari Hrvati odlaze i drugi odlaze i Bošnjaci i Srbi. Zato je važno da se tamo investira, da se stvaraju radna mjesta, da se može od svoga rada živjeti. Treća točka zapadna Europa, Njemačka. Tamo smo dobili u posljednjih tri godine 100 od 2012., 31.12.2012. do 31.12.2016. je došlo do povećanja broja Hrvata od 108 tisuća. Prema njemačkim statističkim podacima 108 tisuća Hrvata ima više u Njemačkoj, sad ih ima 333 tisuće. Možda sad i više, to je bilo od 31.12.2016. godine. Što je tamo problem? Tamo nije problem egzistencija. Oni tamo mogu uglavnom egzistirati, tamo je problem osigurati prava Hrvata na obrazovanje jer moramo pojačati prisutnost hrvatskog Ministarstva znanosti i obrazovanja. Imamo savezne zemlje gdje smo osuđeni mi na svoje resurse kada je riječ o obrazovanju Hrvata. Daje se neki mali francuski doprinos njemačke savezne zemlje. Recimo u Berlinu ili u Baden Württembergu, ali na nama je da organiziramo školovanje naše djece. To je zadatak, to moramo napraviti isto kao što u Austriji gdje ima puno Hrvata još uvijek se zove predmet BHS ili BKS, bosniš, kroatiš, serbiš. Unatoč našim naporima nismo to još uspjeli riješiti da se zove predmet hrvatski jezik za hrvatske učenike. To su konkretne mjere koje moramo poduzeti da bismo poboljšali položaj Hrvata izvan Hrvatske, lektorati. Širenje utjecaja, tumačenje prošlosti, sadašnjosti. To moramo postići u tim zemljama i naravno izborni zakon, dopisno glasovanje za Hrvate izvan Hrvatske, ali i za sve nas u Hrvatskoj. 30% Nijemaca glasovalo je dopisno na prošlim parlamentarnim izborima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prva je gospodin Ljubić.
Kolega Kovač, drago mi je da ste istakli u svom izlaganju, dakle doprinos Hrvata iz Bosne i Hercegovine održanju i održivosti Bosne i Hercegovine i nije viška o tome govoriti ovdje u Hrvatskom saboru i hrvatskoj javnosti zato što se 20 godina o tome šutilo ili se govorilo na način kako je to antihrvatska propaganda željela a koja je plasirana vrlo vješto. Ja ću ovdje ponoviti na nešto drugačiji način. Dakle, Hrvati su tri puta spasili Bosnu i Hercegovinu. Prvi put na referendumu glasujući za neovisnost. Drugi put stajući prvi u obranu kada su je drugi napadali ili je nisu mogli braniti ili nisu htjeli. Treći put u Oluji kada su združenim akcijama HVO-a i Hrvatske vojske stvoreni uvjeti za potpisivanje Daytonskog mirovnog sporazuma. I danas četvrti puta Hrvati pokušavaju spasiti Bosnu i Hercegovinu zagovarajući njen euroatlantski put, jer Hrvati nemaju kud već prema euroatlantskim integracijama, niti prema sjeveroistoku, niti prema Bliskom Istoku. Prema tome, to su sve stvari koje apsolutno u hrvatskoj javnosti trebaju se ponavljati da bi konačno hrvatska javnost i Hrvatska država shvatila svoj strateški interes u odnosu na Hrvate u Bosni i Hercegovini. S druge strane, naši zahtjevi koji su artikulirani od strane Hrvatskog narodnog sabora u Bosni i Hercegovini čijim glavnim vijećem slučajno predsjedam zapravo su apsolutno identični preporukama Rezolucije Europskog parlamenta. Prema tome, sve ono što mi zahtijevamo su europske vrijednosti, europski standardi i priključenje Bosne i Hercegovine Europskoj uniji naravno što je i strateški interes Hrvatske.
Hvala lijepa. Traži odgovor na repliku gospodin Kovač, izvolite.
Izvolite. Sa vama se apsolutno slažem kolega Ljubiću i kad sam govorio o tome da moramo koristiti na kraju krajeva i svoje resurse izvan Hrvatske o tumačenju prošlosti i sadašnjosti mislio sam u velikoj mjeri i na Hrvate u Bosni i Hercegovini, na Bosnu i Hercegovinu. Tu je vrlo važno da budemo puno aktivniji. Nije dovoljno da mi iz Hrvatske podupiremo verbalno i konkretnim mjerama Hrvate u Bosni i Hercegovini, Bosnu i Hercegovinu kao takvu i da onda mi slušamo eventualno kritiku ili pohvalu Hrvata iz BiH kada je riječ o Hrvatskoj, nego mi moramo proširiti svoj pogled na Bosnu i Hercegovinu, svoje tumačenje prošlosti kada je riječ o Bosni i Hercegovini po svijetu. To moramo činiti. Resurse za to imamo. Bio sam prije tjedan dana na jednom kolokviju o hrvatskoj povijesti. Takvih stvari mora biti puno više. Za sada na žalost ne dominiraju takvi pogledi na Bosnu i Hercegovinu, takvi pogledi na Hrvate u Bosni i Hercegovini. Često ih se optužuje, pa rekli ste jako lijepo kolega Raguž da je to bio slučaj čak u Hrvatskome saboru da su oni krivci za stanje u Bosni i Hercegovini, a slažemo se da su oni spasili Bosnu i Hercegovinu i da se nisu angažirali u obrani zemlje ona bi bila šaptom pala. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Šuker, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Kovač, evo sad smo već pri kraju ove današnje rasprave i ova naša današnja rasprava u Saboru bez obzira što se i razlikujemo u nekim pogledima, ali ja mislim da će poslati jasan politički signal, da se u najvišem Domu u Hrvata političkom počelo raspravljati o Hrvatima izvan Hrvatske bez obzira koliko mi to možda danas banaliziramo i bagateliziramo. Ali mi smo poslali jednu poruku. I druga stvar, ne želim podilazit nikome, ali mislim da rasprave kolege Ljubića i kolege Raguža su isto tako uputili jednu poruku da, oni su danas jasno iznesli poglede Hrvata u BiH. I to se naprosto mora čuti ovdje u ovom Visokom domu. Drugačije je kada mi govorimo koji živimo negdje drugdje, možemo biti porijeklom ne znam otkuda ali i to je još jedna poruka. Međutim, biračko pravo, istine radi nekoga je bilo strah da će HDZ na toj 11. izbornoj jedinici imati 2 zastupnika više koja bi u konačnici mogla prevagnuti o tome tko će dobiti izbore. I mi smo bili u završnoj fazi pregovora za ulazak u EU, morali smo mijenjati Ustav zbog nekih stvari i onda je došlo do ucjena, doslovno, a morate tako i tako inače nećemo podržati. I tako je došlo do tog ograničenja na ta tri zastupnika. Iako danas kada pogledate političku situaciju i razmišljanje u Hrvatskoj mislim da danas nikome ne bi palo na pamet da ide na takav način ali ono što je bio politički signal danas u ovoj raspravi ja to tako gledam je da se stvara lagano politička klima da su to promjene. Već lagano su svi za dopisno glasovanje. Pa lagano će doći za to da kvota u 11. izbornoj jedinici bude malo drugačija. Ali ponavljam, nemojmo zaboraviti da Hrvati u BiH su dugo bili jedan čvrsti stup na koji se mogla osloniti Hrvatska, Domovinski rat je to pokazao a i mi tako danas moramo o njima razmišljati kada je njima potrebno.
Hvala lijepa odgovor gospodin Kovač.
Kolega Šukeru, govorili ste o dopisnom glasovanju, ja sam rekao i zalagao sam se za to, na kraju krajeva naša stranka se za to zalaže, ima i formalnu odluku na tom planu. Zašto je to važno? Naravno da je to važno zbog Hrvata izvan RH, olakšati će im sudjelovanje na izborima, ali je važno za sve nas u zemlji. Mnogi ljudi ne izlaze na izbore jer im to nije praktično, možda su uplatili godišnji odmor u nekoj stranoj zemlji i onda im je komplicirano to promijeniti jer su izbori raspisani i biti će određeni za 2, 3 mjeseca. Ne, mi moramo uvesti dopisno glasovanje za sve naše državljane, boravili oni u Hrvatskoj ili izvan RH. I reći ću još jedan put, na prošlim njemačkim saveznim izborima skoro 30% njihovih državljana je glasovalo dopisno. Ako se ne varam u Francuskoj prije nekoliko godina negdje oko 8, 9%. Znači to je vrlo važna mjera za sve nas pa tako i za Hrvate izvan RH. I slažem se sa kolegom Šukerom da se, to sam rekao i uvodno da se ambijent promijenio kada je riječ o Hrvatima izvan RH, oni su naš dragulj. Meni je rekao jedan strani političar prije par godina, bio je ministar, kaže svaki hrvatski dužnosnik u izvršnoj vlasti bi trebao jedanput godišnje otići u SAD, u Kanadu i obići hrvatske poslovne ljude. Jer imate puno ljudi koji su uspješni, koji bi mogli u Hrvatsku investirati a samo će investirati ako se osjećaju sigurnima, ako imaju povjerenje u sustav. I to je naša zadaća da ih obilazimo redovno, razgrađujemo sustav koji funkcionira koji će osigurati njihove investicije. Moraju vjerovati u hrvatski sustav i to moramo raditi. Hvala lijepa.
Internet će to riješiti u roku od nekoliko godina će Internet riješiti i u zemlji i vani. Gospodin Ljubić, završnih 5 minuta. Izvolite.
Kolege zastupnici, gospodine Milas, gospodin Perkušić i Središnjeg državnog ureda. Dakle evo rezultati rada Središnjeg državnog ureda koji ste nam danas na početku rasprave o ovoj točki prezentirali pa i rasprave u ovom Saboru ovdje iz svih klubova koji su raspravljali govor da je ured utemeljen sa razlogom. Da je ured na jedan sustavan, transparentan i uravnotežen način dakle realizirao svoje zadaće i svoju misiju i strategije i zakona prema svim sastavnicama Hrvata izvan RH. I da o tome sada dalje ne ponavljam jer sam to rekao u izvješću. Što se tiče onoga što bih ja danas želio ovdje istaći ovdje pred Hrvatskim saborom i hrvatskoj javnosti. Nama je kao što je potreban konsenzus u odnosu na Hrvate izvan RH u cilju njihove ili naše, kada govorim u svoje osobno ime, potpune integracije u društveno politički život RH. Nama je u Hrvatskoj potreban konsenzus, u prvom redu oko strateških državnih i nacionalnih interesa u RH. Bilo koja tema od strateškog pitanja je u pitanju. Da li je to INA, da li je to Agrokor, da li je to reforma uprave i lokalne samouprave. Jer samo na taj način mi možemo osposobiti RH da dovoljno bude jaka iznutra i dovoljno respektirana u Međunarodnoj zajednici da može pomagati Hrvatima izvan RH uključujući dakle evo Hrvate u BiH koji su konstitutivan tvorbeni narod. Što se tiče današnje rasprave. Dakle činjenica da su svi klubovi podržali u svojim raspravama izvješće i očekujem da će ga svi podržati kada bude glasovanje ovdje meni govore dvije stvari. Govore zapravo o kvaliteti rada i organizaciji ureda ali mi govori također o konsenzusu u Hrvatskom saboru, u hrvatskom političkom spektru sa svih strana oko važnosti Hrvata izvan RH za samu RH i njenu integraciju u društveno politički život RH. I to je ono što moramo dalje izgrađivati. S druge strane ono što treba istači kao novi kvalitet u odnosima institucija RH, Vlade RH predvođene gospodinom Plenkovićem, predsjednice RH predvođene gospođom Kolindom Grabar Kitarović je taj novi politički aktivizam i nova politička paradigma. Kao što sam rekao i u svom izlaganju, dakle 7 posjeta Andreja Plenkovića BiH govore dosta. Međutim, još više govori način na koji su te posjete realizirane da nijedna posjeta nije bila realizirana a da nije se oslonila da hrvatske zajednice bilo da je to Posavina, Tuzla, srednja Bosna, Hercegovina. Isto tako posjete koje su zapravo informacije u prvom redu crpile od legitimnih političkih predstavnika Hrvata u BiH-u. I na kraju, nešto što želim reći kada govori s pozicije političkog predstavnika Hrvata iz BiH-a. Da li su se stekli uvjeti koje nismo imali, ja bi rekao nikada do sada u povijesti samostalnosti jedne i druge države. Dakle, imamo strateški politički konsenzus u BiH-u, u okviru asocijacije Hrvatskog narodnog sabora koji okuplja 12 političkih stranaka i preko 95% legitimno izabranih imenovanih predstavnika Hrvata. Imamo kao što, evo ja vjerujem, konsenzus u politici RH u odnosu na hrvatskom pitanje u BiH-u i imamo jednu treću stvar koju dosad nismo imali, svijest u međunarodnoj zajednici da su Hrvati BiH-a zapravo taj subjekt na kojega se mogu naslonit zapadne vrijednosti i koji može biti predvodnik prakticiranja tih zapadnih vrijednosti koje su u prvom redu oličene euroatlantskim integracijama. I na kraju, da se malo našalim, kolega Kovač je maloprije rekao, da bi bilo dobro da se svake godine Hrvat ode u Ameriku i Kanadu, ja bi volio da i mi iz odbora to možemo, međutim predsjedništvo Hrvatskog narodnog sabora nas je ograničilo na samo jednu posjetu inozemstvu godišnje. Hvala lijepo. I naravno, podržavamo ovo izvješće i klub HDZ-a će nastaviti realizaciju.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, gospodin Pernar, izvolite.
Gospodine Ljubić, rekli ste da ove euroatlantske integracije znači EU i NATO pakt predstavljaju neke, koliko sam ja shvatio, uzvišene vrijednosti. Međutim, te vrijednosti koje zastupa EU i NATO pakt to nisu uzvišene vrijednosti, to su ponižavajuće vrijednosti. Konkretno, EU negira demokraciju malih naroda, kao nekad iz Moskve, direktive sada stižu iz Bruxellesa, to su direktive u kojima se ne može u Saboru odlučivati nego koje se moraju prihvatiti. U Jugoslaviji je bilo više demokracije nego je ima u EU-u jer je tamo svaka država odnosno republika moral prvo prihvatiti neki zakon da bi on bio prihvaćen za cijelu Jugoslaviju, a u EU je obratno. Tamo u Bruxellesu ti birokrati dovedu odluke onda sve zemlje to moraju provoditi. Što se tiče NATO pakta svi vi znate koja je krvava uloga NATO-a u svjetskim sukobima i da njihov cilj nije širenje slobode i demokracije već naprotiv eksploatacija resursa zemalja Trećeg svijeta odnosno podčinjavanje tih zemalja ka američkoj volji i dominaciji. Težnja svakog pojedinca mora biti za slobodom i demokracijom, EU nažalost ni NATO nama to ne nude. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin Ljubić.
Kolega Pernar, ja znam da ni EU ni NATO nisu raj zemaljski niti su utopija, ali u odnosu na distopiju koju vidimo u svijetu u drugim područjima to je ipak bolji smjer za RH. Što se tiče ratova, dakle nisu počeli ratovi na zemaljskoj kugli kad je utemeljen NATO ali isto tako utemeljenje EU-a i utemeljenje NATO-a nisu čini mi se na zemaljskoj kugli uživali toliko perioda globalnoga mira kao što ga sada imamo. Naravno, imamo i ratova, nažalost u raznim dijelovima svijeta ali evo nemamo na sreću od '45. da tako kažem, rata globalnoga iako neki su danas skloni su reći da se i danas vodi neka vrsta svjetskoga rata sa nekim drugim sredstvima. Prema tome, RH nema boljega okruženja niti čitava regija o kojoj evo govorimo često, koja uključuje i BiH, naše susjedstvo jugoistočno, od EU i njenih standarda u upravljanju, u zaštiti ljudskih prava, u zaštiti ako hoćete i nacionalnih prava jer EU je zapravo zajednica suverenih država. S druge strane, nemamo bar za Hrvatsku ja bih rekao, boljeg okruženja obrambenoga nego što je to NATO a u svakom slučaju uvijek se držim one „Uzdaj se u se i u svoje kljuse“, što ćemo mi biti jači iznutra i gospodarskom i socijalnom i političkom smislu, pa i obrambenom, to ćemo biti dakle respektirani i NATO i u svijetu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Državni tajnik gospodin Milas dati će završnu riječ predlagatelja.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, evo samo nekoliko rečenica na kraju, dakle ova rasprava današnja o Izvješću Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH bez obzira na razmimoilaženja, sigurno je kako su neke kolege rekle, i poruka da polako shvaćamo važnost ovog pitanja i da polako idemo ka zajedničkom stajalištu odnosno konsenzusu, onim krucijalnim, važnim pitanjima koje se tiču našeg naroda Hrvata izvan RH. Koliko ste u svojim promišljanjima bili blizu onoga što Vlada i ured kao dio Vlade promovira, ja ću sada pročitati kroz pismo koje je gospodin Plenković uputio novoizabranim članovima savjeta na sjednici Vlade RH 7. rujna gdje je rekao da zadaća strateškog interesa jesu pronalaženje zakonskih rješenja i mjerodavnih propisa za olakšavanje stjecanja hrvatskog državljanstva za pripadnike hrvatskog naroda, njihove potomke i bračne drugove, primjereno ostvarivanje biračkog prava, mogućnost uvođenja dopisnog glasovanja te kontinuirano pronalaženje novih i boljih načina suradnje. Dakle, to je ono o čemu smo mi cijelo vrijeme ovdje govorili i ja se nadam na tom putu da ćemo biti doista zajedno, da ćemo biti konstruktivni i sve ono što ćemo činiti, ja mislim da trebamo raditi zajedno sa Odborom za Hrvate, sa Maticom hrvatskih iseljenika, sa Ministarstvom vanjskih poslova ali tražio bih i molio ukoliko vidite da je to dobar i pravi smjer da zaboravimo svoja stranačka i druga kako bih rekao neslaganja i da kad su u pitanju Hrvati izvan RH budemo doista jedinstveni u onom što je dobro i za njih i za RH. Još jednom hvala vam svima i vidimo se.
Hvala lijepo. Puno vam hvala i na kratkoći. I na kraju 14 sati i 7 minuta imamo još jednu točku dnevnog reda. Nastavljamo u 14,20. STANKA U 14,10 SATI.
Godišnji izvještaj o provedbi strategije i Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan RH za 2016. godinu. Podnositelj je Središnji državni ured za Hrvate izvan RH. Rasprava je zaključena, sukladno prijedlogu saborskoga matičnog radnog tijela, dajem n a glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Godišnji izvještaj o provedbi strategije i Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan RH za 2016. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 113 za, 4 suzdržana i 4 protiv donesen zaključak sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,20 SATI]] Nastavljamo s radom: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, prvo čitanje, P.Z. br.103 Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e na temelju čl.85 Ustava RH i čl.172 Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnosi na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvu, za obitelj, mladih i spor, za zdravstvo i socijalnu politiku i Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Gospodin Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred nama Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Potrebno je reći da se ovdje u prvom čitanju bavimo dvjema stvarima. Prva stvar je ta da cijepljenje iz sadašnjeg zakonskog stanja gdje je ono obavezno, postane preporučeno. Te je druga stvar, da se dokinu prekršajne kazne kod necijepljena osoba. Krenimo molim vas redom, prije nego obrazložim detaljno naš zakonski prijedlog. Reći ću ova naša inicijativa, nikako nije usamljena, imamo potporu dakako jednog dijela stručne javnosti. Također inicijativa ima potporu Hrvatske udruge za promicanje prava pacijenata, građanske inicijative cijepljenje prava izbora, te niza drugih koji su i danas slali svoje potpore kod ovog čitanja zakona. Također prije nego što počnem s objašnjenjem, svakako je potrebno reći, da ova inicijativa nikako i nikada nije protiv cijepljena, ona je za pravo izbora, za pravo izbora kako u jednom ili drugom, ali veoma sličnom obliku ima 14 zemalja EU, te druge zemlje koje nisu članice, kao što su Island, Švicarska te Norveška. Dakle, zemlje u kojima nema obveznog cijepljena, su Austrija, Cipar, Danska Estonija, Finska, Irska, Island, Litva, Luxemburg, Njemačka, Nizozemska, Norveška, Portugal, Španjolska, Švedska, Švicarska, Velika Britanija i ovaj naš zakonski prijedlog prati upravo taj model. Zakonom o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti propisana je obveza imunizacije cijepljena protiv navedenih zaraznih bolesti za kategorije stanovništva koje su određene. Odredbama čl.41. propisuje se da imunizaciju obavlja doktor medicine, nakon pregleda osoba koju treba imunizirati. Sam postupak tog pregleda, propisan je pravilnikom o načinu provođenju imunizaciju … [[Govornik se ne razumije.]] protiv zaraznih bolesti, te osobama, koje se moraju podvrgnuti toj obavezi. To su narodne novine 103. iz 2014. g. veoma poznat pravilnik. Člankom 10. pravilnika, o načinu provođenju imunizacije, propisano je da imunizacijom protiv određenih zaraznih bolesti ne podliježu osobe kod kojih liječnik utvrdi da postoje kontra indikacije propisane pravilnikom. One su propisane čl.11. a kao jedna od kontra indikacija, navodi se i preosjetljivost komponente cjepiva. Preosjetljivost na komponente cjepiva sukladno čl. 12. tog istog pravilnika kojeg citiram utvrđuje liječnik koji obavlja imunizaciju i to pregledom osobe koju treba imunizirati. Među hrvatskim građanima, jednom dijelu znanstvene javnosti u posljednje se vrijeme dakle, javljaju prijepori oko imunizacije, koje je propisana kao obaveza, a ne kao preporuka. Zabrinutost je u najvećem dijelu prisutna kod roditelja maloljetne djece, za koju postoje obaveze cijepljenja i to ugl. zbog činjenice da se prilikom utvrđivanja eventualne preosjetljivosti djeteta na komponente cjepiva kao metoda primjenjuje pregled. Usprkos postojećem medicinskoj mogućnosti testiranja na preosjetljivost na komponente cjepiva. Nadalje, upravljanje i zahtjev brojnih roditelja djece koje podliježu obvezi cjepiva, da im se omogući pravo na informirani pristanak. Informirani pristanak uključuje pravo pacijenta da bude obavješten o svrsi i prirodi postupka, kao i mogućim posljedicama i rizicima. Važno je spomenuti i pravno na odlučivanje, kojem pacijentu garantira niz međunarodnih i domaćih propisa koje ću kasnije i navesti, a obuhvaća pravo pacijenta na obaviještenost i pravo na prihvaćanje ili odbijanje pojedinog dijagnostičkog, odnosno, terapijskog postupka. Osnovne izmjene koje donosimo u ovom prijedlogu zakona su sljedeće. Prvo, imunizacija, se više ne prepisuje kao obaveza, već kao preporuka navedenih bolesti. Drugo, u svrhu ostvarenja prava pacijenata na informirani pristanak, te suodlučivanje, propisuje se obaveza doktora medicine koji obavlja imunizaciju da informira osobu ili roditelja, odnosno, skrbnika djeteta za koju se imunizacija preporučuje o sljedećem. Zarazne bolesti protiv koje se ona obavlja, mogućim prednostima ili rizicima obavljanja ili ne obavljanja imunizacija, nazivu, sastavu i proizvođaču cjepiva. Drugim mogućim načinima prevencije od zarazne bolesti protiv koje se imunizacija preporučuje i konačno, pravo osobe ili roditelja, odnosno, skrbnika djeteta, za koje se imunizacija preporučuje da obavi testiranja na preosjetljivost, na komponente cjepiva, prije odluke o pristupanju imunizaciji, te ostalim medicinskim aspektima procesa imunizacije. Treće, propisuje se prava osobe ili roditelja, odnosno, skrbnika djeteta, za koje se imunizacija preporučuje, da nakon dobivenih medicinskih informacija, prihvati ili odbije preporučenu imunizaciju. Četvrto, svaka osoba za koju se imunizacija preporučuje, prije sam imunizacije, ima pravo obaviti testiranje, na preosjetljivost, na komponente tog cjepiva. Peto, kao što sam rekao u samom uvodu, briše se prekršajna odgovornost i novčana kazna za roditelja, odnosno, skrbnika djeteta koja ne pristupi imunizaciji. Tragom brojnih prijava građana i pacijenata čija se prava učestalo krše kao i analizom provedbe Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti mi nemamo nikakve dvojbe da je potrebno sljedeće. Kao prvo uskladiti sve odredbe ovog zakona sa važećim pravnim poretkom u RH i međunarodnim ugovorima koji uređuju ovo područje, a koji su postali dio unutarnjeg prava RH. Unaprijediti i osuvremeniti određena normativna rješenja posebno u odnosu na zaštitu prava na slobodan i informirani pritisak svakog pacijenta, pristanak svakog pacijenta osobito prilikom primjene posebnih mjera zaštite pučanstva od zaraznih bolesti. Uz zadržavanje visoke razine zaštite zdravlja ljudi i zaštite javno-zdravstvenog interesa. Odredbe ovog zakona na koje u nastavku ukazujemo nisu usklađene ponavljam opet sa pravnim poretkom RH, a djelomično niti sa pravnim sustavom EU. Sada ću ukratko navesti s kojim to pravnim odredbama, zakonima odnosno konvencijama naš Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti nije usklađen. Prije svega treba napomenuti Zakon o potvrđivanju Konvencije o zaštititi ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije i medicine, odnosno Konvencije o ljudskim pravima i biomedicini može se naći u Narodnim novinama pod djelom međunarodnih ugovora iz 2003. godine. Ova konvencija sukladno Ustavu ima nadzakonsku snagu, a po pravnoj snazi iznad je ovog zakona. U preambuli stoji među ostalim u članku 2. primat ljudskog bića, interesi i dobrobit ljudskog bića ima prednost nad samim interesom društva ili znanosti, te se naši propisi moraju uskladiti sa tom konvencijom koju smo potpisali. Drugi dokument, odnosno važan pravni akt s kojim naš Zakon o zaštiti pučanstva i zaraznih bolesti nije usklađen jest Opća deklaracija o bioetici i ljudskim pravima donesena 2005. godine na generalnoj konferenciji UNESCO-a. Tamo stoji u članku 6. koji se bavi pristankom, citiram: „Bilo koja preventivna, dijagnostička i terapeutska medicinska intervencija može se provesti samo uz prethodni i slobodni pristanak dotične osobe koja podrazumijeva dobivanje dostatnih informacija. Kada je prikladno dotična osoba treba izraziti svoj pristanak, a može ga i povući u bilo koje vrijeme i iz bilo kojih razloga bez nepovoljnih posljedica ili šteta.“ Kraj citata. Sljedeći zakon odnosno pravni akt s kojim naš Zakon o zaštiti pučanstva, zaraznih bolesti nije usklađen odnosi se na Povelju o temeljnim pravima Europske unije. Hrvatska je de facto članica EU i došlo je do različitih usklađenja zakona i pravnih propisa. Međutim, kao što vidimo ovdje postoji određen disrazmjer, pa tako u glavi I. koji govori o dostojanstvu, u članku 3. koji govori o pravu na osobni integritet stoji: „U području medicine i biologije osobito se mora poštovati sljedeće: Slobodni i informirani pristanak dotične osobe u skladu sa procedurama propisanim zakonom. Ova povelja čini primarno pravo Europe.“ Također nužno je spomenuti i Zakon o zaštiti prava pacijenata koji je mijenjan dva puta 2004. i osme godine. Tamo stoji u članku 6. pravo na suodlučivanje. Pravo na suodlučivanje pacijenata obuhvaća pravo pacijenata na obaviještenost i pravo na prihvaćanje ili odbijanje pojedinog dijagnostičkog odnosno terapeutskog postupka. Također u članku 8. koji govori o pravu na obaviještenost stoji da pacijent ima pravo na potpunu obaviještenost o preporučenim pregledima i zahvatima, mogućim prednostima i rizicima obavljanja ili ne obavljanja pregleda i zahvata, slobodno pravo na odlučivanje o preporučenim pregledima i zahvatima, mogućim zamjenama za preporučene postupke i drugo. Također u članku 16. stoji kako pacijent ima pravo prihvatiti ili odbiti pojedini dijagnostički, odnosno terapeutski postupak osim u slučaju neodgodive medicinske intervencije čije bi nepoduzimanje ugrozilo život i zdravlje pacijenta ili izazvalo trajna oštećenja njegovog zdravlja. Sljedeći pravni akt s kojim naš Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti nije usklađen i Zakon o zdravstvenoj zaštiti mijenjan desetak puta. Ondje stoji zdravstveni radnici su osobe koje imaju obrazovanje zdravstvenog usmjerenja i neposredno u vidu zanimanja pružaju zdravstvenu zaštitu stanovništvu uz obvezno poštivanje moralnih i etičkih načela zdravstvene struke. Također u članku 200. tamo stoji kako se novčanom kaznom u iznosu od 10 do 50000 kuna kažnjava za prekršaj zdravstvena ustanova ako krši ta prava. Tu je također i Zakon o liječništvu koji je u koliziji sa Zakonom o zaštiti pučanstva i zaraznih bolesti. Ondje stoji kako svi postupci medicinske prevencije, dijagnostike i liječenja moraju se planirati i provoditi tako da se čuva ljudsko dostojanstvo, integritet osobe i prava pacijenata, a posebno pravo na informiranost i samostalno odlučivanje. Valja spomenuti i kodeks medicinske etike i deontologije. Ondje stoji kako liječnik je disciplinski odgovoran ako povrijedi odredbe zakona, povrijedi kodeks medicinske etike i deontologije komore. Također tamo stoji u članku 2. poštovat će se društveno, duševno sposobnog i svjesnog pacijenta da dobro obaviješten, slobodno prihvati ili odbije pojedinog liječnika odnosno preporučenu liječničku pomoć. Kada pacijent nije sposoban o tome odlučivati, a o tome odlučuje njegov zastupnik. Pregled i pružanje liječničke pomoći djeci i maloljetnim osobama liječnik će učiniti uz suglasnost roditelja ili skrbnika. I točka 9. obveza je liječnika pokazati razumijevanje za zabrinutost pacijentovih bližnjih, ispravno obavješćivati o njegovu stanju one za koje je pacijent dao odobrenje ili njegovi zastupnici, te s njim surađivati na pacijentovu korist. Koliziju imamo i u pravilniku o načinu provođenja imunizacije, seroprofilakse, kemoprofilakse i protuzaraznih bolesti te osobama koje se moraju podvrgavati toj obavezi, koje sam već spomenuo ranije. Tamo stoji u članku 11. kontraindikacije za imunizaciju protiv bilo koje od određenih zaraznih bolesti jesu akutne bolesti, … [[Govornik se ne razumije.]] stanja i u točki 3. preosjetljivost na komponente cjepiva. Sada sam ukratko nabrojao kolizije, pravne kolizije između Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti sa konvencijama, kodeksima i drugim zakonima koji su na snazi u RH iako je RH trebala ratificirati navedenu konvenciju na način da se zakon uskladi, to do danas nije učinjeno. Činjenica je dakle da se roditelje ne informira u dovoljnoj mjeri o svim upozorenjima sadržajnim u proizvođačevim uputama o konkretnom cjepivu. Najveći broj žalitelja je upravo istaknuo problem da ne samo da ih nitko ne upozorava, nego još i gore, u situacijama u kojima oni zahtijevaju izvršenje svog zakonskog prava u vidu utvrđivanja preosjetljivosne komponente cjepiva i traženje konkretnih informacija o cjepivu i cijepljenju, prije nego se isto dogodi, doživljavaju brojne neugodnosti, jednostavno ostaju bez ikakvih konkretnih odgovora. To je čest slučaj iz prakse koji ću pojasniti kasnije. Umjesto ostvarivanja prava na informiranje, kako im daju propisi koji uređuju prava pacijenata, oni doživljavaju gruba kršenja spomenutih prava te posredno kršenje prava djece koji oni zastupaju, najčešće kao roditelji. U toj rastućoj skupini nalaze se i brojni roditelji koji iskažu spremnost da svom djetetu omoguće najvišu moguću razinu zdravlja unutar prava na zdravstvenu zaštitu. Dodatno ističem da je člankom 55. stavkom 2. Pravilnika o imunizaciji vezano uz cijepljenje djece u školama propisano slijedeće. Kad god organizacijske mogućnosti dozvoljavaju, potrebno je održati prethodni sastanak sa roditeljima djece koja podliježu cijepljenju. Upitno je dakle u koliki broj škola i u kojem broju slučajeva je ovaj pravilnik poštovan odnosno u kojem broju slučajeva je informiranje roditelja o cijepljenju, sastavu cjepiva, svrsi cijepljenja, mogućim štetnim posljedicama, nekakvim alternativnim cjepivima, onim ponuđenim ili drugim načinom prevencije neke bolesti, dakle koliko je takvih edukacija napravljeno. Iz svega ovog što sam naveo, ponovno se vraćam na dvije početne stvari. Korisnik zdravstvene usluge ima pravo na određenu količinu informacija potrebnu kako bi mogao donijeti informiranu odluku o preporučenom medicinskom tretmanu. I naravno, korisnik zdravstvene usluge ima pravo prihvatiti ili odbiti prijedlog odnosno preporuku liječnika jer je pravo na odbijanje predloženog zahvata druga strana onog prava koje može dati pristanak i s njim zapravo čini cjelinu. Ovo je sukus onoga što smo predložili u ovome zakonu, događanja u praksi su slijedeća. Određen broj roditelja ima negativna iskustva kada traži informacije, informacije koje moraju dobiti po zakonu, kao pacijenti, kao građani RH. Njihovo pravo štite i domaći zakoni, međunarodne konvencije. Dakle, prije nego pristupi medicinskom zahvatu, odnosno u ovom slučaju imunizaciji, liječnici bi morali na njihov zahtjev informirati o tome kakav lijek dobivaju, kakve su njegove pozitivne strane, kakve su njegove negativne strane, postoji li nekakva alternativa. Događaju se slučajevi da se to ne događa, da su zahtjevi roditelja ignorirani, ismijani, da se minorizira, umanjuje, ignorira cjelokupna problematika odnosno samo se jedna strana prikazuje. Ima slučajeva gdje je veoma teško dobiti ikakve informacije od medicinskog osoblja. Država je propisala obavezu imunizacije, cijepljenja, međutim ne snosi gotovo nikakvu odgovornost. Nijedan lijek na svijetu nije savršen. Ako dođe do nekakvih nuspojava, vrlo je teško povezati odnosno zdravstveni sustav vrlo teško pristaje priznati da je to povezano sa njihovim medicinskim postupkom. Prema tome, imamo obavezu ali nemamo prava. I to je nepošteni odnos. Zadnjih tjedana pa i zadnje godine možemo čitati članke kako u Hrvatskoj propada procijepljenost. Procijepljenost pada osobito kod djece upravo zato što postoji nepovjerenje u sustav. Dakle, ako roditelj odlazi kod pedijatra i mora kako je propisano propisima cijepiti dijete, ako on se ne osjeća kod liječnika sigurno, ako ne može dobiti informaciju, ako je ignoriran, ako mu se krše osnovna prava, prava pacijenta, naravno da se javlja nepovjerenje u sustav. I upravo to rastuće nepovjerenje je uzrok pada procijepljenosti u RH. Zemlje zapadne Europe koje su uvele pa neke i davno, dakle preporuku odnosno umjesto obaveze, bilježe visoke stope procijepljenosti. Pa imamo ovdje statističke podatke od Svjetske zdravstvene organizacije koje se ažuriraju svakog srpnja. Recimo statistika za Njemačku, imamo ovdje desetak vrsta cjepiva koje su u njihovom planu. Imamo recimo za 2016. godinu podatke DTP 95% procijepljenost, MCV 93% procijepljenost, POL 3 94% procijepljenost, vrlo lagano možete pronaći te statističke podatke. I na internetu i publikacijama, možete ih dobiti i od HZJZ-a. Jedna predivna tablica, sve zemlje svijeta koje su obuhvaćene, sve godine unazad dok država postoji i po pojedinom cjepivu koje je već u kojoj zemlji propisano, možete vidjeti koliko je postotak procijepljenosti. Imamo ovdje podatke i za Švedsku i za neke druge zemlje. Pozivam dakle, Hrvatski sabor i hrvatsku javnost da se raspravlja o ovoj temi. Koliko mi je poznati, na ovakva način se tema nije nikada otvorilo, pogotovo ne na ovoj razini. Očekujem da ćemo svi iznijeti svoje argumente. Mi ostajemo dapače pri svojem zahtjevu da se ovaj zakon usvoji. On će omogućiti da s jedne strane ostane visoka procijepljenost, gdje ju imaju i zapadne zemlje koje imaju sličan sustav, a s druge strane će se poštovati prava pacijenata. Ne znam, zašto smo se našli u situaciji, da biramo ili, ili. Ili ćemo imati obavezno cijepljenje, pa ćemo na ovaj način kršiti prava pacijenata ili ćemo imati oboje. Možemo imati oboje. Evo toliko za sada od predlagatelja. Dodatno ćemo dopuniti naše izlaganje, u ime Kluba. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo replike, prva gospodin Čelić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Sinčić, nije točno, da se o ovoj temi ne raspravlja, o ovoj temi se u stručnim krugovima, posljednjih par godina, vrlo intenzivno raspravlja. O ovoj temi se raspravljalo i na Matičnom odboru za zdravstvo i socijalnu politiku, gdje ni jednom, dva puta, gdje je na zadnjem glasovanju od članova odbora nije dobiven niti jedan glas za ove izmjene zakona. Mislim da se u Hrvatskom saboru treba raspravljati i da je dobro da ste pokrenuli ovu inicijativu. To su pitanja o kojima nikada nažalost, ne možemo postići suglasje, na način na koji se postiže oko nekih drugih tema. I usudim se reći, da na neki način ima sličnosti kao pitanje pobačaja, za ili protiv, kao pitanje legalizacije i kanabisa, za ili protiv, koju ste vi isto tako pokrenuli. I ovo je zapravo krucijalno pitanje, ima li država pravo, uplatiti se s moralnim izborom pojedinca. Ovdje imamo sukob dvaju prava. Dakle, pravo roditelja da skrbe o djeci u skladu sa svojim uvjerenjima i pravo djeteta na zdravlje. Kada govorimo o tim pravima, treba spomenuti, rješenje Ustavnog suda od 30.1.2014. godine, gdje se donosi odluka prema tom riješenu, da odluka o cijepljenju djece nije pravo roditelja. Jer pravo roditelja kao takvo nigdje u Ustavu ne postoji. Dakle, a treba napomenuti, dakle, da postoji odredba Ustava po kojoj se slobode i prava mogu ograničiti, da bi se zaštitile slobode i prava drugih ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdravlje. Dakle, to vam je isto tako, kao pitanje slobodne izbora, da li ja moram vezivat se s pojasom, jer ja ne želim se vezati. Da li moram nositi kacigu kao motociklist, da li moram platiti porez na dohodak?
Hvala gospodin Čelič. Hvala vam lijepa. Odgovor gospodin Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega ja sam naveo između ostalog pravne akte s kojima naš Zakon o zašiti pučanstva od zaraznih bolesti nije usklađen. Tu je i konvencija koju sam naveo, koja je jača od našeg zakona i davno je trebalo doći do usklađenja. Prema tome, pravno gledano, izmjene su se davno trebale dogoditi i pravno gledano ono što sam kazao stoji. Također spomenuli ste presudu Ustavnog suda, odnosno, odluku, tu se ne radi o odučavanju ustavnosti. Ustavni sud je samo prihvatio mišljenje Ministarstva zdravstva, odnosno, zdravlja, ali se nije odlučivalo o pitanju ustavnosti, slobode cjepiva. Takva jedna rasprava i podnesak je odluka, tek se može odlučivati. Preporučujem vam da vam pravnici pojasne. Hvala.
Gospodin Jovanović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Sinčić, vi ste u svom završnom dijelu zapravo, možda i nesvjesno dali argument zašto ne treba ukinuti mogućnost, odnosno, promijeniti zakon i način koji predlažete. Dakle vi ste naveli da postoji veći broj europskih zemalja u kojima nije obavezno cijepljenje nego je to prepušteno roditeljima da sami odlučuju. Ali ste odmah rekli da je tamo procijepljenost 95%, 95%. Pa to je zapravo ključni argument. Kad tamo roditelji sami odlučuju i 95% njihove djece je procijepljeno. I to je dokaz, da je cijepljenje korisno, a da su štete daleko manje od koristi koje nose. I zbog toga, vaš zakon ne treba prihvatiti. Mi smo u takvom društvu u kojem neobaveznost sigurno ne bi dovela da procijepljenost poraste. I to je ključni problem. Dakle, možemo mi sad kroz narednu godinu prosvjećivati našu javnost i u nekom trenutku reći, da više ne mora postojati takva obaveza, kad naši građani budu toliko osviješteni da shvate koliko je bitno da se njihova djeca cjepe. Vi ste rekli da postoji i značajan postotak stručne javnosti koji podupire vaše prijedloge. Ja se ne bih složio s time. To je jedna grupa ljudi, koja je između ostalog izašla na izbore za Europski parlament, dobila je 0,67% glasova, što je gotovo statistička pogreška, a čitav broj stručnih društava ne podupire vaš zahtjev. Dakle, nabrojiti ću ključna, Hrvatsko epidemiološko društvo, Hrvatsko društvo za preventivno i socijalnu pedijatru, Hrvatsko društvo obiteljski doktora, Hrvatsko društvo za infektivne bolesti, Hrvatsko društvo školske i sveučilišne medicine, Hrvatsko pedijatrijsko društvo, Hrvatska liječnička komora. Svi oni smatraju da se ništa ne treba mijenjati. A također, kao što je kolega Čelič rekao, Ustavni sud je izdao rješenje u kojem se ne prihvaća prijedlog za pokretanje postupka ocjene suglasnosti sustavom Zakonom o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti koji se odnosio na cijepio.
Hvala. Gospodin Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora. Dakle, naveli ste da je došlo do 95% procjenljivosti u zemljama koje sam naveo. Nisam naveo da se to odnosi samo na djecu, dakle, to je jedan općeniti podatak. Ako biste gledali statističke podatke za Hrvatsku, gdje sada struka tvrdi da je cijepljenost djece pala ispod 90%, djece kao jednog segmenta unutar populacije. Međutim, ako gledamo cijelu populaciju ta procijepljenost je negdje oko 95%. Imamo ovdje i točne podatke. Ne znam na temelju čega vi tvrdite da ako bismo uveli preporuku umjesto obaveze da bi u Hrvatskoj došlo do pada procijepljenosti. Evo ja se nadam da ćete kroz ovu raspravu nam to pojasniti. Hvala.
Hvala i na kratkoći isto. Gospođa Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Moje pitanje je da li ste vi cijepili svoje dijete i da li ste vi cijepljeni? Sljedeće ja sam evo sad ponovno još jednom provjerila, dakle Hrvatska udruga za promicanje prava pacijenata koja je najozbiljnija udruga koja se bavi ovim stvarima praktički je isključila predsjednicu, više nije član udruge na koju se vi pozivate i ta udruga je apsolutno i dalje za ovakav obvezan način cijepljenja kao najučinkovitiji način sprječavanja zaraznih bolesti. Spomenuli ste postojanje preosjetljivosti. Pa ja bih vam samo htjela reći da postojanje preosjetljivosti na sastojke cjepiva znači da je već otprije poznato ili postoji visoka sumnja na temelju anamneze ili medicinske dokumentacije da je dijete preosjetljivo na neki od sastojaka cjepiva, te ga se zbog toga ne može primiti, odnosno ne može primiti i njegova primjena, ako je njegova primjena nužna treba primiti to u kontroliranim bolničkim uvjetima uz prethodnu obradu alergologa. Dakle liječnik stoga prije svakog cijepljenja treba sam procijeniti da ukoliko postoji sumnja na preosjetljivost i postavit nekoliko jednostavnih pitanja je li dijete imalo ranije reakciju na prethodnu dozu cjepiva, te ako je procijeniti je li je ona mogla bit posljedica preosjetljivosti, da li je dijete alergično na ikakve lijekove ili hranu i kakvo je zdravstveno stanje djeteta, te postoji li na temelju anamneze ili medicinske dokumentacije sumnja na bolest koja se pogoršava zbog kontakta sa alergenima. Dakle, nigdje na svijetu se djeca ne testiraju na sastojke cjepiva prije njegove primjene radi dokazivanja neprisutnosti preosjetljivosti ako nema razloga posumnjati u tu preosjetljivost i nelogičnost i neprovedivost zahtjeva za rutinskim utvrđivanjem nepostojanja preosjetljivosti ogledava se i u činjenici da bi prema tom istom načelu takva obrada se morala provoditi i prije uvođenja svake pojedine namirnice u prehranu djeteta prije primjene svakog lijeka kod djeteta, prije primjene svakog kozmetičkog pripravka jer se za sve njih i za hranu i za lijekove i razne kreme i šampone za bebe, a ne samo za cjepiva vrijedi [[Upadica Radin: Hvala.]] da je njihova primjena kontra indicirana u slučaju preosjetljivosti [[Upadica Radin: Gospođo Strenja Linić, hvala lijepa.]] Hvala.
Odgovor gospodin Sinčić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Strenja Linić, vi ste mnogo toga rekli. Ja neću uspjeti na sve replicirati. Nadam se da ćete ono što nisam replicirao ponoviti tijekom rasprave. Ne mogu se složiti da bi svi tražili testiranje na kontra indikacije ako bismo uveli i tu mogućnost i da bi kolabirao zdravstveni sustav. Velik postotak roditelja, odnosno osoba koje se podvrgavaju cijepljenju već i sada pristupa takvom postupku bez da propituje taj postupak. Problemi su ogromni kod informiranja. Dakle, ne vidim zašto medicinsko osoblje nije uvijek u stanju ili ne zna ili ne želi informirati pacijente o tome što dobivaju, o tome kakve su pozitivne strane, kakve su negativne strane. Pitali ste jesam li ja cijepljen, jesam. Ja sam cijepljen sukladno propisima kakvi su postojali u vrijeme mojeg rođenja, odnosno mojeg obrazovanja koliko sam upoznat. Što se tiče mojeg djeteta, za svoju djecu koristim načelo za koje se zalažem u ovom zakonu. Prema tome, nakon konzultacija sa pedijatricom, pedijatrima dakle liječnicima sam izabirem već za pojedino cjepivo uzeti ga, ne uzeti, odnosno naći nekakvu alternativu. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Varga.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Pernar prvo i osnovno, pardon Sinčić, ja se ispričavam. Prvo i osnovno smatram da je hvale vrijedno što kažete da podržavate cijepljene kao takvo da se njemu ne protivite. Međutim, rekli ste da građani nemaju povjerenje u sustav i da traže pravo, mogućnost na izbor. Ja bih pitao da li možete mi objasniti ili procijeniti koliko građana, odnosno koji udio građana s kojim vi komunicirate bi odbili cijepiti sebe ili svoje dijete kad bi imali pravo na to? Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora [[Upadica Radin: Niste se javili ovaj put.]] Nisam se javio?
Ne. Ali ćete vi naći način da odgovorite poslije. Gospodin Pernar, izvolite.
Uvaženi kolega Sinčić, često puta u hrvatskoj javnosti plasira se teza za Živi zid samo kritizira, da Živi zid ne daje nikakve konkretne prijedloge. Ta teza se poput one Gabelsove parole ako se laž dovoljno često ponavlja postaje istina pokušava nametnuti hrvatskoj javnosti. Međutim, upravo je ovaj zakonski prijedlog kojeg mi kao stranka predlažemo, znači na usvajanje dokaz da Živi zid nije stranka koja se zalaže samo za kritiku bez konkretnih prijedloga. Na ovom primjeru će se pokazati da stranke koje nam cijelo vrijeme prigovaraju da samo kritiziramo, a ne dajemo konkretna rješenja, na ovom primjeru će se pokazati da te stranke lažu, odnosno da te stranke naši prijedlozi uopće ne zanimaju. Drugim riječima, da se ne radi o nekonstruktivnoj kritici koju mi činimo vladajućem režimu, već dajemo vrlo konkretne prijedloge koje oni iz političkih razloga odbijaju usvojiti. Drago mi je da hrvatski građani vide ovaj duel, ovu raspravu i da konačno shvate da HDZ cijelo vrijeme laže kada govori da Živi zid ne daje konkretne prijedloge. Drage dame i gospodo, kolega Sinčić i mi ostali dali smo vrlo konkretan prijedlog koji se tiče vrlo konkretne stvari. I vi možete i dalje ponavljati da mi ne dajemo konkretne prijedloge ali ovaj prijedlog to vaše negira. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Sinčić, odgovor na repliku.
Hvala kolega Pernar. Mi smo izrazito konstruktivni, iako nas često ne žele prikazati na taj način. Ovaj zakon je jedan od desetak zakona koje smo predali u zadnjih godinu dana, odnosno koje ćemo do kraja ove godine predati. Iskoristiti ću također ovu repliku da odgovorim jednim dijelom na pitanje gospodina Varge, dakle koji postotak ljudi je postotak s kojim mi komuniciramo, odnosno koji su htjeli da ih mi zastupamo da izložimo ovo pitanje, da predložimo ovaj zakon. Ne mogu vam točno reći naravno jer nisam naišao na istraživanje koje bi dakle precizno definiralo kolika je želja građanstva da se ovaj zakon izmjeni, jako bih volio vidjeti te podatke. Međutim, kao i u mnogim drugim segmentima u Hrvatskoj mi nemamo dovoljno statističkih podataka, nemamo dovoljno istraživanja. Ova tema je tek, dakle postaje aktualna i dobro je da se raspravlja i nadam se da ćemo još raspravljati nekoliko puta. Međutim, ja bih napravio jednu slobodnu procjenu, ako struka kaže, znanstvena struka, da je procijepljenost djece pala ispod nekakvih 90% ove godine onda bih ja procijenio da je dakle udio građana koji žele da se ovaj zakon i promijeni, ovog časa između 5 do 10% sa tendencijom rasta. Naš je zaključak, zato je i ovaj prijedlog poslan u proceduru da upravo zbog pada povjerenja u sustav zbog i represije, nemogućnosti upisa u vrtić, zbog kažnjavanja na prekršajnom sudu, zbog nedovoljnog informiranja i zbog uopće toga što se bilo kakvo postavljanje pitanja smatra napadom na autoritet liječnika da je upravo zbog toga došlo do svojevrsnog otpora i traženja dodatnih informacija koje bi sustav morao i trebao dati. Ja vjerujem da možemo imati i visoku procijepljenost i da možemo u isto vrijeme poštovati prava pacijenata kao što rade napredne zapadne zemlje. Hvala.
Hvala i vama. Gotovi smo sa replikama. I sada ima li predlagatelj? Ne, ne želi uzeti riječ. I sada ćemo preći na klubove zastupnika. Znači ispred Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista, gospođa Ines Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, poštovane kolege iz ministarstva i ovih par zastupnika koji očito ipak petak popodne su ostali jer smatraju da je ovo jako bitna priča. Hvala, niste ni čuli što sam rekla, možda ću. Dakle, danas je jako dobro poznat stav struke. I žao mi je šta se stalno pozivate na ljude tipa Sladoljeva koji ne znam koju namjeru imaju ali kada čovjek šire sagleda cijeli taj kontekst na kraju će rezultat biti da on zapravo ne voli našu djecu i ovu zemlju i da je ogorčen. Dakle danas je jako dobro poznat stav medicinske struke širom svijeta i u Hrvatskoj i ona je složna. A to kažu i svjetske, brojne svjetske organizacije od UN-a, preko Unicefa do Europske komisije da je cijepljenje jedna od najučinkovitijih metoda prevencije bolesti čija dobrobit daleko premašuju moguće rizike bolesti. Cijepljenje i dalje, znači uvođenje cijepljenja predstavlja najuspješniju javno zdravstvenu mjeru koja spašava i spasila je više ljudskih života od bilo koje druge medicinske intervencije u povijesti medicine. Nekim se cijepljenjima štiti samo cijepljena osoba, dakle cijepljenje protiv tetanusa a nekim se cijepljenima može spriječiti i cirkulacija bolesti unutar stanovništva čime se štite i necijepljene osobe tzv. cijepljenje protiv dječje, to je cijepljenje protiv dječje paralize i ospica. Znači vi unutar te populacije zaštićujete i osobe, onu dječicu koja zbog svojih kontraindikacija, bolesti koje nose sa sobom ne mogu primiti cjepivo. Dakle sustavnim cijepljenjem djece sprječavaju se brojne smrti, hospitalizacije i trajne invalidnosti u djece širom svijeta pa tako i u Hrvatskoj. Velike boginje smo zbog toga eradicirali ne zbog povećane higijene nego zbog cijepljenja. Bliži se globalna eradikacija dječje paralize, a bolesti poput neonatlanog tetanusa, tuberkuloznog meningitisa, ospica i rubeole su praktički u RH i eradicirane. Trebate samo vidjeti koje posljedice može imati trudnica koja nosi nerođeno čedo i koja dobije tuberkulozu. Dakle to su takve malformacije čeda koje zapravo prestrašno je uopće razmišljati da ste vi tu trudnicu mogli zaštiti običnim cijepljenjem one djece koja se u njenom okruženju nađu ako ona nije mogla biti cijepljena. Ustavna dužnost države je štiti zdravlje ljudi, posebice djecu Konvencijom o pravima djeteta jer vi se stalno pozivate na sve te zakone, RH se obvezala na priznavanje djetetovog prava na uživanje najveće moguće razine zdravlja uključujući tu i preventivnu zdravstvenu zaštitu. Dakle prije 3 godine pokrenuta je inicijativa o kojoj smo već rekli za ocjenu ustavnosti Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. I Ustavni sud je zbilja odbacio takav zahtjev jer nije našao u zakonu elemenata koji bi bili u suprotnosti sa Ustavom. Odluka o cijepljenju djece nije i ne može biti jedino pravo, isključivo pravo roditelja. Pravo djeteta na zdravlje iznad je prava roditelja na izbor. Podatak kako bi značajan broj roditelja u Hrvatskoj odustao od cijepljenja kada cijepljenje ne bi bila zakonska obaveza izuzetno je zabrinjavajući a ta tendencija je prisutna. Prosvjećenost populacije i znanje o cijepljenju u Hrvatskoj nije na razini razvijenih europskih zemalja. Nažalost, pod krinkom borbe za slobodu izbora male ali vrlo eksponirane skupine stanovništva šire među mladima dezinformacije o cijepljenju čime izazivaju neopravdanu podozrivost i strah od cijepljenja. Svi mi smo izbombardirani zadnjih nekoliko dana, svi mi smo članovi saborskog odbora izbombardirani mailovima, prijetnjama, da ugrožavamo, da želimo praktički, da smo ubojice djece i to se sve dešava tko god nas se usudi reći da se treba zadržati obvezno cijepljenje. Mi nismo tako agresivni, a možda bismo trebali. Dodatno kako bi umanjili snagu stručnih argumenata neopravdano optužuju cijelu medicinsku struku za suradnju sa proizvođačima cjepiva i tvrde da liječnicima nije interes zdravlje stanovništva već osobna korist profit farmakološke industrije. To je Sladoljev u nekoliko navrata u medijima i govorio, čak i na Otvorenom u zadnjem. Posljedično određeni postotak mladih više ne zna kome da vjeruje jer u velikoj količini kontradiktornih informacija i dezinformacija koje su dostupne u medijima, društvenim mrežama i od strane eksponiranih pojedinaca, nisu u mogućnosti procijeniti kome vjerovati, pogotovo kada se pozivaju na znanstvene članke. I onda mi koji smo na neki način u toj znanosti, onda vidimo u kakvim opskurnim časopisima takvi članci se objavljuju. U relevantnim ne. U Hrvatskoj je cijepljenje prema kalendaru cijepljenja obvezno za svu djecu koja nemaju medicinski kontraindikaciju za cijepljenje, navela sam vam prethodno tko bi trebao biti preosjetljiv i tko bi se trebao ispitat. Dakle, saborski zastupnici, kao zakonodavna vlast, pod pritiskom su ranije spomenutih grupa koje su pod krinkom za slobodu izbora protive cijepljenju a istovremeno su pod pritiskom djela javnosti koji je neodlučna i zbunjena zbog mnoštva kontradiktornih informacija. Neupitno je da su roditelji upravo iz straha za djetetovo zdravlje i pokrenuli ovu inicijativu i prije svega je jasno da treba voditi računa o najboljem interesu djeteta. Upravo iz tog razloga roditelji trebaju čuti prave informacije jer problem i nije u njima već u dezinformacijama. Stoga je od presudne važnosti jasno reći da je obvezno cijepljenje nužno te da bi se oportunističkim pristupom odnosno ne zauzimanjem stava od strane i zakonodavne vlasti omogućilo dalje širenje neprimjerenih i nepotpunih informacija koje nisu znanstveno i stručno utemeljene. Hrvatska je od sredine prošlog stoljeća do danas cijepljenje iskorijenila gotovo u potpunosti suzbila niz opasnih i smrtonosnih bolesti kao što sam već rekla i tetanusa i hripavca i dječje paralize do mumsa i rubeole. Ja pregledavam takve pacijente, vi možda niste u situaciji, ali strašno je vidjeti zapravo kad dobijete danas sredovječnog čovjeka sa stravičnim posljedicama dječje paralize. Jer se to tada nije cijepilo. I to je nešto što nosite do kraja života. Takvih ljudi nema više puno ali kad ih vidite jednom bi te zapamtili. Održavanjem takvog rezultata ovisi o kontinuiranom procjepljivanju ne imune populacije sve dok je klica prisutna u okolišu i u populaciji. Ujedno stav struke je jasan i o tome su se kao što je docent Jovanović već rekao, očitovao cijeli niz najrelevantnijih stručnjaka naše medicinske, znanstvene i stručne javnosti u Hrvatskoj. I samo bi vam htjela reći. Brojni su primjeri što se događa kada cjepni obuhvati značajno padnu. Kao što su trenutna epidemija ospica koja je bila u Italiji nedavna, sa 2000 oboljelih te u Rumunjskoj sa preko 5000 oboljelih, sa 25 smrtnih ishoda. Također, smrt od difterije necijepljenog dječaka u Španjolskoj i nedavni slučaj necijepljenog dječaka u Sloveniji koji je zbog tetanusa završio na respiratoru i jedva preživio. Oni bi trebali biti dovoljno veliko upozorenje što nas opet čeka budemo li pod utjecajem brojnih dezinformacija koje nas preplavljuju i počnemo li polako donositi odluke o necijepljenju svoje djece. Stoga ovim putem još jednom pozivam da sve koji imaju imalo sumnje i upite o cijepljenju, da se radi dobivanja provjerenih informacija i donošenje informirane odluke obrate onima koji se stručno i znanstveno svakodnevno bave cijepljenjem. Dakle, ukoliko se obuhvat cijepljenja u Hrvatskoj reducira, ukoliko to stavimo na neki način odluku svakog roditelja, ne bi željela da vam se desi loše kolega Sinčiću i vašem djetetu, jer vi niste dovoljno stručan da procjenjujete koje cjepivo ćete dati svojem djetetu ili ne, ovisi s kim ste pričali. Znači i ti liječnici, ne vjerujem da su vam rekli protiv cijepljenja ali vi ste ionako odlučili ovo cjepivo ću dati svome djetetu, ovo cjepivo ne. Dakle, visokom razinom prosvjećivanja i prosvjećenosti obrazovanja ljudi od školskog doba do starosto, može se postići da cijepljenje više ne bude trebalo biti propisano prisilnom zakonskom normom. U ovom trenutku mi smo prisiljeni to činiti. Put do toga je dugačak, kao što je dugačak naš put do razine standarda i obaviještenosti skandinavskih zemalja i zemalja tipa zapravo Danske u kojoj i sama medicina i ono što se ulaže u medicine po glavni stanovnika, daleko, daleko drugačija od nas. Dakle, samo konstantnim radom može se postići željeni učinak a do tada zakonska norma predstavlja ispravan i jedini legitiman čin društva u borbi za zdravlje pojedinaca i populacije. Dakle, vjerojatno će biti puno replika, ali ja bi ovime završila, pa ću poslije odgovarati na vaša pitanja.
Hvala vam lijepa. Nekoliko replika, prva gospodin Sinčić. A vi ste se javili? Oprostite, Bunjac, u redu, u redu. Moja greška.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Sabora. Kolegice Strenja-Linić, evo tijekom ove rasprave čuli smo dakle pitanje koliko građana je za izbor kod cijepljena, koliko je za obavezno cijepljenje, pa nemamo možda stručne statistike državnog zavoda, ali imamo neke statistike koje se tiču provjeravanja javnog mnijenja koje provode renomirane agencije u RH pa evo jednog koje je proveli televizija RTL i agencija Promocija puls. Kaže da samo 53% građana Hrvatske podržava obavezno cijepljenje a 47% ih ne podržava. Ono što bi za vas moglo biti pritom interesantno je da oni birači koji se najviše zalažu slobodu izbora cijepljenja su birači MOST-a. Znači, vi sada ovdje kao zastupnica MOST-a, čak govorite u ime njihovog kluba, govorite dijametralno suprotne stavove od onih koje očekuju vaši birači. Pa dajte onda molim vas kad već imate potrebu educirati članove Živog zida, dajte prvo svoje članove educirajte, sazovite jednu radionicu tematska predavanja pa svojim članovima objasnite da ne treba imati slobodu cijepljenja pa onda dođite i educirajte nas. A meni je drago da vaši birači sada mogu otvoriti oči, a nije to prvi puta da su imali prilike, pa da vide ustvari kakve stavove zastupa stranka za koju oni glasaju a koji su dakle, dijametralno suprotne onome što oni očekuju. Eto, tako da što se tiče Mosta i vaših ocjena, mislim da ste u velikom raskoraku sami sa sobom. Hvala lijepo.
Odgovor gospođa Strenja Linić.
Svi saborski zastupnici Mosta zastupaju jedino, relevantno, trenutno i opravdano mišljenje, a to je da cijepljenje mora ostati obavezno. Cijenim RTL televiziju, ali kad vi ne znate tko će se javiti na tu anketu, na koji način je strukturiran taj upitnik, ne možete očekivati da će imati nekakvu znanstvenu podlogu. I sami sebi ste skočili u usta, kad kažete koliko je postotak, da nije obavezno, ne bi cijepili. E to je problem. Bilo bi dobro, kad bi svi oni rekli, i da nije obavezno, nas 95% bi cijepili svoju djecu. Dakle, mi moramo ukoliko ti roditelji ne razumiju, mi moramo u ovom trenutku držati pod kontrolom, potencijalne epidemije unutar Hrvatske, a isto tako štiti i onu dječicu koja ne mogu primiti cjepivo, a isto moraju živjeti i moraju na neki način preživjeti u svijetu, u okruženju, biti izloženi tom virusu. Jer postoji taj, na neki način, širenje tog zajedničkog imuniteta. Žao mi je očito ti koji su rekli da su glasači Mosta pa su protiv cijepljenja, trebali su dati glas Živom zidu, pa ih slobodno pozivam da to i učine ako žele biti protiv cijepljenja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Čelič. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice Linić slažem se s vama i mišljenje medicinske struke je apsolutno da je cijepljenje nužno da ostaje obvezno. Međutim, ovdje ću podsjetiti, dakle, da to od samih početaka, kada je cijepljenje protiv veliki boginja uvedeno 1806. u napoleonski pokrajina Pamplona i Luka, to nije bilo samo medicinsko pitanje. Zato ja pozdravljam inicijativu Živog zida i pozivam kolegu Pernara da bude tolerantan, da ne koristi grube riječi u ovom Visokom domu. Dakle, pozdravljam inicijativu, treba raspravljati u Viskom domu ovome, ja ju ne podržavam. Ali, dakle, isto tako treba reći, dakle, da već od sredine 19. st. u Velikoj Britaniji nastaju antivakcinacijiski pokreti, koji se bore protiv cijepljenja. Čak neki pravnici navode da je to početak upravnog prava kao znanosti jer se prvi put spominje države dadilje … [[Govornik se ne razumije.]] gdje se država upliće na neki način u obiteljski život građana i uzima u svoje okrilje brigu o njihovom zdravlju. Tako, dakle, za nas koji smo liječnici, to je prvenstveno medicinsko pitanje i ta medicinska dimenzija ni u kojem slučaju ne može biti eliminirana iz ove rasprave. Naprotiv, ona je dominanta. Međutim, evo od samih početaka, dakle, od početak 19. st. o tome se raspravljalo i među političarima i o tome se treba raspravljati i s te strane je dobro da raspravljamo i o ovome jer ćemo i na taj način doprinijeti zasigurno i edukaciju. Uvjeren sam da mnogi gledaju i vjerujem, da će nakon ove rasprave, oni koji su do sada bili protiv obveznog cijepljenja, da će neki promijeniti mišljenje.
Ja bi da se gospođa Strenja Linić za odgovor.
Ja bi se samo htjela nadovezati na situaciju u kojoj se nalaze zdravstveni djelatnici. Dakle, liječnici kad spominju kaznu od 2000 kn, za odbijanje cijepljenja, oni ne prijete. Već samo profesionalno obavljaju svoj posao i ispunjavanju svoju zakonsku dužnost. Isto tako vam mogu reći, da pedijatrica koja se gore nalazi u Varaždinskoj županiji, je suočena bila sa velikim prijetnjama roditelja, koji su u rodilištu odbili cijepiti svoje dijete protiv tuberkuloze i to je dijete u prvim mjesecima života, ipak dobila tuberkulozu, što može u takvog djeteta, završiti i smrtonosno. I onda su oni nju optužili, poslali su je na sud, da ih ipak nije dovoljno informirala koliko je to ipak trebalo biti obvezno cijepljenje, obavezno cijepljeno. Dakle, isto tako bi htjela napomenuti, da mi imamo problem i ovih drugih roditelja. Znači, roditelji i cijepljenje djece imaju pravo tražiti da njihova djeca ne idu u vrtić ili u školu zajedno s necijepljenom djecom. Jer vi imate i one djece koja su cijepljenja i koja isto tako mogu biti izložena bolesti koje će to necijepljeno dijete donijeti sa sobom. Tako da, kad govorimo o visoko procijepljenim zemljama, mi moramo znati o kojim se tu zemljama radi. Kao što isto tako, ovih dana smo suočeni sa informacijom što se desilo na Kosovu gdje je procijepljenost pala i nakon toga su krenule epidemije. U Dalmaciji je procijepljenost polako pada i mi smo suočeni sa time, da određene i vjerske čak i određene grupacije antivakcinacijskog pokreta, pokušavaju na neki način objašnjavati roditeljima i ta procijepljenost je pala, koja može vrlo brzo, Dalmacija je znači tu najbliža tom padu, može rezultirati sa epidemijama. Zbog toga, nikada neće biti dovoljno, da mi koji smatramo da je potrebno obvezno cijepljeno govoriti o tome.
Hvala, gospođo Linić hvala. Gospodin Jovnović. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa vezano za raspravu gospođe Strenja Linić koja je govorila o pravima djeteta, ja ću još jedanput ponoviti, da argument koji smo čuli od kolege Sinčića, gdje u zemljama gdje nije obavezno cijepljenje je procijepljenost 95%, je poruka koju bi volio da javnost čuje. Najviše od svega da čuje tu poruku. Dakle, antivakcinalisti govore o opasnosti cjepiva, govore o mana cjepiva i traže da cjepivo ne bude obavezno. A u tim zemljama gdje nije obavezno, cjepi se 95% djece. Pa to je poruka, da su ti roditelji uvjereni, da im je cjepivo korisno. I zato ova promjena kod nas u ovom trenutku ne bi donijela do poboljšanja. Što se tiče prava djeteta, ja ću citirati zaključke okruglog stola. Cijepljenje djeteta u kontekstu prava na najvišu moguću razinu zdravlja koji je održan u uredu pravobraniteljicu za djecu u Zagrebu. Dakle, u razvijenim državama koje nemaju obavezno cijepljenje, za toliko bolesti kao Hrvatska, procijepljenost je i dalje vrlo visoka i kreće se oko 95%. One su to pitanje riješile i drugačijim mehanizmima, kao što je poticaji, ali i ograničenja. UNICEF-ova konvencija o pravima djeteta, da traži da državi priznaju djeci pravo na najvišu moguću razinu zdravlja a prava djece su iznad državnih zakona. Cijepljenje je jedna od najvećih uspjeha medicine. Strah od njega šire neznalice, ali i vjerske organizacije, a volja roditelja u tom slučaju nije apsolutna. Mislim da je to jasna poruka koja govori ispred Ureda za prava djece. I ono što još želim reći obzirom da je spomenula gospođa Strenja Linić. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] tvrde da danas veće i uspješnije zdravlje je posljedica higijene, a ne cijepljenja. To se najbolje može ilustrirati sa primjerom ospica i kozica. Dakle, kod kozica usprkos higijeni i dalje je pojavnost visoka za razliku od ospica gdje je nema, a higijenske prilike su jednake. Dakle, za kozice nema cjepiva, za ospice ima i to je najbolji dokaz da nije higijena razlog zdravlja, većeg zdravlja nego upravo cjepivo.
Hvala lijepa. Zadnja replika, gospodin Pernar. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Tko se javio? Vi ste se bili javili prvi, pa onda mi je rekao. Hajde dobro, hajde gospodin Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Strenja Linić, ja gotovo u potpunosti odbacujem vašu raspravu zato što ona hoće prikazati mene i Živi zid kao one koji se bore protiv cijepljenja. Apsolutno netočno, apsolutna laž. To je podmetanje. Koristite se simbolima poput onoga tko propituje, tko traži informacije, tko razmišlja o tome treba li prijeći sa obaveznog na preporučeno taj je protiv cjepiva. To je slična teza poput one tko ne glasa za HDZ, ne voli Hrvatsku i sličnih. Koristite simbole, povezujete me ne znam sa nekakvim korporacijama, doktorom Sladoljevom, dajete slučajeve trudnica, osobe koja je na žalost stradala zbog dječje paralize. To su sve tragične sudbine. Međutim, također postoje one druge priče djece koja su primila terapiju i nakon toga su se pojavile posljedice. Ja ne kažem da su uvijek te posljedice zbog cjepiva ili zbog cijepljenja. Međutim, ni jedan lijek nije savršen. Ali ovaj sustav kojem mi svjedočimo a priori odbacuje da se tako nešto može dogoditi. Propisujete pravo i diktirate što bi tko trebao raditi da društvo diktira pojedincu, ali ne želite snositi nikakve posljedice. Učiniti da jedan liječnik, a statistički se to mora dogoditi prizna da je pogriješio, odnosno da je nekakvo stanje djeteta, odnosno osobe posljedica nekakve nuspojave cjepiva u Hrvatskoj je vrlo teško, vrlo dugotrajno. I roditelji koji imaju takve sudbine podjednako tužne poput ovih sa suprotne strane koje ste opisali prolaze dug i težak put terora i ignoriranja institucija. I upravo zato smo predložili ovaj zakon koji se temelji prvo na informiranju, informiranom pritisku, informiranju za sve na znanstvenoj osnovi, medicinskoj znanosti i za protivnike i za one koji nisu protivnici i za one koji se bore za pravo izbora i za one koji se bore za obvezno cijepljenje. Znanja i informacija nam uvijek treba.
Kolega Sinčić, zdravstveni sustav mora razmišljati o zdravstvenoj zaštiti cijele populacije što znači da od 45000 djece u svakoj generaciji nuspojave koje su u većini slučajeva blage, a vrlo, vrlo rijetko težeg oblika prihvatljiv su rizik. Ja znam da je svakom roditelju teško ukoliko se kod njegovog djeteta desi jedna teška i ozbiljna komplikacija. Ali u usporedbi sa 300 tisuća djece naravno da će se u incidenciji javiti jedan anafilaktički šok, da će se javiti jedan napadaj konvulzija, znači epileptičkih napadaja. Ali isto tako te komplikacije moguće su i kod običnog uzimanja Andola, Ibuprofena pa i do Klavocina i svi ti lijekovi, znači mogu proizvesti određeni broj nuspojava. Najčešće nuspojave su blage nuspojave i sasvim je logično kad unosite nekakav virus da će biti i crvenilo, da će biti i možda povišena temperatura, da će dijete biti plačljivo. Ali oni su kratkog trajanja i spontano prolaze. Vrlo rijetko dešavaju se ozbiljne nuspojave. Ali još jednom napominjem korist od primjene cjepiva, govorit ću o svim cjepivima u uporabi u Hrvatskoj uvelike nadmašuje potencijalni rizik od nuspojava. One mogu biti ozbiljne, ali u odnosu na svim onim cjepivima kojim smo izbjegli ozbiljne komplikacije i da su oboljeli od te bolesti su na žalost, moram reći kojih ima ipak su zanemarive. Znači, za svako cjepivo postoje apsolutne kontra indikacije i prije svakog cijepljenja naravno da će liječnik upozoriti i vidjeti, ja sam vam već pročitala koji su zapravo postupak prije cijepljenja samog djeteta. Ali kao što sam rekla primjena cjepiva daleko nadmašuje potencijalni rizik od nuspojava i to je rizik koji je prihvatljiv i koji zapravo zdravstveni sustav koji želi štititi zdravlje nacije svakako mora postaviti i dalje na ovakav način. Hvala.
Hvala. Sada imamo ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Pogledajte malo. Ja sam imao dvije replike tamo od vas. Prvo sam pozvao gospodina Sinčića, rekao ne, to je gospodin Bunjac. Onda sam pozvao vas, pa ste rekli, pa je gospodin Sinčić sad. Dobro, izvolite. Izvolite. Ali ja, iskreno rečeno ja nisam shvatio što se dešava tamo otraga jer ja sam vas prozvao svu trojicu. Izvolite.
Uvažena gospođo Strenja Linić htio bih vam ispričati priču Mihovila Špranje koji kaže nakon cijepljenja obolio sam od dječje paralize. Znači vi kad spominjete nuspojave cjepiva, vi u pravilu spominjete samo neke blaže pojave, a nipošto recimo jedan ovako ozbiljniji slučaj. Vi ćete reći nuspojave su jako rijetke. A gledajte, naš kolega zastupnik Krešo Beljak je cijepio svoje dijete. Jeste li razgovarali sa njim što se dogodilo nakon toga? Znači to je jedna bitna tema o kojoj se nažalost ne govori. Ono što mi želimo, mi znamo da i čovjek naravno ako se ne cijepi snosi određeni rizik a ako se cijepi također snosi određeni rizik. Međutim, mi želimo, mi nismo ovdje protiv cijepljenja, znači sada a priori, to je lažna teza. Mi, Živi zid nije antivakcinacijski pokret. Živi zid je politička stranka koja objektivno gleda na jednu i drugu stranu priče. Na priče ljudi koji su imali dobra iskustva i loša iskustva. Ja sam cijepljen osobno, ja Bogu hvala nisam razvio nikakve štetne posljedice, Bogu hvala, Bogu hvala. Ali što da jesam? Što da sam paraliziran ili ne daj Bože nešto gore? I ono što još hoću reći jest da Živi zid jest politička stranka koja vjeruje u osobnu slobodu, u slobodu pojedinca da pristaje ili ne pristaje na određeni medicinski zahvat. Svojim govorom vi ste jasno dali do znanja da MOST takva stranka nije i da zapravo vjerujete u načelo prisile. Hvala.
Gospođo Strenja-Linić, ovaj put se niste javili.
Što nisam?
Ne, niste ni prošli put ali preskočili smo to, niste se javili. Sada imamo jedan problem, piše Bunjac, Pernar, sada moramo se dogovoriti odmah pola pola ili ste se dogovorili tko će govoriti? … [[Upadica se ne čuje.]] Kako? [[Upadica Bunjac: Kada ja bude gotov, onda će kolega Pernar.]] Dobro, ne kada vi budete gotov. … [[Upadica se ne čuje.]] Nego više-manje pola, pola onda. U redu, izvolite.
Da. Evo hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, ja se u nastavku ove rasprave moram složiti sa kolegom Sinčićem da ova rasprava ide u krivom smjeru na način da sada neki zastupnici kažu, ne možete vi o tome govoriti, ovo je medicinska tema, vi niste liječnici. Kao da ja sada kažem Saboru, znate vi ne možete govoriti o povijesti jer ja sam povjesničar. Ovo nije tema medicine, niti bilo tko od nas tvrdi da nešto zna o medicini. Evo ja otvoreno kažem, ja o medicini ne znam ništa. Ali ovo je pitanje ljudskih prava i pitanje dakle slobode pojedinca koje je već niz godina raspravljano u javnosti i s obzirom na to da je ta tema toliko prisutna ja sam se osobno i kao građanin i kao saborski zastupnik vrlo detaljno informirao o tome. I razgovarao i sa, između ostalog i sa brojnim pravnicima i liječnicima kako bih mogao doći u Sabor i nešto reći o tome. Znači nismo pali s Marsa, niti pretendiramo na to da smo liječnici, niti smo čitali vijesti na nekim minornim portalima i onda nakon toga poslali zakon u proceduru. Na koncu konca ni sam zakon nismo mi napisali. Ja mislim, ja osobno. Ali kada vi govorite npr. da stručna javnost je protiv ovog zakona ili uvaženi kolega Jovanović, evo ja ću vam reći da postoji cijeli niz vrlo uglednih znanstvenika, ako dopuštate uglednijih od vas barem po formalnom obrazovanju koji podržavaju našu inicijativu. Evo npr. dr. znanosti Mateja Černič, npr. prof. dr. Marijan Jošt, prof. dr. Živka Juričić, prof. dr. Hrvoje Jurić, doc. dr. Ivica Kelam, prof. dr. Slavko Kulić, doc. dr. Dražen Lušić, prof. dr. Davor Pavuna, dr. znanosti Darija Rupčić, prof. dr. Vesna Samobor, dr. Eugen Šooš. Molim vas, ravnatelj imunološkog zavoda koji je cijelu karijeru posvetio proizvodnji cjepiva, koji možemo reći da ima najveći mogući interes da cjepiva, da se ljudi cijepe, on podržava našu inicijativu. Pa zar ćete za njega reći da je redikul i da je populist. A zašto on to radi? Zato što shvaća i druge aspekte ove priče a ne samo medicinske. Pa upravo Živi zid je pokrenuo priču o obnovi Imunološkog zavoda a vi ovdje pokušavate temeljem žute štampe, nekih članaka koji su izišli a tko zna da li su eventualno prije toga bili i naručeni reći da je sada ovo tema vaksera i anti vaksera. Ljudi koji su za ili protiv. Pa upravo mi se borimo za veću procijepljenost gospođo Strenja-Linić i ostalo, za veću procijepljenost. Ponavljam, za veću procijepljenost a ne za manju procijepljenost. Jer u ovim državama koje imaju slobodu izbora, dakle Velika Britanija, Švicarska, Austrija, Njemačka, Švedska je veća procijepljenost nego u Hrvatskoj a ne manja. Znači ja vas sada želim pitati poštovani zastupnici, da li vi hoćete da Hrvatska bude poput Švedske, Njemačke i Velike Britanije ili hoćete da bude poput Bugarske i Rumunjske? Tko su nama uzori? Znači mi ćemo reći evo Bugarska ima obavezno cijepljenje, budimo kao Bugarska. Pa ja kažem ne, nećemo biti kao Bugarska, budimo kao Njemačka. Pa valjda smijemo zaključiti da je njemačko zdravstvo i bogatije i razvijenije nego u Bugarskoj, pa i društvo ako hoćete, kao demokratsko društvo. Vi kažete, interesi države su iznad interesa pojedinca. Znate tko je tako govorio? Je li znate koji režimi su govorili da je država iznad pojedinca? Oni koji su govorili da je država jedan folk. To takvi režimi su to govorili. I baš zbog takvih režima su uvedene nakon Drugog svjetskog rata konvencije koje su rekle da se s ljudima ne smije ni na koji način eksperimentirati i ni na što ih prisiljavati. Jer vi znate kako su se eksperimenti provodili sve do 1945. godine nad ljudima i bez njihovoga pristanka, bez pristanka, bez pristanka. Pa je onda uveden Nirnberški kodeks za one koji ne znaju. Da se ne smije provoditi eksperimentiranje nad ljudima bez njihovog pristanka, a kasnije je taj isti … [[Govornik se ne razumije.]] kodeks proširen na to da se ne smije provoditi medicinski zahvat bez ljudskoga pristanka. I ja bi volio vidjeti tko bi mene prisilo, da recimo uzmemo neki tretman ako ja neću. Evo, recimo, ne znam, danas, sutra, ljudima se nudi kemo terapija, i kažu znaš umrijeti ćeš. A ima ljudi koji jednostavno ne žele. Ne žele i ja vjerujem da i vi poznajete ljude koji ne žele. Ne žele, kažu radije ću umrijeti. To je njegovo pravo. On ima različito, neki ljudi imaju, gospodin Jovanović se ismijava, cijelo vrijeme s vjerski organizacijama, ali ljudi vjeruju. I zašto ja nekome usporavam njegovo pravo kao vjernika, da odbije neku terapiju. Njemu je pitanje njegove vjere, važnije od pitanja medicinskog tretmana. Filozofska pitanja. Neki ljudi jednostavno ne žele trpiti nus pojave kemo terapija, ne znam, kakve su sve užasne i kaže ja ne želim trpiti više tu dodatnu bol, radije ću živjeti koliko mogu ovako i to je to. I što sad? Na ruk čovjeka uhvatimo za dvije ruke i za noge i da ga tjeramo da primi kemoterapiju. Ima li on pravo odbiti? Ima. Ili svake godine, ne znam, nudi se cijepio protiv gripe. Evo, ja ću radije preležati gripu nego ću se cijepiti. Ali, dobro, ali sam pojedinac, individua sam. Slobodan sam gospodine moj. A vi kažete, naravno da je kako se zove, država iznad. Ali vidite ovo je konvencija koja je Hrvatska usvojila. Nisam ih ja napisao, niti sam ih ja usvajao, niti dignuo ruku za nju. Recimo ova konvencija o, dakle, imam točno ovdje citirano, dakle, konvencija o ljudskim pravima i bio medicini, članak 2. kaže ovako, citiram. Interes i dobrobit ljudskom bića imaju prednost, nad interesom društva ili znanosti. Eto. Kako ovo pomiriti sa vašim stajalištima o tome da su društvo i znanost iznad? Nalazimo se u ozbiljnome raskoraku i o tome je vrlo važno da raspravljamo. Mi možemo sad ovu raspravu ovu sekundu prekinuti. Ali, problem nije riješen, jer ljude zanima. Jer u ovom trenutku tisuće ljudi gledaju ovu raspravu i desetine tisuće ljudi raspravljaju o ovim pitanjima i po društvenim mrežama i po internetu, i po medijima i po različitim radionicama i privatnim razgovorima itd. I ovo pitanje je stvarno, nije izmišljeno. A meni nije jasno, zašto se sve pokušava minorizirati. A bilo je par slučajeva, šta mene briga, glavno da nisam ja. Zašto se problemi koji ljudi muče ne doživljavaju ozbiljno. Zašto im se ne pridaje dovoljna količina pažnje? Ljudi se boje, oni su zabrinuti, ali iz opravdanih razloga, a ne iz nekih fikcija. Evo recimo imate slučajeve da je bilo prije 2009. godine, epidemija svinjske gripe i da su sva mjerodavna tijela i sudovi donijeli meritum, da je ta epidemija bila izmišljanja, kako bi se ljude prisilo da se cjepi. I to nisam opet rekao ja, to su rekli pravne službe, liječnici itd. I kad ljudi pročitaju takve informacije, oni su zabrinuti, s pravom. Dakle, želim reći da ova rasprava da ju treba uzeti vrlo ozbiljno u obzir da je treba svesti u one okvire u kojima se ona treba nalaziti, a ne isključivo u okvire jedne struke, i u okvire da, ne pitalice, na koje već unaprijed znamo kakav bi odgovor trebali dati. Evo ja ću sad prekinuti da dam vrijeme zastupniku Pernaru, pa ću nastaviti kroz pojedinačnu raspravu. Hvala lijepo.
Uvažene dame i gospodo. Sjećam se kada sam kao medicinski tehničar radio u ordinaciji moje majke, ona je doktor opće medicine i sjećam se kada bi majka prepisivala recimo za liječenje, ovih kako se kaže, upala pluća, odnosno, bolje rečeno bronhitisa određene lijekove. I ja sam osobno imao bakterijsku upalu pluća. I sjećam se da sam ju riješio običnom vitaminom C. Znači kupio sam u DM za 13 kn vitamin C ima ga kupiti vjerojatno u drugim dućanima, u prašku, uzimao sam trećinu čajne žličice ujutro, popodne i navečer i ja sam bio zdrav. I moja majka nikad, ja kad bi se razbolio ja bi uvijek pio vitamin C, a drugi pacijenti kad bi dolazili u ordinaciju, mama bi im davala lijekove. Ja sam pitao jednog trenutka, tj. što se dogodilo, majka nije mogla doći na posao, mama je rekla Ivane ja ti ostavljam ordinaciju, moram otići nakratko. Ja sam ostao sam u ordinaciji, dolazili su pacijenti, a bila je sezona kad su bile prehlade i dolazi čovjek, pita me što da radim. I ja nisam doktor da mu prepišem lijek, i ja kažem, gospodine odite u DM kupite najobičniji vitamin C u prašku i ispričam mu ovo, trećina čajne žličice. I on kaže, pa jel moguće da je to tako jednostavno, a ja uopće ne moram ići doktoru da, jednostavno, da mi ne trebaju nikakvi lijekovi. Ja kažem, gospodine probajte, vidjeti ćete. I tako sam jedno 3 ili 4 puta napravio. I svi ti pacijenti su se kasnije vratili i rekli su Ivane hvala ti puno, mi ne možemo vjerovati da ovaj vitamin C takvo čudo, mi smo stvarno ono riješili problem prehlade, mi smo se izliječili. Iako ti nismo vjerovali, ali smo išli probati, idemo vidjeti. I ja poslije pitam mamu, mama pa zašto ti ljudi, zašto im se daje za prehlade, za bronhitise ti lijekovi, a ne recimo vitamin C koji je puno jeftiniji itd., ona meni kaže ma znaš, veli kad bi ja tako razmišljala kao ti, mi bi svi ostali bez posla i propali bi, zašto? Zato jer današnja medicina ne funkcionira na načelu da ljudi budu što zdraviji jer se liječnike ne plaća samo po glavama odnosno tzv. glavarina, po broju pacijenata, nego po broju dijagnostičko-terapijskih postupaka. Pogledajte recimo ulje od konoplje, čini čuda. Leukemije se povlače, simptomi, odnosno epileptički napadi prestaju itd. Imate mnoga istraživanja, imate mnoge žive svjedoke, dovoljno je da odete na YouTube, upišete, vidjet ćete žive svjedoke za te tvrdnje ili ne znam, da ne staje tremor kod Parkinsonove bolesti itd. Međutim, službena medicina jednostavno ne želi dozvoliti takav tip liječenja. Po meni zašto? Pa očito zbog nekog interesa. Čak i da mi kažemo da 80% leukemija recimo ne liječi ili 80% tumora na mozgu, pa možemo ovog trena probati ulje od konoplje i vidjeti u startu kome pomaže i jednostavno ga spasiti od kemoterapije. Međutim, nema kod nas slobode izbora u zapravo ničemu. A s druge strane, sjećam se kad je bila epidemija ptičje gripe, vladala je panika, vladala je psihotična atmosfera, država je tada pod pritiskom naručila za 330 milijuna kuna, milijun doza cjepiva. Šta se s tim cjepivom dogodilo? Završilo je u smeću, nije se ni desetina od toga potrošila itd. Sjećam se da je bila ministrica zdravlja u Poljskoj, ona je rekla neću naručiti to cjepivo jer vidim da se ovdje o mučki i prijevari. Znači, mi ja mislim a priori smo prihvatili, da ono što kažu farmaceutske kompanije, to je apsolutna istina. Da farmaceutske kompanije sutra opet dođu sa pričom o ptičjoj gripi i da kažu da znanstvena istraživanja to kažu koja su oni provele, ja sam siguran da isti ovi ljudi koji se sad zalažu za obvezno cijepljenje, bi pozivali ljude da slušaju te kompanije. Mislim da našem društvu treba više kritičkog razmišljanja odnosno da bi trebali više obratiti pozornost na argumente a manje promatrati te tvrdnje farmaceutskih kompanija kao neke svete krave, religijske dogme, malti ne, što u katolicizmu postoje vjerske dogme, pa sad postoje dogme i u farmaceutskoj industriji. I na kraju, ono što želim naglasiti, svaka stvar ima svoj rizik i ima svoju korist. Svaka stvar. Tako i cijepljenje. To je kao pitanje recimo cijepljenja protiv obične gripe, godišnje pola milijuna ljudi umre od gripe. Hvala.
Hvala i vama. E sad imamo niz replika. Mislim gospodine Jovanović, da ste se javili dva puta. Izvolite.
Znači prva moja replika je ide kolegi Bunjcu. Kolega Bunjac…
A ne, ne, ne, u jednoj replici morate oba dvojici, ja mislim da ne možete imati dvije replike, ne, to nije predviđeno Poslovnikom. Izvolite.
Dobro, ok, onda ću dvojici replicirati. Dakle kolega Bunjac, ja se zapravo slažem s vama da je ova rasprava dobra i ja se čak i slažem s vama da vi niste protivnik cijepljenja i jedno od korisnih stvari koje će možda proizaći iz ove naše rasprave, da sa ljudima treba više razgovarati. Ok, možda ste tu u pravu, možda dio liječnika ne razgovara dovoljno sa svojim pacijentima i prikazuje im sve ono što je bitno. Ali vi ne možete jer je to pravo djeteta, odlučiti da se dijete neće cijepiti. To je njegovo pravo. Mi govorimo ovdje sada o pravu djeteta, da dobije najkvalitetniju zdravstvenu skrb od koje će moći kvalitetno i dugo živjeti. I zbog toga niste tu u pravu kada govorite o razlozima zbog kojih želite da ovaj zakon bude donesen. Ono što posebno želim reći da se ovdje govori o nekakvoj zaradi farmaceutske industrije i da je to zapravo glavni razlog tih cijepljenja. Dakle, ja ću vas samo podsjetiti da, to je istovremeno replika i kolegi Pernaru, da samo antivakcinalni pokret u Americi, ukupni iznos je 34 milijarde dolara. Dakle, 34 milijarde dolara troši se na ta raznorazna pomoćna sredstva koja nisu niti provedena klinička istraživanja niti su na njih utrošena sredstva koja inače idu za lijekove. Prema tome, a to je rekao gospodin Rudan, žao mi je što nemamo sad ovdje mogućnost da prikažemo njegov film o epidemijama. Ako danas nema više ljudi koji se sjećaju kako se živjelo na zemlji prije nego što su postojala cjepiva. 80% Asteka pa cijela onda zajednica je umrla zbog bolesti za koju nisu imali cjepivo. U Europi u 14. stoljeću, svaki treći stanovnik je umro od kuge. U Australiji 50% populacije Aboridžina je umrlo od velikih boginja, nije bilo cjepiva. Danas živimo duže, oko 20 godina upravo zahvaljujući tim cjepivima.
Možete oba dva u dvije minute, izvolite.
Zastupniče Jovanović, otvorili ste cijeli niz zanimljivih pitanja, ne mogu vam odgovoriti u roku dvije minute, pa se moram držati samo nekih dijelova. Kad govorite o tome kako su ljudi izumrli, a čiji ste vi potomak? Jeste potomak cijepljenih ili necijepljenih, ja vjerujem da je bar 99% vaših predaka bilo necijepljeno. Pa eto vidite da ipak nije tako strašna situacija da ne bi čovječanstvo bilo opstalo. Vjerovatno ste čuli za prvog homo sapiensa, kromanjonca koji je živio u Francuskoj prije 40 tisuća godina, grobovi pokazuju da su živjeli ti kromanjonci u prosjeku 70 godina. da nisu bili cijepljeni. Nisam siguran da nas mnogi ljudi dožive 70 a cijepljeni su. Međutim ovo što vi kažete u ovom dijelu, ajde da se složimo da je rasprava potrebna, onda je zaista potrebna, ona je zaista potrebna. Recimo evo zanemarili smo jedan dio a htio bi ga možda sad istaknuti a to je represija koja se provodi prema roditeljima koji ne žele cijepiti djecu. Znači oni će dobiti kaznu 2000 kn, neće im se dijete smjeti upisati ne znam u vrtić, neće smjeti ići kod liječnika. Evo, tu imamo sasvim jasne i precizne ankete, 81% hrvatskih građana se protivi represiji nad roditeljima koji ne daju cijepiti djecu, 81%. I onda bi barem taj dio zakona trebali podržati, jer tu postoje konsenzusi. Ovdje ajmo reći u ovom dijelu možda 50:50, ali ovdje postoji konsenzus. Znači ogroman većina hrvatskih građana ne slaže se s time da liječnici odbijaju ne cijepljenje djece ili da djeca ne idu u vrtić. A to je isto sastavni dio ovoga zakona. I da ih se šalje na prekršajne sudove ili ne znam kako maltretirati i sve zastrašuje, ali to se radi. To se radi. Ja sam prije za to da se ljude educira i s njima razgovara, koliko je god puta potrebno, nego da se koristi prisila i ovoga sudovi.
Hvala lijepo. Žao mi je potrošio je vaš bonus, žao mi je. Gospodin Čelič.
Gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bunjac, vi dođete s automobilom na tehnički pregled i tamo vam kažu, ne možete proći, morate popraviti to i to, a vi kažete ali ja želim s autom ići i dalje, nema veze što je auto tehnički neispravno. Možda je gruba ova usporedba, jer je čovjek puno, puno, važnija cjelina društva nego što je to automobil, bez kojega opet ne možemo. Ali, vi ste spomenuli, dakle, u vašem dijelu rasprave ste vi istaknuli nepovjerenje u društveni sustav. To je jedna varijabla. Druga varijabla o kojoj je kolega Pernar govorio, to je pitanje utjecaja farmaceutskog lobija, jesu li uvijek potrebni lijekovi ili nisu. Ako je rasprava u kojoj antivakcinacijski pokret, daje svoj doprinos da cjepiva bude sigurnija, da bude manje profil nuspojava, ja to opet pozdravljam. Ali, mislim da je potrebno da kod odbijanja cijepljena se plaća novčana kazna. Tamo se spominje, povreda djetetovih prava, znači čl. 177. Kaznenog zakona. To se odnosi recimo, kada je dijete, teško bolesno, ne odnosi se na cijepljenje. Premda neki pravnici smatraju da se može toliko radikalno ići da to bude kazneno djelo. Odgoda cijepljenja je moguća, ali odgodu cijepljenja ne donosi roditelj, nego ju donosi liječnik. I odlučuje da li je ta odgoda privremena ili je ta odgoda trajna. Pustimo struci neka odradi svoj dio posla. I s druge strane, postoje prava i obveza o kojima vi govorite. Znači, to dijete ugrožava, koje nije cijepljeno, ne ugrožava smo sebe, nego ugrožava i onu drugu djecu koja su u vrtiću i s te strane je potrebno da bude i nemogućnost upisa u vrtić za djecu koja nisu cijepljenja.
Gospodin Pernar, odgovor na repluku.
Pa doktore Jukić, znate, koji je paradoks, u cijeloj situaciji. Paradoks je u tome da naši vrtići, recimo, da ja imam 2 djece, da jedno od te djece nije cijepljeno, a zdravo je a drugo ima virus HIV-a koji znanost kaže uzrokuje ADIS. I sad, vi u vrtić, čete reći, ovo je dijete koje je zdravo, ali nije cijepljeno, ono ne smije ići, a dijete koje ima HIV, ono nije opasnost, tj. manja je opasnost, nego zdravo dijete za drugu djecu. I to je vaša logika. I to je logika HDZ-a. Nemojte mi upadati u riječ, molim vas dok govorim, nemojte mi upadati u riječ … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin Jukić, to je logika HDZ-a i to je logika kojom se vi vodite. Ali je moje pravo demokratsko, da se s vama ne složim. Ja bi pustio oba djeteta u vrtić. I zdravo dijete i HIV pozitivno, odnosno, zdravo necijepljeno i HIV pozitivno, a vi u HDZ-u imate neku drugu logiku i to je vaše demokratsko pravo. I vi izlazite na izbore s tim programom, a mi izlazimo s drugim. Hvala.
Imamo 2 povrede Poslovnika. Gospodin Bunjac, prva.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, povrijeđen je čl. Poslovnika 238. tijekom izlaganja zastupnika Pernara, zastupnik Jukić mu je upadao u riječ, govorio mu je nemoj pričati gluposti. Ja bi prvu stvar molio da se ne upada, druga stvar da se zastupnicima ne govori ti. I treća stvar da im se ne govori da priča gluposti, jer u biti, svaki zastupnik ima pravo na svoje mišljenje, na svoje stavovi, a ne na gluposti. Ako ćemo ovdje govoriti jednim drugima da smo glupi, onda doista je pitanje, na koji način se čuva dignitet Sabora i kako uopće se saborski zastupnici ponašaju i kakvu sliku šalju u javnost. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ne bi trebao uopće upadati u riječ, ali ne zove se Jukić, nego se zove gospodin Čelić. Izvolite.
Hvala gospodin potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 238. to oni namjerno spominju Jukića, ali dakle, ovo je čista diskriminacija. HIV pozitivna djeca koja primaju antiretroviralnu terapiju nisu opasne za druge. Viremija je 0 i kako možete takve gluposti govoriti. To je diskriminacija djece. I moram izgubiti kontrolu nad takvim lažima i glupostima koje govorite. Proteklu godinu dana izvodite ovdje teatar, vi možete raditi što god hoće, a kad netko vama nešto kaže, onda pravite problem. HIV pozitivna djeca u vrtićima nisu opasnost. Opasnost su djeca koja nisu cijepljenja, za sebe i za druge. I to jednom upamtite.
Sljedeći put kad se netko zove drugim imenom, nego što ima, iz bilo kojih razloga, iz bilo kojih razloga, a pogotovo iz razloga, koji možemo pretpostaviti, ja ću dati opomenu sa udaljavanjem. Jer to oprostite, ali ne smijemo raditi, to je omalovažavanje. Gospodin Varga. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac, kad ste govorili vezano za usporedbe određenih europskih zemalja, članica EU, u usporedbi sa RH članice Europske unije u usporedbi sa Republikom Hrvatskom, spomenuli ste Švedsku, Njemačku, Englesku, pa me zanima od koje godine te tri konkretne zemlje Švedska, Njemačka, Engleska imaju uvedeni zdravstveni odgoj u svoj obvezni obrazovni program. Dakle, već imamo to da zdravstveni odgoj se provodi u tim zemljama u toliki broj generacija da svi imaju dostatnu visoku obrazovni stupanj da mogu suvereno odlučivati o pitanju poput cijepljenja. Hrvatska je zemlja koja tek u povojima ima zdravstveni odgoj, tek u povojima gdje opet imamo podijeljeno društvo 50% je za zdravstveni odgoj, 50% je protiv zdravstvenog odgoja. I dakle, kada govorimo o nekim osnovnim postulatima štamparizma koje su prosvjećivanje naroda, imamo situaciju u Hrvatskoj da je naš narod na žalost izrazito, izrazito nisko zdravstveno prosvijećen. I sada imamo situaciju tu da u takvoj situaciji dati na volju neprosvijećenom, neukom narodu pravo na odlučivanje o tome ne da li će on ili ona biti cijepljen. Otprilike isto kao i kolega Ćelić spominje promet, da li će ili neće prebrzo voziti na autoputu i da li će to biti proizvoljno, nego tu je pitanje prava djeteta na zdravlje i to je ono osnovno pitanje. I ja smatram da je uvrnuta teza reći da je Zakon o zaštiti pučanstva negativni kontekst prisile. Ja mislim da je ovo spasenje i to zaštita naroda je nešto što se treba gledati u pozitivnom svjetlu, a ne u negativnom. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Varga, kada spominjete Veliku Britaniju ona recimo vodi evidenciju nuspojava i ona je jasno dostupna. Evo ja sam ju uspio pročitati i dakle, ona isplaćuje, ima nekakav fond za isplatu odštete ljudima koji su pretrpjeli štetu zbog cjepiva. Koliko sam ja stigao vidjeti 7 tisuća ljudi je u Velikoj Britaniji prijavilo nuspojave od 1989. godine. Tisuću su ocijenjene kao vrlo ozbiljne i oni su tih tisuću ljudi na neki način obeštetili. Tako da to je možda jedan element koji bi trebalo i u Hrvatskoj isto tako uvesti. A što se tiče i vaše ideje da je hrvatski narod primitivan i neosviješten, to na žalost ja jednostavno, teško mi je to prihvatiti jer vidim da naši radnici su svugdje dobro došli, da svugdje ravnopravno rade sa svim ostalim državljanima Europske unije, da štoviše smo u nekim stvarima i daleko ispred njih, u nekim sposobnostima, u nekim obrazovnim elementima tako da ja ne bih baš podcjenjivao. Ja razumijem da se možda neki političari srame svog vlastitog naroda i prikazuju ga kao ljude sišle s brda, ali mislim da ipak smo mi dio Europe jednako kao i od kada svi drugi narodi koji ovdje žive. Tako da vjerujem da možda u nekom manjem dijelu ste vi u pravu, ali općenito gledajući da bi Hrvati vrlo dobro znali procijeniti sami što je dobro za njih i za njihovo dijete, vjerujem da bi stvari vrlo brzo sjele na svoje mjesto. Hvala lijepa.
Imamo povredu Poslovnika. Dr. Varga samo trenutak. Ja bih vas htio pitati isto, po kojim sposobnostima smo mi iznad ostalih? Po kojim sposobnostima smo mi iznad ostalih? Vi ste rekli da smo po nekim sposobnostima mi daleko iznad ostalih. Po kojim sposobnostima? Ja mislim da smo isti kao i ostali, ja, a vi imate neke druge informacije. Vi ste u stanju reći po čemu smo mi iznad ostalih, jeste li u stanju to reći? Prvo gospodin Varga.
Zahvaljujem. Evo povreda članka 238. Poslovnika. Naime, kolega Bunjac je rekao ili ponovio, ili izmislio de facto da sam ja rekao da je hrvatski narod primitivan narod. Ja sam rekao da je razina zdravstvene prosvjećenosti u Republici Hrvatskoj izrazito niska zato jer je zdravstveni odgoj u školama tek u povojima i to svi mi koji se bavimo sa zdravstvom i sa neposrednom zdravstvenom zaštitom znamo da je informiranost naroda po pitanju zdravlja i zdravstvene zaštite izrazito niska. Niti jednom riječju nisam spomenuo primitivizam hrvatskoga naroda, niti jednom riječju nisam govorio o općoj prosvjećenosti niti o dostignućima pojedinosti u zemlji i inozemstvu po pitanju znanstvenih ili drugih dostignuća. Prema tome, kada govorimo o zdravstvenom prosvjećivanju i informiranom pristanku na postupke poput cijepljenja, smatram da hrvatski narod nije još na razini Švedske, Njemačke i Engleske koje se zemlje uzimaju kao uzor po pitanju zdravstvenog prosvjećivanja da se može uzimati te zemlje kao usporedbe sa Republikom Hrvatskom. Hvala.
Izvolite. Moja je bila samo radoznalost, znate.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Povrijedili ste članak 235. Poslovnika stavak 3. koji izričito kaže da zastupnik ne može odgovoriti na izlaganje predsjedatelja. Prema tome, vi ste tražili od mene da vam dam odgovor, a meni je izričito zabranjeno Poslovnikom. Prema tome, molim vas da idući put kada mi želite postaviti pitanje to učinite za govornicom. Hvala lijepa.
Pitat ću vas poslije. Pitat ću vas kasnije kada završimo sjednicu. Gospodin Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Bunjac, otvorili ste jednu bitnu temu, a to je pitanje slobode pojedinca pred državom. I rekli ste da ovo nije medicinsko pitanje, nego pitanje slobode pojedinca i takva rasprava se vodi u svim europskim državama. I rekli ste da je sloboda jedna od najvećih vrijednosti ljudska. Međutim, ja bih dodao da moja sloboda nikada ne smije ugrožavati slobodu onoga koji pokraj mene živ. Reći ću jedan banalan primjer. Ja mogu biti slobodan i u tri sata po noći pustit glasno muziku jer želim u tom trenutku slušat muziku, ali baš me briga za onog koji do mene živi. Isto tako možemo usporediti, otvorili ste još jedno jako bitno pitanje a to je sloboda religiozne slabosti prema medicinskom liječenju. U Sloveniji je bio jedan slučaj da su roditelji djeteta odbili transfuziju krvi jer su Jehovini svjedoci. Dijete je umrlo. I šta vi mislite da li su ti roditelji trebali biti kažnjeni zbog toga što je dijete umrlo jer nisu dopustili transfuziju krvi jer je u njihovoj religioznoj zajednici to zabranjeno. Još jedno izazovno pitanje. Ja samo postavljam pitanja da li pojedinac koji ima AIDS i koji namjerno ne koristi zaštitu jer mu to nalaže njegova sloboda i time širi AIDS jer se ne zaštićuje pri spolnom odnosu, da li on treba biti kažnjen zbog širenja tih zaraznih bolesti, jer je on slobodan da ne koristi zaštitu jer je sloboda iznad svake druge vrijednosti. Kažem to su izazovna pitanja na koje moramo dati odgovor.
Izvolite gospodine Bunjac.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Sladoljev. Što se tiče vašeg pitanja o odbijanju tretmana u bolnici koji je doveo do smrti djeteta to uopće ne možemo povezati sa ovim pitanjem, jer sve konvencije, pa i ove koje sam ja spominjao jasno govore da se ne može odbiti tretman ako je život u pitanju. Međutim, vi ne možete tvrditi da onaj koji je odbio cijepljenje doveo u pitanje bilo čiji život ili svoj jer za to nema nikakvih relevantnih pokazatelja. Znači, postoji cijeli niz slučajeva da su ljudi, da nisu bili cijepljeni pa su normalno preživjeli život. Evo govorio sam i zastupniku Jovanoviću. Praktično cjelokupno čovječanstvo ikada u povijesti do 1850. godine. A kad govorim o tim vjerskim pitanjima, o pitanju savjesti o, vjerujem o tome znate nešto više. Evo znate slučaj sv. Franje. Kako je on reagirao kad su gubavce protjerivali iz gradova? Gubavce su nekad potjerivali iz gradova nek' žive u šumama. Nisu im dozvoljavali da se kreću među ljudima. I što je on učinio? Otišao je živjeti s gubavcima, otišao je živjeti s njima čime je pokazao da je isključenje ljudi iz zajednice zbog toga što imaju nekakav medicinski defekt vrlo pogrešno. Ja ovo govorim i o tom aspektu. Govorim o represiji koja se provodi nad roditeljima i nad djecom zato što oni, ne znam osjećaju strah. A strah je osobina koju osjećaju i životinje, on je stvaran. I o tome bi isto trebali porazgovarati ako već, dakle skrećemo u teme kao što su vjera, koje su u stvari isto tako sastavni dio pitanja ljudskih prava i pitanje slobode pojedinca. Hvala lijepa.
Ovdje mi piše da gospodin Sinčić isto replicira gospodinu Bunjcu. Dobro, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bunjac, ponovit ću opet ono što sam kazao ranije i osvrnut ću se na vašu raspravu. Dakle, imamo sadašnji važeći sustav, zdravstveni sustav koji propisuje da je, dakle imunizacija obavezna. Tako kaže država, u redu. Takav je sadašnji sustav. Svi se mi moramo imunizirati. Međutim, kada se nekome nešto dogodi gotovo je nemoguća misija povezati nuspojave ili nekakvo stanje koje nastane neposredno ili povezano sa imunizacijom, sa tom imunizacijom. Vrlo je teško naći liječnika koji će vam to priznati da to je zbog toga. Zašto? Zato što i taj liječnik trpi represiju od drugih institucija, ne želi raditi presedan i onda nam se događa da su naši građani, pogotovo građani sa malom djecom bačeni, odbačeni i da moraju hodočastiti po pravnim institucijama od ministarstva do ministarstva, da se neki puta dokaže ono što je neki puta i očito. Zašto moramo birati između toga? Ako smo već propisali obavezu onda budimo toliko hrabri da i priznajmo odgovornost, odgovornost što se može dogoditi zbog takve naše odluke da propisujemo obaveznu imunizaciju. Mi dajemo našim građanima samo obavezu, a kad oni traže svoja prava pomozite to je nemoguće ostvariti. Prema tome, to je jedan od glavnih problema ovog sustava. Ako im damo s druge strane slobodu da sami odlučuju uz konzultacije sa liječnicima naravno u tom slučaju je odgovornost njihova. To je sasvim jedan drugi odnos.
Hvala lijepa. Gospodin Bunjac, odgovor.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Sinčić. Znači ključna misao u ovoj cijeloj raspravi je ta da u stvari ljudska sloboda i pravo na slobodni informirani pristanak sasvim sigurno će povećati procijepljenost. Znači, mi ćemo usvajanjem ovih zakona dobiti veću procijepljenost nego što imamo, a na to nam ukazuju usporedne statistike 14 država članica EU koje imaju slobodu izbora, odnosno preporuku i 14 onih koji imaju obavezu cijepljenja. Dakle, ja bih htio ovdje također napomenuti da 8 vrsta bolesti protiv kojih se u Hrvatskoj cijepi, da nema u svim državama da je obaveza cijepljenja istih tih 8 bolesti. Negdje ih je 5, negdje ih je 7, negdje ih je 10. Recimo u Sjedinjenim Američkim Državama je obavezno cijepljenje protiv vodenih kozica, obavezno. Sad mi možemo postaviti pitanje o.k. ako je obavezno zašto u Hrvatskoj nije onda obavezno, a nije. Svako drugo dijete ima vodene kozice. Znači to su ta pitanja. Mi želimo dopustiti građanima da propituju svako od tih 8 cjepiva, da pitaju zašto je u SAD-u obavezno, a u Velikoj Britaniji nije i da dobiju nekakvu pravilnu informaciju. Ja vjerujem da kad bi se susreli sa tom susretljivošću a ne sa zatvorenim vratima, još manje sa represijom da bi onda oni na kraju rekli dobio sam potpunu informaciju, uvjerio sam se da je cjepivo ispravno i zato ću ga primiti. Ali ovako kad se informacija skriva i kad se dakle ide prisilno kod čovjeka se javlja dakle otpor. I uvijek je tako i to nije samo prisilnog cijepljenja. Tako vam je kod hrpe drugih stvari da prisila izaziva kontraefekt. Na koncu konca to najbolje znaju roditelji kod svoje djece, sve ono što će djeci zabraniti, djeca će baš namjerno raditi. Hvala lijepo.
Gospođo Strenja-Linić, izvolite.
Pa teško je sad nakon svega ovog što smo čuli reći nešto novo osim što moram reći da sam kao liječnik zgrožena kolega Pernar, kolega Pernar zgrožena da je vaša majka vama kao medicinskoj sestri prepustila svoju ordinaciju. I kad bi to nadležne stručne službe znale njoj bi njezina licenca mogla doći u pitanje. Dakle, ne može ona jednoj osobi koja nije stručna prepustiti svoju ordinaciju. To je apsurd, jer vi niste kompetentni čak ni da kažete sačekajte, jer ne znate procijeniti da li pacijent kojem ste rekli da sačeka može bit ugrožen time što mu nije odmah pružena medicinska pomoć. Zgrožena sam ponovno pričom o konoplji koja ne liječi. Ne dezinformirajte javnost, ublažava simptome svakako pacijentima i sa Parkinsonom, pacijentima sa multiplom sklerozom svakako. Ali ne liječi tumore. Ne dezinformirajte javnost. Ne pozivajte na nepropisivanje antibiotika. Očito niste imali bakterijski bronhitis ili šta ste već rekli upalu pluća, inače ne biste preživjeli ili biste bili sa posljedicama ili zato što ste snažni možda vaše liječenje o tim svim vašim pripravcima koje ste uzeli trajalo jako dugo. Antibiotici spašavaju živote i spasili su živote milijune pacijenata. I strašno je zapravo što građani možda ovo danas ni ne slušaju, jer bi vidjeli kakvu Hrvatsku, kakvu zdravstvenu zaštitu, kakvu anarhiju u zdravstvenom sustavu bi im ponudio jedan Živi zid da dođe na vlast.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Pernar.
Hvala gospođo Strenja Linić. Pa eto nisam ja radio posao doktora u smislu da sam ja sad obrađivao pacijente, nego dođe čovjek sa prehladom i pita, a šta da radi. I jednostavno ako vidite da jedno rješenje ima stopostotni učinak i kad vidite kod drugih ljudi kojima ste preporučili onda vam zdrava pamet nalaže hajmo reći slobodu da preporučite još nekom i ti isti vam potvrde isto. Znači to je jedna stvar. Što se tiče drugih vaših opaski da konoplja ne liječi. Pogledajte film od Ricka Simpsona Bijeg od lijeka. On govori tamo o mnogim ljudima koji su izliječeni, među ostalim i od melanoma, znači tumora kože. A gospođo Linić, vi se nad tim zgražavate, ali vrijeme će pokazati da ste se borili ne za znanost nego protiv znanosti i da ste zapravo gledali na stvarnost dogmatski, a ne realno. Isto kao kad je rekao gospodin Jovanović na primjer da taj pokret protiv cijepljenja financira hajmo reći određenu kampanju. Ali tako isto i pokret za cijepljenje isto financira svoju kampanju. Znači situacija nije isključivo crno bijela. Znači možda s jedne strane ima, hajmo reći sive zone, ali ima sive zone i sa druge strane. Način na koji vi prikazujete je crno bijeli. Još ću se samo nadovezati na stanje u Americi. Samo u Americi je cijepljenje dobrovoljno, ali se na kalendaru cijepljenja nalazi i cijepljenje protiv vodenih kozica. Ali s napomenom da u Americi ako se čovjek razboli od cjepiva, ha njemu kažu gospodine mi smo vam rekli da postoji mogućnost rizika i vi ste odabrali da ćete se cijepiti. Rizik je vaš. Međutim u Hrvatskoj što se dogodi? U Hrvatskoj čovjek kaže ja se bojim opasnosti i posljedica cjepiva. Vi mu kažete morate se cijepiti. Čovjek se razboli, vi mu kažete sam si si kriv. A nije si on sam kriv jer ste ga vi prisilili na to. Hvala.
Hvala i vama. Sada prelazimo opet na raspravama po klubovima. Gospodin Mladen Karlić, Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče Ministarstva zdravstva, cijenjene kolegice i kolege. Evo pred nama je jedan prijedlog, jedna inicijativa koju ja evo kao liječnik pozdravljam. Pozdravljam samo zbog toga što evo u ovom Saboru danas možemo raspravljati o jednom zdravstvenom problemu ili uopće o zdravstvu koje inače nije baš često tema niti u Saboru na žalost, niti u našim političkim kampanjama niti to izgleda našim građanima još uvijek predstavlja nešto važno u životu. Očito da ima puno većih problema kojima se ljudi bore, pa zdravstvo još nije ona tema koju bi trebala imati zapravo jer je to nešto najvažnije imati svoje zdravlje. Jer jedna stara izreka, mudrost kaže sloboda i zdravlje su vrlo slični. Njihovu vrijednost shvatite tek onda kada ih izgubite i zato nemojte izgubiti zdravlje, pazite na njega. Slobodu ovdje možemo možda malo uvjetno, jer ovo nije pravi gubitak slobode kad imamo obvezu nečega, nečega što je najsigurnija, najefikasnija mjera u sprječavanju zaraznih bolesti, a to je cijepljenje, to je cijepljenje, to je imunizacija ili vakcinacija kako god je tko zove. I provođenje ove imunizacije je jedno od najvećih dostignuća moderne medicine i predstavlja najznačajniji javno-zdravstveni program zaštite stanovništva od zaraznih bolesti koje mogu biti toliko teške, mogu izazvati toliko komplikacija, toliko invalidnosti, a nerijetko i smrtne slučajeve osobito kod djece. I zato je izuzetno važno da je ovo obveza i upravo zbog toga što se i ja slažem i mislim kao što su i neki kolege rekli da još uvijek naša zdravstvena prosvjećenost nije na tom nivou da možemo svi procijeniti, svi bit sigurni da je ovo nešto što doprinosi i sigurno zapravo povećava zdravlje posebno naše djece. Zbog toga još uvijek mislim da ovo mora biti obaveza koju jednostavno ne možemo na ovakav način kako je predloženo ukinuti. I zato naravno ne mogu se složiti sa ovim prijedlogom niti će se klub Hrvatske demokratske zajednice složiti sa ovim prijedlogom niti će se Klub Hrvatske demokratske zajednice složiti da će doći za to vrijeme vjerujem, hoće li to biti za 10, 15, 20 godina jer ono na što moramo isto upozoriti, jer kažete u Njemačkoj se govori neobavezno je ali 95% ljudi se cijepi jer shvaćaju važnost. A s druge strane isto ne mogu djeca doći u njemački dječji vrtić a da ne donesu potvrdu da su od nekih bolesti cijepljeni. Tako da nije to baš toliko, to je uvjetno neobavezno. I vjerujem tako isto u drugim zemljama, jer svaka zemlja ako je ozbiljna, pametna mora voditi brigu o svojoj djeci, o svojoj mladeži da se ne … A zašto je bitno da se što veći broj djece cijepi? Zato što oni štite onda onih nekoliko posto koji se nisu cijepili iz nekih razloga kontraindikacija, zato je bitno da što više cijepljenih spasit će one koji se nisu cijepili jer neće dozvoliti da se bolest proširi i razvije. Prema procjenama Svjetske zdravstvene organizacije imunizacija u ovom trenutku svake godine spašava tri milijuna života. Tri milijuna ljudi umrlo bi da nema cijepljenja, d a nije cijepljenje u ovom obliku kako se sada provodi i zapravo to je najveći evo doseg zdravstva uopće u čovječanstvu. Ono što je isto jedna od procjena koja upućuje na to da se 25% smrtnih slučajeva zabilježenih kod djece mlađe od 5 godina moglo spriječiti cijepljenjem postojalo je cjepivo, a bilo je na raspolaganju zdravstvenom osoblju ali se nisu djeca cijepila, bili bi spriječeni sigurno da su roditelji bili informirani, da su bili educirani i da su shvatili zapravo važnost ovoga o čemu danas govorimo. I zato mi je kažem drago da danas ovdje raspravljamo, žao mi je zapravo što je ovo u popodnevnim satima petkom, što nema medija, što će vjerojatno malo ovoga biti zabilježeno ili uopće je pitanje da li će doći do naših sugrađana, do javnosti kolika je zapravo važnost ovog pitanja odnosno uopće ove teme o kojoj danas govorimo i dobro je da se puno o tome govori i da zapravo onim građanima koji možda evo nisu ni svjesni toga upravo kroz ovu raspravu bez obzira u kojem smjeru išla da će ih barem navesti da razmišljanju o cijepljenju, o važnosti i da se nakon toga informiraju kod svojih liječnika. Uvjeren sam da će ovo možda doprinijeti i da zdravstveni djelatnici više pažnje posvete upravo onom informiranju građana, razgovoru sa pacijentima odnosno sa roditeljima, naravno nekada i pacijentima da bi im objasnili sve potencijalne kontraindikacije da bi dobro razmislili da li je dijete ili osoba za cijepljenje ili nije, ili treba pričekati da ozdravi. Tako da u tom smislu naravno da jednostavno ne možemo prihvatiti u ovom obliku i mislim da je prerano da bi mogli prihvatiti da se ide na prihvaćanje ovakvog zakona i da cijepljenje bude neobavezno.
Hvala. Imamo četiri replike. Prva je gospodin Pernar. Prvo gospodin Pernar.
Uvaženi kolega iz HDZ-a, pa reći ću vam samo jednu misao. Vi stalno skupa sa ostalim zastupnicima ponavljate tezu da su … [[Upadica se ne razumije.]] Hoćemo se raspravljati sa vama? Hoćete mi dozvoliti da govorim ili ćete mi svaki put prekidati? Pa neće mi više upadati u riječ čovječe božji. Dopustite mi dvije minute imam i doviđenja. Pa nećemo se raspravljati kao mala djeca [[Upadica Radin: Dat ću vam sekunde više.]] Hvala. Znači, gospodine iz HDZ-a kao i svi drugi zastupnici koji ste protiv našeg prijedloga, stalno govorite da su ljudi u Hrvatskoj nedovoljno educirani. Pa zašto onda ne provedete kampanju edukacije? Koji je smisao obrazovnog sustava? Koja je uloga medija koje držite pod svojom kontrolom? Pa Bože mili, imate monopol, vi ste ti koji vladate i medijima, i obrazovnim sustavom i vi cijelo vrijeme govorite ljudi su nedovoljno educirani, ljudi su nedovoljno educirani. Pa educirajte ih onda. Zašto to ne želite napraviti? Ili ste nesposobni ili mislite da argumenti nisu na vašoj strani. Po meni iz ovoga što ja vidim, ja vidim da vi uopće niti ne vidite problem u tome što su ljudi nedovoljno educirani, znači jednostavno vas za to koliko sam shvatio nije briga. Ono za što se mi zalažemo u Živom zidu je što više educiranja po ovoj temi, slobodno znači želimo da javnost vidi, jednostavno da ove sve podatke koje vi imate, a u prilog cijepljenju da ih jednostavno objavite na televiziji da ljude informirane. Evo recimo gospodin Jovanović je rekao naveo je onaj primjer sa ospicama i vodenim kozicama. Pa korektno. Pa ja nemam ništa protiv toga da gospodin Jovanović i vi svi drugi to javno govorite na televiziji da se javnost educira. Ali tražimo slobodu izbora. Ono što vi radite je vi ne želite zapravo raditi na educiranju javnosti, a istodobno želite prisiljavati ljude na nešto i to je ono gdje se mi ne slažemo s vama. Hvala.
Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine Pernar, ja neću reći stranku Živi zid, nego gospodine Pernar jer vi ste meni replicirali, pa ću ja vama odgovoriti. Mislim da ste ovdje promašili temu, niste, trebali ste možda ići sa prijedlogom zakona ali nečim drugim, da se nešto drugo ukida, a ne cijepljenje. Cijepljenje je nešto što je strašno važno, što je toliko bitno za hrvatske građane, za djecu ne samo ovdje kod nas, nego i u mnogim drugim državama tako da to još ne može biti jednostavno tema o kojoj možemo ovako razgovarati. Što se tiče edukacije, ona se provodi kontinuirano kroz zdravstveni sustav, kroz škole ali još uvijek treba proći još puno vremena da bi bili na onom nivou kao što su to Njemačka, Engleska ili možda neke druge zemlje.
Hvala. Sada gospodin Jovanović.
Hvala lijepo. Pa kolega Karlić je govorio o tome u kojoj mjeri je danas cijepljenje unaprijedilo kvalitetu života i opet smo se vratili na to na prava djece. Dakle, ja to želim još jedanput naglasiti da po Konvenciji o pravima djece najbolji interes djeteta je primarni kriterij koji traži konvencija. Interes djeteta mora biti na prvom mjestu i nikakvo vjersko uvjerenje i interes roditelja ne može biti iznad interesa djeteta i njegovog prava da cijepljenjem bude zaštićen od smrtnog ishoda kojem bi bio potencijalno izložen kada ne bi bio cijepljen. Govorili smo da u svijetu je 95% recimo nekakva procijepljenost, pa evo ja sam kada sam vidio sve ove inicijative postavio zastupničko pitanje Ministarstvu zdravstva da mi kaže kako mi stojimo sa procijepljenošću, pa evo, da čujete malo kako to izgleda kod nas dakle, 2015., 2016. podaci nisu bili gotovi. Bjelovarsko-bilogorska 97,15, Koprivničko-križevačka 98,83, Karlovačka 96,76, Ličko-senjska je jedna od lošijih županija 87%, Osječko-baranjska 91%, Virovitičko-podravska 97, Požeško-slavonska 96, Brodsko-posavska 97%, Vukovarsko-srijemska 96%, Istarska 92%, Primorsko-goranska 92%, Sisačko-moslavačka 98%, Zadarska 93. Dvije najlošije županije su Splitsko-dalmatinska 80%, Dubrovačko-neretvanska 78, Šibensko-kninska 98%, Međimurska 94%, Varaždinska 96, Krapinsko-zagorska 96, Grad Zagreb 96, Zagrebačka 95 i Republika Hrvatska u globalu 93%. Pa evo hajmo mi pomoći Splitsko-dalmatinskoj i Dubrovačko-neretvanskoj da podignu postotak iznad 90% mislim da bi nam to bio važniji zadatak od ovoga da zabranimo obavezno cijepljenje.
Hvala lijepa. Odgovor? Ne. Sada je gospodin Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Karlić, dakle hvala vam na vašoj konstruktivnoj raspravi. Eto imamo barem jednog zastupnika iz HDZ-a koji je ovdje ostao i koji je rekao da je ova rasprava ne samo potrebna nego je i vrlo važna i da je potrebno da se građani informiraju. Drago mi je što ste podržali ideju da bi se ovakve rasprave trebale održati i u ranijim satima. Vidimo da sve ono što predlaže Živi zid i Snaga se stavlja obavezno na zadnju točku, time ste nam ustvari priznali da naši zakonski prijedlozi imaju svoju težinu, a isto tako vam zahvaljujem što ste se složili s nama barem načelno da budućnost radi za nas odnosno vrijeme radi za nas i da će u budućnosti sasvim sigurno ovakav zakon jednom biti prihvaćen. Vi ga naravno povezujete sa stupnjem osviještenosti, sa stupnjem obrazovanja hrvatskih građana isto kao i neki drugi zastupnici, možda zastupnik Varga itd. Znači u biti ipak između redova govorite da je pitanje slobode bitno, da je pitanje ljudskih prava isto tako vrlo važno i da u stvari bi jedan ovakav zakon trebao u budućnosti biti usvojen odnosno da smo mi na dobromu putu. S te strane eto to bi bio moj osvrt. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Hoćete odgovoriti? Da.
Najvećim dijelom mislim ono što je meni jako važno da se malo više govori o zdravstvenim temama inače i o zdravstvu, ali kažem ovdje mislim da je najvažnije ovdje kada govorite o pitanju ljudskih prava meni je puno važnije pitanje prava djece u ovom trenutku, jer ovdje se obično radi o maloj djeci i to onima od rođenja zapravo pa do školske dobi za koje netko drugi preuzima odgovornost i zato je jako bitno da ovdje hrvatski zdravstveni sustav, da država zapravo vodi brigu upravo zbog toga da bi dobili sve ono što treba dobiti da bi tako bili najbolje zaštićeni.
I na kraju gospodin Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Radin. Kolega ovo što ću sada reći je tužna istina, tužno stanje u našoj zemlji. Kolega Bunjac je naveo ranije podatak kako je Ujedinjeno Kraljevstvo imalo od 79. godine nekih 7 tisuća priznatih reći ćemo tako nuspojava. U Hrvatskoj nemamo dovoljno statističkih podataka. Znamo koliki je problem da se išta prizna. Međutim, imunizacija se ne provodi samo nad ljudima, ona se provodi i nad životinjama. Pa recimo imamo tako u članku 34. Zakona o veterinarstvu koji je zadnji puta mijenjan 2013. godine dakle stoji da za životinju koja je uginula zbog provedbe određene mjere posjednik životinje ima pravo na naknadu štete u visini tržišne cijene na dan provođenja mjere. Znači, ako određenom radnjom tretiramo životinju u zakonu stoji da vlasnik odnosno posjednik može dobiti naknadu za stanje u koje je životinja došla. Međutim za ljude to je tužna činjenica u Hrvatskoj kada im se tako nešto desi, a na žalost statistički se mora desiti jer nema savršenog lijeka oni su, tu se otvaraju vrata pakla, dakle nema sluha, nema pomoći ni od kuda i to je jedan od temeljnih ideja ove inicijative i promjene zakona. Načelo odgovornosti naspram načela slobode. Ne možete nekoga prisiliti i onda kada se nešto dogodi, e nismo mi. To je jednostavno djetinjasto. Hvala.
Hvala gospodine Sinčić. Nastavimo raspravu. A hoćete odgovoriti? Izvolite.
Evo tu bi se složio s vama naravno u onom dijelu kada bi bili sigurni da je posljedica koja je nastala znači sigurno uzrokovana cijepljenjem. Međutim, to je vrlo teško ustanoviti i ja mislim da to stručnjaci u zdravstvu pokušavaju, vještaci zapravo pokušavaju naravno ona da i ima takvih sigurno i tužbi, da pokušavaju naći vezu cijepljenja i nastale posljedice odnosno invaliditeta koji je nastao. I naravno da bi bilo logično ako je to uzrok da država obešteti takvu osobu.
Hvala vam lijepa. Gospođa Bernarda Topolko ispred Kluba zastupnika HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici ovog Hrvatskoga sabora. Danas imamo pred sobom Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, prvo čitanje, P.Z. br. 103 predlagatelja Kluba zastupnika Živog zida i Snage. Mi kao HNS jesmo za pravo na izbor, ali na pravo na izbor zdravlja djeteta. Pitanje cijepljenja djece nije niti političko pitanje, niti pitanje pojedinaca. To je pitan je medicinskog i javnozdravstvenog sustava ove države i njihovih radnika. Mi kao liberali vjerujemo da dijete nije vlasništvo roditelja, nego svoja osoba koja ima pravo na zdravlje bez obzira na osobna uvjerenja roditelja ili skrbnika, pa i pravo na to da ne oboli od lako spriječenih zaraznih bolesti. U tom duhu smatramo kako bi o potrebi cijepljenja protiv zaraznih bolesti trebali odlučivati medicinari i znanstvenici. Unazad par godina u javnosti su se otvorile brojne polemike kako među roditeljima, tako i među stručnjacima o štetnosti i negativnim učincima obveznih cijepljenja za zdravlje djece. Tako brojni roditelji zbog podijeljenih stavova medicinskih natpisa, medicinskog neznanja, osobnih i vjerskih uvjerenja odbijaju cijepiti djecu. Danas je već tu bilo spomenuto i od gospođe Strenje Linić i od gospodina Jovanovića da je u ožujku 2014. godine Ustavni sud Republike Hrvatske odbio prijedlog za ocjenu ustavnosti pojedinih odredbi Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti te donio odluku iz koje proizlazi da se djeca moraju cijepiti iz razloga što izbor nije ustavno pravo roditelja, već se radi o pravu djece na zdravlje. Upravo je pravo djeteta na život i zdravlje više od roditeljskog prava na izbor. No, važno je naglasiti da se ovdje ne radi samo o pravu djeteta čiji roditelji odbijaju cijepljenje, već se ovdje radi i o pravu druge djece na zdravlje a koja su u kolektivu zajedno sa djecom koje nije cijepljeno. Budući da se uvijek dovodi u svezu i zaštita prava i sloboda drugih na zdravlje jer roditelji ugrožavaju zdravlje vlastite djece i drugih osoba koje zbog medicinskih razloga nisu cijepljeni, ili osoba kod kojih cijepljenjem nije postignuta zaštita. Dakle, cijepljenju podliježu sva djeca osim djece kod koje je cijepljenje trajno kontradikcijsko, a što utvrđuje liječnik. Zakonska obveza cijepljenja je u cilju sprječavanja zaraznih bolesti i kako se ne bi ponovo izložili već iskorijenjenim epidemijama, sami smo svjedoci nekad nedavno raširenoj pojavi ospica na splitskog području. U stručnoj javnosti smatra se da je aktivno cijepljenje najdjelotvornija i najsigurnija mjera u sprječavanju infektivnih bolesti, a i komplikacije su rijetke. Temeljem članka 22. stavka 1. točka 6. Zakona o zdravstvenoj zaštiti propisano je da svaka osoba ima pravo odbiti pregled i liječenje, osim ako bi se time ugrozilo zdravlje drugih ljudi. A što je ovdje slučaj? Odbijanjem cijepljenja roditelji krše i članak 2. Protokola uz Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda budući da na ovaj način otežavaju pravo na obrazovanje odnosno upisa djece u obrazovne ustanove i vrtiće jer znamo da je potrebna potvrda prilikom upisa. Nesporno je da Ustav kao i Obiteljski zakon jamče pravo i slobodu roditelja da samostalno odlučuje o djetetu, no isto tako je Ustavom propisano da se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitile slobode i prava drugih ljudi, pravni poredak, javni moral i zdravlje, pa je tako ovdje nedvojbena ovlast zakonodavca da propiše mjere zdravstvene zaštite za koje je prema pravilima struke utvrđeno da su najdjelotvornije. Znači Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati prijedlog ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Dvije replike. Prva gospodina Pernar.
Htio bih reći gospođo iz HNS-a da je jako velik problem u tome što vi stalno govorite da kao roditelj ne može odlučivati za dijete. Ali da li dajete djetetu slobodu izbora? Pišu mi učenici koji imaju recimo 18 godina koji su punoljetne osobe i u 4. razredu srednje škole recimo ne žele se cijepiti, ima li on kao učenik punoljetan pravo na svoj izbor odnosno imali maloljetan učenik odnosno osoba pravo na izbor? Ja mislim da vi ovdje ne dajete puno izbora kao niti religija katolicizam. Znači u katolicizmu se djecu krsti kao malu bez da li su oni rekli da li vjeruju ili ne vjeruju. Zato imamo situaciju da je na papiru jao puno vjernika, a u praksi malo. Mislim da vi jednostavno ne vjerujete u načelo slobode izbora, a Živi zid je zapravo tu liberalna stranka. Živi zid je ta stranka koja se zalaže za slobodu ljudi, a vi ovdje se zalažete protiv slobode i za ograničavanje slobode i po meni jednostavno vaš stav da umjesto da na edukaciji da treba raditi na prisili građana je zapravo suprotan svim demokratskim načelima i napretku civilizacije koja ide sa vremenom k tome da se ide na informiranje ljudi, a ne na prisiljavanje za što daju dokaz mnoge zemlje na svijetu. Hvala.
Odgovor gospođa Topolko.
Poštovani gospodine Pernar, ja sam rekla da smo mi za slobodu izbora, za slobodu izbora za zdravu djecu, da ne širimo ono što smo spriječili davnih godina, da ne širimo epidemije ospica i ostalih bolesti. Vidjeli smo nedugo da su ospice poharale Splitsku županiju. U 2017. godini u prva dva mjeseca 15 tisuća oboljelih ljudi je od ospice. Milim, kako dati mogućnost djetetu koje je tek rođeno da li će on svojevoljno pristati na cijepljenje? Zato imamo zakon kojim to reguliramo i kojim ostvarujemo njegovo pravo na zdravlje.
Hvala. Gospodin Jovanović druga replika.
Kolegice Topolko, i vi ste istaknuli ono što je najbitnije u ovoj današnjoj raspravi, a to je pravo djeteta. Dakle, pravo djeteta je iznad svakog drugog prava po Konvenciji prava roditelja bez obzira na njihovo vjersko uvjerenje, na njihove stavove o cjepivu. I zbog toga je neophodno da u ovom trenutku još uvijek u Hrvatskoj mora ostati obaveza imunizacije jer neki su smatrali i kolega Varga je o tome govorio da prosvjećenost našeg stanovništva još nije na toj razini da bi ukidanjem obaveze imunizacije ona ostala iznad 90% što je inače cilj Svjetske zdravstvene organizacije da nakon 2020. imunizacija procijepljenost bude veća od 90%. Inače, a sve sumnje o tome da li je cijepljenje učinkovito evo imamo ovdje jednostavni slajd koliko se vidi, dakle 1900. godine prosječna očekivani životni vijek bila je 47 godina. 60-te 50, danas je 76, a cilj je da uđe do 110 godina. Svega tri male ali zapravo velike promjene su dovele do toga da živimo danas toliko duže. Prva promjena nećete možda vjerovati kada je dob sa 26 došla do 46 bilo je samo da su ljudi počeli piti čistu vodu. Dakle, čista voda je bila razlog zašto su počeli živjeti 20 godina duže. Nakon toga slijedi cijepljenje i zahvaljujući cjepivu životni vijek se produžio od 46 na 66 godina i onda smo dobili nove lijekove, pametne lijekove koji su omogućili da živimo danas do 86 godina. Prema tome, to su znanstveni dokazi. Ne dokazi poput gospođe Lucije Tomljanović koja je protivnica cjepiva, koja je falsificirala rad i sada je na njenu sramotu, a i sramotu svih onih koji podržavaju njen rad u Hrvatskoj, taj je rad povučen iz časopisa u kojem je bio objavljen, negdje je dokazalo da je lažirala podatke. Evo to su protivnici cijepljenja u Hrvatskoj.
Odgovor gospođa Topolko.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine Jovanoviću, evo ja sam rekla da smo mi za cijepljenje. Slažem se s vama u ovom vašem dijelu oko znanstvenih istupa. Ja sam svojevremeno i na Odboru za zdravstvo podržala ne donošenje ovoga zakona. Isto tako sam predsjednici Odbora za zdravstvo predložila da mi u Međimurskoj županiji napravimo okrugli stol na temu prevencije cijepljenja djece. Hvala.
Hvala lijepa. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. Na klub još uvijek. Pardon. Klub SDP-a [[Upadica: U ime predlagatelja.]] U ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora [[Upadica Radin: Ne, ne. Dođite dolje.]] Moram dolje? [[Upadica Radin: Ovdje. Kao predlagatelj na žalost mora.]] Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo drago mi je da se rasprava razvila i da ćemo u tom tonu nastaviti dalje. Htio sam postaviti pitanje predstavniku Ministarstva zdravstva. Dakle, na koji način ako ostane ovakav postojeći sustav u kojem je cijepljenje obavezno namjeravate zaustaviti pad procijepljenosti? Dakle, mi već znamo, struka je rekla da je procijepljenost djece pala ispod 90%. Ako sustav ostane isti, na koji način namjeravate zaustaviti pad te procijepljenosti? Hvala.
Hvala vam lijepa. Sada u ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin Siniša Varga.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče iz Ministarstva zdravstva, kolegice i kolege. Evo danas već je puno toga rečeno u relativno praznoj dvorani. Ja neću puno dužiti i ponavljati što je rečeno. Ali bih se složiti sa jednom stvari što su kolege iz Živog zida naglasili, zapravo da se tu ne radi o meritumu samog cijepljenja kao takvog, nego oni govore više o pitanju o ljudskim pravima, prava na slobodu izbora, pravo na informirani pristanak i svim drugim segmentima koji se tiču hajmo reći ne samo pitanje cijepljenja, nego kompletno pitanje zdravstva. Evo, malo uvodno ću spomenuti da sam kao stalni sudski vještak u području dentalne medicine i kao autor poglavlja u sveučilišnom udžbeniku vezano za sudsko vještačenje vezano za medicinsku dokumentaciju i prilično opširno sam pisao o obvezi dokumentiranja informiranog pristanka od strane pacijenata koliko je to bitno ne samo za zaštitu liječnika od mogućeg sudskog progona, nego prvenstveno kao ljudsko pravo samog pacijenta i kao dokaz da je samo informiran pristanak pacijenta i bio sastavni dio liječenja te epizode liječenja pacijenta. Kada govorimo za stvari kada se konkretno radi o cijepljenju kao metodu suzbijanja zaraznih bolesti, ja bih ipak rekao da se tu ne radi o klasičnom plombiranju zuba ili rađenje doplera karotide od strane neurologa ili operaciji žućnog kamenca od strane abdomenalnog kirurga. To su epizodalna liječenja koja se tiču izrazito individualnog liječenja individualnog pacijenta i kolega je u ranijoj raspravi i spomenuo pitanje kako se taj informirani pristanak tiče i kada se radi o malodobnoj djeci, konkretno za Jehovine svjedoke, u uskrati transfuzije krvi, pune krvi pacijentima kada je to pitanje života i samog djeteta i to je etičke i moralne i pravne dileme koje iz toga proizlaze. Dakle, da bi se dokazalo da je cijepljenje izuzeto iz tog segmenta iz tog razloga u Hrvatskoj za to pitanje imamo zasebni zakon. Zakon o suzbijanju zaraznih bolesti u Republici Hrvatskoj je Zakon koji postoji izrazito dugi niz godina, program obaveznog cijepljena u Republici Hrvatskoj je jedno od civilizacijskih dostignuća, primjer drugim zemljama, sam pojam štamparizma i preventivne medicine od kud je potekla, odnosno Hrvatska je mjesto od kud je to poteklo i proširilo se po cijelom svijetu, je nešto što se za našu diku i slavu. Međutim, na globalnoj razini imamo nešto što se zove antivakcinacijska kampanja i nju se ne može ignorirati. Postoji puni niz članaka na Internetu, evo ja mogu citirati četiri stvari koje sam danas evo nasumice našao na Internetu. Cijepljenje se daje radi oglupljivanja naroda da se s njim lakše vlada. Cijepljenje se daje kako bi se određene količine svjetskog stanovništva uklonilo i time prorijedilo krdo i time povećao profit multinacionalnih kompanijama. Cijepljenje se nanotehnologijom čipiraju ljudi i prati im se putem kemijskih tragova aviona tzv. … i konačno evo iz hrvatskih autora imamo cjepivo sadrži GMO viruse, abortirani fetus životinja i ljudi, embriji zamorca i razne vrste jaja, miša, krvi i mozak, krv, srce i bubrezi različitih vrsta životinja npr. majmuna, konja, svinja, ovce, zečeva, pasa. Dakle, u jeku antivakcinacijske kampanje uz izrazito ja ću skoro reći i jalove napore državnih službi, naročito ću spomenuti i Hrvatski zavod za javno zdravstvo i sve županijske zavode za javno zdravstvo bez obzira na njihove rutinske napore za suzbijanje, širenje zaraznih bolesti, na žalost ne spjevaju kontrirati adekvatno kroz javnu promidžbu zdravlja i zdravstvene zaštite, ne uspijevaju adekvatno kontrirati širenjem neistina po pitanju cijepljenja od strane antivakcinacijskih kampanjista. Rezultati tih kampanja se šire po cijelom svijetu i globalno pada stupanj procjepljenosti stanovništva. Neke zemlje koje nisu imale tradiciju kao Hrvatska, poput Rumunjske sa epidemijom ospica, preko 5 tisuća oboljelih 200 umrlih, može zvučati, pa dobro evo to je njihov problem. Međutim, taj njihov problem je udaljen 150 kilometara od hrvatske granice. Virus ospica kada se širi sa jednim nepovoljnim vjetrom u roku od sat vremena stiže do hrvatske granice, ukoliko nemamo procjepljeno stanovništva na dovoljnoj visokoj razini možemo očekivati širenje ospica u hrvatskom stanovništvu sa teškim posljedicama i sa smrtnim ishodima. I to je nešto, što ja ne mogu vjerovati kada sam vidio na televiziji, konkretno na RTL-ovoj emisiji, odnosno prilogu u vijestima, vezano za anketu koju su proveli u stanovništvu, da 53% podržava obavezno cijepljenje, a 47% ne podržava, onda je to jedna porazna statistika gdje je zapravo izgubilo javno zdravstvo, a pobijedila antivakcijska kampanja po pitanju širenja neistina o dobrobiti cijepljenja u odnosu na možebitnih šteta. Kad govorimo o možebitnim štetama ja ću u pojedinačnoj raspravi govoriti o nekakvih idejama i intencijama vezano za isplate štete za eventualne pojave, nuspojave, kao što je spomenuto i imamo u Velikoj Britaniji, pa neću sada o tome dužiti. Ali ću još jedanput ponoviti da smatram da je ovo kao ljudsko pravo imati informirani pristanak je mora biti sad u jednom tranzicijskom razdoblju kao jedan komplementarni dio obveznom cijepljenju gdje svatko bez obzira što postoji obveza cijepljenja da imamo informirani pristanak pacijenata, gdje svaki pacijent odnosno, i roditelj pacijenta ima pravo na informaciju i mora dobiti potpunu i cjelovitu informaciju od nadležnog liječnika. U koliko nije zadovoljan ima pravo na drugo mišljenje i HZZO financira drugo mišljenje službeno i može se dobiti uputnicu za drugo mišljenje. U koliko nije zadovoljan sa tim drugim mišljenjem ima pravo dobiti uputnicu specijalističku epidemiologu u obližnjem Zavodu za javno zdravstvo i dobiti mišljenje od specijaliste epidemiologa. U koliko na ta tri stupnja informiranja građana i bez obzira na visoki stupanj informiranosti ipak roditelj odluči da ne cijepi svoje dijete, ima pravo snositi sankcije isto kao i svi u prometu koji ne poštivaju prometne propise i ugrožavaju svoje zdravlje i zdravlje drugih ljudi u prometu snose sankcije. Sankcije su u Republici Hrvatskoj novčane kazne za moj pojam kada se usporedi da je maksimalna kazna prekršajna 2.000 kuna u odnosu na možebitnu smrt ili dugotrajnu invalidnost djeteta ja osobno smatram da je 2.000 kuna i premala kazna. Moguće su mjere socijalni službi intervencijom u same obitelji, a isto tako svi znamo da postoji onda i uskrata vrtića i škole, i uskrata vrtića i škole ni po čemu nije kazna za dijete nego je to način spašavanja tog djeteta zato jer necijepljeno dijete staviti u možebitno pogubeljnu sredinu, poput vrtića i škole gdje kolaju svi virusi i bakterije o kojima mi danas govorimo, na taj način se štiti dijete od bilo kakve zaraze. Kad govorimo vezano za pravno pitanje, evo ja po struci nisam pravnik i daleko od toga na žalost imali smo tu malo raniju raspravu, imali smo i stručnjaka za ustavna prava. Ja ću spomenuti dvije stvari koje su svima javno dostupne na internetu, imate i mišljenje Ureda pravobraniteljice za djecu iz svibnja 2014. godine gdje citiram, pravobraniteljica za djecu kaže: „Djeca imaju pravo na najveću moguću razinu zdravlja, a brojna istraživanja i podaci Svjetske zdravstvene organizacije govore u prilog cijepljenju.“ Ustavni sud je 30. siječnja 2014. godine rekao: „Pravo djeteta na zdravlje je više od prava roditelja na pogrešan izbor. Također se smatra da prava djeca na zdravlje uključuje odbijanje upisa ne cijepljenja djecu u vrtiće i škole.“ To je onaj pravni segment koji evo ja moram reći da ja isto se nalazim ponekad na stručnoj dilemi u dilemama. Evo pozivam i Živi zid i sve ostale parlamentarne stranke na jedan širi dijalog vezano za segment prava pacijenata na odbijanje usluga npr. kraj života na pravo na uskratu oživljavanja. To je nešto što nije dobro regulirano u Republici Hrvatskoj i o takvim stvarima itekako možemo raspravljati. Međutim, to se govori o individualnim pravima odraslih osoba. Ovdje govorimo o 99,9% ovdje se radi o dječjoj populaciji i to je nešto što se mora uvijek naglasiti i ovo ranije kada sam govorio o tome o informiranom pristanku recimo odraslih ljudi koji idu u zemlje poput Konga, Zambije, Kenije, neke zemlje Južne Amerike obavezno je cijepljenje protiv žute groznice. Ima pravo odbiti to, ali isto tako ti se onda uskraćuje i prvo na putovanja. Dakle, svaka takva odluka ima i određenu posljedicu. Međutim, mi u Hrvatskoj u programu cijepljenja također imamo neka fakultativna cijepljenja. Evo dat ću primjer recimo za HPV-e influencu ili ugriz krpelja, humani papiloma virus je dokazan da je neposredni uzročnik raka cerviksa maternice odnosno grlića maternice i zbog te bolesti godišnje umire u Republici Hrvatskoj 450 žena. Kada bi cijepljenje protiv HPV-a bio obvezan mi bi de facto mogli direktno reći da imamo šansu i mogućnost spasiti 450 žena godišnje. Međutim, fakultativno je i procijepljenost za HPV-e je u Hrvatskoj izrazito, izrazito nizak, ispod svake razine. Dakle, možemo onda očekivati da ukoliko prođe ovakav zakonski prijedlog od Živog zida da će onda imati problem da fakultativno cijepljenje protiv tuberkuloze, protiv rubeole, protiv influence, protiv, pardon ne protiv influence nego hemofilusa, hepatitisa ako prođe da to postaje fakultativno onda će biti otprilike ista razina isto kao što imamo za HPV-e. Influenca je recimo obična sezonska gripa koja uzrokuje u Hrvatskoj godišnje 300 smrti po službenoj statistici Hrvatskoga zavoda za javno zdravstvo. Tih 300 smrti su apsolutno preventabilne zato jer se radi o cijepljenju za sezonsku gripu na koju besplatno imaju pravo sve rizične skupine, svi zdravstveni radnici, svi ljudi izloženi velikom kontaktu sa drugim ljudima, svi ljudi starije dobi i svi oni koji su imunokompromitirani imaju pravo na besplatno cijepljenje protiv influence, ali je fakultativno. I u tom fakultativnom besplatnom cijepljenju sramotno mali broj ljudi se cijepe i 300 ljudi umre godišnje. Kada bi bilo obvezno cijepljenje protiv influence 300 ljudi u Hrvatskoj bi živjeti i preživjeli tu godinu. Ali međutim, to tako nije slučaj. Slično je i sa ugrizom krpelja gdje imamo za lainboriolozu i meningoencifilitis svi imaju mogućnost se u Zavodima za javno zdravstvo se cijepiti. Međutim, na žalost mali broj se cijepi i imamo veliki slučaj oboljelih. U konačnici kada govorimo vezano za anketu gdje 47% ne podržava obavezno cijepljenje, kada smo imali 11. sjednicu Odbora za zdravstvo tadašnji član Odbora ovdje prisutan kolega Ivan Pernar je rekao da cijepljenje kao takvo ga ne zanima pretjerano, ali ga zanimaju 67 tisuća glasača koji su potpisnici peticije protiv cijepljenja. Dakle, smatram da ipak tu ne radi se isključivo o pitanju meritum stvari, borba za prava, nego ipak se radi tu o podilaženju jednoj skupini koji su na žalost povjerovali neistinama o cijepljenjima koji su dostupni na internetu. Ja mislim da svim mi moramo raditi po tome na prosvjećivanju naroda i slažem se da nije dovoljno dobro zdravstveni odgoj u školama mora se provoditi puno strože i puno, puno aktivnije da naš narod bude puno bolje prosvjećivan i da onda u takvoj situaciji možemo suvereno raspravljati i tome da pitanje cijepljenja bude stvar izbora i da onda imamo to da 95% roditelja odnosno 100% roditelja izaberu, a samo 5% stanovništva ne može se cijepiti zbog svojih nekakvih osnovnih bolesti i preosjetljivosti. Dakle evo, pozivam sve da još jednom razmisle i predlagatelja pozivam da određene odredbe ovoga zakona malo preurede i može biti da u nekakvom obliku za informirani pristanak možemo dobiti kvalitetan zakon nego ovaj, zato jer ovaj zakon može samo dovesti do smrti, prema tome, ja kao saborski zastupnik ne mogu podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Pernar.
Hvala predsjedavajući. Hvala gospodine Varga na vašem izlaganju. Ono je bilo dojmljivo, pogotovo u posljednjem trenutku kada ste izvukli „zeca iz šešira“ i rekli gospodine Pernar vi ste rekli da vas ne zanima cijepljenje. Međutim, u svakoj hajmo reći rečenici, u svakom govoru uvijek je bitan kontekst. Ovdje je kontekst taj odnosno bio onda i sada je takav da vi pokušavate uvući nas u sukob između onih koji su za cijepljenje i protiv cijepljenja. A mi vam cijelo vrijeme objašnjavamo da mi nismo protivnici cijepljenja, da smo svjesni da cijepljenje ima pozitivnih strana. Čak ću ja sada javno reći da smatram da je za opću populaciju veća korist ako se cijepe nego ako se ne cijepe. Međutim, postoji puno iznimaka, sa sami znate onome kome se nešto dogodi ako je vjerojatnost 0,01% njemu je 100% i iz tog razloga se mi zalažemo za slobodu izbora. Znači, ovdje nije rasprava, mi nismo ovdje došli sa vama se raspravljati o kvaliteti cjepiva itd. To nije predmet trenutne rasprave. Mi nismo ovdje došli agitirati protiv cijepljenja i pozivati ljude da se ne cijepe kao što se nas pokušava prikazati. Mi smo ovdje došli reći da zagovaramo slobodu izbora i informiranje javnosti. Na žalost vi očito smatrate ili ste dok ste bili na vlasti na žalost bili nesposobni da educirate građane ili jednostavno smatrate da ćete koristiti nasilje i prisilu, pa da onda nema ni potrebe za educiranjem. Koliko sam ja shvatio vi ste odabrali ovaj drugi pristup. Hvala.
Hvala lijepa. To je jedan od onih trenutaka kada mi je jako žao da nema nikoga tko me može zamijeniti ovdje. Izvolite gospodine Varga.
Ja se zahvaljujem. Dakle, 8.3.2017. stvarno nisam sjedio na ušima i mislim da smo svi članovi Odbora i gosti koji su bili prisutni smo vrlo dobro čuli kako ste tada 8.3.2017. izjašnjavali se o svojim namjerama. Ako ste došli do prosvjetljenja odnosno da danas podržavate cijepljenje kao takvo ja to apsolutno podržavam i drago mi je da to danas drugačije govorite i da je danas vaše mišljenje drugačije. Međutim, to je ono što sam ja pitao i u ranijoj raspravi da svi oni koji se zalažu za apsolutnu slobodu izbora su ujedno i oni koji ukoliko kada bi imali taj izbor ne bi se cijepili ili ne bi cijepili svoju djecu. To je jedna te ista populacija. To je jedna te ista populacija. Dakle, mi možemo onda očekivati da 43% stanovništva ako ćemo gledati tu izrazito grubu statistiku da populacija o kojoj vi podilazite da imate situaciju da 43% stanovništva ne bi sebe ili svoju djecu cijepili ukoliko bi dobili slobodu izbora. To je jedan izrazito zastrašujući podataka i to govori o jednoj razini neprosvijećenosti odnosno zablude, krivog informiranja kroz Internet koje je zauzelo jedan alarmantni mah i ja još jedanput pozivam Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Ministarstvo zdravstva, sve službe javnog zdravstva u Republici Hrvatskoj da dignu svoj stručni glas i da malo više rade na, malo više, malo puno više rade na zdravstvenom prosvjećivanju da se te brojke nepovoljne u Republici Hrvatskoj okrenu u tom smjeru da kada dođe do trenutka da se svi složimo u ovom časnom domu da se može maknuti obavezno cijepljenje da postane fakultativno da onda 100% roditelja odluče cijepiti svoju djecu. Hvala.
Hvala. Gospodin Sinčić povreda Poslovnika.
Članak 238. radi se o uvredi gospodina Varge prema ljudima koji su sudjelovali u anketi i prema osobama koje smatraju da treba promijeniti zakonodavstvo da cijepljenje treba biti neobavezno nego preporučeno. Naime, na temelju čega ste gospodine Varga zaključili da zato što netko smatra da treba promijeniti zakon da taj isto smatra da taj ne bi cijepio sebe niti ne bi dozvolio drugima da se cijepe? To je apsolutno netočno. To bi onda značilo da bi nam procijepljenost valjda pala za tih 40, 50%. Pa ja ovdje imam i procijepljenost za jednu afričku državu, zove se Gvineja Bisao. Vidjet ćete da gotovo da nema kategorije cjepiva za 2016. godinu koja je ispod 80%, a mnoge su i preko 90%. Prema tome, to su manipulacije.
Ne, nemate pravo. Imate pravo samo dati povredu Poslovnika, ali ne vidim, idemo dalje. Gospodin Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Varga, vi ste dali jedan dobar primjer koji pokazuje kako loš izbor roditelja može ugroziti zdravlje i život djece. Imali smo nedavno slučajeve u Hrvatskoj kada su djeca umrla zato što su roditelji odbili teško bolesno dijete liječiti kemoterapijom koja mu je davala velike šanse, nego su pribjegli nekakvim alternativnim metodama. I imali smo teške traume kompletnog bolničkog osoblja kada roditelji Jehovini svjedoci nisu dozvolili da dijete dobije transfuziju. Prema tome, to je vrlo slično primjeru cijepljenja i to pokazuje u kojoj mjeri se mora poštivati Konvencija o pravima djeteta koja stavlja prava djece u prvi plan. Dakle, člankom 24. Konvencije o pravima djeteta uređeno da: „Države stranke, pa tako i Hrvatska priznaju djetetu pravo na uživanje najviše moguće razine zdravlja, a to znači da svako dijete ima pravo na cijepljenje jer je neupitno i znanstveno dokazano da se cijepljenjem čuva zdravlje djeteta te stoga država se mora zalagati za puno ostvarenje toga prava i osobito poduzimati sve odgovarajuće mjere za suzbijanje bolesti i za razvoj preventivne zdravstvene zaštite što je obvezuje da svakom djetetu omogući sprečavanje bolesti koje se može spriječiti cijepljenjem. Stoga radi zaštite zdravlja djeteta i djetetova prava na zdravlje opravdano je roditeljima uskratiti izbor necijepljenja jer je pravo djeteta na zdravlje više od toga prava roditelja“. To piše u Konvenciji o pravima djece.
Gospodin Varga odgovor na repliku.
Ja se zahvaljujem. Evo još ću jednom, evo nisam imao mogućnost replicirati na kolegu Sinčića, ali u sastani dio odgovora vama ću napomenuti da ne trebamo gledati Burkinu Fasu niti koju drugu zemlju. U Republici Hrvatskoj cijepljenja koja su fakultativna su sramotno niska je razina cijepljenja. Sramotno niska razina za HPV-e, za influencu, za ugriz krpelja izrazito mali broj ljudi se cijepe za preventivne bolesti koje ih, mislim tko se ikada cijepio zna koliko je to bezbolni mali zahvat koji gotovo se niti ne primijeti. Vi kolega Jovanović ste kao bivši ministar obrazovanja itekako svjesni svega što ste vi prolazili traume oko uvođenja zdravstvenog odgoja. Dakle, govorimo da je potreban zdravstveni odgoj da bi se moglo napraviti cijepljenje fakultativno, a narod je podijeljen i ovaj časni dom je podijeljen da li je zdravstveni odgoj potreban ili nije, da li on treba fakultativan. Dakle, mi tu imamo određene neke temeljne debate koje trebamo napraviti, koje puno, puno prethode prije nego što možemo uopće doći do razgovora da li je cijepljenje obavezno ili fakultativno. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodine Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Replicirao sam gospodine Varga na onaj vaš dio gdje se govorili o širenju ako se ne varam ospica što je svakako katastrofa za populaciju. Međutim, ja ću vas podsjetiti na jednu svoju stanku koju sam održao ovdje još u proljeće i govorio sam i o situaciji u Grčkoj nakon što je zahvatila kriza došlo je do rezanja ogromne količine prava u zdravstvenom osiguranju. Naveo sam strašne podatke među ostalim da se pojavio jedan trend da ljudi se namjerno zaraze HIV-om kako bi dobili nekakvu naknadu države, kako cvjeta prodaja kojekakvih preparata, nadri preparata preko koje kakvih divlji neregistriranih stranica. Ne treba ni reći da su ti preparati neprovjereni i da se uglavnom radi o znanstveno neispitanim tko zna kakvim pripravcima i zato što grčko stanovništvo se nalazi u takvom stanju, teškom ekonomskom stanju gdje je vlada im srezala ta prava, oni su zapravo znanstveni napredak je odvojen od njih. I oni se sada nalaze u jednom stanju gdje su prepušteni sami sebi i gdje cvjeta primitivizam, gdje cvjetaju teorije zavjere. Prema tome, mi imamo jedan trend u Hrvatskoj, gdje ni naše se zdravstveno osiguranje ne može održati. Koliko sada imamo neplaćenog duga, mislim da 7 milijardi na ovih 24 koliko ima HZZO? Prema tome, zbog loših politika pa i vaše Vlade mi smo danas se našli u situaciji da nam se za koju godinu može dogoditi grčki scenarij. Pa kolika će biti opasnost takvog jednog stanja koje sam sad opisao u Grčkoj, spram ove opasnosti od cijepljenja i posljedica koje imamo sada?
Hvala lijepa. Gospodin Varga, odgovor.
Da ne bih širio dijalog izvan merituma, evo samo ću spomenuti da hrvatski zdravstveni sustav obveznog zdravstvenog osiguranja postoji od 14. svibnja 1922. godine, prošao je Drugi svjetski rad, prošao je Domovinski rat i spomenut ću da u Domovinskom ratu je bila de facto najviši stupanj procjepljenosti koji smo imali, a tada je bila zemlja u debeloj krizi preko pola milijuna hrvatskih žitelja razmještenih po Hrvatskoj, a još smo onda primili do 94. godine još milijun stanovnika iz susjedne Bosne i Hercegovine svi uredno procjepljeni i službe javno zdravstvene su odradili svoje kroz obvezni program cijepljenja. Zamislite da je u toj situaciji Domovinskog rata bilo situacije – pa tko hoće nek izvoli! Zamislite tada da smo imali situaciju da svaki izbjeglica koji je došao iz BiH, da nije morao biti obvezno cijepljena, da je bilo na volju, mi bi imali ogromne, ogromne javno zdravstvene probleme sa širenjem zaraznih bolesti u Republici Hrvatskoj. I hrvatski zdravstveni sustav danas uistinu ima velike probleme sa liječenjem kroničnih nezaraznih bolesti, sa liječenjem dijabetesa, visokog tlaka, se kardiovaskularne bolesti, sa moždanim udarima, sa infarktima, sa epidemijom raka koju zauzima sve više i više maha zbog starenja stanovništva. Ajde vi na to dodajmo još zarazne bolesti. Ja onda stvarno uistinu ne znam od kud bi još i zarazne bolesti, liječiti polio, liječiti hepatitise, liječiti hemofilus, uzrokovane hemoragijske bolesti. Pa čekajte malo, to uistinu, ja stvarno onda ne znam koji, niti Amerika, niti Švedska, ni Engleska ne bi mogli izdržati takav udar na svoj zdravstveni sustav.
Hvala lijepa. Na kraju gospodin Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Varga na vašoj raspravi, moram priznat da sami pak dijelom iznenađen jer vi ipak dolazite iz nekakve stranke koja se barem načelno bori protiv represije za slobodu pojedinca. Ali po svojoj rigidnosti nadmašujete čak i HDZ. I to me ćudi moram priznati da sam očekivao od vas više tolerancije, humanosti i fleksibilnosti, da vi ovdje kažete da kazne treba povećavati. Znači da su vama kazne premale? Da su ovdje ne znam poziva na nekakve progone, na hapšenja, šta ćemo ljudima lisice stavljati na ruke još malo zbog toga što žele saznati informacije o cjepivima itd.? Žalostan sam zbog toga i u biti možda je dobro što barem u ovoj raspravi čujemo što tko misli. Ja vas pozivam da kao jedan očiti predstavnik ministra, ima vrlo duboko ukorijenjen u interese korporacija da ipak barem malo poslušate i drugi stranu i razmislite o onome što oni govore. Jer očito vrlo ste čvrsto ukopani na jednu stranu, nemate kako se zove želje ni volje saslušati što misle drugi. Mi vas pažljivo slušamo, pažljivo smo saslušali sve one pobornike obaveze cijepljenja ali kod vas očito ta volja nedostaje, vi biste najradije jednostavno kako se zove, sve te ljude izbrisali, proglasili primitivnima i zatvorili u zatvore ili ne znam što. Eto toliko, hvala lijepa.
Tražili ste povredu poslovnika gospođa? Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, moj je dojam da je kolega Bunjac povrijedio članak 238. u dijelu gdje je omalovažio i vrijeđao zastupnike. Konkretno zastupnike SDP-a nazvavši našu stranku rigidnom i ne znam kako još ne. Gospodine Bunjac, zagovaramo pravo na zdravlje, mislimo da je to jedno od najvećih ljudskih ne samo prava nego i vrednota. Znamo i sami onu poslovicu – Bolje spriječiti nego liječiti! Puno je jednostavnije pa i jeftinije za državu ulagati u prevenciju nego liječiti pacijente kada se razbole. Ovdje govorimo o djeci i sami podatak da zaista u 20. stoljeću je zapravo prije nego li je, u 18. stoljeću prije cijepljenja, u 20. stoljeću je bilo negdje između 300 i 500 tisuća ljudi koji su na neki način umrli zbog posljedica ne cijepljenja, a to je više žrtava nego što su donijeli neki svjetski ratovi [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] Kolega Varga nikoga nije uvrijedio.
Ne. Ne. Isteklo je vrijeme. Ali nazvati jednu stranku rigidnom je mišljenje, a ne uvreda. To nije uvreda. To je mišljenje. Gospodin Varga. Izvolite.
Zahvaljujem. Sada smo stvarno uistinu svašta čuli, da sam pobornik multinacionalne farmaceutske industrije. Super. To sam ne jedanput čuo. Međutim, istina uvijek ima dvije strane medalje kada se ovakve stvari pokušaju plasirati u medijima. Naime, iza kampanja antivakcinacijske kampanje kada su analize napravljene od kuda dolazi financiranje te kampanje? To dolazi od proizvođača preparata alternativne medicine. To je tržište u Republici Hrvatskoj koji vrijedi oko 5 milijardi kuna. Znači, otprilike 1/4 godišnjeg budžeta Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Procjena je da provedbom antivakcinacijske kampanje sa padom procijepljenosti da to tržište može se udvostručiti na 10 milijardi kuna. Dakle, ako se mene zove korumpiranim sa jednom stranom, onda se isto tako može ići reći i za vas. Hvala lijepo.
Dobro. Čini mi se da su gotove replike. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] U ime predlagatelja, tu.
Uvažene dame i gospodo, htio bih se osvrnuti na jednu tezu koju je izrekao gospodin Varga, ali i mnogi drugi koji su rekli da oni koji se zalažu za slobodu izbora da se oni kao, ja sam to tako shvatio, da su oni svi u pravilu protivnici cijepljenja. Evo, ja ću vam ispričati svoje osobno iskustvo kod cijepljenja za hepatitis B. Ja sam rekao doktorici ili sestri tko je već bio: „Ali znate, u tom cjepivu ima žive.“ To sam joj rekao. A ona je meni rekla, kaže: „Da.“, kaže: „Ali u tuni ima još više“. Ja sam onda prestao jesti tunu. Ribu više ne jedem, ali sam se cijepio. Znači, ne znači ako ja želim znati da sam nužno protiv. Znači, ja sam jednostavno procijenio u tom trenutku da je bolje cijepiti se nego ne cijepit se. Ali isto tako cijepiti djecu sa 5 cjepiva odjednom, može zapravo, a djeca zapravo, pazite, a pogotovo cijepljenje tek rođene djece može jednostavno predstavljati atak na njihov odnosno napad na njihov imuni sustav. I ovdje zapravo čak nije maja namjera niti raspravljati o kalendaru cijepljenja niti koja bi cjepiva trebala biti ili ne bi trebala biti. Ali hoću reći samo da situacija nije crno-bijela, da prihvaćanjem cjepiva nije sve ružičasto, a odbijanjem cjepiva nije sve crno odnosno da postoje argumenti za i protiv, ali smo jedina stranka odnosno jedini zastupnici u ovom Saboru koji se zalažu za jedan objektivan pristup koji analizira argumente i za i protiv i zalaže se onda za to da pojedinac sam odluči smo mi. Ovdje je, vi ste rekli također da sam ja rekao da idemo po glasove. I da, idemo po glasove gospodine Varga. Idemo po glasove svih ljudi koji razmišljaju protiv totalitarizma, protiv prisile, koji se zalažu za slobodu izbora. Ovo je čisto isključivo politička borba i ako ovaj zakon ne prođe on neće proći ne zato jer nisu argumenti izneseni, ne zato jer se ne zna nešto što bi se trebalo znati itd., već neće proći zato jer nema političke volje, a političke volje iz vaših stavova mi vidimo neće biti sve dok HDZ-e, Most, SDP-e, HNS budu dobivali izbore odnosno formirali vlast. I ovom prilikom se posebno želim obratiti svim građanima koji žele slobodu izbora po pitanju cjepiva i svim onima koji su proživjeli zbog prisilnog cijepljenja probleme da je Živi zid jedina stranka koja njih predstavlja i niti jedna druga stranka ih neće predstavljati zato jer tamo vladaju stranačke stege. I čak da netko možda i drukčije razmišlja, on svoje mišljenje neće izraziti. Hvala.
Gospodin Varga je tražio repliku.
Obzirom na mimiku potpredsjednika, ja ću biti izrazito kratak. Naime, radi se o tome da smatram da i slažem se s vama da treba o ovoj temi raspravljati i treba, u širem kontekstu smatram da je ovakav prijedlog ovoga zakona preuranjen jedno 30 godina. Evo možemo vam dati priznanje da ste vi uistinu stranka ispred svoga vremena. Ali se radi o tome da u ovom datom trenutku postoji prostora za poboljšanje u metodi obveznog cijepljenja u Hrvatskoj. Postoji puno prostora za poboljšanje prosvjećivanja naroda od strane Zavoda za javno zdravstvo. Postoji puno prostora u regulaciji mehanizma kako liječnici daju informirani pristanak i da li je taj informirani pristanak dostatan za potpis samog pacijenta, odnosno roditelja za svoje dijete. Ja se slažem da tu ima puno prostora i mi ćemo uoči drugog čitanja ovog zakona predložiti određene amandmane pa ćemo vidjeti da li možemo doći do suglasnosti oko jednog jedinstvenog stava, pa može biti da onda imamo i zajednički Prijedlog zakona nakon drugog čitanja. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, izvolite. Dijalog je počeo.
Rekli ste postoji odgovornost. Međutim, odgovornosti nema, ako vi recimo pod prisilom cijepite sebe ili svoje dijete, a razvijete poslije užasne komplikacije. Imali ste situaciju država je cijepila ljude svinjskom gripom iako naravno to cjepivo nije obvezno. Ljudi su ostajali paralizirani. Ali i kod drugih cjepiva je znalo biti komplikacija pa čak recimo i dijabetes se zna pojavit. Država ne daje nikakvu odštetu. Ako je država spremna oduzeti ljudima pravo izbora i nametnuti im prisilom da nešto moraju činiti, ja onda pozivam državu da počne isplaćivati i odštete ljudima. I upravo iz tog razloga je u Americi cijepljenje dobrovoljno. Jer zna američka vlada da ako nekoga prisilite na nešto vi snosite i odgovornost. I onda oni kažu – gle, rizik postoji, ako se cijepiš i ako se ne cijepiš, izbor je na tebi i odgovornost je na tebi! Ali u Hrvatskoj je odgovornost nikada na onome koji daje cjepivo, a zahvaljujući tome što je uništen Imunološki zavod, mi zapravo ni ne znamo točno kakva su ta cjepiva i nemamo kontrolu nad proizvodnjom vlastitih cjepiva i kažem sav rizik je zapravo na pacijentu, a nula na zakonodavcu koji ga je na nešto prisilio i nešto propisao. Hvala.
Hvala lijepa. I sada ako sam dobro shvatio su gotove replike. Gospodin Željko Jovanović, pojedinačna rasprava.
Hvala lijepo. Pa evo kolega Bunjac, Pernar, Sinčić, sama činjenica da smo kolega Varga, Glasovac i ja ovdje sa vama u petak popodne, pokazuje da mi cijenimo vaš trud. Ali istovremeno izražavamo naše neslaganje sa koncepcijom kojom vi mislite povećati postotak procijepljenosti u Republici Hrvatskoj. Ali cijenimo vaš trud, ja čak smatram da vi to radite iz najbolje namjere. Međutim, upravo ono što je rekao kolega Varga, razina osviještenosti o ovom problemu u Hrvatskoj još nije na toj razini da bi to moglo biti dobrovoljno. Jedna od izvrsnih priča objavljena je u Globusu, znači Igor Rudan redoviti profesor na Sveučilištu u Edinburgu i prvi Hrvat izabran za redovitog člana Kraljevskog društva nakon Ruđera Boškovića, kaže zahvaljujući cijepljenju životni vijek je udvostručen sa manje od 50 na više od 80 godine. Radi se o jednom vrhunskom stručnjaku u čije kompetencije nadam se nitko ne sumnja, koji zapravo govori i vrlo pozitivno čak o protivnicima cijepljenja na način da ih se treba uvažavati. Zato ću baš to i citirati. Kaže on na pokretanje ovog projekta snimio je jedan sjajan film, i bilo bi bolje da smo taj film danas gledali možda danas ovdje umjesto ovih naših rasprava jer i vjerujem da bi gledatelji ovog programa gledajući taj film više uživali od naših rasprava. Uglavnom on kaže, da ga je na snimanje tog filma potakao negativna fenomen 21. stoljeća. Internetom postoje veliki problemi jer se ljudima nudi mnoštvo zavodljivih dezinformacija koje brzo prikupljaju poklonike. Svaka provjerena utemeljena znanstveno potvrđena informacija dobit će vrlo brzo na Internetu svoju dezinformaciju. On smatra, da je važno da se protivnike cijepljenja, a vi zapravo niste protivnici cijepljenja koliko sam shvatio, ni na koji način ne osuđuje, da ih se ne naziva glupanima ili proglašava neobrazovanima. Jer ti ljudi ne moraju uopće biti takvi. Istovremeno pozivati na to da ih pustimo da svi u svojoj neukosti i gluposti poumiru kad se ne žele cijepiti također nije rješenje, nije ni moralno i neće pomoći. Zašto? Što je više necijepljenih to više nestaje učinak tvz. kolektivne imunosti koji je ključan u onemogućavanju epidemije da se šire, pa ako se ti ljudi i njihova djeca ne cijepe i svi mi ostali ćemo nastradati. Stoga smatra kolega Rudan, pa to i mi danas ovdje činimo iz SDP-a, smatra da je valjano uložiti trud kako bi se svim ljudima koji su zbunjeni i zavedeni dezinformacijom oko cijepljenja objasnilo koliko je njihov stav opasan za sve. Možemo pokušati na taj način popraviti stanje ili jednostavno možemo dići ruke i pustiti da sve ide svojim tokom i pričekati da opet pomre nekoliko stotina milijuna ljudi u svijetu, pa da onda opet nikome više od 50 godine ne padne na pamet govoriti bilo što protiv cjepiva. Uspjeh cijepljenja je vjerojatno najzaslužniji što je očekivani ljudski vijek tijekom 20. stoljeća u razvijenim zemljama udvostručen. Prema tome, ove misli gospodina Rudana, zapravo govore o tome u kojoj je mjeri dobro što mi danas imamo ovu raspravu. Na žalost, kao i naši zakoni kolega Sinčić, kolega Bunjac, svi ti zakoni dolaze na kraju dnevnoga reda, u četvrtak u ponoć ili u petak popodne kad je i javnost manje zainteresirana i ne prati ono što mi radimo. Da ne duljim ni ja pošto je više-manje sve rečeno ipak na kraju pošto smatram da je stav struke najbitniji citirat ću nekoliko mišljenja uvaženih stručnih društava Hrvatske i nadam se da to građani gledaju i da će čuti. Pa prema tome, Hrvatsko epidemiološko društvo koje je ključno za rješavanje epidemijskih situacija u društvu kaže, nema nikakve znanstvene sumnje u činjenicu da korist od cijepljenja značajno nadmašuje potencijalnu štetu uzrokovanu eventualnim nuspojavama. Masovno cijepljenje jedinstvena medicinska intervencija kojom se štite i oni koji nisu cijepljeni kao i čitava populacija. Ukoliko se … cijepljenjem u Hrvatskoj reducira možemo očekivati povratak bolesti koje su odavno reducirane ili su eliminirane iz naše zemlje. Odgovorni za sigurnost zemlje moraju biti upoznati sa posljedicama po sigurnost zemlje u koliko se uvedu promjene u masovni program cijepljenja, a koje bi mogli rezultirati smanjenim obuhvatom cijepljenja. Prema tome, kolege iz Živog zida, dakle, ja ne mogu podržati vaš prijedlog, ali mogu uvažiti neka mišljenja koja se izrekli danas ovdje i pobrinuti se da zajedno svi mi utječemo na to da se u u našem društvu, u liječničkim ordinacijama razgovara više sa pacijentima, sa roditeljima da im se jasno obrazloži sve što dobivaju s cijepljenjem naravno i koji su rizici, jer će na taj način sigurno postotak onih koji cijepe svoju djecu biti veći nego što je danas. Jer zaista nema nikakve dileme da je cijepljenje nešto što donosi daleko veću korist od određenih problema koji se moraju dogoditi kod svakog medicinskog postupka. Ali se slažem i sa vama da u slučaju da se dogodi nekakva nuspojava da se tom djetetu, toj osobi mora osigurati maksimalno da šteta koja mu se dogodila bude kompenzirana i da on živi maksimalno kvalitetno koliko je to moguće u odnosu na probleme koji su mu se dogodili. Hvala lijepo.
Imate dvije replike. Prva je gospodin Sinčić.
Hvala vam potpredsjedniče Radin. Kolega Jovanović, ja sam na početku što se tiče statistike evo imam ovdje statistiku Svjetske zdravstvene organizacije cijeli je tu spektar od nezavisnosti do danas po različitim cjepivima koliko je koje godina bila procijepljenost. To su podaci znači za cijelo stanovništvo. Također prije nekih mjeseca dana struka je iznijela podatak da kod djece, dakle to je jedna podgrupa od ove grupe čiju statistiku imam ovdje je procijepljenost pala ispod 90%. Vi jako dobro znate što je to dobna piramida, znate da su na dnu mlađe osobe, da su na vrhu starije osobe, da su u sredini osobe srednje dobi. Ako se nastavi ovaj trend, a ja procjenjujem da će se nastaviti procijepljenosti upravo zato što se vrši represija, umjesto da se informiranjem i edukacijom ide prema građanima, ide se zatvorenošću i strahom. Moraš se cijepiti, moraš primiti terapiju, inače ćemo ti naplatiti kaznu. Dakle, još će više pasti ta procijepljenost. I kako će vrijeme teći, tako se od dna piramide prema vrhu se kretati to mlađe stanovništvo prema starijem i ukupna procijepljenost će također značajno pasti i to rekao bih čak progresivno. Prema tome, to je jedan konkretan problem koji ja vidim u budućnosti. Mi smo danas ovdje iznijeli svoje rješenje kada se radi o informiranosti evo ljudi javljaju imaju psa, imaju djecu, kažu u cjepnoj knjižici za moga psa ima više informacija o proizvođaču sastavu, nego u knjižici za moju djecu. Pa zašto je tome tako? Zašto nam ne daju više informacija? Eto hvala.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin Jovanović.
Hvala lijepo. Pa kolega Sinčić, ja sam malo prije, prije nekih sat vremena citirao naše podatke gdje se vidi da je prosječna procijepljenost 93% i da je ona u pravilu visoko iznad 90% osim za 3 županije Ličko-senjsku gdje je 87, Splitsko-dalmatinsku gdje je 80 i Dubrovačko-neretvansku 78. Evo, to bi bilo zanimljivo, tu je državni tajnik, zajedno sa hrvatskim zavodom vidjeti zašto je u te tri županije ovako mali postotak procijepljenosti. Inače vi dobro znate da sam ja uložio ogroman napor da se u naše sve škole uvede zdravstveni odgoj koji ima 4 modula – modul živjeti zdravo, odgovorno spolno ponašanje, prevencija ovisnosti i prevencija nasilja. Prema tome, upravo je to put da se kroz zdravstveno prosvjećivanje kroz period koji će biti pred nama osigura da svi imaju pravu informaciju i da imaju sve potrebne podatke da donese odluke koje su kvalitetne za njihovo zdravlje, a naravno, ja pozdravljam vaš prijedlog da je svakom roditelju potrebno osigurati maksimalno moguće informacije koje postoje za sve one lijekove, cjepiva koji dobivaju oni i njihova djeca.
Gospodin Pernar.
Htio bih reći da, vi kada kažete da oni koji su protiv cijepljenja šire recimo neprovjerene informacije. Međutim, i oni koji su za cijepljenje nekada šire neprovjerene informacije. Evo vam jedan primjer dosta banalan recimo sada sam čitao, u Europskoj uniji u tipa 15 zemalja ukupno je bilo od ospica oboljelo tisuću 400 ljudi odnosno djece. Znači, mi možemo sada izračunati koliki je ukupan broj stanovnika u tim zemljama, koliko ima djece, koliko je necijepljeno i da li izraz epidemija odgovara brojci od tisuću 400 ljudi. Isto kao da recimo u Splitu ne znam, osmero djece oboli od ospica, vi to sada u medijima nazovete epidemija ospica. Znači, kao što nekada oni koji su protiv cijepljenja preuveličavaju tu hajmo reći urotničku komponentu, tako i zagovornici cjepiva raspirivanjem straha, pričama o nekakvim epidemijama itd. zastrašuju ljude. I pogledajte na kraju krajeva koliko je ljudi u Hrvatskoj umrlo od gripe, koliko od ospica u zadnjih 5 ili 10 godina. Usporedite te dvije brojke i vidjet ćete zapravo da gripa na koju cijepljenje nije obvezno predstavlja jednostavno statistički gledano ubije puno više ljudi, razboli se puno više ljudi itd. Ja podsjećam, govorilo se za ptičju gripu da je jako velika opasnost, a pogledajte broj umrlih i oboljelih od obične gripe i ptičje gripe i vidjet ćete zapravo da je to sve u svrhu širenja straha odnosno prodaje u ovom slučaju ptičje gripe cjepiva. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin Jovanović.
Kolega Pernar, vi ste sami ste rekli zdravstveni radnik, majka vam je zdravstvena radnica. Dakle, u medicini nema nagađanja brojkama, nego postoji medicina utemeljena na činjenicama na dokazima. Dakle, nema tu da li je mala epidemija, ili nije epidemija. Brojke jasne su i pokazuju da li se radi o epidemiji, pandemiji ili ne. Prema tome, ako govorimo o lažnim podacima ja sam vam rekao danas u raspravi da je jedna naša hrvatska kolegica htjela lažirati podatke i da je razotkrivena i na taj način se pokazalo kako protivnici cijepljenja zapravo ponašaju se na način koji je potpuno neprimjeren. Kada već spominjete gripu, dakle ne možemo zaboraviti da je u pojedinim periodima gripa odnijela ne stotine tisuće nego 18 milijuna ljudi poznata španjolska gripa. I zato uvijek mora postojati oprez. Evo dobro da ste me podsjetili, obzirom da prema svim saznanjima je prošle godine promijenjen soj gripe i ove godine možemo očekivati jednu opasnu epidemiju, sigurno epidemiju, dakle, ne izmišljam. Da li je naš Hrvatski zavod osigurao dovoljnu količinu cjepiva posebno za ugrožene skupine? Volio bih da nam državni tajnik odgovori.
Hvala lijepa. Gospodin Siniša Varga pojedinačna rasprava.
Zahvaljujem. Evo u pojedinačnoj raspravi ću dotaknuti nekoliko tema vezano za donošenje ovog Prijedloga zakona, vezano za obeštećenje samih pacijenata. Postoje institucije jedna važna koja je uvažena u zapadnoeuropskim zemljama, ja mislim da je čak ima i u Sjevernoj Americi, koje se zove na engleskom … odnosno, jedan fond novaca iz kojeg se obeštećenje pacijentima koji su pretrpili određene nuspojave što u lijekovima, što u medicinskim postupcima, kako bi se izbjegli dugotrajni po nekad i neuspjele pravosudne višegodišnje agonije, da se onda dogovorno između oštećenog pacijenta i zdravstvenog establišmenta napravi jedna određena nagodba koja je dogovorena unaprijed vezano za visine i radi se po određenim pravilima i Klub SDP-a će u narednom razdoblju nekoliko tjedana, davati jedan prijedlog zakona kojim će se to moći primijeniti u Republici Hrvatskoj. Evo i pozivam sve parlamentarne stranke prisutne i neprisutne da sudjeluju u raspravi kako bi taj zakonski prijedlog bio što bolji. Vezano za neke druge stvari što ste svi vi raspravili mogu reći neka moja iskustva osobna, evo možemo se vratiti na 2002. godinu kad sam bio pomoćnik ministra zdravlja. Imao sam tada dva slučaja koji su mene dosta tada obilježili, jedno je bilo pitanje megamina. Ja ne znam ako se vi to sjećate, ali to je bio jedan lijek koji maltene kao da je iz „Alan fordove kuhinje“ izašao, koji liječi apsolutno sve bolesti koje poznaje čovječanstvo i bio je izuzetno proširen u hrvatskom narodu, radilo se i tablete i kapsule i napitci, čak ja mislim da u jednom trenutku su se radile i čarape od megamina. A zapravo se radilo o samljevenom kamenju. Dakle, prodavalo se samljeveno kamenje pod lijek, u milijunskim iznosima, ja mislim da su oni dosegli i prodaju u milijardama na godišnjoj razini. Dakle, tu je prodavanje „muda pod bubrege“ od strane ajmo reći kvaziznanstvene kulture, jedan proširen, proširena praksa ja sam spomenuo sad 2002. godinu, dakle, nešto što se odvijalo prije 15 godina. Drugo je bilo pitanje dvije djevojčice koje su bile sticajem okolnosti zaražene sa HIV Aidsom od strane svoje majke tijekom poroda i bilo je baš kad sam ja bio pomoćnik ministra, te dvije djevojčice su se trebale upisati u osnovnu školu. I koje sam, evo ja sam imao tada neposredno moje zalaganje da te dvije djevojčice se uspiju upisat u školu uz ogromno protivljenje ne samo roditelja, nego i škole i učitelja, i svi. I to je trebalo, moje osobno zalaganje prosvijetliti sve te ljude kako bi prihvatili te dvije djevojčice u svoju sredinu. Na sreću prošlo je puno vremena od toga i Hrvatska je sazrela i hrvatsko je društvo sazrelo danas i ako imamo takvu djecu i u današnjoj populaciji takva pitanja se danas više ne postavljaju. Ali treba proći 15 godina da se ta razina dosegne. Možemo govoriti isto tako i o programu cijepljenja da li je obvezno ili fakultativno, ja osobno smatram da započeti proces zdravstvenog obrazovanja i zdravstvenog odgoja u školama, treba odgojiti kompletne generacije prije nego što možemo napraviti program cijepljenja obveznim. Iz toga razloga se ja slažem sa Živim zidom da se apsolutno zalažem za pravo na izbor, pravo na slobodu, prava čovjeka ali nikako na štetu djeteta, nikako na štetu onih, one populacije koje se ne može cijepiti zbog svojih osnovnih bolesti, zbog svojih osobnih zdravstvenih stanja. A to znači da mora biti narod zdravstveno prosvjećen do te razine da sa informiranim pristankom pristaju na liječenje i prihvaćenje svih onih mogućih nuspojava koje je točno oni se sporadično tu i tamo na stotinu tisuća djece koja se cijepe da pojave se. Pojave se i urtikarije, pojavi se i lokalni otok, pojavi se nekad neobjašnjiva stanja, neutješni plač, konvulzivna stanja. Ali to je toliko rijetko, toliko sporadično, onda bi puno prije trebali zabraniti uopće promet, jer stradavanje u prometu je puno više smrtnih slučajeva i puno više slučajeva trajne invalidnosti, imamo puno više slučajeva i u općoj medicini, od općih lijekova koje primijenjujemo da uzrokuje nuspojavu. A iz toga razloga osobno smatram da i zdravstveni establišment i Ministarstvo zdravlja i liječnička i sve druge komore moramo zajedno naći to rješenje kako tim pacijentima napraviti obeštećenje, a mi ćemo dati taj prijedlog kroz narednih nekoliko tjedana. Hvala lijepo.
Hvala vama. Imamo jednu repliku. Gospodin Bunjac.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Varga, pa evo kako ova rasprava omiče čini se da polako usuglašavamo mišljenja, doduše vrlo mukotrpno, ali malo smo bliži nego na samomu početku. Vi kažete da ćete podržati, štoviše da ćete čak sami napisati Prijedlog zakona o oštetnom fondu, i to je jako dobro. Recimo to je dobro polazišna osnova za nekakvu daljnju raspravu i za jednu širu suradnju. Međutim, htio bih se još jednom osvrnuti na neka vaša prijašnja izlaganja. Vi ste rekli recimo da se Živi zid prosvijetlio nakon što je sudjelovao u raspravi na Odboru za zdravstvo. Evo, ja bih volio da se i vi možda prosvijetlite tijekom ove rasprave jer ja doista ne vjerujem da je povećavanje kazni za ljude koji ne žele cijepiti svoju djecu dobar put. Ja doista želim vjerovati da zastupnici SDP-a ne misle, a vi ste govorili u ime kluba, ne misle da je to dobar put. Koliko je meni poznato, demantirajte me, meni se čini da ste vi osobno već postrožili uvjete cijepljenja i sada još dodatno, znači ne znam, kaznu od 50 tisuća kuna damo ljudima. Zar vi doista mislite da će na taj način se procijepljenost povećati? Znači, mi smatramo da u biti baš represijom postižemo ono što je rekao zastupnik Jovanović, a to je da u pojedinim županijama imamo evo ispod 80% procijepljenosti. A mene pri tome čudi kako uz tako nisku procijepljenost recimo u Dubrovniku se ne pojavljuju opet sve te bolesti za koje se tvrdi da ih štiti samo procijepljenost veća od 90%. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Evo, dakle vezano za pitanje represivnog dijela zakona odnosno kaznenih odredbi. U našim kalkulacijama evo kako sam bio i ravnatelj Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, tijekom projekta kada smo radili hitnu medicinsku i helikoptersku službu onda smo kada smo radili cost benefict analizu same službe, napravili smo analizu koliko utječe liječenje u zlatnom satu u odnosu na dugotrajnu invalidnost. Pa npr. pacijent koji doživi moždani udar i liječen je unutar zlatnog sata i napravljena je sva hemolitička služba napravi svoj dio koji treba napraviti intervenciju, odstrani sam ugrušak u mozgu i pacijent u vrlo kratko roku odlazi doma bez ikakvih trajnih posljedica. Obrnuto, pacijent koji nije liječen u Zlatnom satu, kome se kasno prepoznaju simptomi kasno liječen ostaje trajni invalid i sa 50 godina do kraja svoga života košta Republiku Hrvatsku, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Mirovinski fond, socijalnu službu košta otprilike milijun kuna. Dijete koje oboli od dječje paralize u dječje doba do kraja svoga života je otprilike upravo od toga zato jer će doživjeti jednu odmaklu dob jer će zdravstveni sustav se pobrinuti o tome i koštat će oko 2 milijuna kuna. 2 milijuna kuna zbog slobode izbora ne cijepljenja u odnosu na kaznu od 2 tisuće kuna je potpuno nesrazmjerno. I zbog toga ja smatram da treba biti srazmjerno šteti. To je opće poznato pojmu pravu da se srazmjer šteti mora upariti. 2 tisuće kuna je izrazito simboličan koliko je meni poznato prekršajni sudovi u Republici Hrvatskoj u principu čak niti toliko ne propisuju, nego se radi o puno manjim iznosima. Hvala.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava gospodin Pernar.
Uvažene dame i gospodo, došao sam ovdje govoriti ne samo u svoje ime, došao sam ovdje govoriti u ime svih onih roditelja koji se vuku po prekršajnim sudovima s jedne strane zbog ne cijepljenja i s druge strane zbog svih onih kriminalaca koje je hrvatsko pravosuđe oslobodilo. Znači, s jedne strane ove sve koji su upropastili naš narod koji ga vode u nestanak i raseljavanje njih pravosuđe oslobađa, a ljude koji ne cijepe svoje dijete njih se progoni. I čovjek kada vidi efikasnost pravosuđa mogao bi na trenutak pomisliti da su za opstanak našeg naroda i države veći problem ti roditelji koji nisu cijepili svoju djecu, nego što su političari koji vode našu zemlju zadnjih 27 godina. Došao sam ovdje govoriti i u ime roditelja koji ne mogu svoju zdravu djecu upisati u vrtić. Naglašavam, zdravu djecu. Znači, mogu razumjeti ako je dijete bolesno od neke zarazne bolesti, pa ne može pohađati vrtić to mi je normalno i nesporno. Ali zabranjivati zdravoj djeci da idu u vrtić, to mi je suludo. Trenutni zakon okrenuo je leđa roditeljima i djeci. Roditeljima zdrave a ne cijepljene djece na način da ih kažnjava i novčanom i zabranom upisom u vrtić, a one roditelje odnosno one ljude i onu djecu koji se razbole a ne dobiju nikakvu odštetu za to od cjepiva kojeg nisu uzeli svojim izborom također ovaj sustav kažnjava. Došao sam ovdje i zato da kažem da se radi o prvorazrednom političkom pitanju, političkom pitanju za kojeg ne postoji konsenzus, oko kojeg postoje zapravo dva oprečna stava. Jedan stav koji se zalaže za veću procijepljenost putem povećanog informiranja odnosno onoga što zove predsjednik HDZ-a pedagogiziranjem iako je vjerojatno mislio educiranjem s jedne strane i one druge strane koja smatra da problem se može riješiti odnosno mora riješiti samo prisilama i neslobodom. Taj sukob između dva koncepta slobodnog izbora i prisile centralni je sukob našeg vremena i našeg društva. Ovdje iako se naizgled se radi odnosno raspravlja o cjepivu, mi smo mogli pokrenuti bilo koju drugu temu kao što je npr. obrazovanje kod kuće van državnih institucija. Trenutno u skoro cijelom svijetu svim zapadnim zemljama uključujući čak i slijednice nekadašnjeg Sovjetskog Saveza znači kompletna Europa osim Njemačke i Hrvatske zapravo dozvoljava obrazovanje kod kuće. Znači, obrazovanje kod kuće u skoro cijelom svijetu je dozvoljeno znači od SAD-a do Australije, cijela Europa osim Njemačke i Hrvatske. Vjerojatno se pitate zašto je recimo u Njemačkoj zabranjeno obrazovanje kod kuće? Pa ispričat ću vam, u doba kada je Hitler došao na vlast, tada su škole postale poligoni za indoktrinaciju i onda su određeni roditelji da spase dječje umove i srca od nacističke propagande, povlačili svoju djecu iz škola i obrazovali ih kod kuće. I tada je Njemačka zapovjedila da se mora ići u školu, da se ne može obrazovati kod kuće. I taj zakon koji je uveo Adolf Hitler na snazi je i danas u Njemačkoj, a na žalost i u Hrvatskoj. Ono što vam hoću reći je da je stvar znači, slobode s jedne strane i neslobode s druge strane. Naše društvo budući da je u kolonijalnom statusu, odnosno statusu ograničenog suvereniteta, a u mnogim elementima lišeno i svakog suvereniteta odlučilo se za neslobodu po svakom pitanju. Po pitanju ekonomske politike, znači monetarne politike, vanjske politike, pitanje znači obrazovanja kod kuće, pitanja slobode cijepljenja, pitanja korištenja konoplje, odnosno, marihuane itd. Znači jednostavno mi smo se gdje god smo mogli oduzeti slobodu ljudima mi smo ljudima oduzeli tu slobodu. I znači sa jedne strane se nalazi takva politika, politika ne slobode, s druge strane nalazi se Živi zid i politika slobode. Naše društvo nastavit će se razvijati smjerom kojom će to htjeti birači. Naša je dužnost da ih upozorimo da podržavanjem politike koju su gledali do sada, a koju gledaju zadnjih desetljeća, će se trend odnosno, smjer negativan u koje naše društvo ide nastaviti. Znači nastavit će se stanje ne slobode, zatucanosti, suludih ograničenja itd. Kao političar ja se ne borim samo za slobodu države i drugih ljudi već i za svoju vlastitu. Zašto? Zato jer smatram da svaki pojedinac treba biti slobodan i da ima pravo birati. I moja borba politička za slobodu drugih počela je onda kada sam shvatio da ja sam nisam slobodan. Međutim, kada sam se počeo boriti za svoju slobodu protiv sustava koji nas ograničava i drži u stanju mentalnog ropstva, počeo sam se samim time boriti i za slobodu i prava i drugih ljudi. Ta prava i te slobode za koje se Živi zid zalaže, ne zalaže se niti jedna druga stranka u Saboru. Također moram napomenuti da ovdje u Saboru je bilo i drugih prijedloga od Živog zida, a bit će ih još. Ovdje je bio prijedlog da broj potpisa potrebnih za raspisivanje referenduma spusti na 2,5% sa 10% od ukupnog broja birača. To je bio prijedlog mojeg kolege Ivana Vilibora Sinčića dok je on još uvijek bio sam u Saboru. Kao što je bio i njegov prijedlog dok je bio sam da se zaštiti jedna nekretnina od ovrhe. Jučer je bio od kolege Aleksića prijedlog da se preplaćene kamate po sili zakona vračaju dužnicima, a ne da dužnici pojedinačno moraju ulaziti u sporove s bankama. Danas je na temu, odnosno danas je na dnevnom redu pitanje cijepljenja, idući tjedan bit će vjerojatno porez bankama koji želimo uvesti, odnosno na aktivu banaka, a nakon toga će doći i prijedlog koji se tiče legalizacije konoplje. Ono što hoćemo reći jest da Živi zid nije stranka koja slijepo kritizira baca floskule ili što već. Ne, dame i gospodo, Živi zid je stranka koja ima konkretne zakonske prijedloge, koje daje u saborsku proceduru, koju drugi zastupnici i cjelokupna javnost može i treba analizirati. Međutim, kao što sami znate usprkos svoj kampanji našoj, usprkos maksimumu koji dajemo od sebe i dalje nas mediji prikazuju kao ljude koji ne nude nikakva rješenja, nikakve zakonske prijedloge, koji samo prigovaraju itd. itd. Međutim, stvar je zapravo sasvim jednostavna. Mi želimo slobodu izora, vi ste protiv slobode izbora i na to se svodi svaka rasprava bez obzira da li je tema legalizacija konoplje, da li je tema dozvoljavanja obrazovanja kod kuće, da li je tema slobodan izbor cijepljenja ili nešto četvrto, jer vi imate politiku kontinuiteta, a u stanju kolonijalnom u kojem se nalazi naša zemlja i u mentalnom ropstvu u kojem se nalazi zapravo većina društva mi zapravo drugog izbora osim borbe protiv ne slobode nemamo. Ovaj naš zakonski prijedlog je čin otpora ovom totalitarnom sustavu, ovom totalitarnom društvenom uređenju i ovom usudio bih se reći dogmatskom sustavu koji eliminira svaku raspravu koju onemogućava svako iskazivanje slobodne volje i kažnjava svaku nedisciplinu. Drage dame i gospodo, mi iz Živog zida učinili smo sve, napravili smo zakonski prijedlog kojim smo htjeli zaštititi roditelje i djecu, odnosno prava onih roditelja i djece koji žele slobodan izbor. Međutim, sve ostale stranke u Saboru koje su bile prisutne ovdje, znači HDZ, SDP, Most i HNS, odbili su odnosno, odbacili naš prijedlog. Iz tog razloga ja mogu reći našim građanima da će se vjerojatno nasilje nad njima od strane države nastaviti provoditi da će se kriminal nastaviti oslobađati kao što se i do sada oslobađao i da će oni zapravo biti žrtve ovog pravosudnog i zakonodavnog nasilja. Kažem pravosudnog i zakonodavnog, zašto? A zato, jer Ivo Sanader nije kriv, a vi koji ste cijepili, tj. Niste htjeli cijepiti svoje dijete vi ste krivi. To je poruka koju šalje Ustavni sud, to je poruka koju bi im poslao i Vrhovni sud i svaki drugi, druga sudska instanca pod kontrolom vaših stranaka. I zbog toga, pozivam sve gađane koji se zalažu za slobodan izbor po pitanju cijepljena izađu na izbore i podrže Živi zid. Hvala.
Hvala lijepa. Valjda neće biti još izbori, ja se nadam. Imamo tri replike. Prvo Siniša Varga. Gospodin Siniša Varga.
Zahvaljujem. Evo ja ću se adresirat ću ovaj početak i kraj vašeg izlaganja kolega Pernar. Naime, prvenstveno zdrava necijepljena djeca u školi, zakon kaže da ta djeca, njima se može biti uskraćeno odlazak u školu i vrtić ne zbog zaštite druge djece od njih, nego zaštite te djece od te druge djece. Svako cijepljeno dijete i svako ne cijepljeno dijete je potencijalni kliconoša. Dakle, necijepljeno dijete koje dođe u milje 15, 20-tero druge djece koji su svi kliconoše zdravlje tog djeteta je ugroženo i zbog toga je udaljeno od strane sanitarnoga inspektora ili od strane uprave škole ili u suradnji sa Zavodom za javno zdravstvo tom djetetu je uskraćena mogućnost pohađanje škole i vrtića radi zaštite zdravlja tog djeteta. U ovom segmentu komentiranja ostalih stranaka, evo ja dolazim iz Socijaldemokratske stranke, sa demokratske strane ja očekujem od države da služi meni i to je moje demokratsko pravo da ta država služi meni. Moje sa socijalne strane tražim da te usluge cijepljenja da bude što više dostupna i što više besplatna. A u konačnici vi ste u raspravom sa kolegicom iz HNS-a rekli da ste zapravo vi liberali. Međutim, uz ugovaranja micanja bilo kakvih odgovornosti ili sankcija iz liberalnog sustava je zapravo onda anarhizam. Prema tome, evo vi možete komotno promijeniti logo svoje stranke u slovo a sa krugom oko njega zato jer bilo kakve slobode bez ikakve odgovornosti je zapravo anarhijsko društvo, a to je prvo plemensko društvo o čemu ja ne želim sudjelovati. Hvala.
Odgovor gospodin Pernar.
Pa gospodine Varga, vi ste usudio bih se reći rekli jedan oksimoron tijekom vaše replike. Vi ste rekli da ste vi za demokraciju, ali ste s druge strane protiv slobode izbora. Taj paradoks građani naše zemlje gledaju zadnjih desetljeća. Znači kao što su nekada bile Demokratska Narodna Republika Laos ili Koreja, tako i danas vi tvrdite u ime SDP-a da ste demokratska stranka, a pokazujete svojim ponašanjem da zapravo ne dajete ljudima da misle svojom glavom, ne dajete im mogućnost izbora da donese zaključke na temelju vlastite prosudbe, već im vi u maniri jednog velikog brata zapravo sugerirati i govorite ovo je apsolutna istina, to je znanost, moraš se tome pokoriti. Nekada je vaša znanost bila odnosno te vaše stranke marksizam, lenjinizam, nekada je ateizam bio vaš Bog, nekada su vam uzori bili Marx, Lenjin, Engels itd., a danas ste zamijenili te uzore sa onima koji se zalažu za recimo uvođenje odnosno znanstvenika pseudoznanstvenika koji su zapravo bili pedofili i njihovih radova u obrazovni sustav itd. Znači, kako vrijeme prolazi tako se vi mijenjate. Međutim, ono što jedino ostaje jest totalitarizam, a to je da ne prihvaćate drugačije mišljenje i pravo ljudi da ga izraze odnosno da žive u skladu sa njim. Hvala.
Gospodin Jovanović.
Kolega Varga je već odgovorio jedan dio u svojoj replici. Dakle, mi smo članovi Socijaldemokratske partije koja bazira se na slobodi čovjeka i osnovni postulati naši su sloboda, pravda, jednakost i odgovornost. A kod vas kolega Pernar odgovornosti nema ni od o i u tome je razlika između Živog zida i SDP-a koji sve svoje prijedloge koje podnosi imaju iza sebe uvijek odgovornost. Sloboda da. Sloboda je temelj svega, ali i sloboda ima granicu. Sloboda pojedinca seže do trenutka dok ne počne ugrožavati sljedećeg pojedinca i tu staje sloboda. Tako da recimo da ukinemo obavezu imunizacije i da ona bude slobodna da se odlučuje, ali u tom slučaju necijepljeno dijete neće moći ići u vrtić gdje su cijepljena djeca. To će biti uvjet sigurno. Prema tome, morate biti malo konstruktivniji i odgovorniji u svemu što pričate, a o pseudoznanstvenicima, pedofilima koji su ušli u naš zdravstveni odgoj to je jedna sramotna izjava koja upravo pokazuje kakav ste vi političar neodgovoran, populista koji samo lupa i lupeta.
Gospodin Sinčić je tražio povredu Poslovnika.
Hvala vam potpredsjedniče Radin. Povrijeđen je članak 238. dakle uvreda. Sveli smo ovu priču na ideologiju. Upravo sam ja govorio o odgovornosti i pravu i slobodi. Možda je krivo shvaćeno. Međutim, mi nismo anarhistička stranka. Ja se osobno ne zalažem za apsolutnu slobodu. Ako imate svu slobodu, imate anarhiju bez odgovornosti. Druga strana je, dakle sve obaveze, a nikakvu slobodu to je diktatura a između toga je nekakva demokracija. Uvijek sam tako gledao na stvar. Prema tome, nemojmo se prozivati na taj način. Naša, dakle svatko od nas može imati neko svoje možda malo drugačije mišljenje, ali mi nismo za nered. Mi smo za dijalog i za red, za pravdu i za red, a to nismo vidjeli od vas koji se kitite takvim imenima, a u praksi od toga ima malo.
Kao kada je prije gospođa Sabina Glasovac odgovorila gospodinu Bunjcu da je uvrijedio SDP-e jer je rekao da je to rigidna stranka, ja sam rekao da je to mišljenje. Sada kada gospodin Jovanović kaže da je Živi zid populistička stranka i neodgovorna stranka, također kažem da je to stav i mišljenje. To nije povrijeđen Poslovnik. Izvolite gospodin Bunjac. … [[Upadica se ne razumije.]] Tko? Gospodin Pernar, isto povreda Poslovnika? … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor? Može.
Htio bih se zahvaliti kolegi Željku Jovanoviću. Smatram da on ima pravo na svoje mišljenje i tu smatram osobno da nije prekršio Poslovnik. On može smatrati nas anarhistima, ali isto tako onda može reći da ostatak svijeta živi u anarhiji. A jasno je iz aviona da su zapadne zemlje, zapadnoeuropske zemlje uređenije zemlje od naše. Drugim riječima ne znam, negdje u Švicarskoj recimo svaka osoba može posjedovat 4, 5 biljaka konoplje, marihuane, gospodin Željko Jovanović to će nazvat anarhijom, a švicarski zakonodavci će reći, pa ne mi smo jedna liberalna zemlja, mi smo jedna zemlja koja uvažava slobodu pojedinca da konzumira konoplju i mi želimo regulirati to pitanje. Znači ono što Živi zid traži nije anarhija. Znači, Živi zid želi liberalizirati zakone, omekšat zakone, znači ukinuti recimo kazne za roditelje koji ne cijepe djecu, omogućiti zdravoj necijepljenoj djeci da se upisuju u vrtiće itd. Znači tu se radi o jednom uistinu liberalnom demokratskom jednom slobodnjačkom, ja bih se usudio reći, svjetonazoru. Međutim, sve što odudara od totalitarizma za gospodina Željka Jovanovića je anarhija. Znači u njegovoj glavi postoji prisila, u našim glavama postoji edukacija i širenje svijesti kako pojedinca tako i kolektiva. Hvala.
Dobro, niti anarhija nije uvreda, to je ideja sa velikom tradicijom. Završno gospodin Bunjac. … [[Upadica ne čuje se]] Repliku? Na što? Ne nije bilo replike. Bila je povreda poslovnika. Vidite da je kasno, dajte gospodin … … [[Upadica ne čuje se]] Tko je imao repliku?
Pardon, kolega Pernar je imao pojedinačnu raspravu, replicirao sam njemu.
Dobro, ako je, može.
Hvala vam potpredsjedniče. Govorili ste o kolonijalnom statusu, sva politika, dakle, kolega Pernar govorili ste o kolonijalnom statusu naše domovine, upravo jedan trend postizanja tog kolonijalnog statusa idi se i na Imunološkom zavodu. Ja ću spomenuti jedan slučaj iz 2010. godine kada je došla firma Optifarma iz Malezije sa sjajnom ponudom dakle, to je bio prijedlog …. Zajednički pothvat da se napravi u suradnji sa Imunološkim zavodom proizvodnja cjepiva dakle, to supstance na jednoj biološkoj bazi za tržište muslimanskih zemalja, dakle, sa halal certifikatom. Jer muslimansko stanovništvo u pravilu ako nešto nije halal ne žele to konzumirati. Tu se otvarala su se ogromna tržišta Indonezije, Indije, Pakistana da ne nabrajam dalje, međutim, nije postojala politička volja da se ide u takav posao, tada čak nitko nije ni primio to izaslanstvo i cijeli posao je na žalost propao. To je jedna od onih stvari koje su doprinijele nestajanju Imunološkog zavoda. Htio sam također reći da se Edvard Geners slavi kao otac nekakve imunologije, međutim, Ferdinand Hadvig je još 1791. vršio određenu imunizaciju na području tadašnje Hrvatske. Evo htio sam reći dakle, da se naš suverenitet i borba za nacionalne interese i vidi u tome što je nestao taj naš Imunološki zavod, odnosno, doveden je u stanje u kakvo jest umjesto da je to bio jedan od temelja našeg suvereniteta, a zdravlje je jedan od temelja sigurnosti.
Hvala. Gospodin Pernar odgovor.
Kolega Sinčić, koliko je onima koji se zalažu za prisilno cijepljenje stalo do dobrobiti onih koji se cijepi najviše govori to što su dozvolili propast Imunološkog zavoda, što su dozvolili da država izgubi jednu firmu od strateškog značaja, firmu koja je konkurirala svjetskim firmama, a sve radi osobnih interesa nekolicine. Ono što se dogodilo s Imunološkim zavodom zapravo je preslika kompletne naše države. Sustavno se sve uništavalo, sustavno se sve razaralo i na kraju se razorilo i društvo i obitelj kao temeljna jedinica društva. Sve se pokušava danas relativizirati i na kraju se oni koji su doveli zemlju u propast prikazuju kao dobre i pozitivne ličnosti, a one koji žele da ona bude slobodna zemlja u kojoj ljudi slobodno iskazuju svoje mišljenje, stavove i uvjerenja takve ljude se prikazuje kao anarhistima, ekstremistima i što god već ne. Ali gospodine Sinčić, imajte na umu sve dok koriste protiv nas etikete znači da priznaju zapravo poraz, jer da imaju argumente etikete im ne bi bile potrebne. Ono što ja mogu reći nakon, pri kraju ove sadašnje rasprave je da je Živi zid jedina stranka u Hrvatskoj koja se zalaže za stvarnu i istinsku demokraciju odnosno slobodu izbora njenih građana. Ta sloboda na žalost bit će im uskraćena sve dok Živi zid ne dođe na vlast. Hvala.
Izvolite gospodin Bunjac, završna riječ.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Puno je danas toga izrečeno i bojim se da mi ne bi bilo dovoljno još par sati da se osvrnemo na sve ono što smo čuli tijekom današnjeg prijepodneva. Evo redimo samo jedan detalj ovoga što smo čuli da npr. liječenje poliemelitisa košta 2 milijuna kuna. A gospodine Varga, u Hrvatskoj poliemelitisa nije bilo od 1979. godine ni jedan slučaj, ta je bolest iskorijenjena praktički u čitavom svijetu i samo se čeka trenutak kad će biti i službeno proglašeno da je iskorijenjena isto kao tifus, kuga, boginje koje dakle, se više nitko ne cjepi, jer jednostavno te bolesti ne postoje. Ali ne želim sada dalje o tim detaljima polemizirati, neto želi reći koji je sažetak svega ovoga. A to je prvo i osnovno da ova tema prisutna u javnosti bila je i bit će i zbog toga je vrlo važno da smo o tome danas govorili i u Saboru. Vjerujem da je ovo tek početak. Uvjeren sam s obzirom na stav SDP-a da će ovaj zakon u konačnici biti odbijen. Ali mislim da će se ovaj zakon ili barem njegovi dijelovi vraćati ponovno u Sabor. I kao što ste sami rekli, Živi zid je u stvari na neki način ispred svoga vremena. Slično su rekli i kolege iz HDZ-a što znači da ste nam ipak barem formalno priznali da ovaj zakon ima svoju težinu. Najvažnije od svega što želimo na kraju reći da Živi zid nije podnio ovaj prijedlog zakona zato što smo protiv cijepljenja. Ali ovdje su mnogi izlazili upravo sa argumentacijama antivakcinacije i ne znam, teorija zavjere. Mi se zalažemo za veću procijepljenost, a pritom slijedimo najpozitivnije primjere visoko razvijenih država svijeta. Mi u stvari želimo zakonodavstvo kakvo imaju Njemačka, Velika Britanija, Švicarska, Austrija, Sjedinjene Američke Države, a ne zakon džungle kao što nam ovdje neki žele imputirati da se želimo vratiti kao što je rekao zastupnik Varga u kameno doba. Nije točno. Ne možemo mi reći da ovdje mi ugrožavamo nečiju ne znam, sad se ja nisam cijepio pa ugrožavam ili moje dijete nečiju sigurnost, onda dođemo u Austriju i vele pa tko ti je to rekao ili dođemo u Njemačku pa ono sve normalno upišeš djecu, nitko te ništa ne pita itd. Znači, samo 100 km dalje situacija je potpuno druga. Ne postoji konsenzus po ovom pitanju. Nema konsenzusa. I zato je vrlo važno da ustvari ne radimo nekakvu dodatnu polarizaciju, nego da vodimo dijalog, da raspravljamo da saslušam i ja vas i vi mene i da probamo pronaći nekakvo najbolje optimalno rješenje. Ja doista jesam upoznao sam ljude koji su preboljeli poliomijelitis, evo dok sam radio u školi prije nego što sam došao u Sabor ima jedan gospodin koji me uvijek stopirao kada sam išao na posao on je prebolio poliomijelitis i mogao sam vidjeti kakve su posljedice te bolesti i često sam se pitao Bože zašto nije bilo cjepiva u njegovo vrijeme jer u Hrvatskoj se počelo cijepiti od te bolesti 1961. godine. On se nije stigao cijepiti. Ali po drugoj strani vidio sam ljude koji su pretrpjeli upravo stravične posljedice nuspojava cijepljenja. Razgovarao sa njima i hodao sam na tribine, radionice, slušao sam zagovornike i jedne i druge strane. I to bi mislim trebali svi napraviti. Trebali bi u biti saslušati jedni druge, usporediti ta zakonodavstva, educirati se kao što sami kažete i šteta je da samo jedan jedini medij koliko sam shvatio ovo danas prenosi da je ovako mali broj. Priča se o nekoj edukaciji, potrebi da shvatimo, a kada dođe taj trenutak onda svi pobjegnemo. Od čega bježimo? Od suočavanja s čim? Mislim da u tom smislu treba zaključiti ovu raspravu i ja pozivam sve kolege zastupnike bez obzira koji su tu i nisu, i cjelokupnu javnost da se informiramo o ovoj temi i da pokušamo više uvažavati jedni druge, iskazivati više poštovanja da postignemo i veću procijepljenost i veće zdravlje stanovništva, ali i veće međusobno poštovanje ljudskih prava, educiranost i sve ono ostalo što bi nas u stvari trebalo smjestiti i u sam vrh razvijenosti svjetskih zemalja. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku gospodina Sinčića. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] danas smo dakle ustanovili jedan problem u kojem se Hrvatska nalazi, a to je dakle kod djece pad procijepljenosti. Glavna teza koja se plasirala od strane protivnika ovog prijedloga je da je hrvatski narod zdravstveno neuk, nedovoljno prosvijećen i educiran, pa kada bi dali građanima da sami odlučuju na nus konzultacius sa meritornim osobama to su prije svega pedijatri za djecu odnosno možemo govoriti o imunolozima općenito da bi oni donijeli krivu odluku. Gospodin Varga je čak otišao toliko daleko radikalno da svi oni koji se zalažu da nije stvar obavezna nego da je preporučena da su svi ti protivnici cijepljenja da ne bi cijepili sebe i svoju djecu i da bi drugima što mislim da je stvarno otišlo predaleko na što sam i reagirao. Međutim, mi još uvijek ne znamo kako aktualno ministarstvo će reagirati na ovu stvar. Ne znam jeste li vi razgovarali sa svojim pacijentima, sa ljudima koji se zalažu da zakon ostane kakav jest. Naše iskustvo je da pad procijepljenosti se događa ne zbog teorije zavjere zbog ovih kao što kažete što alternativne neke tvrtke financiraju te pokrete, nego upravo zbog represije. To je odgovor na represiju, to je odgovor na nedovoljnu informiranost, to je odgovor na strah. Znači, sistem države momentalni je da se strahom natjerava ljude da se imuniziraju. Pa kada bi uložili svu tu energiju koju smo ulagali toliko dugo ustrašeni ljudi u edukaciju imali bismo sigurno bolje rezultate. Ja osobno se ne slažem sa vama niti ste mi uspjeli dokazati danas da je hrvatski narod toliko neuk. Naše je mišljenje da kada bismo proveli ovaj zakon da bi upravo se dogodio kontra efekt, ne bi bilo zabrane i da bi došlo u najmanju ruku do ostanka imunizacije na ovoj razini ako ne i povećanja. Eto, hvala.
Hvala. Odgovor na repliku izvolite gospodin Bunjac.
Hvala lijepa. Samo vrlo kratko bih se nadovezao na komentar zastupnika Sinčića. Naime, radi se o dvije koncepcije usudio bih se reći filozofske koncepcije, humane koncepcije. A jedna od njih kaže da su se ljudi rodili loši, … maltene zli, neodgovorni i da ih treba onda tijekom života na neki način prisiliti da budu dobri. Ima druga koncepcija koja kaže da su se ljudi u biti rodili dobri, a da ih društvo i prisila rade lošim. Naravno, mi ovdje zastupamo intenciju da su ljudi u biti dobri po svojoj naravi i da ukoliko bi im se dala osobna sloboda, ukoliko bi se zaista iskazalo povjerenje da bi u konačnici društvo kvalitetnije funkcioniralo ne smatramo da je potrebna prisila, ne smatramo da su potrebne neke prevelika ograničenja sloboda i vjerujemo da na tome tragu jednoga dana ovaj zakon će ipak biti usvojen u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Jedna informacija za vas prije nego što se rastajemo, žao nam je ali moramo se rastati. Sjednicu nastavljamo u srijedu 25. listopada u 9,30 dopunom dnevnog reda i glasovanjem o raspravljenim točkama. Znači i glasovanje u 9 i pol. Hvala lijepa. Laku noć. SJEDNICA PREKINUTA U 18,02 SATI
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, prvo čitanje, PP.Z. br. 103. Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o zaštiti pučanstva o zaraznih bolesti, molim glasujmo. Utvrđujem da je većim glasova, 115 za, 2 suzdržana i 6 protiv donijet zaključak kako su predložila saborska radna tijela. Poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici nastavljamo sa radom. Prva točka je - Prijedlog Nacionalne strategije razvojne suradnje Republike Hrvatske za razdoblje od 2017. do 2021. godine Ali već sam vidio jednu ruku drugu, treću u zraku, pa molim evo krećemo sa kolegom Bunjcem. Izvolite.