Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, svojim amandmanom sam predložio da se odredbe ovog zakona primenjuju ne na dela koja su pobrojana u članu 2, gde sada imate dela iz oblasti organizovanog kriminala, prikazivanje pornografskog materijala, dela protiv privrede, neovlašćenu proizvodnju i stavljanje u promet opojnih droga, dela protiv javnog reda i mira, protiv čovečnosti itd. Moja ideja je da se oduzima imovina koja je stečena bilo kojim krivičnim delom, jer suština ovog zakona je oduzimanje imovine, a potpuno je nebitno kojim je delom ta imovina pribavljena. Znači, pokušaj nabrajanja vodi nas u nekakvo licitiranje zašto za ovo delo može, a zašto za ovo delo ne može. Ko će da mi objasni zašto se oduzima imovina i kakva se to imovina stiče povredom javnog reda i mira? Nema argumentacije. Obrazloženje zašto Vlada ne prihvata ovaj amandman je potpuno paušalno. Kaže se da Vlada ne prihvata amandman iz razloga što smatra da poseban postupak za oduzimanje imovine pribavljene krivičnim delom, koji je propisan Predlogom zakona, ima za cilj pre svega oduzimanje imovine lica koja su izvršioci krivičnog dela organizovanog kriminala, korupcije i protiv privrede. Ovde se ne nabraja javni red i mir. Molim vas, gospođo ministarka, da obratite pažnju. A onda se dalje kaže: "... budući da se na oduzimanje imovinske koristi za ta krivična dela primenjuje Krivični zakon i Zakon o krivičnom postupku." Pa, za sva krivična dela, i ona koja su pomenuta u članu 2, normalno je da se primenjuju odredbe Krivičnog zakona i Zakona o krivičnom postupku. Sada ću vam na primeru objasniti kako se klevetom može steći enormna imovinska dobit. Molim vas za malo pažnje. Jedan od najznačajnijih članova ove vlade je, u dogovoru sa jednom kriminalnom engleskom agencijom i sa jednom svetskom kompanijom, imao zadatak da diskredituje pokojnog premijera Zorana Đinđića. To svi znaju, ali se prave ludi. Zoran Đinđić je navodno bio jedan od članova duvanske mafije. Zahvaljujući kampanji tog čoveka, danas jednog od najuglednijih članova Vlade, Zoran Đinđić je bio stavljen na stub srama, a taj član Vlade je ostvario enormnu imovinsku korist. Gledate ga ovde i on kaže "majke mi, ja nemam ništa, nemam kompletan escajg", nema kuče za šta da ga ujede. Pa, niko nije lud da drži imovinu ovde. Biće rasprave o tome posebno. Svi oni koji malo savremenije to rade imaju akcije, pa akcije na donosioca, pa će problem ovog zakona biti upravo imovina u inostranstvu, štedni ulozi, gde strane banke garantuju tajnost uloga, akcije gde se ne vidi ko je vlasnik, donese akciju i naplati milione. Prema tome, suština mog amandmana je da se ne licitira kojim krivičnim delima se može steći imovinska korist, pa će ona biti predmet oduzimanja, jer suština zakona nije krivično delo, nego ono što se stekne krivičnim delom. Iz raznih krivičnih dela, a mnoga nisu nabrojana u ovom predlogu zakona, može se steći enormna imovinska korist, napraviti ogromna imovina i ona treba da bude predmet oduzimanja, bez obzira na to kako se to krivično delo zove i kojoj grupi krivičnih dela pripada. Ako budete insistirali, ovo možemo mnogo detaljnije da obrazložimo, što sam ovako učtivo sad pokušavao da kažem. Ne drže ljudi imovinu ovde. Ovde imaju skroman stan, ali zato na nekim egzotičnim destinacijama, kao što je Talahasi na Floridi, postoje lepe vile koje su stečene krivičnim delima.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da amandman gospodina Vladana Batića treba prihvatiti, jer on rešava probleme koji nisu definisani članom 2. Amandman glasi: "Odredbe ovog zakona primenjuju se za sva krivična dela ako imovinska korist pribavljena krivičnim delom, odnosno vrednost predmeta krivičnog dela prelazi iznos od 1.500.000 dinara." Možda bi čak trebalo i niža cifra da bude, jer stvari o kojima hoću da govorim, kriminalna dela o kojima hoću da govorim, vrednost o kojoj hoću da govorim i izvršioci o kojima hoću da govorim zaslužuju da se nađu u članu 2, da se njihovo delo nađe u članu 2. ovog zakona. Mada, može se i pod stavkom 1. i stavkom 2. njihovo delo okvalifikovati kao organizovani kriminal ili kao prikazivanje pornografskog materijala, jer ovo što su oni uradili je politička pornografija, razgolićena do krajnjih razmera. O čemu se zapravo radi? Grupa građana kriminalne sklonosti usudila se da otme od jedne političke organizacije vrednost, imovinu koja se meri daleko većom cifrom od ove koju je gospodin Vladan Batić ovde pomenuo. Radi se o 20 poslaničkih mandata, radi se o 20 puta 15.000 glasova, radi se o prinadležnostima, primanjima i odgovornostima koje ti mandati sami po sebi nose, radi se o neverovatnoj pljački stranke u kojoj su do juče bili, radi se o kriminalu neslućenih razmera. Kada bi se uzela ukupna kriminalna aktivnost jednog od ministara, koga nije hteo da pomene gospodin Vladan Batić, neću ni ja ime da mu pomenem, ali vrlo dobro znate i vi i građani Srbije na koga se to odnosi, možda bi prevazišla visinu štete koju je ova grupa nanela. Ako bi se uzela kriminalna aktivnost samo iz ovog mandatnog perioda narečenog ministra, mislim da vrednost otete, opljačkane imovine Srpske radikalne stranke daleko prevazilazi taj iznos. Zbog toga smatram da amandman Vladana Batića treba prihvatiti, jer ovim amandmanom se upotpunjuje zakon i zatvara jedna rupa, tako da kriminalci i sitni miševi ne mogu više kroz nju da se provlače.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, ovo je već drugi dan da moram da se saglasim sa onim što predlaže gospodin Batić, verovatno poučen iskustvom koje je imao kao ministar i činjenicom da je još tada trebalo da se rešava po pitanju svih ovih dela koje ovaj zakon danas predviđa. Mislim da ste vi u pravu, gospodine Batiću, zato što ste na ovim primerima koje ste izneli malopre jasno rekli i poručili gospođi ministru i javnosti da ako ne napravimo taj donji limit koji vi predlažete, a to je iznos od 1.500.000; što kaže kolega Marković, mogao je da bude i niži, jer u našoj kategorizaciji i poimanju vrednosti običnih ljudi... Tek sada sam, ali čovek se uči dok je živ, posle 17 godina poznavanja nekih ljudi, saznala da za njih nije ništa 600.000 evra, pa par miliona dinara ovde, pa onde, pa skupoceni automobili, pa raskalašni život, obesno ponašanje i njih i članova porodice. Ali, dobro, to je nešto što će takvima koji to rade, pre svega Nikoliću i njegovoj družini i onom malom broju ljudi kojima on na kašičicu daje, da se obije o glavu. Ovde se zaista radi o ozbiljnoj stvari i onome što građani traže. Ako je korupcija uzela toliko maha, ako je to jedno od dela za koja se predlaže oduzimanje nelegalno stečene imovine, ako je ona u našem društvu prisutna, po istraživanjima koja su pre nekoliko godina radili ovi ljudi iz Centra za liberalno-demokratske studije, 68%, što u organima lokalne samouprave, državnim organima, sada je to svakako i više, jer svake godine sve više uzima maha, onda smo morali, kako vi to predlažete, da se opredelimo prema konkretnom iznosu i prema činjenici da je neko strpao te pare u džep, da je oteo nekim krivičnim delom, što svakako ne može da bude remećenje javnog reda i mira. Kada se to desi, a imamo ove nedavne događaje - dva ili tri para patika i ne znam koliko parfema, pa sve ono što se dešavalo posle demonstracija kada je bio vaš petooktobarski puč, ne može da dosegne ovaj iznos od 1.500.000 dinara. Ali, sve druge prevare i sva druga dela mogu, naročito ona dela, pretpostavljam da ste vi mislili na to, koja se odnose na privredu, na finansijski kriminal i na sve ono za šta je vama u obrazloženju neprihvatanja amandmana predlagač zakona, odnosno Vlada odgovorila da će da se tretira drugim zakonima. Zašto su nam onda nabrajali ova dela: i remećenje javnog reda i mira, na primer, i dela protiv čovečnosti i drugih dobara zaštićenih međunarodnim pravom? Šta to znači? To je jedna opšta odredba prepisana iz drugih zakona, iz Krivičnog zakonika. Prema tome, ako hoćete da imamo jedan zakon koji će jasno da kategoriše da je u pitanju novac, otimačina, vrednosti, bez obzira na to da li su u pitanju opojne droge, imovina ili bilo šta drugo, smatram da Narodna skupština Republike Srbije mora da se opredeli na način kao što ste predložili, inače će u postupku dokazivanja nekog od pobrojanih krivičnih dela, kako je to predlagač nama dao, da se utvrđuje taj iznos i, kako je krenula ova naša finansijska situacija, doći će do devalvacije toga što je neko u određenom trenutku uzeo u nominalnom iznosu od 1.500.000; to za godinu dana, odnosno za par meseci više neće biti, u hiljadama evra, isto. Kad mi podnesemo krivičnu prijavu, kao što smo to uradili prekjuče protiv Nikolića jer je neovlašćeno podigao kredit u ime SRS, a sada treba da dokazuju nadležni državni organi i da se čovek procesuira, jer je osnovana krivična prijava za učinjeno krivično delo, onda treba da vidimo gde su ispumpane i kako su oprane te pare. Jer, 600.000 evra je u kampanji na takav način potrošeno, preko računa i preko "kombinacija" (kako bi se to reklo kriminogenim žargonom) sa određenim ljudima, firmama ili agencijama. Time neka se bave nadležni organi. Ili, onim slučajem, sada već parkiranog, automobila. Jer, nije dosta što ima svoj vozni park, nego mora da ima i da se tako predstavlja u ime stranke... Neka se bave i onim automobilom koji je, gospodine Vukoviću, parkiran ispred SRS, a koji košta najmanje, kako vi rekoste, 50.000 evra, a kojim je taj, sada isključeni član, a nekada umišljeni, navodno moćni, zamenik predsednika želeo da se vozika i po Beogradu i svuda redom. Prema tome, gospodine Batiću, vidite koliko su ti iznosi veći. Vi ste, eto, skroman čovek pa ste krenuli od 1.500.000. Kažete, to je velika pljačka. To ne može da se poredi sa pljačkom SRS. Ja se potpuno zalažem za vaš pristup i za ovaj amandman. Podržaćemo ga zato što smatramo da jedino na ovaj način može da se izvrši, počev od tog iznosa u novčanom smislu, gradacija ovihpobrojanih krivičnih dela, a neka naravno i ne mogu, kao što smo malopre lepo objasnili i vi i ja. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, podnela sam amandman na član 2. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Amandman glasi – u članu 2. stav 1. posle tačke 7) dodaje se nova tačka koja glasi: "8) Prevare prilikom prometa nepokretnosti." Naime, pozdravljamo donošenje ovog zakona. Ovaj zakon je donet u mnogim evropskim zemljama, donet je u SAD i on se svuda primenjuje. Međutim, kod nas će on verovatno već u prvim danima primene morati da doživi ozbiljan remont, ali dobro je da ga imamo, pa ćemo imati i šta da remontujemo. Pre svega, njegova primena će biti problematična jer nisu obuhvaćena sva krivična dela, kao što je upravo ovo krivično delo, znači, sticanje imovine prevarom prilikom prometa nepokretnosti. Naime, jedna ogromna grupacija građana prati zasedanje upravo zbog toga da bi videla šta će se desiti sa ljudima koji godinama preprodaju višestruko nepokretnosti, imovinu; prodaju nepostojeće stanove, mešetare sa imovinom koja je ostala u bivšim republikamaSRJ. Dakle, oni očekuju da ti ljudi budu adekvatno kažnjeni, da im bude oduzeta imovina, jer do sada su na volšeban način, zahvaljujući pravosuđu ovakvom kakvo jeste, ovako nesavršenom kakvo jeste, uspevali da izbegnu svaku ozbiljnu sankciju. Oni koji se bave kriminalnim radnjama ne bave se zakonima i ne prate zakone, nego se bave traženjem rupa u zakonu. Ako ne uključimo i ovu ogromnu grupaciju prevaranata u zakon, onda ne samo da ćemo ostaviti rupu u zakonu koju će moći beskrajno da zloupotrebljavaju, kao i do sada, nego će imati krater kroz koji će prolaziti i oni i sva imovina koju su kriminalnim radnjama stekli. Naravno, očajni građani, čiji sudski procesi traju minimalno pet i više godina, za to vreme su izgubili i novac, i zdravlje i imovinu. Ne smemo dopustiti da ti građani počnu da razmišljaju o tome da uzmu zakon u svoje ruke. Jer, najočajniji su oni koji ostanu bez krova nad glavom, a kada ostanu na ovakav način, onda im se jedan očajnički čin, kao što se letos desilo sa upotrebom snajpera, zaista može učiniti kao izlaz. Dakle, zakon mora predvideti i ovu grupaciju ljudi. Žao mi je što nije bilo sluha u ministarstvu pravosuđa da prihvate ovaj amandman, mada je on naišao na odobravanje i očekujem da će vladajuća većina imati dovoljno sluha da ga prihvati. Hvala vam .
Reč ima poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, amandman koleginice Zlate Đerić je odličan zbog toga što na konkretan način pokušava da zaštiti ove ljude koji su prevareni u prometu nepokretnosti, s tim što je, a to je mogla da bude ideja svih nas, ali pre svega predlagača, pored ovoga trebalo da se stavi i odredba ili posebna tačka – prilikom prometa i izgradnje nepokretnosti. Jer, gde je danas najveće sticanje nelegalnog kapitala i pljačke građana nego kod građevinske mafije, je l' tako? Svi smo svedoci u našim sredinama da je najveći broj građana Srbije prevaren i u prometu nepokretnosti, ali i prilikom izgradnje. Evo, ako ste sinoć gledali dnevnik RTS-a, mogli ste da vidite kako u ovom haosu koji se dešava na svetskoj berzi i na našem tržištu prolaze građani koji su, recimo, pre dva meseca imali mogućnost da konkurišu kod državne korporacije za stambeni kredit ili su to uradili samostalno, na osnovu udruženih prihoda članova porodice; oni sada masovno... Ja znam konkretno takve slučajeve svojih poznanika i prijatelja i ne usuđujem se na takav korak, da uđem u nešto što se zove stambeni kredit, iako su naše poslaničke plate mnogo veće od primanja naših građana. To je velika opasnost zbog činjenice da od momenta kada napravite preliminarni ugovor za kupovinu te nekretnine, kao što je to slučaj gospođe koja je sinoć dala izjavu za RTS, ta nekretnina poskupi za najmanje 10%. Prema tome, i to je vid prevare, a naročito ono što se desilo u Beogradu u dva naselja, o čemu je u toku leta bila upoznata naša javnost – ljudi su prodali svoje nekretnine i uplatili avansno izgradnju stanova kod tog fantomskog preduzeća, koje nije izgradilo pet, šest ili deset hiljada kvadratnih metara stambenog prostora za naše građane. Prema tome, tu se krije najveća opasnost, a ovo što je koleginica Đerić rekla, mislila je na srpske države zapadno od Drine i Dunava, pre svega na Republiku Srpsku Krajinu i Republiku Srpsku. Želim ovde da apostrofiram i problem naše južne pokrajine Kosova i Metohije, to i kolega Kragović, naš poslanik iz Kosovske Mitrovice, vrlo dobro zna. Najveće su prevare preko pojedinih agencija koje vrše promet nepokretnosti za račun Srba koji su ostali bez svoje imovine, odnosno koji su odlučili da nešto od toga prodaju, a stambena jedinica ili zemlja koju poseduju nalazi se u nekom od okupiranih područja Kosova i Metohije. Imali ste često priliku da vidite da se u našoj dnevnoj i nedeljnoj štampi oglašavaju razne agencije; obično su to neki Amerikanci koji se pojavljuju ovde, pa oni imaju, kao, dozvolu UNMIK-a da se time bave. Veoma često se dešava da ljudi koji odluče da na takav način prodaju imovinu, preko tih fantomskih agencija, budu prevareni baš u prometu nepokretnosti. Prema tome, gospođo ministre, morali ste da vodite računa o ovome i, da se vratimo na onaj amandman kolege Batića, da se u prometu nepokretnosti dešavaju najveće zloupotrebe i postoji najveća mogućnost za sticanje ogromnog bogatstva. Samo od provizije za jednu nekretninu doći ćemo do ovog početnog iznosa kolege Batića - 1.500.000 dinara, to vam je procenat za neku nelegalnu radnju iz oblasti prometa nepokretnosti, a da ne govorimo o izgradnji nepokretnosti, tu su već pljačke građana ogromne. Svakoga dana se suočavamo sa takvim primerima, a građane nema ko da zaštiti jer još nije pokrenuta opšta akcija protiv građevinske mafije. Ako biste je pokrenuli, morate prvo da uhapsite gradonačelnika Beograda Dragana Đilasa.
Reč ima predstavnica predlagača, ministarka pravde Snežana Malović, a posle nje narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, kao što sam rekla u svom obrazlaganju zakona, prilikom izrade Predloga zakona mi smo prvenstveno imali u vidu efikasnost borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Zašto nisu sva krivična dela obuhvaćena? To ne znači da će se oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela tretirati samo ovim zakonom. Kao što sam rekla, to se već čini i omogućeno je normativnim ambijentom koji je oličen u Zakonu o krivičnom postupku i u Krivičnom zakonu. Što se tiče amandmana narodnog poslanika Vladana Batića, slažem se da imovina može proisteći iz svakog krivičnog dela, ali, kao što sam već naglasila, tada će moći da se koriste odredbe Zakona o krivičnom postupku i Krivičnog zakona. Uostalom, taj institut ekskluzivnosti krivičnog dela nije nepoznat. Kao što znate, nadzor nad telefonskim i drugim vrstama razgovora u Zakonu o krivičnom postupku ne tretira sva krivična dela, već određena krivična dela. Što se tiče ovog drugog amandmana, koji je predložila narodni poslanik Đerić, krivično delo prevare prilikom prodaje nepokretnosti ne postoji u Krivičnom zakonu. Slažem se da se prilikom prodaje nepokretnosti može steći znatna korist, ali to će svakako biti tretirano kroz krivična dela koja smo predvideli ovim zakonom. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Uvažena predsedavajuća, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, naravno, veliki broj građana je sa velikim nestrpljenjem očekivao da se donesu sistemski zakoni kojima bi cilj bila efikasna i uspešna borba protiv korupcije. Ono što građani očekuju jeste stvaranje poverenja u institucije koje će da sprovode ovaj zakon, ali da bi institucije sprovele zakon taj zakon mora da ima u sebi rešenja koja podrazumevaju sveobuhvatnu borbu protiv korupcije. Upravo rasprava o ova dva amandmana govori o tome da mogu da se dese razni slučajevi kada ne bi bila moguća efikasna borba protiv korupcije zato što ovim zakonom mnoga krivična dela nisu obuhvaćena. Evo, svi se pitaju, dok slušaju ovu diskusiju, da li postoji ekskluzivnost pojedinih krivičnih dela, da li će pojedina lica biti zaštićena od krivičnog progona ukoliko steknu imovinsku korist, a ovim zakonom ta dela nisu obuhvaćena. Na tom tragu je i prvi amandman gospodina Batića, na tom tragu je i amandman uvažene koleginice Đerić iz Nove Srbije. Mora se stvoriti poverenje i u Vladu, ako želi iskreno da vodi borbu protiv korupcije. Ovde smo imali u prethodnom periodu pompeznu najavu borbe protiv građevinske mafije, a sada vidimo da se ne uvažavaju rešenja koja je koleginica Đerić predložila - da se jednim ovakvim zakonom i rešenjem u ovom zakonu obuhvate sva ta krivična dela i imovina koja je stečena upravo vršenjem krivičnog dela kada je u pitanju promet nepokretnosti. Nisam siguran da su argumenti koje je iznela gospođa ministarka Malović ubedili nekog u ovoj Narodnoj skupštini, da su ubedili građane da će izostavljanjem velikog broja krivičnih dela ovaj zakon biti efikasan u borbi protiv korupcije. Ako ulazimo u sistemski obračun sa ovim velikim zlom moramo da imamo konkretna rešenja i da porukom koju šaljemo građanima, s jedne strane, ulivamo poverenje, a s druge strane, da dajemo mogućnost svim institucijama da u korenu saseku svaki oblik korupcije, pogotovo oduzimanjem imovine, kojim će se u stvari ostvariti ona ključna pravda koju građani očekuju. Građani očekuju pravdu, da se oduzme novac svakom ko je u bilo kom obliku, iz bilo kog krivičnog dela stekao kapital i profit. Molim vas da uvažite ove argumente i da ozbiljno shvatite diskusiju koja je vođena povodom ova dva amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Vreme na raspolaganju je 11 minuta.
Gospođo Čomić, pošto znam da delite moje mišljenje, ovo će biti interesantno i ja se nadam da ćete biti zadovoljni ovim što ćete da čujete. Šta su razlozi, gde se nalaze razlozi, koji su to razlozi zašto mi donosimo ovaj zakon? Gospođa ministar nam nije objasnila dva ključna razloga. Prvi razlog, što sudovi sa postojećim Zakonom o krivičnom postupku i Krivičnim zakonikom ne žele da primenjuju odredbe o oduzimanju imovinske koristi proistekle iz krivičnog dela. Da li su oni sposobni, da li su zainteresovani, to su druga pitanja koja treba da reši predsednik Vrhovnog suda, Ministarstvo pravde itd., ali naše sudije ne žele da rade ovaj posao u toku krivičnog postupka. To je prvi razlog. Drugi razlog, mi treba da se uključimo u međunarodnu borbu protiv terorizma i pranja novca. Za to su potrebne promene naših krivičnih propisa u smislu prepuštanja istrage nadležnom javnom tužiocu kako bi on kao državni organ mogao da sarađuje sa inostranstvom i da ta vrsta organizovane borbe protiv terorizma i pranja novca bude ozbiljna borba, jer ovaj kriminal ne zna za granice, on ima planetarne razmere. Pošto su to dva ključna razloga, podsećam vas da sam prethodne nedelje tokom načelne rasprave o ovim predlozima zakona skrenuo pažnju predlagaču da bi bilo mnogo bolje da se opredelio za jedan drugi put. Taj put podrazumeva odgovarajuću izmenu Krivičnog zakonika i Zakonika o krivičnom postupku i, eventualno, donošenje nekog propisa kojim bi se formirala direkcija koja bi se starala o imovini koja je stečena izvršenjem krivičnog dela, jer sudovi ne raspolažu niti kadrovima niti potencijalima da tu imovinu čuvaju dok se ne okonča krivični postupak i definitivno reši da li se to oduzima ili se vraća. To je istina, van toga nema ništa, da budemo načisto. Ako krenemo od ovih pretpostavki, onda poslanici s pravom postavljaju pitanje zašto se odredbe ovog zakona ili, da budem precizniji, razmišljanje o tome da se oduzme imovinska korist koja je proistekla iz krivičnog dela ne proširi na sva krivična dela. Formalnopravno, svako krivično delo može da ima i neko koristoljublje i neku imovinsku korist. To je šire posmatrano. Slažem se da neka dela ne mogu, ali šire posmatrano sva. Zašto onda pravimo selekciju? Zašto pravimo selekciju prema nazivu krivičnog dela, zašto pravimo selekciju prema visini ili iznosu imovinske koristi koja je ostvarena izvršenjem krivičnog dela? Zar 10.000 dinara nije imovinska korist? Dva miliona jeste? Još jedna stvar, moram da vas podsetim, kada razmišljate o ovim amandmanima, pogotovo vi sa leve strane pošto je desna strana zdrava... Vi antifašisti ste poznati po tome što poštujete zakon, palite skupštine, ali o tome ćemo kad dođe vreme. Morate da shvatite jednu stvar: u ovom predlogu zakona nema mesta i ne vidi se fizičko lice kao oštećeni iz nekog krivičnog dela. Ovde se priča o imovini stečenoj izvršenjem krivičnog dela ili imovini proistekloj iz krivičnog dela, kao nekoj imaginarnoj kategoriji koja je po definiciji državna svojina, postaje državna svojina. Tu se izgubio iz vida oštećeni. Da vam skrenem pažnju, u krivičnom postupku, kada se javi oštećeno lice sudija ga upućuje na parnicu, neće u krivici da reši pitanje naknade štete ili povraćaja onoga što je oduzeto. Ne vrši se povraćaj u pređašnje stanje, nego - izvolite u parnicu, pa ćete tamo za 15 godina da dokažete nešto. Ovde se daje primat i po definiciji se kaže da je to neka imovina. Čija ona može da bude? Ona treba da bude državna, treba da se oduzme. Da li je ta imovina proistekla iz krivičnog dela u nekoj vezi sa oštećenim koji se javlja u krivičnom postupku, da li ta imovina proistekla iz krivičnog dela ima prirodnu vezu sa štetom ili sa nečim što je oduzeto fizičkom licu, vi to ne vidite. To je nedostatak ovog zakona. Ovaj zakon ima da se donese, vi ćete da ga izglasate, prelomiće se na nekoliko ljudi. Odmah da vam kažem koji su to ljudi – to su male ribe, sitne ribe. Klimajte vi glavom, ali to vam pričam na bazi iskustva. Zašto vam to pričam? Pre nekoliko dana "otac demokratije" u Srbiji gospodin Mićunović je, u ime političkog saveta DS-a, dao jednu veliku misao – moramo da se pozabavimo odnosom tih bogataša prema političkim strankama. On je najavio nešto i tu se stalo. Sada neko treba da izvuče zaključak da će ovo da se odnosi na ove poznate tajkune. Nije tačno. Evo, Batić će da potvrdi ovo što kažem. I ovaj zakon ima selektivno da se primenjuje. Znam ljude koji su radili Nacrt zakona, pa su mi dali elaborate, pa Savet Evrope itd. Naravno, neću da kažem njihova imena. Rekli su mi o čemu se radi, kakva je operacija, šta je osmišljeno. Ovo jeste opravdano, moram da vam kažem, ali ni postojeći propisi ne predstavljaju smetnju za ovo. Lepa je priča za javnost kada se kaže da od kriminalca treba da se uzme ono što je proisteklo iz krivičnog dela. To niko ne sme da vam ospori. Svi vas podržavaju za to, ali koji je put? Da li je put moguć, da li je nemoguć, da li je ostvariv, da li je neostvariv? U prvom projektu vi ste za ovu direkciju smatrali da treba da se zaposli samo deset službenika na nivou cele Srbije. Nije valjda da bolje znam nego vi u Ministarstvu šta se radi u vašem ministarstvu? Gospođo Čomić, kao što ste videli, imate puno razloga da delite moje mišljenje i častim vas ova četiri minuta.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, argumentacija predlagača je neadekvatna. Objasniću zašto. Svaku pravnu normu možete tumačiti na više načina: pojmovno ili semantički, ciljno ili etimološki, jezički, logički, gramatički itd. To je suština. Suština amandmana je da se ovde upravo polazi od naziva ovog zakona - Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Da je ovde rečeno - Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela korupcije i organizovanog kriminala, da je to zaista selektirano i limitirano na tačno određeni korpus zaštite, onda bi se još i moglo diskutovati. Ovakvo nabrajanje i selektiranje krivičnih dela je u koliziji sa nazivom zakona. To je jedna dimenzija. Drugo, u razlozima za donošenje ovog zakona koje je naveo predlagač u obrazloženju zakona imate sijaset kontradikcija. Ovde se kaže da postojeći normativni ambijent u Srbiji, odnosno Krivični zakonik i Zakonik o krivičnom postupku, omogućava i nalaže oduzimanje imovinske koristi stečene izvršenjem krivičnih dela, ali ne u punoj meri i samo pod u praksi teško ostvarivim uslovom da se apsolutno dokaže neposredna veza između konkretnog krivičnog dela koje je predmet osuđujuće presude i konkretne imovinske koristi stečene tim krivičnim delom. U prevodu to znači da se ovim zakonom i ne mora dokazati veza između krivičnog dela i stečene imovinske koristi. To je već protivustavno. To ne može. Onda obrnuto, ako se već Krivičnim zakonom i Zakonom o krivičnom postupku predviđa mogućnost oduzimanja imovinske dobiti, ona se odnosi na sva krivična dela, a ne samo ona koja su pobrojana u stavu 2. Krivičnog zakona, pa se dalje navodi da sudovi nisu skloni oduzimanju imovinske dobiti, jer je to, navodno, vankrivična materija. To nije tačno. To je esencija krivične materije. Treće, što je opet u kontradikciji sa članom 2. predloženog zakona, kaže se da je "česta pojava da i učinioci teških krivičnih dela, a naročito krivičnih dela za koja je sasvim izvesno da su izrazito profitnog karaktera..."; objasnite nam kako su to krivična dela protiv javnog reda i mira profitnog karaktera, kako su krivična dela protiv čovečnosti i drugih dobara zaštićenih međunarodnim pravom profitnog karaktera. Život nosi razne, nepredviđene mogućnosti. Krivična dela podrazumevaju razne modalitete koji se teško mogu striktno normirati ako ih ovako pobrojavate. Već sam rekao, za račun nekoga vi možete oklevetati nekog drugog i za to možete dobiti stotine hiljada evra. To smo u praksi imali. Imamo u praksi još nešto - najveći tajkuni u ovoj zemlji svakoga dana izigravaju poreske obaveze pred ovim zakonom. Njihove firme su na Kipru ili na nekim drugim mestima i oni, recimo, nisu obveznici poreza u državi Srbiji. Šta onda? Oni neće biti obuhvaćeni ovim predlogom zakona. Da ne govorimo o lobistima za potrebe stranih kompanija u postupcima privatizacije ovde itd. Znači, modaliteta ima sijaset. Nije mi uopšte jasno šta je mana amandmana, jer je suština imovina stečena krivičnim delima, kao što piše u naslovu zakona, a ne ovim ili onim krivičnim delom. U suštini, ako je intencija zakonodavca da se oduzima imovina, onda se ona može steći raznim ili, praktično, svim krivičnim delima, s jedne strane. Ako je želja da predmet zaštite bude samo imovina stečena krivičnim delima iz korpusa krivičnih dela koja se odnose na borbu protiv korupcije ili organizovanog kriminala, onda je to tako trebalo da piše, onda treba suziti samo na te dve vrste krivičnih dela.
Reč ima gospođa Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, imam samo jedno pitanje za vas: da li sam ja vas zaista dobro čula, rekli ste, krivično delo prevare prilikom prometa nepokretnosti ne postoji ili ga naš zakon ne sankcioniše? Bilo bi jako dobro da to objasnite građanima Srbije, pošto je toliko građana Srbije ojađeno upravo ovim krivičnim delom i nemoćni su pred pravosuđem, kod policije, oni jednostavno nemaju više poverenja u državne institucije. Naravno da će biti velikih problema pri primeni ovog zakona, naravno da svi mi znamo da će biti primenjen uglavnom na sitne kriminalce, ali mnogo manje na one krupne čija već imperija može da zameni ime same države Srbije. Međutim, zaista bih želela da čujem ovaj detalj koji se tiče građana Srbije koji u ovom momentu muku muče jer su ostali i bez svojih para, bez svojih životnih ušteđevina i bez krova nad glavom, na volšeban način, da li ta prevara postoji u zakonu i kako se sankcioniše. Oni sudske procese vode i do deset godina. Priznaćete, neki su čak i umrli u tom periodu i nisu uspeli da ostvare svoja prava, nisu uspeli da dođu do svoje imovine, prevareni su i država nije učinila ništa. Ako ni ovde ti prevaranti, za koje oni već znaju da su zaštićeni svuda i svagde, ne budu bar pomenuti, bojim se da ćemo u samom startu izgubiti poverenje u ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Kenan Hajdarević i Nebojša Ranđelović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Judita Popović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, predsedništvo, gospođo ministarka i dame i gospodo poslanici, radi se samo o jednoj reči, da li je potrebna "saglasnost" ili samo "mišljenje". Ta jedna reč može da ima velike posledice u pogledu daljeg rada te specijalizovane jedinice u saradnji sa javnim tužiocem. Radi se o jednoj veoma osetljivoj i specifičnoj problematici gde je potrebna tesna saradnja između dva organa, dakle, specijalizovane jedinice policije i javnog tužilaštva. Ukoliko se rukovodilac te specijalizovane jedinice postavlja samo sa mišljenjem javnog tužioca, to ne mora da znači da je ministar u obavezi i da prihvati negativno mišljenje javnog tužioca, pa može da se desi da se kao rukovodilac jedinice postavi neko sa čijim postavljenjem se javni tužilac ne slaže. Prema tome, morali bismo da izbegnemo takvu moguću situaciju, pa zaista ne vidim razlog zašto se ta jedna jedina reč ne bi unela u zakon, pogotovo zato što pročitavši obrazloženje Vlade koje glasi da se rukovodioci tih specijalizovanih jedinica postavljaju samo uz mišljenje tužioca, a ne i uz saglasnost... Prema tome, šteta ne bi bila nikakva ali bi korist bila prilično velika za slučaj da nastane neki sukob, odnosno nerazumevanje i nesaglasnost između ta dva bitna organa za borbu protiv organizovanog kriminala i oduzimanje imovine stečene tim kriminalom. Liberalno-demokratska partija je ovaj amandman podnela upravo iz tog razloga, da racionalizujemo i poboljšamo budući rad ovih organa.
Reč ima gospodin Zoran Krasić, pa gospodin Dragan Todorović.
Dobro je što se napokon pojavio jedan ovakav amandman. Iskoristiću priliku da povodom ovog amandmana načelno izložim problem. Problem se tiče složenog upravnog akta. Ako jedan akt donose dva organa, da li je u pitanju prethodno odobrenje, dozvola ili saglasnost, on je formalnopravno složeni upravni akt. Srpska radikalna stranka smatra da u ovom slučaju treba prihvatiti amandman. Zašto treba prihvatiti amandman? Zato što postavljanje rukovodioca ove jedinice, koja čak i formalnopravno treba da bude u sastavu tužilaštva, jer ste u naslov stavili da se ona bavi istragom... Samo da vas podsetim, mi smo Zakonikom o krivičnom postupku kompletnu istragu prebacili tužilaštvu; nema više kod istražnog sudije nego je kod tužioca. Kod policije su radnje pretkrivičnog postupka i pojedine istražne radnje za koje tužilac oceni da se mogu efikasnije sprovesti od strane pripadnika policije. Ako ta jedinica treba da se bavi istragom, kako ste naveli, onda ona više treba da bude u tužilaštvu nego u policiji. Vi je držite u policiji zbog policijskih ovlašćenja koja treba da ima službeno lice - da može da uđe u stan, da pretresa lice itd. Šta hoću da kažem? Mi shvatamo da postoje dve strane ovog problema. Jedna je kako sačuvati policijska ovlašćenja za službena lica, i druga, kako istragu i dalje zadržati da bude u nadležnosti tužilaštva. U načelnoj raspravi sam skrenuo pažnju upravo na ovo poglavlje koje počinje naslovom iznad člana 6 - Organizaciona jedinica nadležna za finansijsku istragu. Ovde reč istraga ima potpuno drugačije značenje, nema značenje istrage iz Zakonika o krivičnom postupku. Sve što bi ta jedinica radila, to bi mogle da budu samo pojedine istražne radnje na koje ih ovlasti tužilac. Ta jedinica je, u stvari, jedinica za rasvetljavanje, pronalaženje i sve ono što je po definiciji u fazi pretkrivičnog postupka. Ako se kaže da ministar unutrašnjih poslova postavlja rukovodioca ove jedinice uz saglasnost tužilaštva, kako ste ovde naveli, da ne ulazim u detalje, onda je to rešenje o postavljenju zajednički upravni akt, složeni upravni akt oba organa. Ako ostane ovako kako ste vi napisali u Predlogu zakona, a što su dobro primetili ovi koji su podneli amandman, onda je raspoređivanje u nadležnosti MUP-a, a mišljenje tužioca je neobavezujuće, ono je čisto formalnopravno, da ministar unutrašnjih poslova ima papir na kome stoji - ja tužilac sam mišljenja povodom N.N. to, to ili to. Ali, to ne obavezuje. Kako bi nešto bilo obavezujuće potrebno je da bude saglasnost, potrebno je prethodno odobrenje ili ono što je u formi dozvole. Zato smatram da je amandman dobar, jer mi prozivamo u krivičnom postupku tužilaštvo, da li je efikasno, da li nije efikasno, da li pravilno goni, da li nepravilno goni. Mislim da nikakva smetnja ne postoji, osim sujete koja je široko rasprostranjena kada su u pitanju ministri - da meni tamo neko sada priča koga ja treba da izaberem, ne dolazi u obzir, i te stvari. Taj deo postoji. Smatram da su ovde bile potrebne i druge odredbe da bi se znalo ko može da radi u toj jedinici, da bi se znalo ko može da radi na tim poslovima u tužilaštvu, da bi se znalo ko može da radi u direkciji koja vodi brigu o toj imovini. Moraju da se propišu neki uslovi. Nije dovoljno samo reći školska sprema, radno iskustvo, ne znam, državljanstvo itd. Ili, ono kolokvijalno da je moralno-politički podoban, a vi ga sada krstite kao da ima visoke stručne i moralne kvalitete. Imamo mi moralista ovde koliko hoćete. Čuli smo da je prvi diplomac po Bolonji dobio diplomu Pravnog fakulteta, doduše, niko je nije video. Juče je priznao, treba da časti. Jeste, sada, Todoroviću, ti meni to pričaš, ali meni je sada krivo, zašto se na predsedničkim izborima predstavljao da je građevinski tehničar; da je rekao da je pravnik više bi glasova osvojio. Nije to tako jednostavno. Ne znam, po Bolonji je prvi, da znate. Juče smo saznali da bolonjski diplomirani pravnik postoji u Srbiji. Znači, da ne trošim ovo vreme, sasvim je bilo dovoljno da shvatite o čemu se radi. Ako se kaže da ministar unutrašnjih poslova uz saglasnost tužilaštva postavlja to lice za rukovodioca jedinice, onda je to složeni upravni akt. Ako ostane ovo što ste vi napisali, onda u suštini vi ne dozvoljavate tužilaštvu da bude na čelu istrage, i tu je kraj priče.
Hvala. Ima reč gospodin Zoran Ostojić.
Poštovani potpredsedniče, poštovane dame i gospodo kolege poslanice i poslanici, uvažena ministarka, neće ovo na dobro da izađe što nas ovoliko podržavaju, ali hajde da idemo na amandmane. Ima jedna nejasnoća, gospođo Malović: odbijajući ovaj amandman tri narodna poslanika LDP-a naveli ste u obrazloženju da neki drugi zakoni regulišu da se imenovanje vrši po pribavljenom mišljenju javnog tužioca, a ne po saglasnosti. S druge strane, u ovom dokumentu koji sumira mišljenja Vlade o amandmanima, odnosno vašeg ministarstva, a Vladan Batić je podneo pa povukao jedan amandman na član 7, gde je tražio da se šef te posebne jedinice MUP-a zove - šef za finansijske istrage, u obrazloženju se kaže da Vlada nije prihvatila taj amandman, koji je Batić posle povukao, iz razloga što smatrate da je pravilniji izraz "rukovodilac jedinice" nego "šef jedinice". Sada citiram mišljenje Vlade: "Pored toga, deo amandmana je prihvaćen kroz prihvatanje amandmana narodnih poslanika Judite Popović, Kenana Hajdarevića i Nebojše Ranđelovića na član 7. zakona." Ispod toga piše da Vlada ne prihvata amandman. Znači, to je na istoj strani. Između ovoga i ovoga, prihvatili ste ovaj njihov amandman, a ovde ga ne prihvatate. Ako je ovo razmišljanje da se ovo prihvati, ja to pozdravljam, ali me zaista interesuje zašto ste na jednom mestu napisali da ćete prihvatiti, a kada je došao taj njihov amandman vi ga niste prihvatili. Samo je nejasnoća, ili je štamparska greška. Ali, nemoguće je da je štamparska greška, zato što se lepo ovde formuliše da ćete prihvatiti taj amandman. Za sada sam toliko hteo da kažem, a imamo još amandmana na član 7. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš, pa gospodin Vladan Batić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, prvo moram da izrazim zahvalnost gospođi ministarki koja je, za razliku od velikog broja predstavnika Vlade koji dolaze u ovu skupštinsku salu, uzela aktivno učešće od samog početka kada se razgovara o amandmanima. Mislim da je to pozitivan pomak i drago mi je što to dolazi sa vaše strane. Ali, moram da vam ukažem na ono isto što je rekao gospodin Ostojić. Zaista očekujem reakciju od vas, pošto ste u obrazloženju zbog čega se odbija amandman gospodina Batića (koji nije povukao taj amandman, kako se pogrešno izrazio gospodin Ostojić) naveli da je prihvaćen deo amandmana kroz prihvatanje amandmana narodnih poslanika Judite Popović, Kenana Hajdarevića i Nebojše Ranđelovića na član 7. prethodnog predloga zakona, da bismo mi par redova nakon toga videli da vi odbijate taj amandman. Ovo nije prvi put. Setimo se da je i amandman gospodina Božidara Delić bio odbijen, mada je istovetan amandman poslanika SPS-a bio prihvaćen. Znači, ovo se već ovde događalo. Ne znam da li je to recidiv rada gospodina Balinovca, pošto znamo ko se u principu bavi odgovaranjem na amandmane. Ja vas molim da izađete i da objasnite u čemu se sastoji ovaj nesporazum i da li je prihvaćen amandman naših kolega iz LDP-a ili nije.
Hvala, gospodine Maraš. Ima reč gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ako ovo nije štamparska greška i ako je prihvaćen amandman mojih uvaženih kolega gospođe Judite Popović, Kenana Hajdarevića i Nebojše Ranđelovića, onda ću ja biti spreman da povučem svoj amandman, jer je na taj način automatski prihvaćen i deo mog amandmana, a ovde je to napisano. Samo je naslov drugačiji. U obrazloženju piše da je prihvaćen, a u naslovu piše da se odbija. Sada bi bilo korektno da nam to objasnite. Ja sam otišao korak dalje. Sve ovo meni smeta, jer me asocira na neke događaje iz prošlosti. Rukovodilac jedinica je bio jedan zloglasni rukovodilac jedne još zloglasnije jedinice, koja je po zlu zapamćena u svesti naših ljudi. Dalje, šta znači "ministar unutrašnjih poslova raspoređuje rukovodioca"? Valjda - postavlja. Gde ga raspoređuje? Da ide negde u inostranstvo? Ne razumem. Ako raspoređuje, ne može da ga rasporedi na to, nego ga raspoređuje na nešto. Takođe, šta znači - pribavljeno mišljenje? To znači favorizovanje uloge policije u ovom zakonu. Šta znači ako tužilac kaže - ne slažem se da taj čovek bude rukovodilac Jedinice za specijalne operacije? Ovo sam namerno dodao. Bez obzira, ja znam da ste vi u pravu što se tiče ustrojstva MUP-a. Nažalost, pošto su sada reaktivirani ti recidivi prošlosti i u ličnosti ministra unutrašnjih poslova, onda je normalno da postoji jedinica, onda je normalno da postoji rukovodilac i onda je normalno da on nekog raspoređuje, u stvari ga postavlja na to mesto. Ali, ponavljam još jednom, ako je prihvaćen amandman mojih kolega, onda ja... Ovde piše da jeste. (Dragan Todorović, sa mesta: Nije.) Ovde piše da se moj amandman odbija zato što je jedan njegov deo prihvaćen kroz prihvatanje amandmana narodnih poslanika Judite Popović, Kenana Hajdarevića i Nebojše Ranđelovića. To je obrazloženje zašto se, između ostalog, ovaj amandman ne prihvata. Hvala.
Hvala. Ima reč gospođa ministar Snežana Malović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, kao neko ko je radio u tužilaštvu svakako da sam sklona, po prirodi stvari, da tužilaštvo ima veća ovlašćenja. Prilikom obrade ovih amandmana mi smo, kao Ministarstvo pravde, predložili nadležnom odboru Vlade da prihvati ovaj amandman. Međutim, nadležni odbor Vlade je smatrao da to nije moguće i takvo je mišljenje otišlo na Vladu, tako da ovaj amandman nije usvojen. Obrazloženje zbog čega nije usvojen je - zbog toga što je u koaliziji sa Zakonom o policiji i drugim zakonima u kojima se uvode specijalizovane organizacione jedinice MUP-a, gde je potrebno mišljenje, a ne saglasnost, tj. da ne može da bude saglasnost nadležnog tužioca, tako da amandman nije prihvaćen. Ja se u ime Vlade izvinjavam zbog ovakvog obrazloženja. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima gospođa Judita Popović.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, radi se o tome da jeste drugim zakonima predviđeno da se traži samo mišljenje, ali to automatski ne isključuje mogućnost da se u ovaj zakon unese ta odredba da se traži saglasnost. Dakle, mišljenje ne isključuje saglasnost, a već sam obrazložila zašto je potrebno da se da ta saglasnost. Dakle, ako hoćemo da naši organi sarađuju, da ta saradnja ima neke rezultate, onda bi trebalo da vodimo računa o tome da tu buduću saradnju omogućimo i pojednostavimo. Da je i kod vas postojala dilema u vezi sa tim govori ta omaška koja je napravljena. Prema tome, smatramo da ne isključuje mogućnost drugi način regulisanja postavljanja tog rukovodioca kroz druge zakone, što se mišljenja i saglasnosti tiče. Zaista nema nikakve prepreke, niti to predstavlja neki problem da se sad, pored tog mišljenja, zatraži i saglasnost. Rekla sam, štetno nije, a može biti od velike koristi.
Hvala, gospođo Popović. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, ovo je mnogo više od proceduralnog ili formalnog pitanja. Ovo je, zapravo, za nas pitanje od suštinskog značaja. Ovim amandmanom koji smo predložili, a Vlada ga odbila, zapravo se na jasan način definisao karakter te jedinice i samim tim u potpunosti na drugačiji način utvrđivala uloga te agencije za borbu protiv korupcije. Da li će to biti još jedan represivni organ vlasti ili će to biti agencija koja će zaista raditi svoj posao? Da li u ovoj zemlji treba da se tresemo od svake promene vlasti i želje vlasti da baš ona bude ta koja će za efikasnu borbu protiv korupcije i kriminala pronaći lopove u redovima suparničke stranke ili suparničke frakcije unutar svoje stranke? To je suštinsko pitanje. Da li je ovo što mi tražimo presedan? Nije. Pre šest godina je Skupština Srbije usvojila Zakon o borbi protiv organizovanog kriminala, u čijim okvirima je vrlo precizno definisana procedura izbora za UBPOK. To je ono o čemu mi govorimo. Saglasnost - mi smo na vrlo jasan način govorili o saglasnosti. Ono što mi danas imamo ovde je nešto što samo po sebi ostavlja mogućnost da mi sada procenjujemo da li je dobre volje ili ne. Što je više ljudi, što više aktera, što više institucija koje su uključene u donošenje odluka, onda je samim tim ta odluka kvalitetnija. Sve to možemo da svedemo na konsultativni karakter, ali onda je to agencija za borbu protiv korupcije koja, nažalost, neće biti uspešna u onoj meri u kojoj bismo mi želeli da bude. Ona je osporena od strane Saveta za borbu protiv korupcije. Nema baš puno primera efikasnosti takvih agencija i to samo po sebi može da nas dovede u poziciju da mi nakon izvesnog vremena raspravljamo o efikasnosti i sposobnosti naše države u borbi protiv korupcije i, sa druge strane, o opravdanosti formiranja institucije koja će se boriti protiv korupcije. Zbog toga je nama bilo veoma važno pitanje saglasnosti. Ako se zna način na koji se dolazi do tužioca, jasno je da to jednostavno nisu jednostrani procesi, da oni jedne druge prožimaju. Mislim da je to samo po sebi nešto što je veoma bitno. Saglasnosti su sasvim sigurno obavezujuće, a mišljenje ne obavezuje nikoga. Naravno, ono može imati pozitivan ili negativan karakter, može uticati na odluku, ali ne može obavezivati, to je ono što želimo da uradimo. Drugo, način na koji se to radi je sam po sebi problematičan. Prvog čoveka te jedinice postavlja ministar; mi mislimo da je ministar politička funkcija, da to treba tako da bude. Mi smo, makar formalno, započeli proces depolitizacije naše policije kroz uvođenje institucije direktora policije. Da ta institucija, uprkos svemu, ima neku težinu može se zaključiti na osnovu činjenice da je direktor policije iz mandata prethodne vlade direktor policije i u sadašnjem mandatu. Tu funkcijupotrebno je dodatno osnažiti, ali ne kroz metode na kojima se do sada insistiralo, nego kroz davanje vrlo jasnih prava. Ovako, ako je to volja ministra, onda se zapravo ministru vraćaju one nadležnosti koje smo želeli, zbog političkog konteksta, da marginalizujemo kroz Zakon o policiji. Toliko.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Slobodan Maraš i Zoran Ostojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege, da nastavim diskusiju Čedomira Jovanovića, jer ovo je suštinski amandman koji, gospođo Malović, Vladi daje jedan častan izlaz. Kao da smo znali, iako su naše kolege tražile da se traži saglasnost, evo, mi u ovom našem amandmanu predlažemo da ostane mišljenje, ali pozitivno mišljenje, ako je mišljenje u skladu sa zakonom, evo, mi kažemo - pozitivno mišljenje. Zašto to ne bi bilo umesto saglasnosti? Suština našeg amandmana nije u mišljenju ili saglasnosti, nego upravo u onome što je pričao Čedomir Jovanović. Ta jedinica ne treba da bude jedinica policije, koja će oduzimati imovinu u istrazi. Moramo zbog građana da objasnimo: formira se, između ostalog, posebna jedinica u policiji koja će uzeti imovinu za koju se sumnja da je proistekla iz navedenih krivičnih dela i predati je na upravljanje direkciji Ministarstva pravde, a proces protiv osobe čija je imovina oduzeta, istraga, optužnica, suđenje, može da traje nekoliko godina. Za to vreme njegovom imovinom raspolaže država. Šta se dešava kada ta osoba ne bude oglašena krivom, kad bude nevina? Ta imovina mora da se vrati. Šta se dešava sa imovinom koja gubi vrednost protekom vremena; šta se dešava sa imovinom koja je kvarljiva, kao što su meso i banane, ona mora da se proda, i tako dalje. Mnogo je složeno pitanje, mnogo je veliko ovlašćenje te policijske jedinice. Zbog toga mislimo da šefa te policije, odnosno rukovodioca, ne treba da postavlja ministar nego direktor policije, jer je to za nas suština depolitizacije policije - profesionalac. Još nešto predlažemo ovim amandmanom, jer vi u suštini u Predlogu zakona predlažete jednu internu proceduru. To je možda u skladu sa sistematizacijom rada u policiji, ali mislimo da je ovo mnogo ozbiljna stvar da bi sistematizacija bila ko Biblija. Predlažemo da se direktor te jedinice, odnosno rukovodilac jedinice bira na konkursu, da ga imenuje direktor policije a ne ministar, da ga imenuje uz pozitivno mišljenje tužioca, ali na konkursu. Zašto bismo ograničili rukovodioca te jedinice samo na ljude koji su već zaposleni u policiji, koji su stručni da to rade, nesumnjivo da će najčešće i najverovatnije oni pobediti na tom konkursu, ali zašto ne otvoriti mogućnost nekome ko želi da uđe u taj posao, ko želi da se iskuša u tom poslu? Jednostavno, konkurs je transparentniji. Dajmo malo konkurencije i kad su u pitanju ti ljudi koji se bave ovim poslom, usko specijalizovanim. To su suštinske stvari. Tri stvari bi se prihvatile, veoma važne, prihvatanjem ovog amandmana: da ga ne imenuje ministar nego direktor policije, da to bude na osnovu konkursa. Izvinite, ali valjda ova skupština ima veću moć nego sistematizacija radnih mesta u policiji. Inače, znamo da policija verovatno traži da ovo bude bez konkursa, ali mislimo da ipak Narodna skupština... Sistematizacija radnih mesta u svakoj firmi, pa i u policiji, to je, kako da kažem, sredstvo upravljanja, to se može menjati, a svakako Narodna skupština može pre... Tako da mislim da je ovaj amandman častan izlaz za Vladu, a od vas zavisi.
Zahvaljujem. Gospodin Dragan Todorović, pa gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je trebalo prihvatiti prethodni amandman. Pošto to niste uradili, trebalo bi prihvatiti ovaj amandman, jer ovim amandmanima koji su predloženi koliko-toliko bi ovaj zakon dobio ozbiljnost. Nažalost, mi od 2001. godine imamo identičnu situaciju kada se predlažu zakoni, koji po nalogu stižu i vi to jednostavno, kao na traci, stavljate na dnevni red. Cilj vam je da imate spisak zakona koje ste usvojili, ali suštinski nećete ništa da promenite. Suštinski, ovaj zakon, kao i svi prethodni koji su doneti, neće se primenjivati. Kada vam bude trebalo za neki obračun unutar stranke ili sa pripadnicima drugih stranaka, vi ćete primenjivati ove zakone. Do tada, vama ne pada na pamet ni jednog jedinog momenta da se na bilo koji način ozbiljno pozabavite najtežim problemom sa kojim se ova država suočila, neka je bilo i pre 2001. godine, ali od 2001. godine. Ono što je posebno važno, dokazaću vam da je nemoguće da vi to sprovedete, jer ne može neko da sprovodi borbu protiv korupcije, ne može neko da oduzima imovinu stečenu kriminalom i da to isto radi. To je jednostavno nespojivo. Da ne bismo pričali, moram da vas podsetim, imate primer Bugarske. Znate da oni ove godine nisu dobili sredstva iz Evropske unije zato što je kod njih korupcija na toliko visokom nivou da jednostavno Evropska unija nema nameru da im da ni jedan jedini dinar. Mi smo u odnosu na Bugarsku na nesagledivim granicama. Kako vi onda možete da računate na to? Mislite da će to što vi želite u Evropu biti ostvareno samo zbog vaše želje? Nema šanse. Evropa ovakvu državu i ovakav režim neće da primi nikada. To treba da vam bude jasno. Da krenemo od početka, treba se ipak prisetiti. Kako vi možete u Evropsku uniju, a da niste raščistili sa zauzimanjem Narodne banke od strane naoružanih lica? Pitajte bilo kog Evropljanina da li je to moguće u bilo kojoj normalnoj državi u svetu. Dođe naoružana grupa sa automatskim puškama, upadne u Narodnu banku i "pojeo vuk magarca". Osam godina ne može da se reši to pitanje, jer se ministru Mlađanu Dinkiću uspostavlja imunitet, a ovde se javno zalažete da svi treba da budu dostupni zakonu. Kako ćete vi u Evropu kad još nismo rasvetlili zauzimanje Savezne uprave carina od strane Dušana Zabunovića, takođe sa naoružanom grupom ljudi? Sećate se, na televiziji su objašnjavali kako su osvajali sprat po sprat, kako su došli do bivšeg direktora Carine, na koji način su ga prisilili da ga stave u svoju službu itd. Šta ćemo sa zauzimanjem Trgovinskog suda, takođe pomoću naoružanih grupa, kada su postavili Gorana Kljajevića? Samo ove tri stvari apsolutno vam onemogućavaju da se približite, a ne da uđete u Evropsku uniju. Zar ste zaboravili asfaltiranje autoputeva od strane Čumeta 2001. godine, kada je na čelu ministarstva bila Marija Rašeta? Hoćete da oduzmete imovinu licima koja su imovinu stekla na kriminalan način, a on je zaštićen svedok i kupuje firme po Srbiji. Pa, on je zaštićen svedok. Kako vi to možete na bilo koji način da sprovedete? Do juna meseca 2001. godine na čelu Saveta u Direkciji za puteve su bili ljudi koji nisu pozvani ni jedan jedini put, a po Poslovniku o radu Saveta nijedan posao nije mogao da bude dodeljen bez licitacije i bez odluke tog saveta. Aman, ljudi, pa šta vi mislite, da se to zaboravilo i da neće doći vreme da neko za to odgovara? Vi to ne možete da uradite. Šta ćemo sa četiri banke koje su zatvorene, "Beogradskom bankom", "Beobankom", "Invest bankom", "Jugobankom", a dovedene su banke sa zapada? Sada guverner priča da nas ova kriza ne dodiruje. Oni će da spakuju tašne, mašne, koferčiće, da odu, a građani će da se hvataju za glavu. Ko će da odgovara? Niko. Kako vi to mislite da sprovedete? Šta je sa demokratskom pljačkom i novcem na Kipru? Da li ste zaboravili to? Kako vi to hoćete da sprovodite? Hoćete u Evropu, hoćete moderne zakone, ali ne biste da čačkate ništa. Mislite da se zaboravilo sve što je bilo? Pare u džepu, "vojvoda od Meridijan banke", 11 miliončića u akcijama i baš ga briga, ne pada mu na pamet da razmišlja o tome da će da ima bilo kakav problem. Da li ste zaboravili šećerane? Tri šećerane za devet evra. Ko je ovo kupio? Neki direktor "žutog preduzeća", čini mi se. Kako mislite da sprovedete ovaj zakon? Prodaja poslovnog centra "Ušće", pa to je poslastica, ljudi moji, kako su državni organi učestvovali u prevari i prodaji palate "Ušće" za nezamislivo mizerne pare - za 10 miliona. Kome su prodali? Opet direktoru "žutog preduzeća", Miodragu Kostiću. Hoćete u Evropsku uniju? Prvi put kada vam se ukazala prilika prevarili ste Evropsku uniju. Da li se sećate izvoza šećera po 600 evra za tonu, a uvozili ste šećernu trsku za 200 evra? Ko je tu bio glavni organizator - Miroljub Labus. Doduše, on je prvo bio demokrata, pa je napredovao, i još kod nekih se oseća taj napredak, pa je otišao među eksperte i "pojeo vuk magarca". Koliku je štetu država Srbija pretrpela zato što nismo mogli da izvozimo šećer u Evropsku uniju, koliku naši seljaci, naši proizvođači, zato što je par mangupa iz vaših redova zavuklo ruke u džepove i obogatilo se? Da li ste zaboravili prodaju Cementare u Popovcu, Kolesara i Janjuševića? Gde ćete u Evropu, ljudi, sa džakom cementa? Nećete daleko da stignete. Šta je sa prodajom Beočinske fabrike cementa? Nije tu Nenad Čanak, on je digao glas do nebesa protiv prodaje Beočinske fabrike jer je tvrdio da je u pitanju kriminal, da su velike pare u pitanju. Doduše, posle toga je prestao da se javlja, ne znam za razlog, verovatno vi znate, ali mora to da se raščisti. Ne mislite valjda da će to da se zaboravi? Sećate li se novca NBJ i NBS? Gde je taj novac držan – u Euroaksis banci. Ko je to omogućio? Ko je omogućio Vuku Hamoviću i Vojinu Lazareviću da koristi te pare, da kupuje preduzeća po Srbiji? Mlađan Dinkić. A vi hoćete u Evropu? Koga vi obmanjujete? Mlađan Dinkić je došao da završi posao po nalogu Svetske banke, MMF-a. Čim to bude završeno, on pakuje kofere, diže sidro i odlazi. Ostaju građani Srbije koji treba da plaćaju sve ovo i trpe svu ovu štetu koju smo doživeli. Šta je sa Poštanskom štedionicom i sa vezom sa stečajnom mafijom? Još nije razjašnjeno. Čiji su kadrovi bili? Ko je bila Jelica Živković? Iz čijeg preduzeća? "Žutog" ili "šifrovanog"? Pošto ste nestrpljivi, šta je sa "Sartidom"? Da li vi možete bilo kom zdravorazumskom čoveku da objasnite da ste promenili nadležnost Trgovinskog, odnosno tada privrednog suda, jer je bio nadležan smederevski... Stigao je još jedan tata. Promenili ste nadležnost Trgovinskog suda u Smederevu, pa ste odredili beogradski Trgovinski sud, na čelu sa Goranom Kljajevićem, koga je doveo Čume i ekipa, i prodali ste "Sartid" za 21 milion dolara. Ostali ste po ugovoru obavezni samo za izgradnju luke, pruge i ne znam još koliko, za sedam-osam miliona evra koje treba da uložite. Onaj ko je potpisao, odnosno kupio "Sartid" mogao je da koristi železaru na najbolji mogući način, a to što košta građane Srbije, šta vas briga. Šta je sa prodajom dečijih obveznica u poštama Srbije? I to ste zaboravili. Jeste li zaboravili rekonstrukciju i modernizaciju zgrade Aerodroma "Nikola Tesla"? Ko je bio ministar? (Momir Marković, sa mesta: Rašeta.) Iz koje stranke? "Žuto preduzeće". Koliko su plaćeni fikusi? Milion dinara. Kašičice - 80.000, 800 ... Koja je cifra za vas takva da kod vas izazove reakciju pa da rešite neki od ovih problema? Uhapšena, posle tri dana puštena, jer postoji nešto što je... Kao što je bilo i za asfaltiranje autoputeva – nije to Marija Rašeta uradila sama, stigao nalog iz Nemanjine. Postavlja se pitanje ko je dao nalog? Šta je sa projektom Aerodroma "Nikola Tesla" i Aerodroma Bodrum, vrednim 100 miliona? Sećate se da sam sa ove govornice prozivao direktora koji je tim poslom otišao, zaboravio sam mu trenutno ime, u Tursku. Tražili smo, još nam ne daju papire, iako na osnovu Zakona o dostupnosti informacija imamo pravo da dobijemo i vidimo koji je to projekat. Šta se iza toga krije? Šta je toliko tajno da ne mogu ti podaci da se dobiju? Kada je u nešto umešana ova šifrovana grupa, unapred znam da se krije neki kriminal. Šta je sa prodajom zgrade Vojno-tehničkog instituta ... (Predsedavajući: Vreme.) ... u Katanićevoj ulici i aferom "Satelit"? Na čelu tog ministarstva opet je ministar iz redova G17. Hoćete u Evropu? Ne možete vi nigde. Možete samo u ove zavode za izdržavanje kazne, a u Evropu sigurno ... (Predsedavajući: Molim vas da završite.) Nastaviću, hvala.
Zahvaljujem gospodinu Todoroviću. Pre nego što dam reč gospodinu Saši Mileniću, javio se po Poslovniku, molio bih i pokušaću da vas podsetim, raspravljamo o amandmanu na član 7. i to je predmet. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministrice, i predstavnici Vlade Republike Srbije, izričući povredu Poslovnika u tački 103. i u onom delu u kojem se pozivamo na dostojanstvo parlamenta, upravo zarad efikasnosti rada u raspravi o amandmanima, želim da napomenem da je pred nama zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, baš kao što i svi amandmani na bilo koji član ovog zakona treba da govore u duhu tumačenja aparata kojim se jača Vlada u borbi protiv korupcije i teških krivičnih dela. Otuda je, uz izvinjenje ako je reč preteška, zamajavanje veroispovedanje ideološki kontrastirane opcije u odnosu na duh liberalizma koji ovaj zakon podržava i ojačava. Nemoguće je ovaj zakon koristiti kao predradnju da bi se jedna kolektivistička svest izražavala terminima "profit iz krivičnog dela", ili da bi se obesnaživao duh liberalizma sumnjom da je sam kapital nezakonita kategorija, a samo profitiranje krivično delo. Ovo nije zakon koji govori bilo šta protiv duha preduzimljivosti i kapitalizma, koji ne ograničava političko delovanje upravo u smislu pobuđivanja preduzetništva i interesa kapitala koji treba da povuče ovo društvo iz ekonomske krize, već samo i isključivo u duhu ojačavanja Vlade u borbi protiv korupcije i najtežih oblika krivičnih dela. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Todorović se javio reklamirajući povredu Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo, javljam se po članu 101, jer je očito prethodni govornik potpuno pobrkao stvari. Uopšte nisam govorio o ideologiji. Kakve veze ima ideologija i kriminal? Ili je vama kriminal ideologija? Ideologija je skup ideja koji nekoga vodi. Verujem da neko ima i takvu ideologiju, da pljačka i da koristi svaku mogućnost i trenutak kad dođe u poziciju da to radi. Upravo sam pokazao, samo navodeći najveće afere koje su se desile od 2001. godine, koliko je to zastrašujuće u našoj državi. Pa, imali ste pre par meseci informaciju da je ukupno do sada u privatizaciji privatizujući firme po Srbiji država prihodovala oko dve milijarde, koliko me sećanje služi, dve milijarde i sedam stotina miliona, a da je vrednost te imovine bila između 40 i 50 milijardi evra. Pogledajte koliko ste vi štetu naneli ovoj državi; pa mi za sto godina ne možemo da se oporavimo. Kako vi možete uopšte po bilo kom osnovu da postavljate pitanja o bilo čemu, posebno kada su u pitanju kriminal i korupcija? Samo jednu od ovih afera da ste rasvetlili i da su odgovarali za ovo, omogućili biste ovoj državi da koliko-toliko krene napred. Kako vi to možete da uradite ako se pre svega ne obračunate sa kriminalom i korupcijom, kako možete to da uradite kada glavni nosioci tog kriminala i te korupcije sede u Vladi Srbije? To je problem sa kojim se vi suočavate i koji ne možete da rešite. Nijedan zakon koji budete doneli neće imati svrhu koju treba da ima, a to je da se popravi situacija, nego samo da imate na papiru da ste ga doneli kako biste mogli ovim vašima u Briselu i Vašingtonu da kažete - mi smo demokratska zemlja. To što suštinski u ovoj državi ništa ne funkcioniše, što nema šanse da se bilo šta promeni, to vas uopšte ne interesuje. Po vašim informacijama, iako ste to samo papirološki smanjili, još uvek imate 750.000 nezaposlenih, preko 18% od ukupnog radno sposobnog stanovništva. Pa o čemu vi pričate? Kako ćete taj problem da rešite? U Španiji se digla uzbuna zbog ove finansijske krize, došli su na procenat od 10% nezaposlenih, uzbuna u čitavoj državi. (Predsedavajući: Tri minuta i 15 sekundi.) Mi 18%, vas to ne interesuje. Izvinite, prekoračio sam. Ne možete vi to da rešite, to može samo promenom vlasti i promenom režima da se uradi.
Hvala. Podsećam samo da član 101. reguliše pravo narodnog poslanika na repliku zbog pogrešnog pozivanja. Reč ima gospodin Vladan Batić, po amandmanu. Hvala. Reč ima gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Izvinite, gospodine Batiću, zbog činjenice da sam videla da ste i vi zapanjeni i začuđeni izlaganjem gospodina Milanića. Očigledno je da vi, gospodine Milaniću, osnove prava i zakona ne poznajete. Ako u izlaganju predsednika naše poslaničke grupe gospodina Todorovića, koji već osam godina ukazuje na pljačku i otimačinu prilikom privatizacije preduzeća u svim ovim aferama koje nisu razotkrivene, niste prepoznali interes građana, kako grada u kome vi i ja živimo, tako i građana Srbije, onda je to zaista problem za vas. Ovde su samo taksativno navođene činjenice koje smo mi imali prilike da vidimo i u radu skupštinskih odbora, Odbora za privatizaciju, Odbora za odbranu i bezbednost. Moram da kažem narodnim poslanicima, jer su se mnogi čudili vašem nastupu i pitali kako je moguće da neko govori o ovom predlogu zakona i amandmanu koji treba da reguliše odnos javnog tužioca prema postavljanju osobe koja će da rukovodi ovim procesom za otkrivanje ovih krivičnih dela, kada vi ne poznajete mnogo jednostavniji zakon od ovoga, a to je Zakon o lokalnim izborima. Vi ste to pokazali na sednici Skupštine grada Kragujevca u petak. Vi ste svesno, kao predsednik Skupštine grada Kragujevca, kršili Zakon o lokalnim izborima. I pored činjenice da ste imali jednoglasnu odluku Gradske izborne komisije, Odbora za mandatno-imunitetska pitanja i predlog odborničke grupe SRS da se aktiviraju ostavke, koje su prošle ova dva tela, bivšim odbornicima SRS i da se verifikuju mandati novih, vi ste uzdržavanjem od glasanja (što je zapravo glasanje protiv zakona i protiv Ustava) napravili situaciju u kojoj mi sada ta svoja prava ostvarujemo preko nadležnog okružnog suda. Kako su nam rekli, danas treba da očekujemo da dobijemo odluku po zakonu i da povratimo izbornu volju građana u Skupštini grada Kragujevca. I ne samo da ste to uradili tog dana, koliko je vaše neznanje, a vi predsedavate Skupštinom grada Kragujevca... Zaista, dok god ste vi na tom mestu zahtevam strpljenje od svih odbornika i od građana Kragujevca, a da je to kojim slučajem neka funkcija koja proističe iz radne obaveze i radnog prava, verujte mi da bi ljudima bio potreban beneficirani radni staž najmanje jedna prema tri godine, jer moraju da trpe tu vašu torturu. Pošto ste vi, gospodine Milaniću, u petak pokazali elementarno neznanje i nepoznavanje zakona i prava, vi ne treba uopšte više nikada da se javite dokle god sedite na grbači tog G17 tako prišljamčeni kao poslanik u Skupštini, i ovaj vaš Veroljub Stevanović koji to ne može da bude po zakonu i po preporuci nadležnog odbora, ali baš vas briga. (Predsedavajući: Molim vas da završite.) Kada treba da kršite zakon u tome ste veoma složni, ali videćete već u toku današnjeg dana odluku nadležnog suda, koji mora da vas upozori na to da ste (dobićete, na kraju krajeva, i presudu) kršili zakon i pokazali neznanje. U najmanju ruku, kada stigne odluka Okružnog suda u Kragujevcu o vraćanju odborničkih mandata kao moralni čin treba da podnesete ostavku, jer ste u petak svesno ušli u kršenje Zakona o lokalnim izborima.
Tri minuta i 55 sekundi. Gospodine Milaniću, nemate pravo na repliku, jer se gospođica Jovanović pozvala na repliku. Izvolite, gospodine Batiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 7. predloženog zakona potpuno negira ono što je trebalo da bude intencija zakonodavca. Član 7. znači vraćanje u sfere ideološko-političkih manipulacija i zloupotreba. Imajući u vidu činjenicu da je ministar policije sticajem okolnosti u ovom momentu Ivica Dačić, predsednik jedne političke stranke, i da će on, kako u zakonu piše, da rasporedi, postavi ili imenuje šefa te jedinice, onda je logično da će i on biti iz njegove partije, jer se traži samo mišljenje tužioca, a ne saglasnost tužioca. Ili, pak, ne da ga postavi direktor policije, što bi bilo elementarno. Evo vam plastičnog primera. Gospođo ministarka, vi se sećate onog vremena našeg zajedničkog rada i kako je to izgledalo. Podsetiću vas. Pronađeni su milioni na računima u švajcarskim bankama tadašnjeg predsednika Vlade, predsednika Skupštine i jednog ministra koji je sad direktor neke moćne privatne klinike. To dobro znate. Mi nismo imali mehanizme, nismo imali adekvatnu zakonsku regulativu, nismo imali čak ni dovoljnu političku volju i uzalud smo se nervirali. Znači, zar je realno očekivati da će ministar policije, ako se na udaru mogu naći ljudi iz njegove partije, a ovi su bili upravo eminentni članovi SPS-a, ili neke druge stranke sutra, koji će iz svoje partije imenovati rukovodioca te specijalne jedinice, zar je realno očekivati da će oni da vode finansijsku istragu protiv svojih članova? Pa neće. Ili protiv svojih sponzora, a to su danas u mnogim partijama najveći tajkuni u ovoj zemlji, a oni treba da budu meta ovog zakona? Zbog toga je logično, da bismo se odmakli od ovih mogućih ideološko-političkih zloupotreba, da neminovno u izboru rukovodioca, kako je to u zakonu napisano - jedinice (a mene to podseća na rukovodioce jedinica za specijalne operacije i na sva ona zla bivšeg vremena), mora da bude pribavljena ili saglasnost tužioca ili da njega imenuje direktor policije uz mišljenje tužioca. Ovako jednostavno ne ide, jer to remeti svrhu zakona uopšte. Ovo je alfa i omega ovog zakona. Ako tako ostane, onda smo džabe krečili. Molim vas da jednu od ove dve stvari prihvatite.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Da se mi vratimo ovim našim amandmanima, oni su dovoljno široki da mogu da izdrže svaku vrstu rasprave pa i podsećanja dela opozicije na primedbe koje smo slušali već godinama. Gospođo Malović, ovo je veoma važan amandman, još jedan pokušaj da na neki način vratimo smisao onome što bi zapravo trebalo da bude suština čitavog paketa zakona sa kojima je Vlada došla pred skupštinu. Podsetiću vas na način na koji se biraju članovi agencije za borbu protiv korupcije: predstavnik predsednika Republike, predstavnik Vlade, predstavnik parlamenta, predstavnik advokata, predstavnik Vrhovnog suda, predstavnik udruženja novinara, predstavnik Državne revizorske institucije, praktično, većina institucija koje antikorupcijska agencija treba da kontroliše šalje svoje predstavnike u agenciju. Kada je u pitanju ovaj zakon, ukazali smo vam na probleme. Ministar, politička funkcija. On bira prvog čoveka jedinice. Tužilac, na predlog Vlade. Žestoka kritika iz EU, Venecijanska komisija, Savet Evrope; verovatno ćemo morati da menjamo Ustav pre nego što uđemo u EU. Onda imamo novi nivo, a to je Direkcija za upravljanje tom imovinom, ministar pravde. Koncentracija vlasti je neverovatna u ovom paketu zakona. Previše je izražena da bi onda vlast mogla da odgovori toj ulozi, jer korupcija ima uporište u vlasti, ne u opoziciji. To je tako. Gde postoje oni nivoi depolitizacije koji bi mogli da osnaže poziciju države u borbi protiv korupcije? Recimo, u direktoru policije koji se formalno bira na pet godina i koga je nemoguće smeniti ukoliko ne dođe do nekih krupnih kršenja zakona koja su preduslov pokretanja postupka njegove smene. Mi odbijamo saglasnost tužilaštva. S druge strane, ne dopuštamo direktoru da imenuje prvog čoveka jedinice nego to radi ministar. Isto to se dešava na drugim nivoima - prevelika koncentracija izvršne vlasti u toj borbi protiv korupcije. To samo po sebi otvara mogućnost zloupotreba. Da li smo ih imali u prošlosti? Da, jesmo. Pre godinu dana je okružni tužilac iz perioda naše vlasti, gospodin Terzić, optužen post festum, praktično pet godina posle podizanja optužnice za ubistvo predsednika Vlade protiv "zemunskog klana". On je optužen da je bio pripadnik "zemunskog klana". Uhapšen je poslednjeg dana svog mandata u Specijalnom tužilaštvu. Današnji vršilac dužnosti republičkog tužioca Radovanović ga je optužio za tako nešto. Kako se završio taj proces? Tako što je danas bivši tužilac Terzić optužen za drugo delo i sudi mu se pred sudom u Smederevu. Ništa od organizovanog kriminala, ništa od Specijalnog suda. Gruba zloupotreba te institucije koja nas danas navodi na ovakvu inicijativu. Mnogo više pažnje mora biti posvećeno kako bi se suzio prostor za zloupotrebe. Velika afera u Ministarstvu odbrane. Tu aferu su pokrenuli visoki vladini zvaničnici. Kako se završava? Tako što se iz Specijalnog suda predmet seli pred sud u Zrenjaninu, tako što se aktuelnom ministru Daviniću skidaju sada tačke optužnice taksativno. Iole upućena javnost zna da će se taj proces završiti ili zastarevanjem ili oslobađajućom presudom, jer je, pre svega, taj proces bio motivisan političkim obračunima. Sad zamislite ove instrumente koje će imati na raspolaganju vlast u funkciji nekog novog obračuna, i posledice svega toga. Morate nam dopustiti da mi na neki način damo dodatni kredibilitet opravdanoj inicijativi Vlade koju mi prepoznajemo u nameri da se bori protiv korupcije. Ako se borba protiv korupcije svede na korišćenje instrumenata koji su mimo svake institucionalne kontrole, praktično monopoli vlasti, onda će i ta borba protiv korupcije biti zapravo sušta suprotnost onome što treba da bude jer je nepravedno očekivati da će se vlast sama protiv sebe boriti. Da ne iznosimo sada ovde brojne primere, ne mislim da ih vi podržavate i ne mislim da ih podržava većina u Vladi, ali postoje apsolutno neprihvatljivi primeri koji nas danas obavezuju da skrenemo pažnju - makar pozitivno mišljenje tužioca. Ako sam pogrešio za saglasnost u borbi protiv organizovanog kriminala, to je samo zbog toga što znam da je Ministarstvo pravde davalo saglasnost na zahtev specijalnog tužioca kada su vršena imenovanja. Davana je saglasnost, ministar pravde je potpisivao saglasnost, ne mišljenje, jer se onda tu preuzima i dodatna odgovornost. Ako se taj proces toliko monopolizuje, onda će to biti jedinica Ministarstva unutrašnjih poslova i ministra i onda on ne može očekivati od nas da mi respektujemo jednu takvu jedinicu. Ovaj zakon koji mi donosimo biće samo još jedan od pokušaja da se na neki način tretira problem, ali bez spremnosti da se uđe ozbiljno u taj problem. Mi vrlo dobro znamo da je korupcija ovde oblik života, a ne hir pojedinaca. Kad bi to bio samo hir pojedinaca, onda bi to bilo nešto drugo. Pogledajmo samo šta se dešava sa rebalansima budžeta i sa primanjima ljudi zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Ministarstvo pravde nije dalo saglasnost za plate koje su isplaćivane u lokalnoj samoupravi, a plate su najčešće mizerne. Mi tražimo od ljudi koji vode ključne resore u lokalnoj samoupravi... Recimo, govorim o resoru urbanizma koji je sada predmet ozbiljnih kritika i zloupotreba; ljudi rade u sekretarijatima za 25.000 - 30.000, donose odluke od kojih zavise milionske investicije, a država nema snage da odgovori njihovim materijalnim potrebama. Onda se na kraju čudimo zbog toga što pre ili kasnije neko uradi nešto za šta je očigledno da se radi na mnogo višim nivoima. Ako želimo efikasnu borbu protiv korupcije mora postojati sistemski pristup, država mora početi da štedi, mora razdvojiti rad od nerada. I, naravno, paralelno sa tim, država mora shvatiti da je veća od same vlasti. Mi smo ovde u parlamentu ravnopravni i ako se borimo zajedno protiv korupcije, dajte onda više prostora za tako nešto. Mi ne želimo ovde da dajemo legitimitet jednom zakonu koji će se na kraju svesti na neuspeh. To je ono ka čemu u ovom trenutku klizimo zbog čitavog niza problematičnih rešenja: jedinica, praktično, pod vladinom kontrolom, uprava pod vladinom kontrolom, tužilac pod vladinom kontrolom; pa, onda to ne može da bude nezavisna agencija. Kada se formiraju agencije onda se podrazumeva da su te agencije nezavisne od izvršne vlasti.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima gospodin Ivan Andrić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, argumenti su isti kao oni o kojima je govorio šef naše poslaničke grupe, samo malo dopunjeni. Dakle, mi smo bili spremni da podržimo ovaj zakon, pogotovo što je svest o tome da je ovako nešto potrebno prisutna već jako dugo u našem društvu. Moram da kažem da su i do sada u Krivičnom zakonu postojale, ukoliko se ne varam, nekakve mogućnosti da se oduzima imovina stečena u krivičnom delu, ali su mnogo veći bili problemi da se taj zakon sprovede u delo. Sa te strane, mi pozdravljamo. Međutim, ovo je stvarno suštinski amandman. Dakle, probaću da dam još nekoliko argumenata. Ukupno su četiri institucije nadležne da sprovedu ovaj zakon. To su: javni tužilac, sud, organizaciona jedinica unutar MUP-a i Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom. Vlada ili vladajuća većina direktno postavlja direktore dve od ovih institucija i indirektno, ono što cela javnost zna, ima jako veliki uticaj na Republičkog javnog tužioca, koga već godinama drži u v.d. stanju. Naš amandman je dvostruki. Mi smo predložili, prvo, da se ograniči time što se dodaje, ukoliko je nemoguće da formulacija bude - saglasnost, onda da bude - pozitivno mišljenje tužioca na predlog direktora ove organizacione jedinice unutar MUP-a. Sa druge strane, predložili smo nešto što je, po našem mišljenju, jako važno, a to je da se izuzme ministar unutrašnjih poslova, da se njemu uzme nadležnost i da se lice koje je na čelu ove organizacione jedinice unutar MUP-a koja sprovodi istragu, a ključna je za sprovođenje ovog zakona, bira javnim konkursom koji raspisuje direktor policije. Po Zakonu o policiji, direktor policije je jedina profesionalna osoba koja se postavlja u tom ministarstvu od strane rukovodećih službi, nekadašnji načelnik javne bezbednosti. Dakle, ako je već ideja tog zakona bila da ministar nema tu vrstu nadležnosti nad MUP-om, pošto se radi o svetlijim temama, zašto se i šef ove organizacione jedinice ne postavlja od strane direktora policije? Sa druge strane, jedini razlog ili jedini argument koji je Vlada ponudila za to što ne prihvata i ovaj i prethodne amandmane jeste to što ovaj amandman nije u saglasnosti sa Zakonom o policiji. To je za nas stvarno neprihvatljivo. Zakon o policiji nije ni u jednom smislu sveto slovo, niti mi u taj zakon gledamo tako puni poverenja i sa strahom da predložimo nešto što nije u skladu sa tim zakonom. Podsetiću vas da, na primer, Zakon o policiji daje diskreciono pravo ministru policije da kao službenu tajnu proglasi nabavku opreme. To je uvela Vlada Vojislava Koštunice. Onda su sve nabavke u MUP-u službena tajna, pa onda ne znamo koliko automobila, od koga, kakva oprema, kako se uređuju toaleti po Ministarstvu... Sve je službena tajna. Dakle, taj zakon nije bio korak u dobrom pravcu. (Predsedavajući: Molim vas da završite.) Hvala što ste me prekinuli. Dakle, za nas to nije dovoljan argument. Prosto, usvajanjem ovog zakona, ovaj zakon će važiti, a ne Zakon o policiji. Mi mislimo da se radi o dobrom rešenju. Ukoliko ste protiv, dajte neki valjan argument, a ne da je u suprotnosti sa nečim za šta niko u ovoj sali ne misli da je dobra stvar.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Judita Popović, pa gospodin Slobodan Maraš.
Poštovani predsedavajući, predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, opet se vraćamo na ovaj član 7. zakona. Tako kratka odredba, a tako problematična. Taj član zakona, u stvari, omogućuje neograničenu moć i upliv izvršne vlasti, a to je ministar unutrašnjih poslova, u sprovođenje tog zakona, odnosno u realizaciju krajnjeg cilja zbog kojeg mi taj zakon i donosimo. U čemu se sastoji ta mogućnost da ministar unutrašnjih poslova toliko bitno utiče na sve moguće indikacije sprovođenja tog zakona? Ministar unutrašnjih poslova je član Vlade, dakle izvršne vlasti. Mi znamo ko formira Vladu – većina, odnosno partije koje su na vlasti. Dakle, ukoliko se ovaj zakon bavi i organizovanim kriminalom, a zakon predviđa da se oduzima imovina koja je posledica bavljenja tim krivičnim delom, odnosno organizovanim kriminalom, u tom slučaju postoje velike mogućnosti da sama ta izvršna vlast, dakle Vlada, utiče poprilično na to koja će se imovina, kada i od koga oduzeti. Taj organizovani kriminal je upravo iz tog razloga i organizovan, zato što ga ne vrše obični kriminalci, nego kriminalci u sadejstvu sa jednim delom ljudi na vlasti, dakle ljudi koji su i politički angažovani. Prema tome, dati ovlašćenje ministru unutrašnjih poslova da određuje i reguliše ko će biti rukovodilac takve specijalizovane jedinice zaista znači dati previše ovlašćenja nekome ko može biti i direktno zainteresovan za sprovođenje određenog postupka prilikom oduzimanja imovine stečene krivičnim delom. Prema tome, mi i dalje ostajemo pri tome, što je i suština ovog amandmana gospodina Vladana Batića, da se i republički tužilac uključi u postavljanje ključnog čoveka. Ključni čovek - zašto? Zato što je onaj operativac koji je desna ruka i tužioca i suda u sprovođenju tog zakona o oduzimanju imovine stečene krivičnim delom, u stvari, rukovodilac specijalizovane jedinice. Mi imamo poprilično loša iskustva sa tim raznoraznim specijalizovanim jedinicama, pa bi bilo dobro da ponekad kada predlažemo zakone vodimo računa o tome da ne omogućimo prevelika ovlašćenja tim specijalizovanim jedinicama. Jedan od tih načina je upravo to kako se postavlja rukovodilac, a to je putem ministra unutrašnjih poslova, organa vlasti, i to izvršne vlasti.
Reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, verovatno vidite da su oni koji čine poslanički klub LDP veliki značaj pridali ovom članu, odnosno intenciji koja postoji, a to je da ministar unutrašnjih poslova određuje direktora. Kao što je i prethodni amandman govorio, suština cele priče se sastoji u tome da treba oduzeti to pravo ministru unutrašnjih poslova. Vi znate da je iz redova poslaničke grupe LDP bivši ministar pravde, a u okviru naše poslaničke grupe ima nas koji smo radili u državnim organima. Kada je u pitanju ovo obrazloženje koje smo dobili za prethodni amandman, koji je podrobno objasnio gospodin Ivan Andrić, gde stoji da nije u saglasnošću sa Zakonom o policiji, odnosno sa uredbom, svi mi koji smo radili u državnim organima veoma dobro znamo da te uredbe koje uređuju unutrašnje odnose u organizacijama kao što je ova u stvari daju ključni pečat svemu. Potpuno je neprihvatljivo da ne možemo amandmanom da poboljšamo ovaj zakon i da unesemo odredbu da direktor policije, koji je profesionalac, određuje ko će biti rukovodilac ove organizacije. Nadam se da ćete uzeti ponovo u razmatranje i ovaj prethodni amandman koji smo podneli nas troje iz LDP-a i da ćete prihvatiti da profesionalac određuje ko će biti rukovodilac u toj organizaciji i, takođe, da se bira na pet godina. Smatramo da će to doprineti tome da bude nezavisan u svom radu, da neće zavisiti od smene ministra itd.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, pa gospodin Vladan Batić, pa gospodin Nebojša Ranđelović.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, praktično mi sve vreme insistiramo na razumevanju ove naše inicijative i upozoravamo, hajde da kažemo da ne postoji loša namera, ali definitivno unutar izvršne vlasti nema potencijala koji bi nama dopustio da se pomirimo sa tom vrstom prevelikog prava, neograničenog prava, uz odsustvo svake kontrole, koje sebi izvršna vlast daje. Daću vam samo jedan primer, bivši sudija Ustavnog suda, aktuelni ministar ljudskih i manjinskih prava u vašoj vladi gospodin Čiplić pokrenuo je u javnosti inicijativu koja ne priliči nesvršenom srednjoškolcu, inicijativu za izmene Poslovnika o radu, odnosno Zakona o izboru narodnih poslanika na osnovu kojih će poslanici jedni drugima oduzimati mandat zbog toga što su utvrdili da neko od poslanika krši Ustav. Nije ovo Ustavni sud. Nemam ništa protiv da se svako ko krši Ustav sankcioniše, a pogotovo ako se govori o tim delima o kojima je govorio ministar za ljudska i manjinska prava. Zamislite kakva je to besmislica da bivši sudija Ustavnog suda i ministar u Vladi predloži izmene zakona kojima će ovde dozvoliti većini da oduzima mandate kako joj padne na pamet zato što će nešto proglasiti kršenjem Ustava. Nije to naš posao. To je posao Ustavnog suda. Sada zamislite nekog budućeg ministra sa pravima koja vi predlažete ovim zakonom. Ne sumnjam u vas nimalo, ali vratite se tri godine unazad kada je bila čuvena afera "Satelit", navodim je zbog besmislenog epiloga: nekome je odlukom specijalnog tužilaštva izrečena mera pritvora koja je trajala dva ili tri meseca; na kraju je epilog suđenje za krivično delo davanja mita u iznosu od 20.000 dinara, sadržaj krivičnog dela - plaćeno prenoćište oficiru kome se pokvario automobil u Zrenjaninu. Zamislite da je u tom trenutku na raspolaganju izvršnoj vlasti, recimo, bila ova jedinica o kojoj mi sada govorimo, ili zakon u celosti, pa da su oni uzeli imovinu koja je stečena navodno krivičnim delom, vrednu ko zna koliko desetina miliona evra, da su tri meseca raspolagali tom imovinom. Da su bili sposobni da raspolažu tom imovinom verujem da ne bi bili državni činovnici, da bi bili kapitalisti i industrijalci i da bi imali svoju fabriku. Onda se taj neko vrati iz pritvora. Nema ništa od organizovanog kriminala, nema ništa od zločinačkog udruživanja Radeta Terzića i onda kaže - izvinite, sada ću da tužim moju državu zbog toga što mi je propala kompanija. Kompanija je propala. Sada ovde govorimo o zaštiti javnog interesa. Zato želimo da se više institucija uvede u ovaj proces. Zato je važna saglasnost tužilaštva, pozitivno mišljenje tužilaštva, zato je važno prenošenje nadležnosti sa ministra na profesionalce, na direktora policije. Nema efikasne borbe protiv korupcije ukoliko svu vlast u toj borbi protiv korupcije imaju oni koji su prirodno uporište te korupcije, a to je vlast. Agencija za borbu protiv korupcije – da li ste videli kakve smo kriterijume usvojili, kakve nam je kriterijume predložila Vlada? Iza tih kriterijuma će stati većina u ovom parlamentu i uopšte neće razmišljati o posledicama. Mislim da je u redu da ministri u Vladi ne mogu da budu osnivači i da imaju ulogu u nekom privrednom društvu. Ne mogu da se bave biznisom, da prevedemo to na srpski jezik. Mislim da ne priliči poslanicima većine da se bave tim biznisom, iako je ta ideja sporna. Podrazumeva se, ako ovde primaju platu, da onda treba da sede, a ne da na još nekom mestu zarađuju i zloupotrebljavaju činjenicu da su, recimo, bliski vlasti ili delu vlasti. To je već problem sa opozicijom, a da ne idemo do tog nivoa da smo mi doneli odluku da odbornici u lokalnim skupština ne mogu da budu osnivači privrednog društva i da ne mogu da imaju ulogu u privrednom društvu. Od čega će ti ljudi živeti? Odbornik nije plaćena funkcija. Od čega će živeti ti ljudi? Mi ćemo svesno doneti zakon koji će onda život prekršiti, kao što smo doneli Zakon o finansiranju stranaka koji je besmislen i koji svaku stranku tera da ga krši. Ne vodi se borba protiv korupcije tako što prisiljavate partije da krše zakon, jer su zakoni besmisleni. Vi ste pravnik, ovde je profesor Mićunović, pa vi znate, nije demokratija i suština demokratije u obesmišljavanju života nego u toj simbiozi života i nekog prava koje se stalno mora afirmisati da bi se štitilo društvo i ta demokratija. Zato je to važno. Ne mislim ja da će sada Boris Tadić ili Mirko Cvetković narediti jedinici da počne ovde da hapsi radikale ili nas iz LDP-a ili bilo koga drugog. Ne mislim da će do toga doći. Deformisaće se neke institucije, jer će se suziti njihova uloga. Ne mislim da će bez razloga to uraditi, eto, to da kažem, ne mislim da će reći – aha, nećete da date kvorum, hajde sada, uhapsi ga. Ne mislim. Deformisanjem institucija gubi se značaj tužilaštva, to se svodi na ministra. Ministar, sa druge strane, nema puno prostora u Ministarstvu i u Zakonu o policiji, pa će onda svoju snagu crpiti na jednom pravu koje mu je dato tako, čak bih rekao, neodgovorno. Imaćemo velike anomalije i neće biti rezultata u borbi protiv korupcije. Onda ćemo dobiti novu vladu koja će doći ovde i reći ono što je Milošević govorio toliko puta, što je govorio Koštunica, što je govorio Zoran Đinđić, što smo govorili svi mi, što je govorio predsednik Tadić – idemo u borbu protiv korupcije. Nije borba protiv korupcije rat sa vetrenjačama. Ako je to borba protiv korupcije, onda oni koji nas u tu borbu vode neka se povuku i neka puste nekog drugog da to radi. Borba protiv korupcije podrazumeva odgovornost i pravo, pravo tužilaštva da učestvuje u izboru prvog čoveka jedinice koji radi tako odgovoran posao i odgovornost za efikasnost. Jer, bez partnerstva tužilaštva i policije nema smisla u borbi protiv korupcije. Naravno, potrebno je afirmisanje potpuno potcenjene grane vlasti, a to je naša pravosudna, naše sudstvo je u užasnom položaju. Prolongira se primena zakona već sedam godina, od 2001. godine, kada smo prvi put popustili pod pritiskom DSS-a i usvojili sistem zakona koji nismo mogli da primenimo i znali smo da je to neprimenjivo, od 2001. godine, već sedam godina, mi ne obezbeđujemo elementarne preduslove za normalno funkcionisanje sudske vlasti u ovoj zemlji. Mi smo odgovorni za haos u pravosuđu mnogo više nego sudije. Evo još jednog kontradiktornog zakona: previše Vlade, a Vlada je po pravilu ta koja mora biti predmet posebne pažnje onih koji se bore protiv korupcije. Sa primerima i iskustvima iz prošlosti to nas u ovom trenutku prisiljava da se suprotstavljamo zakonu, jer on može biti zloupotrebljen zbog neograničenog prava koje je dato organima izvršne vlasti, odnosno Vladi. Hvala.
Reč ima gospodin Vladan Batić. Daću vam reč, ali vreme je vrlo kratko, minut i po. Bez obzira, poslaniče, to nije regulisano, dao sam vam reč, ali pokušajte da budete...
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, odredba člana 7. u suprotnosti je sa evropskim standardima, sa evropskim zakonodavstvom i u apsolutnoj suprotnosti sa stavovima Saveta Evrope kada je u pitanju nezavisnost organa u borbi protiv korupcije i kriminala. U apsolutnoj. Organi, institucije za borbu protiv korupcije i kriminala moraju biti apsolutno nezavisne od svih vrsta vlasti, a pogotovo od izvršne vlasti. Ovde imamo apsolutnu zavisnost, ovde imamo jedan potpuno vazalni odnos, a to je ono što ne sme da bude intencija zakonodavca. Sami ste rekli da je suština ovog zakona oduzimanje imovine stečene krivičnim delima iz sfere korupcije i organizovanog kriminala. Mislim da imamo situaciju da će o tome odlučivati ministar unutrašnjih poslova i rukovodilac jedinice koga on izabere. Znači, umesto nezavisnosti i depolitizacije - apsolutna zavisnost i politizacija. Borba protiv korupcije mora da bude borba protiv belih okovratnika, protiv kriminala, pre svega, u vrhu vlasti. Na ovaj način to se apsolutno sprečava. Imamo vladajuću većinu koja je rezultat jedne neprincipijelne koalicije. Imate jedan sistem spojenih sudova i ako jedan sud iz tog sistema izvučete cela se konstrukcija ruši. Šta to u odnosu na ovaj zakon i ovu predloženu odredbu člana 7. znači? Znači da nema govora da se pokrene postupak protiv bilo kog sponzora, donatora, člana ijedne od stranaka vladajuće koalicije, jer pada Vlada, to je prosto. Podsetiću vas da je ovde naša poslanička grupa nekoliko dana istrajavala na tome da se formira anketni odbor koji bi utvrdio kako posluje firma gospodara Srbije. Dame i gospodo, svi ste ćutali, i vi sa desne strane ste ćutali ... (Vjerica Radeta, sa mesta: Nismo smeli.) ...onako, kao malom Radojici mogli smo klince pod nokte da vam zabijamo, niste smeli to ime da pomenete. Dakle, kako sada očekujete da on bude predmet, ili neko drugi, govorim potpuno simbolički, hipotetički, nekakve finansijske istrage i oduzimanja imovinske koristi? Kako, kada je njegovim avionom pola Vlade išlo na utakmicu u Monte Karlo? Sve sam rekao, rekao sam na koji su aerodrom sleteli - Alonga blizu San Rema, jer je bio zauzet aerodrom u Mondelijeu kod Kana. Sada vi očekujete da mi svi verujemo u veštice; ne, odjednom će se javiti ministru unutrašnjih poslova da on izabere vanstranačku ličnost na mesto rukovodioca te jedinice za specijalne finansijske zloupotrebe. Naravno da od tog posla nema ništa. Mora se obezbediti nezavisnost toj instituciji. Znači, o tom čoveku treba da odlučuje direktor policije i za njega mora postojati saglasnost republičkog, odnosno državnog tužioca. Ni to nije neka nezavisnost, ali bar pokazuje dobru volju za nezavisnost. Ja vas podsećam, u vreme Vlade Zorana Đinđića polovina ministara bili su vanstranačke ličnosti. Posle su neki od njih, zadovoljavajući svoje finansijske i druge ambicije, ušli u neke stranke. (Predsedavajući: Vreme.) Podsećam vas, takođe, da su mnogi direktori javnih preduzeća bili vanstranačke ličnosti. Ovo je stvaranje jednog vazalnog odnosa koji automatski negira ideju o borbi protiv korupcije i kriminala, koja stoji u suštini Predloga ovog zakona. Dakle, mi još jednom apelujemo da tog čoveka koji će biti, meni se ne sviđa taj izraz, rukovodilac jedinice, šef te finansijske istrage, predlaže direktor policije, uz pribavljenu saglasnost državnog javnog tužioca. To je neki minimum minimuma da bi ta institucija u budućnosti funkcionisala nezavisno. Jer, ova trenutna konstelacija trajaće najduže do proleća, a ova institucija treba da postoji dugo vremena. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima gospodin Jovan Palalić, po amandmanima.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarka Malović, dame i gospodo narodni poslanici, kao što sam rekao kada sam diskutovao o amandmanu koleginice Đerić, stvar je u tome koliko ćemo mi iz Skupštine Srbije raspravom i usvajanjem ovih zakona poslati poruku da građani Srbije mogu da veruju da će država ući ozbiljno i dugoročno u borbu protiv kriminala i korupcije. Prosto, postojali su neki principi koje su i prethodne vlade započele. Naravno oko tih principa je postojala saglasnost, verujem i očekivanje da će i buduće vlade na tim principima da zasnuju svoj rad. Jedan od njih je bila i depolitizacija. Setimo se i Zakona o državnim službenicima, za čije sprovođenje nesumnjivo treba vremena. Ali, ako mi sada u jednom ovako važnom zakonu tu stvar vraćamo i činimo korak nazad, opet rušimo to poverenje jer građani očekuju da će borba protiv korupcije da krene. Naravno, ima još niz principa koji se ovih dana, a danas je to u štampi, ponovo narušavaju i, mogu da kažem, stvaraju uznemirenje u javnosti. Evo, mi u poslaničkoj grupi dobili smo mnogo poziva, iz mnogo opština, pošto se u nekoliko medija pojavio tekst da će biti ukinuto 60 opštinskih sudova. Bio je jedan princip koji je uspostavljen i koji je najavljen kao politika prethodnih vlada, vidimo da je i u ovoj vladi to najavljeno, a to je - ravnomeran regionalni razvoj. Pored činjenice da je dostupnost pravosuđa jedno od važnih prava koje građani treba da imaju, postavlja se pitanje kako će ukidanje tolikog broja sudova uticati na borbu protiv korupcije i na efikasnost pravosuđa, a s druge strane, kako će građani koji žive u tim sredinama (videli smo da se to odnosi na veliki broj manjih sredina) razmišljati o svojoj budućnosti i životu u tim sredinama kada i dostupnost pravosuđa bude dovedena u pitanje. Molimo vas da neki potezi koje povlači ova vlada i politika koju najavljuje budu dobro osmišljeni, kako se ne bi rušili neki drugi principi koji su ovde proklamovani. Mi, sa jedne strane, šaljemo poruku da želimo da štedimo, a s druge strane šaljemo poruku, nekim odlukama, da Vlada vodi veoma rasipničku politiku. Nikakvog balansa ili ravnoteže po tom pitanju nema. Ali, ako se ugrozi princip da pravosuđe bude dostupno građanima, ko će da veruje da će biti ozbiljne borbe protiv kriminala i korupcije; naravno i kada se do kraja ne sprovodi depolitizacija u ovoj oblasti? Verujte da su neke opštine zakazale vanredne sednice svojih skupština posle ovih napisa. Ja bih vas molio da vi nama narodnim poslanicima i javnosti kažete da li je to tačno i koliko će zaista opštinskih sudova biti ukinuto, kao i kakve to posledice ima na dostupnost pravosuđa i na organizovanu borbu protiv kriminala i korupcije? Ovo su ozbiljne stvari. Posle takvih odluka, temeljan princip ravnomernog regionalnog razvoja može da se dovede u pitanje, jer ako se sada sele i ukidaju sudovi, sutra će možda da se ukidaju neke druge institucije - u školstvu, zdravstvu i pitanje je u kakvim još oblastima, gde je zaista težak život i gde treba da vodimo računa da upravo jačanjem institucija u tim sredinama šaljemo poruku građanima da ostanu tu da žive. Bojim se da će to biti dovedeno u pitanje. Znači, depolitizacija, ali i dostupnost pravosuđa i ravnomerni regionalni razvoj moraju biti temeljni principi. Ako to sruši ova vlada, doći će u pitanje sve ono što se gradilo nekoliko godina. Hvala vam.
Hvala, gospodine Palaliću. Postavio bih vam samo jedno pitanje – da li želite odgovore od nadležnog ministarstva na pitanja koja ste postavili malopre? (Da.) S obzirom na to da na dnevnom redu nije tema o organizaciji pravosuđa, molim Službu da stenogram sa izlaganjem gospodina Palalića dostavi nadležnom Ministarstvu pravde, koje će mu dati odgovore. Hvala. Izvinjavam se gospodinu Nebojši Ranđeloviću, jer nisam shvatio da se javlja reklamirajući povredu Poslovnika. Izvolite, gospodine Ranđeloviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženo predsedništvo, poštovane koleginice i kolege poslanici, uvažena gospođo ministarka, članovi 225. i 226. podrazumevaju ne samo informaciju i informisanje narodnih poslanika uopšte, već i ako je informacija delimična i nepotpuna ili ako je poslanik nezadovoljan informacijom. Kako se radi o članu 7. i informaciji koju smo dobili od gospođe ministarke o članu 7, a još uvek se vodi diskusija o članu 7, smatram da to nije korak nazad u raspravi i da će to dati još jedan kvalitet raspravi. Malopre smo dobili informaciju da naš amandman nije prihvaćen zato što je terminološki u suprotnosti sa zakonom. Što se tiče reči "saglasnost", shodno pravilima jezičkog tumačenja prava, ja se ne slažem da je on u suprotnosti sa navedenim zakonima. Da bismo olakšali posao predlagaču mi smo u sledećem amandmanu dali pozitivan kvalifikativ. Taj kvalifikativ sigurno ni po jednom tumačenju, ni po zlonamernom tumačenju, ne može da bude u suprotnosti sa pozitivnim zakonodavstvom, tako da bih ja voleo da mi se da drugačije objašnjenje ili potpunije objašnjenje zbog čega su naši amandmani odbijeni. To tražim pogotovo zato što antinomičnost pojedinih zakona jeste svojstvo našeg zakonodavstva. Ako je naše zakonodavstvo nakaradno, ja ne razumem zbog čega nam se ne dozvoljava da amandmanima pokušamo da poboljšamo, odnosno popravimo to zakonodavstvo. U krajnjem slučaju, sam Ustav nam je antinomičan. Da pojasnim, antinomičan u pravnoj terminologiji znači pravni akt koji je sam sebi suprotan, čiji su članovi sami sebi suprotni. Ustav nam je takav. To što nam zakonodavstvo ne valja, to što nam Ustav nije dobar, to ne znači da sada treba da se držimo toga i da odbijamo adekvatne amandmane, zato što su, po jezičkom tumačenju, u suprotnosti sa nečim što je samo po sebi nakaradno. Voleo bih da mi se da utemeljeno pravničko objašnjenje, a ja to umem da tumačim jer sam i sam profesor Pravnog fakulteta, i da, ako možemo, nađemo adekvatno rešenje za ove zaista korektne predloge koji se nalaze u našim amandmanima. Dalje, neko je malopre rekao - pa dobro, to je kadrovsko pitanje, tiče se više suštine. I te kako se kadrovska pitanja tiču suštine, jer i pitanje vršioca dužnosti republičkog tužioca Radovanovića i njegove nakaradne odluke jesu kadrovsko pitanje pa se na loš način odražavaju na sve ono što se tiče organizacije pravosuđa u Srbiji i ne vršenje dužnosti okružnog tužioca Zagorke Dolovac; i to jeste kadrovsko pitanje, ali ne služi na čast organizacionom sistemu pravosuđa. (Predsedavajući: Govorite tri minuta 30 sekundi.) Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, ali podsećam da sam deset sekundi utrošio na citiranje i pozivanje na članove Poslovnika na koje sam se pozvao. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i ja. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Mirko Munjić.
Dame i gospodo, evo, i ja sam podneo amandman na član 7. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Dosta dugo se priča o članu 7. Predloga ovog zakona. Iz toga se da zaključiti da je zaista ovaj član 7. vrlo značajan za implementaciju ovog zakona i da je potrebno da predlagač posveti zaista dosta pažnje kako sugestijama i amandmanima na ovaj član, tako i amandmanima na ostale članove Predloga zakona koji budu došli kasnije. Šta imamo ovde? Imamo situaciju da se formira ta jedinica za istragu. Ministar će da donese poseban akt o sistematizaciji. Videli smo, iz izlaganja prethodnih govornika, da to uopšte nije tehničko pitanje, već izuzetno suštinsko pitanje. Posle toga doneće se, normalno, i određen akt o imenovanju odnosno raspoređivanju rukovodioca jedinice, po pribavljenom mišljenju, kako to piše u vašem predlogu. Hteo sam da ovaj član Predloga zakona dopunim jednim amandmanom za koji smatram da je suštinskog karaktera. Naime, šta će se desiti kada ova organizaciona jedinica otkrije da postoji imovina koja je pribavljena određenim krivičnim delom? Od tog momenta kada jedinica otkrije da postoji ova imovina do momenta dok se ne donese rešenje o privremenom ili trajnom oduzimanju ove imovine može da protekne jako dug vremenski period. Praksa pokazuje da je to kod nas uobičajena pojava, da tu može da protekne čak godinu i više dana. Šta će se desiti u toj situaciji? Kada sam svojevremeno govorio o ovom zakonu rekao sam da bi on možda bio i dobar da u njemu ne postoje određene šupljine, određene rupice, da me on ne podseća najviše na taj švajcarski sir i da svaka od tih rupica daje mogućnost za određenu zloupotrebu i za izvrdavanje zakona. Upravo i ovaj član 7, ukoliko se ne bi prihvatio ovaj moj amandman, daje tu mogućnost. Dakle, daje mogućnost da se zloupotrebi zakon. Zašto? Ovde imamo počinioca krivičnog dela, imamo imovinu koja je proistekla iz krivičnog dela. Utvrđeno je da postoji takva imovina. Ako se konkretno ne odrede lica, dakle, ako rukovodilac jedinice ne odredi lice ili lica koja će da se staraju o toj imovini sve do onog momenta dok se ne donese rešenje o trajnom ili privremenom oduzimanju te imovine, a rekao sam da do tog momenta može da protekne vrlo dug period, daje se mogućnost počiniocu da izvrši još jedno krivično delo. Daje mu se mogućnost, na primer, da otuđi tu imovinu. Da li neko može da bude toliko naivan i da smatra da će se počinilac krivičnog dela koji je izvršio jedno od teških krivičnih dela libiti i neće učiniti još jedno krivično delo i, na primer, prodati ili otuđiti tu imovinu? Naravno da će je otuđiti. Može da je prometne i više puta, čak posle toga može da se desi, po proteku određenog perioda, da postane i pošten čovek. I toga imamo u praksi, siguran sam. Dakle, dok tužilaštvo, sud, Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom ne donesu rešenje i dok se ta imovina ne oduzme privremeno ili trajno može da protekne vrlo dug vremenski period i ta imovina može da promeni i više vlasnika. Upravo je to svrha ovog amandmana - da ta imovina ne bi promenila vlasnika i, jednostavno, da je počinilac krivičnog dela ne bi otuđio. Doduše, ako se ne prihvati ovaj amandman imam utisak da će se to i događati. Možda to neko i želi. Možda se želi da dođe do prometanja te imovine, do otuđenja te imovine, a sve u svrhu obrta kapitala, obrta novca, tog novca koji mnogi od vas zaista mnogo vole. Na kraju, to nam govori i vaš prijatelj Havijer Solana. Da podsetim građane Srbije, to je onaj koji je generator mnogih zala u ovoj zemlji proteklih godina, to je onaj koji je naredio da se Srbija besomučno i divljački bombarduje 78 dana, da se bombarduje i da u tom bombardovanju smrt nađe blizu 3.000 nevinih žrtava, da materijalna šteta po ovu zemlju bude više desetina milijardi evra i tako dalje. On na jednom mestu za vas kaže, evo, citiraću: "Koliko poznajem srpske političare, tvrdim da je novac za njih najjači argument". Gospodo, vaš prijatelj vas odlično poznaje. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javila gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Mirko Munjić je zaista detaljno obrazložio amandman koji je podneo u ime poslaničke grupe SRS i gotovo da sam ubeđena da ćete u danu za glasanje glasati za ovaj amandman. Iznenađuje me, gospođo Malović, to što niste reagovali i u ime Vlade prihvatili ovaj amandman. Kada je u pitanju ovo što vam je neko napisao u obrazloženju zbog čega Vlada ne prihvata naš amandman, vi, kao i ja, kao svi mi, znate da se o ovim amandmanima ne raspravlja na Vladi, da vi ovo date nekom od službenika koji su učestvovali u izradi zakona i da onda oni tako daju obrazloženja koja im prvo padnu na pamet; znaju da ne treba da prihvataju amandmane koji dolaze iz opozicionih stranaka. Imamo ovde obrazloženje da Vlada ne prihvata amandman iz razloga što je ovo pitanje već regulisano odredbama važećeg Zakonika o krivičnom postupku koji se odnosi na privremeno oduzimanje predmeta. Ovo je tačno. Ali, tačno je i ono što smo mi govorili u načelnoj raspravi, da je ova materija već dobrim delom regulisana Krivičnim zakonikom i da nije bilo potrebe da se donosi poseban zakon, da treba da se insistira na kodifikaciji krivičnog zakonodavstva u Srbiji, a ne da svaki zakon koji ovaj parlament donese ima neka nova krivična dela kojih nema u Krivičnom zakoniku. To nije dobro. Ako je nešto, eventualno, precizirano u ovom predlogu zakona,mislimo da je to moglo da bude urađeno i kroz izmene Krivičnog zakonika. Više od pola onoga što je predviđeno u ovom vašem predlogu zakona, ne govorim o amandmanima, govorim o vladinom predlogu, više od pola rešenja već je propisano Zakonikom o krivičnom postupku ili Krivičnim zakonikom. Tu vam to nije smetalo. Zašto vam onda smeta ako se jednim amandmanom insistira da se zaista detaljno (da ne ponavljam ono što je kolega Munjić govorio) zaštiti ta stvar koja će biti oduzeta? Zašto je problem da se taj amandman prihvati? Zato što je to već regulisano Zakonikom o krivičnom postupku. Kako tumačite, gospođo Malović, ostale odredbe, ostala rešenja iz ovog zakona koja su već sadržana, ponavljam, ili u Zakonu o krivičnom postupku ili u Krivičnom zakoniku? Vlada bi trebalo da se potrudi da kod ovih obrazloženja bude malo uverljivija. Mi narodni poslanici, a pre svega mislim na poslanike SRS, vrlo ozbiljno svaki zakon čitamo, tumačimo, podnosimo amandmane i ne možemo da dozvolimo da se Vlada na ovaj način odnosi prema narodnim poslanicima i parlamentu. Pravo Vlade jeste da ne prihvati amandman, ali to nije dobro. Mi smo na raspravu o članu 7. danas potrošili gotovo dva sata. Ne možete nikoga da optužite da je na bilo koji način pokušao da opstruiše rad parlamenta, nije bilo javljanja po Poslovniku, osim tamo gde kolege nisu imale dovoljno vremena, pa su koristile Poslovnik da obrazlože svoje ideje i svoje amandmane. Zar vama kao predstavniku Vlade nije simptomatično, zar ne mislite da zaslužuje vašu pažnji i pažnju Vlade činjenica da o jednom članu zakona narodni poslanici iz različitih političkih partija, istina opozicionih, raspravljaju više od dva sata? Mene bi na vašem mestu to zaintrigiralo i predložila bih Vladi ili bih u ime Vlade, valjda toliko ovlašćenja imate, prihvatila neke amandmane. Nijedan amandman nije neozbiljan, nijedna rasprava, diskusija nije bila neozbiljna. Naprotiv, svi narodni poslanici su se obraćali i vama kao predstavniku Vlade i ostalim kolegama narodnim poslanicima sa iskrenom željom da se amandman svakog od njih prihvati. Imali ste više puta obrazloženje slično onome o čemu sam vam juče govorila, kada smo o onome zakonu govorili. Niste dugo ministar i možda i nemate tog iskustva. Radili ste u nekoj drugoj oblasti, radili ste u tužilaštvu, u Specijalnom tužilaštvu za ratne zločine. Tamo se primenjuju drugi propisi. To tužilaštvo je potpuno tribunalizovano i vi to dobro znate, ali to je neka druga tema. Ne prigovaram vam, nego samo kažem da mi to znamo. Nemate iskustva kao ministar. Videćete, bojim se biće vam neprijatno kada dođete sa istim ovim zakonom za dva meseca, odnosno sa izmenama i dopunama ovih zakona i kada u te izmene i dopune budete ugradili amandmane koje su ovde predlagali narodni poslanici. Pitaćemo vas šta se u međuvremenu promenilo. Reći ću vam šta će u međuvremenu da se desi – imaćete neprimenjiv zakon. Ne razumem zašto vi ne želite da razumete da nije dobro da se troši vreme narodnih poslanika, da se troši vreme u parlamentu da biste vi nekome tamo rekli – evo, doneli smo zakon; kakav, koga je briga. Kada taj zakon treba da se primeni onda nastaju problemi i onome ko primenjuje zakon i onome na koga se odnosi. Imamo gomilu složenih zakona koji su doneti u poslednjih nekoliko godina, koji stoje u nečijim fiokama, koji se ne primenjuju i vi to dobro znate. Znate šta ste zatekli u oblasti pravosuđa, na čijem ste čelu kao ministar. Koliko puta smo prolongirali neke zakone? Koliko puta smo neke sudove dovodili u situaciju da po nekoliko dana njihov rad nije pokriven nijednim zakonom? Koliko puta smo dovodili sudije u situaciju da nisu znali šta da rade i šta da rade po žalbama, koji sudovi da rešavaju? Za sve to je odgovorna vladajuća većina. Odgovorna je najpre Vlada, zato što predlaže tako loše zakone, a onda i vladajuća većina. Ako nećete da razgovarate sa nama razgovarajte sa njima. Ima i na ovoj strani kolega pravnika koji su u stanju da vam objasne, a i sami ste pravnik, da se dogovorite, da kažete da ovaj amandman treba da se prihvati jer ovaj amandman ozbiljno poboljšava tekst zakona. Zaista bi bilo dobro da na taj način počnete da doživljavate amandmane koje podnose narodni poslanici. Niko od nas ne piše i ne podnosi amandmane da bi nešto napisao i da bi ovde govorio. Vidite iz sadržaja amandmana i rasprava koliko je to ozbiljan posao, koliko je to odgovoran posao. I, ponavljam, ako na jedan član zakona imate četiri-pet amandmana, koji su i slični i različiti, to govori o činjenici da sa tim članom 7. nešto nije u redu. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Hvala. Ako je danas petnaest kolega, uglavnom pravnika, govorilo o članu 7, a vi samo sležete ramenima, onda to nije dobro. Ovaj zakon će, kada ga donesete, biti neprimenjiv. Živi bili pa videli, imaćemo izmene i dopune ovog zakona u naredna dva-tri meseca.
Hvala. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, gospodin Vladan Batić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo ovim se potvrđuje da su osnovani svi oni prigovori iz amandmana na član 7. Ne da se ne želi nezavisnost ovih organa i institucija, nego se upravo želi da one budu potpuno politizovane. Ne da nema depolitizacije, nego se potencira politizacija. Uopšte mi nije jasno zašto smeta odrednica da direktor ne može biti član nijedne političke stranke. A onda, u obrazloženju zašto se odbija taj amandman sve je faktički rečeno, da on u stvari ne treba da bude član nijedne političke stranke: postupa u skladu sa Ustavom, zakonom i drugim propisima – to ništa ne znači jer svi državni službenici moraju postupati u skladu sa Ustavom, zakonom i drugim propisima – prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno. Državni službenik ne sme u radu da izražava i da zastupa svoj politički stav. Zašto onda smeta amandman da ne bude člannijedne političke stranke? Danas širom Srbije vidimo državne službenike na izuzetno značajnim javnim funkcijama kojima samo što na čelu ne piše da su članovi određene političke stranke, ali nose jedan napadan, nesrazmeran bedž i svaki čovek... Pojavljuju se tako, jer je to valjda uslov, da se u svakom momentu vidi lojalnost toj stranci; pošto nemaju nikakvu ideologiju, bar je lojalnost vođi i gazdi osnovna ideologija. Onda vidite direktore raznih javnih preduzeća, Aerodroma, JAT-a i koga sve ne, sa ogromnom značkom njihove političke stranke. Čovek se deklariše pred stranim i domaćim partnerima kao pripadnik određene političke stranke, što je ružno i nevaspitano. Bilo bi elementarno da ovde stavimo ovu odrednicu da ne treba da bude član nijedne političke stranke. Već smo rekli, ministar policije - član stranke; rukovodilac famozne jedinice za finansijske istrage će po definiciji biti član njegove stranke. Nikakve neutralnosti tu nema. Pročitajte stavove i uputstva Saveta Evrope o tome kako treba da budu struktuirane institucije za borbu protiv korupcije i organizovanog kriminala. Ponavljam, ovde se čak zakonodavac plaši da slučajno ne bude neko neutralan. Ovde je poruka: budite članovi vladajuće stranke, nema nikakvih problema; meta, žrtva i tema će biti politički neistomišljenici, njihovi eventualni sponzori, prijatelji itd. Ne vidim racionalan razlog zašto se ne prihvata amandman koji sam predložio i ja, kao poslanik DHSS-a, i moje uvažene kolege Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević. To je esencija onoga što treba da bude u svim zakonima i svim institucijama za borbu protiv korupcije i organizovanog kriminala. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Stvarno ne razumem, dame i gospodo narodni poslanici, Vladu Srbije što ovakve amandmane koji upodobljavaju Predlog zakona odbacuje samo zbog toga što je amandmane pisao neko ko ne pripada vladajućem establišmentu. Kada smo već kod vladajućeg establišmenta, dok mi ovde razgovaramo o ovom zakonu nekoliko stotina studenata je ispred Skupštine, pominju Bolonju, pominju vas iz vladajuće strukture; tu su i neki roditelji koji pominju ne samo vas, nego vam pominju i članove familije. Izađite, recite studentima šta treba da im se kaže. Kad smo već kod člana 11, vratio bih se i na član 9. jer smo iskoristili vreme, s obzirom na to da je amandman našeg poslanika. Radi se o stručnoj proceni imovine koja se oduzima. Smatram da amandman gospodina Vladana Batića treba prihvatiti. Stručna procena imovine stečene kriminalnim radnjama. Ako pogledamo ovo nedavno izvršeno krivično delo gde je imovina SRS na kriminalan način prisvojena, da je ovaj zakon sad na snazi, onda bi neko stručno lice trebalo da proceni vrednost te imovine – radi se o 20 mandata,radiseo20 puta 15.000 glasova,jertolikonosijedan poslanički mandat – i da tu imovinu vrati onom od koga je na kriminalan način oduzeta. Kad smo već kod kriminalnih radnji, neću da vas podsećam da sam sa ove govornice nekoliko puta pominjao kriminal u jednom preduzeću. Bilo je javno preduzeće, pa je postalo akcionarsko društvo, pa je sad postalo društvo gde su dve države vlasnici, radi se o Kontroli leta, pa pošto ni u jedno ministarstvo niste mogli da spakujete, a gledate na sve moguće načine da zabašurite trošenje ogromne količine para, sredstava ove države, onda ste prebacili u nadležnost direktno premijeru. Da vas podsetim da su tamo plate od par desetina hiljada evra. I, onog koga sam prozivao i dokazivao sa ove govornice, umesto da Ivica Dačić kao ministar krene u istraživanje, sada postavljaju, predložen je za predsednika Upravnog odbora tog preduzeća. Da govorimo, recimo, o jednom koji je iz tog šifrovanog dela ovog "žutog preduzeća". Prvo se dokazao, podsećam vas, i o tome sam govorio, kada je "Lutrija Srbije", državna lutrija, oterana u ćošak i umesto nje formirana "Lutrija Srbije AD". Vodio je jedan mlad, perspektivan stručnjak, ekspert, a do danas se ne zna koliko se, po osnovu lotoa, lozova i svega ostalog sa čime to preduzeće radi, koliko se para uzme, gde te pare završavaju. Koliko se sećam, do sada se nijedan dobitnik čuvene sedmice nije pojavio. Pošto je tako lepo sredio "Lutriju Srbije", onda je kao ekspert otišao na Aerodrom Beograd za direktora, pa je odmah krenuo sa Ekonomskim fakultetom da restrukturira Aerodrom Beograd. Projekat restrukturiranja Aerodroma Beograd platio je fakultetu 3.100.000 dinara. Koliko je Aerodrom Beograd restrukturiran, možete sad da vidite, ali je tri miliona otišlo nekim njegovim prijateljima koji su, sticajem nesretnih okolnosti, na fakultetu u Beogradu. Direktor, Upravni odbor i oni oko njega imaju službene kartice, uglavnom su to od "Pireus banke", da ne bi trošili svoje pare kad rade državni posao, kad rade posao Aerodroma Beograd. Tu su neverovatne cifre, radi se o 24.000, 38.000 dnevno itd., ukupno je 579.000 za šest meseci, ali se hvale ovim, jer 800.000 im je odobrio Upravni odbor, a oni potrošili samo 600.000. Pošto direktor ne može da se vozi u onim krševima koji se nalaze na Aerodromu Beograd, starim po dve-tri godine, uzeo je od "Poršea" na rentakar najnoviji "audi", samo što ne peva usput i što ne igra "Žikino kolo" na putu. Od 5. februara do 23. jula"Poršeu" je na ime rentiranja tog automobila isplaćeno 1.200.000 dinara iz kase Aerodroma Beograd. Pošto čovek kada se vozi i ogladni, pa mora nešto i da pojede usput, čovek je na račun... Neće valjda generalni direktor svoje pare da vadi i da plaća račune, zašto je generalni direktor onolikog Aerodroma Beograd; ne jede on to zbog sebe, nego zbog Aerodroma Beograd. Pa, kaže ovako: ugostiteljske usluge generalnog direktora od 1. februara do 31. jula - 818.000 dinara. Pa, kamilu da je vodio pored sebe, ne bi mogli zajedno toliko da pojedu. A pošto je sa Aerodroma Beograd, čovek mora i da putuje i da vidi prirodne lepote ove Evrope u koju hoćete da nas uvedete. Pa je, recimo, putovao 6. avgusta, vratio se 7. avgusta, znači, nije se zadržavao. Nije problem što je otišao, nego je problem što se vratio. Cena karte od Beograda do Ciriha je 178.650 dinara, raspitao sam se kod mojih kolega koji putuju za Hag, jer putovali su za Hag dok im nisu pojedini onemogućili da se sastaju sa dr Vojislavom Šešeljem. Članovi tima i njegovi savetnici kažu da je karta do Haga i natrag 300 - 400 evra, u zavisnosti od toga da li je letnja ili zimska sezona. Izračunajte koliko je evra ovih 180.000 dinara. Išao čovek i u London, karta je 132.000. Pa da, mora da se obiđe oko Anda da bi se sletelo, verovatno. Kad je već otišao tamo danas a vratio se sutra, mora čovek negde da spava. Kako bi direktor Aerodroma Beograd spavao u nekom tamo hotelu, pitaj boga? Zato je on uzeo "Hilton park". Za to jedno prenoćište, doduše, ima i tu neki doručak, verovatno je umanjio troškove ishrane po restoranima jer je doručkovao čovek tamo, 60.000 dinara. Čime li su ga hranili za ove pare? Putovao je Bojan Krišto i za Madrid. Doduše, jeste da je bila sezona, ali on je morao da vidi da ta saradnja Aerodroma Beograd sa madridskim aerodromom mora da bude usko uspostavljena. Putovao je sa Nestorović Draganom, a pošto Nestorović Dragan nije generalni direktor, za njega će neka druga klasa, doduše, u istom avionu. Bojan Krišto je platio odlazak do Madrida i nazad 154.500 dinara, odnosno Aerodrom Beograd, odnosno građani Srbije su platili. Izvinjavam se za ovaj lapsus: "Bojan Krišto je platio"; nije on ništa platio. Za Nestorović Dragana, pošto je on po rangu niži, karta je 113.000 dinara. Ne znam koliko košta zakup ovih malih aviona koje "Pink" izdaje, čini mi se da se tu negde ta cifra kreće. Upravni odbor, naravno, onolikim aerodromom mora da upravlja, pa su, recimo, ti članovi Upravnog odbora morali nešto da pojedu na putu; jer, zašto su članovi Upravnog odbora onolikog i onakvog aerodroma. Pa, "Zlatna varoš" - 4.500, "Piros Serbia", to je restoran - 10.000, pa kineski restoran - 3.600, žablji bataci, pa "Agrofarm" - 28.000, šta li su pojeli u ovom "Agrofarmu"; uglavnom, ukupno 53.000 - jedan čovek. Pa sad, njih ima devet; devet puta ovoliko izedoše članovi Upravnog odbora. Članovi Upravnog odbora moraju i neku kintu da dobiju, ne mogu samo da provlače karticu, neprijatno ljudima. Dobijali su, recimo, mesečne apanaže, nemojte me držati za reč, mislim da je to polovina svote jer im se uplaćuje, kao što i mi poslanici dobijamo pola plate petog a pola dvadesetog: recimo, neki Trkulja Miodrag 313.000 puta dva, Ilić Vesna 250.000, nije se javljala za diskusiju da doprinese napretku Aerodroma Beograd, pa je 250.000, pa Andrić Nebojša takođe 250.000, Kozličić Danilo 251.000, pa puta dva naravno, pa Stamenković Miodrag takođe 251.000, pa puta dva, pa Krejić Vojislav, Jovanović Slobodan, Kafedžić Ksenija, Milovanović Miodrag itd. I od njih, jednom mesečno, dva puta mesečno po 2.321.000 dinara. Ako članovi Upravnog odbora dobijaju ovoliko, moraju onda i rukovodioci. Za direktora nemam podatak koliko je dobio, ali imam koliko je ukrao i koliko je pojeo i koliko je potrošio. Verovatno je dobio mnogo više; polovina plate za bord, za one niže, iznosi 581.516 dinara itd. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, podsetite se od kojih je para taj Aerodrom Beograd pravljen, setite se koliko je država sredstava uložila, setite se kojoj poslaničkoj grupi, odnosno kojoj političkoj stranci pripada ovaj ekspert. Ako je ovo otkriveno, koliko je još puta po ovoliko ono što je sakriveno? Kad ovaj zakon bude stupio na snagu ovde nećete moći ništa da oduzmete. Nema stečene imovine, imovina je pojedena, popijena, preletena, potrošena na rentakar itd. Ovo je problem ovog zakona, što nije našao način da se izbori i protiv ovakvih štetočina.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Poslanička grupa ima još dva minuta na raspolaganju. Posle njega narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, pozivam se na član 226. Poslovnika, po kojem narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, i pozivam se na članove 27. i 31. koji opisuju delokrug vašeg rada. Vi ste već čuli iz izlaganja prethodnika da je ulica ispred parlamenta zakrčena. Nekoliko stotina studenata, uglavnom sa Fakulteta političkih nauka, protestuje i demonstrira upravo protiv zakonskih rešenja i amandmana koje donosi ovaj parlament. Znači, moje konkretno pitanje vama je šta ste vi preduzeli da izađete u susret mladim građanima? Mi ovde predstavljamo građane, mi smo predstavničko telo koje sigurno treba da interesuju i ovi problemi. To je moje pitanje vama. Samo ću da objasnim dodatno da mladi studenti protestuju upravo protiv amandmana predloženih iz redova pozicije. Razmatrali smo Predlog zakona, bio je pretres u načelu, koji je trebalo da popravi Zakon o visokom školstvu, jer se pokazalo da Bolonja ne funkcioniše, da daje izuzetno nisku prohodnost studenata. Znamo da je Bolonja dala 30% prohodnosti na našim fakultetima i da su se onda studenti bunili, jer nisu samo studenti krivi, nego i neusklađeni programi, a o tome smo pričali u načelnoj raspravi. Onda je ministar našao solomonsko rešenje da napravi onakav zakon kakve vi pravite. Upravo ono što vam je govorila Vjerica Radeta – napravite zakon koji ne može da se primenjuje i onda pravite, tobož, nov zakon kojim hoćete na neki način da ispravite svoje greške. Međutim, ni ta rešenja vam često nisu svrsishodna. Ministar je studentima obećao da će sniziti kvotu bodova potrebnih za prelazak u narednu godinu. Mi smo ovde u načelu svi to prihvatili i onda se opet iz pozicije neko doseti da amandmanima uskraćuje pravo studentima. To je ono što hoću da vam kažem. Hoću da apelujem na sve poslanike Skupštine Srbije, a i na vas nadležne, da vidite šta oni hoće, da im se izađe u susret ukoliko je to moguće, u granicama zakona i propisa. Mi treba ozbiljno da se odnosimo prema problemima naših građana, a ne da ovakvim nemuštim odnosom prema raspravi o zakonima i amandmanima omogućujemo da imamo mnogo ovakvih zakona, a onda i velikih problema koji mogu da rezultuju socijalnim neredima i drugim izgredima na našim ulicama. Hvala vam.
Informacija koju mogu da vam dam je da je napravljen dogovor o sastancima predstavnika studenata i predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. U trenutku kada sam došla u salu upravo je trajao sastanak u jednoj od poslaničkih grupa. To je ono što Narodna skupština mora da uradi kad god se radi o zahtevu bilo koje grupe, bilo kog udruženja građana koji imaju primedbe na zakon ili predlog zakona koji se odnosi direktno na njih ili koji se odnosi na bilo koga. Ishod tog razgovora mislim da će biti informacija za sve poslanike, pretpostavljam da će biti sastanak predstavnika studenata i sa drugim poslaničkim grupama. To je informacija koju ja imam o organizaciji skupa. Ako želite, mogu da tražim od nadležnih organa informaciju da li je skup protekao u redu i po pravilima. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš. Poslanička grupa LDP ima 11 minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javio sam se po amandmanu gospodina Vladana Batića, koji je gotovo istovetan amandmanu koji sam podneo zajedno sa svojim kolegama iz poslaničkog kluba, ali da bismo mogli da iskoristimo sve vreme koje nam pripada kao političkim partijama, ja ću o ovom amandmanu pričati. Meni, gospođo ministarka, zaista nije jasno zbog čega je ovaj amandman, kao i sledeći amandman, odbijen. Pročitaću suštinu amandmana. Suština amandmana je da se u članu 11. stav 3. dodaju reči – i ne može biti član političke stranke. Vi ste ovde dali obrazloženje koje bih takođe bio slobodan da pročitam: "Vlada ne prihvata amandman iz razloga što prema Predlogu zakona direktor ima status državnog službenika na položaju i na njega se primenjuju odredbe Zakona o državnim službenicima. Članom 5. Zakona o državnim službenicima propisano je da je državni službenik dužan da postupa u skladu sa Ustavom, zakonom i drugim propisom, prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno. Državni službenik ne sme da na radu izražava i zastupa svoja politička uverenja." Ako sam mogao i da prihvatim vaše obrazloženje zbog čega odbijate amandman na član 7, rekli ste da je u suprotnosti sa jednim zakonom, ovde nigde ne piše da je ovaj amandman u suprotnosti sa zakonom, bilo kojim. Ovim amandmanom samo pokušavamo, zbog značaja koji ima funkcija direktora te direkcije, da jasno i decidirano navedemo da ne može biti član političke stranke. Vi sami znate, siguran sam, a znaju svi koji ovde sede i oni koji gledaju, da ima puno zloupotreba kada su u pitanju partijski interesi ljudi koji sede na ovako važnim mestima. Kao što je rekao gospodin Batić, čiji je ovo amandman, ministar policije je stranačka ličnost. Rukovodilac organizacije, iz člana 7. o kojem smo pričali, takođe će po defoltu biti stranačka ličnost. Ako i direktor ove direkcije bude stranačka ličnost, mi ćemo imati potpuno stranački obojenu instituciju. Mislim da to nije u skladu sa svim onim za šta se zalažemo zajedno. Mislim da uopšte nema opravdanja da se ovakav amandman odbije, kao i sledeći amandman koji smo podneli nas troje iz poslaničke grupe LDP. Molim vas da mi kasnije date obrazloženje zbog čega je odbijeno ovo, zbog čega ne može da stoji u zakonu da ne može da bude član nijedne stranke. Kao što smo ovde malopre čuli, zaista mi koji smo radili u državnim organima znamo da postoje oni koji nose značke, iako su rukovodioci u određenim firmama, na radnom mestu. Ne samo da na taj način iskazuju svoju stranačku pripadnost, nego znamo i kako su se poslovi u okviru delokruga kojim sam se ja bavio obavljali i kod koga se išlo, a kod koga se nije išlo. Stavite ovo direktno i mislim da ćemo svi biti zadovoljni. Bićete i vi zadovoljni i imaćete argument da nije stranačka ličnost, da ne radi u interesu određene stranke. Hvala.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, Liberalno-demokratska partija je podnela amandman na član 11. i mi predlažemo da se posle stava 3. doda novi stav 4. koji glasi: "Direktor ne može biti član političke stranke." Kao što smo čuli malopre od mojih kolega iz poslaničkog kluba, Vlada Srbije je odbila ovaj amandman. Mi mislimo da objašnjenje koje su oni nama dostavili nije dovoljno da bismo mogli da ga prihvatimo, iako se ovde kaže da državni službenik ne sme na radu da izražava i zastupa svoja politička uverenja. Ovog smo mišljenja zato što smo mi iz Liberalno-demokratske partije danas u situaciji... U Sandžaku tj. u Prijepolju u toku je predizborna kampanja i u toj predizbornoj kampanji najviše učestvuju upravo državni službenici, državni sekretari, ministri. Mi smo svedoci da neki državni službenici radeći svoj posao koriste svoja inspektorska ovlašćenja selektivno prema onim firmama onim osobama koje ne pripadaju nekim političkim grupacijama. Takođe, mnogim ljudima u Prijepolju preti se otpuštanjem s posla zato što pripadaju drugoj političkoj grupaciji, odnosno vrši se pritisak na aktiviste, simpatizere LDP-a, iako je to protivzakonito. Napomenuću da smo mi sa Demokratskom strankom, odnosno sa vladajućom većinom, u julu mesecu postigli jedan strateški dogovor o poslovima vezanim za evropske integracije. Mi iz LDP-a smatramo da taj strateški dogovor nije opravdanje za naše glasove što se tiče vladinih predloga, nego zaista želimo da učestvujemo u kreiranju svih zakona i politike koju zastupa Vlada. Nadam se da aktivisti i simpatizeri LDP-a, konkretno u Prijepolju, neće biti u situaciji da im se preti, da se ucenjuju samo zato što se, na primer, zalažu za to da Brodarevo postane opština u skladu sa zakonom, zato što se zalažemo da se reše problemi radnika u Tekstilnom kombinatu, zato što se zalažemo da se za Hemijsku industriju "Elan" nađe strateški partner itd. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nataša Mićić. Poslaničkoj grupi je na raspolaganju 13 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, generalno, problem u ovoj zemlji je to što živimo u partijskoj državi. Na snazi je partijski ustav. Bilo kakvu potrebu da imate, ako hoćete da se zaposlite, morate da budete član partije, ako hoćete da budete na nekom rukovodećem mestu, morate da budete član partije i da dobijete saglasnost, bilo da se radi o profitabilnim preduzećima ili o neprofitabilnim. Hoću da kažem, čak i direktori škola se biraju po ključu partijske pripadnosti. To nije dobro. Danas imamo priliku da kao vrhovno zakonodavno telo pošaljemo građanima signal da u ovoj zemlji ne morate da budete član partije da biste mogli da budete profesionalac. Ne vidim razlog zašto bi ovaj direktor direkcije, koji postupa po ovom predlogu zakona o oduzimanju imovine zbog izvršenih krivičnih dela, morao da bude partijski čovek. Kao jedino obrazloženje za neprihvatanje našeg amandmana kojim tražimo da to ne bude uslov Vlada, odnosno ministarka pravde je istakla da taj rukovodilac, taj direktor postupa u skladu sa Zakonom o državnim službenicima. Ne vidim da je ovaj amandman u suprotnosti s tim zakonom. Na ovaj način Predlog zakona bi se poboljšao, a Skupština i Vlada bi mogli da stanu protiv jednog opšteprihvaćenog načela među građanima, a to je da je apsolutno partizacija i politizacija zemlje na delu. Za svaki problem, za svaku potrebu koju imate, u ovoj zemlji morate da izgubite duplo više vremena i živaca da biste završili taj posao, zato što morate da idete preko partija. Prosto, ne vidim razlog zbog čega bi – naročito zato što je i ministar partijski čovek – direktor agencije morao da bude partijski čovek. Da li to znači da svaki put kada se menja vlada, kad dođe ministar iz nove stranke... Zašto onda ne prihvatite ovo? Onda je ovo način da izbegnete tu mogućnost, jer se ovakvim predlogom zakona otvara mogućnost da to mora da bude partijski čovek. Mi samo našim amandmanom tražimo da direktor te direkcije ne bude partijski čovek.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Poslanička grupa u ovom trenutku ima 10 minuta na raspolaganju.
Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, pretpostavljamo da su dva razloga za donošenje ovog zakona o oduzimanju imovine stečene krivičnim delom. Jedan razlog bi bio taj što bi naša država trebalo da harmonizuje svoje propise sa propisima EU. Dakle, radi približavanja EU preporučljivo je i potrebno je, mi to podržavamo, da se donose takvi propisi u ovoj državi koji bi predupredili sve moguće vrste organizovanog kriminala i slične vrste kriminogenih radnji koje definitivno upropaštavaju ovo društvo, zajednicu i našu privredu. Prema tome, imamo dobar razlog da se zakon donese. Drugi razlog, koji se izvodi iz ovog prvog, jeste da bismo omogućili i dali neke tehničke pretpostavke za uspešnu borbu protiv te specifične vrste kriminala, a to je taj organizovani kriminal. To je u redu i to LDP podržava. Dakle, oba ta razloga su značajna, bitna i to je sve u redu. Međutim, ne vidimo zašto je problem da se u član 11. unese jedna odredba, jedan stav koji bi rekao da direktor ne može biti član političke stranke. Smatramo da pozivanje na postojanje odredbe u jednom opštem zakonu, koji je opšti u odnosu na ovaj posebni zakon, koji uređuje taj sukob interesa državnih činovnika, u vezi sa političkim partijama, nije valjano obrazloženje i nije razlog da se u ovom zakonu striktno i jasno ne naznači da direktor ne može biti član bilo koje političke partije. Time mi, u stvari, na neki način dozvoljavamo mogućnost zloupotrebe bilo koje političke partije koja jednog dana bude na vlasti. Dakle, ne isključujem ni političke partije koje će biti na vlasti kada se ovaj zakon donese. Dakle, postoji ta mogućnost da se zloupotrebe te činjenice u vezi sa političkom pripadnošću direktora, ali već sama ta mogućnost otežava prihvatanje ovog zakona i stvara neku sumnju da li mi ovaj zakon donosimo zaista ozbiljno i da li zaista ozbiljno mislimo da ga primenjujemo. Ne valja da političke partije imaju kontrolu i mogućnost upliva u ovakve zakone i u sprovođenje ovakvih zakona. Prema tome, ne postoje ni formalni ni suštinski razlozi koji bi preporučili da se ovaj amandman ne usvoji. Ovim apelujem da se amandman grupe narodnih poslanika Liberalno-demokratske partije usvoji.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, a posle njega narodni poslanik Vladan Batić.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, problem, zapravo, može da se postavi na mnogo opštiji način. Šta je to što preporučuje nepartijskog građanina za vršenje javne funkcije? Da li je suprotna pretpostavka da je građanin koji je član neke političke organizacije samim tim involviran u društvene procese, pa je njegova svest zainteresovana, pa otud partikularna? Naravno. Koja je to ličnost čija svest nije partikularna i zainteresovana?Ima samo jedna, i to trojedna, a to je Gospod Bog. Naravno da je neko ko pripada realnosti involviran u tu realnost, osim ukoliko nije u dužem vremenskom periodu izolovan od škole, stranke, pa onda i banke, računa i svih drugih oblika kojima društvo posreduje u specifikovanju pojedinca. Zastrašujuće je reklamirati sa govornice višestranačkog parlamenta bezpartijnost kao građansku preporuku. Naravno da građanin ima pravo da se distancira u odnosu na dnevnopolitički život, ali nije jasno čime ga preporučuje takva pozicija. Da budem još precizniji, "Zajedno za Kragujevac", koja deluje u ovom parlamentu u okviru poslaničke grupe G17, insistira na diskontinuitetu. Baš kao što sam malopre govorio da ne može tema liberalizma i razvoja kapitalizma i političke podrške privatnoj inicijativi biti pomešana sa temom korupcije, na isti način ne može se, ukoliko želimo graditi perspektivne, trenutku i civilizacijskom okviru upodobljene, političke i zakonske okvire, kritikovati politički pluralizam i višestranački sistem kao element koji kontaminira društvenu stvarnost. Da budem sasvim precizan, to je recidiv jednog bespartijskog totalitarnog režima, iz kojeg se, sve nasleđujući državne kontinuitete, još nismo oslobodili. Tada je jedna partija u bespartijskom sistemu delovala ne sa stanovišta partijskog programa nego naučne doktrine, pa je svako ko bi da se bavi politikom već samim tim sumnjiv. On politizira, on uvodi u prizemne, infektivne vode društvene stvarnosti i sagledavanja problema, a zapravo, samo je ova naučna doktrina sa koje deluje, tada uistinu jedina, vladajuća partija - ozbiljna. Otuda prezir prema politici. Naravno, državni poredak je pravno-politički sistem i nije jasno kako bi nekoga isključenost iz društvenih procesa preporučivala za javne funkcije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, po ko zna koji put pokušavamo da objasnimo da se u samom obrazloženju odbijanja ovih amandmana vidi da ste vi saglasni da to treba da bude neko ko nije član političke stranke. Ne znam šta onda to sprečava ne vas lično nego Vladu kao predlagača da taj amandman bude prihvaćen, da bismo rekli da se bar ovde odustalo od onog gesla "kadija te tuži, kadija ti sudi". Svedoci smo da ovde i portiri i čistačice moraju da budu članovi političkih stranaka, da je ovo partijska država, da je sve politizovano, da samo političke stranke dele te feude, odnosno latifundije na nivou ministarstava, javnih preduzeća, državnih institucija, raznih direkcija, upravnih odbora. Predlažem vama, gospođo predsedavajuća, da stenogram sa onim što je gospodin Marković malopre izneo, sa onim podacima, uputite javnom tužiocu. To je odličan materijal za javnog tužioca. Ja mnogo putujem i nigde nisam čuo da trećina ove cene koja je pomenuta, recimo, za avionske karte može ovoliko da vredi. Još nešto bih molio, ako je možda u ovoj neprincipijelnoj koaliciji na nivou podele plena dogovoreno da svi organi i institucije vezane za donošenje ovog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela treba da pripadaju SPS-u, onda nam recite, da džabe ne ulažemo trud i insistiramo da rukovodilac jedinice za finansijske istrage ne može biti član političke stranke, da direktor direkcije ne može biti član političke stranke, da znamo o čemu se radi i da ne gubimo vreme ni mi, ni vi. Ponavljam, ovde ne da ima zloupotreba na nivou državnih službenika i direktora javnih preduzeća; pa, ovde onaj ko nosi značku, a pomenut je, direktor Aerodroma, a ima više njih iz iste partije... Deo te značke je zastava EU, a to je suprotno idejama i stavovima EU da državni službenici i ljudi koji se nalaze na čelu državnih institucija ne treba da vređaju sve druge ljude noseći svoje značke; a one se onako izdaleka vide, zato su velike značke, da slučajno nije zastranio i skrenuo sa puta stranačke politike. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić. Vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi je četiri minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, krajnje je skandalozno objašnjenje koje je u ime vladajuće većine prvo ponudio jedan poslanik. To pokazuje potpuno nerazumevanje onoga o čemu sve vreme govorimo ovde. Dakle, po iznetom mišljenju jedinog govornika u ime vladajuće koalicije, potpuno je normalno da neko ko je član stranke i koga postavlja predsednik stranke obavlja sledeće poslove: upravlja oduzetom imovinom proisteklom iz krivičnog dela, vrši procenu oduzete imovine proistekle iz krivičnog dela, skladišti, čuva i prodaje privremeno oduzetu imovinu, vodi evidenciju o imovini itd. Moramo da damo odgovor na ovo zato što je ovo, u stvari, suštinska razlika. Mi smo sve vreme upozoravali na to da duh dalje partizacije države sve vreme prožima ovaj zakon, a sada je očigledno da je to bila namera. To je nešto sa čim se LDP apsolutno ne slaže. Dakle, u čemu su problemi da neko ko je član stranke bude na ovako važnoj funkciji? Problemi su u tome što onda dok god je lojalan vrhu stranke, ako je lojalan vrhu stranke koja je u vladajućoj koaliciji, to za sobom povlači da nikada neće istraživati malverzacije koje neko čini u ime vladajuće koalicije. To je problem. Podmetanje je da je politiziranje kada izađe poslanik opozicije i kaže da je plata direktora Aerodroma, člana vaše stranke gospodine, preko milion i po dinara; to nije politiziranje, to je kriminal. Znači, 20.000 evra je plata direktora Aerodroma, koji je postavljen samo zato što je član političke stranke. Nijedna druga kvalifikacija tog čoveka ne stavlja na tu poziciju. Prethodno je obavljao dijametralno suprotnu poziciju, a opravdanje je bilo da se pokazao kao dobar menadžer. Znate šta, prosečna plata, na tom istom aerodromu, ljudi koji nisu članovi stranaka je oko 30.000 dinara. To je nekoliko procenata plate partijskog poslušnika čija jedina zasluga i razlog zbog koga se nalazi na tom mestu jeste to što je član političke partije koja je na vlasti. Kada se na to upozori, vi onda kažete da je to politiziranje. Ne, demagogija je nešto drugo. Imamo vremena i to ćemo vam ilustrovati. Demagogija je kada sedam dana pre izbora kažete da će građani dobiti po 1000 evra kada se besplatno podele akcije, a zatim tri meseca nakon izbora kažete - nije 1000 evra nego je, ne znam, 500 evra, a i ne znamo kada će. To je demagogija. Ovo što mi govorimo ovde, to nije demagogija, to je politika. Na kraju se sve svede na to. Mi tražimo da se ovaj amandman prihvati. Kada se javio neko iz vladajuće većine mi smo očekivali da će podržati naš amandman, jer kao što se odnosi na vas, odnosi se i na nas, i na tzv. levu i desnu stranu parlamenta. Zašto je taj amandman važan? Zato što ako je neko izabran javnim konkursom, on je nezavisan od političke volje vrha bilo koje stranke. Ako se još radi o zakonu koji se tiče organizovanog kriminala, kriminalno stečene imovine, ta osobina da je on nezavisan od Vlade je mnogo važnija nego da se radi o nekom drugom državnom službeniku. Zbog toga je i podnet amandman na član 7 - da ga ne postavlja ministar nego direktor policije, i amandman na član 9 - da ne može da bude član političke stranke. To su naši motivi. Ćutanje i ovakvo, ne znam kako da nazovem, ovo filozofsko, kratko, jasno i netačno izlaganje mog kolege iz vladajuće većine samo nas učvršćuju u našem uverenju da je ceo zakon pisan samo da bude magla, da smo ga navodno doneli, ali on neće rešiti ništa. Nijedan amandman opozicije nije prihvaćen. Ovo je jedan od retkih zakona u kome se makar sitna ispravka opozicije, bar radi kozmetike, nije prihvatila. Na sve to, jedino izlaganje poslanika vladajuće većine je ono koje objašnjava da je dobro da neki funkcionerčić sa značkom (treba biti otvoren - G17 plus značkom) bude na čelu direkcije koja će raspolagati imovinom vrednom desetine ili stotine miliona evra. Niste prihvatili javni konkurs, objašnjavate da mora da bude član stranke, ne verujemo da će direktor te direkcije raditi u najboljem interesu građana... (Predsedavajuća: Pet minuta.) ... izvinjavam se, samo jednu rečenicu... da će raditi u najboljem interesu samo svoje stranke, ne čak ni vladajuće većine.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Ostojić i Ivan Andrić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, koleginice i kolege poslanici, u skladu sa ovim što danas pričamo u želji da popravimo ovaj zakon, da damo svoj doprinos departizaciji državne uprave, mi mislimo da na ovog direktora treba da se primenjuje Zakon o sukobu interesa. Šta je tu sporno? Jeste da neki propisi o državnoj upravi govore o sukobu interesa i regulišu tu oblast, ali, sve ovo što je rekao prethodnik, kolega Andrić, smatramo da je neophodno da se i na direktora te direkcije obavezno primenjuju odredbe zakona i drugih propisa kojim se uređuje pitanje sukoba interesa, s obzirom na velika ovlašćenja koja ima po zakonu. Nećete da se bira na konkursu, hoćete da bude član partije i još da se ne primenjuje Zakon o sukobu interesa. Rekoh, uzme se nekakva imovina, istraga traje, to je lako kvarljiva roba, ide na tender. Kad kažem zloupotrebe, mislim na namešten tender. Informacija je roba, informacija je vredna. Nešto što je bez veze objavi se u novinama, a nešto što je vredno, to znaju privilegovani, objavi se u nekakvim novinama. Nismo više sa Crnom Gorom, ali znam praksu da su mnogi važni tenderi objavljivani u barskim novinama, pošto je pisalo tada u zakonu da novine treba da budu na teritoriji države. Elem, i ovaj naš amandman je na tragu toga da probamo da razgradimo tu partijsku državu. Jer, znate šta, mi smo imali jednu partijsku državu, to je bila jednopartijska država, ali ovo je granica preko koje čak ni komunisti nisu prelazili, kada je u pitanju negativna selekcija. Nisu oni hteli, kako da kažem, da stave vernog člana za direktora vodovoda, pa da on upropasti vodovod, jer su onda imali i oni štete. Ako je bila dilema: nesposobni verni član partije ili sposobni stručnjak na nekom nivou, stručnjak je dobijao prednost. Šta smo dobili sa višepartijskim sistemom? Dobili smo višepartijsku državu. Ali, postoji jedna gora posledica od jednopartijske – negativna selekcija više nema granice. To znamo iz prethodnih vlada. Setimo se samo jedne stranke koja je dobila, recimo, Aerodrom, odnosno JAT, jer Aerodrom je druga priča, pa šta se desilo. Zato mislimo da je ovaj amandman dosledan u onome što želimo da postignemo u popravljanju ovog zakona, jer mi to zaista želimo i smatramo da bi Vlada mogla da razmisli još jedanput. Hvala.
Da li još neko želi reč? Povredu Poslovnika želi da istakne narodni poslanik Zoran Šami.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nije povreda Poslovnika, javljam se po članu po kome se jako retko javljam, a to je član 226, ne u nameri da zamajavam Skupštinu, nego u nameri da obavestim Skupštinu o jednom važnom pitanju. Mi smo danas u 12.00 sati imali sednicu Odbora za prosvetu. Doduše, tek pod tačkom razno, iako sam želeo da to bude regularna tačka, ali to mi nije prihvaćeno, razgovarali smo o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, konkretno o amandmanu koji je podnela gospođa Jorga i koji je Vlada prihvatila. Ja sam ukazao na to da je problem sa tim amandmanom što stavlja u neravnopravan položaj studente koji su na budžetu i studente koji su samofinansirajući. Naime, nakon snižavanja lestvice na 42, pa zatim 48 poena itd., posledice podnetog amandmana su da svi studenti koji su na budžetu a osvoje 42 poena i dalje ostaju na budžetu, a da se oni koji nisu na budžetu dalje rangiraju, pa se može desiti, i vrlo verovatno će se i desiti na fakultetima koji imaju veliki broj samofinansirajućih studenata, da neko mora i dalje da se samofinansira iako, na primer, ima 58 ili čak 60 poena. Tu su, uglavnom, posredi fakulteti društvenih nauka. Nije čudo što su sada na ulici studenti političkih nauka. Ja znam da traju razgovori jedne njihove delegacije sa gospođom Jorgom. Ne znam kakav će ishod tih razgovora da bude. Jedna grupa tih studenata je razgovarala, tražila je razgovor sa mnom, kao predsednikom Odbora za prosvetu. Smatram da mi konačno moramo da napravimo takva pravila igre, to se doduše ne može odmah uraditi kod ovih izmena i dopuna Zakona, tako da ona budu krajnje jednostavna u sledećem smislu: na prvoj godini je meritoran prijemni ispit, odnosno uspeh u srednjoj školi, za to ko je na budžetu, a ko nije; na drugoj godini je meritoran rezultat koji su studenti postigli na prvoj godini, a na trećoj godini rezultat koji su postigli prethodne godine, i tako redom. Jedino na taj način se svi stavljaju u ravnopravan položaj i dobija se ono što je valjda u interesu svih nas, a i studenata – da se stalno otvara jedna utakmica, a ne da neko ko je jednom počeo da studira na budžetu bude, da tako kažem, zaštićeni beli medved, a svi ostali trajno gurnuti u to da sami plaćaju svoje školovanje. To nije samo pitanje plaćanja školarine, već su tu i druge beneficije vezane za studentske domove, za kredite, za mnoge druge stvari. Moram priznati da sam kao predsednik Odbora u više navrata juče razgovarao i sa ministrom gospodinom Obradovićem i sa gospođom Jorgom i nekim drugim članovima Odbora. Nažalost, nisam uspeo da ih ubedim u to da je neophodno da Odbor izađe ipak sa nekim amandmanom ili da gospođa Jorga povuče svoj amandman. Naravno, sada se desilo ovo što se desilo sa studentima. Bojim se da ovo nije kraj. Još jednom se izvinjavam što sam prekinuo diskusiju o tački, ali mislim da je bilo neophodno da ovo kažem Skupštini. Još jednom se izvinjavam.
Razumela sam, bez obzira na pozivanje, da znate da član 140, poslednji stav, omogućava da Odbor podnosi amandman do početka zakona u pojedinostima, odnosno postoji poslovnička mogućnost da to bude do otvaranja pretresa u pojedinostima tačke dnevnog reda o kojoj ste dali informacije. Da li neko želi reč po amandmanu? Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da se nadovežem na onu diskusiju koja je bila vezana za direktora i plate direktora u javnim preduzećima da biste na neki način stekli pravi uvid u situaciju u kojoj se mi nalazimo. Mislim da se vi sećate da su ovi podaci već jednom prilikom iznošeni i da je Administrativni odbor svojevremeno pokrenuo inicijativu da se sazna kolike su plate direktora javnih preduzeća, predsednika upravnih odbora, članova upravnih odbora, predsednika nadzornih odbora i članova nadzornih odbora. Ja sam iznosio te podatke i vi ste na osnovu tih informacija mogli da dođete do jednostavnog zaključka da je današnja situacija u Srbiji po tom pitanju katastrofalna. Imate partijske kadrove koji se razmeštaju po javnim preduzećima. Javna preduzeća se dobijaju na osnovu dogovora između vladajućih stranaka; to su feudi u koje posle toga ulaze članovi stranke čiji je direktor tog javnog preduzeća i državna imovina se nemilice arči. Arči se iz jednostavnog razloga što je rešeno da se ta javna preduzeća u određenom vremenu privatizuju i prema njima se ponašaju kao prema Alajbegovoj slami - uzmi sada, pitanje je koliko će trajati i ništa nas više ne interesuje. Prosto je neverovatno kolike su plate direktora javnih preduzeća. Da vas podsetim, ja ću početi da vam čitam samo, kako bih izneo podatke: direktor "Elektroprivrede Srbije" u to vreme, znači, to je pre godinu dana, imao je 297.740 dinara, predsednik Upravnog odbora 94.422 dinara, članovi Upravnog odbora od 56.000 do 34.000, predsednik Nadzornog odbora 45.000, članovi Nadzornog odbora 37.000 do 30.000. Pogledajte, kada sve saberete i pomnožite sa 12 meseci, koje su to milionske sume samo u jednom jedinom preduzeću. Ko to plaća? Građani Beograda. Sećate se svih onih povika na poslanike, na plate, koliko košta Skupština i tako dalje, a oni, partijski poslušnici koji dobijaju kao nagradu mesta u upravnim odborima, mesta direktora, predsednika, članova itd., ogromna sredstva troše, a nikome ne odgovaraju. Pazite, "Elektromontaža Srbije": direktor 289.000, zamenik direktora 140.000, predsednik Upravnog odbora 91.000, članovi od 50.000 do 27.000, predsednik Nadzornog odbora 45.000, članovi od 31.000 do 22.000, pa puta broj članova Upravnog odbora, pa Nadzornog odbora, pa puta 12 meseci. Pogledajte samo u ova dva javna preduzeća kolike su te pare. U "Srbijagasu", koji je sada povećao cenu za 60%, direktor je tada imao 287.000, zamenik 223.000, pomoćnik direktora 170.000, predsednik Upravnog odbora 279.000, članovi 60.000, predsednik Nadzornog odbora 80.000, članovi Nadzornog odbora 40.000. Ovo su neverovatne cifre koje arče stranke koje su se domogle vlasti i čiji je jedini cilj ovo. Ne interesuje njih nikakav zakon. Sve su to priče za malu decu. Oni jednostavno hoće vreme koje su na vlasti da iskoriste do krajnjih granica kako bi se lično obogatili i omogućili svojim članovima takođe da se lično obogate. Nikome ništa. Svi znate za ove podatke. Možda ima među vama onih koji ne znaju, ali, evo, ja drugi put iznosim ovo, a nema reakcije od strane vladajuće većine. Možda i tu leži zec zbog čega ne želite promenu na čelu Administrativnog odbora, jer ovo pitanje se više ne pominje. Zbog čega? Zbog čega se stalo sa ovim? Ovo su podaci koji su dostupni svim članovima Administrativnog odbora. Normalno je da je inicijativa na predsedniku, da pokrene raspravu, jer mi smo, između ostalog, i zahtevali ove podatke da bi bila pokrenuta rasprava. Javno preduzeće "Transnafta" - direktor 287.000, predsednik Upravnog odbora 65.000, članovi 50.000, predsednik Nadzornog odbora 44.000, članovi 33.000. Pa, samo to pomnožite sa brojem, pa sa 12, pa ćete videti. "Srbijašume" - 165.000, zamenik direktora 128.000, predsednik Upravnog odbora 71.000. Kada će predsednik Upravnog odbora da spreči bilo šta za ovolike pare? Ne interesuje ga ništa, on je predstavnik iste stranke u kojoj je direktor; lepo, što bi se reklo, završe posao, svakog meseca u džep, još malo proputuju, provedu se. Imali ste prilike da čujete kako troše ta sredstva. Nacionalni park "Tara": 71.000 - direktor, predsednik Upravnog odbora - 15.000. Ovde i nisu nešto velike plate. Nacionalni park "Fruška Gora" - 65.000; Nacionalni park "Đerdap" - 53.000; Nacionalni park "Kopaonik" - 69.000. Javno vodoprivredno preduzeće "Srbijavode" - 62.000. Radiodifuzna ustanova Srbije, RTS - 255.000, predsednik Upravnog odbora 134.000, 80% ima manje potpredsednik. Nacionalna novinska agencija "Tanjug" - 132.000. "Službeni glasnik" - 274.000. To je onaj glasnik gde ste pokrenuli krivični postupak protiv direktora. Pogledajte koliku je platu imao - 274.000. "Železnice Srbije" - 135.000, predsednik Upravnog odbora 104.000, potpredsednik 81.000. Javno preduzeće PTT saobraćaja "Srbija" - 256.000, predsednik Upravnog odbora 182.000. "Telekom Srbija" - 220.000, predsednik Upravnog odbora 200.000, potpredsednik 166.000. Ljudi, pa gde će vam duša? Sve je to, svaki dinar, od građana Srbije. Nisu oni te pare zaradili zato što su sposobni, zato što su nekim svojim potezima i radom u firmi, radom tog javnog preduzeća, omogućili sebi ovolike plate, nego zato što su javna preduzeća i zato imaju monopol i mogu na takav način sredstva koja ubiraju da troše, između ostalog, na ovolike plate. Aerodrom "Nikola Tesla" - u to vreme prijavljena je plata 382.000 za direktora. U međuvremenu, kao što smo imali prilike da čujemo, ona je skočila. Još jedna stvar, po nekim mojim informacijama, neki od ovih podataka nisu tačni, dati su lažni podaci bar za dva javna preduzeća. Neću sada iznositi dok ne budem dobio precizne podatke, ali ste imali prilike da pročitate u novinama da su plate u nekim javnim preduzećima i do 10.000 evra. Vi vidite koja je to cifra. To je osam miliona. Osam miliona plata jednog direktora jednog javnog preduzeća! "Jat ervejz" - 348.000, zamenik direktora 142.000, predsednik Upravnog odbora 77.000, članovi 51.000. Javno preduzeće "Skloništa" - 110.000. Znate kako se posluje sa tim skloništima? Ne služe onoj nameni za koju su izgrađena, izdaju se za magacinski prostor, a tu ima najviše korupcije, jer se, između ostalog, deo radi preko računa a deo se radi u kešu. I to znate. Znam da znate, ali govorim zbog građana Srbije i zbog onih poslanika koji ne znaju. Javno preduzeće za skijališta - direktor 176.000. Vi iz G17, imate li dušu, ljudi moji? Ovo prevazilazi sve moguće granice. Predsednik Upravnog odbora 95.000, članovi redom 83.000, predsednik Nadzornog odbora 80.000 linearno, da se ne bi žalili, da se ne bi bunili. Republička direkcija za vode - 122.000. Direkcija za mere i dragocene metale - 126.000. Republička direkcija za robne rezerve - 126.000, predsednik Upravnog odbora 94.000. Nisu nam poslali podatke za svako javno preduzeće, čitam samo one podatke koje smo dobili. Agencija za zaštitu životne sredine - 123.000. Republička direkcija za imovinu - 133.000, zamenik direktora 118.000, predsednik Upravnog odbora 93.000. Agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave - 135.000. Agencija za strana ulaganja - 68.000. Agencija za unutrašnje plovne puteve - 133.000. Agencija za reciklažu - 147.000 dinara. Republička agencija za mirno rešavanje radnih sporova - samo 133.000. Skromno. Zamenik ima samo 118.000. Direkcija za železnice - 131.000, zamenik 120.000, predsednik Upravnog odbora 98.000, zamenik 96.000. Agencija za privatizaciju - 284.000. Agencija za privredne registre - 237.000, predsednik Upravnog odbora 37.000, članovi po 30.000. Agencija za licenciranje stečajnih upravnika - 173.000, predsednik Upravnog odbora 40.000, članovi 35.000. Agencija za lekove i medicinska sredstva - 119.000. Javno preduzeće "Putevi Srbije" - 144.000. Agencija za kontrolu letenja: 466.000 - direktor, a njegov zamenik 428.000. Slušajte ove cifre: predsednik Upravnog odbora 466.936, potpredsednik 428.000, članovi 166.000. Ljudi moji, da li je to moguće, da su ovolike plate u pojedinim javnim preduzećima? Šta vi mislite? Vi donosite zakon kojim ćete da uzimate imovinu koja je stečena na nezakonit način. Vi donosite zakon, a šta ćete sa ovom imovinom građana Srbije koju na ovakav način brutalno pljačkate? Kada ćete prvo ovome da stanete na put? Kada ćete za ovo da donesete zakon? Niste u stanju da na Administrativnom odboru dođete do zajedničkog zaključka, jer vam to nije u interesu. To je osnovni motiv. Vaš motiv osvajanja vlasti je zloupotreba vlasti i nemilosrdno čerupanje ove države i građana Srbije. Ovo su najbolji dokazi da vi to radite sve vreme i da vam ne pada na pamet da išta promenite u načinu kako funkcionišete. Ovo vam je cilj i zato, između ostalog, ne dozvoljavate da dođe do promene na čelu Administrativnog odbora, jer tamo imate onoga kojim dirigujete na daljinski i zbog toga je vaša odgovornost što vršite i dalje pljačku građana Srbije. Hvala vam.
Da li još neko želi reč povodom amandmana? Određujem pauzu do 15.10 časova. Popodnevni deo sednice počinjemo raspravom o pojedinostima, amandmanom na član 23. koji je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.15]] Dame i gospodo, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Samo ću kratko da obrazložim ovaj amandman, jer on neće bitno promeniti suštinu zakona, ali govori o jednoj nepreciznosti u članu 23. gde je upotrebljena uslovno-pogodbena rečenica, kao umetnuta rečenica, a odnosi se na punomoćnika – ako ga ima. Isto se ponavlja i u članu 31. Prvo, podrazumeva se, mada u zakonu ne treba ništa da se podrazumeva, nego da bude eksplicitno rečeno i naglašeno, dakle, punomoćnik će biti doveden samo ako ga ima, kao i branilac. Ako ga nema, ne može da ga dovede. Nepotrebne su te reči u tekstu, nepotrebno ga opterećuju. Ali, ako su već upotrebljene i nije prihvaćen amandman da se brišu te reči, onda predlažem predlagaču da samo ispravi jednu pravopisnu, gramatičku grešku: ispred i iza umetnute rečenice, uslovno-pogodbene, "ako ga ima" moraju stajati zapete, jer je to pravopisno pravilo i čini zakon pismenijim. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Meni je ovaj amandman povod da javnost obavestim o nekim stvarima koje mogu biti problematične ukoliko se ovakav zakon bude, ne mogu da kažem usvojio niti doneo, nego ukoliko se bude izglasao. Na momente, a tu imam i neko iskustvo, prosto doživljavam kao da pričamo zidu. Ubismo se pričajući, objašnjavajući, tražeći neke razloge zašto je potrebno da se prihvati amandman, šta treba da se promeni da bi zakon bio moguć, ostvarljiv, normalan, ustavan itd. i onda imamo zid ćutanja. Naravno, ovo se ne odnosi na gospođu koja je ovde prisutna u ime Vlade, njoj sve pohvale za ovo što radi, jer vrlo odgovorno pristupa ovom poslu. Da bih rekao nešto o ovom amandmanu napraviću jedan mali uvod. Vi ste napravili koncepciju da imate posebnu direkciju koja će se starati o imovini jer sudovi nisu sposobni da to rade. Staranje o imovini koja je na bilo koji način predmet krivičnog dela, čak i ako se radi o imovinskoj koristi koja je ostvarena krivičnim delom, ti poslovi staranja o imovini, bez obzira na to da li su papirološki u smislu upisivanja nekih zabrana ili faktički, da se pokretne stvari smeste negde, da bude skladište gde će da se čuva itd... Nezavisno od toga kojim se merama i radnjama vrši obezbeđenje te imovine i zaštita te imovine do okončanja krivičnog postupka, vi ste te poslove poverili direkciji, ako mogu tako da kažem, posebnoj upravnoj organizaciji, po nekoj staroj nomenklaturi. Problem je što se za agencije, direkcije i generalno upravne organizacije, ukoliko se nalaze u sastavu državnog organa, a to je ministarstvo, zauzeli ste taj koncept, postavlja pitanje da li oni mogu da budu pravna lica. Ono što je karakteristično za pravno lice, to je da svojom imovinom može da odgovara i da bude nosilac nekih prava i obaveza. Ako ministarstvo nema svojstvo pravnog lica, kako je moguće da njegov organizacioni deo ima svojstvo pravnog lica? Sami znate, kada policijski auto pričini neku štetu, uzeo sam najbanalniji primer, tuži se Republika Srbija, jer ona ima svojstvo pravnog lica. Ne tuži se nezavisno MUP. Tako je bilo od kad je veka, Boga itd. Vi sad stvarate situaciju da kažete - direkcija koja se stara o toj oduzetoj imovini ima svojstvo pravnog lica. Kako je moguće da pravno lice bude u sastavu nečega što nema status pravnog lica? Neumesno je praviti poređenje Srbija - Kosovo, ali dajte da vidimo. Postavlja se pitanje čime odgovara direkcija kao pravno lice? Ona može da odgovara imovinom. Kojom imovinom, kako ona odgovara? Zar direkcija može više da odgovara nego što Ministarstvo može da odgovara? Vi formalnopravno možete Ministarstvo pravde da tužite zbog nekog akta kojim je pričinjena neka šteta, ali vi ne tužite Republiku Srbiju. Ovde ste napravili jednu nemoguću varijantu. Vi ste direkciju digli na nivo učesnika u pravnom životu, sa statusom nezavisnog učesnika u pravnom životu, a ono se nalazi u nečemu čega nema u pravnom životu. To je nemoguća varijanta. Moram ponovo da se vratim na centralno pitanje. Sve ovo ima veze sa amandmanom, gospođo Zlato, shvatate o čemu ja pričam. Zašto ima veze? Ta direkcija se stara o imovini. Ona može da upravlja i da koristi tu imovinu, ali ne može da raspolaže, a vi ste u jednom od članova vašeg predloga zakona napisali da je direkcija nadležna, pa ste pobrojali poslove, pa ste naveli upravljanje i raspolaganje. Raspolaganje znači da je ona ovlašćena i da ona prodaje; jeste, ali ona to može da radi tek na bazi odluke suda, a ne može samostalno da vrši nadležnost. Ako ste napravili direkciju kao upravni organ, ona eminentno radi upravne poslove, nešto što je upravna stvar. Vidim da ovde ima puno kolega pravnika koji shvataju o čemu pričam. Ovde nemamo klasične upravne poslove. Staranje o imovini, staranje o pokretnim stvarima, staranje o nepokretnim stvarima nisu upravni poslovi. Sad se opet vraćam na ono što sam na početku jutros rekao, koji su bili motivi i ciljevi koje je trebalo postići ovim predlogom zakona – da se jednostavno sud oslobodi onih poslova koje ne može da radi. Ne može sud da se stara o imovini, da li je u pitanju predmet krivičnog dela ili imovina nastala izvršenjem krivičnog dela, nije bitno u ovom trenutku. Zašto? Ne raspolaže resursima, ne raspolaže čak ni takvim ovlašćenjima u materijalnom ili procesnom zakonodavstvu Srbije. Opet se vraćam na ono što sam rekao na početku. Pogrešan ste koncept izveli. Taj pogrešan koncept čini ovaj predlog zakona, ako ga ovakvog usvojite, nemogućom tvorevinom. Nijedan od problema zbog kojih ste krenuli u ovaj projekat nećete rešiti. Opet vam kažem, znam šta je bila početna koncepcija. Početna koncepcija je bila upravo ono što sam malopre rekao: krivično zakonodavstvo doraditi, krivično-procesno doraditi i formirati jedan organ koji se samo stara o imovini i nema nikakva druga ovlašćenja. U kom smislu se stara? Da ne propadne dok se ne okonča postupak, a kad se okonča postupak da budžet prihoduje neka sredstva. Malo pojednostavljeno, ali se u suštini svodi na to. Sada ste ubacili silne odredbe trivijalnog značaja, pa čak i pravnog dejstva, pa čak i kolizijske, što će stvoriti dodatnu konfuziju. U prvom konceptu je planirano da ta direkcija ima samo deset zaposlenih, deset radnika koji će da vode evidenciju o tome, u Opštinskom sudu u Pirotu se nalazi to, u opštinskom sudu ovamo se nalazi ovo, da će da bude, praktično, jedan registar popisa te imovine koja je na neki način u nedefinisanom položaju, da li se oduzima, da li se ne oduzima, da li se privremeno oduzima, kada će doći vreme da se trajno oduzima ili kada treba da se vrati ako je pogrešno došlo do krivičnog gonjenja. Zašto sve ovo pričam? Ovo pričam zbog toga da neko ne stvori utisak da se ovakvim diskusijama neko štiti. Ne. Kriminalce ne treba štititi, osuđene ne treba štititi ukoliko ima dokaza da je rezultat krivičnog dela i ovo. Ali, koga zmija peči, on se i guštera plaši. Ovako koncipiran zakon, sa ovakvim odredbama, daje velike mogućnosti prirodne zloupotrebe ovih prava i dužnosti. Na to ne može da se odgovori. Da bi nam to bilo jasnije, iskoristiću primer onoga što je jutros uradio gospodin Todorović. On nam je čitao izveštaje o tome kolika su lična primanja pojedinih funkcionera u javnim preduzećima Republike Srbije koje je dobio dok je bio predsednik Administrativnog odbora. Čuli ste tu strašne iznose, nekoliko puta veće i od tih najvećih poslaničkih plata, da ne ređam dalje. Sa gledišta propisa to je sve zakonito. Oni ne potpadaju pod udar ovog zakona. Sa gledišta, ako mogu tako da upotrebim reč, morala, sa gledišta opravdavanja rezultata rada, zbog ovih starijih ljudi, da to shvate, sa gledišta tržišnog vrednovanja rada, te plate su neopravdane i rezultat su nekih nagodbi. To što je gospodin Todorović pričao važi za sve; vi ste pogrešno shvatili da se to odnosi na Demokratsku stranku, odnosi se na sve koji su bili na vlasti od 2000. godine do danas. Nije bilo 2000. godine tako, nisu bile tolike plate. Bilo je nekoliko ljudi koji su imali tako velike plate, vi ste njih uspešno procesuirali i oni su na slobodi. Pa jeste, neće vrana vrani da vadi oči. Sit gladnome ne veruje, to je bilo i biće. Nema potrebe da stavljamo sada prst na čelo, kao neki "bolonjci" koji su diplomirali pre nekoliko dana. Zna se sve. Nema potrebe skrivati. Zato sam i rekao, sa gledišta propisa, to su zakonite plate, sa gledišta rezultata rada, tržišnog vrednovanja rada, pa i ako ćemo da pričamo o nekoj moralnosti, to treba da se izmeni. Ali, na tom primeru pokazano je da neko legalno može da zaradi neuporedivo više nego kriminalac. Eto, to je to. Znate i sami, Đelić je za dve i po godine kao opozicioni političar, ne čak ni poslanik, sa privremenim boravkom kod tetke, zaradio jedanaest i po miliona evra. Po svim zapadnjačkim kriterijumima, po svim materijalističkim pogledima na život, on je vrlo uspešan, on je ostvario američki san, preko noći se obogatio, nekom svojom sposobnošću. Ali, sa gledišta nečega što imanentno pripada Vizantiji, a to je Republika Srbija i ovo što mi ovde živimo, kako shvatamo život, po tom nekom sistemu harmonije i simfonije, to je apsolutno nemoralno. Latinska lukavost ne može u Srbiji da prođe. Vizantijska lucidnost to pregazi. To da vam bude jasno. Tu se nalazi i odgovor na ove vaše probleme u tom priključivanju. To su neke stvari za koje ćete da objasnite predstavniku predlagača o čemu se radi. Ovim amandmanom gospođa je pokušala da ispravi nešto što ne bi smelo da stoji, jer ako se napiše punomoćnik, sad se vraćam na amandman gospođe Zlate, onda ispada da taj čovek koji je pisao ovaj predlog zakona ne zna Zakonik o krivičnom postupku. Ja sam tako protumačio vaš amandman. Ali, vaš amandman mi je dao povod da pričam o tome gde je oštećeni kao lice nad kojim je izvršeno krivično delo, lice, njegova imovina, nije bitno, gde je on sa njegovim pravima? Gde je njegov prioritet? Nema ga. Nema ga, zato što je pogrešna koncepcija zakona, potpuno pogrešna koncepcija zakona: selektivni pristup krivičnim delima, selektivni pristup izvršiocima. Da vas ponovo podsetim na nešto što ne bi smelo nikako da stoji u jednom zakonu: to što ste naveli u članu 3. u okviru tačke 2) znači da svako mora da dokazuje nevinost jer se krivica pretpostavlja. Rekli ste: "Imovinom proisteklom iz krivičnog dela smatra se imovina okrivljenog, svedoka saradnika ili ostavioca koje je u očiglednoj nesrazmeri sa njegovim zakonitim prihodima." Ima tu puno elemenata u okviru ove definicije, izvršenje krivičnog dela, ostvarivanje elemenata bivšeg krivičnog dela itd.; onda ste nezakonito nešto definisali kao razliku između nečega što ima i što bi mogao po prirodnom toku stvari da ima, a to je naučna fantastika. To je još iz vremena druga Tita - neosnovano bogaćenje ili ono nezakonito obezbeđenje nekih sredstava, pa su ljudi morali da idu u upravu prihoda, specijalni organ, da dokazuju zašto su kupili kola, kojim parama su kupili kola itd. Ova početna definicija pokazuje koliko je to pogrešno jer ta imovina koja je proistekla iz krivičnog dela mora da bude u vezi sa krivičnim delom, a ne da se osnov za njeno vrednovanje nalazi u zakonitim prihodima. Uzmite za primer da je neko, recimo, iz Kontrole letenja, ne daj bože, izvršio krivično delo i da je iz tog krivičnog dela stvorena neka imovina. Uzimajući njegove zakonite prihode, vi ste mu smanjili nezakonito stečenu imovinu po osnovu krivičnog dela. Ali, ako je isto krivično delo uradio neko ko radi u nekom drugom javnom preduzeću, gde su mesečna primanja 50.000 dinara, vi ste mu napravili veliku razliku i kao nezakonito stečenu dobit, prihod po osnovu kriminala itd. Definicija vam je pogrešna, apsolutno pogrešna i omogućava voluntarizam, proizvoljnost. Vi terate tužioca, policajca, sudiju da procenjuje. Na bazi čega? Nema na bazi čega. Rekli su mu - izvolite pa procenite sami.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Zatim, narodna poslanica Donka Banović, isti osnov.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, danas je u kragujevačkom Okružnom sudu doneta skandalozna sudska odluka kojom je Okružni sud u Kragujevcu, na osnovu priložene dokumentacije i posle održane sednice Skupštine grada Kragujevca, u petak odbio žalbu, odnosno odbio da Srpskoj radikalnoj stranci vrati deset odborničkih mandata. Napominjem da je predsednik sudskog veća izvesna Radovanka Nikolić. Moram da napomenem da je predsednik Okružnog suda u Kragujevcu gospodin Tomić kućni prijatelj i lični prijatelj Tomislava Nikolića. Moram da napomenem da sam zbog "mafijašluka" tog Tomića osporavala, kao i gospodin Krasić, pre izvesnog broja godina njegov izbor za predsednika Okružnog suda i kao osporen je izabran od strane dosovske vlasti. Moram da napomenem i to da je ovo klasična politička odluka suda koji je u konkretnom slučaju doneo, za pravni tim stručnjaka srpskih radikala koji se nalaze u zgradi Skupštine Srbije smešnu, odluku iz koje proizilazi da sud nije želeo da poštuje zakon, baš kao ni Skupština grada Kragujevca u petak, kada je na osnovu jednoglasne odluke Gradske izborne komisije i Odbora za mandatno-imunitetska pitanja predloženo da se izvrši zamena deset odborničkih mandata Srpske radikalne stranke. Ova odluka, odnosno ovo što je napisano, bez pravne pouke za podnosioca žalbe, u ovom slučaju to je predsednik kragujevačkih radikala i odbornik u skupštini grada gospodin Dragan Žikić, jeste prvi takav slučaj u Srbiji. Zbog činjenice da su to u Beogradu, Zrenjaninu, Somboru, Sremskoj Mitrovici, Smederevu, Zaječaru, danas u Nišu okružni sudovi uradili na način na koji to propisuje član 49. Zakona o lokalnim izborima, sasvim je jasno da je ovo pravno neutemeljena odluka suda, koji se u odgovoru kojim se odbija žalba gospodina Žikića postavio kao administrativni organ i nije ušao u meritum pravne stvari, u ovom slučaju u činjenicu da po Zakonu o lokalnim izborima Srpska radikalna stranka, kao podnosilac izborne liste i kao vlasnik mandata u Skupštini grada Kragujevca, ima overene neopozive ostavke, ugovore i ovlašćenja za podnosioca izborne liste. Sve to je konstatovala Skupština grada, odnosno nadležni organi, Gradska izborna komisija i mandatno-imunitetski odbor. Kolega Mirko Čikiriz iz Srpskog pokreta obnove je bio odbornik do petka u Skupštini grada Kragujevca. Završiću, gospođo Čomić. Njegov podnosilac izborne liste na kojoj je izabran, liste Za evropsku Srbiju, takođe je Skupštini grada Kragujevca nekoliko dana posle našeg podnošenja zahteva podneo ostavku, takođe u skladu sa članom 47. Zakona, na njegovo odborničko mesto. Skupština grada Kragujevca se rukovodila dvostrukim aršinima. Konstatovana je ostavka gospodina Čikiriza. Izabran je poslanik sa izborne liste "Zajedno", odnosno Za evropsku Srbiju, gospodin Rajić iz Srpskog pokreta obnove i srpski radikali su za to glasali. Ovo je nešto najsramnije što se desilo u skorije vreme u srpskom pravosuđu i zaista postoji direktna veza, stojim odgovorno iza toga, Tomislava Nikolića i predsednika kragujevačkog Okružnog suda Radomira Tomića. To je svima jasno i mi ćemo učiniti sve da zaštitimo zakon, Ustav i da zaštitimo odborničke mandate. Budite sigurni da se neće desiti nikada da u Skupštini grada Kragujevca sede oni koji nisu odbornici Srpske radikalne stranke. Takve sednice Skupštine grada Kragujevca neće biti.
Konstatujem da nije bilo povrede Poslovnika. Može se pogledati u stenogram, narodna poslanica je rekla da će se pozvati na članove 226. i 225, a nije rečeno za govornicom. Dakle, nije bilo povrede Poslovnika, te je praktično reč data bez osnova. Reč ima narodna poslanica Donka Banović, želi da istakne povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Molim vas da ne zloupotrebljavamo Poslovnik preko mere o kojoj manje-više imamo prećutni dogovor.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovana gospođo Čomić, pozivam se na članove 226. i 225 – narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Takođe, protestujem zbog ove vaše intervencije. Mislim da ja nisam osoba, ako je to bilo upućeno meni, koja zloupotrebljava Poslovnik ni s merom a ni preko mere, ni do mere, tako da mi nije jasno zašto ste mi to rekli. Reklamiram ovaj član zato što ste danas svi čuli da je ispred Skupštine (mislim, čuli ste vi koji ste bili u sali) bio protest 200-300 studenta, možda čak i više. Uglavnom, znam da je bio blokiran saobraćaj jedno sat vremena. Ne znam da li znate da je u to vreme trajala sednica Odbora za prosvetu. Mislim da su studenti pokušali članovima Odbora i poslanicima da stave do znanja da postoji jedan problem, a to je da izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju, o čemu smo raspravljali u načelu prošle nedelje... Vi se sećate tih izmena i dopuna kojima se smanjuje, snižava prag za broj bodova za upis u sledeću studijsku godinu sa 60 bodova na 42. Pretpostavljam da je ministar prosvete uvažio sugestije KONUS-a, jer to jesu bile njihove sugestije da se studentima smanji sa 60 osvojenih bodova na 42, kako bi što veći broj studenata upisao narednu studijsku godinu. Međutim, u međuvremenu se pojavio jedan amandman koji je podnela gospođa Jagoda Jorga. Taj amandman drastično menja i izmene i dopune na taj način što diskriminiše studente koji su na budžetu i studente koje nazivamo samofinansirajućim. Naime, intervencijom gospođe Jorge, za koju smatram da nije imala zlu nameru i čak mislim da nije možda dobro ni promislila kakve će sve posledice imati ovaj amandman koji je ministar prosvete usvojio, a prvo je on trebalo dobro da razmisli šta će se desiti, studenti koji su do sada bili na budžetu kada ispune tu kvotu od 42 poena automatski sledeću studentsku godinu nastavljaju tako što se stipendiraju iz budžeta, a studenti koji takođe osvoje 42, i više, nemaju tu mogućnost, barem nemaju svi. Znači, svaki fakultet autonomno određuje koliki će broj studenata biti na budžetu, tako da se može desiti, verovatno će se i desiti ukoliko usvojimo takve izmene i dopune Zakona, da student koji je na budžetu a osvojio je 42 poena bude i dalje finansiran iz budžeta, a student koji je samofinansirajući i ima 60 poena, koji je pokazao mnogo bolji kvalitet tokom studija, imao bolje ocene, dakle zadovoljio taj prag, neće moći da se finansira iz budžeta. Molim vas, ako pravimo tu vrstu diskriminacije, mi u startu demotivišemo studente da uče. Pitanje jeste, pošto znam da je jedna grupa studenta, njih nekoliko, razgovarala sa poslanicima iz Demokratske stranke, želim da budem obaveštena o čemu su razgovarali i da li su se dogovorili da se ovaj amandman povuče?
Narodna poslanice, nisam se vama obratila, izvinite zbog nesporazuma. To što sam rekla odnosi se na sve narodne poslanike, nas 250, vezano za upotrebu i zloupotrebu Poslovnika Narodne skupštine i dobijanje reči, da treba da se poštuje nekakav prećutni dogovor koji imamo. Što se tiče teme o kojoj ste govorili, informacije o tome sa nama je podelio predsednik skupštinskog Odbora za prosvetu narodni poslanik Zoran Šami u toku prepodnevnog dela sednice, o čemu možete izvršiti uvid u stenogram. Jedino što mogu jeste da vas, kao i njega, podsetim na poslednji stav člana 140. koji Odboru za prosvetu ostavlja mogućnost da do otvaranja rasprave u pojedinostima o zakonu koji je na dnevnom redu podnese još neki amandman. Bilo je pitanje i o tome da li je iko razgovarao sa studentima. Sa predstavnicima studenata razgovarali su ovlašćeni predstavnici i predsednici poslaničkih grupa, kao i predsednik skupštinskog Odbora za prosvetu. O svemu tome ćete biti blagovremeno izvešteni do početka otvaranja rasprave u pojedinostima o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić, izriče povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Hvala. Poštovani poslanici, poštovana predsedavajuća, javljam se po članovima 225. i 226. Na adresu poslaničke grupe DSS stigle su desetine telegrama zabrinutih roditelja studenata koji upravo govore o ovom problemu. Naime, amandman gospođe Jagode Jorge doveo je do rasula. Studenti koji su sve vreme demonstrirali upravo zbog ovog amandmana su tzv. samofinansirajući studenti, o čemu je govorila i moja prethodnica, gospođa Donka Banović. Na taj način vladajuća većina je pokazala da ima dva aršina. Naime, jedan zakon koji je dobar prilagođava nečemu što nije dobro. Mi iz DSS-a želimo da ukažemo vladajućoj većini da treba da povuče ovaj amandman gospođe Jagode Jorge i nadamo se da će elementarna prava studenata biti zaštićena. Ovim amandmanom diskriminišu se prava studenata. S obzirom na to da Srbija slovi za zemlju koja ima najmanji broj akademskih građana, mislim da će Ministarstvo prosvete povući ovaj amandman i da ćemo mi ovaj zakon usvojiti bez ovog amandmana. Hvala. Inače, postavljam pitanje da li će ministar prosvete povući ovaj amandman?
Narodni poslaniče, ministar ne može da povlači iz procedure amandman koji nije podneo. Stvarno vas molim da malo pažljivije upotrebljavamo i zloupotrebljavamo Poslovnik Narodne skupštine. Amandman iz procedure može da povlači samo podnosilac amandmana, bio on jedan ili grupa poslanika ili bilo ko od ovlašćenih podnosilaca amandmana. Malopre je vaša koleginica narodna poslanica Donka Banović postavila isto pitanje kao i predsednik skupštinskog Odbora za prosvetu narodni poslanik Zoran Šami. Poslovnik Narodne skupštine u poslednjem stavu člana 140. omogućava Odboru za prosvetu da do početka rasprave u pojedinostima podnese amandman, a o razgovorima koji su predstavnici studenata imali sa ovlašćenim predstavnicima i predsednicima poslaničkih grupa bićete obavešteni kada ta tačka bude na dnevnom redu. Molim vas da se setimo da postoji član 103. koji govori o tome da može da se govori o tački koja je na dnevnom redu. Izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju su na dnevnom redu i imaćemo o tome raspravu. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Traži reč po povredi Poslovnika i dobija je na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da reforma pravosuđa mora da se izvrši pod hitno, bez odlaganja. Neujednačena sudska praksa, dame i gospodo, vodi nas u beznađe. Ako se jedan propis različito primenjuje od jednog suda do drugog suda, to nije u skladu sa pravnim poretkom. Ovo se ne bi moglo dogoditi ni u Nemačkoj, ni u Engleskoj, ni u Francuskoj, ni u bilo kojoj drugoj zemlji - da se presude povodom istih činjenica i povodom istih pravnih odnosa i pravnih poslova različito donose. Odluka Okružnog suda u Beogradu trebalo je da posluži kao primer ostalim skupštinama i okružnim sudovima u Republici Srbiji. Ovo je jedan od negativnih primera koji će da prati naše pravosuđe. Ova odluka Okružnog suda u Kragujevcu ulazi u istoriju pravne nauke i u istoriju stručne javnosti. Kada je u pitanju ovo što se dogodilo u Kragujevcu, očigledno je da se radi o pritisku i intervenciji u odnosu na donošenje ovakve odluke. Ova odluka je zato dokaz, preko 20 odluka okružnih sudova u Srbiji takođe je jedan od dokaza. Ovde naše pravosuđe različito primenjuje pravne norme. Ako postoji 20 presuda okružnih sudova, to je res judikata i treba da se smatra da je to ujednačena sudska praksa. Pošto sam izašao i zamolio gospođu Čomić koja predsedava, koristim priliku da postavim pitanje i da tražim obaveštenje od ministra pravde Republike Srbije: od kada do kada rade naši sudovi, koje im je radno vreme? Da li znate koje je radno vreme sudova? Da li znate koje je radno vreme šalterskih službi? Imate ovakvu situaciju u praksi: dođu u devet i odu u jedan. U Beogradu se overe i prijem pošte vrše na šalterima do pola četiri. Neću da imenujem sudove, ali tražim od vas obaveštenje i da od svih predsednika opštinskih ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ... i trgovinskih sudova zatražite izveštaj od kada do kada građani imaju pravo da odu na šalter da overe ugovor, izjavu ili da predaju određeni podnesak. To je ozbiljan problem u Republici Srbiji kada je u pitanju pravosuđe. Zato tražim odgovor kako je to regulisano u poslovniku, jer imam saznanja da se to ne poštuje, da se u nekim sudovima građani primaju samo do jedan sat, a u nekim sudovima se primenjuje zaista radno vreme ... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... koje je propisano. Izvinjavam se. Zbog toga građani imaju štete i ne mogu da obave svoje poslove. Zamislite ako građanin dođe iz Subotice u Beograd ili u Pančevo, pređe 200-300 km, da overi ugovor, a njemu šalterski službenik kaže - mi radimo do jedan sat, izvinite, ne možemo da vas primimo, doviđenja. Ima li to smisla? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, četiri minuta i 30 sekundi.) Ako je radno vreme od pola osam do pola četiri i ako traže plate... Administracija je loše plaćena, tačno je to; u svakom slučaju, građani moraju da ostvare svoja prava i to im ipak treba omogućiti.
Molim vas da završite i da, ako se pozivamo na poštovanje vremena u sudovima, poštujemo Poslovnikom propisano vreme koje se dobija za zahtev i želju da se govori o povredi Poslovnika, a to je tri minuta, a ne četiri minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. U malopređašnjem govoru nije bilo povrede Poslovnika, poslanik je dobio reč bez osnova.
Ja se pozivam na povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, a u vezi sa izlaganjem potpredsednice Nataše Jovanović. Prvo, da budemo sasvim jasni, stav SPO-a je da je stranka vlasnik mandata. Takođe, SPO uvažava i ustavnu odredbu izraženu slobodnom voljom i narodnih poslanika i odbornika da svoj mandat mogu staviti na raspolaganje političkoj stranci i da tu ne sme biti takozvanih mana volje - ni zablude, ni prevare, ni prinude. Ja sam, u dogovoru sa svojom političkom strankom, nakon izbora za narodnog poslanika tražio da se aktivira moja blanko ostavka i da čoveku koji je dobio 30% glasova svojih sugrađana, jer on to zaslužuje, a ja uz funkciju narodnog poslanika ne mogu kvalitetno da obavljam i posao odbornika u Gradskoj skupštini. Zamolio sam Skupštinu da prihvati moju ostavku i izjavio pred odbornicima Skupštine grada Kragujevca da u mom slučaju nema nikakve mane volje, ni zablude, ni prevare, ni prinude. Da u potpunosti razjasnimo i politički deo: Skupština grada Kragujevca raspolaže sa većinom od 63 odbornika i mislim da je to najstabilnija lokalna samouprava u zemlji. Za skupštinsku većinu su potrebna 44 glasa. Nije bilo nikakvog političkog razloga ni motiva vladajuće većine u Kragujevcu da se eventualno za nekih deset novih odbornika pojača skupštinska većina. Skupština grada Kragujevca, nakon pisanih izjava odbornika SRS da su svoje blanko ostavke dali pod prinudom, nije bila ovlašćena, nego je tu jedino sud ovlašćen da utvrđuje da li je u konkretnom slučaju bilo prinude. Zbog toga je na sastanku predsednika odborničkih klubova vladajuće većine doneta odluka da se suzdržimo od utvrđivanja. Na šta bi ličila ta rasprava da Gradska skupština utvrđuje da li je u konkretnom slučaju, odnosno u deset slučajeva bilo prinude? Odluku Okružnog suda u Kragujevcu, čije veće izuzetno poštujem, ne mogu da tumačim jer nemam kompletne spise predmeta, ali mislim da sam dovoljno razjasnio i izneo stav svoje političke stranke. Hvala.
Pozvali ste se na povredu člana 104. Slušajući izlaganje narodne poslanice Nataše Jovanović i vaše izlaganje ne vidim da je došlo do povrede člana 104. Ona nije iznela nikakve drugačije podatke, sem da ste podneli ostavku i da je voljom podnosioca izborne liste za odbornike Skupštine grada Kragujevac izabran novi odbornik. Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Posle njega ima reč narodni poslanik Zoran Krasić, pa narodna poslanica Milica Radović.
Govoriću u vezi sa članom 225, da informišemo Skupštinu da nije samo šest pobrojanih, nego su još četiri nova odbornika sačuvala svoje mandate zahvaljujući razumnoj odluci Okružnog suda. Hoćemo i da potvrdimo šta je to zapravo bilo prinudno u celom aktu potpisivanja i zašto smo dali izjave kojima povlačimo date saglasnosti, zbog prinude. Prinuda je kada vas neko odvede pred sud da potpišete, a da pri tome niste ni verifikovali mandat. Ako to ne potpišete, nećete ni ući u Skupštinu grada da biste to i mogli, da verifikujete mandate. Ima li očiglednije? [[Žagor.]] Evo vam prilike da se istaknete, izvinite, da ih ućutkate. Možda ih malo umirite. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da saslušaju govornika koji govori o povredi Poslovnika.) Možete malo da se primirite, da shvatite da prinuda, ogovaranje sudija utiče na rad sudstva. Tumačenje ko je s kim prijatelj, sve vratolomije koje ste naučili da radite polako padaju u vodu. Neprincipijelno delovanje, pretnje, polako se to topi kao santa leda. Šta da vam radimo, kako ste radili, tako ste prošli. Neću da ulazim u diskusiju sa vama. (Galama.) (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da poštuju Poslovnik Narodne skupštine.) Želim da izvestim javnost da je svih deset mandata u Skupštini grada Kragujevca sačuvano, da je reč o časnim sudijama, za čije odluke smo rekli da kada budu donete, kakve god da budu, da ćemo ih poštovati. Poštujemo njihovu hrabrost da donesu ovakve odluke, a čudimo se vašem narastajućem primitivizmu i nekolegijalnom i netolerantnom ponašanju.
Molim one koji smatraju da imaju prava da dobiju reč i da govore o povredi Poslovnika da ne krše Poslovnik i da ne dobacuju govorniku koji je po istom osnovu kao i oni dobio reč. Ovde su svi poslanici jednaki u pravima i dužnostima. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Prethodni govornik nije imao osnov za dobijanje reči.
Gospođo Čomić, vi i ja se najbolje razumemo. To mi je drago. Zato ja imam i popust kada izlazim za ovu govornicu, jer vi znate da možete da čujete mnogo novih stvari kada ja izađem. Vidite, gospođo Čomić, ja sam poslušao i vas i gospođu Slavicu Đukić-Dejanović i Srpska radikalna stranka je iskoristila pravni put – u ponedeljak je podnela tužbu protiv Tomislava Nikolića i jedne banke, neću da pominjem naziv, da se utvrdi da on nikada nije zaključio ugovor, da je preuzeo neke privatne obaveze, pa tražimo da se to konsoliduje. Ja vam dostavljam dokaze da vidite da takvim ljudima ne treba baš mnogo da se veruje. Izvolite, gospođo Čomić. (Poslanik daje predsedavajućoj papir.)Eto. Jutros sam bio malo vredan pa sam napisao i krivičnu prijavu protiv Tomislava Nikolića, ali to tumačite da je protiv svih onih tamo, i ovaj što je vodio kompjuter na medeni mesec... Ja ne mogu da se uključim u raspravu sa mojim prethodnikom, jer je ovo bila rasprava da li se koristi "koleston" četvorka ili petica. Ja to ne mogu. Vi znate da su to ozbiljne stvari. Naravno, mi smo podneli krivičnu prijavu protiv Tomislava Nikolića zato što postoji velika sumnja da je izvršio krivično delo uništenja službenog spisa iz člana 328. stav 1. Krivičnog zakonika Republike Srbije i da je izvršio krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Znači, ja sam postupio po vašim uputstvima. Izvolite. (Poslanik daje predsedavajućoj papir.) Ali, gospođo Čomić, da ne biste bili u zabludi kada dajete nekima reč i kada ih, nažalost, predstavljate kao da su neko i nešto, doduše moj prethodnik se predstavio kao odbornik, tu je bivši odbornik, ali je on i bivši narodni poslanik, ja vam dostavljam i nešto što se u pravu tretira opštepoznato. To su novinski članci gde je priznanje dotične grupe da oni nisu oni koji treba da budu u Narodnoj skupštini, izvolite. (Poslanik daje predsedavajućoj papir.) Ja bih vas zamolio da to lepo proučite i obavestite javnost, gospođo Čomić, da zbog toga što javnost nije obaveštena sudije ne prave greške. Evo, vidite, da su ove sudije u Kragujevcu na vreme obaveštene kakva je sudska praksa u većini sudova u Republici Srbiji, onda ovakva situacija, koju je neko tumačio po sistemu zablude ... Znate, kada pričate o pravnoj zabludi, kada pričate o pritiscima, pretnjama i neukosti, vi ste mladi poslanici, niste dovoljno upućeni, ovde su tu argumentaciju koristili Gašo Knežević, Stevan Lilić, Dragor Hiber, profesori Pravnog fakulteta. Profesori Pravnog fakulteta, kada nemaju argumentaciju za nešto što je na granici morala, pozivaju se na pravnu zabludu i na druge stvari. Situacija je jasna i čista i ukoliko sudije u Republici Srbiji ne budu vratile ovo u pređašnje stanje, normalno stanje, moraćemo da pokrećemo krivične postupke zbog kršenja zakona od strane sudija. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Gospođo Čomić, samo dve sekunde, da se to ne bi desilo ja vas molim da obavestite javnost o tome šta je pravna praksa, šta su to stavovi sudova, počevši od Okružnog suda u Beogradu pa nadalje, kako se vraćaju mandati, kako ova grupa ne bi prevarila i sudije i uvukla ih u ono u šta je do guše uvukla Borisa Tadića.
I narodni poslanik Zoran Krasić je dobio reč bez osnova, pošto se ne radi o povredi Poslovnika. Što se tiče direktnog predloga da obaveštavam javnost o bilo kojim podacima, mogu da obaveštavam javnost samo o podacima koji se tiču toka sednice Narodne skupštine, koji se tiču prava i dužnosti poslanika i koji se tiču onih informacija koje su narodnim poslanicima potrebne za obavljanje posla tokom sednice Narodne skupštine kojom predsedavam. Reč ima narodna poslanica Milica Radović. Želi da govori o povredi Poslovnika, na osnovu člana 100. stav 1. Posle nje pravo na repliku, na osnovu člana 101, a povodom izlaganja narodnog poslanika Mirka Čikiriza, ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na Poslovnik, članove 225. i 226. Izvinjavam se, nikada se po ovim članovima nisam javila, ali smatram da se radi o izuzetno važnom pitanju koje zahteva adekvatan odgovor. Tražim obaveštenje od potpredsednika Narodne skupštine o ishodu razgovora koji su danas vođeni u zgradi Narodne skupštine sa predstavnicima studenata. Naime, zbog javnosti hoću samo da obavestim da je danas u toku prepodneva održan protestni skup studenata ispred zgrade Narodne skupštine, a studenti su protestovali zbog amandmana poslanika vladajuće koalicije gospođe Jagode Jorge. Ovim amandmanom koji je podnet na Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o visokom obrazovanju napravljena je jedna gruba, ogromna greška koja u neravnopravan položaj stavlja samofinansirajuće studente i studente koji se finansiraju iz budžeta, u tom smislu što se samofinansirajućim studentima apsolutno onemogućava da dobiju status studenata koji se finansiraju iz budžeta, bez obzira na to koliko učili, bez obzira na to koliko ispita davali, bez obzira i na to koliko poena skupili. Da stvar bude jasna, teoretski možemo da dođemo u situaciju da samofinansirajući student skupi 60 poena i da mu bude onemogućeno da pređe u status studenta koji se finansira iz budžeta. Zbog javnosti takođe hoću da obavestim da je ovaj amandman, nažalost, prihvaćen od strane Vlade i da je postao sastavni deo teksta zakona. Radi se o izuzetno lošem amandmanu. Zahtevamo odgovor na ovo pitanje – šta će dalje da se dešava, da li će Vlada i dalje da ostane pri ovome, s obzirom na to da studenti, po našim informacijama, neće prestati sa svojim protestima? Da stvar bude još lošija, za ovaj Predlog izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju je postignut konsenzus, po mojim informacijama, svih poslaničkih grupa u parlamentu. Usvajanjem ovog amandmana to će verovatno bitno da se promeni. Hvala vam.
Narodna poslanica nema osnova za povredu Poslovnika. Nekoliko narodnih poslanika, predsednik skupštinskog Odbora za prosvetu narodni poslanik Zoran Šami, narodna poslanica Donka Banović, narodni poslanik Aleksandar Pejčić, obratili su se istovetnim govorom i dvoje od njih i pitanjem, kao što ste i vi, te vam ponavljam objašnjenje. Danas su imali susret predstavnici studenata i ovlašćeni predstavnici, predsednici poslaničkih grupa. O ishodu tog razgovora svi zainteresovani poslanici biće obavešteni blagovremeno. Član 140, poslednji stav, Poslovnika Narodne skupštine omogućava da se sazove sednica skupštinskog Odbora za prosvetu, čiji je predsednik narodni poslanik Zoran Šami, i da se na osnovu dogovora koji je napravljen, ako je napravljen, o tome ćete biti blagovremeno obavešteni, pre nego što se otvori rasprava u pojedinostima o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju reaguje. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Replika, na osnovu člana 101, na izlaganje narodnog poslanika Mirka Čikiriza.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da sam se javila za repliku kolegi Čikirizu. Ne mislite valjda da ću da repliciram nekim individuama ovde, "seka persama" koje se farbaju i koje su neradnici, izvesnim građanima, kako god da se zovu, kao taj nesrećni Poskurica, koji je zaista bio jedan od najvećihneradnika u istoriji SRS, dok je bio poslanik i član SRS. Gospodine Čikiriz, želim da vas upozorim na nešto što ste rekli, a što jednostavno ne može da bude tačno, može u razmišljanjima; znam da nije, vi ste čestit čovek, znam da nije, ali vi ste i potpredsednik SPO-a, pa gde biste vi... Na kraju, gospodin Drašković je pre nekoliko dana rekao – Toma je koza, nije tigar. Znate, da okačite kozi oko vrata da je tigar, to ne može nikako. Vuk Drašković je bio u pravu. Tako i vi znate da jedna laž, i to više puta ponovljena, ne može da važi kao istina, jer u ovom slučaju ne da nije bilo nikakvih pritisaka, nego ni zakon to ne poznaje. Kažete, Skupština grada Kragujevca se rukovodila time što je ovaj ofarbani ili neko izjavio da je bilo je pritisaka nad njim. Mislim, njemu je lako, znate, on se u mraku uplaši, te "seka perse" se plaše kad uđe u neku mračnu situaciju, ali znate, ne radi se o tome, zakon poznaje samo neopozivu ostavku. Gospodine Čikiriz, ozbiljni smo ljudi. Član 47. Zakona, po kome ste i vi vašoj koalicionoj listi dali neopozivu ostavku, isti je za sve. Elem, da nije bilo nikakvih pritisaka, što je za zakon apsolutno irelevantno, i za neku skupštinsku većinu, kao što je bilo i za Gradsku izbornu komisiju... Tamo sedi sedam izrazito stručnih pravnika, među njima i vaša koleginica gospođa Zorica Avramović, koja je predsednik Gradske izborne komisije, sekretar Skupštine grada Kragujevca; oni su sačinili odluku kojom, pod broj jedan, kažu: prestanak mandata ovima koje smo izbacili iz SRS i verifikacija za deset novih mandata. Čak je i predsednik odborničke grupe Demokratske stranke, odbornik u Skupštini grada, gospodin Slađan Rakić, vaš demokrata, izašao za govornicu, predsednik je mandatno-imunitetskog odbora, i rekao je da kao predsednik mandatno-imunitetskog odbora izlazi sa odlukom kojom se kaže da Skupština grada Kragujevca treba da konstatuje da je ovim otpadnicima prestao mandat, a da se po sledećoj tački dnevnog reda potvrde mandati novoizabranim, odnosno predloženim odbornicima od strane srpskih radikala. Ovde je sve jasno. Znate, ta veza – malopre sam pogrešila pa sam rekla Radomir – Miroljuba Tomića i Tomislava Nikolića... A, o ovoj Radovanki Nikolić tek ćemo da razgovaramo, da vidimo da li tu ima neke rođačke veze. Dobiće krivičnu prijavu. Tražićemo zaštitu zakonitosti, ti građani ne mogu da sede u Skupštini grada Kragujevca kao odbornici Srpske radikalne stranke. Ovo je presedan. To se nigde u Srbiji nije desilo. Ako misli Demokratska stranka, ako misli predsednik suda da će tako moći, pa naravno da neće moći. Ne mogu da nam se otimaju prostorije. Gospođo Kolundžija, drznuo se vaš predsednik Skupštine u Batočini da napiše tamo u jednoj rečenici, otkuca na računaru, kako su prostorije SRS prostorije neke fantomske Srpske napredne stranke. Nemojte da se šalite tim stvarima. Srpski radikali u Kragujevcu, u Šumadiji su čestiti ljudi, oni preziru i Nikolića i sve ove otpadnike na čelu sa njim, njega zato što je kriminalac ...
Govorite četiri minuta. Reč ima narodni poslanik Milan Avramović, želi da govori o povredi Poslovnika na osnovu člana 100. stav 1.
Članovi 225. i 226. Da su bliske veze lidera ove novonastale političke partije, pogotovo Tomislava Nikolića, Aleksandra Vučića, govori i slučaj povraćaja odborničkih mandata u opštini Novi Beograd. Dakle, pre dva-tri dana Srpska radikalna stranka podnela je Okružnom sudu žalbu na nevraćanje mandata u SO Novi Beograd. Veće sudija, koje čine Slađana Bojović, Željko Škorić i Živana Đukanović, odbilo je žalbu odbornika SRS sa Novog Beograda, sa obrazloženjem da Okružni sud Beograda čeka mišljenje Četvrtog opštinskog suda. Dakle, i pravničkim laicima je opštepoznato da viši pravni organ nikada ne čeka niži, nego niži čeka odluku višeg, da bi doneo neko rešenje. Ovaj slučaj koji se desio u Okružnom sudu u Beogradu je jedinstven, s obzirom na to da je u pitanju opština Novi Beograd u kojoj živi jedan od lidera novonastale, famozne stranke. Zbog svega toga želim da vas upoznam sa činjenicom da je podneta krivična prijava protiv Slađane Bojović, Željka Škorića i Živane Đukanović, iz dva razloga, dva krivična dela u sticaju: prvi, gospođa ministarka je tu, član 360. Krivičnog zakonika, kršenje zakona od strane sudije i drugi - povreda ravnopravnosti, član 128. Krivičnog zakonika. Dakle, prosta je činjenica da član 47. Zakona o lokalnim izborima ne može da se tumači dvosmisleno, da se ne mogu odlagati odluke i žalbe u odnosu na član 47. više od 48 sati i da će ova krivična prijava biti primer za sve ostale nesavesne sudije koje svoje lično prijateljstvo pokušavaju da zloupotrebe na ovakav način. Hvala.
Konstatujem da nije bilo povrede Poslovnika, da je narodni poslanik bez osnova dobio reč. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine.
Pozivam se na član 27, gde se kaže da predsednik Narodne skupštine, između ostalog, vrši poslove predviđene Ustavom. Gospođo predsedavajuća, vi znate da je Ustav omogućio da mandati pripadaju strankama na čiji predlog su odbornici ili poslanici izabrani, ukoliko u skladu sa zakonom urade određene stvari. Ovo govorim zbog građana Srbije i zbog vas, da bude sve potpuno jasno, da nema nikakve dileme kada su u pitanju odbornički mandati i ono vaše čuveno - ako ima ostavke i ako je u skladu sa zakonom, nema nikakvih problema, poštovaćemo zakon. Što se tiče Srpske radikalne stranke, uradili smo sve u skladu sa zakonom, kao što su to u najvećoj meri uradile i druge stranke. Ovde se postavlja pitanje zašto se taj zakon ne primenjuje po istom aršinu u Srbiji, nego imate primer Novog Beograda i Kragujevca, gde se taj zakon ne primenjuje, član 47. zakona o izboru odbornika u skupštinama lokalnih samouprava. Pročitaću vam šta kaže zakon, neću vam čitati kompletan član: "Blanko ostavka je pismeno koje sadrži izjavu kandidata za odbornika, odnosno odbornika, da podnosi ostavku na funkciju odbornika u skupštini jedinice lokalne samouprave, kao i ovlašćenje dato podnosiocu izborne liste da ovu ostavku, u njegovo ime, preda predsedniku skupštine jedinice lokalne samouprave. Na osnovu ugovora iz stava 1. ovog člana podnosilac izborne liste stiče pravo da slobodno raspolaže mandatom odbornika sa kojim je zaključio ugovor i to tako što samostalno odlučuje da li će realizovati ovlašćenje koje je dobio i određuje vreme kada će to učiniti. Podneta ostavka i ovlašćenje, koji su dati u blanko ostavci, ne mogu se opozvati." Sada imate individuu koja kaže da su to potpisali pod pritiskom. Ljudi moji, da li je moguće da neko sam sebe ponizi do tih granica? Koja su sredstva prisile bila primenjena prema onima koji su izjavili da su prisiljeni? Šta je to urađeno od strane onih sa kojima su potpisali ugovore? Kada oni obmanjuju, kada oni lažu? Onda kada su potpisali to i pristali na tu "prisilu" ili sada kada obmanjuju i kažu da su pod prisilom to potpisali? Kakvi su to ljudi najbolje govori ova izjava koju daju u sudovima da su to uradili pod prisilom. Ništa nije uradila Srpska radikalna stranka da prisili bilo koga. Ništa. To je sve urađeno u skladu sa zakonom. Ovo što oni rade govori o njima, ali govori i o vama, kakvu vi državu stvarate. Ovde hoćete zakone kojima ćete da se borite protiv kriminala. Ima li većeg kriminala od ovoga da pojedini sudovi donose ovakvu odluku? Koja je pozadina ove odluke? Šta je motiv? Uloga suda je da štiti državu od kriminalaca, a ne da omogućava kriminalcima da rade. Hvala vam.
Mislim da nije bilo povrede Poslovnika, člana 27, stava u kojem se govori da predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom. U svojstvu predsedavajućeg ih obavlja, a tema o kojoj poslanici pričaju nije nešto čime može da se bavi predsednik Skupštine sa mesta predsedavajućeg, niti za vreme sednice Skupštine. Poslovnik kaže da predsedavajući, odnosno predsednik Narodne skupštine obavlja poslove koji se tiču, naravno, prevashodno Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov. Želi reč povodom povrede Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, već sam izlazio za ovu govornicu i pozvao sam se na član 226. Ponovo se pozivam na njega. Vi ste mi dali u prvom trenutku zadovoljavajući odgovor, međutim, videli ste da je nakon onoga što ste vi nama saopštili usledila reakcija ostalih poslaničkih grupa. Mislim da vi sada morate detaljnije da nam pružite informacije zbog toga što postoji opravdano uznemirenje jednog dobrog dela naše studentske mladeži, koja nije zadovoljna rešenjima koja mi upravo kreiramo u skupštinskoj sali. Hoću da vas upozorim da smo mi iz SRS, gospodin Mirović, gospođica Dimitrijević, prvi stupili u kontakt sa studentima na ulici, čuli smo njihove opravdane zahteve i iza njih apsolutno stojimo. Sama priča, koju ne bih ponavljao, ali dobro je da pričam ovu priču pred ministarkom pravde, jasno dokazuje da u Srbiji pravde nema i da Srbija nije pravna država. Donose se falš zakoni, loši zakoni koji dovode u nezgodnu situaciju veliki broj studentske omladine. Donose se potom od strane Vlade, ovako skrojene Vlade, ova koalicija je jedna neprirodna koalicija... Ministar pod pritiskom studenata navodno donese nov zakon, ali zato odmah koalicioni partner ponudi amandman koji će da anulira ono što je obećao studentima da će uraditi. To je suština o kojoj mi danas treba otvoreno da govorimo. To je moralna slika pozicije, koja zajednički deluje: ministar iz SPS-a, pod pritiskom studenata, da jedan zakon koji će olakšati mnogim studentima situaciju, a odmah potom se javlja neko iz koalicije, iz suprotne stranke, koji anulira ono što je postignuto. Nemojte da se igrate sa studentima, nemojte da se igrate sa pravdom i pravom. A da nema pravde apsolutno možete da vidite i iz ovih presuda opštinskog suda u Beogradu. Gospođo ministarka, kako vas nije sramota da sedite na čelu resora pravde i da dozvoljavate ovakav kriminal? Isti Okružni sud donosi potpuno dve različite presude, na Vračaru jednu, a na Novom Beogradu drugu. Vi mirno sedite ovde i ne reagujete na sve to. To je krajnja bruka i sramota. Vi time vređate i parlamentarni sistem, vi ga omalovažavate, a o izvršnoj vlasti nećemo ni da govorimo. Vi sami ste dovoljno slika sebi. Ovde izađe izvesni građanin, mi živimo u čudnom vremenu... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, za govornicu Narodne skupštine nije izašao nijedan građanin, nijedna građanka. Reč dobijaju narodni poslanici. Većina narodnih poslanika dobija reč bez osnova, kao što ste i vi dobili reč bez osnova, jer ne govorite o povredi Poslovnika, nego zloupotrebljavate Poslovnik.) Prekinuli ste me pre vremena. (Predsedavajuća: Prekinula sam u tri minuta i 15 sekundi.) Ne, dva minuta i 50 sekundi.
Molim vas da napustite govornicu. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, povreda Poslovnika, i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, javljam se po članovima 225. i 226. Ne radi se o povredi Poslovnika, već mi je potrebna informacija radi obavljanja moje poslaničke dužnosti. Ja sam Milan Lapčević i dolazim iz Niša. Niš je, kao što znate, univerzitetski grad. Imam obavezu, jer sam zamoljen od strane mnogih studentskih organizacija iz Niša i studenata, kojih na Niškom univerzitetu ima preko 27.000, da im dam relevantne informacije šta se dešava u vezi sa njihovim zahtevom koji se tiče upisa naredne godine studija. Konferencija univerziteta Srbije je predložila, odnosno usvojila zahtev studenata, da se u narednu godinu studija upisuju svi studenti koji skupe 42 poena. To je prihvatilo Ministarstvo prosvete i prosledilo Skupštini i nama poslanicima na usvajanje po hitnom postupku. Nakon toga je dobijen u materijalu i amandman izvesne poslanice, naše koleginice gospođe Jagode Jorge koja pripada vladajućoj koaliciji, kojim se menja smisao zahteva studenata. Ta ista vladajuća koalicija, odnosno Vlada prihvata amandman, odnosno ministar sada menja svoje mišljenje i prihvata amandman kojim se potpuno menja smisao zahteva studenata i kojim se u podređeni položaj stavljaju studenti koji studiraju kao samofinansirajući. Zaista mi je potrebna informacija da znam šta da prenesem studentima, kojih ima jako puno na Niškom univerzitetu, koje finansiraju njihovi roditelji. Znate i sami da je ta regija najsiromašnija u Srbiji, da je to naročito važno za studente tog univerziteta. Ako je danas preko 200-300 studenata ovde protestovalo i nosilo transparent da jedna žirafa, za koju je bilo para u budžetu, vredi 250 studenata, bojim se da će to biti najveća uvreda za studente, da Vlada može da odvoji pare da kupi žirafu radi namirenja koalicionih dogovora, ali zato mora da uštedi na studentima, jer neće moći da finansira sve one koji skupe 42 poena pa treba da pređu na teret budžeta Srbije. Da ne pričam o drugim kontradiktornim stvarima koje se tiču budžeta Srbije koji je u minusu 45 milijardi dinara, skoro 8% od ukupnog budžeta. Da ne pričamo o poskupljenju gasa od 60%. Ne sećam se da je u poslednjih 15 godina ijedna usluga u ovoj zemlji poskupela 60%. Ako mi neko objasni koji su to motivi i na koji način predsednik Vlade juče govori da smo za 90 dana boljeg života dobili poskupljenje gasa 60%, a bojim se od sutra poskupljenje telekomunikacijskih usluga 100%... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Završavam. Ako se usvoji ovaj amandman koji je predložila gospođa Jagoda Jorga, bojim se da će i po studentima pući, tako da je budućnost Srbije sasvim neizvesna, odnosno izvesna - veoma loša. Zahvaljujem.
Narodni poslaniče, dobili ste reč bez osnova, pošto ne govorite o povredi Poslovnika. Sadržaj vašeg govora vrlo je sličan, ako ne i istovetan, govorima nekoliko narodnih poslanika. Radi se o sastanku koji je danas održan između predstavnika studenata i ovlašćenih predstavnika i predsednika poslaničkih grupa, a tiče se izmena i dopuna Zakona o visokom obrazovanju koji je u proceduri. O sadržaju njihovih međusobnih odluka, ako ih je bilo, i o svemu što se tiče tog razgovora bićete obavešteni blagovremeno. Poslovnik Narodne skupštine daje mogućnost, u članu 140, poslednji stav, da skupštinski Odbor za prosvetu, čiji je predsednik narodni poslanik Zoran Šami, pre početka rasprave u pojedinostima podnosi amandmane kojima poboljšava kvalitet zakona ili se takav amandman donosi shodno dogovorima sa zainteresovanima za promenu. Vaš zahtev, osim što je zloupotreba Poslovnika po članovima 225. i 226, da vam se ovde od strane predsedavajućeg prepričava sadržaj razgovora između zainteresovanih grupa jednostavno nije moguće zadovoljiti. Ponavljam vam, o ishodu razgovora bićete blagovremeno obavešteni. Narodni poslanici dobacuju da govorim predugo. Narodni poslanik Momir Marković dobacuje. Molim vas da poštujete Poslovnik Narodne skupštine o međusobnom ophođenju svih narodnih poslanika i predsedavajućeg ili predsednice Narodne skupštine. Bila bih mnogo zadovoljnija, ako je to uopšte važno, verovatno nije, da ne moram uopšte da dajem bilo kakva objašnjenja. U toku ove sednice narodni poslanici se javljaju jedan za drugim zloupotrebljavajući Poslovnik Narodne skupštine, dobijaju reč bez osnova i ne možete očekivati da se pridružim kršenju Poslovnika Narodne skupštine u kojem učestvuju narodni poslanici, a po našem prećutnom dogovoru o davanju reči kada se zatraži i kaže da se želi da se govori o povredi Poslovnika. Ja neću da kršim Poslovnik Narodne skupštine i davaću vam objašnjenja svaki put kada me drugi stav na to obavezuje, jer mi je to dužnost. Reč ima, jer želi da govori o povredi Poslovnika, narodni poslanik Nikola Lazić i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na članove Poslovnika 225. i 226, dakle ne na povredu, već želju...
Narodni poslaniče, ne možete da dobijete reč ako kažete da nema povrede Poslovnika. Hvala vam. Zahvaljujem vam, molim vas da se vratite na svoje mesto. Narodni poslanik je tražio reč da bi govorio o povredi Poslovnika Narodne skupštine. Dobio je reč i za govornicom Narodne skupštine, u stenogramu možete pogledati, rekao - nema povrede Poslovnika. Reč ne može da dobije. Molim vas da zajedno učestvujemo u poštovanju svih odredaba Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Pre nego što kažem na koji član se pozivam, maločas je došlo do zabune; prozvali ste me, ja sam vas sa mesta upravo podržao i rekao gospodi poslanicima da vi ne pričate mnogo. Pogrešno ste me razumeli. Podržao sam vas u vašem nastojanju... (Predsedavajuća: Ne možete da dobacujete sa mesta, narodni poslaniče, bez obzira na to da li je dobacivanje sa mesta podrška, indiferentan stav ili kritika onog ko govori. Dobacivanje sa mesta je poslovničkom odredbom zabranjeno, predstavlja kršenje Poslovnika i predstavlja osnov za izricanje opomene narodnom poslaniku koji to čini. Zahvaljujem vam se na podršci, jer je podrška svakom ko predsedava ovom skupštinom potrebna. Izvinjavam se zbog prekida i izvolite iz početka vreme.) Zahvaljujem. Upravo sam kolegama okolo govorio da su u zabludi kad kažu da mnogo govorite sa mesta predsedavajućeg. Pozivam se na član 104. Stav 1. kaže: "Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine." Poštovanje dostojanstva Narodne skupštine je, dame i gospodo narodni poslanici, i kad donosimo zakone i trudimo se da donesemo zakone koji su primenljivi i koji će građanima Srbije, zbog kojih smo ovde, bar malo olakšati život. Poštovanje dostojanstva Narodne skupštine je i kada pratimo sprovođenje tih zakona. Kada se građani obrate nama zbog kršenja zakona, mi sa ove skupštinske govornice pozivamo relevantne faktore da poštuju te zakone do kraja i da isprave nepravde prema građanima Srbije. Znam da u prostorije Srpske radikalne stranke svakoga dana dođe pet-šest, ako ne i više građana koji se žale da su nepoštovanjem zakona oštećeni. S obzirom na to da je naša obaveza da pratimo sprovođenje tih zakona, odredbe člana 47. Zakona o lokalnim izborima, koji smo mi ovde doneli pre izbora, rezolutne su, ne mogu se tumačiti nego se moraju primenjivati: "Odbornik koji je podneo blanko ostavku može ..." i tako dalje. Svih osam stavova člana 47. zakona se mora poštovati. Sudovi, sudije, okružne sudije koji odlučuju o ovome kao drugostepeni organ ne mogu se igrati sa zakonom. Jer, ako dozvolimo da se sudije ovako ponašaju kao što se ponelo ovo veće u Beogradu i ovo veće u Kragujevcu, šta onda da očekujemo, ko će sprovoditi zakone ako sudije nisu ti koji treba da ih sprovedu. Meni se čini, dame i gospodo, da se praksa koja je jedno vreme posle "buldožer revolucije" bila u Srbiji i koja je posle toga bila malo zaboravljena, evo, ponovo vraća. Podsećam vas da su profesori... Gaša Knežević, pre svega, primenjujući nacrt zakona raskinuo je radni odnos sa redovnim profesorom Pravnog fakulteta gospodinom doktorom Vojislavom Šešeljem. Upravo sad kada gledamo ovaj predlog zakona o kojem raspravljamo u pojedinostima i gledamo ovu situaciju koja je nastala u Kragujevcu zbog pogrešnog tumačenja člana 47. Zakona o lokalnim izborima, dolazim do zaključka da se ta praksa vraća. Stav 3. člana 25. ovog zakona kaže: "Rešenjem iz stava 2. ovog člana sud može ostaviti vlasniku...", a radi se o onima koji su stekli imovinu krivičnim delima. Imovinu je krivičnim delima stekla jedna grupa građana koja se nazvala "Napred Srbijo", time što je pokrala ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se, samo da citiram ovaj član i odmah odlazim. Rešenjem se, dakle, može ostaviti deo imovine da bi se izdržavali; ako ćemo mi izdržavati one koji su krađom došli do imovine, ako ćemo im ostavljati imovinu da se izdržavaju dok se ne nađe drugo rešenje, nećemo daleko dogurati. Molim da gospođa ministar pravde preduzme sve mere ... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... odmah završavam... preduzme sve mere da se ovakve stvari u sudovima ne dešavaju. Imate ovlašćenja da dovedete sudiju u red.
Narodni poslaniče, pozvali ste se na to da nepoštovanje zakona vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Samo da vas podsetim da se za kontrolu onih koji sprovode zakon, a to su ministarstva Vlade Republike Srbije, organi i organizacije koje mi kontrolišemo, koriste mehanizmi gde povreda Poslovnika nije jedan od mehanizama. Imate poslovničku mogućnost da se sazove sastanak Odbora za pravosuđe, čiji predsednik je i član Velikog personalnog veća, ako se radi o propustima u pravosuđu o kojima su vas obavestili građani i građanke u Srbiji. I, imate mogućnost iz člana 199, drugi stav, da u ime svoje poslaničke grupe kao ovlašćeni predstavnik, ili vaš predsednik poslaničke grupe, uputite zahtev za održavanje sednice na kojoj će biti prisutan jedan ministar, predsednik Vlade ili Vlada i onda da na taj način kontrolišete da li se primenjuju zakoni koje je naša Narodna skupština donela, a ovo je bila zloupotreba Poslovnika Narodne skupštine. Da li je i ovo dobacivanje, narodni poslaniče, podrška? Nije. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi reč povodom povrede Poslovnika i dobija je na osnovu člana 100. stav 1. Posle njega narodni poslanik Milan Škrbić želi reč po istom osnovu. Izvolite, poslaniče.
Gospođo Čomić, ja ću prvo opisno, a na kraju numerički. Prvo opisno, ja mislim da ste grubo prekršili Poslovnik i ne krivim vas jer ste bili u zabludi. U zabludu vas je doveo odbornik Skupštine grada Kragujevca. Sada ću to lepo da vam objasnim, i vama i javnosti u Srbiji, da vidite kako to rade opasni tipovi u Narodnoj skupštini, ovi što prave te zablude. Ono što je svima jasno u Srbiji, to je da se u ovoj sali ne nalazi Jagoda Jovanović, ne nalazi se Slaviša Samčović, ne nalazi se Goran Kovačević, ne nalazi se Zorica Đorđević, ne nalazi se Snežana Žujić. Ali, u ovoj sali bio je građanin Mileta Poskurica i vi ste mu dali reč kao odborniku Skupštine grada...
Narodni poslaniče, u ovoj skupštini se nalazi, u sali ne znam da li se nalazi, i u zgradi, ali narodni poslanik Mileta Poskurica ima sva prava i dužnosti koje iz tog statusa proizilaze, pa tako i pravo da dobije reč ako je zatraži na osnovu člana 100. stav 1, da govori o povredi Poslovnika. Narodna poslanica Nataša Jovanović dobacuje da će objasniti. Izričem joj opomenu. Ja vas molim da se sa uvažavanjem odnosite prema svim narodnim poslanicima, jer svih nas 250 ima jednaka prava koja proističu iz statusa narodnog poslanika. Izvolite.
Mnogo hvala. Vi ste potvrdili upravo ono što sam ja rekao. Počeo sam ovo izlaganje rečima da ste vi u zabludi, a vi ste mi dokazali da ste u teškoj zabludi.
Narodni poslaniče, izričem vam opomenu. Narodni poslaniče, zahvaljujem vam, možete da se vratite na svoje mesto. Izrekla sam vam opomenu na osnovu kršenja člana 104, nakon što sam vam dala objašnjenje da u sastavu Narodne skupštine ima samo narodnih poslanika kojima sva prava i dužnosti proističu iz statusa narodnog poslanika. Nema građana, i po tom osnovu niko nije u zabludi, pa ni ja. Narodni poslanik dobacuje zašto ne mogu da budem u zabludi. Zato što u ovom trenutku, u 16.45, nemam nikakvu informaciju da je bilo ko od narodnih poslanika podneo ostavku i da je bilo ko od narodnih poslanika bilo šta drugo osim narodnog poslanika ili poslanice. Zahvaljujem vam, poslaniče, možete se vratiti na mesto. Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić. Želi reč povodom povrede Poslovnika i dobija je na osnovu člana 100. stav 1. Posle njega narodni poslanik Paja Momčilov.
Pozivam se na član 104, prvi stav, koji kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine", i naravno, na članove 225. i 226. Citiram član 226: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima ili organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koji su mu potrebni za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika." Naravno, ja koristim priliku kada je tu ministarka pravde, vezano za član 104. koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Vi ste dozvolili poslaniku Poskurici, takozvanom poslaniku jer... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ne možete druge narodne poslanike nazivati takozvanim. Svi narodni poslanici u ovoj skupštini imaju ista prava i dužnosti koja im proističu iz statusa narodnog poslanika. Molim vas da se obraćate drugim narodnim poslanicima sa uvažavanjem i u skladu sa članom 104. Poslovnika Narodne skupštine.) Naravno da koristim prisustvo gospođe ministarke ovde jer to što je danas sud u Kragujevcu doneo, okružni sud, zaista je presedan. Danas ili juče Okružni sud u Somboru doneo je odluku da se SRS-u vrati 16 mandata. Kako to da okružni sudovi koji spadaju pod jedno Ministarstvo pravde tako različito rade? Ovo je prilika, gospođo ministarka, da ovim restrukturiranjem okružnih sudova učinite nešto što je vaša obaveza, uz pomoć narodnih poslanika, da oduzmete pravo sudijama koji ne rade po zakonu, koji rade tako različito u jednoj maloj državi kakva je Srbija. Imam ovde ispred sebe odluke beogradskog suda i još nekih sudova gde se kaže da u ime naroda donose presudu i žalba se odbija. Ovo je bilo u ime Borisa, a ovo što imam ispred sebe u ime naroda. Sve je to jasno imajući u vidu sadržinu blanko ostavke propisane članom 47. stav 3. Zakona o lokalnim izborima koju čini neopoziva izjava odbornika da podnosi ostavku na funkciju odbornika u skupštini jedinice lokalne samouprave. Nisu osnovani ni navodi žalbe kojima se ukazuje na razliku između opoziva i povlačenja ostavke, jer se izjavom o povlačenju ostavke ne može ukloniti niti odložiti pravno dejstvo izjave o podnošenju ostavke na funkciju odbornika i ovlašćenje dato podnosiocu izborne liste da ovu ostavku u ime odbornika preda skupštini jedinice lokalne samouprave, koji su neopozivi. Na osnovu ugovora zaključenog u smislu člana 47. stav 1. Zakona o lokalnim izborima, čije postojanje se navodnim žalbama ne osporava, podnosilac izborne liste stiče pravo da slobodno raspolaže mandatom odbornika sa kojim je zaključio ugovor i to tako što samostalno odlučuje da li će realizovati ovlašćenje koje je dobio i određuje vreme kada će to učiniti. Pozivanje žalioca na Zakon o izboru narodnih poslanika, kojim je dopušteno povlačenje ostavke, nije od uticaja na izloženo stanovište suda, jer je prestanak mandata odbornika jedinica lokalne samouprave uređen Zakonom o lokalnim izborima koji u ovom delu ne upućuje na primenu Zakona o narodnim poslanicima i kojim je u citiranoj odredbi člana 47. stav 5. izričito propisano da se podneta ostavka i ovlašćenje koji su dati u blanko ostavcima ne mogu opozvati. Ovo je jedno izuzetno dobro objašnjenje Okružnog suda, recimo, ovde u Beogradu koje je napisano detaljno na pet strana. Ovo bi trebalo da bude vodilja za sve okružne sudove, a ne da imaju različite aršine pod pritiskom, možda, nekih lokalnih moćnika. Pošto koristim vaše prisustvo, nadam se da ćete obratiti pažnju i sankcionisati ovakve sudove i sudije koji donose ovakve sramne presude. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov. Želi reč povodom povrede Poslovnika i dobija je na osnovu člana 100. stav 1. U govoru prethodnog govornika nije bilo povrede Poslovnika i govornik je bez osnova dobio reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, reklamiram član 104. Poslovnika Skupštine Republike Srbije, koji govori da se mora čuvati dostojanstvo. Naime, gospođo predsedavajuća, ja mislim da vi uveliko kršite Poslovnik i da se stavljate iznad poslanika, a da na to nikako nemate prava time što imate mogućnost da predsedavate. Vi ste dozvolili sebi da me prekinete kada sam upotrebio termin "građanin". Molim vas, šta "građanin" znači? Da li je to uvreda? Koga sam ja uvredio? Znate li vi da je građansko društvo tekovina Evrope? Doduše, sad se to malo menja u terminologiji pa govorimo o civilnom društvu. Znate li vi da je postojala građanska stranka u staroj Jugoslaviji? Znate li da je postojao građanski savez? Znači, građanski savez je, po vama, gomila nečasnih ljudi. I, kada neko za nekoga kaže da je građanin... Ja sam građanin, ne znam da li vi sebe smatrate građaninom, možda ste igrom slučaja rođeni negde drugde, a vi ste mene samo zbog toga prekinuli. Šta vi radite? Slobodan sam da kažem, čini mi se da prekoračujete svoja ovlašćenja i koristite Poslovnik za disciplinovanje i uterivanje u nekakav vaš hermetički red, kakav vi zamišljate da treba da postoji u ovom parlamentu. Molim vas, ja nisam nikog vređao kad sam rekao - građanin. "Građanin" je opšti termin i mogao bi onaj filozof da izađe pa da objasni kategorije, on bi to lepo objasnio, ja ne umem na tako lep način da kažem, ali mislim da je to vama potrebno. U čemu je problem? Problem je u moralu... Izvinjavam se, možda sam bio preglasan kad sam govorio i kada sam apelovao na gospođu ministarku da bi bio red, ako sedi u Ministarstvu i ako je čelnik tog ministarstva, da reaguje kad sud u prestonici donosi suprotnu presudu u dva istovetna slučaja, jer nešto nije u redu sa tom pravdom. Možda to nije u redu, možda moj ton nije bio odgovarajući, evo, ja se izvinjavam gospođi ministarki, ali i dalje smatram da to nije u redu i da bi svaki ozbiljan ministar preduzeo hitne mere, a u nekim ozbiljnim zemljama, evropskim, civilizovanim, to bi bila možda i stvar za eventualnu ostavku. Znači, vi meni ne dajete pravo da ja slobodno govorim. U ovoj zemlji imamo, naravno, lažnog cara Šćepana malog, pa zašto i Administrativni odbor ne bi imao lažnog predsednika Tomislava Nikolića, nekada velikog, sada malog. Znači, i to je stvar morala. To je kršenje pravde i zakona i mi na to ukazujemo i ništa više. Neću da koristim i dalje ovo vreme, mislim da ste prekršili Poslovnik, da ste grubo zloupotrebili svoja ovlašćenja i tražim da se poslanici o tome izjasne u danu za glasanje.
Narodni poslaniče, uvidom u stenogram vašeg izlaganja moći ćete pročitati da ste rekli da ja dajem reč građanima u Narodnoj skupštini. To je vrlo ozbiljno omalovažavanje Narodne skupštine. Narodni poslaniče, ja vrlo pažljivo slušam svaki govor, svakog narodnog poslanika i pokušavam da sve što se izgovori bude u skladu sa Poslovnikom i da poštujem prećutan dogovor koji imamo o zloupotrebi Poslovnika Narodne skupštine. Mogu da razumem da nas sve ponese volja da napravimo metaforu i da se izrazimo, ali vas molim da razumete da kad se za govornicom izrekne da predsedavajuća daje reč građanima za govornicom Narodne skupštine to je vrlo ozbiljan prekršaj i da moram na to da vas upozorim, prekršaj koji se tiče nedopustivih stvari za predsedavajućeg Narodne skupštine. Reč ima, povodom povrede Poslovnika, narodni poslanik Nikola Lazić i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Citiraću: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica". Poštovana gospođo Čomić, smatram da ste malopređašnjim činom kada ste mi oduzeli reč, tom prilikom sam želeo da se pozovem na članove 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, povredili ne samo jedan demokratski način vođenja ove sednice, već ste konkretno povredili i odredbe ovog poslovnika. Stoga tražim da se u danu za glasanje Skupština Srbije izjasni o ovome. Naime, želeo sam, na osnovu članova 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, da postavim pitanje vezano za amandman na Predlog izmena i dopuna Zakona o visokom obrazovanju koji se tiče ugrožavanja interesa ne samo studentske populacije, već i kompromitacije državnih i nacionalnih interesa, jer studentska populacija jeste elita koja jednog dana treba da vodi ovu državu. Razumem, gospođo Čomić, da vama kao vladajućoj većini ne odgovara da se javno i otvoreno govori o ovom, mogu slobodno da kažem, promašaju vladajuće većine kada se radi o ovom zakonu, ali mislim da jedan nedemokratski način vođenja ove sednice to pitanje neće rešiti. Mislim da je mnogo bolje da suočimo argumente i da u jednoj demokratskoj atmosferi, kroz demokratski dijalog, rešimo ovo pitanje na korist svih studenata i na korist države. Hvala.
Narodni poslaniče, reč vam nije oduzeta. Reč se oduzima nakon što narodni poslanik učini jedan, pa drugi prekršaj po Poslovniku Narodne skupštine; onda predsedavajući mora vrlo jasno da kaže da se reč oduzima. Oduzimanje reči traje za vreme sednice na kojoj je ta mera izrečena. Vama reč nije oduzeta. Prestao vam je osnov da dobijete reč, jer, pogledajte u stenogramu, nakon što ste tražili reč na osnovu člana 100. da govorite o povredi Poslovnika i dobili reč pre drugih, rekli ste – nije povreda Poslovnika. Nemam izbora, osim da kršim Poslovnik ili da vam kažem da se izgubio osnov po kome ćete dobiti reč. Što se tiče vašeg izlaganja, a s obzirom na raspravu u pojedinostima koja nas čeka kada su izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju u pitanju, mislim da je potpuno jasno da se svi slažemo da želimo da se napravi dogovor. Zato je danas bio održan sastanak. Zato postoji poslovnička mogućnost za predsednika skupštinskog Odbora za prosvetu da do otvaranja rasprave u pojedinostima podnese amandman na Predlog izmena i dopuna Zakona o visokom obrazovanju. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Traži reč da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. (Zoran Nikolić: Ko je sledeći?) Posle njega želi da govori o povredi Poslovnika narodni poslanik Slobodan Maraš. (Zoran Nikolić: Javio sam se pre njega. Malo to prekontrolišite. Nemojte namerno da ignorišete. Imate pomoćnika, sekretara, i radite svoj posao.)
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, član 104. Poslovnika. Dakle, gospođo predsedavajuća, vi ste ukinuli pravo, odnosno niste dozvolili da narodni poslanik Nikola Lazić govori po članovima 225. i 226. Očigledno vi niste razumeli šta je problem, zato što verovatno niste bili napolju. Nekoliko sati jedna od glavnih ulica grada Beograda je bila blokirana zbog opravdanog protesta studenata. Nekoliko studenata je tu sedelo ispred Narodne skupštine, tražeći objašnjenja od ministra prosvete i Odbora za prosvetu Skupštine Republike Srbije. Zbog čega oni protestuju? Zbog toga što se pojedinim kategorijama studenata uskraćuje pravo na obrazovanje, zato što su oni diskriminisani. Ako neko pošteno radi i uči i ako mu je to jedini adut u životu, izmenom Zakona to mu se ne dozvoljava. Zbog toga je organizovan protest studenata. Vi to očigledno niste razumeli ili vas protest studenata uopšte ne interesuje. To je suština problema, zbog čega smo mi izašli po Poslovniku. Vi se celog dana, a i ranije kada ste vodili sednice, trudite da izazovete jedan opšti nerad u Skupštini. Ometanje narodnih poslanika, ukidanje reči, da li vi mislite da je to demokratija? Da li vi mislite da se tako vodi Narodna skupština? Tražim da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje o povredi člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Milan Dimitrijević verovatno nije bio u sali kada se po istom osnovu zbog povrede Poslovnika javio narodni poslanik Nikola Lazić. Dakle, narodni poslanik Nikola Lazić je tražio i dobio reč na osnovu člana 100. stav 1. da govori o povredi Poslovnika. Uvidom u stenogram možete videti da je rekao - nije povreda Poslovnika. U tom trenutku gubi se osnov po kom narodni poslanik dobija reč preko reda, čim je zatraži, jer se tiče procedure i toka sednice Narodne skupštine. To je bio razlog zašto je zamoljen da se vrati na mesto, jer je dobio reč neosnovano, po svojoj sopstvenoj izjavi za govornicom Narodne skupštine, o čemu, ponavljam, možete izvršiti uvid u stenogram ove sednice. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, uz izvinjenje zbog redosleda, jer je trebalo da dobije reč odmah posle narodnog poslanika Nikole Lazića. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, ne prihvatam vaše izvinjenje. Vi čitav dan, od kada predsedavate, ne radite svoj posao u skladu sa Poslovnikom. Ono što imam nameru da uradim jeste da citiram četiri člana Poslovnika, pa bih molio da mi to vreme ne uzmete u obzir. Član 27: "Predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine" vrlo važno, to je ono što vi ceo dan ne radite, "stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom". Član 104: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Podsetiću vas na činjenicu da ste vi, iako predsedavate, narodni poslanik. "Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica." Član 225: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Radi potpunijeg obaveštavanja, narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine i informativni i dokumentacioni materijali o pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine i o drugim pitanjima iz delokruga Narodne skupštine". Član 226: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Citiram od 17. sekunde, sada je dva minuta i pet sekundi, dakle,minut i 48 sekundi bih molio da mi uvažite i ne uzmete u obzir. Dakle, vi ste oduzeli reč jednom narodnom poslaniku koji se pozvao na član 225. Tražio je, u skladu sa Poslovnikom, objašnjenje, odnosno dodatne informacije da li će predlagač povući amandman na jedan vrlo bitan zakon, kada je u pitanju vrlo bitna stvar - da bismo izjednačili prava studenata Beogradskog univerziteta, i ne samo Beogradskog univerziteta. Vas to možda iritira, ali to je vaša privatna stvar. Dakle, ne želim svojim izlaskom ovde da ulazim u konfrontaciju sa vama. Vi ste čitav dan konstantno i permanentno u konfrontaciji sa svim narodnim poslanicima. Ako krenemo da stvar logički razložimo, onda ili nešto nije u redu sa svim ovim poslanicima koji su danas izlazili, a ako postoji verovatnoća da je baš sa jednim narodnim poslanikom nešto u redu, odnosno sasvim u redu, onda nešto sa vama nije u redu. Dakle, ovo je parlament i ovde narodni poslanici imaju svoja prava, vi volite da kažete "i obaveze"; ja se sada pozivam na prava, a naravno da imaju i obaveze. Ovo je Skupština, nije bojno polje na kojem se vi stalno borite. Vi se ponašate kao artiljerijski podnarednik - kanonade vaših rečenica, nekih objašnjenja koja niko ne traži. U krajnjoj liniji, tako vi doživljavate Poslovnik. Da ne ukazujem samo na nelogičnosti koje ste ovde u više navrata iznosili. Dakle, šta je vaš cilj, da iritirate narodne poslanike kad god predsedavate? Prestanite to da radite i shvatite da narodni poslanici imaju prava. Mi znamo da su u ovom momentu prava studenata ugrožena. Želimo, insistiramo i pokrećemo jednu inicijativu – da onaj ko je predložio amandman koji uskraćuje pravo studentima taj amandman povuče. Koristimo pravo iz tog poslovnika da o tome ovde progovorimo. Dakle, lišite nas vaših sugestija, vaših komentara. Nema potrebe da građani koji gledaju ovaj prenos od vas čuju kako ja ležernim korakom silazim sa ove pozornice, jer vi ste i to u stanju da kažete. Hvala.
Narodni poslaniče, verovatno i vi niste bili u sali. Narodnom poslaniku Nikoli Laziću nije ... (Zoran Nikolić, sa mesta: Nemojte da obmanjujete javnost, lažete javnost. Možete da mi date opomenu, ali ne smete da lažete. Ceo dan lažete.) Narodni poslaniče, razumem umor, koncentracija je potrebna za ovaj rad, ali zaista nema potrebe za iskazivanjem emocija te vrste. Moja pretpostavka je da niste bili u sali kad sam davala odgovor narodnom poslaniku Nikoli Laziću, jer teško mogu da verujem da ste čuli odgovor a da je ostao nejasan. Dakle, mera oduzimanja reči nije izrečena. Mera oduzimanja reči se izriče nakon što narodni poslanik, prekršivši odredbe Poslovnika Narodne skupštine, dobije meru prve, pa druge opomene i tek onda se izriče mera oduzimanja reči. Narodnom poslaniku Nikoli Laziću reč nije oduzeta, niti mu je izrečena jedna od prethodnih mera neophodnih da bi reč bila oduzeta. Narodni poslanik Nikola Lazić je traživši reč rekao da želi da govori o povredi Poslovnika i dobio reč na osnovu člana 100. stav 1. Izašao je i, uvidom u stenogram to možete videti, kazao – nema povrede Poslovnika, što znači da nije bilo osnova da dobije reč. Sve što sam morala da uradim jeste da kažem – narodni poslaniče, nema osnova da dobijete reč, molim vas da se vratite na svoje mesto. Za sve ostalo što ste naveli po članovima 225. i 226, članovi 225. i 226. tiču se poglavlja Poslovnika Narodne skupštine iz oblasti prava i dužnosti narodnih poslanika. Član 100, na osnovu kojeg se dobija reč kada neko želi da govori o povredi Poslovnika, tiče se toka sednice i važan je deo, važno je pravo svakog narodnog poslanika da dobije reč da bi upozorio na bilo koju grešku ili kršenje procedure i toka sednice. Neformalnim dogovorom svih nas ovde dobija se reč i ako se želi govoriti o članovima 225. i 226. Činjenica da neko izađe pa kaže "nema povrede Poslovnika" ne ostavlja mi ništa drugo nego da kažem - molim vas, vratite se na mesto i tražite reč ponovo. To nije sporno. Kada je u pitanju sve ostalo što ste izrekli i način na koji ste se ponašali u komunikaciji sa mnom, kao sa predsedavajućim, ostavljam svima nama da ocenimo da li je bilo u skladu sa Poslovnikom, da li je poštovanje dostojanstva Narodne skupštine i da li je po Poslovniku obraćanje narodnih poslanika jednih drugima. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš; traži reč, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, reklamiram povredu člana 200. ovog poslovnika. Ako mi dozvolite da ga pročitam: "Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora ..." (Isključen mikrofon za govornicom.)
Narodni poslaniče, ne možete postavljati poslaničko pitanje. (Slobodan Maraš, pored govornice: Nisam doneo stenogram da vam pročitam šta je predsednica Skupštine rekla, da je potrebno da odgovori ministar.) Ne možete postavljati poslanička pitanja. Ista je situacija kao kada je u pitanju narodni poslanik Nikola Lazić. (Slobodan Maraš, pored govornice: U pitanju je odgovor na poslaničko pitanje. Prošlo je tu više dana od kad je ministar Škundrić za govornicom obećao da će dati odgovor. Predsednica Skupštine je pre pet dana rekla, ili deset dana, da će taj odgovor biti obezbeđen.) Nemate osnov za reč. Nije povređen Poslovnik. Molim vas, narodni poslaniče, vratite se na mesto. Poslovnik nije povređen, nemate osnova da dobijete reč. Formulišite svoj govor tako da mogu da vam ostavim reč, ako već tražite reč na osnovu člana 100. stav 1. Poslanička pitanja su posebna tačka dnevnog reda i ne možemo koristiti član koji se odnosi na prava i dužnosti narodnih poslanika Narodne skupštine za postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima poslanik Milan Dimitrijević. Traži reč jer želi da govori o povredi Poslovnika, član 100. stav 1, na osnovu koga dobija reč.
Gospođo potpredsednice, član 104. Dakle, vi se bavite pitanjima da li su narodni poslanici u sali ili ne, umesto da vodite Skupštinu. Očigledno ne shvatate u čemu je problem i koliko je ovaj problem važan. Vi se bavite zamenom teza, jer zabadate glavu u pesak pred jednim ozbiljnim problemom. Obrazovanje ko zna koliko mladih ljudi je ugroženo ovakvim zakonom. Mi govorimo o tom problemu koji se javlja u državi. Izvolite, gospođo Kolundžija, hteli ste nešto da kažete? [[Isključen mikrofon.]]
Ne možete da se obraćate poslanicima i nema dijaloga između poslanika. Svi narodni poslanici moraju da poštuju Poslovnik Narodne skupštine. Ja vas molim da nastavite svoje izlaganje o povredi Poslovnika i da izreknete koja je povreda učinjena. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, poštovana gospođo predsedavajuća, pozivam se na član 104, povreda Poslovnika, povreda dostojanstva Narodne skupštine. Radi se o obmanjivanju javnosti. Grupa narodnih poslanika iz DSS-a celo poslepodne pokušava da plasira u javnost nešto što nije istina. Ja ću pročitati član 87. stav 3. Zakona o visokom obrazovanju koji je usvojen 2005. godine, kada je ministar prosvete bio gospodin Vuksanović iz DSS-a: "Student koji se finansira iz budžeta opredeljuje se za onoliko predmeta koliko je potrebno da se ostvari najmanje 60 ESP bodova." Tu se govori da je njemu potrebno za upis na sledeću godinu isto toliko, dakle, 60 bodova. Član 84. stav 4. koji je veoma bitan i koji je izazvao ovaj problem, koji DSS pokušava da prestavi kao problem koji je izazvala sadašnja vladajuća koalicija, glasi: "U narednim godinama studija broj studenata iz stava 3. ovog člana visokoškolska ustanova može povećati za najviše 20% u odnosu na prethodnu godinu, u skladu sa odlukom nadležnog organa visokoškolske ustanove." Amandman gospođe Jagode Jorge, koji vi danas pokušavate da prikažete kao osnovni problem, zapravo reguliše kojih 20% studenata se može upisati na narednu godinu studija. On nije regulisao da je to 20%, nego samo da je to 20%. Studenti koji ne pripadaju Demokratskoj stranci Srbije, za razliku od ovih koji danas protestuju pred Skupštinom, u dogovoru sa ministrom Obradovićem došli su do toga da se i sa manjim brojem bodova, pod određenim uslovima, može upisati naredna školska godina. Nije moguće da taj broj bude više od 20%, zbog cifre koju je vaš ministar doneo. Zato nemojte sada zloupotrebljavati situaciju i nemojte, pod plaštom toga da branite prava studenata, napadati one koji pokušavaju da svim studentima u ovoj zemlji bude bolje u okviru onog lošeg zakona koji je vaš ministar predložio i koji je vaša vlada Vojislava Koštunice donela. Hvala vam.
Narodna poslanica je izrekla povredu Poslovnika zbog obmanjivanja javnosti. Ja ne mogu da vam dam tu nikakvo objašnjenje. Oni koji iznose informacije znaju da li je povređen Poslovnik ili ne. Ne mogu da vam dam nikakvo obrazloženje u odnosu na sadržaj, jer ne mogu da znam da li bilo ko obmanjuje javnost bilo kojim informacijama. Reč, po Poslovniku, ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 100. stav 2. obavezuje me da navedem koja je odredba Poslovnika povređena. Povređen je član 104. stav 2. koji vas, gospođo Čomić, obavezuje na uvažavanje u komunikaciji sa narodnim poslanicima. Danas smo dosta dobro radili i mislim da smo ozbiljno raspravljali o amandmanima podnetim na predloženi zakon. Napravili ste krupnu grešku, gospođo Čomić. Vrlo dobro znate da je ovaj poslovnik davno prevaziđen, da ovaj poslovnik uređuje odnose unutar našeg parlamenta, a da je u velikoj meri u suprotnosti sa našom svakodnevicom zbog toga što je izašao iz parlamenta jedne od republika SRJ, odnosno jedne od članica državne zajednice SCG, da smo probili sve rokove koji su nas obavezivali na reformisanje ovog poslovnika i usaglašavanje sa potrebama našeg svakodnevnog posla. Gospodin Maraš je pokušao da ukaže na ozbiljan problem koji je proistekao iz činjenice da vlast ne poštuje Poslovnik i ne poštuje svoje poslovničke obaveze. Ako vlast ne poštuje svoje poslovničke obaveze, zašto bi to bila dužna da čini opozicija? Ako ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Škundrić mesec dana ćuti, odbijajući da odgovori na pitanje na koje je bio dužan da odgovori u roku od osam dana, koji to put ima gospodin Maraš da dođe do odgovora koji traži a koji je veoma važan, ako ne za većinu u ovoj skupštini, onda svakako za većinu u našem društvu? Gospodin Maraš je želeo da govori o problemu poskupljenja gasa, ali ne isključivo kroz ambiciju da sada sapliće nekog zbog toga što je podignuta cena gasa, nego da raspravu vrati na set zakona o kojima raspravljamo poslednjih nekoliko dana, ukazujući na propuste vladajuće većine koja je, recimo, stavila u proceduru neke zakone a druge ostavila po strani. Tako je ostao po strani zakon o klasifikaciji informacija da bi nama mogao ministar u Vladi gospodina Cvetkovića da kaže kako je državna tajna cena gasa na ulasku u našu zemlju. Vi ste gospodinu Marašu rekli da on sačeka tačku dnevnog reda - poslanička pitanja. Evo, izvolite, gospođo Čomić, dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Ovde je 14 tačaka dnevnog reda. Nađite mi, molim vas, tačku - poslanička pitanja. Te tačke nema. Razumem da radite težak posao, ceo dan ovde sedite sa nama. Imam razumevanja za napore koje ulažete, ali da bi ova rasprava imala normalan tok budite malo tolerantniji, jer ovaj poslovnik je davno prevaziđen i on ne može da uređuje sve. Striktna primena Poslovnika ne može da uredi naš svakodnevni rad ovde. To može na drugi način da bude rešeno, u prvoj fazi tolerantnim odnosom, u drugoj fazi zajedničkim radom na novom poslovniku, kojim će se onda onemogućiti zloupotreba Poslovnika i, s druge strane, omogućiti poslanicima da normalno rade posao. Izvinite, mi smo dobili 80.000 glasova u Vojvodini. Obavezni smo prema tim ljudima. Nas interesuje zašto je to moralo da se desi na način na koji se desilo danas kada govorimo o ceni gasa. (Predsedavajuća: Vreme.) Citirao sam dva člana Poslovnika o radu. Što se tiče prevare, nemojte da idemo u tom pravcu. Više je vaših koalicionih partnera glasalo za taj Vuksanovićev zakon, nego što ovde sedi u opoziciji protivnika tog zakona. I G17 i socijalisti, svi su oni glasali za taj zakon. Danas smo imali studente na ulici, najmanje je važno kojoj stranci ti studenti pripadaju. Postoji jedan problem i taj problem treba da se reši. Vladajuća koalicija je pokušala amandmanima da promeni taj zakon. Rekli smo da ćemo podržati tako nešto. Naknadno je uložen još jedan amandman na izmene i dopune zakona o univerzitetu, što znači da je očigledno postojala neka nedoslednost, neka nedorečenost, anomalija koja se na takav način koriguje, ali je to potrebno vrlo jasno reći, a ne nas dovesti u poziciju da se srećemo sa studentima na ulici, da ne znamo šta se zapravo desilo, a da poslanik koji sugeriše neko rešenje onda ostane bez prava da govori zbog toga što je jedini način bio da se pozove na povredu Poslovnika. Mislim da nam je potrebno malo više pameti i doprinećemo tom vraćanju pameti i redu.
Koliko god mogu da se složim da je, po onome što ste rekli, Poslovnik prevaziđen, drugi nemam. Po ovom poslovniku, reč se mimo poslanika prijavljenih po rasporedu za govor, mimo predsednika poslaničkih grupa, ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ili predsednika odbora i onih koji su izdvojili mišljenje, može dobiti samo na osnovu člana 100. Imamo neformalan dogovor o tome da se koristi i član 100. i da se koriste članovi 225. i 226, koji tretiraju prava i dužnosti i nemaju veze sa tokom sednice i ne mogu predstavljati osnov da se dobije reč. Osnov da se dobije reč je član 100. stav 1, da narodni poslanik želi da govori o povredi nekog člana. Sve to što smo, mislim, manje-više poštovali jeste da u izlaganju narodnog poslanika ne spominjemo da nije povređen Poslovnik, da ne spominjemo poslanička pitanja, jer onda nemam drugi izbor nego da kažem da je narodni poslanik ostao bez osnova da bi dobio reč. Ako Narodna skupština želi da se izjasni o tome ... Da li narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, reklamiram povredu člana 27. Gospođo Čomić, dužni ste da se starate o primeni ovog poslovnika. Niste dozvolili da me javnost čuje. Pre više od 40 dana sam postavio neka pitanja usmeno ministru koji je sedeo ovde. Predsednica Skupštine je rekla – gospodine Maraš, dobićete odgovor na to pitanje. Kao što je rekao i gospodin Škundrić, to stoji u stenogramu, pre 10 dana predsednica Skupštine je rekla da će ispoštovati krajnji rok od 30 dana da dobijem odgovor na određena pitanja. Nisam hteo da zloupotrebljavam ovu govornicu, ali zbog toga što dolazim iz Vojvodine, kao i veliki broj poslanika, moram da kažem da imamo jedan problem. Kao što je ministar Škundrić rekao, 80% Vojvodine je gasifikovano. Najveći udar od ovog povećanja cena od 60% imaju građani koji žive u Vojvodini. Zbog toga moram ponovo da postavim pitanje, pošto i danas imamo u "Blicu" pitanje koje se razrađuje u vezi sa tim, da li plaćamo veću cenu gasa zbog postojanja posrednika koji uzima 5%, to je "Jugorosgas"? Imate cene gasa u zemljama u okruženju, imate cene gasa u zemljama u EU. Mi sada imamo najveću cenu gasa u okruženju. Koji je razlog za to? Ubeđivali ste nas ovde, 214 poslanika je glasalo za taj sporazum, da ćemo imati jeftiniju cenu gasa kada usvojimo taj sporazum. Mi imamo sada veću cenu gasa. Šta je rekao ministar Škundrić pre neko veče na televiziji – ja sam samo ministar i ne određujem cenu gasa, i ja koristim gas. Da li je to odgovor jednog odgovornog čoveka koji je ministar za energetiku? Ko će da objasni ovde zbog čega nam je skuplji gas? Zbog čega građani, konkretno u Vojvodini, gde je 80% gasifikovano, sada plaćaju 60% skuplje? Ljudi, vi znate kakvo je to opterećenje za građane. I vi dolazite iz Vojvodine, i vi znate taj problem, ja nisam hteo dazloupotrebljavam. Kažite mi, gospođo predsedavajuća, na koji način ću dobiti odgovor na pitanja koja sam, u skladu sa ovim poslovnikom, postavio u toku ove rasprave? Kada? Prošlo je 30 dana, koliko stoji u članu 200. ovog poslovnika. U roku od 30 dana mora, ukoliko je komplikovano pitanje, da se da odgovor. Prošlo je 40 dana, jer je to bilo 5. septembra. Kada ćemo dobiti odgovor? Ako je pitanje takvo da ne sme da se dobije odgovor, kažite da je to državna tajna. Državna tajna je koja je cena gasa, državna tajna je ko je posrednik, državna tajna je ko je uveo tog posrednika, državna tajna je da uzima 5%. Ponavljam da je 2001. godine Zoran Đinđić ukinuo posrednika, dotadašnji posrednik je uzimao 0,2%. Prema ideji ministra Dinkića je 2006. godine uveden novi posrednik - "Jugorosgas" i uzimao je 5% na uvoz gasa, zbog toga je cena gasa tako velika. Želim od ministra da dobijem odgovor na to i na druga pitanja koja sam postavio. Vi meni morate da omogućite, nisam hteo da zloupotrebljavam, hteo sam da kažem da nije ispoštovan rok i interesuje me kada ću dobiti odgovor, i ja i ostali poslanici. Hvala vam.
U izlaganju imate pravo da, kao i drugi poslanici... Ponavljam, poslaničko pitanje je reč u izlaganju na koju ja moram da reagujem, pošto se poslanička pitanja postavljaju nakon što se završe sve tačke dnevnog reda, i može i na kraju ove sednice, zbog toga što se o tome ne glasa kao o posebnoj tački dnevnog reda. U saglasnosti sa predsednicom Skupštine, možemo kad završimo ovu sednicu da postavljamo poslanička pitanja, ali ne mogu da vam dam reč u toku sednice da biste postavili poslaničko pitanje. Moram da vam kažem da nemate osnov za dobijanje reči, ni vi ni bilo koji drugi poslanik. Što se tiče odgovora nadležnog ministra, on je obavezan po našem poslovniku... Znam tri poslovničke mogućnosti da prisilimo ministra zajedno, kao Skupština, jer o tome se radi, da nam odgovor dostavi u skladu sa Poslovnikom: kroz Odbor za energetiku, kroz zakazanu sednicu na zahtev poslaničke grupe ili na predlog predsednice Narodne skupštine. Budite sigurni da ću ja predložiti predsednici Narodne skupštine da zakaže sednicu na kojoj će biti svi ministri iz Vlade, jer je tema vrlo aktuelna, ili interpelaciju za ministra koji nepoštovanjem narodnih poslanika iskazuje i nepoštovanje Narodne skupštine. To je ono što ja znam, da tako može da se pokaže da Skupština vrši svoju kontrolnu funkciju. Povodom povrede Poslovnika reč želi narodni poslanik Zoran Nikolić i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, još nisam ni došao do govornice a vi ste već prekršili Poslovnik. Dakle, ne možete vi reći na osnovu čega ja tražim reč. Ovde imam Poslovnik, u Poslovniku ima 239 članova, pa je moguće da ću se pozvati i na neki drugi član. Zašto bih ja govorio o članu o kojem vi želite? Želim da vam kažem i da skrenem pažnju javnosti na sledeće: u prepodnevnom delu predsedavajući je bio gospodin Nikola Novaković i tokom prepodneva ova skupština je, ako se ne varam, obradila preko 20 amandmana. Dakle, jedna korektna atmosfera, korektna diskusija. Ministarka se uključivala u rad, što je takođe za svaku pohvalu. Zaista smo imali jednu sjajnu radnu atmosferu. Dakle, po vašem dolasku, vi ste odlučili, a to radite po pravilu skoro uvek, da budete u konfrontaciji sa čitavim parlamentom i sa svim poslanicima. Ali, postoji jedan izuzetak: kada se malopre javila gospođa Aleksandra Jerkov ništa niste progovorili. Posle mog prvog izlaska za govornicu vi ste dali komentar, ja sam izašao iz sale, naravno, jer nemam nameru da vas slušam; pričali ste tri minuta. Da li ste svesni koliko vremena trošite? Da li znate da me vaša obrazloženja ne zanimaju? Znam da ste povredili moja prava i prava ostalih poslanika. U čije ime vi to radite? Sa čim se vi ovde borite? Rekao sam vam da vi niste ovde artiljerijski podnarednik pa da izbacujete nekakve kanonade, nemam nameru da salutiram. Imam nameru da poštujem Poslovnik i da poštujem građane koji su izabrali svakog pojedinačnog poslanika u ovoj skupštini. Ali, vraćam se na ono, ćutali ste dok je govorila gospođa/gospođica Aleksandra Jerkov, što je vrlo indikativno, i ništa posle toga niste komentarisali. Ona je ovde izrekla da je zakon donesen za vreme DSS-a i za vreme mandata ministra Vuksanovića. Nisu se ovi studenti – evo, ni sad ne opominjete određene poslanike koji dobacuju, ali ja od vas i ne očekujem da radite vaš posao – okupili da protestuju protiv zakona, nego protiv amandmana na ovaj zakon. Još jedna stvar, radi se o mladim ljudima koji studiraju. To je naša buduća elita. Oni su ovde etiketirani kao članovi DSS-a. Ne znam kako ste videli da je neko član DSS-a, da li nekom piše na čelu da je član DSS-a ili taj ko je član DSS-a ima 60 bodova, pa oseća da mu je uskraćeno pravo, pa ste na taj način i tom logikom... (Predsedavajuća: Vreme. Koji je član Poslovnika povređen, narodni poslaniče?) Upravo završavam.
Narodni poslaniče, dobili ste reč na osnovu člana 100. stav 1 – poslanik dobija reč kada želi da govori o povredi Poslovnika. Tri minuta je prošlo i pitala sam vas koji je član Poslovnika povređen, jer ako nije povređen nijedan član Poslovnika nemate osnov da dobijete reč. Jedini osnov da dobijete reč preko reda, čim je zatražite, jeste član 100. stav 1. Poslanik koji želi da govori o povredi Poslovnika dobija reč čim je zatraži. Hvala vam. Bez obzira na to što ste praktično i teorijski prekršili Poslovnik ne želeći da poštujete odredbe člana 100, stav 1. i stav 2, ne želeći da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine, mogu samo da vam kažem da ste rekli neistinu. Nakon što je završio, narodni poslanik Slobodan Maraš nije prekidan nijednom. Ja ćutim i vrlo pažljivo slušam svakog narodnog poslanika. Rekli ste da prekidam sve narodne poslanike sem narodne poslanice Aleksandre Jerkov. Rekli ste da narodnoj poslanici Aleksandri Jerkov nisam dala objašnjenje. Uvidom u stenogram, a moguće je da niste bili u sali pa niste čuli, možete videti da sam joj dala objašnjenje, jer je to moja dužnost. Rekla sam: "Narodna poslanica je kazala da drugi narodni poslanici obmanjuju javnost. O tome ne mogu da dam sud, jer ne mogu da znam da li su informacije koje iznose drugi narodni poslanici tačne." Bila sam dužna da joj odgovorim na izrečenu povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, onako kako je citirala, a rekla je da je ta odredba povređena jer narodni poslanici obmanjuju javnost. To ne mogu da znam, da li narodni poslanici obmanjuju javnost ili ne. Vi ste sada obmanuli javnost tvrdeći da joj nisam odgovorila. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Želi da govori o povredi Poslovnika Narodne skupštine i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, javljam se po članovima 225. i 226, to sam već jednom uradila, jer narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Dakle, taj sam član reklamirala pre sat vremena i sada ću da pojednostavim pitanje koje sam tada postavila, a to je – kakva je sudbina amandmana koje je podneo poslanik koji pripada poslaničkoj grupi Demokratske stranke? Mi iz Demokratske stranke Srbije, a mislim i čitava opozicija, ovako sa strahom prilazimo amandmanima koji potiču iz Demokratske stranke. Podsetiću vas na juni i juli mesec, pre nego što smo raspravljali o Zakonu o ministarstvima, kada se odjednom pojavio amandman koji je pretio da ukine, odnosno ne predvidi postojanje Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Nadam se da se svi sećate toga. Tada ste nas kritikovali – vi pokrećete neke teme iz dnevnopolitičkih razloga. To nije tačno. Ubeđena sam da je Demokratska stranka Srbije, zato što je tog dana toliko govorila o tome da se odjednom pojavljuje amandman koji ukida ili ne predviđa stvaranje Ministarstva za ljudska i manjinska prava, zaslužna što sada to ministarstvo, koje je veoma važno, postoji. Kada se pojavi amandman iz Demokratske stranke mi smo veoma obazrivi. Zamolila bih gospođicu Jerkov da se ona malo češće javlja za reč, jer ono što je ona rekla je obmanjivanje javnosti. Nije tačno to što je ona izgovorila. Ovaj amandman "zakucava" status studenta koji je na budžetu i status studenta koji je samofinansirajući zato što se može desiti da student koji ima 60 bodova, ali trenutno ima status samofinansirajućeg, neće moći da uđe u tu kvotu, da uđe na budžet. Hvala.
Prelazimo na raspravu u pojedinostima. Narodni poslanik Zoran Krasić podseća me da je moja dužnost da odgovorim. Narodna poslanica je pitala kakva je sudbina amandmana koji je podnela Demokratska stranka. Ja na to pitanje ne mogu da odgovorim. Moram da znam koji je amandman, na koji zakon je podnet, a mogu samo da uputim narodnu poslanicu da se o sudbini amandmana odlučuje glasovima svih poslanika u danu za glasanje, što narodni poslanik Zoran Krasić zna jednako dobro kao i ja. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, povreda Poslovnika. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa članom 100. st. 2. reklamiram povredu Poslovnika počinjenu prema članovima 200. i 202. Žao mi je što je sednica parlamenta otišla u pravcu suprotnom od prepodnevnog rada, ali mi ovde, pored obaveze da efikasno raspravljamo o dnevnom redu, moramo vrlo efikasno štititi interes građana. Verujem da svojim odnosom LDP štiti interes koji je širi od onog kruga kojim se kreću naši birači. Gospođo Čomić, ne možemo da prihvatimo povrede člana 200. i 202. Molim vas da mi uračunate vreme, citiraću i jedan i drugi član. "Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti". Gospodin Škundrić to nije uradio. "Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti...", gospodin Škundrić, ministar za energetiku, nije to obrazložio, "a odgovor narodnom poslaniku mora biti dostavljen u pisanom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno". Gospodin Maraš, kao ni naša poslanička grupa, nije dobio u tom roku traženi odgovor. "Pisani odgovor Vlade, odnosno nadležnog ministarstva, dostavlja se narodnim poslanicima". To niste dobili ni vi izvan LDP-a. "Izuzetno, ako je u pripremi odgovora na poslaničko pitanje potrebno utvrditi određene činjenice čije utvrđivanje zahteva duže vreme ili složeniju analizu, rok za davanje odgovora na poslaničko pitanje može se produžiti, ali ne više od 30 dana." Mi smo probili taj rok za dve nedelje. Član 202: "Ako odgovor na poslaničko pitanje sadrži podatke koji predstavljaju državnu, vojnu ili službenu tajnu, ministar, odnosno Vlada mogu predložiti da se odgovor sasluša bez prisustva javnosti". U međuvremenu smo obavešteni, ne zvanično, ne preko Skupštine, ali kroz izjave predstavnika vlasti, da je pitanje cene gasa pitanje koje je zaštićeno nekom vrstom tajne, pretpostavljam službene, mislim da to nije vojna ili državna, i da zbog toga nemamo pravo da dobijemo odgovor na ono pitanje koje je postavio gospodin Maraš 5. septembra ministru energetike Škundriću. Tada smo raspravljali o energetskom sporazumu Srbije i Ruske Federacije. Mislim da je svima bilo jasno koliko propusta postoji u samom sporazumu, ali jedan od najjačih argumenata većine koja je glasala za taj sporazum zapravo je bilo uveravanje da ćemo zbog realizacije tog sporazuma mi dobijati jeftiniju naftu i gas, da ne nabrajamo toplane itd., nije realno da se to desi u ovom trenutku. Odmah nakon usvajanja pojavila se informacija da će praktično taj gasovod biti izgrađen u periodu od 2015. do 2024. godine, a danas je gas poskupeo 60%. Želimo da znamo strukturu te cene. To je naš posao. Ne može Vlada da beži od svoje obaveze. Na to je obavezuje i Poslovnik. Kada ćemo mi dobiti taj odgovor? Mislim da je jako važno da taj odgovor dobijemo sada i da nije svejedno da li ćemo dobiti odgovor sada ili ćemo taj odgovor dobiti pošto našim domaćinstvima i privredi počnu da se naplaćuju tako visoki troškovi. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Citirao sam dva člana Poslovnika. Hajde da vidimo šta je u toj strukturi od 60%. Zašto mi moramo da imamo posrednika koji naplaćuje tako visoku cenu svog posredovanja? Tačno je da smo ukinuli... mislim da je reč o firmi "Progres" koja je posredovala uz naplatu 0,02% troškova, sada je 5%. Čija je to firma? Ne možemo da znamo. Na kom tenderu je ta firma dobila pravo na taj monopolski položaj, kojom procedurom, ni to ne možemo da znamo. (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Molim vas da na to pitanje odgovorite, kao predsedavajuća, jer je to jako važno. Inače se mi igramo sa ovim zakonima, gospođo Malović, nema razloga da raspravljamo. Gde ćete klasičniji primer korupcije i kriminala od ovog ugovora? Mi sad odbornicima zabranjujemo da imaju firmu. U zemlji koja afirmiše privatno preduzetništvo, mi odborniku u lokalnoj skupštini opštine zabranjujemo zakonom da osniva privredno društvo. (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) Od čega će da živi? Država potpisuje ugovor sa 5% provizije, povećava cenu gasa za 60% i niko iz te države ne nudi nikakvo obrazloženje. Ako je to nužnost, 150% pa ćemo stegnuti kaiš, ali neka se kaže. Ne može da piše u ovom poslovniku, gospođo Čomić, da mi imamo neka prava, a ta prava da se gaze, odnosno da ovaj poslovnik obavezuje samo nas, a ne i vas kao predsedništvo, predsedavajuću ili vladajuću koaliciju. (Predsedavajuća: Pet minuta.) Neka nam se odgovori na pitanje kada ćemo dobiti strukturu cene gasa koja je od danas za 60% veća.
Povreda članova 200. i 202. nije se dogodila, s obzirom na to da se ti članovi u poglavlju Poslanička pitanja odnose na sednicu na kojoj se postavljaju poslanička pitanja. Rekla sam, u odgovoru narodnom poslaniku Slobodanu Marašu, da ću predložiti sutra predsednici Narodne skupštine, bez obzira na to što nema zahteva poslaničkih grupa za održavanjem sednice na kojoj će biti prisutni ministri, predsednik Vlade ili cela Vlada, da se održi, Poslovnikom predviđena, sednica na kojoj će biti postavljana poslanička pitanja. Narodni poslanik Slobodan Maraš je tražio i koje su sve mogućnosti da nateramo ministre da poštuju Narodnu skupštinu i uvidom u stenogram možete utvrditi da nemamo spora i da na tome zajednički radimo. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite. Narodni poslanik Slobodan Maraš dobija reč po povredi Poslovnika, član 100. stav 1. SLOBODANMARAŠ: Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, član 100. stav 2: "Narodni poslanik je dužan da navede koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat." Ponavljam da je povređena odredba člana 200, a malopre je povređena i odredba člana 104. kada ste dali gospođi Donki Banović reč i kada je ona govorila po članovima 225. i 226. Meni ste prethodno oduzeli reč, odnosno uklonili ste me sa govornice svojom molbom, zato što sam se bavio poslaničkim pitanjima. Pokušao sam da vam objasnim da nije u pitanju poslaničko pitanje, nego da je u pitanju odgovor od strane Vlade, odnosno ministra, a mi sad vidimo da je suština ne to što mi postavljamo pitanja, nego što ne smemo da dobijemo odgovor. Postavio sam gomilu pitanja tog dana kada je bila rasprava. Jedno od tih pitanja je bilo vezano za posrednika, "Jugorosgas", koji uzima 5%. Da podsetim još jednom, Đinđićeva vlada je 2001. godine ukinula posrednika zbog toga što je to veliko opterećenje za ovu državu. Uveden je 2006. godine novi posrednik - "Jugorosgas". Tada sam postavio pitanje i zaista mislim da je neophodno da gospodin Škundrić odgovori, mada on tada nije bio ministar energetike, nego je bio ministar gospodin Popović Aleksandar iz Demokratske stranke Srbije, zbog čega je tada, 2006. godine, kada je "Progresgas trejding" ponudio svoj deo u "Jugorosgasu" NIS-u, odnosno Vladi da otkupe, Vlada ćutala i tada je ruski partner, odnosno "Gasprom" otkupio još 25%, tako da je sada vlasnik 75% "Jugorosgasa". Voleo bih da objasnite, pošto ste se toliko svi zalagali za sporazum sa Ruskom Federacijom, odnosno za taj gasno-naftni sporazum, kakav je to odnos naše države prema ruskom partneru kad mi dozvoljavamo da on bude vlasnik posrednika kojeg smo zajednički osnovali, gde je bio udeo 50 : 50. Još jednom da podsetim, taj posrednik uzima 40 miliona dolara godišnje samo zato što naplati to, ništa drugo nije njegova obaveza. Zbog građana Srbije, zbog građana Vojvodine, koji sada najveći teret podnose jer je gas poskupeo 60%, ponavljam, najskuplji je u okruženju, moramo da dobijemo odgovore na ta pitanja. Ako ne možemo da ih dobijemo onda se radi o članu 202, znači, to je tajna, državna tajna kako se formira cena, državna tajna je ko je posrednik, državna tajna je da je Dinkić uveo tog posrednika, državna tajna je da i dan-danas plaćamo... Ja sam i tada postavio pitanje dokle ćemo imati posrednika. Ako već sklapamo gasni sporazum sa Rusijom, dokle ćemo imati posrednika u kupovini gasa? To je strahovito bitno, siguran sam da se i vi slažete. Ali, da ja čekam da zakažemo novu sednicu, pa poslednju tačku, pa da prođe još dva meseca da dobijem odgovor na ta pitanja, građani Srbije će dva meseca plaćati 60% skuplje gas, bez ijednog odgovora na ovo pitanje. Hvala. Što se poslaničkih pitanja tiče, nije nova sednica, kada završimo tačke dnevnog reda i na ovoj sednici mogu se postavljati poslanička pitanja. To nije posebna tačka dnevnog reda. Po Poslovniku, poslanička pitanja se mogu postavljati na svakoj sednici redovnog zasedanja, a nakon okončanja svih tačaka dnevnog reda, to je poslovničko pravilo. Da ne bih ponavljala još jednom odgovor, saglasna sam sa vama da je Vlada u celini i da je svaki ministar dužan da poštuje zahteve, predloge i Poslovnik Narodne skupštine koji opisuje naša prava i dužnosti. Ponavljam, sutra ću predložiti i predsednici Narodne skupštine da se zakaže sednica na kojoj će stvarno biti postavljana poslanička pitanja. Reč ima, na osnovu člana 100. stav 1, narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, shodno članu koji je citirala predsednica, javljam se po pitanju kršenja Poslovnika i ukazujem na kršenje članova 198, 199, 200, a u vezi sa članom 202. Ovo su članovi koji se tiču mogućnosti i prava poslanika da se koriste svojim pravom postavljanja poslaničkih pitanja, a moje izlaganje je usmereno ka pokušaju zaštite prava narodnih poslanika. Članovi 198, 199. i 200. vrlo jasno ukazuju kakvo je pravo poslanika da postavljaju poslanička pitanja, ali i daju mogućnost da se utvrdi priroda načina postavljanja poslaničkih pitanja, jer poslaničko pitanje može biti formulisano i u okviru redovnog i celovitog izlaganja pojedinog poslanika, a i kao poslaničko pitanje individualno. Naravno, voleo bih da neko ospori ove moje tvrdnje i voleo bih da me neko ubedi da ne umem da tumačim pravnu normu. Shodno tome, naveo bih primer ministra Tomice Milosavljevića, koji je moje poslaničko pitanje sadržano u mom redovnom izlaganju kvalifikovao kao poslaničko pitanje i u rekordnom roku dao mi odgovor u pisanoj i usmenoj formi na pitanje koje sam postavio. To pripisujem korektnosti ministra Milosavljevića, ali i njegovoj ličnoj zainteresovanosti da problem u Kliničkom centru Niš na koji sam ukazao i sam reši. Da li je nadležni ministar nezainteresovan da reši problem o kome su govorili poslanici Čedomir Jovanović i Slobodan Maraš? Očigledno ne postoji zainteresovanost da se da odgovor na to poslaničko pitanje. Zbog toga se kasni sa odgovorom na pitanje koje je postavio kolega Maraš, zbog toga se onemogućavaju poslanici da se koriste ovim pravom. Zahvaljujem.
Narodni poslaniče, nema prekršaja članova Poslovnika, ni 198, ni 199, ni 200, ni 202. Svi članovi na koje ste se pozvali odnose se ili na kraj ove sednice koja je u toku, na kojoj će biti postavljena poslanička pitanja, ili na posebnu sednicu koju na zahtev poslaničke grupe zakazuje predsednica Narodne skupštine. Poslaničko pitanje, informacija koju je tražio narodni poslanik Slobodan Maraš je informacija koja je tražena u prisustvu ministra i, nakon ponovljenih zahteva narodnog poslanika Slobodana Maraša i drugih narodnih poslanika, kažem da postoje načini da nateramo ministra da da odgovor kada se radi o traženoj informaciji. On nije postavio poslaničko pitanje, on je tražio informaciju i ministar je obavezan da mu tu informaciju pruži. To se ne dešava i narodni poslanik s pravom traži kojim mehanizmima da nateramo ministra da mu da informaciju koju traži. Molim vas da ne ponavljam koji su sve mehanizmi, znamo to, ali vas takođe molim da se ne zloupotrebljava Poslovnik i da koristimo član 100. onda kada je prekršena procedura u toku ove sednice. Moram da vam dam jedno objašnjenje koje se obično daje, objašnjenje na osnovu člana 85. o produženju rada. Međutim, ovo nije taj slučaj. Ne znam na koji drugi član da se pozovem da bih vam se obratila, osim na taj, a prekršiću ga. Radi se o predlogu RTS-a, u 17.55 počinje direktan prenos utakmice Srbija - Danska i zamoljeni smo da završimo sednicu do tada, što ja nisam u mogućnosti, zato spominjem član 85, ja moram da radim po Poslovniku. Oni žele da počnu da prenose susret za koji tvrde da je zainteresovana javnost. Član 85. služi da obavestim da će se produžiti vreme, ja nemam član na koji bih se pozvala da vas obavestim da se skraćuje vreme pet minuta, tako da vas molim da u 17.55 završimo današnji rad u popodnevnom delu. Sada reč, na osnovu člana 100, jer želi da govori o povredi Poslovnika, ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Hvala. Ja se izvinjavam što ću uzeti još ova dva minuta do kraja, ali mislim da ćemo ponuditi rešenje koje će prekinuti da se i sutra javljamo po Poslovniku. Naime, na početku moram da kažem da sam se javio zbog povrede Poslovnika, člana 27. Bez obzira na to što uporno pokušavate da zamenite teze, predsednik Narodne skupštine stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Po tom članu, predsednica Narodne skupštine bila je dužna da obezbedi odgovor gospodinu Slobodanu Marašu. On je, nakon što je prošlo 20 dana, podsetio na tu njenu obavezu i ona je opet obećala da će dostaviti odgovor. Nažalost, mi nemamo više mogućnosti da vam verujemo, gospođo predsedavajuća, da će predsednica Skupštine sutra uraditi nešto kada se vrati sa službenog puta, ili prekosutra, jer da je imala nameru to da uradi do sada bi uradila. Ja vas pozivam da iskoristite svoje pravo iz člana 199. stav 2: "Predsednik Narodne skupštine, na predlog poslaničke grupe, najmanje jedanput u toku meseca određuje dan kada će pojedini ministri u Vladi Republike Srbije odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa nekom aktuelnom temom." Mislim da ne postoji bolji član niti aktuelnija tema nego što je poskupljenje gasa i ja vas molim da, s obzirom na to da vi zamenjujete predsednicu Narodne skupštine koja je odsutna, odredite da taj dan bude sutra i da ministar gospodin Škundrić dođe ovde i ponudi nam odgovore na sva ona pitanja koja smo postavili, a to su: struktura povećanja troškova, pitanje posrednika u prodaji gasa i, naravno, obrazloženje zbog čega je gas morao da postupi tako da je danas skuplji nego bilo gde u okruženju.
Narodni poslaniče, nemam pismeni zahtev nijedne poslaničke grupe. Moram, na osnovu Poslovnika, da imam pismeni zahtev bilo koje poslaničke grupe da bi predsednica mogla da zakaže sednicu na kojoj će Skupština vršiti svoju kontrolnu funkciju i kontrolisati Vladu. Nesporno je da se s tim slažemo svi, bez obzira na to da li pripadamo vladajućoj većini ili opoziciji. Zahvaljujem vam se na ovom relativno neobičnom završetku današnjeg radnog dana. Rad nastavljamo sutra u 10 časova.