Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 129 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 194 narodna poslanika i da imamo uslove za rad. Obaveštavam vas da je danas sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Vladimir Marinković. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, koje je sazvano na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika, dostavljen vam je i zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine u ovoj godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog za razrešenje ministra odbrane. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju predsednik Vlade Republike Srbije Aleksandar Vučić, ministar finansija dr. Dušan Vujović, ministar odbrane Bratislav Gašić, dr Nenad Miloradović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra odbrane, general major Bojan Zrnić, načelnik Uprave Ministarstva odbrane i pukovnik Vladimir Marinković iz Ministarstva odbrane. Primili ste Predlog za razrešenje ministra odbrane Bratislava Gašića, koji je podneo predsednik Vlade Aleksandar Vučić. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres. Da li predsednik Vlade Aleksandar Vučić želi da obrazloži Predlog za razrešenje ministra odbrane? Izvolite. Reč ima Aleksandar Vučić.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 133. stava 3. Ustava Republike Srbije, člana 22. stava 2. Zakona o Vladi Republike Srbije, predložio sam …
Nismo još regulisali pitanje o zvonjenju telefona za vreme sednice. Hoćete li biti ljubazni da utišate zvuk?
Dakle, na osnovu Ustava i zakona, poslao sam predlog vama, poštovani narodni poslanici, za razrešenje ministra odbrane Bratislava Gašića. To je, po svemu, redak, gotovo neuobičajen zahtev bilo kojeg predsednika Vlade, pogotovo zato što je taj zahtev upućen, videćete iz obrazloženja koje ću da pružim, zbog jedne izjave, i neću reći „samo jedne izjave“, zato što je to mnogo više od „samo“, to je mnogo više i od te jedne izjave i mnogo više i od te jedne uvrede. Nikome neću da se pravdam, ni sebi, ni Bratislavu Gašiću, niti bilo kome od vas, zbog zahteva koji sam uputio. Takođe, govoriću danas i o rezultatima koje je Bratislav Gašić, kao ministar odbrane, postigao. Mislim da su ti rezultati vrlo dobri. Mislim da je uradio mnogo i za Ministarstvo odbrane i za Vojsku Srbije i za našu namensku industriju. Po jednoj definiciji, pristojnost je učtivo, moralno i pošteno ponašanje i isti takvi stavovi kojima se pokazuje poštovanje prema drugim ljudima. Pristojnost je, dakle, dame i gospodo, nešto što svi želimo u ovoj zemlji. Računam da je tako, počevši od sebe, svih nas u ovoj sali, pa do svakog drugog prostora u kojem boravimo i u kojem međusobno komuniciramo. Pristojnost je, samim tim, i naša obaveza, bar utoliko ukoliko želimo da živimo u zemlji u kojoj ne samo da ćemo mi poštovati sve druge, već u zemlji u kojoj će i svi drugi poštovati nas. Pristojnost je, na kraju, model koji moramo da pružimo Srbiji i njenim građanima. Politika pristojnosti i politička pristojnost, osim što su po Teodoru Ruzveltu najpraktičniji način vođenja politike, istovremeno daju i okvir, ton i ritam čitavom društvu. Ono će biti uvek upravo onoliko pristojno koliko smo pristojni mi koji u ime tog društva odlučujemo. Zato i naše odluke moraju da budu pristojne. Zato i samo zato, pre nekoliko dana sam potpisao, a pre nešto više od mesec dana doneo odluku o razrešenju Bratislava Gašića sa mesta ministra odbrane koja je danas pred vama. Zato danas od vas tražim i računam da razumete razloge za to da tu odluku potvrdite. Upravo zbog učtivosti, moralnosti, poštenja i poštovanja koje moramo da ukažemo prema svim drugim ljudima. Nemojte pritom, molim vas, da zaboravite da živimo u zemlji u kojoj samo pristojnost, u svojoj punoj definiciji, može da pomogne da nam javni diskurs, čak i na svom najvišem nivou, ne liči više na rijaliti šou, u pravnom smislu te reči, i da prestanemo da budemo mračna balkanska krčma u kojoj su ljudi jedni drugima neprijatelji i u kojoj se odmeravamo i razbijamo jedni drugima glave zbog pogrešne reči i pogrešnog pogleda, čak i pogrešne misli. Srbiji ta vrsta nepristojnih podela svakako nije potrebna. I više od toga, Srbija takvu podelu ne može ni da izdrži, kao što ne može da izdrži ni porast nasilja nad ženama ili decom, koje svoje korene opet ima u elementarnoj nepristojnosti. Svako ko ženi kaže da klekne, tera je suštinski u sigurnu kuću, čak i ako nije imao nikakvu sličnu nameru, a znam da Bratislav Gašić ne samo da nije imao nikakvu sličnu nameru, već mu to nije bilo ni na kraj pameti. Bez obzira na to, Bratislav Gašić je, po mom mišljenju, upravo to uradio. Činjenica da je to uradio jedan od mojih najboljih saradnika, prijatelj, čovek kojem verujem, naterala me je ne samo da razmišljam o sopstvenoj odgovornosti, koja ne bi postojala da nisam tražio njegovo razrešenje, nego i da se ozbiljno zapitamo gde se nalazimo kao društvo, kako se ponašamo jedni prema drugima, koliko se poštujemo i pogotovo koliko poštujemo one koji su izvor svakog od naših pojedinačnih života – žene. Zato i jesam jedan od učesnika, od ljudi koji su pokrenuli široku akciju pomoći ženama koje su žrtve nasilja, zato tražim da se pooštre kaznene odredbe koje se bave porodičnim nasiljem i zato tražim od vas i danas i tražiću to uvek da ne budete samo predstavnici naroda i stranaka, već da budete i primer za celo društvo. Tražim da ponovim učtivo, moralno, pošteno ponašanje i pokazivanje poštovanja prema drugima. Ako to mi tražimo od nekoga, podrazumeva se da vi imate mnogo više prava da to tražite od nas. Zato što to mora da bude Srbija i zato što su to upravo one vrednosti koje još fale našem sistemu, vrednosti koje će svima pokazati da je dijalog pristojan, da je rad pristojan, da je učenje pristojno, da je napredovanje i usavršavanje pristojno i da je pristojno nikome ne poželeti nešto što ne želiš sebi. Bratislav Gašić sigurno sebi nikada ne bi poželeo da kleči. Znam da to nije poželeo ni devojci ili ženi kojoj je izgovorio. Tako je rekao i za to mora da snosi odgovornost i za to mora da snosi političke konsekvence. Znam da i Gašić zna da to nije pristojno jer pristojno nije klečati, ni govoriti bilo kome drugom da kleči. Pristojno je biti uspravan i pristojno je pomoći drugima da budu uspravni. Na posletku, od Bratislava Gašića, svoj prijatelja, očekujem da ubuduće svojim delima pokaže šta je iz svega ovoga naučio. Od vas, dame i gospodo poslanici, u rekao bih najkraćem obrazloženju do sada pred Narodnom skupštinom, očekujem da glasate o ovom mom zakonu, da se izjasnite o tome da li mislite i kako želite da izgleda pristojna, normalna i moderna Srbija. O rezultatima Bratislava Gašića u Ministarstvu imam samo reči hvale. Ti rezultati su bolji nego njegovih prethodnika i u oblasti namenske industrije, dakle, odbrambene industrije Srbije, i u oblasti samog Ministarstva odbrane. Ali, ovim današnjim danom pokušavamo, kada govorimo o promenama o kojima u Srbiji mnogi vole da govore, ali kada o njima govore, uvek govore o tome i računajući da svi drugi treba da se promene samo da se oni ne promene, računajući da uvek nešto treba sa neba da padne, pa ako ne padne, mi ćemo opet isto. Računajući da su sebi već oprostili ono što drugima nisu ili da drugim nikada neće oprostiti ono što sebi već odavno jesu. Ovo je pokušaj da pokažemo da smo naučili i da možemo da menjamo sebe. Ovo je pokušaj i prisustvom Bratislava Gašića ovde, da pokažemo da je u stanju i da ljudski i politički istrpi kritiku i on i ja i cela Vlada. I, da ne bežimo od zakazivanja sednica i jedne i druge i celodnevne rasprave, jer na kraju, onaj ko se pokaje i ono zbog čega se postideo, moći će jedanput da promeni da se ponaša drugačije, a oni koji se ne pokaju za ono što su uradili i kojima nije žao, oni će uvek da ostanu u svom mulju i nikada, ni malo drugačije, ni malo bolje, neće da bude. Još jedanput, hvala vam na pažnji i molim vas da prihvatite ovaj moj zahtev, uz svo poštovanje za veoma ozbiljan rad i dobar rad koji je u Ministarstvu odbrane, kao ministar, pružio Bratislav Gašić. Hvala najlepše.
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč i kojim redom? Prva, Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, predsedništvo, gospodine premijeru, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ova današnja sednica je primer pozivanja na odgovornosti za javno izrečeno, za šta u ovoj formi nije bilo primera u praksi. Svi predstavnici vlasti u Republici Srbiji, kao nosioci javnih funkcija, imaju dodatnu obavezu da se bore protiv rodnih stereotipa i da žene tretiraju s poštovanjem, ravnopravno i bez diskriminatorskih stavova. Dobro je što se gospodin ministar vrlo brzo izvinio, a ceo slučaj bi trebao zapravo da bude opomena za sve nosioce javne vlasti da se u govoru i komunikaciji ponašaju sa punim uvažavanjem sagovornika. Vi ste, gospodine premijeru, odmah posle nemilog događaja, dali obećanje o preispitivanju odgovornosti i obećali smenu ministra. U skladu sa tim, doneli ste odluku o tome kako i na koji način to uraditi. Ispunili ste dato obećanje i to ste uradili u roku što mi iz Poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara, svakako cenimo i podržavamo. Na žalost, u Republici Srbiji još uvek postoje određene grupe stanovništva koje su u velikoj meri ranjive. Jedno od ličnih svojstava, na osnovu kojeg može doći do diskriminacije, je upravo pol ili rod. Opšte je poznato da je Ustavom Republike Srbije zabranjena diskriminacija na osnovu pola i u skladu sa tim, 2009. godine je donet i Zakon o zabrani diskriminacije, kao i Zakon o ravnopravnosti polova. Uskoro ćemo u ovom uvaženom domu, doneti i novi. Smatramo da, pored obezbeđivanja prevremenog i efikasnog sprovođenja ovih spomenutih anti-diskriminacionih zakona, je neophodno da se preuzmu odgovarajuće adekvatne mere za podizanje svesti i šire javnosti o tim zakonima i konkretno ovim pitanjima, ovim temama. Sa druge strane, razumljivo je da žene više zaziru od diskvalifikacija nego muškarci, jer su žene daleko izloženije napadima i društveno ranjivije. Naime, način na koji se žene i muškarci mogu diskvalifikovati su različiti. Žene se mnogo češće od muškaraca, na žalost, diskvalifikuju po rodnoj osnovi i njihova diskvalifikacija zapravo može biti i pogubnija po sam njihov društveni ugled. Trenutna pozicija žena je bolja i poboljšana nego što je bila, ali je još uvek daleko od idealne. Smatramo da politički, javni angažman žena već pomalo menja stereotip o njima, ali nedovoljno. Stoga, u cilju života u ravnopravnom, demokratskom i tolerantnom društvu, stereotip i predrasude prema ženama koje su često u korenu svake diskriminacije, se moraju temeljno i dosledno suzbijati. Poslanici Poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara, smatraju da se moramo svi zajednički boriti protiv svih mogućih oblika diskriminacija u društvu koje postoji i učiniti sve za postizanje pune zaštite za sve kategorije društva. Naš osnovni cilj je naravno, izgradnja takvog društva u kome će svi građani biti jednaki, u kome ćemo omogućiti ravnopravne uslove za sve što je u skladu sa smernicama savremenog evropskog društva za koje se, svi mi, sigurna sam, zalažemo. Sa druge strane, podsetila bih sve da se Saveza vojvođanskih Mađara zalaže za evro-atlanske integracije i stoga, želela bih još jednom da podsetim i da pozdravim činjenicu da je Republika Srbija, 8. marta prošle godine, sa NATO potpisala individualni partnerski akcioni plan, ili skraćeno, poznatiji IPAR. IPAR zapravo predstavlja najviši stepen saradnje sa partnerskom državom koja nije opredeljena za članstvo u NATO. Srbija, u skladu sa tim, razvija saradnju, inače razvija saradnju sa alijansom u okviru Partnerstva za mir i time doprinosi dostizanju interoperabilnosti u Vojsci Srbije, izgradnje vojnih kapaciteta za doprinos međunarodnom miru i stabilnosti. Činjenica je, sa druge strane, da su sve zemlje istočnog bloka bez izuzetka, prvo pristupile NATO a potom EU. Nije pošlo, za sada, za rukom, ni jednoj postkomunističkoj državi da postane član EU, dok nije pristupila NATO. Članstvo u NATO je zapravo sinonim za bezbednost i sigurnost, a bezbednost nema samo vojnu komponentu. Nije teško dokazati da inostrani investitori mnogo lakše i ranije ulažu u jednu državu članicu NATO. Da sumiram, gospodine premijeru, uvaženi članovi Vlade u danu za glasanje podržaćemo razrešenje ministra odbrane i u skladu sa rokovima i propisima u narednih 15 dana čekamo novog kandidata, uz zajedničko uvažavanje, poštovanje i otvorenost od strane Saveza vojvođanskih Mađara imate partnera za zajednički rad ka ciljevima ove Vlade. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani ministri, dame i gospodo poslanici, Bratislava Gašića poznajem preko dvadeset godina i nisam ga poznavao kao čoveka koji je izgovorio rečenicu koju je uputio jednoj novinarki pre dva i po, tri meseca. Naravno, da zbog toga Bratislava Gašić mora da ima odgovornost. Ali, isto tako moram da podsetim javnost da Bratislava Gašić i Vojska Srbije poslednjih godina svakog dana pomažu građanima Srbije, a posebno kada su bile poplave. Ne postoji grad u Srbiji, a da prvi na terenu nije bio Bratislav Gašić i Vojska Srbije. Kao čovek koji živi u Jagodini koja je bila poplavljena pre godinu i po dana, da nije bilo Vojske Srbije možda bi se desilo i desila nesreća da nekoliko ljudi nastrada, ali Vojska je munjevitom brzinom evakuisala građane koje su bili poplavljeni i njihove kuće. Isto tako ne mogu a da ne kažem da Vojska Srbije nikada nije bila popularnija kod svetskih sila. Isto tako, ne mogu a da ne kažem da Vojska Srbije nikada nije bila popularnija kod svetskih sila. Mi kao Vojska Srbije ne doživljavamo strahopoštovanje od tih svetskih sila, ali doživljavamo poštovanje, ogromno poštovanje prema našoj Vojsci, koja ne može da se pokaže i prikaže u smislu oruđa, da smo mi sila zato što imamo, ne znam, najsavremenije oružanje u Evropi. Posebno ona Vojna parada koja je održana u Srbiji, pokazala je da vojska sa onim što raspolaže napravila jedan dobar defile ne samo za Srbiju, već i za sve one koji su prijatelji Srbiji u vojnom smislu. Bratislav Gašić je jedan od 18 ministara, gospodine predsedniče Vlade, i ja mogu da vam kažem – svaka vam čast i vama i njemu što menjate jednog od 18 ministara. U parlamentu ima 250 poslanika. Najmanje 50 poslanika su trebali da budu smenjeni zbog termina koji su izgovarali poslednjih godina. I da Bratislav Gašić bude primer svakog narodnog poslanika koji se obraća drugom poslaniku ili nekom licu koje nije poslanik, ili ministru ili predsedniku Vlade, ne koristi primerene termine da taj poslanik ima određenu odgovornost. Zašto to govorim? Zato što se više puta dešavalo u ovom parlamentu da su takvi ružni termini izgovarani, da veći broj poslanika se stideo što je narodni poslanik u parlamentu Republike Srbije. Bratislav Gašić je čovek koji je sa biografijom postao ministar odbrane, bio privrednik i zahvaljujući što je bio privrednik, dosta je pomogao da sve one fabrike koje proizvode vojna naoružanja, naravno put za to ste vi otvorili gospodine predsedniče Vlade, plasiramo te proizvode koje vojne fabrike naše proizvode, onim državama kojima je bilo to neophodno. Ali isto tako, ja bih voleo da mi kao Vojska Srbije imamo vojnu neutralnost. Jesmo mi iz Jedinstvene Srbije se zalagali da napravimo programsku Vladu i nismo pogrešili i naravno poslednju Vladu koju smo napravili sa vama, ali i da postanemo član NATO pakta, mislim da još nije vreme, još uvek nam se rane nisu osušile i da ne možemo da zaboravimo sve ono šta su nam pojedine države tada radile. Vi to veoma dobro radite i ne mogu da vam zamerim kada su u pitanju međunarodni odnosi, a tema bude Vojska Srbije ili odbrana, ono što vojska treba da radi u kritičnom vremenskom periodu. Mi iz Jedinstvene Srbije smo nekada možda podržavali da Srbija mora da se brani i ako treba da se pogine za Srbiju. Više takve poruke ne šaljemo. Mi iz Jedinstvene Srbije hoćemo da se živi za Srbiju, da mladi ljudi žive za Srbiju, da ne odlazimo u one zemlje gde su ratna dejstva kao neko ko će da napada neke druge izazivače, već da budemo u mirovnoj misiji kao što to radimo i više godina. Vojska Srbije nije imala neke mrlje koje bi mogli da im zamerimo osim tog helikoptera koji se desio, ali i da vam kažem da svako ko je u vojsci, on mora da bude spreman za slučaj koji se desio. Mi žalimo za one koji su poginuli, ali isto tako veliki broj partija, predsedniče Vlade i pojedinci, su zloupotrebljavali, stalno kritikovali kao da je to neko namerno hteo da uradi. Naravno da je tu postojala viša sila i ja ne vidim pojedinca da ima odgovornost za ono što se desilo sa helikopterom. Vojska Srbije ima veoma veliki ugled i pokazalo se više puta. Nekada je bila čast biti vojnik i ako ste muškarac da idete u vojsku, da služite vojsku. Ja sam bio gardista u Titovoj gardi kada nije mogao svako da ode u Titovu gardu. Znači, morali ste da budete čisti i pradeda da vam ima dobru biografiju i vrlo dobro znam šta je vojska. Mi imamo i dobre generale i generale sa iskustvom. I da to iskustvo naši generali prenesu na neke druge države koje su imale ili imaju sličan problem kao Republika Srbija. Vojska Srbije je veoma važna za uspeh naš u međunarodnim odnosima. Ja ni jednom nisam čuo u tim međunarodnim diplomatskim odnosima i putem medija, a i na osnovu sastanaka koliko sam imao, da neko kritikuje našu vojsku ili da kaže da je naša vojska uradila nešto mimo ovlašćenja od onog što su joj ingerencije. Možemo da joj se zahvalimo da su i naše granice veoma bezbedne, da oni koji žive u pograničnim zonama ne brinu i da ljudi koji predstavljaju vojsku, odnosno oficiri i vojnici na veoma visokom nivou obavljaju svoj zadatak. Siguran sam da Bratislav Gašić se kaje za svoju izjavu. Treba vreme da prođe da bi se to zaboravilo i ta njegova poruka, ali on tu poruku nije planirao dan pre ili ne znam šta. I ja kao neko ko je domaćin za sebe mogu da kažem da je domaćin. Isto tako i Bratislav Gašić je domaćin ima i decu i veliku porodicu, i da Bratislav Gašić, predsedniče Vlade, bude primer. On je vaš jedan od najboljih prijatelja, visoki funkcioner u Jedinstvenoj Srbiji i vi, izvinjavam se, greška. Nemoj da mi zamerite, neću reći da Bratislav Gašić i ja smo neki posebni prijatelji, ali Bratislav Gašić je kao gradonačelnik Kruševca i kao čovek koji je privrednik, veoma dobro obavljao sve ono što mu je bio zadatak i u privatnom životu i kada je postao ministar odbrane. Ja danas ću poslušati, JS, ono što ste vi predložili, ali vas molim da to bude kriterijum za sve. Ako danas odlazi jedan od vaših najboljih prijatelja, gde je verbalno izgovorio, a da fizički niko nije imao štetu, povredio je naravno sve žene u Srbiji, da taj kriterijum primenjujete i kod drugih, ma iz koje oni partije bili. Ja mislim da je danas pokazatelj da ste vi pravedan čovek i da svako ko dobije neku određenu funkciju mora da poštuje ono što je njegov zadatak. Jedinstvena Srbija će glasati za smenu Bratislava Gašića zato što ste to vi rekli i predložili. Hvala.
Reč ima predsednik Vlade.
Pre svega, uz zahvalnost vama na korektnim rečima prema Bratislavu Gašiću, ono sam razumeo Dragane kao želju, on je ipak potpredsednik SNS, a ne… (Dragan Marković, s mesta: Jedino ako ga najurite.) Sve je o-kej, šalim se ja. Još je Sent De Egziperi rekao da biti čovek znači precizno biti odgovoran. Doneo sam ovu odluku i ostali su se saglasili sa tim u Vladi baš zato da bi smo pokazali da je moguće da se ponašamo ozbiljnije, odgovornije i nije tu bilo nikakvih pritisaka. Uglavnom bih se osmehnuo da pritiske onih koji su se iživljavali nad Bratislavom Gašićem verbalno, a koji su činili mnogo gore stvari od Bratislava Gašića, koji su činili mnogo gore stvari od svih nas. Ja sam vam spremio i u toku rasprave ću vam pokazati te primere koji su mnogo težim rečima govorili o ženama, ali se nikada o tome nije govorilo u javnosti. Čak i kad bi izgovorili, svi su gledali da se to brže bolje zaboravi, da nestane, a ostajao bi Bratislav Gašić kao paradigma nečega nepristojnog, ne zato što je zaista nepristojniji od tih ljudi, već zato što je trebalo naneti politički udarac Vladi koju vodim i samo su se time rukovodili. Ali nisu oni ti zbog kojih ovo radimo i nikada to ne bih radio zbog njih. Mogu da protestvuju svaki dan gde hoće i koliko hoće. Ovo radimo zbog pristojne Srbije, zbog Srbije koja ne vidi politiku u svakoj reči, zbog Srbije koja živi za svoju budućnost, zbog Srbije koja živi za svoju decu, za drugačije svoje lice, a ne za Srbiju svakodnevnih političkih nameštaljki, političkih intriga i političkih psovki. Zato to radimo. Dakle, da li je to nekima učinilo dobro, pa su svoj odnos ili svoj rečnik promenili? Pa, nije. Teško da će se ikada promeniti, zato što je u našoj zemlji postala bogougodna reč i najružnija i najnepristojnija ukoliko je upućena predstavnicima Vlade. Nikakav problem sa tim nemaju. Ako bi se neko iz Vlade, ne daj bože, drznuo da odgovori, pa makar to bilo nižeg intenziteta ili slabije snage, biće razapet bukvalno na krst u celokupnoj javnosti. Ali, ja svejedno mislim da je mnogo važnije to koliku mi danas odgovornost i ozbiljnost pokazujemo i kakvo društvo to mi želimo, a ne šta će da kažu oni koji se iz razumljivih razloga bave pokušajem dolaska na vlast, žele da vrate svoje privilegije, žele da vrate svoje beneficije i apsolutno ništa više i pri tome ne moraju da biraju sredstva. Bratislav Gašić je dobro obavljao svoj posao. Kad smo kod helikoptera, pošto neću nijednog sekunda da bežim iz te teme, naprotiv, znate li koliko puta bi do sada Sergej Šojgu morao da podnese ostavku zbog helikoptera ili aviona? To je, inače, ministar odbrane Ruske Federacije, jedan od najbližih ljudi Vladimiru Putinu. Znate li koliko puta? Ne jedanput, ne deset puta, ne dvadeset, nego 31 put, 31 put bi morao da podnese ostavku. Nikada mu niko nije ni tražio, niti ga je ko pitao. Znate li koliko puta bi američki državni sekretar za odbranu morao da podnese ostavku samo u prethodnih pet godina? Najmanje 24 puta. Nikada ga niko nije ni pitao, niti mu je nešto rekao. Slično je i sa mnogim evropskim zemljama. Kod nas je problem što i od običnih stvari, od stvari koje se, nažalost, dešavaju, što i od saobraćajnih nesreća, što i od posla koji obavljaju vojnici i policajci uvek i u svemu pravimo političke slučajeve. To govori i obično izgovaraju oni koji drugu političku argumentaciju nemaju. Ali, sa tim i u takvim teškim uslovima, u uslovima najteže moguće hajke i harange na Bratislava Gašića, na Ministarstvo odbrane i na Vladu Srbije, nijednog sekunda, podsetiću vas, nisam popustio, nijednog sekunda. I nije me zanimalo koliko će da protestvuju, nije me zanimalo šta će da govore, zato što sam znao i šta je istina i šta je motiv i za tu istinu sam želeo da se borim, za tu istinu koja je bila toliko očigledna svakom dobronamernom čoveku, da mislim da su svi normalni ljudi razumeli. To smo radili negde i na pomalo strastan način, jer je bilo užasno kako su ti napadi izvođeni. Kako Andrić kaže – strast je izraz najbolje životne snage u čoveku i poseban pokazatelj poštovanja prema sebi. Neko je u stvari želeo šta? Hajde da to raskrinkamo u potpunosti. Šta je neko želeo tom hajkom i tom kampanjom? Želeo je da kaže da je neko ubica. Želeo je da kaže da je neko, umesto da spase, želeo da ubije ono dete i lekare. Da li ste to hteli da kažete? Jer, da su bile greške u proceduri, onda bi rekli - pa možda je kriv neko u tom vojničkom lancu. Ali, to ih nije zanimalo. Videli ste različite institucije – dajte nam izveštaj. Iz izveštaja su vadili ono što im odgovara. Kada se stiglo do kraja izveštaja, ne sviđa nam se izveštaj, zato što nam izveštaj saopštava, disciplinske komisije, nešto što mi nismo predvideli, što se nama ne dopada. Kada im činjenice ne odgovaraju, tim gore po činjenice. Samo hoću tu dilemu da otklonim, nisam uopšte bio zabrinut nijednog sekunda za tu vrstu hajke i kampanje koja će da se vodi protiv Gašića i protiv države Srbije i protiv Vlade posle ovog slučaja. Ja sam bio užasnut njegovom reakcijom. Bio sam užasnut rečnikom i to sam ga pozvao, čini mi se, istog sekunda kada sam video i to sam mu rekao u lice. To govorim danas. U pravu ste, gospodine Markoviću, nije mi lako da pronađem boljeg saradnika u partiji koju vodim od Bratislava Gašića. Mnogo mi je teško, zato što mislim da je dobar čovek, zato što mislim da je vredan čovek, zato što mislim da je dobar domaćin. Ali, to je nešto što mora da se promeni. Naveo sam u tom trenutku nešto što je onako, kako bih vam rekao, možda pomalo lično, ali svako ovde od vas, zamislite da je vaša ćerka novinar i da tako nešto čuje. Pa, to je nezamislivo. To prosto ne sme da se desi. Nije važno ko to posle zloupotrebljava, ko šta radi. To je nezamislivo i to je suštinski razlog. Bolja, pristojnija i modernija Srbija ne može da se gradi na takvom javnom diskursu. To je razlog zašto mi pokazujemo da se razlikujemo ne samo od onih pre nas, gospodine Markoviću, već se razlikujemo i od onih koji nam drže tirade i predavanja, a u danu kada je to uradio ili dan posle pošto je to uradio Bata Gašić, uradili su mnogo gore stvari od toga i nastavili su da nam drže tirade i politička predavanja po tom pitanju, bez imalo stida, bez imalo srama. Da ne pričam ko ih je sve u svemu tome podržavao. Ono što radimo, radimo zbog Srbije, a ne radimo zbog jednog, drugog, trećeg čoveka jedne, druge ili treće političke organizacije. Ja mislim da to negde ljudi u našoj zemlji razumeju. Mnogo mi je lakše da se bavim brojkama, da se bavimo ekonomijom, da se bavimo mnogim drugim važnim stvarima, ali i ovo je veoma bitno, jer ovo mora da pokaže čisto, belo i svetlo lice Srbije, a ne da pokazujemo stalno svoje naličje koje, plašim se, nije ni malo lepo ili ni izbliza lepo kao što lice Srbije može da bude. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Čotrić.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi predsedniče Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članovi Vlade Srbije, svojim dosadašnjim radom, u šta se uklapa i Predlog za razrešenje ministra odbrane Bratislava Gašića, predsednik Vlade Republike Srbije Aleksandar Vučić i Vlada na čijem je čelu, pokazuje da im nije cilj vlast radi vlasti, već da najvišu izvršnu vlast u našoj zemlji shvataju kao delatnost od narodnog i državnog interesa. Kada je ministar odbrane Bratislav Gašić 6. decembra prošle godine u Trsteniku izrekao neprimerene reči upućene novinarki Zlatiji Labović, istoga dana je uputio izvinjenje i njoj i našoj javnosti, rekavši da nema opravdanje za svoju izjavu i da se iskreno kaje. Na taj način je pokazao da nije imenovan za ministra samoodbrane, već za ministra odbrane. Problem jeste počiniti grešku, ali je mnogo veći ako se ona ne prepozna, ako se ne prizna i ne ispravi. Izvinjenje je odmah usledilo i od predsednika Vlade gospodina Vučića, koji je, međutim, poručio da izvinjenje nije dovoljno, da je to bila loša poruka za sve žene, da je izjava razlog za smenu, da se mora povući crta i da Vlada želi pristojnu i modernu Srbiju. Dakle, mi poslanici i poslanice iz poslaničkog kluba DHSS-SPO slažemo se sa premijerovom konstatacijom da je pomenuta izjava ministra Gašića bila loša poruka za žene, ali smatramo da su premijerove reči bile dobra poruka javnosti da državni funkcioneri moraju da snose odgovornost za svaki svoj postupak koji narušava dostojanstvo i integritet bilo koje građanke ili građanina, u ovom slučaju jedne žene i novinarke. Upravo po ovakvim odlukama ozbiljni državnici se razlikuju od nekih koji su samo političari. Mi smo svesni da premijeru nije bilo lako da donese ovu odluku, ali ju je doneo odmah, dakle, brzo, kao što se ona u najkraćem mogućem roku i realizuje ovde u parlamentu u otvorenoj i demokratskoj raspravi. Inače, premijerova odluka je značajna i pozitivna novina u političkom životu naše zemlje i zaista mi nije poznat sličan primer u političkoj praksi Srbije, regiona, pa ni bivše Jugoslavije. Kada govorimo o evropskim pravilima ponašanja i standardima, upravo ovakvi stavovi, ovakve odluke, ovakvi predlozi im daju smisao i sadržinu i približavaju nas idealu evropskih uređenog društva, a to znači pre svega humanog, pristojnog i uljuđenog. Upravo zbog takvog odnosa prema građankama i građanima, prema vitalnim državnim i nacionalnim interesima koji su iskazani u protekli tri i po godine, SPO i podržava Vladu Srbije. Mi smo uz Vladu iz proklamovanih i ostvarenih principa moralnosti, poštenja, časnosti u političkom, javnom životu i fer odnosa prema svakoj ženi i svakom muškarcu u našoj zemlji uz istovremeno poklamovanje i ostvarivanje principa odgovornosti za reči i postupke. Inače, kao neko ko je služio JNA 1985-1986. godine u Koprivnici i Karlovcu i neko ko je dobio značku primeran vojnik, što je bilo neko najviše priznanje koje se onda moglo dobiti, i čin koji se takođe kao običan vojnik u pešadiji mogao dobiti, kao neko ko je dugo godina bio član Odbora za odbranu i bezbednost Narodne skupštine Republike Srbije, ko je pratio rad naših ministarstava odbrane, moram da kažem je ministar odbrane Bratislav Gašić veoma dobro obavljao svoju dužnost u ovom proteklom periodu, jer korenite i sveobuhvatne promene u sistemu naše odbrane zaista možemo da konstatujemo da idu u dobrom pravcu. Ove su promene započete 2012. godine u vreme kada je funkciju ministra odbrane preuzeo sadašnji premijer Aleksandar Vučić, a nastavljene su u vreme ministra Nebojše Rodića i naravno dosadašnjeg ministra Bratislava Gašića. Smatram da su pomenuti ministri zaslužni za vraćanje ugleda i poverenja Vojsci Srbije, za razvijanje i modernizaciju našeg odbrambenog sistema, za jačanje namenske industrije, povećanje izvoza, osposobljavanje i profesionalizaciju vojnog kadra, za poboljšanje socijalnog i materijalnog statusa vojnih lica. Hoću da istaknem da su Vlada Srbije, Ministarstvo odbrane i ministar Gašić zaslužni što je Vojska Srbije u najtežim momentima bila uz svoj narod i zajedno sa njim. Setimo se samo brzog i efikasnog reagovanja u vreme poplava u maju 2014. godine. Mnogo je ljudskih života i imovine odbranjeno i zaštićeno pravovremenim, odlučnim reagovanjem državnih organa. Najobučeniji specijalci za spasavanje iz celog sveta odali su priznanje našim pripadnicima Ministarstva odbrane i Vojske Srbije za vrhunski profesionalizam i hrabrost koju su iskazivali u tim danima i sedmicama. Isto je tako značajna uloga Vojske Srbije u obnovi oštećenih i srušenih objekata i infrastrukture nastalih posle ovih poplava. Gospodin Gašić nije bio salonski ministar, nije samo sedeo u svojoj udobnoj kancelariji, nego je često bio na terenu, među građanima, među vojnicima. Bio je na poplavljenim područjima, na vojnim vežbama, u kasarnama, u fabrikama namenske industrije. Sa vojnicima je više puta boravio u kopnenoj zoni bezbednosti prema administrativnoj liniji ka Kosovu i Metohiji, u tom pojasu dužine preko 300 km, bilo da se radilo bazi „Borance“ na Kopaoniku, podno Pančićevog vrha, ili u bazi „Šušnjak“ ili u drugim bazama koje je posećivao sa svojim saradnicima. Materijalna sigurnost i dobri uslovi života zaposlenih u Ministarstvu odbrane i Vojske Srbije bili su jedan od najvažnijih prioriteta u radu Ministarstva. U prošloj godini, moram to da istaknem, da pohvalim, da je stambeno zbrinuto više od hiljadu pripadnika Vojske Srbije i Ministarstva odbrane. Primera radi, u rešavanju stambenog pitanja pripadnika sistema odbrane u garnizonima širom Srbije, značajnu ulogu ima saradnja sa lokalnim samoupravama, ne samo sa Direkcijom za izgradnju Republike Srbije, zahvaljujući čemu su pripadnici Ministarstva odbrane dobili ključeve od stanova na teritoriji Beograda, pre svega u naselju „Stepa Stepanović“. Saradnja sa lokalnim samoupravama je dala rezultate, pa je tako u Pirotu pribavljeno 11 stanova, u Leskovcu 20, u Paraćinu 17, u Gornjem Milanovcu je principom razmene klubova vojske za stanove obezbeđeno 10 stanova, u Vranju 22 stana. Postoji master plana Ministarstva odbrane da se obezbedi još 60 stanova u Novom Sadu, Vršcu, Svilajncu, Kruševcu i Užicu. Svemu tome doprinosi princip subvencionisanja kredita, zahvaljujući čemu je stambeno obezbeđeno oko 2.500 hiljade pripadnika Ministarstva, vojske, a samo prošle godine oko 650. Primenom Zakona o javnim nabavkama ostvarene su, koji je inače usvojen ovde, velike uštede u resoru odbrane i Vojske Srbije. Namenska industrija izvezla je prošle godine proizvode u vrednosti većoj od milijardu evra. Tako je udvostručila izvoz u odnosu na 2014. godinu. Tako se dogodilo, prvi put, posle 15 godina da promet i izvoz namenske industrije budu u tom značajnom procentu povećani. Vojska Srbije i Ministarstvo odbrane uštedeli su, zahvaljujući svom savesnom, ekonomičnom i racionalnom poslovanju i ponašanju, više od milijardu i 200 miliona dinara i ova sredstva su dodeljena namenskoj industriji za nabavku neophodne opreme i sredstava. Do 2012. godine, kada su tadašnji ministri putovali u inostranstvo, sa njima je polazilo na put i po desetak vojnih lica i novinara. Ministar Gašić je ukinuo tu praksu. Kada je putovao, putovao je sam, najviše u pratnji jednog vojnog lica. Dok su njegovi prethodnici bili smešteni u najluksuznijim, najskupljim hotelima, gospodin Gašić je nastojao da uštedi svaki dinar iz budžeta Ministarstva odbrane i Vlade Srbije, odnosno sredstva građana Srbije. Srbija kao vojno neutralna zemlja izgradila je pouzdana prijateljstva i partnerstva i na istoku i na zapadu. Saradnja naše zemlje u okviru Partnerstva za mir je sve sadržajnija i intenzivnija. Moram da istaknem veoma značajnu saradnju između našeg domaćeg resora odbrane i Vojske SAD u oblasti koja je možda najdominantnija u odnosu na partnere iz drugih zemalja. U planu bilateralne vojne saradnje za 2016. godinu predviđeno je čak 127 aktivnosti sa SAD, čemu treba dodati još i školovanje pripadnika Vojske Srbije u SAD. Osim toga, polovina svih međunarodnih vežbi na kojima učestvuju naši pripadnici deo su bilateralne vojne saradnje sa SAD. Vojna saradnja sa Ruskom Federacijom je u stalnom usponu. Recimo, 2012. godine je sprovedeno sa Vojskom Ruske Federacije 12 zajedničkih aktivnosti, a taj obim saradnje je rastao, svake godine se povećavao, tako da je u 2014. godini već bilo 34 zajedničke aktivnosti, a uglavnom u oblasti obuke i vežbi. Pomenuću da je 2014. godine održana zajednička vežba „Srem 2014“ u Nikincima, a prošle godine su realizovane dve zajedničke vežbe u Ruskoj Federaciji. Od 2012. godine pa na ovamo potvrđen je i potpisan veliki broj sporazuma o vojnoj saradnji. Da pomenem samo one koje smo mi nedavno ovde u parlamentu ratifikovali sa Rusijom, Italijom, Poljskom, Azerbejdžanom, Moldavijom. Vojska Srbije uspešno učestvuje u multunacionalnim operacijama, tako se naša zemlja svrstala u red onih koja aktivno učestvuje u uspostavljanju i čuvanju mira i bezbednosti u svetu i da istaknem da pripadnici Vojske Srbije učestvuju u mirovnim operacijama na Kipru, Libanu, Kongu, Centralnoafričkoj Republici. Dakle, mi smo od zemlje koja je imala probleme postali deo rešenja problema i očuvanja mira i bezbednosti u svetu. Pomenuću još samo da su Ministarstvo odbrane i Vojska Srbije organizovali nekoliko opsežnih vojnih vežbi, a združena vojna vežba „Ravanica“ po svom obimu po svojim ciljevima je vežba kakva nije bila organizovana od 1989. godine. Dakle, punih 25 godina mi nismo imali tako veliku i uspešnu vojnu vežbu. To je vojna vežba na kojoj je učestvovalo oko 860 pripadnika Vojske Srbije i Ministarstva odbrane. Zbog svega ovog što sam pomenuo, a to je samo deo ovih uspešnih aktivnosti Ministarstva odbrane, građani Srbije i imaju najviše poverenja u Vojsku Srbije, jer podaci iz relevantnih istraživanja, recimo sa kraja prošle godine pokazuju da 46% naših građana ima povoljno mišljenje o Vojsci, što je mnogo više nego pre 2012. godine. Današnjom odlukom koju ćemo doneti i za koju će glasati i poslanici SPO, verujem da će taj procenat poverenja u Vojsku Srbije, u Ministarstvo odbrane biti još veći. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović.
Hvala gospođo predsednice. Gospodine predsedniče Vlade, poštovani ministri, dame i gospodo, narodni poslanici, danas imamo jednu raspravu o odgovornosti u političkom životu Srbije, pa makar to bilo i za izgovorenu reč. To je nešto novo u Srbiji, nešto novo u političkom životu Srbije i to znači da se Srbija menja. Srbija se menja na bolje, uvodi evropske standarde i možda mi to ne primetimo dovoljno, čini mi se da drugi to primete mnogo više i mnogo bolje od nas. Ja sam ponosan što je juče u Evropskom parlamentu usvojena rezolucija koja daje reči pohvale o onome što je urađeno u Srbiji i što je urađeno u ovom periodu. To niko ne spominje, a to je veliki rezultat koji nam je priznala EU. Povod zbog kojeg mi danas raspravljamo i zbog kojeg zasedamo jeste razrešenje ministra odbrane Bratislava Gašića. Odmah da naglasim da će SDPS glasati za predlog Aleksandra Vučića za razrešenje i smatramo da je izjava koju je dao Bratislav Gašić nesmotrena i ovom vremenu neprimerena. Međutim, poznajući ministra Gašića, znam da je pošten i da je odgovoran čovek i njegovo izvinjenje je bilo iskreno. U to uopšte ne sumnjam. Sama ta činjenica govori da ipak poštujemo određene standarde. Ti standardi su u Srbiji sada visoki. Visoko postavljena lestvica znači ispod određenih standarda, a to su standardi EU, ne može se više ići. Jedna od stvari jeste i odgovornost za javnu reč. Molim vas, ta odgovornost za javnu reč ne može da bude samo za određenu grupu ljudi i to posebno one koji su u Vladi ili koji su poziciji. Moraju postojati jednaki aršini. Ta odgovornost mora da bude za sve učesnike javnog života. Biti javna ličnost znači odgovornost. Znači odgovornost u svom radu, u svojim izjavama i znači odgovornost kada radimo za našu zemlju, za Srbiju. To je ono što ovog trenutka moram da naglasim i to je ono što insistiram. Isto tako mene veoma raduje, premijer je u svom izlaganju rekao neke reči koje bih voleo da često čujem u ovom parlamentu. Ja ću njih ponoviti, to je poštenje, to je moralnost, to je pristojnost, to je učtivost i to je odgovornost. Često te reči zaboravljamo i u ovom parlamentu one nemaju onu težinu koju treba da imaju u svakodnevnom životu. Ako se Srbija menja, a menja se, to mora biti u javnosti Srbije, mora biti gde živimo, u našem okruženju, na svakom mestu gde živimo i radimo. Razrešenje ministra Gašića je i prilika da kažemo nešto i o njegovom radu. Socijaldemokratska partija Srbije smatra da je Bratislav Gašić veoma dobro radio i obavljao funkciju ministra Vojske. To se mora naglasiti. Isto tako, mora se naglasiti šta je u ovoj oblasti urađeno što se tiče vojske, posebno od 2012. godine pa na dalje. Znate, vojska je bila u drugom planu u nekom vremenu. Bila je otuđena. Ova vojska, vojska države Srbije poprima jedan novi naziv – narodna vojska. Steći taj naziv „narodna vojska“ treba mnogo rada, mnogo truda svih onih pripadnika Vojske Republike Srbije, svih onih koji žive i rade. Vojska Srbije nam je potrebna. Ako Srbija želi da bude ozbiljna država ona mora da ima dobro organizovanu vojsku, modernizovanu vojsku. Isto tako, ono što je već rečeno, ta vojska, a ima epitet „narodna vojska“, jer pomaže narodu, neću da naglasim u poplavama, neću da naglasim sve gde sam išao od Krupnja pa na dalje gde su mi ljudi pokazali šta je u kratkom vremenu urađeno, prosto za neverovati. Treba otići na lice mesta i videti šta je to urađeno. Taj ugled nije došao sam od sebe. To je rad mnogih koji su u Vojsci Srbije, a samim tim i ministra Vojske koji je bio na čelu tog organa. Želim još nešto da naglasim da Srbija treba da ima vojsku, modernu vojsku, dobro organizovanu. Isto tako Srbija neće imati vojsku koja će ići negde da ratuje. Srbija mora da ima vojsku koja treba da brani državu Srbiju, a isto tako organizovanu da može da bude pomoć i raznoraznim stranim misijama. To je Srbija koja mora da pokaže svoje lepo lice. Ta vojska ne može i ne sme da bude otuđena od naroda i ako želi da zadrži taj epitet, to je taj epitet narodne vojske, ja želim da budući ministar zaista nastavi putem koji je dobro zacrtan. Naravno, znajući i poštujući gospodina Gašića želim da na nekim novim poslovima ima rezultate, u to ne sumnjam, jer je vredan, odgovoran i znaće uraditi što se od njega zahteva, znam njegove poglede na život, na sve ostalo i zato mu želim uspeha u radu, a odgovornost snosi, a on sam zna kako mu je zbog svega ovoga što je bilo. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem gospođo predsednice, poštovani predsedniče Vlade Republike Srbije, gospodo ministri, poštovani predstavnici Ministarstva, uvažene koleginice i kolege. Poštovani predsedniče Vlade vi danas po ko zna koji put potvrđujete jedan odgovoran i ozbiljan odnos vas kao predsednika Vlade Republike Srbije, celokupne Vlade Republike Srbije prema društvu i prema građanima Srbije. Pokazujete po ko zna koji put spremnost da u jednoj demokratskoj utakmici u republičkom parlamentu, gde se mogu čuti različita mišljenja, gde se mogu čuti različiti stavovi, vodite dijalog o svim pitanjima i, zapravo, vi na taj način, po našem mišljenju, jasno stavljate do znanja da se vi kao predsednik Vlade Republike Srbije i ova vlada apsolutno ne plaši takve rasprave, nema razloga da bilo šta sakrije, i vrlo jasno stavljate do znanja da istina jeste interes i vas kao predsednika Vlade Republike Srbije i celokupne Vlade Republike Srbije. Pošto govorimo konkretno o ministru odbrane i istina jeste interes gospodina Gašića. Gospodine predsedniče Vlade, za nas su dve ključne reči kada je reč o radu Vlade Republike Srbije – modernizacija i reforme. Ključna reč kada govorimo o današnjoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije je pristojnost. Govorimo o potrebi da se iz javnog diskursa izbaci sve ono negativno, sve ono što bi se moglo definisati kao nasilje i da postanemo pristojna država, pristojna zemlja u kojoj ćemo pristojno komunicirati. Veoma je važno reći da je ovo prva Vlada, da ste vi prvi predsednik Vlade Republike Srbije koji pokazuje delom, a ne pričom da vam je stalo do pristojnosti i u istoj meri da podjednako uvažavate princip odgovornosti. Ni u slučaju Bratislava Gašića, ni u bilo kom drugom slučaju nije se bežalo od odgovornosti, nisu se skrivale greške, nisu se plasirale laži da bi se pokrile bilo čije brljotine. U tome i jeste, po našem mišljenju, suština pristojnosti – pošteno raditi i biti odgovoran za svoje greške, imati odgovornost za ono što je učinjeno. Gospodin Bratislav Gašić kao ministar odbrane je, po mišljenju poslaničkog kluba SPS, radio veoma pošteno i odgovorno svoj posao. Vi ste, predsedniče Vlade Republike Srbije, jednom prilikom rekli da je gospodin Gašić radio deset puta više, bar deset puta više i bolje od onih koji su ga u prethodnom vremenskom periodu, prethodnih nekoliko meseci kritikovali i mi se u potpunosti sa vama slažemo. Uz podršku Vlade Republike Srbije kao ministar odbrane, gospodin Gašić je po našem mišljenju imao jasnu viziju razvoja sistema odbrane. Vojska Srbije danas uživa ogromno poverenje građana. Vojska Srbije je u trenutku koji je bio veoma težak za naše građane, za naš narod u periodu elementarne nepogode bila uz svoj narod i uz svoje građane. Uz podršku vas kao predsednika Vlade, uz podršku Vlade Republike Srbije, na inicijativu ministra odbrane želim da kažem da je našim potencijalom i kapacitetima poboljšana i unapređena odbrambena sposobnost zemlje i da je kroz ulaganja podignuta operativna i funkcionalna bezbednost. Ova i prethodna Vlada je pokazala da je namenska industrija pokretač svega i tokom 2013, i tokom 2014, i tokom 2015. godine značajna sredstva su uložena upravo u fabrike namenske industrije, ispravite me ako grešim. Mislim da je samo tokom 2015. godine u fabrikama namenske industrije uposleno preko 1.000 ljudi, 1.000 građana i građanski Srbije. Takođe, poboljšan je položaj i standard pripadnika Vojske i rešavana stambena pitanja na inicijativu ministra odbrane uz jedan, rekao bih, potpuno socijalno odgovoran pristup, što mi u potpunosti podržavamo. U skladu sa vojnom neutralnošću, Srbija je razvila prijateljske odnose sa vojskama zemalja i na istok i na zapadu. Unapređenje obuke i nastavak učešća u multinacionalnim operacijama pod okriljem UN i EU svakako su podigli ugled Vojske Srbije, ali su podigle i ugled Srbije kao zemlje u celini. Predstavnici Vojske Srbije koji su učestvovali u multinacionalnim operacijama, mnogo puta smo to rekli u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ponoviću to i danas, jesu jedni od naših najboljih ambasadora koje Srbija danas ima u svetu. Smatramo da su rezultati gospodina Gašića kao ministra odbrane vidljivi i prepoznatljivi, da je dosta uradio za Vojsku Srbije, kao što ste rekli gospodine predsedniče u uvodnom izlaganju, da je dosta uradio za Ministarstvo odbrane i da je dosta uradio za namensku industriju. Vratiću se na početak rečenice, pre nego što sam počeo da govorim o rezultatima rada, bilo bi nekorektno da u ovom trenutku ne govorimo o rezultatima rada ministra odbrane, jer zaista oni jesu vidljivi i prepoznatljivi, ali vratiću se na početak rečenice kada sam rekao da je Bratislav Gašić kao ministar odbrane radio pošteno, a na kraju je imao snage i hrabrosti da prizna da je pogrešio i prihvati konsekvence te greške. To je ozbiljan korak, napredak u srpskoj politici u kojoj, gospodine predsedniče, apsolutno niko godinama unazad nizašta nije bio kriv i nizašta nije odgovarao. To je ujedno i dokaz da postajemo pristojno, da postajemo odgovorno društvo. Upravo doprinos svemu tome dajete vi kao predsednik Vlade Republike Srbije i celokupna Vlada Republike Srbije. Prihvatamo vašu sugestiju i predlog kada ste rekli da ne treba da budemo predstavnici stranaka i građana, već primer za čitavo društvo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Gospodine predsedniče Vlade, uvaženi ministre Gašiću i ostali članovi Vlade, gospodo ministri, kolege i koleginice narodni poslanici, mi kao nosioci javnih funkcija znamo da nas Ustav i zakon obavezuje da se u svakom trenutku i na svakom mestu moramo boriti protiv diskriminacije i moramo se zalagati za ravnopravnost polova. Toga ste i vi, gospodine Gašiću, bili svesni, ali vam je nekako u tom trenutku, neopaženo, zbog umora, raznih okolnosti izletela iz vas ta rečenica kojom ste uvredili novinarku B92. Dobro je što ste se odmah izvinili, pokajali i što ste obećali da će u narednom periodu raditi još više i predano u borbi protiv diskriminacije i boriti se za ravnopravnost polova. Ovim predlogom predsednika Vlade za vašu smenu vi ste kažnjeni i plaćate cenu koju do sada niko u Srbije nije platio i na taj način ova Vlada uvodi nove standarde, da će svako u budućnosti ko bude neoprezan, kome se bude omaklo zlonamerno ili nenamerno takva omaška morati da plati cenu koju vi sada plaćate. To što ste danas ovde prisutni je ljudski i politički korektno, ali je nekorektno što su mnogi ono što ste vi rekli pokušali da zloupotrebi i zloupotrebili kritikujući rad ministarstva i kritikujući rad Vlade. Za mene kao članicu Odbora za odbranu i unutrašnje poslove je bilo veoma važno što ste na svaka tri meseca vi lično i načelnik Generalštaba i vaši saradnici podnosili izveštaje o rezultatima rada ministarstva. O tim izveštajima smo mi na odborima satima raspravljali i imali priliku i da vam uputimo reči hvale i reči kritike. Ovom prilikom ne mogu kao članica Odbora za odbranu i unutrašnje poslove da se ne osvrnem na nešto što je po mom mišljenju bilo dobro, što pokazuje dobar rad vas kao ministra i vaših saradnika. Veoma je važno što ste u svom dosadašnjem radu ostvarili rezultate od 1,1 milijardi dinara za prodaju naoružanja i vojne opreme, a po ugovorima koji su potpisani u 2016. godini ti prihodi treba da budu povećani i za 400 miliona dinara. Vrednost izdatih dozvola za izvoz naoružanja i vojne opreme je povećana i ona iznosi preko 750 miliona dinara. Značajne su i uštede od 1,3 milijardi dinara koje ste sa svojim saradnicima radeći u ministarstvu ostvarili. Veoma važna informacija da je više od 900 profesionalnih vojnika dobilo krov nad glavom tokom 2015. godine, dok je za poslednje tri godine, od 2012. godine do današnjeg dana, rešeno ukupno 4.082 stambena pitanja. Takođe, od 2012. do 2015. godine realizovano je ukupno 97 međunarodnih vežbi, od toga 33 vežbe sa SAD, šest vežbi sa oružanim snagama Ruske Federacije i 58 vežbi sa zemljama EU. Srbija je bila domaćin i dve međunarodne vežbe: „Balkanski odgovor“ i „Loges 15“. Ostvarili ste mnogo međunarodnih kontakata, najviše za poslednjih 10 godina. Prema istraživanjima iz 2012. godine, odnosno istraživanjima „Transparency International“, sistem odbrane Republike Srbije bio je u grupi država visokog rizika od korupcije u 2012. godini, a prema istom istraživanju u 2015. godini smanjen je rizik od korupcije i Srbija je svrstana u tu takozvanu grupu C, gde se svrstava kao zemlja sa umerenim rizikom od korupcije. Vrlo je važno povećano učešće Ministarstva odbrane i Vojske Srbije u mirovnim operacijama. Za mene kao ženu, političarku, narodnu poslanicu i članicu Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, veoma je važna primena akcionog plana Rezolucije 1325 i pojačano učešće vojnikinja u mirovnim operacijama. Imamo i mnogo žena oficira. Na Odborima za odbranu i unutrašnje poslove smo vrlo često i ja i vi raspravljali koliko bi bilo dobro da Srbija dobije ženu generala. Imamo tri pukovnice i negde sam mislila da će se za vreme vašeg mandata to i desiti, jer sam znala da se vi zalažete za to. Mislim da bi to bilo veoma dobro za Srbiju. Rastom proizvodnje i namenske industrije povećao se i broj zaposlenih radnika u preduzećima, povećane su im i plate. Od 2012. godine nabavljano je 35.865 kompleta novih uniformi i 31.445 pari vojničkih čizama. U garnizone Zrenjanin i Požega vratila se vojska, izvršeno je uređenje kasarni u Somboru, Kruševcu, Zrenjaninu, kasarni Topčider i Vasa Čarapić u Beogradu. To je samo jedan deo izveštaja koji ste vi sa vašim saradnicima redovno, na svaka tri meseca, lično podnosili Odboru za odbranu i unutrašnje poslove. Ono što bih na kraju želela da kažem je da će poslanička grupa NS podržati, bez obzira na sve zbog uvrede koju ste izrekli, predlog premijera Aleksandra Vučića za vaše razrešenje. Ja vam u ime poslaničkog kluba NS želim puno uspeha u vašem ličnom, profesionalnom i budućem političkom radu.
Zahvaljujem. Poštovani poslanici, saglasno odredbama Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova. Reč ima narodni poslanik Maroko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Poštovani predsedniče Vlade, gospodo ministri, kolege poslanici, danas je ova sednica, kako je premijer rekao, sazvana da bi se pokazala nova politička pristojnost u Srbiji, koju ova Vlada proklamuje. Ja mislim da je raspravom na ovu temu sve, samo ne promocija političke pristojnosti. Ako se želela pokazati politička pristojnost, slučaj posle izjave ministra odbrane upućen novinarki, na koji, kao što čujemo ovde, više puta smo čuli - ministar se izvinio, to nije bio slučaj. Ministar sve izvinio uveče, kada je shvatio da je to što je rekao snimljeno u kameri. Nije se odmah izvinio novinarki i ostalim prisutnima, nego kada je to postala tema u javnosti. Zato smatramo da od te proklamovane politike pristojnosti nema ništa. U to me je uverio i premijer kada je rekao u svom izlaganju da ga nije zanimalo šta će da govore oni koji smatraju da je ministar odbrane odgovoran kada se pre nešto manje od godinu dana srušio helikopter i kada je izgubljeno sedam života. Pa, kakva je to pristojnost, ako nećete da čujete šta ljudi imaju da pitaju o tom slučaju, šta građani Srbije žele da znaju? Šta se to dešavalo u noći 13. marta prošle godine? Zbog čega je sedam građana Srbije izgubilo život? Da li je, i to je ono što mene najviše brine, da li je cela ta akcija bila zamišljena da bi ovakvi naslovi bili u svim dnevnim novinama, a ne samo u jednim dnevnim novinama, koji su očigledno pre vremena pustili u štampu izveštaj o uspešnoj završenoj akciji? Da li je tog dana trebalo da se promoviše nečija briga, koja je nažalost koštala sedam života? Za ove dve godine, koliko je skoro trajao mandat gospodina Gašića, to nije jedini slučaj kada smo mi iz opozicije smatrali da on ne radi dobro, da je izašao iz okvira zakona i tražili njegovu smenu. Podsetiću vas na prvi slučaj kada se 2014. godine krajem septembra desila tuča pripadnika Kobri, vojnih vojnika, sa pripadnicima Žandarmerije, pripadnika Kobri koji su se našli na ulici zajedno sa bratom predsednika Vlade i gradonačelnika Beograda. Taj slučaj je danas na sudu, ali taj slučaj ovde u Skupštini nije mogao da dobije epilog. Skupština je odbila i odbor je odbio da razgovaramo o tome šta se tog dana dešavalo i kako su se pripadnici Kobri našli na ulicama zajedno sa bratom premijera i gradonačelnika. Tih dana otvorila se i priča o nezakonitom prisluškivanju, odnosno nezakonitom praćenju aktivnosti političkih stranaka od strane VBA. O tome se razgovaralo na jednoj sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti, gde je bio prisutan i Zaštitnik građana koji je celu tu stvar pokrenu, a s kojim je ministar odbrane mesecima odbijao saradnju. I tada smo tražili ostavku i razrešenje ministra. Tražili smo ostavku ministra kada je, ne znam čime izazvan, izjavio da on zna da je bivši ministar odbrane za vreme svog mandata, gospodin Šutanovac, prisluškivao predsednika Republike, gospodina Tadića. Pa onda, kada su od njega tražili dokaze i za tu svoju tvrdnju, krenuo je da govori da nije on baš to tako mislio. Ja se nadam da će taj slučaj možda jednog dana naći epilog na sudu, jer u institucijama drugim nismo mogli da dođemo do epiloga. Na kraju, pred ove izbore koji će se desiti za naredna dva meseca, Vlada je rešila da promoviše politiku pristojnosti. Onda, dva meseca imamo igranku sa tim da će ministar biti smenjen, odnosno da neće više biti ministar i čekamo taj dan. Evo, dočekali smo ga danas. Vidim da je predsednik Vlade zamerio ljudima koji su za ova dva meseca protestvovali i podsećali ga šta je obećao. Ja ne znam da li je to takođe deo proklamovane politike pristojnosti. Da li se u ovoj zemlji ne sme ništa zameriti u radu predsednika Vlade i u radu ministara? Da li će svako ko misli drugačije biti nazivan neradnikom, izdajnikom, nesposobnjakovićem, lopovom, lažovom, sve ono što se nalazi u svakodnevnim saopštenjima SNS koja se objavljuju i o kojima se govori? Predsednice, molim vas, da se ja sa kolegama poslanicima ne…
Vi ste gledali prenose svih parlamenata u svetu. Dakle, ako se neko ne slaže, ima pravo da u granicama reda u sali reaguje.
Hvala vam što ste me upoznali sada posle dve godine da je to dozvoljeno u parlamentu.
Vi se obraćate premijeru, a pomalo i javnosti, nemojte da nagovarate poslanike SNS da vam odobravaju.
Vi znate da je našim Poslovnikom dobacivanje u sali zabranjeno i više puta ste opominjali druge poslanike kada su to radili, ali očigledno da Poslovnik ne važi za sve isto…
Dobro, hoćete da im sugerišem da olovkama lupaju o klupe, pošto je to dozvoljeno?
…i da je verovatno to deo te političke pristojnosti.
Poslaniče, nemojte da trošite vaše dragoceno vreme, nego recite šta imate.
Hvala vam što vi brinete o mom vremenu, nema potrebe, brinite o Poslovniku jer vam je to obaveza, a ne da brinete o mom vremenu.
Nekako nemate sagovornika za svađu, ja vas ljubazno molim da nastavite.
Ja nemam nameru da odgovaram na ove dovike koje sada čujem u sali i spreman sam da diskutujem i da debatujem o svemu jer smatram da je politika koju ova Vlada vodi već četiri godine, politika obmana i laži, laži na kojoj je zasnovana pobeda iz maja 2014. godine, kada je predsednik Vlade zajedno sa predsednikom Republike izašao na stepenice ispred Narodne skupštine i rekao da su izbori pokradeni. Tri i po godine čekamo rezultat te istrage, da vidimo ko je pokrao izbore. Nismo dobili taj odgovor. Čekamo tri i po godine na razrešenje raznih afera, da vidimo ko je šta krao u Srbiji, a ko je šta doprineo da Srbija bude zemlja koja ide ka Evropi, zemlja u kojoj vlada pravo, zemlja u kojoj se poštuju institucije, zemlja u kojoj se političari ponašaju odgovorno i pristojno. Dobro je što ćemo imati izbore za dva meseca. Građani ne treba da budu u strahu kada izađu na te izbore, treba da glasaju slobodno, treba da glasaju u uverenju da stvari u Srbiji mogu da se promene na bolje. U tom svom uverenju mogu da glasaju za one za koje misle da mogu da donesu tu promenu. Verujem da ova politika koja upravlja Srbijom u prethodne četiri skoro godine nije politika koja Srbiju vodi na bolje, nije politika koja donosi bolji život građanima, nije politika zbog koje će u Srbiji biti manje siromašnih, već politika u kojoj će u Srbiji biti više siromašnih. Nije politika u kojoj će mladi ostajati u Srbiji, nego je politika koja tera mlade i talentovane ljude iz Srbije. Ovo nije politika u kojoj se ceni obrazovanje i rad, nego politika u kojoj se lažnim diplomama strukovnih studija dolazi na najvažnije funkcije.
Poslaniče, molim vas, pomozite mi, nekako ne mogu da pratim tok sednice. Da li ovo što vi govorite imamo…
Ja govorim o politici pristojnosti. Molim vas samo da završim rečenicu.
Daću vam minut duže. Da, dobro, pristojnosti. Ali nije na dnevnom redu reč pristojnost. Mi govorimo da li dati poverenje ministru Gašiću ili ne za dalje vođenje Ministarstva odbrane, ne govorimo o poverenju Vladi. Meni pomozite, da bi, kako ste me opomenuli, Poslovnik primenjivala. Samo meni. Možda su vas drugi razumeli, ali ja ne baš. Daću vam minut duže zbog moje upadice.
Nema problema. Ja mogu da se složim sa vama šta je tema, što je napisano na sazivu ove sednice, ali govorio sam o političkoj pristojnosti zbog koje smo mi ovde, kako je rekao sam predsednik Vlade, i o pitanju prihvatanja odgovornosti, što su sve stvari o kojima se danas razgovara. Pozivam sve kolege poslanike i one koji su se do sada izjasnili i koji se nisu do sada izjasnili da glasaju za razrešenje ministra odbrane, za razrešenje zbog toga što nije rasvetljena afera „helikopter“, zbog toga što nije rasvetljeno šta su radili pripadnici Vojske u obezbeđenju brata predsednika Vlade i gradonačelnika Beograda, zbog toga što nije promenjeno to i nije niko sankcionisao zbog nezakonitog praćenja aktivnosti političkih stranaka od strane VBA, zbog toga što nismo dobili odgovor o navodnoj aferi prisluškivanja predsednika Republike od strane bivšeg ministra odbrane, zbog toga što je Agencija za borbu protiv korupcije utvrdila da je ministar Gašić kada je bio gradonačelnik, znači obavljao prethodnu funkciju, protivzakonito dodelio novac za televizije čiji su vlasnici članovi njegove porodice. I na kraju, zbog toga što je uvredio novinarku, a izvinio joj se tek kada je shvatio da je kamera bila uključena. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima premijer.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega poštovani gospodine Milićeviću, želim da vam kažem da smo u odbrambenoj industriji Srbije zaposlili 2.115 novih ljudi. Ono gde smo imali problema u 2013. i 2014. godini je upravo ono što vi dobro znate iz vašeg grada, u „Krušiku“ u Valjevu. Svuda ostalo imamo jasan trend rasta. Ali, kao što znate, uskoro dolazim u Valjevo da otvorim novu kapislanu. Time ćemo da rešimo brojne probleme i mislim da pobedimo Bosnu i Hercegovinu na tržištu. Idemo i sa novom fabrikom u Uzićima, tako da po tom pitanju Bratislav Gašić jeste uradio značajno više nego što sam i ja uradio i mnogi drugi koji su bili na njegovom mestu, a tiče se namenske industrije. Doneo sam ovde pa ću vam u toku rasprave pokazati i sve prihode i broj zaposlenih iz godine u godinu u svakoj od fabrika odbrambene industrije Srbije, da vidite kako Srbija po tom pitanju napreduje. Nismo još zadovoljni, nije to još dovoljno dobro, imamo još problema. Plate u „Prvom partizanu“ nisu rasle, u svim ostalim fabrikama jesu, mislim čak i u„Slobodi“ čačanskoj da su prilično rasle. Tako da, tu ima veoma dobrih, dobrih rezultata i ugovori koji su potpisani posebno za izvoz nikada nisu bili veći i značajniji. Takođe, pokušaću da vam odgovorim na sve što ste rekli. Vašu raspravu smatram pristojnom, iako nisam razumeo potrebu za povišenim decibelima, time na argumentaciji ništa ne dobijate. Ali, znate, nekada je Džo Bernard Šo rekao – kad čovek hoće da ubije tigra, on to naziva sportom, a kada tigar krene da ubije njega, onda to nazivamo svirepošću. To je ta vrsta političkog licemerja kojoj smo izloženi svakoga dana. Pokušaću tačku po tačku, da odgovorim na svaku od vaših primedbi i da pokažem građanima šta je stvarna istina. Najpre, trudio sam se u ovih godinu i devet meseci, koliko sam predsednik Vlade, da nigde Srbiju ne obrukam, to sam isto govorio i članovima Vlade. Nećete mi lako pronaći neku tešku reč ili nepristojnu izjavu u tih godinu i devet meseci, iako bi bilo nekih za koje bih voleo da su bile nešto blaže. Mislim da nijednu nepristojnu ni reč ni rečenicu nisam izgovorio. Nisam čak ni kada ste ovde izgovarali reči „đubre“, „ološ“, kada ste govorili „stoko“, „bitango“ itd, ni tada nisam izgovorio nijednu ružnu reč, nijednu tešku, nijednu nepristojnu reč. Mislim da to mogu da rade ljudi koji imaju argumente, ljudi koji se ne plaše istine i koji se ne plaše rasprave. Što se tiče političke pristojnosti, ja ću vam danas pokazati šta je politička nepristojnosti i čime ste se sve služili i šta ste sve radili u ovom parlamentu i mimo parlamenta samo u prethodnih godinu i devet meseci, kakve izjave davali, na koji način se obraćali svojim političkim protivnicima. Zato sam počeo tu priču sa definicijom licemerja koju je Šo pružio. Što se tiče sedmoro naših građana koji su izgubili život u jednoj nesreći, strašnoj nesreći, da, svi smo bili užasno zabrinuti. Te noći dok ste vi i svi ostali spavali, posao Bratislava Gašića i svih drugih bio je da obiđe lice mesta, da do četiri i petnaest, pola pet pokušava da pronađe helikopter jer ni naši uređaji nisu radili. Nismo mogli da ga lociramo, bila je užasna magla, užasna hladnoća i sve drugo. Siguran sam da nikome to nije tako teško palo kao Bratislavu Gašiću. Izgubili smo ljude, i to u njihovoj najboljoj nameri da pomognu jednom detetu. Ali, pitam se, ko su ljudi koji to mogu da koriste kao argument u političkoj borbi? Ja ću, poštovani narodni poslanici, ovo je važno i zbog građana Republike Srbije, sada da vam pročitam samo za vreme njihove vlasti koliko smo tragedija, nesreća sa smrtnim ishodom imali. Samo da vidite da nikada niko po tom pitanju takvu kampanju, kampanju histerija, laži, brutalnih neistina nije vodio i mislim da se u tome vidi razlika. Naime, dana 21. maja 2008. godine nije bio na vlasti Bratislav Gašić, bila je vaša politička stranka, u rejonu sela Baranda, opština Pančevo, dogodio se udes vazduhoplova aviona „Orao“ evidencijskog broja 25.114 hiljada iz sastava 98 avijacijske baze. Pilot vazduhoplova Janik Tomas pri katapultiranju zadobio je prelome prvog stepena grudnog pršljena leve potkolenice. Dana 24. septembra na aerodromu Batajnica došlo je do udesa vazduhoplova aviona „Super galeb“, kada je komandant eskadrile, Ištvan Kanas zadobio povrede sa smrtnim ishodom. Ja vas pitam da li se uopšte sećate toga? Ne sećate se. Ne sećate se. Ne sećate se zato što niko to nikada nije želeo da zloupotrebljava ni na koji način i to je pokazivalo da Srbija postaje negde normalnija zemlja i pristojnija zemlja. Dana 7. jula 2009. godine na aerodromu Batajnica, došlo je do udesa vazduhoplova MiG-29, tom prilikom pilot Rade Ranđelović na dužnosti načelnika štaba ujedno nastavnika letenja zadobio je takođe povrede sa smrtnim ishodom. Takođe, na mesto pada vazduhoplova pronađen je ugljenisani leš Mihajla Ulemeka, vojnika iz sastava PVO. Sećate li se tih slučajeva? Mislim da se 99% građana Srbije ne seća. Zašto se ne seća? Pa, zato što neki pristojni ljudi to nisu hteli da zloupotrebljavaju za političke borbe, čak i ako jesmo i ako bilo ko od nas jeste, to jeste bio dokaz da nismo bili dovoljno zreli, da nismo bili dovoljno pristojni, ali i po tome koliko se ljudi sećaju sami će da zaključe jesmo li to činili ili ne. Dana 3. juna 2010. godine i dalje ste vi na vlasti, a ne gospodin Gašić ili bilo ko drugi, na jezeru Gruža kod Knića u toku izvršenje zadatka let za obnavljanje i usavršavanje tehnike upravljanje avionom pri izvođenju kombinovanog manevra, dogodio se udes vazduhoplova aviona „Orao“, tom prilikom pilot vazduhoplova Slobodan Jocić, pri katapultiranje je zadobio povrede kičmenog stuba. Dana 18. juna 2012. godine i dalje ste vi na vlasti, na poligonu Pasuljanske livade prilikom izvođenja vežbe četa na maršu sa prelaskom u napad, došlo je do eksplozije projektila ABG-30 milimetara što je za posledicu imalo nastanak smrtnih posledica za dva kadeta 133 klase Vojne akademije, teške telesne povrede za četiri kadeta 133 klase Vojne akademije i lake telesne povrede za tri kadeta iste klase. Eksplozija se, da bude interesantno, dogodilo u neposrednoj blizini logorske prostorije za vreme izvođenja nastave. Imamo dva događaja sa smrtnim posledicama, a to je dva dana pošto sam postao ministar, slučajno ili ne i tada kada sam postao ministar nisam prebacivao odgovornost na prethodnog ministra iako su te dužnosti započete pre primopredaje dužnosti iako su realizovane na osnovu odluka prethodnog ministra i tadašnjeg načelnika generalštaba Vojske Srbije, ni jednog sekunda nisam to izgovorio, tada su nam stradala dvojica vojnika. Dakle, ja vam samo govorim, kao što vidite ta lista je gotovo beskonačna. Ja imam ovde reči o Nebojši Miliću i Slaviši Markoviću, čije sam porodice odmah obišao i video šta je to što Vojska Srbije, što država Srbije može da pomogne. I, ono što je najzanimljiviji slučaj to je, a o tome ćemo pretpostavljam i kasnije da govorim, a to je slučaj Gorana Savića i leta na vazduhoplovu „Lasta“, a to je ono što se dogodilo 26. septembra 2012. godine, po nastavnom, reč je o odluci kojima je data saglasnost da se završna letnja ispitivanja nulte serija aviona „Lasta“ mogu otpočeti pre uvođenja u naoružanje i vojnu opremu prototipa aviona P2. Ovo sam vam sve naveo samo da biste vi poštovani narodni poslanici i uvaženi građani Srbije mogli da vidite o kakvom licemerju, o kako strašnom licemerju mi sve ovo vreme govorimo. Pri svemu tome, nikada me niste čuli da sam čak iz ovaj slučaj sa „Lastom“ optuživao prethodne ministre, zato što sam smatrao da niko nije imao nikakvu lošu želju. Zato što sam smatrao da je namera bila bez obzira na određene neopreznosti neki govore koji su podnosili krivične prijave i biće krivičnog dela, lično to nisam smatrao, to je posao drugih nadležnih organa, to nije posao naš političara i zato nema šta Skupština da radi po tom pitanju, već po tom pitanju treba da rade drugi nadležni organi. Da to nikakve namere, posebno ne zle namere nikoga pre nas nije bilo. Ali, ni to vam nije bilo dovoljno zato što je bilo potrebno uhvatiti se za bilo šta i reći bilo šta loše, molim vas, nemojte da mi dobacujete, pristojno se, kao što sam vam rekao uči i pre osnovne škole, a plašim se da mnogi, nemojte da vičete i to što ste nepristojni pa još morate nepristojnost vikom da pojačavate, jasno mi govori koliko vas argumenti bole. Ali, ove argumente ne možete da ukinete, činjenice su činjenice. Vi kažete, trebalo je da se promoviše briga. Sve vreme je promovisana briga, sve vreme. U svakom trenutku i razgovarali sa tim ljudima, njihovim porodicama, u svakom trenutku gledali da pomognemo kao država koliko možemo, čak i ne samo kao država. Kažete, ministar Gašić da odgovara zbog toga što su prebijeni pripadnici „Kobri“ zato što su se slučajno negde našli. Izvinite, strašan je greh što poznaju moga brata, znate, u mojoj pratnji su, a išli kao prethodnica do kuće mojih roditelja. Užasan greh, najstrašniji grej je to što su prebijeni, što su zverski prebijeni, a što se nijednog sekunda nisu branili. Mogu da mislim šta bi bilo da su se ne daj Bože kojim slučajem branili. A to je sramota, to se ne radi, to nikada niko vama nije radio. To su stvari koje se apsolutno ne rade. A to radite zato što nemate nikakvih argumenta. Zato što ne postoji politika koju možete da promovišete. Zato što politika koju promovišete je politika isključivosti i mržnje i ničega više. Mržnja, dame i gospodo, izjeda onoga koji mrzi, a ne onoga ko je predmet i objekata mržnje. Histerični i osmeh i podsmeh mi bolje nego bilo šta govori o tome koliko sam u pravu, ali znaju ljudi. Što se tiče prisluškivanja, kada smo već kod toga, ne znam tačno šta je govorio Bratislav Gašić, ali znam šta ću vam reći ja iako se nikada nisam time bavio i mislim da sam jedanput uz put to rekao, negde nikada nisam želeo da ulazim u to. Vi ste mene prisluškivali. Vi ste prisluškivali Tomislava Nikolića. Vi ste opozicione lidere prisluškivali sve vreme. Sa mnom ste imali četiri akcije preko kojih ste me prisluškivali. Jedna od njih gde sam bio prisluškivan, preko narodnog poslanika ovde, prisutnog, zato što ste našli zakonski izgovor da njega proglasite ekstremistom, pa tobož zaštite zemlje od ekstremizma ste sve one koji bi sa njim razgovarali telefonom stavljali na mere. Pa, tako ste mene prisluškivali. Ja vam dajem podatke i mogu sve dokaze da vam pružim o tome. Kad god hoćete da odemo da vam pokažem to. Nije za javnost. Pa, to je sramota da nam vi govorite o prisluškivanju. El to kao o onom drugom prisluškivanju. Pa, kad ćemo na poligraf, onda na poligraf više nećemo. Pa, detektor laži, pa nećemo na detektor laži. Zamerio sam Bratislavu Gašiću na lošoj saradnji sa Zaštitnikom građana iako se ne slažem uvek ili ne mogu da se saglasim sa onim što on govori i tu bih mogao da kažem – u redu je argument. Kažete da sam zamerao nešto nekome ko protestvuje. Nikada nisam zamerao nikome ko protestvuje. Svakoga dana protestuju desetine grupa ljudi ispred Vlade Srbije. Jedino što sam rekao, to je da ne bih poklekao zbog bilo čijih protesta i pod bilo čijim pritiskom zato što sam uveren da sam branio istinu, da sam štitio istinu i da sam bio potpuno u pravu. Inače, to je pravo, imate pravo na slobodno okupljanje, veoma široko u našoj zemlji, nikakvih problema nije bilo u poslednjih godinu i devet meseci, ni jedan ozbiljniji incident nije postojao, ni prilikom slobode izražavanja različitih sloboda, čak i brojnih ekstremističkih grupa, nigde nikakvih problema nismo imali, niti ćemo da imamo. Što se tiče uvreda, teško mi je da o tome čak i govorim, teško mi je da vam odgovaram na to, zato što gotovo da bez uvreda ništa drugo nismo ni slušali, ništa drugo nismo ni čuli. Kad god bi došlo do ozbiljne rasprave, rasprave koja treba da se potkrepi činjenicama, brojevima, bilo čime, znanjem, pristupom, pogledom u budućnost, mi bismo dolazili do uvreda. Hoćete da vam govorim kako su se mnogi funkcioneri radovali najodvratnijim pokličima koji su izgovarani, pa je onda bilo čak rečeno – e, nije to bio jedan pojedinac nego su to mase vikale; svi srećni onako i zadovoljni što se to dešava iako su do pre godinu ili dve kukali kada bi se na stadionu vikalo - spasi Srbiju; i ne znam kako ide dalje, što nikada niste čuli da je bilo podržano sa naše strane, ni u to vreme. Takođe, što se tiče rečnika koji se koristi, ja mislim da ljudi to dobro čuju i da ljudi dobro vide, ni „đubre“, ni „ološ“, ni „stoko“, ni „bitango“, nije izašlo ni iz mojih usta, a kada bi izlazile pogrešne reči iz usta gospodina Babića, lično bih ga i javno opomenuo za tako nešto. Čak sam i jednog opozicionog lidera pozvao telefonom i izvinio mu se zbog toga. Ja mislim da je to pristojnost… (Narodni poslanik Zoran Živković dobacuje.) Kao Boga vas molim, nemojte da vičete, jer to što vičete neće me sprečiti da kažem istinu nikada i nećete ni da me uplašite… (Zoran Živković, s mesta: Predsednica je rekla…) I nećete ni da me uplašite…
Gospodine Živkoviću, javite se za reč, pa ću vam dati reč. Nemojte prekidati premijera. (Zoran Živković, s mesta: Rekli ste da vičem…) Nastavite, molim vas, predsedniče. Ja znam da bi neko želeo da skrenemo malo sa ovakvog toga diskusije, ali vas ja molim da vi nastavite a ja ću voditi računa o sednici.
Govorili ste o lažnim diplomama. pa sve dozvole za fakultete o kojima govorite da su izdavale lažne diplome vi ste dali. Ne mi, nego vi. Uzgred, poštovani gospodine, ja nemam ni jednu lažnu diplomu. One škole što sam završio, završio sam relativno dobrim, vrlo dobrim, odličnim uspehom, fakultet sa odličnim ocenama. To je Univerzitet u Beogradu, Pravni fakultet u Beogradu, imao čak i stipendiju za razvoj naučnog i umetničkog podmlatka koji sam dobio čim sam krenuo na studije. Nisam se bavio politikom, ničim. To sam stekao sam svojim radom, svojim učenjem, ni uz čiju pomoć, te vas stalno pitam – o čemu se radi? Hoćete da govorite o nekim drugim ljudima. Ja sam spreman da te ljude, o kojima svakoga dana govorite najlošije i govorite da su valjda manje obrazovani, hajde da napravimo bilo kakav test pa da ustanovimo, da vidimo da li ste obrazovaniji od Nebojše Stefanovića ili to baš i nije takav slučaj? Spreman sam po bilo kojoj sferi društvenog života da se to napravi, iako se pokaže da nisam u pravu, da ja snosim odgovornost, ali onda da i vi snosite odgovornost i mnogi od vaših kolega. Dogovorili smo se i pokušaćemo da to napravimo. Mislim da je to veoma važno za budućnost Srbije. Takođe, govorite da mladi idu iz zemlje. Izgleda vam niko nije davao podatke – idu, neće to biti lako da se zaustavi, postoji prirodna težnja ljudi da idu i da zarađuju više novca. Postoji prirodna težnja ljudi da se usavršavaju, da žive bolje, ne možemo da se merimo sa zemljama zapadne Evrope, sa Sjedinjenim Državama, ali odliv iz one zemlje je četiri puta manji nego što je bio u vreme vaše vlasti. Četiri puta manji. Daću vam tačne i precizne podatke – četiri puta manji. Dakle, šta god da smo smanjili, nešto je lakše, nešto je bolje. Kažete, pozivate se na izbore. Ja mislim da je to izvanredna prilika. Govorite o promenama. Ja mislim da su promene veoma važne, ali da pre svega treba da razmišljamo kako da menjamo sebe a ne kako da mi ostanemo isti ili jednako loši, a kako bi smo voleli da drugi budu po našim ukusima. Zato bih vas zamolio da na tim izborima o kojima ne želim da govorim, da izađete na te izbore, da demokratski učestvujete, da pobedite, ali samo ako to narod bude tako rekao, samo ako građani to budu tako rekli. Ja ne znam ko će da pobedi, samo sam u jednu stvar apsolutno siguran, to je da građani Srbije ne žele da tapkaju u mestu, ne žele da idu u nazad, ne žele da se vraćaju u prošlost, građani Srbije idu u budućnost i žele budućnost, u to sam sasvim siguran. Hvala.
Dozvoljeno je negodovanje, ne dobacivanje, ovakva je razlika. Reč ima Milan Krkobabić. Izvolite.
Uvažena gospođo Gojković, gospodine predsedniče, uvaženi narodni poslanici, današnja sednica Skupštine Srbije je atipična po temi, ali i po raspravi. Nadam se da će i ostati atipična do konca. Današnja tema, uvaženi narodni poslanici, gospodine predsedniče je javno izgovorena reč i odgovornost za tu javno izgovorenu reč. Ta reč je bila moguće nespretna, nesmotrena, neumerena, ali imamo svi saglasje o tome da nije bila primerena nosiocu javne funkcije. Tim pre ako je nosilac te funkcije ministar odbrane. Zašto kažem ministar odbrane? Gospodin Gašić to zna, pretpostavljam da znaju i svi prethodni ministri odbrane, da čelni ljudi takvih resora moraju da imaju određen lični integritet. To su veliki, složeni sistemi. Sistemi koji ne trpe improvizacije i sistemi koji zahtevaju da njima rukovode ljudi od integriteta. Tako da, evo sklon sam da budem i malo atipičan, ne znam detaljno gospodina Gašića, znam da je i predsednik Vlade bio ministar odbrane i da unazad da svi ljudi koji su bili na čelu tog ministarstva, imaju taj lični integritet. Zato bih se vratio na ovu temu, znači javno izgovorena reč. Ocena o radu Ministarstva, o radu ministra, gospodina Gašića je data. Ja ne bih lamentirao nad time, niti bih se na neki način u ovom obraćanju „opraštao“ od gospodina Gašića. Kada kažem „opraštao“, pod znacima navoda, upravo zato što je ovde danas pred nama, što sedi stojički, podnosi i spreman je da nas pogleda u oči, on ima budućnost. Da danas nije bio ovde i da smo mi diskutovali o njemu, raspravljali, iznosili stavove, gospodin Gašić bi otišao u nepovrat. Što se tiče samog Ministarstva odbrane, ono što bih posebno istakao i tu ću se zadržati na tome, to su rezultati koje je namenska postigla. Govorim kao privrednik, napravili su pomake. Ponavljam, to je bilo i bio je i ostao je i ostaće složen sistem i na nama svima je da taj sistem unapređujemo. Bitni su rezultati. Bitno je da svaki ministar odbrane definiše šta je zatekao od prethodnog ministra i da na svom odlasku bar malo pomeri taj sistem unapred. Ja mislim da je ovaj sistem pomeren ka boljem, a pre svega u sferi namenske industrije, gde vidim da imate zapažen broj novozaposlenih, da imate nova tržišta i da su finansijski pokazatelji sasvim opravdani. Ali, vratimo se ovoj osnovnoj današnjoj temi. Danas je 5. februar 2016. godine. Poštovani kolege narodni poslanici, građani Srbije, ja mislim da je ovo i poseban datum. Mi u našoj političkoj istoriji raspravljali smo, raspravljamo i raspravljaćemo o krupnim ili manje krupnim aferama, krupnim ili manje krupnim zloupotrebama i donosićemo ovakve ili onakve odluke, ali ovo je jedinstvena prilika da pred nas, pred sve nas, ističemo javno izgovorenu reč. Reč je čudo, poštovani prijatelji. Reče jednom jedan veliki pesnik – ubi me prejaka reč. Ona se olako, nekada nepromišljeno istakne, onda kao grudva krene i poprimi oblik lavine. Ovo je bila politička lavina. Gospodin Gašić je zatrpan tom lavinom, moramo da se složimo, ali izašao je iz toga i ovde stoji pred nama. Zašto sam rekao da upamtimo ovaj datum? Danas Srbija, politička istorija Srbije nije ista kao što je bila juče. Sutra mora da bude drugačija. Zašto? Svi mi koji obavljamo javnu funkciju moramo dobro da razmislimo šta smo, kako i kada rekli. Inače, skloni smo da konstatujemo da je naš narod – narod kratkog pamćenja, da juče izrečeno danas ne obavezuje nikog, i zato ja ovu današnju raspravu vidim kao izuzetno bitnu, vidim je kao atipičnu i vidim je kao nešto što će biti ozdravljujuće za našu političku scenu, da će spustiti tenzije i da ćemo početi da se bavimo temama. Kad sam rekao o Vojsci kao velikom sistemu, veliki sistemi ne trpe improvizacije. Tu postoje procedure. Sve ono što se događalo u Vojsci Srbije, u njenoj istoriji i te nesreće, nemili događaji, ne da sam samo sklon, nego sam apsolutno ubeđen da nikada apsolutno, ponavljam, nije bilo zle namere. Mi možemo da kažemo neodmereno jedni drugima ovo ili ono, ali apsolutno ne verujem da postoji zla namera da se određeni ljudski životi dovedu u pitanje, ne samo u ovom parlamentu, ne samo u prethodnoj ili u ovoj vlasti, nego i u budućim vlastima.To nije deo mentaliteta i identiteta ovog naroda. Vratiću se sad na ovaj deo rasprave. Predsednik Vlade je reagovao na način kako se i očekuje od predsednika Vlade, potpuno odgovorno. Da li mu je bilo lako? Pretpostavljam ne. Sličnu temu dotakao je i naš veliki književnik Meša Selimović - dođeš u poziciju da biraš između velikog i odanog prijateljstva i obaveze koju ti namiče slovo zakona i dužnost i moraš da izabereš. To je teška dilema, i samo ljudi koji imaju integritet mogu da je razreše, ali i ljudi koji imaju pravog prijatelja koji to može da shvati. Meni je drago da ministar ovde sedi, da nije otišao i rekao – ne, nisam kriv, ne prihvatam to, ili što nije retko – da, ja ću sada da napravim novu političku partiju. To govori o tom ljudskom integritetu. Zato bi, sa stanovišta naše poslaničke grupe i mene lično, ovo trebalo da bude preokret na srpskoj političkoj sceni, da omogući i otvori novu stranicu političkog poglavlja, pogotovu kad se tiče javno izgovorene reči. Gospodine Mijatoviću, dozvolite da se ne složim sa vama, kod odgovornosti za izgovorenu reč. Nosioci javnih funkcija imaju posebnu odgovornost za izrečenu reč i ta odgovornost je mnogo veća od onih koji to nisu, naravno, uz puno uvažavanje, to sve ostale učesnike u javnom životu ne oslobađa odgovornosti. Poslanička grupa i ja lično glasaćemo za ovaj predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Vučković.
Poštovana predsednice Skupštine, predsedniče Vlade, ministri, poštovani predstavnici Vojske Srbije i kolege narodni poslanici i koleginice narodni poslanici, dočekali smo i ovaj dan, reče premijer, vrlo redak, kad smenjujemo jednog od ministara ove Vlade na predlog predsednika Vlade. Gašić je mogao biti smenjen i na drugačiji način, mogao je podneti ostavku. Onda bi bilo uverljivo da je njegovo kajanje i njegovo izvinjenje zaista iskreno i ozbiljno. Prošlo je skoro puna dva meseca od dana kada je Bratislav Gašić javno, pred kamerama, izjavio, izgovorio – što volim ove novinarke koje ovako lako kleknu. Žene u Srbiji doživele su još jedno poniženje, još jednu uvredu, zgražanje, iznenađenje i gnušanje prohujalo je Srbijom, društvene mreže su se usijale, novinari su se javno organizovali. Mediji su probili zid tišine i organizacije za ljudska prava podigle su svoj glas. Reakcija je bila tolika da ni premijer više nije mogao da brani Bratislava Gašića, iako je to bio želeo. Premijer je rekao da je Gašić dobro obavljao posao ministra i da je ova izjava jedini razlog za smenu. Najavio je njegovu smenu pre više od mesec i po dana. Prelomio je danas, odnosno predlažući ovu sednicu, predstavljajući pri tom svoju odluku kao veliku žrtvu koju prinosi građanima Srbije jer se odriče svog dobrog, gotovo najboljeg druga. Zašto je ovo pitanje smene Gašića tako dugo odlagano? Ima jedan vrlo jednostavan razlog. Ne možemo se oteti utisku da ova današnja sednica zapravo treba da doprinese stvaranju jednog predizbornog raspoloženja na pragu novih izbora, nove predizborne kampanje. Ovom sednicom Vlada i premijer žele da postignu jedan važan cilj, licemerno se udvarajući ženama koje čine tako veliki procenat našeg biračkog tela, stvaraju iluziju svoje principijelnosti pobornika rodne ravnopravnosti, boraca protiv diskriminacije i zastupnika evropskih vrednosti. U tom svetlu, u svetlu tih predstojećih izbora treba gledati ovu sednicu. Inače je ministar Gašić mogao sam podneti ostavku i mi danas o tome ne bismo razgovarali. Dakle, namera je ove Vlade i ove vladajuće većine da od ove sednice napravi svoj poen i od smene Gašića takođe, umesto da to bude tema njene odgovornosti. Demokratska stranka će, naravno, glasati za smenu Bratislava Gašića, sa ogromnim zadovoljstvom, ne deleći pri tome premijerovo uverenje i uverenje većine o izvrsnosti Gašića kao ministra odbrane, zato što poštujemo ono što su govorili mislioci, teoretičari, stvaraoci socijaldemokratske misli koju mi danas poštujemo, da se sloboda u jednom društvu meri stepenom slobode žena u tom društvu. Ljudi koji predstavljaju ovu zemlju i građane ove zemlje, ljudi koji imaju najviše pozicije… Govorim o pristojnosti, kolege iz vladajuće većine, pa bi bilo dobro da pokušate da malo u skladu sa tim uskladite svoje povike. Dakle, oni ljudi koji u ovoj zemlji imaju najviše položaje, koji predstavljaju građane ove zemlje, oni daju ton, oni trasiraju vrednosni sistem. Vi to činite jezikom koji koristite i konkretnim ponašanjem kojim se predstavljate građanima Srbije. Vi pokazujete šta je poželjno ponašanje u jednom društvu, vi dominantno, i ako se ministri na taj način ophode prema ženama, da li onda treba da nas čudi što takav isti jezik nailazimo na ulici, u saobraćaju, autobusima, medijima, školama, itd? Pa, uvažavaju da i seksistička izjava ministra Gašića je ogromna sramota ove Vlade. U ovom našem društvu koje je tradicionalno antižensko, u kome postoje talozi ratnog i ratničkog nasilja, u kojem caruje porodično nasilje, o tome imamo statistike svakog dana, gde je govor mržnje prema ženama utkan u svakodnevni život i praksu, gde se diskriminacija nad ženama događa onda kada traže posao, a onda kad ga nađu, onda se ucenjuju da ne smeju imati decu jer će dobiti otkaz, e u takvom društvu pre 15 godina ova zemlja je rešila da donese Strategiju za rodnu ravnopravnost, zakone kojima će se štititi rodna ravnopravnost, zakone protiv diskriminacije, između ostalog, i nad ženama. Svojom izjavom Bratislav Gašić je povredio zakone ove zemlje. Ovo nije zato pitanje samo njegove pristojnosti ili nepristojnosti. Mi ne prihvatamo da se ova rasprava vodi samo u tim okvirima. Zakone ove zemlje povredio je ministar Gašić. To što je ta izjava usmerena na novinare, odnosno na novinarku, još više je razlog za osudu Bratislava Gašića, jer to je pokazatelj njegovog odnosa prema javnosti. Ministar koji želi da mu novinari kleče, to govori o razumevanju slobode medija. Kako li se tek obraća novinarima onda kada nema kamera? Da li je, međutim, ova izjava Bratislava Gašića bila slučajna? Da li mu se ona omakla ili ne? Da li je ona u suprotnosti sa tonom i stilom komunikacije koju nameće ova Vlada od 2014. godine, ali i od 2012. godine? Nema veze, jer već četiri godine imamo isti javni diskurs. Nije, i zato mi ne verujemo da mu se ona omakla. Svakodnevno ljudi iz Vlade, od republičkog do lokalnog nivoa, raznim nivoima neprikladnih izraza i jezika zapljuskuju našu javnost. Politički dijalog u našoj zemlji lišen je svakog dostojanstva i odnosi među političkim protivnicima i kritičarima Vlade su potpuno neprihvatljivi za jednu demokratsku zemlju. Kreira se i podstiče tabloidna mašinerija kojom se narušavaju osnovna prava i slobode i krše zakoni ove zemlje. O tome govore međunarodni dokumenti, neću da ih citiram. Štancuju se partijska saopštenja sa takvim jezikom mržnje. Mi znamo da to izvire iz nasleđa prakse „Velike Srbije“. Mi to svi prepoznajemo, ali prepoznaju i građani Srbije. Onda nam se još kaže – pa nas narod bolje razume, jer mi nismo fini, čime se narod još dodatno vređa jer se unižava i prihvata kao neki prost narod. Mi ne verujemo da je naš narod prost. Setimo se tih izjava. Hoćete da nekoliko njih nabrojim? „Da treba da se iskoreni seme zla Dragana Đilas“, „Pajtić je umobolnik i psihopata“, „opozicija je peta kolona“, i zbog te izjave se premijer izvinjavao, „počistićemo svoje političke protivnike“. Evo nedavno je jedan od ministara rekao da lekari koji nisu zadovoljni treba da se isele, apropo iseljavanja, a građani koji nisu zadovoljni treba da nađu drugu državu. Gospodine predsedniče Vlade, ako vama stvarno smeta izjava vašeg omiljenog partijskog druga i ministra, zašto ste i kako mogli za svog savetnika da uzmete Dominik Štros Kana, čoveka koji je u svojoj vlastitoj stranci i vlastitoj zemlji postao kontaminiran, nepodoban, neprihvatljiv, a upravo zbog onoga odnosa prema ženama koji mu se spočitavao opravdano ili neopravdano, to je stvar institucije te zemlje? Nasuprot njegovoj ogromnoj stručnosti, koju niko ne spori, njemu su javne funkcije u njegovoj zemlji i u široj javnosti u normalnom i demokratskom društvu, svuda postale nedostupne, ali vama izgleda nisu smetale. Ispad Bratislava Gašića nije samo njegova sramota, nego je sramota i odgovornost Vlade u celini, a najviše predsednika Vlade, jer je on njegov izbor. To je njegov čovek, to je potpredsednik vladajuće stranke. Kako predsednik Vlade želi da mu verujemo da sa takvim kadrovima misli da uredi Srbiju na evropskim principima i temeljima i da u njoj ukoreni evropske vrednosti, ljudska prava i slobode? Nama je teško da u to verujemo, ali verujemo čak u vašu dobru nameru. Predsedniče Vlade, vi volite da se pozivate na nemačke primere i nemačke političare. Pretpostavljam da znate i primer predsednika nemačke Vlade Vili Branta koji je onog trenutka kada mu je prikazano da je jedan njegov ministar radio za neke strane službe podneo ostavku. Podneo je ostavku zbog pogrešnog izbora svog, zbog svoje odgovornosti za pogrešnu procenu pri izboru svog saradnika. To je vrlo poučan primer. Sada dolazimo do još jednog ključnog pitanja – da li je ova izjava jedini razlog zašto je trebalo razrešiti i smeniti ministra Bratislava Gašića? Nije i razlog za njegovu smenu je dosta dugačak. Lista razloga za njegovu smenu je dosta dugačka. Od samog početka Bratislav Gašić je bio sporan predlog za ministra. Da je smenjen onda kada su se pojavile prve sumnje i prve afere, verovatno ne bi došao u priliku da nam pokaže šta je sve kadar da izjavi. Građani Kruševca o tome dosta znaju. Bratislav Gašić je u više navrata pokazao da ne poštuje zakone ove zemlje, a ni institucije koje su po zakonu zasnovane. Setimo se slučaja sa Zaštitnikom građana, a kada je Zaštitniku osporio pravo na kontrolu rada državnih organa. Citiraću saopštenje Zaštitnika građana: „Ponašanje ministra Gašića, koji je Zaštitnika ne najavljeno dočekao u kabinetu direktora VBA, na početku i tokom sastanka bilo je ispod svakog institucionalnog i elementarnog nivoa pristojnosti. Ministar je prvo osporio zakonsko ovlašćenje Zaštitnika da pristupi dokumentaciji o slučaju, govorio je o njegovim navodnim političkim ambicijama, predlagao da svoja ovlašćenja iskoristi u pravnom slučaju, prekidao razgovor direktora VBA i Zaštitnika i konačno rekao Zaštitniku građana da je vojsku služio u kantini, kafe kuhinji Svetka Kovača, primorao je Zaštitnika građana da napusti sastanak.“ Setimo se tragedije u helikopteru kada je sedmoro ljudi poginulo. To nije običan slučaj. Tačno je da se nesreće događaju u raznim borbenim dejstvima, vežbama itd. To je jedan rizik koji ide sa tom profesijom i treba duboko žaliti za svim žrtvama tih slučajeva, ali ovo je poseban slučaj zato što se ovde radilo o civilima kojima se želela ukazati pomoć. Vidite, mi ne želimo da sudimo, ni da proglašavamo krivce. Mi ne precenjujemo svoje nadležnosti, ni svoje moći, ali ako je vladajućoj većini zaista stalo da pokaže odgovornost, zašto nije prihvatila predlog poslanice Gordane Čomić da se u ovoj Skupštini osnuje anketni odbor, koji bi pomogao da se na određeni način, uz ravnopravno učešće svih političkih stranaka prisutnih u ovoj Skupštini, razmotre okolnosti pod kojima je došlo do te tragedije? Ja mislim da bi za sve žrtve te tragedije to bilo od velikog značaja i pomoći, bez politizacije i bez jeftinih političkih poena. O načinu na koji je Bratislav Gašić rukovodio vojskom, namenskom industrijom, o tome kakav je danas materijalni položaj vojske, govoriće moje kolege. Da naglasim još jednom, mi ćemo glasati za smenu Bratislava Gašića, ali taj naš glas ni na koji način nije amnestiranje od odgovornosti za sve propuste, kako njega lično, tako i predsednika Vlade i cele Vlade. Na kraju, još nešto da kažem. Ponekad je u našem društvu mačizam nešto što se olako, čak sa nekom simpatijom, doživljava. Kaže se – on je mačo. Moramo zajedno graditi kulturu i društvo u kome će svaki pojam i pojava mačizma biti osuđena. Zato mačizam, koji je Gašić pokazao u svojoj izjavi, nije slučajan, on se naslanja na jedan način komunikacije u ovoj Vladi, na jedan jezik mržnje koji se pokazuje prema političkim protivnicima, na nasilje koje vidimo u lokalnim izborima, na jedno obmanjivanje građana različitim netačnim statističkim podacima. Verujemo da će građani na kraju krajeva povezati te dve stvari. Hvala na pažnji.
Reč ima predsednik Vlade Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, rekli ste redak dan dočekasmo, a sa vama ga nikada nismo dočekali da bude smenjen bilo koji ministar. Sa vama to jednostavno nije išlo. Ni za mnogo teže stvari, za mnogo teže izjave, mnogo teže uvrede, niste se setili. To je ona vrsta licemerja o kojoj sam malopre pričao ili je Šekspir rekao „Bog ti je dao jedno lice, ti činiš drugo“. To je ono kako kod drugih vidite sve ono što kod sebe ne opažate i kako kod drugih ne vidite one dobre stvari koje kod sebe prenaglašeno vidite. Vi ste ovde rekli da je mogao da podnese ostavku, pa to je najstrašnije licemerje. Najmanje pet vaših funkcionera je govorilo – ne sme da se dozvoli da podnese ostavku. Svi na koje ste se pozivali, govorili ste javnosti, ne sme da se dozvoli, to celokupna javnost zna, da podnese ostavku jer nije on taj koji posle ovoga može da ode tako što će da podnese ostavku. Pošto nije podneo ostavku, pošto smo došli hrabro pred vas da nam kažete šta je sve to što imate, šta je to što sve možete da nam izgovorite, onda ste rekli – nije trebalo da dolazite ovde, nego je trebalo da podnese ostavku. Da li je sada trebalo da podnese ostavku ili je trebalo da ga smenjujemo ovde? Ne znate ni sami. Šta god da se dogodilo, vi biste rekli suprotno. I to mi je tužno, nije mi smešno iako se osmehujem jer to govori kakva vam je politika. Više tužna nego smešna. Kažete – to je sistem koji je napravljen, to nije samo Bata Gašić, izvinjavam se Bratislave, svi ga zovemo Bata Gašić, ne zamera on a i sada vidim ta vrsta nepristojnosti vam ne smeta, kao što vam je malopre smetala. Dakle, kažete – strašno šta je rekao za novinare, strašno šta je rekao za ženu. Saglasan sam, zato će Bratislav Gašić ako budemo imali danas većinu biti smenjen. To je strašno što je uradio i nema nikakvog opravdanja, on je to sam rekao. Da li je rekao ujutru ili uveče svejedno, ali je rekao i to smo dočekali da on to kaže. Od vas nikada nismo dočekali i ni od koga od vas, ni od onih koji su deset puta gori u takvom javnom diskusu od Bratislava Gašića, što ću vam sada pokazati i dokazati. Izgleda da vam se sviđaju ta iskustva, pa bi ste da saznate nešto više o tim uvredama, na račun žena, na račun novinarki i na račun svih ostalih. Pročitaću vam uvažene dame i gospodo, Goran Ješić je mislim član DS, potpredsednik je DS. Znači ima istu funkciju kao Bratislav Gašić kod nas, on je potpredsednik DS. Evo šta kaže potpredsednik stranke koja je govorila da se zalaže za evropske vrednosti, odavno ih je zaboravila, stranke koja govori da se zalaže za rodnu ravnopravnost, odavno su je zaboravili, evo da čujete. Novinarka „Alo“ novina uputila je pitanje potpredsedniku DS – oprostite, koja kola vozite? Odgovor potpredsednika DS, citiram – šta vas briga šta sam ja kupio, šta te, sada su dve reči strašno ružne, možete da zamislite koje su dve reči, nepojmljive su da ih pročitam i neću ih pročitati – šta te… šta sam ja kupio. Dakle, da strašnije ne može da bude – nisam dužan ništa da prijavljujem ljudima. Molim vas nemojte da mi dobacujete. Nikakvog smisla nema to što radite. Pošto vidim da vam nije stalo, smešno vam je, sada vam je smešno, a malopre su vam puna usta bila ženski prava dok je trebalo narodu da to pokažete, a sada vam je smešno kada se o ovom govori. Vidite, razlika je u tome što meni nije smešno ni kada to kaže Bata Gašić, ni kada to u mnogo gorem obliku kaže potpredsednik DS Goran Ješić. U tome je velika razlika između mene i vas. Ima tu i nastavak – gde još to u svetu ima da nekoga možete da ispitujete šta ima od imovine. Onda, kaže mu jedan čovek – nije fer, od tebe očekujem bolje. On mu odgovara – kakva novinarka i novine, takav i odgovor. Toliko o poštovanju novinarske profesije, toliko o poštovanju žena. Na to kaže, ljudi drugi mu govore – problem je u načinu ophođenja prema novinarki. On na to kaže – pa nepristojno je pitanje. Ljudi mu kažu – odgovor je nepristojan, a pitanje je možda vama neprijatno. Mada ne bi trebalo ako je sve legalno i zakonito. Ovaj mu odgovara – jok, ukrao. To jok je valjda vrhunac rekao bih filozofskog pristupa predstavnika DS na evropskom putu. Onda saopštava – pa ona uopšte nije novinarka, jer to što oni prave nisu novine, drugo ko si ti da me pitaš sa kim radi vaša firma, ko su vam partneri i koliko zarađujete? Za DS to su zabranjena pitanja, kao što su i bila iako su im puna usta priče o cenzurama i diktaturi i svemu drugom. Dalje, posle koktela koji sam organizovao gde sam poslužio novinare, odgovarajući im uvek na svako pitanje i nije uvek prijatno, ali to je vaš posao da odgovorite javnosti na svako, nekada neprijatno, nekada i neprofesionalno pitanje, ali to je vaš posao, vaša obaveza i moja. Onda je rekao – polusvet novinarski. Jel to neka nova evropska praksa ili tradicija ili nešto što ne znam šta je? Plašim se da baš nema mnogo veze sa Evropom i sa naprednijom, pristojnijom i boljom Srbijom. Na to ide i dodatak, kada je jedan drugi politički lider iz opozicije rekao da je Zvezdan Jovanović Gavrilo Princip, a onda se kaže glupača je novinarka. To glupača novinarka nije izgovorio potpredsednik SNS, potpredsednik Demokratske stranke, nije odgovarao i ni sa jedne funkcije nije smenjen. Nikada nije rekao ni izvini, jednu tešku stranu srpsku reč izvini. Ne razumem se u te strane službe, ali se plašim da je kod vas jedna strana reč mnogo izraženija, odnosno nedostatak te strane reči, a to je izvini. Zatim ste jednog novinara koji je govorio o svom izvoru rekli, šef valjda nekog vašeg štaba, ne to je isti taj rekao za šefa vašeg štaba – vaš izvor je magarac sa velikim M. Onda ste rekli – isti novinar, iste novine, ista novinarka, isti tekst, novinarka me sinoć ubi u DM, rekoh joj da je ona novinar koliko ja Omar Abubakar. Jel znate ko je Omar Abubakar? To je neki fudbaler, a on baš i ne liči na tog Omara Abubakara, verujte mi. Ovaj je visok i crn, a Ješić ne liči na njega. Dakle, hoću da vam kažem samo kako je želeo da uvredi tu novinarku i tu ženu. Dalje, dolazimo do primera drugih vaših kolega, takođe potpredsednika. To je izgleda postala moda i veoma popularno u vašoj stranci, napadi na žene, posebno na one koje drugačije misle, naročito na one koje misle, koje smeju da vam se suprotstave i koje smeju da kažu neki drugačiji stav. Onda se podržava tvit na tviteru kojim se vređa Marija Jovičić, zaposlena kao mlađi savetnik poslanike grupe SNS u Skupštini Srbije, u kojem se kaže – da li klečiš na SNS sastancima. Pa, kako vam ne pada na pamet da sa tim izađete sada u javnost i da budete zgranuti, da se izvinite, makar onako kako sam se ja izvinio javnosti, makar onako kako sam vas se izvinio posle glupe Babićeve izjave o petoj koloni, bilo šta da učinite. Smešno vam je, a meni nije smešno, meni je tužno što nikada niste u stanju da se izvinite. U redu je reći za jednu izjavu da je glupa, svako je od nas napravio takve izjave, samo ih vi izgleda niste napravili, dok ne počnemo da ih čitamo, a kad počnemo da ih čitamo, onda imamo celi dan do podne da ih čitamo, ne možemo da stanemo. I na to imate samo osmeh, podsmeh, a drugog odgovornog odgovora nema. Razlika je u tome i suština je u sledećem - da stvari postavimo na pravo mesto. Suština je u tome da je neko odgovoran, a neko jednostavno nije odgovoran. Vi ste malopre pričali o tučama žandarmerije i policije. Pitajte svoje kolege iz stranke koje ste do nekada pripadali, trebalo bi vi to da znate. Imate najmanje devet incidenata između žandarmerije i policije, zato što čuvam državu neću da vam govorim zašto i koji su razlozi bili za te incidente? Dođite, ja ću vam reći, može da vam kaže pretpostavljam i neko od ovde prisutnih ljudi. Koga su štitili i zašto i u kojim situacijama su ga štitili? Ovo nije bilo nalik na to. Tek toliko da imate u vidu. Slučajno i po prirodi posla koji sam obavljao svo ovo vreme takve detalje poznajem i nikada se nigde nisu pojavili ni u javnosti, niti bi bilo normalno da se pojavi u javnosti. Zato vas samo molim da kad o nekom sudite, prvo sudite o sebi. Prvo gledajte kako i na koji način ste vi to napravili, pa tek onda sudite o drugima. Kažete da je Dušan Vujović rekao da lekari treba da se isele. Nikada to nije izgovorio, već izmislite jedanput i to kroz tu tabloidnu štampu izmislite, koja vam strašno odgovara kada treba da kaže da sam davao 120 maraka nekom koga nikad u životu nisam video, nekom narkomanu, nekom ludaku, ko zna kome i tad je to u redu , to je tad u redu? E, takvi objave da je Vujović to rekao i onda ceo slučaj imamo sa tim šta je Vujović rekao, a da to čovek nikada nije rekao. Malopre je hteo da napusti salu zbog onoga što ste izgovorili. Ne, nije trebalo. Nije trebalo da napusti salu zato što istinu ovde ne pišu oni koji jedno oko imaju, a na drugo oko žmure kad zatreba, a drugo oko otvore samo kad treba nešto da traže ili kada treba licemerno da izađu sa onim idejama ili onim stavovima, pošto nema tu mnogo ideja, koji bi njima odgovarali. Kažete da neko želi da kaže – mi nismo fini. Mi hoćemo da kažemo da jesmo fini i za razliku od vas koji niste preduzeli mere ni prema jednom od svojih potpredsednika, mi jesmo preduzeli mere prema ministru. Zato danas ovde razgovaramo o razrešenju ministra Gašića, zato se razlikujemo od vas, zato što taj dan kod vas nikada nećemo dočekati, a kod nas smo te dane i te kako dočekali. Pričali ste o prvim aferama. Ne znam koje su prve afere, da li to o tabloidnom novinarstvu govorite? Pričali ste opet o helikopteru – bili su civili. To je vojni helikopter, a vojska služi da pomogne civilima i da pomogne svom narodu, ništa čudno, ništa loše. Inače, o tome mogu vrlo stručno da razgovaram ovde, da vidite kakva su naređenja u vaše vreme izdavana za poletanje helikoptera. Sve i naredbe imam ovde i način kako se izlazi i kome sve, kada ko traži od relacije Foča – Beograd, kada treba da se prebace na VMA. Mislite da ću nešto da vam zamerim zbog toga? Mislite da mislim nešto loše po tom pitanju? Ne, naprotiv, pa vojska je tu da služi svom narodu, vojska je tu da pomogne svom narodu uvek i u svakom trenutku. Nekako ste zaboravili sve ove udese, nesreće. (Marko Đurišić, s mesta: Nisam zaboravio ni jedan, ni jedan.) Zaboravili svi te udese i nesreće i niste ih se sećali, samo ste se sećali onih za koje ste mislili da vam odgovaraju. Ne morate da vičete uopšte, ni jednog sekunda, zato što, ponoviću, visina decibela koju koristite ne pojačavaju vašu argumentaciju ni najmanje. Govorili ste zašto nismo izabrali anketni odbor, pričali o jeftinim političkim poenima, pa sve vreme samo to radite, sve vreme samo tražite jeftine političke poene. Vi sve vreme znate da je sve oko helikoptera čisto, kao što znate da nije bilo ni jednog novinara na aerodromu, kao što znate da su to izmislili na RTS, kao što znate da su to onda izmišljali i svi drugi. Džabe i što su se izvinjavali, zato što je svima to na takav način odgovaralo. Pitam vas sada ko je bio na aerodromu? (Dragan Šutanovac, s mesta: Dobacuje.) Pa, nije bio, ni on niti bilo ko od novinara i nemojte da dobacujete. Bilo bi odlično da je bio, posebno da je bio bez novinara, jer bi time svu vašu priču bacio u ambis, a novinara nije bilo nigde. Pošto vidim da vidim nema odgovora ni na to kako ste me i zašto prisluškivali. Jednu četvrtinu Đukanoviću su me zbog tebe prisluškivali. Nisu to zbog tebe, nego im je to bio taj razlog. Kako se zvala ta akcija u kojoj ste me prisluškivali? „Đumbir“, jeste. Ta akcija je „Đumbir“ u kojoj oni prisluškuju Đukanovića da bi slušali mene i onda sve one koji razgovaraju sa Đukanovićem, a Đukanović je bio poznati ekstremista, verovali ili ne, zato što je radio na „Fokus“ radiju. To je bio razlog za prisluškivanje, da se nasmejete. U takvoj smo državi živeli i oni mi govore o vladavini prava i o evropskim vrednostima. Što se tiče seksističkih izjava, saglasan sam sa vama i uveren da ćete osuditi brutalne seksističke i mačističke izjave koje dolaze od vaših kolega, baš kao što sam ih ja osudio i baš kao što sam osudio one koje su došle od Bratislava Gašića i u tome se razlikujemo, što ih ja osudim sve, a vi samo one ko vam politički odgovaraju, a one koje vam politički ne odgovaraju nikada ne osuđujete. Čak i da ih osudite, odgovornosti nema nikakve. Takođe, rekli ste da mi izigravamo ne znam kakve velike žrtve. Ne, to vi radite sve vreme. Sve vreme govorite koliko smo nasilje imali na lokalnim izborima. Samo na opštini Voždovac u 2011. godini prijavljeno je dvostruko više napada na aktiviste SNS nego svih incidenata što je bilo u prethodne tri i po godine na svim lokalnim izborima zajedno. Samo na jednim izborima u 2011. godini, lokalnim, na Voždovcu, samo na jednim. Ali, šta ćete, i ovim što sam izgovorio valjda gore po argumente, gore po činjenice. Kada ne možete da razumete narodnu volju i kada vam ne prija narodna volja, onda najbolje da tražite izgovore i da uvek imate tzv. izvinjavajući razlog. Razlika je i u tome, da vam kažem, suštinska gde vidite odgovornost i u tome što u trenutku kada smatramo da je važno da napravimo velike korake ka EU, da zadržimo odličnu saradnju sa Rusijom, sa svima, kada mislimo da do 2020. godine možemo da uradimo velike korake, korake od sedam milja ka našem članstvu u Evropi, da taj reformski put ne bude prekinut ma ko da ga ostvaruje, mi to uradimo u trenutku kada imamo jasnu ne podeljenu većinu u ovom parlamentu i rekao bih da nismo bili u manjini u narodu. Neću da kažem da smo imali većinu, svakako čini mi se da smo imali nedvosmislen legalitet i prilično jasan legitimitet. U čemu je razlika? U tome što vas ne zanima činjenica da legitimitet uopšte nemate tamo gde vladate, već samo toliko dugo na toj vlasti na tako nelegitiman način možemo da ostanemo i opstanemo. Razlika je u tome, i ponosan sam na tu činjenicu, što nikada ne bih želeo da budem na vlasti da imam šest i sedam posto podrške ili 10% podrške, a vi se držite kao pijan plota, sa obe ruke za fotelju, samo da je posle 16 godina ne napustite. Naviklo, priraslo, nije za srce, priraslo za telo, ne možemo da se odvojimo od fotelje, 16 godina smo u toj fotelji – ne dam fotelju po svaku cenu, ako mogu izbori poslednjeg mogućeg dana da budu. U tome je razlika. Mi vama kažemo – nema problema, izražavate sumnju u našu legitimnost, izvolite, evo vam izbori, pobedite na izborima, pokažite da je narodna volja na vašoj strani i biće drugačije. Nemojte da mi postavljate pitanja kao što se u javnosti postavljaju – hoće li neko da se skloni ili ne. Neko će da se skloni i kada bude imao četiri puta više nego što vi imate danas, a ne ako ne bude imao jasnu narodnu volju, zato što se mi rukovodimo time što ćemo da uradimo, šta je to što možemo da uradimo napravimo za naše ljude, a ne koliko dugo da sedimo u vlasti, koliko privilegija da prigrabimo, a o drugim stvarima koje su uz te privilegije išle neću ovog puta ni da govorim. Na kraju, što se žena tiče i obraćanja ženama, meni je bilo čudno i danas kada sam čuo izraz, koji vidim da naše dame u parlamentu sve koriste, to je vojnikinja. Mislim da nikada nisam izgovorio reč vojnikinja. Očigledno ću morati sebe da menjam i da učim i nemam problem sa tim, nemam problem sa tim. Ali, takođe sam uvek bio protiv onih kao iz nekada vremena gotovo konfederalne Jugoslavije kada je sve išlo po ključu. Ja bih voleo da nekada žena bude 60%, nekada 40%, u zavisnosti od sposobnosti i marljivosti, a ne da idemo po našim ključevima. Siguran sam da sam u svakom trenutku pokazao poštovanje prema ženama, pokazao poštovanje prema njihovom radu, ukazao ga i prema vama i prema svima drugima. Mislim utoliko više da je ono što je uradio Bratislav Gašić bilo ne samo loše, ne samo pogrešno, već sam stvarno bio u prvom trenutku i užasnut i taj utisak se nije promenio ni do danas. Ali, utisak mi se nije promenio ni za sve ove druge koji su bili mnogo gori, mnogo odvratniji od Bratislava Gašića, a koje ste zaboravili i koje ne pominjete. Zašto? Zato što vam to politički ne odgovara. E, u tome je razlika. Razlika je u odgovornosti i pristojnosti. Hvala vam najlepše.
Hvala. Imate dva minuta. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Što se tiče toga da nije bilo smene ministara ranije, mislim da, predsedniče Vlade, niste u pravu. Ministar Dinkić je smenjen u naše vreme, bio je razrešen, tako da to nije tačno. Što se tiče toga da li je trebalo da bude ove sednice ili ne, mi nismo rekli da nije trebalo da bude ove sednice, ali smo smatrali da je trebalo da bude pre dva meseca, a ne da se pravi na početku predizborne kampanje. Što se tiče legitimiteta, mi vama ne osporavamo legitimitet, mi se ne slažemo sa vašom politikom i sa katastrofalnim posledicama vaše politike. Što se tiče legitimiteta u Vojvodini, taj legitimitet je dobijen na izborima, izbori se dobijaju za četiri godine i kad im dođe vreme, tih izbora će biti. Od svoje odgovornosti ne bežimo. Što se tiče potpredsednika Ješića, ja imam pitanje logično na osnovu ovoga što ste vi govorili, predsedniče Vlade. Ako vi zastupate mišljenje da mi treba da smenimo potpredsednika Ješića u DS, da li ćete vi smeniti potpredsednika Gašića u vašoj stranci?
Predsedniče, imate repliku, dva minuta.
Gospodo dragi prijatelji, ja mislim da ste sada čuli sve. Sada ste sve čuli. Samo ću pokušati da vam ukažem na to šta smo čuli. Dakle, gospođa Vučković je rekla – jeste li vi spremni da smenite Batu Gašića, ako mi smenimo Gorana Ješića? Oni bi ljudi neku trgovinu da prave na principima. Pa, mi nećemo trgovinu, mi hoćemo politiku i zato smenjujemo Batu Gašića i baš nas briga za Ješića. Mi vam ukazujemo da su principi važni, da su ideje važne, da je ideja moderne i pristojne Srbije važna, a ne tante za tante ili tante za kukuriku. To je ono što biste vi hteli, to je za vas politika i u tome se razlikujemo. Da vas podsetim, vi ste za Zoranu Mihajlović, taj isti Ješić je rekao da je ona, da li smem da kažem, da je ona milf. Znate li šta znači? To je jeziva stvar. Umesto da izađete i da kažete – to je sramno, vi kažete – hajde malo da trgujemo, vi smenite ovog, a mi ćemo da smenimo onog. Evo, mi smenjujemo našeg zato što mi mislimo da ne može da bude ministar posle takve izjave, a neka vam ga Ješić takav kakav je, neka vam i ovaj drugi takav kakav je, jer takve zaslužujete. Baš takve, ne bolje od takvih. Ova priča o izborima u Vojvodini, to je jedna tužna priča i neću ništa na to da dodam.
Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsednice. Predsedniče Vlade sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovo jeste zaista čudan i redak dan u srpskom parlamentarizmu. Ne treba da zaboravimo da građani Srbije pomno prate ovaj direktan prenos. Obaveza je svih nas, jer smo u ova prethodna tri sata gotovo mnogo puta spomenuli reč pristojnost, da zapamtimo da mi danas držimo čas iz političke pristojnosti građanima Srbije, svi mi koji smo danas prisutni, kao i da treba da odgovorimo na sve izazove, na različite provokacije i sa jedne i sa druge strane. Ovo poručujem i opoziciji i poziciji. Jako je teško, mučno je danas učestvovati u ovoj raspravi, jer ste negde u sukobu između one strasti političke koja vas povede da odgovorite na upućenu laž i, sa druge strane, one istine koju treba da izgovorite, da saspete u lice onima koji su vam pre toga laž uputili. Upravo je tu onaj stepen mere i pristojnosti. Treba vratiti, ali treba vratiti argumentima. Ja danas molim sve učesnike u raspravi da se držimo argumenata, da laž i uvrede ostavimo po strani, jer to je nešto što nikome neće pomoći, a građani Srbije će dugo, dugo razmišljati o današnjem zasedanju. Danas pokazujemo lice svi mi. Nikome nije bilo lako da danas organizuje ovu vrstu rasprave. To je moj lični utisak, a moguće da grešim. Razmišljam sa stanovišta nekoga ko želi ozbiljno, dugo da se bavi politikom. Razmišljam da će neko za desetak godina listati ove naše izjave i spočitavati nam u kom smo smeru išli u tom trenutku. Da li smo mi u ovom trenutku lideri Srbije? Da li je ovo 250 poslanika, sve sa predstavnicima Vlade, koji su najobrazovaniji, najpromućurniji, najodgovorniji za ono što se dešava u našoj zemlji? Sve te naše sposobnosti treba da upakujemo u zakone, u različite propise po kojima će se živeti u našoj državi. Sa tim treba da nastavimo današnju diskusiju. Poznajući premijera Vučića, prethodni niz godina radeći zajedno u stranci, vidim sa koliko energije tačno bira reči kojima će se obratiti. Akcentujem još jednom, poznajući ga pretpostavljam misaoni tok u njegovoj glavi koji iniciraju lažne provokacije poslanika opozicije. Tu je ta mera pristojnosti. Taj čas koji danas držimo biće upravo onaj način na koji mi diktiramo ton i ritam čitavom društvu u Srbiji. To je ono o čemu je premijer na početku govorio, o toj vrsti pristojnosti. Najveći broj diskutanata danas ovlašćenih ispred stranaka upravo su žene. To takođe šalje određenu poruku. To nije stvar dogovora. Ja sam danas bila iznenađena kada sam pogledala listu ovlašćenih. To znači da mi želimo da se direktno obratimo premijeru Vučiću i ministru Gašiću i da kažemo kako mi gledamo na ono što se dogodilo u prethodnom periodu i na to šta planiramo dalje. Izuzetno sam ponosna na Vladu Srbije, odnosno premijera Vučića koji je želeo da se pogledamo svi oči u oči, da ovde dobijemo celodnevni prostor gde će posebno opozicija moći besplatno, potpuno besplatno da sprovodi deo izborne kampanje. Do sada u ova tri sata, kao novinar i neko ko se bavio političkim kampanjama, ne bih rekla da to rade na dobar način. Znali su odavno za ovu sednicu, trebalo je da se pripreme mnogo, mnogo ozbiljnije. Danima sam se pripremila čitajući brdo materijala o postignućima Ministarstva odbrane. Kada hoćete da uradite ocenu nečijeg rada, neophodno je, nužno je da uporedite sa prethodnim periodom. Ono na šta sam se bazirala bio je prethodni period, jer je to najbolji pokazatelj da li smo danas odmakli ili ne. Period od 2007. do 2012. godine, kada je ministar Šutanovac bio na čelu Ministarstva odbrane, doneo je toliko nepravilnosti, toliko negativnih stvari, toliko posrnuća Vojske Srbije i Ministarstva odbrane, toliko ponižavanja u tomsektoru, a sve pod velom nečega drugog. Kako sam to zaključila? Pa, gledajući cifre koje su se dešavale od polovine 2012. godine do danas. Mogli ste ih čuti danas od mnogih govornika, čućeteih i tokom dana. Govorićemo o tome jer treba reći da su ogromne uštede, da su uštede preko 11 miliona evra. To su uštede na derivatima, na energentima, na gorivu, na putovanjima, na smanjenju mnogih nepotrebnih troškova. Treba reći da su nam dozvole za izvoz, promet, naoružanje preko 750 miliona dolara. Očekuje se još veći rast. Zbog čega govorim o ovim ciframa? To je nešto što je bilo mnogo, mnogo niže u prethodnom periodu. O donacijama u Ministarstvu odbrane, o prihodima od prodaje NVO, devet miliona evra. O međunarodnoj vojnoj saradnji Ministarstva odbrane ne treba mnogo govoriti. Govore sporazumi koje smo napravili u prethodnom periodu, govori saradnja, govori ugled Srbije u svetu. Ono što je tada ministar odbrane gospodin Vučić, a kasnije gospodin Gašić nastavio u svojoj međunarodnoj vojnoj saradnji značajno je napravilo temelje za naredni period. Standard vojnika, stambeno pitanje, stambeno zbrinjavanje, nešto čemu je mnogo posvećeno pažnje. Devetstotina pripadnika Vojske Srbije, Ministarstva odbrane je stambeno zbrinuto. Ono što jeste mnogo važno i o tome ćemo pričati tokom dana – magacini, rezerve Vojske, magacini hrane, garderobe, opreme, to je sve bilo prazno. Ovo samo dajem kao teze o kojima ćemo pretpostavljam govoriti u toku dana, jer treba da govorimo. Treba da govorimo zašto su magacini hrane u vojsci bili prazni, zašto se dnevno naručivala, zašto se naručivalo samo kod jednog klijenta? O svemu tome danas treba razgovarati. Danas su puni magacini hrane, sto posto, uniforme, oprema za vojsku. Ono o čemu se malo govori, to je stepen korupcije u vojsci. „Transparens internešnel“ je radio istraživanja koja su objavljena i 2011. godine, a i nedavno 2014. godine. Za te tri godine napravljen je značajan korak, 45% bolja pozicija Srbije. Od 77 pokazatelja, u 33 pokazatelja smo pokazali znatan napredak. Dakle, srpska vojska je danas u 40 najbolje pozicioniranih vojski u svetu, kada govorimo o opasnosti od korupcije. Sada smo i u grupi C, umeren rizik, za razliku od prethodnog perioda do 2012. godine, kada smo bili u grupi visokog rizika od korupcije. O vojsci treba reći još samo jednu stvar, za mene veoma značajnu. Ponovo smo vratili srednje vojno obrazovanje za podoficire, što značajno pomaže ugledu vojske u narednom periodu. Neko je želeo da nemamo dovoljno školovan kadar. Dobrovoljno služenje vojnog roka je nešto o čemu se u Srbiji rado govori. To ne treba da bude princip, to treba da bude mogućnost za one koji žele da budu deo tog sistema. Nekada smo teškom mukom u prethodnom periodu pre 2012. godine do 1.000 pripadnika primali na dobrovoljno služenje, danas je to preko 2.500 ljudi. Ima još mnogo stvari, govorićemo u toku dana. Ono što me je zaprepastilo u dosadašnjim izlaganjima, to je političko licemerje. I to ste mogli čuti više puta. Želim građane da zamolim da do kraja dana isprate taj stepen političkog licemerja koje će čuti. U ovom trenutku koleginica govori, i to vrlo kratko, samo na početku svog obraćanja, o rodnoj ravnopravnosti i o poziciji žene u Srbiji, samo kratko, jer to je zgodno napomenuti na početku govora. Suština je nešto drugo, suština je dobiti sitne političke poene. Suština je pomenuti po ko zna koji put polulažne afere ili događaje koji su već dobili epilog, ali ponavljati ih, neprestano ih ponavljati, jer oni nemaju politički program. Teško je ponavljati stavke političkog programa, ali nije loše ponavljati neka opšta mesta, pa ko čuje – čuo je. Znate, kada stotinu puta ponovite laž, ona postaje istina. E, tako su i oni sebe ubedili da upravo oni pobeđuju i preuzimaju vlast u Srbiji. Niko od nas, ni jedan član SNS vam ne može sa sigurnošću prognozirati naredne izbore. Bio bi neozbiljan da to uradim. Možemo da se oslanjamo na istraživanja, na prognoze. Svaki, do poslednjeg člana SNS sprema se ozbiljno, od trenutka kada smo preuzeli odgovornost za vlast, sprema se ozbiljno za naredne izbore i tek nam predstoji kampanja, ozbiljna organizacija, ozbiljan rad sa građanima. A ovo, besplatan marketing danas u Skupštini Srbije za opoziciju, mislim da ne ide u dobrom smeru. Koleginica Vučković govori o pristojnosti, traži pristojnost, i to sedeći ispred Dragana Šutanovca, koji tvituje o koleginicama u Skupštini Srbije na najgori mogući način, sedeći ispred kolege Pavićevića, koji se juče tako ružno obratio o poslanicama SNS, sedeći ispred gospodina Živkovića, koji je izgovarao najružnije, pogrdne reči u Skupštini Srbije. Zaista, žao mi je što koleginica nije tu da odgovori, kako to, pre nego što bacite kamen na nekoga, razmislite imam li ja to pravo da kažem? Sve što sam ovde danas izgovorila mogu da ponovim i za deset godina i stojim iza svake svoje reči i neće me biti sramota. Da li svi mogu danas da ponove ono što su ovde izgovorili? Kada govorimo o lošem odnosu SNS prema ženama, prema poziciji žene, to je tek bilo smešno. Dolaskom na vlast 2012. godine, zaista zahvaljujući prethodno donetom izbornom zakonu, imamo 30% žena u Skupštini Srbije. Ali, ono što nije propisano zakonom, što nije propisano kvotom, to je mesto predsednika odbora u Skupštini Srbije. Imamo 20 odbora. Osam žena u srpskom parlamentu su predsednice skupštinskih odbora. To ne može niko nametnuti, tu nema kvote, nema zakona. Biraju vas kolege, žele da budete taj koji će voditi skupštinski odbor. To nije ono iz socioloških istraživanja, da žene vode odbore koji se bave zdravljem, prosvetom, kulturom, socijalnim temama. Jeste, i tu smo, jer su nam vrlo važne te oblasti. E, ovoga puta je to drugačije. Aleksandra Tomić je predsednica Odbora za privredu, trgovinu i turizam, Aleksandra Đurović je predsednica Odbora za spoljne poslove, ja sam na mestu predsednice Odbora za odbranu i unutrašnje poslove. Stvari se značajno menjaju. Da ne govorim o mestu predsednice parlamenta. Imali smo prethodnu praksu i Srbija je ponosna na to. Da ne govorim o metu guvernerke. Da ne govorim o poziciji ministarki u Vladi Srbije. Treba li da govorimo o tome da je SNS formirala Koordinaciono telo za rodnu ravnopravnost, koje je u kabinetu potpredsednice Vlade. To takođe nikada nije bilo. Bilo je telo, jedno malo telo, mala uprava u ministarstvu. Znatno smo popravili odnos prema ženama, ne deklarativno, ozbiljno, zakonski, dodeljujući ženama upravo odgovornost, najozbiljnije zadatke. To poverenje koje je ukazano ženama, e, to je odnos prema ženama. To je odnos SNS prema poziciji žene. O nasilju, o porastu nasilja u Srbiji, o tome tek možemo da govorimo. Naravno da je primetan porast i protiv toga treba svi da se borimo. Niko ne kaže da to nije tako. Treba razmisliti koji je procenat porasta zabeleženog nasilja u porodici, zahvaljujući tome što smo žene osnažili, što svakodnevno intenzivno u poslednje četiri godine govorimo da treba da prijavljuju nasilje u porodici, da postoje mehanizmi u državi koji će ih zaštititi i da moramo zajedno da radimo na suzbijanju nasilja nad ženama i u porodici. Premijer Vučić bio je u sigurnoj kući, razgovarao sa štićenicama te kuće, razgovarao sa ljudima i organizacijama koje se bave nasiljem nad ženama i u porodici. Dogovoreni su dalji pravci u kom smeru možemo pomoći. Ne želim da govorim o tome koliko su pojedinačno ljudi pomagali institucijama koje se bore protiv nasilja nad ženama i u porodici, koliko smo pomogli da mnogi od njih dobiju zaposlenja, da im se pomogne u teškim, skupim pravnim procesima, da se pomogne u dobijanju osnovnih dokumenata, jer te su žene i deca ostali bez svega, izašli bez i jednog dokumenta, bez osnovnih sredstava. E, to je pravi odnos prema žrtvama nasilja i tako se radi sistematski i ozbiljno, deklarativno je najlakše. Još jedna stvar, nisam mogla da se ne nasmejem, kada predstavnici opozicije govore da će oni uvesti evropske vrednosti u Srbiju. To govori neko ko sedi, kome je šef Pajtić, koji otima hendikepiranoj deci. To su sigurno evropske vrednosti, složićete se. Još jedna stvar koja se tiče i Odbora, čija sam predsednica, da li je trebalo formirati anketni odbor koji bi ispitao nesretne događaje oko pada helikoptera? Ne mislim da bi to bilo dobro. Ne mislim da treba dati još jedan prostor za besplatan politički marketing, nekome ko će se izrugivati nesretnim sudbinama ljudi. To bi bili laki politički poeni, to bi bio politički cirkus. Ne mislim da u situaciji kada je bilo žrtava i pripadnika vojske i civilnih žrtava da nas nekoliko poslanika može značajno da doprinese razrešenju i otkrivanju istine. Druga je stvar, što rezultati, epilog, koji ste dobili, kao rezultat rada ozbiljnih stručnih komisija vam se nije dopao. Ali, onda to tako treba reći, a ne skrivati pod nekim drugim velom, insistirati na anketni odbor. Sigurna sam da ćemo u toku dana čuti i ostale kolege iz DS, živo me zanima kakvu će meru pristojnosti imati prethodni ministri kada budu govorili o rezultatima današnjeg ministra Gašića. Ono što je Bratislav Gašić izgovorio, složili smo se svi, je nedopustivo. Što je učinio, trpe će sankciju. U tome smo se dogovorili. Ali, rezultati Ministarstva odbrane, njega, kao najboljeg ministra odbrane, to govore podaci, to moraju svi da potvrde. Još jedan kratak utisak, sinoć sam bila u Kraljevu, na tribini, gde je bilo oko 500 građana. Ministar Gašić je prvo, obraćajući se, izvinio se svim ženama prisutnim u sali, ukoliko su se osetile uvređene i rekao da mu to sigurno nije palo lako što odlazi sa te pozicije, jer planovi koje je imao sa Ministarstvom odbrane, projekti koje je započeo, u njima je bio strastveno svim srcem, išao je napred, to mogu da potvrdi i njegovi saradnici, ali je svestan da je ovo nedopustivo, svestan je da mi sada iz SNS postavljamo nove standarde u odgovornosti, članova Vlade, za izgovorenu reč. On je prihvatio smenu i ostao da radi u stranci, da da sve od sebe, u okviru svih svojih kapaciteta, da ih stavi na raspolaganje kako bi smo napravili najbolje moguće rezultate. A, neki od kolega, onog trena kada im zatraže ostavku ili ih smene, odlaze i prave novu stranku. Mnogo se brzo ljute. Hvala vam, mi ćemo podržati, lično nerado, ostavku ministra Gašića, ali hoću da u toku današnjeg dana mnogo puta čujemo o rezultatima i ministra Gašića i Ministarstva odbrane. Hvala vam.
Hvala. Replika, lično pomenut.
Zahvaljujem, gospođo predsednice, gospodine predsedniče Vlade, uvaženi ministri, javio sam se povodom replike koja je trebala da bude možda čak i ranije jer se ovde iznose neistine u pokušaju da se prikaže pozitivan rad gospodina Gašića govore se neistine o…
Možete da replicirate samo povodom stvari po kojoj ste dobili repliku, ostalo mora predsednica vaše poslaničke grupe.
Samo se molim vas malo koncentrišite pa ćete razumeti.
Da, hvala na savetu i poštovanju naravno, mene kao predsednika.
Govoreno je o tome koliko i kakvi su rezultati bili u prošlosti sa posebnim akcentom na negativne rezultate do 2012. godine i fantastične rezultate od 2012. godine. O spirali propadanja Vojske Srbije govoriću kada mi dođe vreme, a o rezultatima govori bilten koji izdaje…
Poslaniče, uz najveću moju želju da vam dozvolim da govorite, vi ne želite da replicirate na vaše nepristojno tvitovanje, da kažete da li je to bilo tako ili ne…
Dva puta sam pomenut. Dva puta sam pomenut, gospođo.
Znači, molim vas, samo polako. Imam vremena koliko hoćete, ali moramo da se držimo pravila ponašanja u parlamentu. Dakle, dobićete reč, sedmi ste na listi.
Molim, nisam vas čuo?
Molim vas, da li je to u okviru ove pristojnosti na koju nas je gospođa Vučković opominjala? El tako?
Da, da. U redu je.
Zato sada budite toliko pristojni kao što je vaša partija, pa lepo sedite, a nastavićemo ovde, bićete sedmi, pa ćete pričati o čemu god želite.
Dozvolite mi da završim repliku koleginici koja me je dva puta pomenula.
Nije vas dva puta pomenula. (Dragan Šutanovac, s mesta: Dva puta me je pomenula.) Dakle, ovo je parlament, nije neko drugo javno mesto u kome možemo da se raspravljamo, dobacujemo i ubeđujemo jedno drugo, a nekako slučajno u Poslovniku piše da ja vodim. (Dragan Šutanovac, s mesta: Imaš 150 drugih poslanika, a ne smeš da čuješ dve rečenicu. Pa, premijera je sramota. Pa, zar ne mogu da dobijem par minuta da dobijem reč.) Poslaniče, hoćete biti ljubazni da mi dozvolite da nešto kažem u okviru pristojnosti Demokratske stranke i vaših merila kako se u Srbiji ponaša neko pristojno, a kako je neko nepristojan. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja vas molim samo da poštujete Poslovnik.) Poštujem Poslovnik i sedite molim vas. (Dragan Šutanovac, s mesta: A gde piše u Poslovniku da moram da sednem?) Mogu još više da ga poštujem, da dajem opomene, ali nekako ne bih da bih poštujem u celini. Poslanik Miđunović odmahujem rukom, jer nije zadovoljan kako vodim sednicu, ne dozvoljava da vodim u skladu sa Poslovnikom. (Dragan Šutanovac, s mesta: Šta je ovo? Čemu ovo?) Dobro, ja razumem da vi ne želite da se uvede u ovu državu princip odgovornosti po prvi put u istoriji naše države, ali pustite molim vas, nemojte da maltretirate 249 poslanika koji bi zaista da pričaju o temi zbog koje smo ovde. (Dragan Šutanovac, s mesta: Pa, ja sam se javio upravo da pričam o temi.) Tako je i vi ste sedmi na listi. Nemojte molim vas da mučite ostale ljude i da mučite čitavu srpsku javnost koja pažljivo posmatra, prati tok ove rasprave i da vršite nasilje nadamnom. Mnogo sam jaka, mentalno da izdržim sve ovo. (Dragan Šutanovac, s mesta: Znam ja vaše radikale, četnike…) El tako, zahvaljujem se na svemu, važno je da me ne znate iz lopovluka, to je najbitnije u Srbiji. (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako ja vas ne znam.) Sada ste pokazali kako to izgleda u okviru vaše partije poštovanje prema jednoj ženi koja ima visoku, odgovornu funkciju, a sada prekidamo ovo, jer osećam se poniženom kada diskutujem na ovaj način. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Molim vas, prvi govorni, Zoran Živković.
Prvo da utvrdimo činjenice, po onome što je pričao premijer proteklih dana, danas je 36. januar i nije petak nego je ponedeljak, pošto je bilo obećanje da će ministar Gašić biti smenjen do kraja januara. U sazivu smo dobili jedan dopis koji je potpisao premijer upućen predsednici Maji Gojković gde kaže, na osnovu člana tog i tog, tražim i predlažem razrešenje ministra obrane, obrane Bratislava Gašića, pa pitam da li to važi i za ministra odbrane ili je obrana neki poseban deo. To nam piše u dokumentu. Naravno, ja mislim da gospodin Gašić nije kriv i naravno da treba da bude smenjen, ali nije krivica njegova, on je samo radio ono što je video. Biće upamćen po mnogim stvarima, najviše po tome što nije mogao da nađe onaj akumulator za MiG-23 ili 29, pa je to morao da mu nađe Putin, ali sve drugo je to što se on ugledao na svog stranačkog lidera i predsednika Vlade. To znači da recimo odnos prema ženama, naravno da je nedopustivo to što je rekao Gašić, ali isto tako je nedopustivo ono što je uradio Vučić prema Olji Bećković koju je skinuo sa programa. Prema Danici Vučetić, prema mnogim drugim ženama koje su morale da pobegnu iz novinarstva zato što ih je Vučić smenio. Helikopter, afera helikopter, smrt sedmoro ljudi koji su posledica visokog nehata, pre svega ministra odbrane. Situacija je bila da je on naredio da se podigne helikopter bez potrebe, jer je dete moglo da bude transportovano kolima, i o tome postoje jasni podaci. Dignut je helikopter koji je bio za drugu namenu u tom trenutku. Dignut je u nemogućim uslovima za let, nateran je da pokuša sletanje na aerodrom gde nikada nije sletao. To su sve fakti koji pišu u izveštaju koji danas stoji na sajtu Ministarstva odbrane Srbije. Na tom istom sajtu, u tim istim dokumentima piše da je na aerodromu bio ministar Lončar. To tamo piše, da ne ulazim ja u istraživanje. Prema tome, to je nedopustivo, i za to je trebalo da se uradi ozbiljna istraga, a ne da navodi, ili delimični krivci budu kažnjeni tako što godinu dana ne mogu da napreduju u vojsci, dva generala, koliko se sećam. To je tužno. Poređenje toga sa bilo čim u prošlosti je katastrofa. Katastrofa je jersu, neću ja da pravdam to što se dešavalo ranije, ali ako neko misli da je to bilo nezakonito, neka pokrene istragu danas. Usput, Vuk Obradović je smenjen, jedan od ministara zbog sličnog dela kao sada Gašić, a usput su smenjivani i Dragan Veselinov i Tomica Milosavljević, itd, itd. Prisluškivanje. Žalio se premijer da je prisluškivan i kaže – nezakonito; koliko sam shvatio.Zakonito? Ako je zakonito onda nemoj da se žalite. Ako je nezakonito onda kršite član, da vas ne podsećam ja na to, 332. Krivičnog zakonika, koji vas obavezuje da prijavite izvršioca krivičnog dela, ako je bilo nezakonito prisluškivanje. Drugi ministri, takođe uče od svog predsednika partije i od predsednika Vlade. Ovo je najmanja Vlada u istoriji čovečanstva, ima jednog ministra koji je istovremeno i predsednik Vlade. Svi ostali su statisti koji dobiju od dana do dana, od situacije do situacije, od teme do teme, malo prostora, ali naravno i oni sami kažu, ako ih neko pita bilo koje ozbiljnije pitanje, oni kažu - kako odluči predsednik Vlade, kako oduči predsednik partije. Prema tome to su dokazi, nema potrebe da ja vama to dokazujem. Tako će nam se neko javiti ponovo da nam je ekonomska situacija fenomenalna, da nas je iznenadio suficit u januaru od 250 miliona evra, pa onda priznamo da je tu 100 miliona nečega što je inače prodato trajno, i to je potpuno u redu. Ali, ako imate suficit, a javljaju mi neki moji prijatelji iz Kucure, pa podelite onda zaostale dugove poljoprivrednicima, radnicima koji su ostali bez posla, a država im je dužna plate, uradite nešto za ovu zemlju. Nemojte da se iznenađujete, nemojte da padate u nesvest.
Hvala. Pet minuta. Molim vas, samo malo tiše da mogu da vodim sednicu. Reč ima premijer.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponavljanje istih stvari, kako je rekao Frenklin Delano Ruzvelt, ne pretvara laž u istinu. To što ubrzavate svoje izlaganje, što povisite ton, takođe ga ne čini istinitijim i tačnijim. Pokušaću da analiziram sve što ste izgovorili. Krenuli ste od formalnih primedbi. Bratislav Gašić ne obavlja dužnost ministra odbrane pre kraja januara, baš kada sam i rekao. Skupštinsko razrešenje je traženo, a pre toga njegovu dužnost obavlja ministar finansija, Vujović. To je urađeno u januaru. Možda bi ovo moglo da bude i u martu i u aprilu, možda bih zakasnio mesec, dva ili tri, ali sa takvim odlukama nikada ne kasnite. Nikada sličnih odluka nije bilo. Slučajevi koje ste pominjali, ne da nemaju veze sa ovim, i ne da nemaju veze sa izjavama, već imaju veze sa nečim što je neko govorio o pokušaju silovanja, a ne o izjavama. Dakle, nije bila reč o izjavi, već je bilo reč o tome kako je ko i koga zaskakivao, jurio i ne znam šta još radio. I oko toga je bila politička afera šta će kako i na koji način da se reaguje. Dakle, ako vam je najviše smetalo to što je neko ko je kucao tekst napisao ćiriličkim pismom, da ne bude da je koristio neki drugi jezik „obrana“ umesto „odbrana“, prihvatam, veoma vam se izvinjavam zbog toga, to je jedna užasna greška koju smo napravili. Kažete – Bratislav Gašić nije našao akumulator. Bratislav Gašić je našao akumulatore, ali nisu ti akumulatori od juče, nego od mnogo ranije, ali mu niko drugi nije rekao da ti akumulatori postoje i nisu bili na brojnom stanju i te akumulatore su neki drugi iz vašeg vremena i sa vaše liste izgubili pa su nestali. Toliko o akumulatorima. Što se tiče pominjanja gospođe Bećković i Vučinić, ne znam kakve bih veze sa timi imao, a što se tiče gospođe Vučinić moram takođe da vam kažem da veoma cenim njen rad. Ne znam gde ste našli mene u vezi sa gospođom Vučinić, izuzetno cenim njen rad, ne mislim ni slično kao gospođa Bećković, ali neću sebi niti mi pada na pamet da se bilo kome pravdam za nešto gde, o čemu sam već bezbroj puta govorio i što sam već moramo da progutam bezbroj puta kao sekiru po glavi. Što se tiče Danice Vučinić, apsolutno mislim da je vredno i dobro radila svoj posao. Helikopter. Kažete – Gašić je poslao helikopter iako je moglo kolima da se preveze. Nije moglo kolima da se preveze. Poslao je helikopter ne u turizam nego da spašava jedno dete tek rođeno, da pokuša da mu se život spasi, sa najboljom mogućom namerom i zato što je to naša obaveza, zato što je to obaveza države. Nije taj helikopter pošao u turizam niti da troši pare, već da spasava jedno dete, nateran da sleće na aerodrom na koji se ne sleće, rečeno je da sleće tamo gde je bilo moguće da sleti i tamo gde su nadležni iz kontrole govorili da može ili ne može da se sleti. Govorite o poređenjima da su katastrofa. Ja mislim da jesu. Svaka priča koju ste proizvodili je katastrofa. Svaka priča koju ste vi pokretali je katastrofa. Katastrofa je po uši pristojne Srbije, po uši moderne Srbije. Ako hoćete, po uši normalne Srbije. Vi koji govorite meni, pričate mi o novinama i to pričate u novinama, kažete – Vučić treba da obilazi toalete, a ja se gospodine ponosim time što obilazim i tek ću da krenem da obilazim toalete po školama, bolnicama i domovima zdravlja u Srbiji. One koje ste nam ostavili u tako užasnom stanju i koji 30 godina nisu renovirani. Da, mi ćemo da ih renoviramo, ali moram da vam kažem još nešto. To govorite vi i to u novinama koje ste ovako cepali, ovako brutalno ste ih cepali jer je to pristojna Srbija. Dođete na konferenciju za novinare i onda te novine uzmete i pocepate pred novinarima i kažete za te novine da je đubre. Da vas citiram – Srbija bi morala ako želi da opstane da ovo đubre više ne čita; a onda odete pa kako vi kažete, ja to ne kažem i to ne mislim i za to đubre kažete da Vučić treba da obilazi toalete. U tome je razlika između mene i vas. Ja ću sa ponosom da obilazim toalete, a ni danas neću reći da je to đubre, a to je bitna razlika. To je ta razlika koju vide građani Srbije. To je ta razlika u pristojnosti, uvaženi gospodine, ogromna razlika. Kažete u nečemu što se prodaje na kioscima nije novina, u nečemu što se pravi od recikliranog upotrebljenog toalet papira, a onda unutra kaže – Tražićemo zaštitu od Živkovićevog poziva na linč; a onda brže bolje valjda zaborave, preči su toaleti koje će Vučić da renovira i rekonstruiše. Govorite o zakonitom prisluškivanju ili nezakonitom. Ja to nikada ne bih pomenuo da mi nije pomenuto u raspravi. Inače, ne volim takvim stvarima da se kitim. Da, urađeno je u skladu sa zakonom iako mislim da je to izigravanje zakona. Urađeno je formalno u skladu sa zakonom. Imate pravo, u to vreme je postojalo pravo da nadležni državni organi ukoliko smatraju da postoje različite ekstremističke grupe, imaju pravo i obavezu da prate rad tih ekstremističkih grupa. Oni su onda u te ekstremiste stavljali ljude koji sasvim sigurno nisu bili ekstremisti samo zato što su bili u kontaktu sa mnom ili sa gospodinom Nikolićem, da bi imali zakonito na zakonu zasnovano pravo da nas prisluškuju i to su radili svakodnevno. Dakle, sada neka građani procene da li je zakon i zaštita zakona bio razlog za to ili su političke potrebe vaših koalicionih partnera bile te koje su to proizvodile. Vi ste, gospodine, sebi inače dozvoljavali najstrašnije reči i dozvoljavate ih i uvek valjda mislite da se bahatost isplati i da na bahatost ne postoji dovoljno dobar odgovor. A ja mislim da je dovoljno dobar i najbolji odgovor na bahatost pristojnost i odgovornost. I što budete bahatiji, mi ćemo biti pristojniji i više ćemo želeti da imamo tu normalnu Srbiju. Pa, vi ste svoje političke protivnice Zoranu Mihajlović i Stanislavu Pak nazvali političkim plavušama. Kada je to neko od nas sebi dozvolio? Kada je to neko od nas sebi dozvolio? Pa, nikada niko. Ne postoji reč koju ćete da birate i koju ćete na pristojan način da izgovorite. Vi ste sušta suprotnost svemu onome za šta se borimo. Vi ste upravo ti koji su politiku Srbije, sve je tačno što sam rekao, koji biste politiku Srbije da držite u prošlosti, u prošlosti bahatosti, u prošlosti nepristojnosti, u prošlosti bez ikakvih argumenata, u prošlosti neznanja, nedovoljnog obrazovanja, u prošlosti koja bi trebalo sve zajedno da nas udavi i vrati u taj mulj. E, to je stvar koju šta god vi pokušavali, mi nećemo da dozvolimo. Imamo pravo da se borimo za budućnost Srbije. Budućnost Srbije je naš cilj, da bude drugačija od onoga zašta se vi zalažete, jer to nisu čak nikakve ni ideje od onoga što vi pledirate i kako bi Srbija trebalo da izgleda. Ja mislim da Srbija jeste normalna zemlja i biće i modernija i pristojnija. Što se tiče suficita, pa mi smo vam ovde ukazivali na to da ćemo da imamo tih 100 miliona, u Narodnoj skupštini sam vam govorio, narodni poslanici, svi se sećate da sam vam rekao za 13 milijardi, da ih ne računamo u budžetu, a da će doći zato što smo dali digitalni spektar za „Telekom“, „Telenor“ i „VIP“. Svi se sećate, to sam šest puta ovde ponovio u raspravi o budžetu i rekao - to držimo kao dodatnu rezervu. Kažete - da isplatimo plate. Kome? Radnicima MSK-a, koji ste zatvorili. Pa, evo, isplaćuju se plate radnicima MSK-a. MSK-a ponovo radi, a vi ste ga zatvorili. Da, isplaćuju se plate i u „Železari“ koju ste zatvorili. Da, isplaćuju se plate po mnogo fabrika u Srbiji koje ste zatvorili, u mnogo fabrika u Srbiji koje ste zatvorili. Ne možemo sve preko noći da uradimo, ali ono što možemo, možemo da se borimo svakoga dana za svaku od tih fabrika koju ste uništili, za svaku od tih fabrika koje ste preprodavali, koje ste privatizovali i od kojih su se samo tajkuni bogatili. Možemo, borimo se i borićemo se i hvalimo se suficitom, hvalimo se stabilnošću javnih finansija, hvalimo se time da imamo 9% nižu nezaposlenost nego što je bila pre samo četiri godine. Ja mislim da je to nedovoljno. Ja mislim da ljudi teško žive, ali mislim da ljudi dobro vide i ko se bori za njih i ko se bori za Srbiju i ko se bori za svaku fabriku. Da, upravo isplaćujemo i krenule su isplate za sve poljoprivrednike, sve ono što je zaostalo. Krenule su i za vojne penzionere, za ono što ste nam uradili 2007. godine, već je sve isplaćeno. Dakle, krenuli smo, takođe, i da vraćamo tri stotine miliona evra duga koji nam je „Srbijagas“ ostavio, koji ste nam ostavili u „Srbijagasu“ starih dugova prema „NIS-u“ i „Gaspromu“ i to isplaćujemo, već smo isplatili 50 miliona evra, ovo smo ostalo preuzeli u javni dug i to vraćamo. Sve to što nismo mi uradili i nismo zaslužili, danas vraćamo i danas popravljamo. To ćemo nastaviti da popravljamo. Ali, kako bih vam rekao, ponavljanje neistina, ne može ih pretvoriti u istinu i koliko god puta to da izgovorite, postoje neki drugi u svetu koji mere nečije rezultate. Nikada naši ljudi neće biti zadovoljni, nikada nisu bili zadovoljni i to razumem. Imaju razloga. Mnogo dugo se teško živi i veoma malo poverenja imaju u bilo koga. Ali, samo vas molim da poštujete i ono što kaže MMF i ono što kaže Svetka banka, i ono što kaže IBRD, i ono što kažu svi drugi koji brojkama izražavaju ono što je Vlada radila, a te brojke govore da je nešto bolje i da će biti još bolje ukoliko mi budemo nastavili sa teškim, ozbiljnim i odgovornim reformama, a bez odgovornosti i pristojnosti neće biti ni normalne, ni moderne Srbije. Hvala vam.
Recite? (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Replika na tačno šta? (Zoran Živković, s mesta: Na ministrovo obraćanje.) Ne, to ne postoji u članu 104, na direktno obraćanjem [[Zoran Živković, s mesta: Nemam pravo na repliku!?]] O, bože mili, da li ću ja danas dobiti batina? Poslaniče, bila sam vrlo tolerantna, pet minuta ste govorili o svemu osim o dnevnom redu, ali pošto je premijer tu, imam razumevanja za to da neko ne želi da govori. (Zoran Živković, s mesta: Premijeru, da li imam pravo na repliku?!) O Bože mili. Ja ću pozvati gospođu Natašu Vučković da mi pomogne da deo sale u kojoj ona sedi i poziva na pristojnost poslanike sa moje desne strane, da mi pomogne da uvedemo ovu raspravu u određeni tok. (Zoran Živković, s mesta: Strašno!) Pa, verujem da je strašno kada je neko pristojan, a neko drugi nije navikao, nego je navikao silom da traži ono što mu ne pripada. (Narodni poslanik Zoran Živković dobacuje.) Hvala vam puno. Nadam se da je neko zabeležio i jedan od niza uvreda koje sam dobila u ovih nepunih dve godine, ali dobro. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Hvala vam puno. Omen est nomen, ali nije važno, previše imam posla. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, poštovani gosti, ja ću prvo na početku, ceneći ove neartikulisane zvuke koje je uputio moj kolega poljoprivrednik, ipak se usuditi da nešto izjavim u ovom parlamentu, s obzirom da ga i oni smatraju svetilištem demokratije, ali u praksi to ne mogu da dokažu. Naime, radi se o ispravci. Predstavnik stranke bivšeg režima je ovde rekao da se slobode u jednoj državi, jednom društvu mogu ceniti po slobodama koje uživa u originalu, citat glasi: „manjina“, u toj državi, u tom društvu, a predstavnik stranke bivšeg režima naravno je plagirao, ali oni su protiv plagijata, i rekao da se slobode u jednom društvu mogu ceniti prema slobodama koje uživaju žene. Za mene žene nisu manjina. One su i brojčano većina. Ni u moralnom, ni u brojčanom, ni u svakom smislu ja ne smatram žene manjinama. Imam još jedan dokaz o licemerju stranke bivšeg režima i njihovih pripadnika. Ako nisu znali kako ta izreka glasi, mogla je pitati kolegu koji je sto godina kreirao te izreke, koji je sedeo pored nje. On bi sigurno rekao, pamti, sve izreke je doživeo u poslednjih 100 godina, mogla je pitati uvaženog kolegu narodnog poslanika da joj objasni da se ta izreka odnosi na manjine, a ne na žene, jer žene naprosto nisu manjina. Gospodo poslanici, gospodo iz Vlade, vaspitanje, pristojnost o kojoj ste govorili se dokazuje i ovde. Kada ostanete vaspitani i pristojni prema onima koji su krajnje vulgarni, bezobzirni, naš narod bi rekao i bezobrazni, bahati, kojem viču – đubre, stoko itd, i morate da nađete neku olakšavajuću okolnost za nas ovde koji sve to trpimo i da se na te uvrede, na te prizemnosti plaća porez. Gospodine predsedniče Vlade, moj kolega poljoprivrednik bi bio najveći poreski obveznik u Srbiji. Mislim da bi nadoknadio i onih 525.000 evra koje je dobio u snalažljivom zauzimanju, kako se to kaže, Fruške Gore, odnosno njenih padina. To bi bilo njegovo vojničko dostignuće, nemerljivo, koje nas je koštalo ne 525.000 evra, to dostignuće nas je koštalo 1.025.000 evra. On to što je dobio je zajedno sa firmom prodao drugoj firmi, tajkunu koji mu je, uzgred budi rečeno, prijatelj, pa to dokazuje njihovu borbu protiv tajkuna. On je to prodao, ali pošto je to zemljište bilo predmet nacionalizacije i predmet restitucije, sada država zemljište ne može više da vrati. Mora da plati negde oko 500.000 evra pravnim sledbenicima porodice Jakšić koji su, Bože moj, bili krivi posle rata samo zato što su imali 50 hektara zemlje. Takve gromade od premijera smo mi imali. Takođe, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, gospodo poslanici, pristojnost mora da bude dvosmerna. Ovo je fotografija na kojoj je Antonela Riha, veliki vođa protesta, koja je rekla, valjda u cilju demokratskog dostignuća stranke bivšeg režima, da su protesti u cilju da se natera predsednik Vlade da on natera poslanike da glasaju za smenu ministra vojnog, baš demokratski.Novinari koji se zalažu za demokratiju dođu da traže od predsednika Vlade da natera poslanike da glasaju za smenu. Ja sam mislio da je demokratija nešto više, ali izgleda da su ovi pristojni malo pametniji. Ovde pored Antonele Rihe piše, direktno pored nje, sve ove parole su iz jednog štampača, „Gašiću ološu“. Organizator ovog protesta je bio NUNS, UNS, NDNV, Gruhonjić, Sajdinović, Vukašin, od Vranje nema laganje, sto kila Vukašin, dvesta kila laži, a dezinformacije se ne broje. Takođe, moram da vas upozorim, kada izađemo pred jedan deo novinara, ovo ne govori o svim novinarima, naravno, da mi ne znamo, gospodine predsedniče Vlade, da li smo izašli pred novinare, govorim o delu novinara, ili pred političke protivnike koji su novinarstvom samo zamaskirali svoj politički rad, kupili ne protiv Vlade, ne protiv poslanika većine, već se bojim i protiv države. To je moje mišljenje. Dakle, ne znamo da li od nas traže informaciju ili nam upućuju provokacije. Nikada nismo na čisto. Ovo mene apsolutno nije iznenadilo, kao ni izjava Ješića, koja je ostala nekažnjena od ovog NUNS-a, UNS-a, njegovog prijatelja Gruhonjića sa kojim je njegov brat delio sponzorske aranžmane u Inđiji, za „Medija grup“. Dakle, ta vrsta uvreda, naravno, ostala je bez izvinjenja, bez kazne, bez ičega. Da bi bilo pristojne, da bi bilo vaspitane Srbije, to mora biti višesmerno, uzajamno, ne možemo mi nekoga poštovati, a on nama uzvraćati neprestano uvredama. Mi smo ljudi od krvi i mesa i nama može da se otme neka prejaka reč, može da bude malo neslana šala, kojom će danas Skupština najverovatnije jednom razrešenom ministru uskratiti poverenje. Kao žrtva neverovatnih uvreda o pristojnosti moram da kažem da nije pristojno uraditi ovo, ali ne možete ni hladni ostati kada vam pripadnik stranke bivšeg režima, koji je uradio ovo, još uvek nekažnjen, ovde zapreti obračunom, psovkama, batinama itd. Ostao sam pristojan. Vi morate razumeti da smo mi seljaci koji volimo vojsku, za razliku od mog kolege poljoprivrednika, on to baš i nije voleo. Kada je trebalo državi služiti 1978. godine, kada sam ja bio u hrvatskom Karlovcu, on je vešto izbegao služenje vojnog roka. Kada je trebalo državi služiti, oružje zadužiti, dok sam ja bio pod oružjem u hrvatskom Karlovcu, on je bio minus jedan negativan, nije bio za vojsku. Kasnije, kada je počeo da se služi državom, kada je trebao da služi vojsku, on je rekao zbogom oružju. Bio je mlad, ali je mislio da je Hemingvej. Kada je trebao da služi, nije hteo, ali kada je počeo da se služi državom, onda se 1999. godine, naravno on će to opovrgnuti, ja imam pravo da kažem, ne odgovaram za reči izgovorene ovde, znam da će me možda Ministarstvo demantovati, ali ovo je tačno, uključio u šverc oružja vredan milion i po maraka, koje je lično odneo na Dimitrovgrad za nabavku tenkovske municije prilikom agresije NATO pakta. Niti smo dobili municiju, a pare su nestale, najverovatnije da se moj kolega poljoprivrednik snašao. Ovde ko želi da pogleda imam sve. Da me ne bi demantovali, imam sve brojeve i sve izveštaje SSNO, izveštaje OB sektora itd. od 1999. godine. Mislim da za govornicom ne odgovaram za reči koje sam izgovorio, s obzirom da verujem da je ovo deo neke vojne tajne. Kada je to prošlo, zbogom oružje, pa je onda rekao – dajte mi oružje. Dobio je dozvolu za nošenje. Ovo ne mogu da objasne ni lekari, ni vidari. Kako neko se ovako brzo transformiše od zbogom oružje, do šverca oružja, pa do dajte mi oružje? Ovo se već dešava kada je počeo državom da se služi. Dame i gospodo, nemojte nas ceniti po mom kolegi poljoprivredniku…
Poslaniče, poslanici me opominju i kažu da ovo nema veze sa dnevnim redom. Ja sam razumela da vi vučete paralelu između jednog i drugog shvatanja odgovornosti i pristojnosti. Nastavite.
Ja govorim i o pristojnosti i o vojnim pitanjima, uzajamno. Dakle, svakako je veoma vojno i moram da kažem da smo vrlo rado mi poljoprivrednici služili vojsku i državu. Izbegavali smo da se služimo državom, ali smo je rado služili vekovima. U mojoj glavi još odjekuje bat koraka one umorne srpske vojske, one umorne seljačke srpske vojske koja ide preko Prokletija, ne želeći da kapitulira. U glavama nas seljaka koji nismo bežali od vojske još uvek odjekuje taj umorni bat koraka srpske vojske koja ide kroz smrznutu zemlju, kroz snegove, močvare da ne bi kapitulirala. To je srpska vojska. Još uvek u mojoj glavi, u glavi svih seljaka, ne ovih sa Vračarskog pašaluka, oni sa tim nemaju veze, odjekuje tutanj vojničkih cokula, francuskih, na nogama srpskih seljaka, tutanj koji je bio brži od francuske konjice, tutanj slobode koji je hteo da oslobodi svoju šljivu, svoju njivu, svoju državu i da slobodno podigne svoju zastavu. Toj vojsci sam pripadao ja sam. To su naši vojnički ideali, to je tutanj slobode koji se sve jasnije čuje u Srbiji, ali oni su imali drugi tutanj, tutanj preko Fruške gore. Kajmakčalan, šta je to za njih. Vredelo je zauzimati Frušku goru, a uspeli su agresivno da uđu i na Devičanska ostrva, pa vinarija mog kolege poljoprivrednika, kaže …. Devičanska ostrva, sve sa apostolkama . Koji tutanj bežanije. Jedni su za tutanj slobode, ovaj drugi tutanj je tutanj srama. Sa tim tutnjom otišao je i naš novac tako da to nije smešno. Takođe, putevi vode u šverc protiv državnih organa, pa nestane, u firmi „Presa“ koju je vodio moj kolega poljoprivrednik, 130, netragom naravno, 138.000 flaša vina, ali uvoznog, onog koji treba da konkuriše našem vinu, ne onog koje je on proizveo. Nije proizveo ni za pričest. Samo je konkurisao našem vinu. Vrednost 138.000 flaša vina je vredelo 89 miliona dinara u to vreme, oko 900.000 evra. Imam sve zapisnike iz te firme, koji kažu da je bivši direktor vinodelac, moj kolega poljoprivrednik, netragom odneo 138.000 flaša vina. E to je taj tutanj slobode koji su oni primenjivali. Mi preko Prokletija, oni preko Devičanskih ostrva na Frušku goru, čudna neka putanja. Gospodine Gašiću, bila je nedelja 6.12, bila je nedelja, kolege zapamtite, bila je nedelja. Mi koji radimo nedeljom, znamo da je bila nedelja, mi koji radimo nedeljom, mada to nije po božijim zapovestima. Ponekad zbog nevremena koji smo i na plugu i na stubu, mi znamo da nedeljom ne bi trebalo raditi, ali mi moramo da radimo zato što drugi nisu radili. Mi znamo da je bila nedelja, greška je bila u nedelju. Vi nikada u nedelju niste radili. Vi niste radili ni subotom, vi ne radite ni radnim danima. Onaj vaš vojvođanski vlastelin, kad hoćeš da ga tražiš, nemoj da ideš bre u izvršno veće i u banovinu, treba da ideš u teretanu, na Brione, tamo možeš da ga nađete. Bila je nedelja. Mi koji smo služili vojsku to znamo, mi koji nismo bežali od svoje vojske, već su tuđe vojske bežale pred nama, mi znamo da je bila nedelja. Oni ne znaju ništa, oni znaju samo da se provode po kafićima, oni znaju samo da isporučuju uvrede, oni ništa drugo ne znaju da rade. Mi od njih nismo dobili državu, mi smo dobili državu bez države. I gospodine Gašiću, gospodo ministri, pred nama je čudan put sa kojim Srbiju treba izvući iz krize. Nismo dobili državu. Ima poslovica – kad dobijete limun, ako ste pametni, vi napravite limunadu. Ovi šutnu limun, uzmu kamen i gađaju nas. Gospodine Gašiću, uzdajte se u tu poruku, u ovom trenutku, život vam je dao limun, ali ako ste pametni, uporni, vi ćete napraviti limunadu i ja u to čvrsto verujem. Takođe, postoji izreka Dostojevskog – ako idete putem i zastajkujete na svakog psa koji laje na vas, gađate kamenjem, nikada nećete doći do cilja. Nema zastajkivanja. Ma koliko zviždali oni koji će na izborima da fijuknu. Čvrsto verujem da će na izborima da fijuknu. Naš narod zna da ceni rad i zna da kazni nerad. Dame i gospodo, ministri, mi smo dobili državu bez države, državu koju valjamo izvlačiti iz nevolje. Slava ovih kolega poslanika, uz moju malu pomoć i vas ministara i u tome da je na nas došao red da izvučemo državu iz nevolja u koju su je ovi gurnuli. Ja ću, s tim u vezi, citirati, ja ću reći za mene jednog velikana. Dvanaest godina ovom zemljom vladaju najgori, u Vojvodini 15, dodaću. Dvanaest godina ovom zemljom vlada bruka i sramota, 12 godina nas je stid da budemo građani ove zemlje, posebno nas u Vojvodini. Nemamo razloga. Kad njih sklonimo u potpunosti, ponovo ćemo biti veliki, ponovo ćemo biti ponosni, samo nam malo treba. Oni su jedna mehanička prepreka, posebno nama u Vojvodini, na našem putu. Zajedničkom snagom sklonićemo iz sa tog puta. Oni za nas više nisu vlast. Oni su jedna banda uzurpatora koja još uvek ne zna da su smenjeni. Ovo je bio citat. Oni su gospodo, vi pored televizora, oni su vas izbrisali sa spiska ljudi koji nisu zaslužni da žive životom, da niste zaslužni da živite životom čoveka. Oni su vas izbrisali, izbrisali vaše plate, vaš posao, vaš hleb. Dolaze izbori, dame i gospodo građani, seljaci, radnici, vreme ne gumicom već olovkom na izborima da i vi izbrišete njih. Izbrišite njih. Izbrišite njih. Hvala.
Povreda poslovnika narodni poslanik Živković.
Član 107. prethodni govornik je izneo niz neistina vezanih za moj lični život. Informacije koje nisu informacije nego čiste laži. Vi ste mu to dopustili i time ste povredili član 107. Zbog javnosti, a ne zbog prethodnika, 1978. godine sam bio regrutovan potpuno normalno, naravno kao i svi drugi sposoban. Zatim, 1983. godine sam se sam prijavio na odsluženje vojnog roka i bio regrutovan, to mogu sve da provere gospoda u uniformama, u Gardu. Trebalo je da idem januara 1984. godine. U novembru 1983. godine sam imao težak udes, zbog čega sam lečen godinu i po dana. I otpušten sa dijagnozom, a ovde ima valjda neki lekar „osteomelitis“. Onda vi koji se smejete, vi doktori iz Niša koji bi ste to trebali da znate posebno, zbog toga se inače ne ide u vojsku nigde na svetu, pa ni ovde. Što se tiče mog poslovanja, apsolutno laž do laži. Ništa od toga nije tačno. Ako je bilo šta od toga tačno, to je nezakonito. Ja bih onda voleo da nekadašnji najbolji student Pravnog fakulteta, sada predsednik Vlade u ostavci, neka lepo kaže šta je tačno do toga. Tu je ministar unutrašnjih poslova, doći će verovatno i ministar pravde pa da vidimo koje je to krivično delo povređeno bilo kakvim mojim ponašanjem, u bilo kom poslu koji sam radio kao privatnik od 1986. godine ili kao političar od 1992. godine. Ja bih voleo da mi se to kaže ili sada, ili bilo kada.
Hvala.
Tražim da se glasa.
Molim vas, samo malo, prvo da odgovorim, član 107. pretpostavljam da ne želite odgovor.
Ne.
To sam i mislila. Ja ću dati zbog drugih. Nigde vas nije spomenuo poslanik. Žao mi je što ste se vi prepoznali…
Ako vi pokušavate da se pravite naivni, to je stvarno besmisleno. Svima je jasno…
Da ste to vi. Zahvaljujem onda, izvinite što nisam reagovala. Hvala vam što ste mi pomogli, uzdržala sam se. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri, dragi gosti, biću vrlo kratak. Reklamiram čl. 103. i 104. Ne tražim da se o tome glasa, cenim što je gospođa predsedavajuća bila tolerantna. Pomešana je replika sa povredom Poslovnika. Narodni poslanici imaju pravo na povredu Poslovnika ali nemaju pravo da to pravo zloupotrebljavaju. Ali, cenim popustljivost gospođe predsedavajuće, jer su se mnoge stvari razjasnile. Nisam pričao o dijagnozama, ali kada bi već pričao to bi bio bežitis od vojske. Hvala.
Hvala. Predsednik Vlade je hteo da se javi još posle Marijana Rističevića. Izvolite.
Samo dve reči koje govore o tome kakvu to Srbiju želimo. Samo ste donekle u pravu gospodine Rističeviću, iz mog ugla naravno, ne mislim da ste sasvim u pravu kada govorite o pritiscima koji dolaze iz različitih medija i o tome ko je političar, ko je novinar, itd. Naime, novinari imaju pravo da imaju svoj politički stav. I nije problem da se neki raduju i onome kada neko izgovara „Vučiću pederu“ ili „Gašiću ološu“, sve je to uredu. Ne mislim da to treba da naiđe na neku posebnu osudu. Samo što mislim da to treba da dobije, da to ljudi treba da vide, tek da onda bude jasno da nije reč o želji da se neko objektivno informiše, već da se izrazi taj politički sud i to je u redu. To imate pravo svuda u svetu, u Engleskoj imate dan posle izbora - polovina novina su bele, veoma su srećni što je pobedio Kameron, polovina izađe sa crnom naslovnom stranom. Nije sporno, ali tamo svi znaju za koga piše „Gardian“, za koga piše „Tajms“, za koga piše „Dejli Miror“, za koga pišu svi drugi. Dakle, tamo čak i ne pokušavaju da kažu da nemaju svoj politički stav, kao što je to kod nas neretko slučaj, a imaju ga jasnije izraženo nego što je u tim zapadnim demokratijama. Mislim da mi treba da pokazujemo, i tu i sebe neretko uhvatim, uvek mnogo više poštovanja prema novinarima, prema tim ljudima, bez obzira na to da li nam to nekad prija ili ne. Tako da, znam i sam da nisam jedanput pogrešio, zato što sam polazio od toga, Marijane, da znam kakve su političke namere i kakve su političke želje nekog od tih ljudi i onda sam ulazio nepotrebno u tu vrstu političkih rasprava. Čovek je, svako od nas je običan i ima svoje emocije, ali ono što ne sme da se dogodi, to je da to pređe granice pristojnosti i mi ne smemo da odgovorimo istim rečnikom kada nam kažu – Vučiću ološu, pederu, Gašiću ološu, kako god već da kažu, nije ni važno. Dakle, ne smemo da izgovaramo iste reči i mi moramo da pokažemo da smo drugačiji. Bez obzira što smo bezbroj puta pravili greške, današnja sednica Vlade je upravo prilika da pokažemo šta je to i kako to drugačiju i pristojnu Srbiju u budućnosti želimo. Danas već nekoliko puta pojedini poslanici govore – pitajte premijera da li neko da dobije reč ili ne. Nisam se nijedanput okrenuo prema Maji Gojković. Ona jeste moja stranačka koleginica koju izuzetno poštujem, vrlo snalažljiva. Ona je dobar, ozbiljan pravnik, ona je žena koja dobro obavlja svoj posao i ona ima svoje zadatke i svoje dužnosti, kao što ja imam svoje zadatke i svoje dužnosti. (Zoran Živković: Dobacuje.) Izvinite što sam vas prekinuo. Hvala vam što ste mi dozvolili da nastavim.
Molim vas, nemojte da dobacujete.
Toliko o pristojnosti.
Molim vas, gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete.
Ali, da u pravu je… Dobro je da ovo ljudi u Srbiji čuju. Zamolio sam ih da prekinu sa razgovorom i dobacivanjem. Čuli ste na koji način, a onda je čovek koji je malopre tražio reč rekao kako mu ja dobacujem. Svi ste uostalom videli šta sam izgovorio. U pravu ste, kada onaj koji govori i koji koristi mikrofon, verovatno je to dobacivanje, zato što ste vi centar sveta pa to niko ne sme da prekine. Još jedanput se izvinjavam što sam vaš veoma značajan razgovor prekinuo na sekund i hvala vam što ste mi dozvolili da nastavim. Nastavićemo mi, gospodine Živkoviću, upravo zbog takvog vašeg ponašanja i posle tih izbora i posle mnogo čega drugog, a nisam siguran da će građani ikada poželeti takvu politiku prošlosti, a politika prošlosti je ta da vi meni govorite ko treba da bude uhapšen ili ne. To je posao za tužioca. To je posao za policiju. Ne treba ja da dajem bilo kakve iskaze po tom pitanju i zato nisam u stanju da vam odgovorim ni pozitivno ni negativno na vaše pitanje – da li ima nešto ili nema. To da li ima nešto ili nema, na to odgovor uvek daju nadležni državni organi. Tako će i u tom, i u svakom drugom slučaju tužilaštvo, policija, sudovi dati svoj odgovor. Tako funkcioniše pravna država. Moralo bi, i siguran sam da će, u budućnosti da funkcioniše još bolje, ali u prošlo se vraćati nećemo. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Gospodine Živkoviću, nemate pravo na repliku. Nisu ispunjeni uslovi. (Zoran Živković, s mesta: Direktno me pomenuo. ) Gospodine Živkoviću, ja veoma dobro čujem. Gospodine Živkoviću, predsednik Vlade je upotrebio vaše prezime, nije u negativnom kontekstu. Za razliku od toga što ste vi čitavo vreme dobacivali i vređali, gospodine Živkoviću, a u Poslovniku nema odredba da neko ima pravo na repliku ako nepristojno dobacuje i vređa, tako da se nisu ispunili uslovi za repliku, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvaženi predsedniče Vlade, gospodo ministri, danas je pred nama, narodnim poslanicima, zahtev za razrešenje ministra vojnog, zahtev za razrešenje ministra koji je moj lični prijatelj i dugogodišnji saradnik, i iako je u prepodnevnom radu gospođa Dubravka Filipovski objasnila razloge zbog kojih će moja stranka Nova Srbija nerado podržati ovaj zahtev predsednika Vlade za razrešenje, ali prosto nisam mogao da se danas ne javi za reč i da ne kažem par stvari i o gospodinu ministru Gašiću, a i uopšte o ovoj našoj današnjoj. Najpre, gospodin Gašić je bio dobar i uspešan i privrednik i gradonačelnik, odnosno predsednik opštine Kruševac i odličan ministar Vojske Republike Srbije. Ono što hoću da podvučem na samom početku svoje rasprave jeste jedna tema koja se nekako čitav dan ovako, moram da kažem, i podmeće u ovoj Narodnoj skupštini, a to je nažalost taj nesrećni slučaj i pad helikoptera. Uvaženi narodni poslanici i predsedniče Vlade, bio sam jedan od poslednjih koji je video tu bebu iz Novog Pazara, video te ljude koji su je pratili u tom sanitetu, jer sam tog dana bio na sednici skupštinskog Odbora za poljoprivredu u Novom Pazaru i vraćao sam se iz Novog Pazara ka Topoli. Onošto posebno hoću da napomenem, jeste veliki odron koji se desio u Bogutovačkoj Banji ispred Kraljeva i moje vozilo je bilo odmah ispred tog saniteta. Ovo samo govorim zbog građana Republike Srbije koji gledaju ovaj prenos, govorim zbog srpske javnosti, da se zna da bih i ja, a verujem i bilo ko od poslanika da su bili na mestu ministra Gašića i da je dobio poziv i zamolnicu da se podigne helikopter i da tu bebu preveze za Beograd, da bi svako od nas to učinio. Moram još da napomenem, jer nekako iz ove rasprave koja je bila u prethodnim satima proizilazi kao da je to moglo autom da se uradi, kao da nije morao da se podigne helikopter i da se desi nažalost to što se desilo kasnije, a to je da sedam ljudi nastrada. Još jednom da ponovim, ja bih, verujem i bilo ko od narodnih poslanika iz ovog parlamenta, isto to učinio. Druga tema koju hoću posebno da pomenem na današnjoj raspravi jesu rezultati koje je ministar Gašić postigao u svom ministarstvu, a ti rezultati se pre svega ogledaju u nečemu što je i moja uvažena koleginica gospođa Obradović pomenula, a to je izvoz i to su rezultati namenske industrije Srbije, gde je izvoz dostigao već nekih 750 milijardi dolara, a verujem da je bilo do kraja mandata gospodinu Gašiću još dve godine da bismo dostigli cifru od milijardu evra. Dok ova rasprava traje, gospodine predsedniče Vlade, dobio sam jedan mejl od radnika „Petra Drapšina“ iz Mladenovca, čija je kovačnica bila nekada i radila za namensku industriju, odnosno za SDPR. Nažalost, to je jedna fabrika koja je takođe žrtva ove nesrećne privatizacije i ove tranzicije, a svi znamo ko je Zakon o privatizaciji doneo. Ali, moram da naglasim da i ti ljudi očekuju pomoć. SDPR je već delove te fabrike uposlio i zaposleni, radnici i uopšte čitava ta sredina u ovom centralnom delu Šumadije očekuju pomoć i od novog ministra koji će obavljati tu dužnost, Vujovića, i pre svega od čitave Vlade, da se ljudima pomogne i da se proširi delatnost namenske industrije, da ovi ljudi dobiju posao i da se ovi ljudi zaposle. Ono što je takođe važno, zbog malo vremena na samom kraju to moram da napomenem, a to je ogromna haranga koja se podigla protiv ministra Gašića. Ja sam imao privilegiju da se tog dana i kasnije čujem sa gospodinom Gašićem i da shvatim da je razumeo, da se izvinio. Evo, to smo i čuli od naših dragih dama, koleginica ovde u Narodnoj skupštini. Ali, očigledno da to sve nije bilo dovoljno, da je bila potreban jedan ogroman medijski pritisak, jedna haranga. Iskreno verujem da je to i povezano sa mnogo činilaca, a jedan od njih koji posebno hoću da napomenem jeste pre svega vojna neutralnost Srbije. To je nešto gde je ministar Gašić istrajavao, a to su i zajedničke vojne vežbe sa Rusijom. To je nešto što mnogima nije odgovaralo. To smo, nažalost, prethodnih dana čuli i u Evropskom parlamentu, i to upravo od onih poslanika koji nisu prijatelji Srbije. To je nešto što ja molim i u ime svoje stranke Nove Srbije, da i ova Vlada i buduće vlade istraju, a to je da ne zaboravimo naše vekovne prijatelje, da istrajemo na vojnoj neutralnosti. Sa time pre svega hoću i da završim ovo moje obraćanje, da pre svega gospodinu Gašiću poželim svaku sreću. Biće prilike da se vrlo brzo ponovo vidimo. Biće gospodin Gašić na nekakvim novim javnim funkcijama već za par godina. Ja se iskreno radujem toj saradnji. Hvala puno.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Ne radi se, naravno, o govoru poštovanog kolege gospodina Jovanovića, ali se radi o prisutnom narodnom poslaniku, potpredsedniku Demokratske stranke, koji se silno zabavlja, pa evo i iz skupštinske sale upućuje tvit, ne jedan, već seriju tvitova kojima ponižava Narodnu skupštinu Republike Srbije upoređujući Narodnu skupštinu Republike Srbije sa rijaliti programom. To mogu čak i da mu oprostim, ali ono što ne mogu da oprostim je ono što je napisao u tom tvitu. Upoređujući i pišući – Maja o poštenju, misleći na predsednicu Narodne skupštine gospođu Maju Gojković. Mislim da je skandalozno i primitivno kada jedan narodni poslanik, jedan čovek, ako znamo da postoji jedna izreka u našem narodu – ko o čemu…, i ne želim da nastavim tu izreku dalje. Ako mu na jednoj ovakvoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije, gde govorimo o pristojnosti, gde govorimo o jednoj normalnoj, pristojnoj, uređenoj Srbiji, nije bilo dovoljno to što je povređivao druge koleginice iz poslaničke grupe Srpske napredne stranke, već je povredio i uvredio predsednicu Narodne skupštine, upoređujući je znate već s kim, mislim da zaslužuje jednu osudu. Mislim da je najmanje što ovde možemo da očekujemo od njega jedno obično izvinjenje. Ali, ako se ne desi, a znam da se neće desiti, dobro je što građani Republike Srbije mogu da vide dva lica. Lice odgovorne, pristojne, normalne Srbije koju želimo da gradimo i koju ovakvim i današnjom ovakvom sednicom gradimo, u odnosu na onu Srbiju koja žene upoređuje i vređa ih na najprimitivniji i najgori način, kao što radi potpredsednik DS i sada i u ovom trenutku dok se ova sednica održava.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Teško mi je kao predsedavajući što ne mogu da sprečim ponašanje narodnih poslanika i na taj način, kao što je i malopre gospodin Živković dobacio predsednici Narodne skupštine istu tu reč, reč - lopov. Teško mi je kao predsedavajućem. Ja ću sada, po članu 112, dati pauzu u trajanju od deset minuta. Zahvaljujem se. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom i nadam se, zbog građana Srbije, da se ovako nešto neće ponavljati, da nepristojnosti na ovakav način i ophođenje prema kolegama neće se više ponoviti. Zahvaljujem se. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite, gospođo Miladinović.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri, kolege i koleginice narodni poslanici, smatram da je povređen član 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Najgrublja povreda dostojanstva Narodne skupštine od strane predstavnika opozicije - svoditi Narodnu skupštinu na nivo rijalitija je besraman stav i smatram da, u najmanju ruku, kolega koji je uvredio ne samo narodne poslanike, već i narodne poslanice treba da se izvini. Hvala.
Zahvaljujem se, gospođo Miladinović. Mnogo puta sam lično na sednici Narodne skupštine zamolio pojedine poslanike, ako imaju potrebu da vređaju svoje kolege da to učine prema predsedavajućem, ali da ne vređaju svoje kolege. Žao mi je što nisu imali toliko hrabrosti da to prihvate i dostojanstva da se na takav način ophode prema svojim kolegama. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Hvala. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Kosorić. Izvolite, gospođo Kosorić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, poštovani predsedniče Vlade gospodine Vučiću, naš ovlašćeni predstavnik gospodin Čotrić je izneo stav SPO i ponoviću ga - da podržavamo vaš predlog o razrešenju gospodina Gašića, kao što smo do sada sve vaše predloge i podržavali, ali mišljenja smo da je gospodin Gašić odlično radio svoj posao u Ministarstvu, što i govore izneti rezultati, ali smo svesni da vi ovim predlogom želite da postavite veliku razliku između ove danas politike i onih prethodnih politika koje su se vodile, pa tako i kada se radi o vašim najbližim saradnicima. Kada je reč o rezultatima Vlade, u kojoj je i gospodin Gašić bio ministar, posebne impresije moram izneti vašom skorašnjom izjavom koja sadrži u sebi svu odlučnost, posvećenost, kako vašu, tako i sažete želje i težnje građana Srbije za jednu sigurniju i lepšu Srbiju, kako za svoju decu, tako i za buduće generacije, Srbiju koju želimo da im ostavimo u nasledstvo, a ona glasi – konačno znamo gde idemo i kuda ćemo da stignemo, to je karta Srbije za Evropu, kašnjenja neće biti. A gde to idemo? Pa, upravo putem koji vodi u članstvo u EU, putem međunarodnog kredibiliteta Srbije, jer Srbija danas ima prijatelje kako na istoku tako i na zapadu, kao i u svim delovima sveta i putem izgradnje poverenja u institucije države, putem odvajanja vlasti od tajkuna. Danas, ne može se reći da tajkuni imaju svoju državu, jer ne mogu je više uređivati onako kako žele i po svom nahođenju. Ozbiljnom borbom protiv organizovanog kriminala i korupcije, borbom za reforme, razvijanjem privatnog sektora, što je u osnovi svake moderne ekonomije, konsolidacijom našeg budžeta, što je i uslov za nova radna mesta, kao i za rast životnog standarda, ulaganjem u obrazovanje, zdravstvo, kulturu, infrastrukturu, jednom rečju, izgradnjom pristojnog, tolerantnog i uspešnog društva. To je upravo taj put kojim idemo, a gde hoćemo da stignemo? Pa, u Srbiju sa rezultatima, u Srbiju koja će biti sigurna zemlja za našu decu, za nas same, za buduće generacije, zemlju nezavisnih institucija, nekorumpirane policije i efikasnog sudstva. Istina je da će ovaj put biti težak, to ste i rekli, jer pred nama su zaista teški izazovi i važno je i potrebno da ispravimo greške koje su činile i prethodne vlade i da pokažemo narodu odlučnost i hrabrost i posvećenost u sprovođenju ovih bolnih, ali potrebnih reformi. Odlučnost, hrabrost ste i pokazali jer tokom prethodnih godina i decenija javnost Srbije je bila i upoznata sa mnogim obećanjima, ali krajnji efekat nije nešto bio vidljiv. Na kraju želim još jednom da samo istaknem da konačno znamo gde idemo i kuda ćemo da stignemo. To je karta Srbije za Evropu, kašnjenja neće biti. To je put koji SPO podržava i hvala vam.
Zahvaljujem se, gospođo Kosorić. Reč, po Poslovniku, ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Povreda Poslovnika, član 107. stav 1. Ovo se, naravno, ne odnosi na izlaganje uvažene koleginice Kosorić, već se odnosi na ono što smo malopre čuli i doživeli, na najstrašnije, najskandaloznije, najprimitivnije omalovažavanje predsednice parlamenta gospođe Maje Gojković, ali na taj način najskandaloznijeg, najprimitivnijeg i najstrašnijeg vređanja svih žena u Srbiji. Srpska napredna stranka, zbog poštovanja prvenstveno prema gospođi Gojković, zbog poštovanja prema uvaženim narodnim poslanicama iz svih poslaničkih grupa pa i poslaničke grupe SNS, ne želi da učestvuje više u raspravi i u dijalogu sa takvim ljudima kao što je to potpredsednik DS gospodin Šutanovac, koji se, ne prvi put, a verujem da neće biti ni poslednji put, na ovakav način obraća i predsednici Skupštine i drugim poslanicama i članicama SNS, a na taj način i svim ženama u Republici Srbiji. Očekujem ne izvinjenje, ali ono što je najmanje što mogu da očekujem – jednu opštu osudu takvih ljudi koji će sve izreći samo da bi drugoga povredili i omalovažili. To nije Srbija koju želimo da gradimo. Srbija koju želimo da gradimo je pristojna, normalna, uređena, Republika Srbija pristojnih, normalnih građana. Dalje, u današnjoj raspravi ne želimo da delimo isti prostor, istu salu i argumente sa ljudima koji su spremni da vređaju žene u Srbiji. Zbog toga SNS i poslanička grupa odustaje od dalje i diskusije, ali i prisustva u istoj sali u kojoj je i potpredsednik DS Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Žao mi je, ali razumem razloge zbog kojih poslanici SNS žele da ne učestvuju više u daljoj raspravi. Poštujem taj stav i mogu samo da konstatujem da su sa liste govornika svi poslanici SNS povukli svoju prijavu. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Kružević. Izvolite, gospodine Kruževiću. Izvinite, gospodine Kruževiću, nisam video da se javio predsednik Vlade. Predsednik Vlade ima prednost u raspravi. Izvolite, predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite, gospodine Vučiću.
Zahvaljujem se, uvaženi potpredsedniče. Ovo je sada pomalo neprijatna situacija, ali mislim da je bilo logično da se dobije makar izvinjenje za takve reči, ali pošto ga nije bilo, šta da radimo. U svakom slučaju, samo želim da kažem građanima Srbije, a i svima u sali da kao predsednik Vlade, kao predlagač, moram da ostanem u ovoj sali, dakle, da bih rado izašao iz sale sa svojim prijateljima, ali da to prosto ne mogu ni u skladu sa zakonom, ni u skladu sa odgovornostima koje imam, te je moj posao da ostanem u ovoj sali da koliko je to obavezno učestvujem u raspravi. Samo se nadam da ljudi u Srbiji su danas i te kako imali priliku da vide kako bi trebalo ili kako ne bi trebalo da izgleda Srbija u budućnosti. U svakom slučaju, molim samo sve narodne poslanike, kao što to i zahtev upućujem i sebi i uvek svim ministrima, da nam se nešto slično u daljem radu ne ponovi, a u… Nadam se da ni Maja, a ni bilo ko drugi neće morati kroz ovakve izjave i kroz ovakve reči da prolazi u budućnosti. Hvala vam još jedanput. Tako da, samo sam želeo da objasnim razloge mog ostanka u sali, ništa više. Hvala. Izvinjavam se vama, gospodine.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Meni je teško kao predsedavajućem, pošto onaj tvit nije bio jedini, ima serija tvitova gde gospodin Šutanovac vređa Narodnu skupštinu, narodne poslanike, i teško mi je što ja kao predsedavajući u ovom trenutku ne mogu to da sprečim. Izvinjavam se svim narodnim poslanicima što to doživljavaju. Sada bih reč dao gospodinu, po Poslovniku se javio narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite gospodine Milićeviću.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Član 107. stav 1. Najpre, želim da kažem u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije da se, predsedniče Vlade Republike Srbije, gospodine Vučiću u potpunosti sa vama slažemo. Ljudi su iz dosadašnjeg toka rasprave videli kakvu to Srbiju mi želimo. Kada kažem – mi, mislim na predstavnike vladajuće koalicije. Odgovor na bahatost jeste pristojnost i odgovornost. Najpristojnije i najodgovornije što u ovom trenutku mogu da učine poslanici i poslanice poslaničkog kluba Socijalističke partije Srbije jeste da se pridruže našim koalicionim partnerima iz Srpske napredne stranke sa kojima delimo odgovornost, delimo vrednosti kada je reč o radu Vlade Republike Srbije, ali delimo iste vrednosti i kada je reč o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Uz dužno poštovanje, pre svega vama predsedniče Vlade Republike Srbije, mi ćemo se pridružiti našim kolegama iz SNS i odustaćemo i nećemo učestvovati u daljem toku rasprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se, gospodine Milićeviću. Na ovo mogu samo da ponovim, da mi je užasno teško i da me je sramota što nisam imao mogućnosti da zaštitim Narodnu skupštinu, narodne poslanike, zbog ovih tvitova koji vređaju dostojanstvo i Narodne skupštine i narodnih poslanika. Izvolite gospodine, Petar Petrović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče, gospodo ministri, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će takođe, u skladu sa članom 107, jer je došlo do povrede Poslovnika, napustiti rad ovog parlamenta. Solidarisaćemo se sa našim koalicionim partnerima. Ne želimo više da učestvujemo u ovakvom radu i u ovakvoj diskusiji i u pokušaju omalovažavanja najviših funkcionera ove države. Mislim da to nije dobro da se čuje iz ove Skupštine. To nije dobro zbog Evrope, kojoj težimo, to nije dobro zbog svega onoga što je ova Vlada i ova Skupština do sad uradila da Srbiju upristoji, da Srbija bude država u kojoj će želeti svi mladi da ostanu da žive i koja će biti primer i drugim zemljama na Balkanskom poluostrvu i šire kako treba da se radi u jednoj državi. Hvala lepo.
Zahvaljujem se gospodine Petroviću. Razumem kada ne postoje argumenti, ali da se koristi vređanje, da se vređanjem Narodne skupštine i dostojanstvo Narodne skupštine i vređanju svojih kolega da su to jedini argumenti koje ima, to ne mogu da razumem. Tako da mogu samo da prihvatim vaše razloge zbog izlaska iz velike sale Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović, povreda Poslovnika. Izvolite gospodine Mijatoviću. Gospodine Šutanovac, budite bar malo pristojni posle svega onoga što ste učinili i dopustite da vaše kolege koje imaju prednost, koji su se javili pre vas da govore u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Budite bar malo pristojni, gospodine Šutanova, molim vas. Ako imate potrebu da vređate i dalje, da dobacujete, da vičete, ja sam vam mnogo puta rekao da to činite prema meni, ali da to ne činite prema kolegama u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ako je to vaša potreba zadovoljite se to na ovakav način prema predsedavajućem, poštujte svoje kolege. Izvolite gospodine Mijatoviću, izvinjavam se zbog načina na koji gospodin Šutanovac želi da uskrati vaše pravo da se javite po Poslovniku.
Hvala vam. Gospodine predsedavajući, SDPS, kao partija koja je deo koalicije koja deli vrednosti u koaliciji, koju smo mi naglasili a to sam rekao u svojoj diskusiji, poštovanje, moral, istina, to je ono što rukovodi SDPS, pre svega poštovanje. Pošto toga danas nije bilo u ovoj raspravi mi se pridružujemo našim koalicionim partnerima i mi ćemo napustiti salu. Moram naglasiti to činimo iz poštovanja, jer reč poštovanje, moral, mora da dominira ovim parlamentom. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Mijatoviću. Još jednom ponavljam da mi je izuzetno teško što u ovom danu se vređa, na ovakav način, predsednik parlamenta gospođa Maja Gojković, što se vređaju narodni poslanici i što se unizuje ovaj visoki dom Narodna skupština Republike Srbije. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Konstantin Arsenović. Izvolite.
Nije povreda Poslovnika.
Izvolite gospodine Arsenoviću, imate pravo da govorite, javili ste se pre nekih drugih. Izvolite.
Pošto sam i ja spisku prijavljenih za raspravu po pitanju smene ministra odbrane i s obzirom da imam osećaj da više bilo koje moje učešće u ovoj daljoj raspravi gubi smisao. Imao sam nameru, naprotiv da sugerišem i apelujem na tolerantnost, na razumevanje, na poštovanje ljudske vrednosti. Međutim, sve ovo što bih sada rekao mislim da nema smisla i zbog toga i ja i moj kolega Momo Čolaković ćemo odustati od diskusije i u tom smislu se pridružujemo koalicionim partnerima. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Arsenoviću. Žao mi je što u nedostatku argumenta rasprava je izostala iz ove sale, pa se preselila na tviter gde su pojedini poslanici na takav način vređali svoje kolege i predsednika Narodne skupštine i Narodnu skupštinu. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine predsedniče Vlade, poštovani gospodine, ne znam da li da kažem bivši ministre odbrane, veoma poštujemo što ste danas došli. Želim da iskoristim 30 sekundi da kažem ono što mi je na srcu. Naravno, poslanici NS neće učestvovati u daljem radu zbog argumenata, ne bih da ih ponavljam koji su prethodne kolege dali. Dakle,za ovu raspravu je potrebno minimum dostojanstva i poštovanja ljudi, a u ovom slučaju vidimo pre svega jedne žene. Moram da naglasim, gospodine predsedniče Vlade, možda vam se ovo neće svideti, veoma poštuje ministra odbrane, da li da kažemo bivšeg ili na nekoj budućoj funkciji, jer slučajno, pod znacima navoda, znam da je bio veoma dobar ministar odbrane. Vi ste presekli, kako ste presekli. Uveli nove principe, održali reč i znam da je vama posebno teško, jer i sam sam u stranci i svi smo u stranci i znamo šta znače i privatni i ljudski odnosi, ali ste pokazali da je u ovom trenutku Srbija iznad svega, pa i iznad stranačkih prijateljstava i poštovanja. Mi poslanici NS smo danas došli sa uverenjem, sa gorkim ukusom u ustima da ćemo glasati da jedan čovek ne bude ministar, za koga inače mislimo da je bio veoma dobar ministar, možda i najbolji, izvinjavam se vama gospodine predsedniče, vi ste bili ministar odbrane, u zadnjih nekoliko godina. Došli smo da saslušamo argumente kolega i iz vladajuće koalicije i kolega iz opozicije i da svi zajedno naučimo nešto, da što je bilo je bilo. Gospodine predsednik Vlade po mom skromnom mišljenju je uveo jedan princip koji će, mislim, za dugo godina, bez obzira ko bio na vlasti važiti, u smislu šta se sme i šta se ne sme i šta se može i šta se ne može. Na naš principijelan stav kako poslanika Nove Srbije, tako i vladajuće koalicije odgovoreno je uvredama i zbog dostojanstva koje ovaj parlament i dom treba da ima, mi nismo u mogućnosti, odnosno nećemo da nastavimo dalji rad pri ovakvoj situaciji. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Markićeviću. Ja sam danas spremajući se za ovu sednicu mislio da ćemo imati ovde prikazivanje jedne bolje Srbije, jednu demokratsku raspravu i sučeljavanje argumenata i mišljenja. Mi smo imali samo ono što su poslanici, pojedini poslanici opozicije putem Tvitera pokazali koliko poštuju svoje kolege, koliko poštuju ovaj visoki dom i koliko poštuju predsednika Narodne skupštine. Izvinjavam se još jednom svim narodnim poslanicima što smo ovo danas doživeli. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani predsedniče Vlade, gospodo ministri, mi nećemo odustati od diskusije. Smatramo da smo dva meseca radili, čekali, takođe uvređeni ponašanjem ministra Gašića koje je na kraju i dovelo do današnje rasprave, uvrede koju je izrekao kojom je uvredio jednu novinarku, jednu ženu, a posredno sve novinare i sve žene u Srbiji i o tome smo danas slušali i govorili više puta. Danas ovaj pokušaj skretanja pažnje sa onoga što je tema, a to je jedna, kako je rekao premijer, nova politika, politika prihvatanja odgovornosti i politika pristojnosti. Smatram da se poslanici moje poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS, u ove prethodne dve godine ponašaju potpuno u skladu sa tom politikom, da je nismo narušili i hoćemo danas da budemo ovde, da kažemo šta mislimo loše i o radu ministra Gašića i o radu uostalom cele Vlade. Ne želimo da sada ovu farsu koja je ovo zasedanje poslanici većine hoće da pretvore, da na to pristanemo. Učestvovaćemo u radu, u diskusiji do kraja i nadam se da ćemo imati priliku i da glasamo o poverenju ministru Gašiću. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Đurišiću. Pre nego što vas pitam da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika, ja vas veoma cenim i ja sam očekivao da ćete vi u ovom izlaganju bar pokušati da osudite vređanje vaših kolega poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Reč ima predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić.
Samo bih želeo da govorim, pošto da neko ne pomisli ako sam danas ili u ovom trenutku jedini koji sme vama koliko vas je 16 ili 17 ukupno da odgovori, ostaću jedini i nemam nikakav problem da pokažem da su argumenti na ovoj strani. Dakle, ne znam koliko ste i šta ste čekali. Ponoviću vam još jedanput, mi smo vas čekali više od deceniju da jedan takav slučaj uradite i da na jednom slučaju pokažete da možete da krenete drugačije i krupnim koracima napred. Više od deceniju ga niste učinili, pa je onda narod rekao svoje. Što se tiče uvreda i što se tiče farse, licemerja i svega drugog, o tome govori svaki put vaše ponašanje. Kada jednom ne dobijete reč za povredu Poslovnika, izađete napolje pa održite konferenciju za novinare. Danas su ljudi izašli napolje zato što je neko rekao „Ko o čemu, Maja o poštenju“. (Dragan Šutanovac, s mesta: Nije tačno.) Dakle, to su zastrašujuće stvari, a da ne govorim da niste reagovali ni na mnoge druge zastrašujuće stvari koje su ovde izgovorene onako kako mi jesmo reagovali. Šta god da smo ih pitali, nikada nisu umeli da kažu ni izvinite ni krivi smo ili biće odgovornosti kod nas. Što se nas tiče, mi smo došli da ovo izvedemo. Na glasanje će se vratiti svi poslanici. Imaju pravo da iskažu svoj stav. Ovo je čisto legitimno i legalno. Uradio bih i ja, ali ja nemam prava da to radim. Ja nemam pravo, moja je obaveza da zastupam predlog koji sam sam potpisao i zato sam ovde u obavezi da ostanem i da odgovaram. Inače, da vam iskreno kažem, takve rečenice i takvo ponašanje koje izaziva razbibrigu i zabavu kod poslanika, a ne brigu i loše raspoloženje, čini mi se da to mnogo više govori o onima ko ih izgovara, nego o onima protiv kojih su takve i reči izrečene. Tako da, nikakav problem nemam i zato i jesmo ovde. Vi nastavite, govorite sve što ste zamislili. Mislim da je dobro da ljudi čuju sve to što ste zamislili, jer ćete na sve to da dobijete i odgovor, doduše od samo jednog čoveka, ne od stotina i ne znam koliko ljudi koji su bili spremni da danas učestvuju u raspravi, ali i od tog jednog je nešto dobro. Vi imate vaša prava, demokratija je oblik političkog režima koji svi podržavamo zdušno i uvek ćemo se boriti za pravo da vi iskažete sve što u skladu sa Poslovnikom koji ste sami doneli, iznesete ovde u Narodnoj skupštini. Dakle, samo napred, a mi ćemo da nastavimo da odgovaramo. Nemojte da se ljutite na one koji bi da pokažu da su ljudi i koji bi da pokažu svoj mali protest, ništa više od toga. Neće zbog toga oni koji su takve reči izgovarali završiti ni na medijskoj lomači niti na sudu niti na bilo čemu drugom, ali nije loše da ljudi imaju pravo da iskažu svoje mišljenje i to na legitiman i legalan način, pa i napuštanjem zgrade Narodne skupštine Republike Srbije. Ništa normalnije, ništa razumnije, ništa pristojnije od toga nema. Kao što to vama niko nikada nije branio, nemojte to pravo vi da branite bilo kome drugom. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, član 27. i 107. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Ni poslanici SPO neće više učestvovati u ovom radu. Ja sam treći mandat narodni poslanik, drugi put se javljam po povredi Poslovnika, iako je bilo milion razloga za javljanje i ne samo ja nego i moja poslanička grupa nikada nikoga nisu lično uvredili. Slagali se ili ne, u politici samo smo, ako smo kritikovali, nudili rešenja, ubeđenja da radimo najbolju stvar kao narodni poslanici. Ja danas nisam uopšte hteo da govorim iz dva razloga. Batu Gašića smatram jednim od najboljih ministara, sigurno najbolji ministar odbrane od 1945. godine pa nadalje. To je broj jedan. Broj dva, Bata Gašić mi je kao i premijeru dobar prijatelj, ali ako se Vlada, premijer, pa i sam Gašić udostojili da ispoštuju Narodnu skupštinu Republike Srbije i celokupnu srpsku javnost, onda to treba da urade svi. Nije dovoljno pričati samo da smo za Evropu, treba se tako i ponašati. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Čikiriz. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine predsedniče Vlade na prvom mestu želim da vam se zahvalim na obaveštenju da će se narodni poslanici SNS vratiti da glasaju, jer smo se baš pitali da li će učestvovati u glasanju, a pošto smo od režisera ove predstave dobili odgovor, ja vam se zahvaljujem na obaveštenju. Očekivao sam danas pobedu pristojne i moderne Srbije, Srbije koja promoviše rodnu ravnopravnost, nad Srbijom koja promoviše klečanje žena, bila ona novinarke ili ne, a ovde smo celog dana slušali žalopojke, sažaljenja, razumevanja, opravdanja i samo što nije rečeno da je to bio lapsus. Gospodin Gašić je po mom uverenju samo postupio u skladu sa svojim životnim načelima, karakterom, temperamentom i vaspitanjem. Sada, hronološki, trebalo vam je dva meseca da pošaljete zahtev za smenu ministra, a podsećam vas, ili nema ni potrebe da vas podsećam, vi to dobro znate, jer ste se trkali da ova Vlada koju sada vodite bude najbrže formirana Vlada prvi put u istoriji Srbije. Trebalo vam je samo šest nedelja od održavanja parlamentarnih izbora da formirate celu Vladu sa 18 ministara. Sada dva meseca ne možete da pronađete samo jednog ministra. Dakle, sva vaša statistika i te lovorike, koje ste pobrali kao najbrže formirana Vlada, jednostavno pada u vodu. Ali, pošto ne možete da nađete ministra, ja vas pitam – koji su kriterijumi za izbor ministra? Ovde smo od vas o gospodinu Gašiću…
Gospodine Seniću, ja bih vas zamolio da se vratite na temu. Ovde govorimo o razrešenju ministra, a ne izboru novog ministra. Prešao sam preko toga da vređate gospodina Gašića, ali molim vas govorite o temi.
Ja vređam?
Malopre ste uvredili gospodina Gašića.
Šta sam rekao?
Dobro. Izvolite, nastavite.
Dakle, čuli smo da je gospodin Gašić, ja sam citiram šta je premijer rekao, rekao je da je njegov prijatelj, odličan saradnik, dobar i vredan čovek. Zašto premijera niste tada prekinuli kada je to pričao? Znači, molim vas, nemojte da me ometate. Uz svo poštovanje i prema vama, gospodine premijeru i gospodine ministre, bivši, odlazeći ili budući, to nisu dovoljne preporuke da neko bude ministar odbrane. Ja nisam ekspert u oblasti vojske i odbrane, ali sam zato pitao ljude koji su za tu oblast stručni - koje su to reference gospodina Gašića dovele na mesto ministra odbrane? I niko od njih nije znao da mi da odgovor. Samo mi je jedan, verovatno u šali rekao, i sada citiram: „Verovatno je lepio pločice ili krečio garnizon u Kruševcu, ne znam tačno, pitaj Vučića.“ Dakle, od svega što ste rekli, ja sam zaključio da je jedini kriterijum da neko bude ministar odbrane to što je vaš jedan od najboljih prijatelja ili jedan od vaših najboljih prijatelja. I odmah da vam kažem, po tom kriterijumu sigurno nećete moći da nađete novog ministra odbrane, jer ste sve vaše najbolje prijatelje i kumove postavili na ministarska mesta i rukovodeće funkcije. Dakle, nema ih više, verovatno. Da se vratim. Ja gospodina Gašića uopšte ne krivim zbog toga što smo mi primorani da danas učestvujemo u ovoj farsi. Za mene ste vi, gospodine Vučiću, jedini i isključivi krivac, ne zbog toga što ste uopšte predložili svog prijatelja, bez ikakvih kompetencija za to mesto, već zbog toga što nije smenjen pre nego što je rekao ministarki da voli kada ona klekne, ili lako klekne, novinarki. Dakle, kada je pao helikopter, ja ne znam zašto je uopšte postojalo bilo kakvo opravdanje da ministar ne bude smenjen? Navodili ste da u Rusiji postoji 31 razlog da ministar odbrane bude smenjen, da je u Americi to 24 razloga bilo itd, ali ja vas podsećam da u Rusiji i Americi ne padaju helikopteri zbog toga što se priređuje medijski spektakl. Samim tim, ne postoji nikakvo opravdanje zašto gospodin Gašić nije smenjen pre toga. Da ne podsećam da je odbijao da dostavi informaciju o incidentu u kome su učestvovali vojna policija i vaš brat, Zaštitniku građana itd. Sve u svemu, želim vam da što pre, pod uslovom da vaša režija uspe i vaši poslanici se vrate u parlament i izglasaju vaš predlog, tj. usvoje vaš predlog, da što pre nađete ministra odbrane. I predlažem vam da to ovaj put može da bude i neka žena.
Zahvaljujem. Poslanici će kada se zakaže dan za glasanje doći i glasati. Ne moraju da se vrate na ovu sednicu, gospodine Seniću. Reč ima predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite.
Drago mi je što ste bar tiho pokušali da iznesete najgore moguće i uvrede i neistine, ali analiziraćemo svaku. To oko režisera i predstava, režiser je uvek bio vaš predsednik stranke, podsetiću vas, onaj koji nije dozvolio da ijedan medij sme da objavi da je podneo ostavku nego je stiglo naređenje da skraćuje mandat. To je onaj isti zbog kojeg kad mi pominjete brata, prebijenog, a ne da je nekog pretukao, zaboravljate da kažete da ste devet puta imali prebijanje žandarma i vojske zbog čudnih odnosa koje je vaš predsednik pravio na različitim mestima. Samo devet puta su se tukli, sa sve zvaničnim službenim beleškama. Ali, znate, negde stid i sramota ne stanuju. Ja tu ne mogu da pomognem ni vama, niti bilo kome drugom. Govorite o režijama. Sigurno je režija ta da ja uvredim Maju Gojković, odnosno neko drugi. Umesto da pokažete neku vrstu razlike i da pokažete da ste razumeli i tu vrstu političke lekcije koju smo svi valjda naučili šta može a šta ne može, ne, sve ono što je vama dozvoljeno, drugome nije i sve što drugome nije dozvoljeno, vama jeste. Pričate o sažaljenju i žalopojkama, nikakvog sažaljenja i žalopojki ovde danas nije bilo. Bilo je konstatacija da je Bata Gašić dobar ministar, da je dobro radio i da mora da ide sa tog mesta. Nikoga ni na koji način nije žalio, jer mu se ništa nije ni dogodilo. Čovek je živ i zdrav. Nikakvih problema nema od njegovog rada. Od toga šta je iz ovog naučio zavisiće i njegova budućnost. Bez obzira na to bio u našoj stranci, ne bio, radio neki drugi posao, bilo šta, uvek to zavisi od njega, od njegove marljivosti, ni od koga drugog. Kažete – jedini karakter za izbor ministra je da je moj prijatelj, pošto su svi kumovi smešteni. Kako vas nije stid i sramota? Pa, vi ste kuma postavili za ministra odbrane. Bata Gašić nije moj kum. Vaš predsednik je kuma postavio za ministra odbrane. Evo ga ovde kum. Samo što zaboravljate ko su vam kumovi. Valjda sami počnete da verujete u sopstvene laži i u izmišljotine tabloidne štampe i onda ne znate šta ćete, nego ćete lično da vređate, ali onako usput, au al sam mu rekao, pa neću da dobijem odgovor. Dobićete svaki odgovor. Znate li zašto ćete da dobijete odgovor? Zato što vas se uopšte ne bojim. Ničega se ne bojim što možete da izgovorite, jer mi je savest čista. Pošteno radim od jutra do mraka, svakog dana. Nisam ukrao ni dinar. Nemam nikakve kumove ni u biznisu, ni tajkune u biznisu, niti me bilo šta zanima, apsolutno ništa. Živim normalno i ništa bolje od onoga kako sam živeo, za razliku od vas, ali to ćemo drugom prilikom. Ono što se primedbe dva meseca za smenu, pa, u pravu ste, bilo mi je potrebno, nije dva, nešto malo manje. Ali, uvek volite da dodate, kao što pričate o četiri godine itd, kao što sebi smanjujete tih 16 godina na vlasti, tako ovde uvek volite da dodate. Dakle, tačno je, bilo mi je potrebno mnogo vremena, zato što nisam planirao ono što je Bata Gašić uradio, zato što kod nas nema režije kao kod vas, zato što kod nas nema scenarija kao kod vas, zato što kod nas je život taj koji kreira okolnosti, a ne ono što vam donosi jedan ili dva poena manje ili više. Još jedna stvar, kao što vidite, nisam imao rezervnu varijantu, iako su pisali mnogi kako se smenjuje Bata Gašić, vidite da nisam imao rezervnu varijantu. Sada pišu po novinama – biće predstavnik Srbije u NATO. Neće. Kažu – biće direktor „Mtela“ u Srpskoj. Neće. Samo neka prekinu da izmišljaju svi ti koji svakoga dana izmišljaju. Prekinite da se bavite čapraz-divanima, bavite se ozbiljnim poslom i ozbiljnom politikom. Prekinite da se bavite režijama i scenarijima koje ste umislili u svojoj glavi, umesto da se bavite činjenicama. Kažete - postupio u skladu sa karakterom i vaspitanjem, a sa kakvim karakterom i vaspitanjem ste vi istupali kada govorite o žandarmima i Kobrama, a znate i sami zbog čega i na koji način su se tukli žandarmi i Kobre u vaše vreme, ne zbog toga što je neko napadnut… Koje vaše vreme? U pravu ste. Tada ste bili predsednik odbora ovde, predsednik vam je isti, ako se ne varam, i tadai sada, Boris Tadić, u njegovo vreme. Da, u njegovo vreme su se tukli žandarmi i Kobre devet puta, devet službenih beležaka o tome imamo. (Aleksandar Senić, s mesta: Nisam video.) Niste videli, pa dobro je. Ovde ste videli da je moj brat prebijen. Da nije prebijen, verovatno bi bio ubica ili ne znam ni ja šta već, srećom pa smo to mogli da vidimo. O razlozima zašto su se tukli, sramota me je da vam govorim. Verujte, sramota me je da vam govorim. Sramota me, građana Srbije. Nikada se nigde neće pojaviti. Sramota me da vam pričam zašto su se tukli pripadnici naših bezbednosnih snaga. Užasno je me sramota. Bolje gledajte… (Aleksandar Senić, s mesta: Šta?) Ne morate da mi dobacujete, završiću svoje reči, kako i na koji način da izgradimo pristojnu Srbiju, nego da drugima prebacujete ono što biste prvo sebi u stotinu puta većem i težem obimu mogli da prebacite. Koje su to reference da li je lepio pločice u garnizonu? Nisam znao da je lepio pločice u garnizonu, ali nije loše. Vi nikakve pločice niste lepili, ni u garnizonu, niti bilo gde drugo. Lepo ako je lepio, ali Bata Gašić je u međuvremenu uspeo da zalepi pločice u mnogo garnizona, da vrati vojsku u mnogo gradova. Bata Gašić je uspeo da zalepi te pločice i u Krušiku, uskoro će i poslednju pločicu da zalepi u Uzićima, ili neko drugi da nastavi to što je on počeo, i na mnogo drugih mesta u Srbiji. To je velika razlika. Ne znam šta je loše u tome kada neko lepi pločice, dobro i časno zanimanje. Neko pošteno obavlja svoj posao. Ne vidim kakve su reference ima li neki drugi koji su postajali ministri odbrane. U čemu su bili bolji? U čemu? U godinama završavanja škole? Po čemu? Po kom kriterijumu? Ili, ono što je nama dozvoljeno, drugima nije. Pokazalo se da su reference i razlozi zbog kojih je gospodin Gašić bio izabran bili ispravni. Ono što nije bilo dobro, to je bila njegova reakcija zbog koje danas plaća visoku cenu. Cenu koju niko od vas nije bio spreman da plati nikada. Cenu koju ni danas, sa jednim malim izvini, niste bili spremni da platite. Da ne pričam o ostavkama. Cenu kojom ste se otprilike zgražavali nad onim što je izgovorio Bata Gašić, a smejali ste se lakejski nad svim onim što je mnogo gore i mnogo strašnije od onoga što je izgovorio Bata Gašić, a izgovorili su potpredsednici vaše sadašnje, ili dojučerašnje stranke i nikakav problem sa tim niste imali. Pričate o helikopterima. Upravo je nedavno spašavajući dete oboren helikopter sa pet mrtvih u Slovačkoj. Dete su spašavali. Niko im nije tražio ostavku ministra. Slovačka ili Kazahstan. Proveriću ja, pa ću vam reći do kraja sednice. Pet mrtvih zajedno sa bebom, pa nije bilo skandala. Pravili ste skandal na silu. Ne znate šta biste drugo, zato što živite od te režije i tih izmišljenih scenarija. Ne znate šta drugo da kažete, a i šta biste rekli. Tamo su hteli da se slikaju, novinari su ih čekali na aerodromu. Koji novinari? Nema novinara. Imate li ime novinara? Pa, nemate ga, naravno, jer ni jedan novinar nije čekao na aerodromu. Sve izmišljotina izmišljotinu stiže, kao i za displej na vaterpolo utakmici, kao i za to što sam bio u Dubajiu, kako ste rekli. Jesam bio pre dve godine na pola dana, kada sam predstavljao „Beograd na vodi“, ni toliko, tri sata, ali ne ove godine i ne za Novu Godinu. Laž stiže laž, jedna drugu sustižu i koga briga, nastavićemo sa tim. Ovo što smo uradili oko Bate Gašića, ma koliko meni bilo teško, a jeste mi teško, jer jeste i moj prijatelj, i ne stidim se toga, i zato i danas ovde moramo da radimo i da nam ne bude prijatno i da nam ne bude lako. Nadam se da će da ostane. Napravio je strašnu stvar, neoprostivu stvar, i zato plaća tu cenu. Ta neoprostiva stvar je neoprostiva samo za nas i samo za Batu Gašića, za mene i za Vladu koju vodi, a za vas je ona vrlo oprostiva kada su vaši ljudi u pitanju. Samo je neoprostiva kad su naši. To govori o političkoj arbitrarnosti i ne govori ni o kakvoj političkoj principijelnosti. To je ona stvar koju ljudi u Srbiji sasvim sigurno vide. Na kraju, ja volim tu politiku „mrzimo Vučića“. To je najbolja politika… (Aleksandar Senić, s mesta: Nisam to rekao.) Ja nisam rekao da ste vi to rekli. Ne, mislim da se ta politika ne očitava u tome što će to neko da vikne. To svaki čovek ume da oseti, da vidi i da prepozna. Mislim da je to idealna politika, jer ta politika na najbolji mogući način ostavlja prostor nama da pokažemo koliko volimo Srbiju, koliko nikoga ne mrzimo i koliko smo u stanju sebe pre svega da menjamo, a onda da pokušamo i na druge da utičemo da se menjaju da bi naša zemlja izgledala drugačije. Tolstoj je davno rekao da stid i sramota ostaju. Ja se osećam ponosnim što sam predsednik Vlade koji odgovorno obavlja svoju dužnost, što je Vlada u teško vreme, u jednom od najtežih vremena, mnogo teških i nepopularnih mera i odluka donela, ali što je polako i sigurno zemlju počela da izvlači iz krize. U tom poslu svako od vas, da ne misli neko da pričam o nekakvim koalicijama, naprotiv, ni slučajno to ne bih radio, u budućnosti može da doprinese, neko manje, neko više. Možda ćete vi više, a mi manje, ali sam sasvim siguran da ono što smo mi grešili pre pet, šest i sedam godina ne bismo ponavljali u budućnosti, što želim i vama. Želim vas da živite politički život za život i budućnost Srbije, a ne zarad mržnje i uklanjanja nekoga koga do sada niste mogli ili niste uspeli da pobedite. Mislim da je to jedan mnogo ozbiljniji, jedan mnogo odgovorniji cilj, a da imamo mnogo dobrih ministara na lageru, lakše bih se odlučio, ali ih nemamo, nema ih uopšte u Srbiji, iako svako od naših građana misli da bi bio najbolji fudbalski selektor, kao i najbolji ministar u bilo kojoj sferi, u bilo kojoj oblasti. Upravo zato je i trajalo, ali je bilo negde oko 50-100 puta kraće od onoga koliko je nekome od vas trebalo da se te teme uopšte seti, a da nešto slično uradite još niste nikada. Da li ćete u budućnosti, nadam se da ćete iz ovoga izvući pouke, pa možda tako nešto i uradite. Hvala najlepše.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. (Aleksandar Vučić, s mesta: Iz Kazahstana je helikopter.) Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Poštovani predsedniče Vlade, na samom početku želim da vam stavim do znanja da vas je neko obmanuo. Niko nije napisao, niti je rekao – ko o čemu Maja o poštenju. Moj tvit se odnosio na apsurd koji se danas dešava u parlamentu Srbije, a to je da nas vi učite pristojnosti, da nas Marijan Rističević uči kulturi, a Maja o poštenju. Ne o poštenju u tom smislu u kom ste vi pomislili, vi i kolega Gašić, već o poštenju o kojem znaju, pre svega, građani Vojvodine i Novog Sada, a znamo i mi koji smo bili ovde poslanici, da je gospođa Maja promenila sva sedišta u ovoj skupštine i sve stranke koje ovde rade. Mogao bih o tome da pričam dugo, ali ne bih da gubim vreme. Gospodine predsedniče Vlade, 2012. godine po dolasku na poziciju ministra odbrane, rekli ste u septembru mesecu, mislim 12. septembra, da je Ministarstvo odbrane najbolje ministarstvo od svih ministarstava u Vladi Republike Srbije. U svom intervjuu 12. decembra na televiziji rekli ste da u Ministarstvu odbrane nema afera, niti ih je bilo, citiram, iako su mnogi hteli da ih vide. Hvalili ste se rezultatima Ministarstva odbrane i ja sam vam bio zahvalan što ste tada pokazivali tu dozu pristojnosti koja vam sada fali. Zbog čega? Zato što ste u međuvremenu napustili to mesto iako sam ja u javnosti, i vama lično, rekao da mi je drago što ste vi došli na tu poziciju verujući da će vašom snagom političkom koju ja nisam imao omogućiti da sistem odbrane napreduje, da Vojska Srbije napreduje, da se povećavaju plate, dnevnice, da ljudi mogu da isplaćuju kredite koje su podigli. Šta se desilo u međuvremenu? U međuvremenu smo od jedne inercije napretka vojske došli u spiralu propadanja. Od kog momenta? Od momenta kada je na čelo Ministarstvo odbrane dolazi upravo gospodin Bratislav Gašić. Zbog čega? Zato što je sve vreme proveo ubeđujući građane Srbije i pripadnike Vojske da je nasledio razrušenu vojsku, razrušenu odbrambenu industriju i da je upravo on taj koji je napravio fantastične rezultate. U kom segmentu? Govorite o 768 miliona izdatih dozvola. Evo, tu sedi uvaženi gospodin Miloradović, može da vas poduči bar nečemu. Sedamsto šezdeset miliona je izdatih dozvola, a 231 miliona izvoza. Dve hiljade osme godine, 580 miliona dozvola, 224 miliona izvoza. Dakle, pričaju vam stvari koje vi očigledno neapstudirate, neko vas obmanjuje baš kao i danas za ovaj tvit. A šta je loše uradio? Mnogo toga. Puna je fascikla ovde stvari koje su loše urađene. Ali, reći ću vam ono što je za mene važno za sistem odbrane, kao prvo zaustavljeni su projekti koji su rađeni. Videli smo na paradi koja je urađena za Putina i „Lastu“, jel tako koja postoji, videli smo „Vrapca“, videli smo „Pegaza“, videli smo mnogo toga što nikada nije zaživelo. Mesecima pričate o „Nori“, pa evo, vam gospodin Miloradović neka vam kaže, pa „Nora“ postoji 10 godina, o „Lazaru dva“, koliko ste komada prodali, Potemkinova sela zidate po Srbiji koja se ne vide i nema rezultata. Možete da se ljutite. To jesu činjenice. Ali, čak ni to nije suštinski najvažnija stvar. Znate, 2009. godine u Srbiji je bila veća kriza nego danas, u celoj Evropi. Nemačka je bila u recesiji. Smanjili smo platu svima u državnoj administraciji. Znate kome nismo? Pripadnicima vojske i policije. Zbog čega? Zato što ti ljudi nose pušku. Zato što ljudi rizikuju život, baš kao u tom slučaju helikopter ili u svim onim slučajevima koje ste nabrojali, niste rekli za slučaj Doskovića, starijeg vodnika koji je sticajem okolnosti od svog kolege dobio metak u grudi i nikada nisam napao i tu je gospodin Gašić, neka kaže. Da li sam vas ikada prozvao zbog toga što se desila neka nesreća u vojsci? Naprotiv, poslao sam vam poruku podrške. Jel tako bilo gospodine Gašiću? Da vam kažem – nemojte oko toga da se mnogo sekirate niste krivi, ali dozvolite da se takve stvari ne ponavljaju. Gospodine Vučiću, jedna je stvar samo koju ja ne mogu da prihvatim, a to je samoubistvo pilota zbog smanjene plate, gospodina majora Ace Petrovića. Smanjili ste plate ljudima, smanjili ste plate pripadnicima Vojske, smanjili ste im drastično dnevnice, doveli ste ih na rub egzistencije, a ovi koji su uzeli kredite za stanove ne mogu kredit da otplaćuju. Sve se to dešava u vremenu dok Ministarstvo odbrane vodi gospodin Gašić. Moga bih da vam pričam mnogo toga i o tom prisluškivanju, voleo bih da konačno gospodine Vučiću nam kažete – ko je naređivao vaše tajno slušanje, jer vam tvrdim da niko ko sedi u ovoj sali to nije radio, da znamo konačno ko je to radio? Takođe, ništa manje važno. Da podsetim Ombudsman je dao preporuku za smenu gospodina Gašića. Ombudsman koji je izabran u parlamentu Srbije, kao i svi poslanici, odnosno kao i Vlada. Dakle, mnogo toga je loše urađeno. Priča se o velikim rezultatima, ali naprosto uđete na sajt Ministarstvo za trgovinu i turizam i pogledate i sve to što pričate naprosto ne stoji, 750 miliona dozvola. Pa, šta? Koliko je izvezeno? Pa, manje nego 2010. godine. I reći će vam to Miloradović koji je u to vreme bio u SDPR, reći ću vam to i Zrnić, general koji sedi ovde. To je istina. Gospodine predsedniče Vlade, lično mislim da ministar odbrane, gospodin Gašić nije dostojan tog mesta. Povod za smenu koju ste sad naveli svakako je važan, ali on je morao biti smenjen i ranije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade Aleksandar Vučić.
Upravo mi je Miloradović rekao da niste govorili istinu. Pošto ste pitali Miloradovića, rekli ste Miloradović, Miloradović je došao do mene, pa mi pokazao papire i ja ću da vam ih pročitam. Pa ćemo da se vratimo na sve drugo. Dakle, što se dozvola tiče, ukupno je za 815 miliona 397 hiljada, mislim da je reč o dolarima, a što se tiče izvoza, reč je o tri stotine i četiri miliona i 940 hiljada, to je ono što je realizovan izvoz, prodat u 2015. godini… (Dragan Šutanovac, s mesta: Koje godine? Toga nema.)
Molim vas gospodine Šutanovac, budite pristojni, nemojte da dobacujete.
Dakle, to su zvanični podaci koje vam ja iznosim odavde. Mogu da idem fabriku po fabriku, firmu po firmu da vam čitam, ali ću pokušati da se vratim na sve ono o čemu ste vi govorili. Vi ste ovde najstrašnije stvari izgovorili i pokazali šta znači, ne politička već ljudska nepristojnost. Vi ste gospodine Šutanovac otpustili, vi lično 10078 ljudi, 10078 ljudi ste otpustili. Koliko od njih se ubilo zbog vas? Koliko njih je umrlo zbog vas? Kako vas nije stid i sramota da takve stvari govorite? To pristojnim ljudima nikada na pamet ne bi palo. To časni ljudi nikada ne bi izgovorili, sram vas bilo. Došli ste ovde da govorite neko se ubio zato što mu je smanjena plata 10%. Sram vas bilo, za to ste vi krivo zato što ste nam zemlju do bankrotstva doveli. I treba da nam držite ovde pridike i predavanja. Deset hiljada sedamdeset osam ljudi je ostalo bez posla. Koliko njih i njihovih porodica nije imalo šta da jede zbog toga što ste vi uradili, a mi smo nezaposlenost sa 26,7% smanjili na 17,6% i držite nam pridike ovde. Nikada vas nisam optužio da ste krivi za smrt bilo kojeg od ovih vojnika, samo sam vam pokazao kakvi ste licemeri. Kakvi ste licemeri kada to radite nekome drugom, a za sebe zaboravljate i za svoje vreme šta ste radili i kako ste radili. Nikada od mene ni jednu lošu reč niste čuli, nikada od mene niste čuli lošu reč ni o vojsci, ni o ministarstvu, niste ni danas to čuli. Hoćete da vam čitam koga ste sve otpustili. Ne da ste smanjili 10% , nego otpustili po različitim kategorijama. Na lični zahtev sporazuma bez prava na penziju 2142 lica, sila zakona bez prava na penziju 1927, evo da vam čitam … (Dragan Šutanovac, s mesta: Koje godine?)
Gospodine Šutanovac, molim vas…
Ne mora, neka dobacuje. Pustite ga gospodine Bečiću. Ja najviše volim kada oni svoju pristojnost prikazuju, kada pokazuju da im je i jedan protivnik mnogo, kada se vidi da je na njih 20 suviše da imaju jednog protivnika. Voleli bi da nema ni jednog. Da niko ne sme da misli drugačije. Dakle, čitaću vam godinu po godinu, profesionalni vojnici 1049 plus 791, 2011. godina 287 plus 151, 2010. godina 196 plus 146, 2009. godina 85, 141 plus 113 2008. godine, 2007. godine 340 plus 381. Svaki broj postoji gospodine Šutanovac. Sve ste vi te ljude ostavili bez hleba. Bez hleba ste ih ostavili, a ovde nam držite predavanje što smo morali da lečimo Srbiju, što smo morali da dajemo najteže moguće injekcije da bi zemlja preživela, da bi narod preživeo, jer ste do bankrotstva zemlju doveli. Kako vas nije stid da takve stvari govorite? I za to je kriv Bata Gašić? Izvinjavam se, za 188 od tih 10078 niste vi krivi, osim ako ne bih govorio da je to razlog smrt, kao što ste vi o tome govorili, što me prosto sramota i da pomislim da takve reči govorim. Niste govorili istinu ni oko tvitova vaših gospodine Šutanovac, kao i obično. Vaši tvitovi glase, citiram – Vučić o pristojnosti, Maja o poštenju, Marijan o kulturi, rijaliti Skupština. Nije bilo baš onako kako ste vi rekli. I svakome je jasno, neka tumači kako hoće. Onda dodajete – Vučić o pristojnosti ko vojnik o skraćenju i neko o poštenju. Jel i to nije bilo dovoljno jasno gospodine Šutanovac? Ni to nije bilo dovoljno jasno. Jel možda to ni vama gospođo Vučković nije jasno? Ili bi vam bilo jasno da je to neko od na izgovorio. Ili to bezobrazluk ima jednu strana sveta i nepristojnost, a drugu nema? Da li to nije bilo dovoljno jasno, gospodine Šutanovac? Ni to nije bilo dovoljno jasno? Da li to možda ni vama, gospođo Vučković, nije jasno? Ili bi vam bilo jasno da je to neko od nas izgovorio? Ili to bezobrazluk i ima jednu stranu sveta i ne pristojnost, a drugu nema? Vaš je problem što postoje konačno ljudi u Srbiji koji se ne plaše ni naslovnih strana na kojima će da objavljuju šta hoće, koji se ne plaše svih mogućih napada i koji smeju da se bore protiv vas i da vam se suprotstave na demokratski način, dozvoljenim političkim sredstvima, a ne time – krvi ste što se neko ubio. Kako vas nije stid? Dalje ste nam govorili o uspesima ili neuspesima. Mislim da danas naša namenska industrija stoji nešto bolje, po prvi put naša namenska industrija plaća, bolje nego u moje vreme, prvi put namenska industrija plaća poreze i doprinose, ranije nisu plaćali. Nama je najveći dužnik „Zastava oružje“ u celoj Srbiji. Neće se promeniti još dve ili tri godine, sasvim sigurno, ali po prvi put su počeli da plaćaju, svi ostali plaćaju poreze, i to je velika stvar za nas. To je velika promena u odnosu na ono što smo imali ranije. Imamo čak i rast plata u OIS-u, što vi znate šta je Odbrambena industrija Srbije. Dakle, nisam siguran da smo to mogli da ispratimo, imamo novih 2115 zaposlenih. Imaćemo ih sad čak i 3000 više. To je dobro i tome treba da se radujete. To su stvari koje treba da pohvalite. Trebalo je da vas pozovu i na otvaranje kapislane. Što se tiče NOR-e, nama serijska proizvodnja, pošto znate ceo postupak, sva dokumentacija je dostavljena OTC-u, nama je serijska proizvodnja ili 31. marta ili 1, 2, 3. aprila kreće oko NOR-e. Što se Lazara tiče, već smo radili, ja sam nemojte da se ljutite kolege, možda sam ja malo umoran i potrebna mi je koncentracija i mir, dakle, što se tiče Lazara, kada Bato, mislim da bi isto trebalo, već negde krajem aprila, početkom maja najkasnije da krenemo u serijsku proizvodnju, iako znam da se o tome pričalo 15 godina. nadam se da ćemo zajedno, deset, koliko? Dobro. Koliko Miloradoviću? Osam godina. Tako da verujem da ćemo konačno da krenemo i da ćemo konačno da napravimo sve ono što nismo napravili u prethodnom periodu, baš kao što smo uspeli sa NSK-a i sa mnogim drugim stvarima. Što se „Laste“ tiče, 15 lasti sada stiže, za 10-15 dana, možete da dođete da ih vidite, pokazaćemo ih celom našem narodu. Naša „Utva“ je to radila i mislim da je dobro urađeno. Dakle, to je što se tiče dobrih stvari. Spremio sam i da vam odgovaram na drugačiji način. Sebi oduzimam pravo da se ponašam neozbiljno i neodgovorno i sebi oduzimam pravo da vam lično odgovaram. Oduzimam sebi to pravo zato što mislim da ste onim što ste danas izgovorili i napisali mnogo bolje i mnogo više o sebi rekli, i o političkoj partiji kojoj pripadate ili poslaničkoj grupi, nego što bih ja svim argumentima i svim podacima o vama mogao da izgovorim. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem se, gospodine predsedniče. Izvolite.
Gospodine predsedniče Vlade, molim vas za malo pažnje. Opet nas obmanjujete. U procesu profesionalizacije Vojske Srbije zaposleno je više hiljada ljudi, mladih vojnika. Ljudi koji potpisuju ugovor o pristupanju Vojsci Srbije imaju ograničen ugovor i oni izlaze iz sistema i moguće da je 10.000 izašlo iz sistema, ali isto tako je novih 10.000 ušlo u sistem. Dakle, imate problem sa saradnicima koji vam daju paušalne procene iz kojih vi izvlačite pogrešne zaključke, a verujem da je to zato što ste premoreni, očigledno, kao što ste rekli. To što vi pričate, evo kažem – istina je, 10.000 njih je izašlo iz sistema, isto toliko je ušlo u sistem. Bez 10.000 ljudi u Vojsci Srbije bilo bi 15.000 ljudi, to je nemoguće. Dovode vas u zabludu, a vi pričate stvari koje ne stoje. Podsećam vas, vrlo važna stvar, ta „Lasta“ i „Lazar“ i NOR-a, sve je to realizovano u vremenu dok smo mi bili u poziciji vlasti. Voleo bih da me slušate, voleo bih da sada Gašić ovde ne pokazuje neke krugove, šta li već radi, ne znam ni ja. Ja sam vas vrlo pažljivo slušao. Interesantno je da evo sada u ovoj sali niko nikome ne dobacuje. Konačno možemo da razgovaramo na način na koji zaslužuju građani Srbije da prate sednicu parlamenta. Zahvaljujući kome? Upravo SNS-u koji je izašao iz sale. To ne bi bilo moguće da su ostali. Dovode vas u zabludu, svi ti projekti koje govorite. Pitam vas koliko ste NOR-a prodali od 2012. godine, a da nije aneks ugovora koji je urađen pre 2012. godine? Koliko „Lazara“? Ni jedan. Bangladeš, Kenija, sve. Ne mogu ovako da razgovaram sa vama kada vi razgovarate sa gospodinom ministrom.
Zahvaljujem gospodine Šutanovac. Ne znam zašto obmanjujete javnost, vi ste čitavo vreme malopre dobacivali. Reč ima predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite.
Da vam nešto iskreno kažem, od mene niste čuli ove optužbe, čak ni za ovih 10.000 ljudi, to sam vam danas rekao posle vaših monstruoznih priča ovde, za to kako je neko kriv što se neko ubio. To je toliko monstruozno da ne znam šta bih vam drugo rekao na to. Znate, juče ste kritikovali Nebojšu Stefanovića zbog 1.500 ljudi, zbog toga što sistem mora da bude zdraviji, mora da postoji sistem. Tada je to bio strašan problem, a kod vas je 10.000 u redu i sve normalno i sve u redu. Čekajte, gde je tu logika, gde je tu smisao svega? Pričate o tome koliko, ne znam, prodali smo devet, dobićemo kompletan izveštaj za neki minut i koliko je otišlo u Keniju, koliko je otišlo u Bangladeš, koliko na svako drugo mesto, ali ćete biti pozvani, pa se odazovite molim vas, a ne kao vaš predsednik kada ga pozivamo da dođe na antiterorističku vežbu i to kao premijera Vojvodine, pa on neće da dođe, kao da to nije njegova država. Lično sam ga ja zvao, dobio sam ga na vezu, lično sam ga pozvao. Čak mi je potvrdio da će da dođe, pa se nije pojavio. Dakle, bićete pozvani, pa da se obradujemo zajedno, jer tako trebaju da se ponašaju odgovorni ljudi, kada budete videli kako ide serijska proizvodnja i koliko je napredovala fabrika u Velikoj Plani. To ne lični na ono što sam ja otvorio pre dve godine, to je sada mnogo, mnogo bolje i zapošljava mnogo više ljudi. Uostalom, 2.115 ljudi je više zaposleno, ne novozaposlenih, već više zaposleno u sektoru namenske industrije nego što je bilo, ipak nešto znači. Tako da, pošto je Miloradović ovde, ja imam veliko poverenje u Miloradovića, koji je verovatno naš najveći stručnjak, mislim da i ugovore koje je zaključio u poslednje vreme, ovaj jedan je od 95 miliona, ako se ne varam, itd, da oni govore o dobroj i svetloj budućnosti naše namenske, ukoliko mi naše bolesti, naše neodgovornosti budemo umeli da prevaziđemo u tim fabrikama, za koje znate da su u bremenitim problemima i mukama nasleđenim iz prošlosti i u kojima nije lako i jednostavno rešavati stvari. Neću da govorim o „Srpskoj banci“ koja je dovedena do bankrotstva, a koja je trebala da finansira namensku industriju, upravo zato što je služila tajkunima i političarima da naplaćuju svoje profite iz nje, a ne da zaista služi svojoj svrsi i svojoj nameni. Ono što me je zaprepastilo to je da vi govorite o tome kako sada niko nikome ne dobacuje. Ja vam nisam dobacivao ni ranije. Možemo nekad da razmenimo neku reč, ali to je – ne kada vi govorite, ne kada ja govorim. Ali, vi ste optužili poslanike SNS za to. Šta biste hteli, još vas 20 da vičete sve vreme u glas kada sam ja jedan jedini ovde koji imam pravo da govorim? Zarad javnosti, olakšali bi mi sve kada bi ministri imali pravo da govore. Niko od ministara po ovom pitanju nema pravo da govori, sem mene. Šta još treba da uradite da bi bilo kako ste mnogo fini što vas 20 nije skočilo s motkama, pa da me izbaci odavde. Hvala vam na toj finoći. Nije za ovo danas bio kriv SNS, za ovo danas ste krivi vi. Za ovo danas ste krivi vi, sramota je da to ne priznajete i sramota je da niko od vas to neće da prizna. To je vaša krivica stoprocentno. To je bilo kao i one priče kada smo imali sa Hrvatskom u politici, pa kao dve strane da se smire. Kakve dve strane? Vi nama uveli sankcije, ne date da naši kamioni idu u Hrvatsku, pa kao dve strane da se smire. Kao, atmosfera je takva, svi su takvi. Ovde nisu svi takvi, ovde ste samo vi takvi. Vi ste rekli – Vučić o pristojnosti, Maja o poštenju, Marijan o kulturi i Vučić o pristojnosti kao vojnik o skraćenju i neko o poštenju. To su vaše reči. Pa, to je sramota, to je sramota za nekoga ko želi da se bavi javnim poslom i to je sramota za nekoga ko bi želeo da govori o pristojnoj, modernoj i naprednoj Srbiji. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine predsedniče Vlade, ministri u Vladi, vi ste, predsedniče Vlade, uspeli u onome što ste hteli. Danima ste najavljivali vašu bitku – sam protiv svih. Danima ste najavljivati da ćete ovde da pokažete, citiram, i da date priliku poslanicima opozicije da vas izrešetaju. Naravno, sa ironijom ste to govorili. Bio vam je potreban jedan tvit da stavite parlament u vaš džep, da pokažete na najbrutalniji način, bez obzira što mi apsolutno osuđujemo sve uvrede na račun bilo koga, a naročito na račun žena, neka dolaze sa bilo koje strane, sve su bez razlike za osudu, ali ste vi taj tvit iskoristili da prvi put u našoj istoriji, kako vi volite to da kažete, poslanike vladajuće koalicije, preko 200 njih, pošaljete na pauzu. I tek ste malo pre, što sam veoma srećan, potvrdili da će se oni vratiti na glasanje, jer je javnost već počela da spekuliše da se ljudi neće vratiti da glasaju. Javnost koja je osetljiva, zato što više ne zna šta je realnost, šta je fikcija i farsa koju sprovodite svakodnevno u Republici Srbiji. Ne zna više da li stvarno hoćete da izbegnete glasanje o smeni ministra Gašića ili ne. I, hvala vam što ste to razjasnili. Ono što niste razjasnili, jeste zašto smo se mi uopšte ovde skupili. Nismo se mi ovde skupili da smenimo Vojsku Srbije, niti Miloradovića, ili kako se zove uvaženi gospodin, mi smo se ovde skupili na vaš poziv, zato što ste vi predložili razrešenje ministra odbrane. A zašto smo razrešili ministra odbrane, tj. zašto ćemo ga razrešiti ako se naprednjaci udostoje da se vrate u Skupštinu? Ti isti koji su mesecima, godinama, najveće, najgroznije stvari govorili o političkim protivnicima. Vi ste uveli u diskurs javni u Srbiju oznake kao što su „izdajnik“, „lopov“, „narkoman“, „psihopata“ i sve ostalo. Pogledajte saopštenja vaše stranke, ne morate ići dalje od toga. Da ne pričam o tome šta vaši poslanici, koji vam ovde aplaudiraju, govore o političkim protivnicima. Nemojte da mislite da aboliram bilo koga ko je uvredio žene ili bilo koga drugog na bilo koji nepravedan način. To iz mojih usta nikad niste čuli. Setite se pete kolone. Dobro ste reagovali, predsedniče Vlade. Javno sam vas pohvalio. Pre toga sam tražio da se vi lično o tome izjasnite i da ukorite poslanika Babića. Vi ste to učinili, ali niste ga ukorili kada je rekao da smo genocidni, niste ga ukorili kada je rekao da smo psihijatrijski slučajevi i niste ga ukorili u mnogim drugim situacijama. Pa, složićete se, malo je nelogično da vas čudi to što opozicija želi od vas da vidi nešto drugo, a ne da isterate svoje poslanike na komandu iz Skupštine, koje su građani birali da zastupaju njihove interese. Tragikomično je bilo gledati velike saveznike vaše, trkače na vašu listu, poput SPO, SDPS i ne znam ni ja koga više, koji ovde izlaze i kažu kako je njima nepodnošljivo to da slušaju. A podnošljivo je da brane ministra Gašića? Slušali smo ovde hvalospev o ministru, o njegovom radu, a ministar Gašić je pre ovog incidenta zaslužio da ode sa te funkcije i naravno da ćemo glasati za smenu ministra Gašića. Mnogi poslanici pre mene su govorili o razlozima za njegov odlazak. Reći ću vam samo jednu stvar. Ministar odbrane koji napravi onakav problem sa OMBUDSMAN-om, onakav problem sa institucijama naše države, onakav problem koji i dan danas ima u odnosima sa Generalštabom, onakav problem, mada on to možda nije direktno kriv, to ste vi krivi, da se smanje plate, da se smanje dnevnice zaposlenima u Vojsci Srbije, i vi to odlično znate, da ti ljudi sada gledaju vas i očekuju da žive dostojno uniforme koju nose, a to ste im oduzeli. Vi, ne Gašić. Gašić je izvršilac onoga što vi tražite. Sada smo mi dovedeni u jednu farsičnu situaciju, da pričamo tek o poslednjem biseru u ogrlici svih mogućih posrtaja, grešaka i promašaja ministra Gašića, a ne o silnim drugim stvarima nabrojanim do sada pre toga. Jeste, ne može niko od ministara da govori sem vas, to je tačno. Ali, ministar je trebao mnogo sadržajnije i češće da odgovara na pitanja u ovoj Skupštini, a on to nije činio, pa sada vi ovde govorite to. Znate i vi dobro, gospodine Vučiću, šta ste hteli da postignete. Vi ste atlas koji nosi zemaljsku kuglu na svojim plećima. Vi ne spavate, vi radite vredno, dok i poslednji građanin Srbije ne živi u bedi ili je ne napusti.
Vreme.
Vi ste atlas koji uništava ovu zemlju. Vi ste ono što je En Rang napisala i čemu se vi divite.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite, gospodine predsedniče.
Meni je drago da su mnogi pomislili da se do izbornog cenzusa stiže tako što ćete da pokažete da možete još više uvreda da uputite od svojih prethodnika, pošto je to valjda jedini način. Pokušaću da odgovorim na sve što ste rekli. O režijama. Pa, vi ste jedini, samo se režijom i bavite, cela vaša grupa, grupacija. Govorite ovde o saveznicima. Pa, vi nemate ni jednog, ne saveznika, nego čoveka, ni u Skupštini, niti bilo gde drugo koji bi vam takav bio. Za vas nema ko ni da uđe u ovu salu ni da izađe, niti će ko to da poželi, jer ste jedino sebi važni i svom odsjaju u ogledalu, samo je to bitno. Ima još nekih stvari o kojima ne bih da govorim u ovom trenutku, jer ste vi onaj kome je teško pešice da ode odavde do Pravnog fakulteta, pa slupate državni auto. Jeste vi onaj što imate skuplje cipele nego dve prosečne plate u Srbiji? Jeste vi ti da mi držite predavanje danas, vi ti koji treba da mi govorite kako i na koji način se režira i scenario pravi? Vi ste ti koji ste sebi dozvolili da nam govorite – javnost se pita hoće li da smene Batu Gašića. Smeniće ga, zato što naša reč nešto znači, a vaša ne znači ništa. Zato što naša reč nas obavezuje, a vas ne obavezuje ama baš ništa. Što se tiče komandi, ja ne komandujem nikome, pogotovo ne poslanicima i na pamet mi nije palo da izađu. Čak sam i sam bio iznenađen. Sad sam tek dobio poruku da su držali konferenciju za novinare. Ali, izvinjavam vam se i u njihovo ime i svoje što su ti ljudi ljudi, što imaju svoje emocije Što se te javnosti tiče, nije to javnost, to ste vi i ostali malobrojni mrzitelji koji imaju samo jednu politiku, a to je – mrzimo koliko možemo više i to je naš izborni slogan, to je naš slogan ne samo za izbore, već za svaki dan. E, to naš slogan neće da bude nikada. To naš slogan nikada neće da bude. Sprdate se sa tim – vi radite, ne spavate. Da, radim. Radim mnogo više od vas. Želim i vama da radite bar polovinu tog vremena. Onda biste imali i nekog saveznika i nekog da uđe za vama u ovu salu i iz nje da izađe, ali morate da radite. Morate da radite od ranih jutarnjih sati do kasno uveče. Svidelo vam se ili ne, to je tačno. Ako imate da mi kažete da je to laž, kažite mi – nije istina, nisi radio tu i tu subotu, nisi radio tu i tu nedelju, nisi radio taj i taj dan. U ko zna koje doba sam jutros došao iz Londona da bih imao sastanke i da bih došao ovde. Ja sam jedini ovde od svih vas koliko vas ima, 15 ili 16 u ovom trenutku, koji nije napustio ovu salu. Svi ste izlazili da se šetkate, neko do restorana, neko do poslaničke sobe, neko ovamo, neko onamo. Vi koliko hoćete vremena, a ja nijednog sekunda, zato što poštujem i narodne poslanike, poštujem Narodnu skupštinu i zato što poštujem građane Srbije. Nijednog sekunda nisam napustio ovu salu. Možda ni to nije normalno, složiću se, ali eto, tako je. To pokazuje respekt koji pružam i koji dajem prema onima koji nas plaćaju, koji nas biraju. Pričali ste o platama i dnevnicama, pošto je to valjda najlakša tema. Vi ste uništili ne samo plate i dnevnice, već ste razorili celu zemlju i do bankrotstva je doveli. O uniformama pričate. Oni nisu imali uniforme u vaše vreme. Mi smo kupili 35.600 uniformi i 34.445 pari čizama. To smo mi kupili, a ne vi. Novih uniformi i novih čizama. Mi smo obezbedili da ti ljudi mogu da nastave da rade. Da, privremeno smo, onoliko koliko smo morali zbog vaše bahatosti, neznanja i činjenice da ste zemlju doveli u bankrotstvo, smanjili primanja. Polako povećavamo. Povećali smo za 2%, povećavaćemo i dalje, ali to zavisi od rezultata. To zavisi od toga koliko ćemo da radimo i koliko ćemo da zaradimo, a ne koliko ćemo cinizma da prospemo. U tome jeste šampioni sveta, ali u tome u čemu ste vi šampioni sveta, to vam ne donosi ni saveznike, ni one koji će za vama da uđu ili iz ove sale da izađu. Na kraju, ono što mislim da je veoma važno, a to je taj rečnik koji koristimo i stalno pričate da vam neko govori da ste izdajnici ili ne znam šta. Nemojte da izmišljate. To svaki dan koristite. To koristite kao neku vrstu potke, kao neku vrstu rime u svemu svome što izgovarate. Ni sami ne znate ni kada vam je to, ni kako vam je ko izgovorio. Kada je to izgovorio Zoran Babić, lično sam ga opomenuo. Lično sam pozvao tadašnjeg šefa vaše partije, pošto ste u međuvremenu promenili četiri šefa partije u nekoliko meseci, i izvinio mu se zbog toga i uvek bih to uradio. Mislim da je to lice pristojne Srbije i mislim da tako neko treba da se ponaša. Kada sam to i javno rekao, onda je svima postalo jasno da to ne sme da bude jezik i rečnik, ali šta vas briga, vi ćete to da ponavljate još stotinama puta, zato što je to jedino moguće. Zato što ne znate kako biste da izradite svoju budućnost, nego - ja sam taj koji ga najviše mrzi, jeste videli šta sam vam rekao. E, strašno ste mi rekli. Toliko sam se uplašio da ne znam gde ću odavde da izađem. Može da vas bude još 20. Niti ćete da me uplašite, niti ću da se sklanjam odavde. I kada god se budete sprdali sa tim koliko radim, ja ću da vam kažem – da, radim bar duplo više od vas, a nije duplo nego je mnogo više od tog duplo. Rad, marljivost je najvažnije nešto u životu. Na tome možete da izgradite novi svet, a ne na cinizmu, a ne na mržnji. Ali, ja vama želim mnogo uspeha, želim vam da sa manje ozlojeđenosti, sa manje gorčine i sa manje cinizma govorite, potpuno uveren da ćete imati odličnu političku budućnost, samo ćete za to morati malo više da radite i još jednu sitnicu - da dobijete narodno poverenje, a narodno poverenje nije lako dobiti. Ja mislim da su građani Srbije na kraju krajeva sve ovo dobro sad čuli. Prošli put ste mi rekli da živim za to da mi neko aplaudira u Skupštini. Kao što vidite, izgleda smo se dogovorili pa sam ih naterao da izađu da ne bih slušao te aplauze. (Narodni poslanik Borislav Stefanović aplaudira.) To je već, kako bih rekao, pametan politički potez. To je već pametan politički potez i ozbiljan napredak i ja vam na tome čestitam, gospodine Stefanoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Gospodine Stefanoviću, izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine predsedniče Vlade, vi koji ste majstor cinizma i ironije, vi znate vrlo dobro šta je značio moj aplauz. Znam da vam popušta koncentracija, pa da vam ne bude neprijatno jer vam fale vaši tapšači ovde u sali, ali i to na stranu. Zaista ne želim da ulazimo u polemiku, ali suštinski morao bih da odgovorim na par stvari. Prvo, nije korektno da stalno ponavljate da vas neko mrzi. Ja vidim da vi imate tu neki unutrašnji problem politički i ne shvatam uopšte odakle to dolazi. Vi, naime, transponujete, kao da imate neki uređaj u sebi koji prebacuje kritiku, najčešće argumentovanu, u osećaj da vas neko mrzi i proganja i da su svi protiv vas. Drugi problem koji imate, problem ogledala. To se zove u psihologiji transfer i vi to dobro znate, često koristite to. Vi kada nam pričate o ogledalu, onda to deluje komično, zaista. Treća stvar, nemojte da brojite kolone koliko ko ima, da se izrugavate na neki način narodnoj volji, dok se ona ne proveri na demokratski način. Ako su vam partneri i saradnici i saveznici, kako ste rekli, Rasim Ljajić i Ivica Dačić, SPO Vuka Draškovića, Palma, PUPS i cela ova ekipa, zaista nama takvi saveznici ne trebaju. Znate zašto? Mi vas nećemo pobeđivati i to će trajati i neće to biti kratko, da se razumemo, i neće biti lako sa vama, pošto sve živo kontrolišete. Pobeđivaćemo vas politikom i idejama, ljudima. Niste prvi ni poslednji koji nas potcenjuju, ali vrlo dobro znate, kada u sebi pogledate, da će vas pobediti i suprotna i bolja politika od ovoga što vi nama radite. Mi ne mrzimo vas, mi mrzimo ono što vi radite građanima Srbije.
Vreme.
Završavam. Drago mi je da ste shvatili, i to prikrivate uvredama, da je gospodin Gašić vaš izbor i da je apsolutno bio pogrešan.
Nadam ste da ste zadovoljni sami sa sobom što ste uvredili sve kolege nazivajući ih tapšačima. Izvolite, predsednik Vlade. Gospodine Vučiću, izvolite.
U pravu ste, moguće je da ja nisam sve najbolje razumeo, ali nijednog sekunda nikoga ne potcenjujem. Naprotiv, ja mislim da ste vi veoma snažni i ja mislim da ljudi koji su toliko neodgovorni, kao što ste vi u svojim izjavama, da oni uvek najlakše stiču i dolaze do najveće snage. Pa to nije prvi put u našoj zemlji i to je najlakše na takav način obavljati posao. Što se tiče ogledala, bolje da o tome ne govorim, ali u tom ogledalu, kad ga pogledate, vidite li ponekad te koje ste danas pominjali – i Rasima Ljajića i Ivicu Dačića i Palmu i mnoge druge? Sa njima ste sedeli u istoj Vladi, sedeli u istoj Skupštini. Tada su vam bili dobri i bili su vam najbolji na svetu, a danas su vam loši i najgori su vam na svetu i sa njima danas tobož nećete, iako ste juče hteli. Juče su vam bili divni i dobri, danas vam ne valjaju ni malo. Čudan neki princip, ili je to možda zbog izbora koji tek treba da se održe. Govorite o uvredama, a svaka vaša reč je uvreda ne samo za zdrav razum, već uvreda za svakog drugog čoveka. Što se ironije i cinizma tiče, i kada ih imam i kada ih koristim, uvek se pokajem i trudim se da to izbacujem iz sebe, a čini mi se da to nekima postaje osnovna vrlina. Što se rada tiče, još jednom bih vam preporučio da se tome posvetite. Mnogo vam bolje ide od cinizma, ironije i od svega drugog jer kada radite, kada imate svete ciljeve, kada imate važne ciljeve, kada želite drugačiju Srbiju, kada se za nju borite, onda rezultate i postižete. Kada to ne vidite, onda od rezultata nema ništa. Samo nemojte da nam govorite o poštenju i nemojte da nam govorite o tome ko je odgovoran za ekonomsko stanje u našoj zemlji, za otpuštanje ljudi, privatizacije fabrika, privatizacije kompanija u našoj zemlji, jer ste ih sve razorili, razrušili, uništili, opljačkali i naš narod ostavili go i bos, da gledamo kako svaku fabriku možemo da pokrenemo i šta je to što možemo da uradimo. Mi ćemo da se borimo, nastavićemo da radimo. Podsetiću vas na ono što je izgovorio veliki Tolstoj, a to je - svaki nerad ima mnogo pomoćnika. Na to bih da dodam Ruzveltove reči koje se meni najviše dopadaju, a to je da nagrada pripada onima koji su u areni, koji se bore, koji su i prljavi i znojavi i krvavi, a ne onima koji stoje sa strane, kibicuju i dobacuju i uvek bi nešto bolje uradili od onih koji se u areni nalaze. Na kraju sva slava po pravdi bi trebalo da pripadne onima koji jesu takvi borci. Malo bi bilo bolje da pogledate u kakvom stanju nam je zemlja ostavljena, koliko toga smo uspeli da izlečimo, šta je to što smo uspeli da popravimo i da vidimo šta je to što nismo uspeli da popravimo, a što bi moralo da bude bolje. Po tom pitanju, i vaša i svačija druga pomoć bi nam i te kako dobrodošla. A do tada, nemojte da se ljutite što ću za sebe da zadržim pravo, pošto vi o meni govorite svakoga dana, i uvek govorite najružnije moguće stvari, i uvek isključivo jezikom uvreda, ja vama govorim, gospodine, samo jedanput u dva meseca kada dođem u Narodnu skupštinu i kada mogu u lice to da vam saopštim. Mislim da je to fer, mislim da je to džentlmenski. Mislim da je to odraz jedne demokratske kulture i samo vas molim da mi ne zabranite i da mi ne ukidate pravo da vam odgovaram, da mislim drugačije i da smem da se borim za svoju politiku, za koju mislim da je odgovorna, ozbiljna, da vodi prosperitetu Srbije i da je mnogo, mnogo drugačija od onoga za šta se vi zalažete. Moje, naše pravo, a što se Bate Gašića tiče tačno je, on je bio moj izbor, kao što je moja odluka da bude smenjen. Mi smo mogli da uradimo zajedno sve to što vi niste uradili nikada. Što niste uradili ni danas, nego ste nastavili sa uvredama i ženama, nastavili ste uvredama i kolegama, nastavili ste uvredama svima. Pošto su neki tapšači, a vi ste navodno mnogo pametni, neki su ovakvi, onakvi, a vi ste nekakva elita. Niste nikakva. Običan čovek kao i svi mi. Ja sam običan čovek. Nije valjda da ste uvređeni što ne mislim da pripadate eliti? Nego zbog čega? Ja sam običan čovek, običan čovek, potpuno običan, potpuno normalan, ne terajte me da vam kažem još u čemu je razlika. Želim vam mnogo uspeha, želim vam mnogo sreće i nadam se da ćemo se ovde videti ponovo, uskoro. Pretpostavljam da ćemo da imamo joj neku raspravu i do samih izbora, a verujem i posle izbora. Mnogo vam sreće želim. Meni su vaši aplauzi i vaše izlaganje u Skupštini uvek bili zanimljivi i nadam se da će takvi biti i ubuduće. Hvala vam još jedanput.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Gospodine Stefanoviću, nemate pravo na repliku, pogotovo što ste prethodno iskoristili sa najgorim uvredama prema predsedniku Vlade i svojim kolegama. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite gospodine Božoviću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, uvaženi predsedniče Vlade, za početak pozdravljam vašu odluku da ne usvojite ostavku gospodina Gašića i da raspravu prenesete u parlament. Mislim da je to jedna veoma dobra stvar iako sam sumnjao od samog starta da se radi o jednoj farsi, koja se potvrdila onog trenutka kada su poslanici vladajuće većine izašli iz Skupštine Republike Srbije. Da li će neko glasati „za“ ili „protiv“ smene gospodina Gašića, dakle, potpuno je nevažno. Važno je da li će žene, majke ili sestre imati drugačiji odnos u našem društvu. Da li će novinarima u Srbiji biti bolje? Da li će smena Bratislava Gašića, odnosno razrešenje smanjiti nasilje u Srbiji? Da li će se smenom Bratislava Gašića, smanjiti strah, smanjiti beda i poniženje koje građani Srbije osećaju već četvrtu godinu za redom? Za građane Srbije iz njihovog ugla jedan Bratislav Gašić manje ili više u Vladi Republike Srbije, njima je potpuno svejedno. Poniženje je ono koje je ogromno i koje osećaju evo već četiri godine, koliko Srpska napredna stranka vlada Srbijom. Ako sve ovo nije farsa i ako ja moguće potpuno i grešim, onda želim da mi vi odgovorite na pitanje – šta je mera dostojnosti za Vladu Republike Srbije? Koja je to mera koja predstavlja granicu između dostojnosti i nedostojnosti? Ako je to ova uvreda koja je zaista strašna, zašto onda gospodine Gašiću niste smenili kada je u pitanju helikopter, kada je u pitanju afera koja se dešavala sa Agencijom za borbu protiv korupcije, koja je upućivala na razne koruptivne radnje? Da li je to odnos prema nezavisnim institucijama, kao što znate Zaštitnik građana nije mogao da obavlja kako treba svoju dužnost za koju je ovlastila Narodna skupština? Ako je merilo dostojnosti uvreda ili odnos prema nezavisnim institucijama ili korupcija, zbog čega onda i dalje sede u Vladi ostali neki ministri koje ste vi izabrali u vaš tim. Tu je i gospodin Vulin, tu je Zorana Mihajlović, tu je gospodin Lončar i mnogi drugi. Bratislav Gašić danas predstavlja isključivo paradigmu Vlade Republike Srbije i načina na koji SNS sa vama na čelu vlada Srbijom. Vlada Republike Srbije ponižava građane. Građani su ti koji danas osećaju strah, koji osećaju bedu. Izbori koji su pred nama neće biti izbori za Aleksandra Vučića ili za Demokratsku stranku, to neće biti referendum tog tipa. Izbori u Republici Srbiji će biti izbori između, sa jedne strane poniženja i sa druge strane ljudskog dostojanstva. Da li će i kako i na koji način građani Srbije u narednom periodu sebi dozvoliti strah, bedu ili poniženje je ono što ćemo videti na narednim izborima. U svakom slučaju, nije nam jasno koje je to merilo dostojnosti koje vi i vaši ministri imate kada je u pitanju politika koju sprovodite u delo, a zbog kojeg građani Srbije već četvrtu godinu za redom su potpuno obespravljeni i poniženi. Zahvaljujem.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite gospodine predsedniče.
Samo me podsetite, na sve ću da odgovorim. Poštovani članovi Vlade, poštovani narodni poslanici, o čemu se ovde radi, danas kada je govorio šef poslaničke grupe rekao je zašto Bata Gašić nije podneo ostavku. Rekla je – zašto Bata Gašić nije podneo ostavku. Sada kaže malopređašnji govornik – dobro je da Bata Gašić nije podneo ostavku. Pa dobro je da je podneo ostavku ili nije dobro što je podneo ostavku. I, to sam vam ja i rekao, ja sam vam i rekao da je to suština, šta god da je uradio vi biste imali konta komentar. Šta god da sam ja uradio vi biste imali kontra komentar. Dobro je da su to ljudi videli. Kažete, farsa kada je neko nešto napustio. Farsa je, ponavljam, zbog toga što ste na najstrašniji način uvredili predsednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Farsa vam je i to što niste umeli da kažete izvinite na onako stravične uvrede vaših potpredsednika stranke i za jednu devojku ili ženu koja radi ovde u Skupštini i za neke novinarke. Ćutite sve vreme. Ćutite sve vreme zato što to nije važno. To je jedno malo izvini je suviše velika planina za vas da biste mogli da je preskočite ili da je zaobiđete nego ako može da se sakrijemo negde u podnožju i da vičemo na orlove one pri vrhu planine kako su nam krivi za sve nesreće i nedaće. Govorite da je ovo pitanje za naše žene, majke i sestre, tačno je, zato Bata Gašić više nije ministar i zato je sramota da ne kažete izvini za ono što su govorili vaši potpredsednici vaše stranke. A govorili su mnogo gore i mnogo teže stvari nego koje je izgovorio Bata Gašić. To je sramota i za onaj deo javnosti koji uvek krivca vide ne u Bati Gašiću već naravno u Vladi Srbije, nije im bio Bata Gašić meta. To su oni isti koji poput gospodina Stefanovića koji kao u ogledalu dok je sedeo i svoju sliku video sedeo je ovde, kako je završio sa sobom i svojom slikom izašao je napolje, a moja obaveza je da sedim sve vreme ovde i da vas sve čujem i da svakome odgovorim. A vi imate taman toliko minuta ili neki imaju taman toliko minuta koliko je njihova slika u ogledalu i da nikoga nigde ne čuju, jer su mnogo pametni i mnogo pametniji od svih ostalih. Pričate o nasilju, a danas prvi put žene imaju priliku da to prijavljuju. Nije se nasilje tako povećalo, nego prvi put žene prijavljuju nasilje, ranije nisu smele da prijave nasilje. E, to su pozitivne promene u društvu iako je katastrofalno koliko nasilja imamo. Iako je katastrofalno koliko imamo odvratnih skotova koji tuku žene i koji misle da je to normalno. Nemam reči koje bih upotrebio za takve ljude, to nisu ljudi, ali danas žene smeju to da kažu i smeju da dođu u sigurnu kuću, smeju svuda na svakom mestu to da izgovore. To je promena za celo naše društvo i za to nisam zaslužan ni ja ni vi ni bilo ko drugi. Naše društvo je evolutivno išlo napred i dobro je da je to tako. O meri dostojnosti govorite. Mi smo svoju meru dostojnosti i svoju granicu danas pokazali, a i vi ste svoju bezgraničnost u meri nedostojnosti. Ne postoji izjava koju možete da date posle koje biste rekli izvini. Ne postoji reč koju možete da izgovorite, a da je se ne zastidite iako je mnogo lošija i mnogo teže i mnogo gora od svakog slova koje je izgovori Bratislav Gašić. O Agenciji za borbu protiv korupcije, da li ste pogledali konačnu odluku Agencije za borbu protiv korupcije? Ona ide u prilog Bratislavu Gašiću, ali ste pročitali prvi natpis u novinama. Evo vam ga drugostepeno rešenje. Pričali ste o nekom kriminalu, o ponižavanju građana. Pominjali ste ministre Zoranu Mihajlović, Vulin, Lončar, jel se vi to šalite? Jel vi stvarno hoćete, vi da pričate o kriminalu? Vi da pričate o kriminalu i korupciji? Vi da pričate o kriminalu i korupciji, samo ću jedan primer da pokažem građanima Srbije, ne znam šta će da kaže sud, nikad ni jednog sudiju nisam pozvao, mislim da nikog i ne poznajem osim ako mi je neko bio kolega na fakultetu, ali sam ga video pre 20 godina. Dame i gospodo, svojevremeno je podneta krivična prijava, ne znam u kojoj fazi je postupak, pretpostavljam kao i svi ostali postupci kod nas razvlačiće se 20 godina, jer sudovi neće da sude takve predmete. Opet neki potpredsednik vaš, Milivoje Vrebalov… (Dragan Šutanovac, s mesta: Čega je on?) Ne znam, nečeg je potpredsednik, ne znam čega je potpredsednik, Pokrajinske skupštine. Vaš je, ali visoki neki funkcioner. Neki Igor Reba, Zoran Janković i Stojan Subotić, osumnjičeni su od 2011. godine do 2013. godine prilikom rekonstrukcije, adaptacije objekta za potrebe smeštaja i boravka dece ometene u razvoju u opštini Novi Bečej, dvorca Heterlend u Bočaru, zloupotrebama u svom radu lažno prikazivali obim i količinu izvedenih radova na objektu, trošili uplaćeni novac namenjen izgradnji objekta, za isplatu svojih ranijih dugova i sopstvene potrebe, a potom onemogućili obeštećenje investitora upotrebom neadekvatnih sredstava obezbeđenja plaćanja menica bez pokrića, čime su na štetu Fonda za kapitalna ulaganja AP Vojvodine pribavili protivpravnu imovinsku korist privrednom društvu „Gardi“ u iznosu od 61 milion 722 hiljade 724 dinara. To je oko 541 hiljada 427 evra i još negde ukupna šteta oko milion i 100 hiljada evra. Dom za hendikepiranu decu nikada nije izgrađen. Nikada ništa nije napravljeno, ali milion i 100 hiljada evra nema i kad ih pita policija - gde su pare? Nema para. Para nema, doma za decu nema, ta deca ne znaju gde sada da idu i kako da budu zbrinuta, ali to je politički revanšizam, to je politička osveta i svaka vam je takva politička osveta. Kao i ovaj što je zaradio 20 miliona evra na zemljištu kod Novog Sada, ovaj vaš najpopularniji ministar, što sad govorite kako je veliki progon nad njim, politički zatvorenik, vi mi pričate o kriminalu i korupciji i to zato što je postalo možemo da kažemo sve što hoćemo i kako hoćemo. Tačno je, naš problem jesu sudovi. Naš problem jesu sudovi, zato što su neki sprovodili reforme tako što su postavljali svoje sudije, a ne tako što su stvarno želeli efikasnije pravosuđe. U tom je stvar, i to su stvari koje moramo da promenimo. Za ovako strašne stvari još nema presude. Za dvorac za hendikepiranu decu još nema presude. Nema para, nestale pare. Nestale pare, pojela maca. Para nema, a nema ni doma za nezbrinutu decu, ali to je politički progon. Strašan politički progon koji sprovodi Vlada Srbije, ne znam ko još. Pa, super ako je to politički progon. Mislim da ljudi odlično znaju i odlično vide šta je politički progon, a šta politički progon nije. Što se tiče izbora koje stalno pominjete, ja o izborima ne razmišljam, ali razmišljam o drugom delu vaše rečenice, a to su strah, beda i poniženje. Narod je prestao da se plaši u Srbiji, prestao je da se plaši onih koji ništa drugo sem besrama i nemaju, a koji su u stanju da opljačkaju hendikepiranu decu i sme da govori otvoreno sve što misli. Što se bede i poniženja tiče, u takvu bedu ste nas sve doveli, do takvog očaja ste nas sve doveli da godinama to neće moći da se vrati. Neke nove vlade kada budu došle baviće se još time, ali neko će da uspe. Važno je da je Srbija iz tog ambisa krenula da izlazi i ide sve brže i to ne možete da zaustavite ni vi, niti bilo ko drugi. I ko god da pobedi na tim izborima moraće da ide tim putem. Više niko neće moći da izbaci MMF onako kako ste ga vi izbacili odavde 2011. godine, zato što nam je potrebna disciplina, zato što nam je potrebna odgovornost, zato što nam je potrebna ozbiljnost, a vaše rešenje je bilo - E, sad ih teramo napolje, pa ćemo da povećamo plate i penzije da kažemo narodu kako ih mi mnogo više volimo nego ovi zlikovci stranci što ne znaju ništa iz MMF-a. Jel to bila politika? Pa, jeste. E, to je bilo poniženje, to je bila beda i to je bio strah. Danas srećom toga više nema, ali, naravno, da ostavimo mi građanima Srbije da oni ocenjuju i da oni procenjuju ko, kako i na koji način se ponašao, ko će kako i na koji način u budućnosti da se ponaša. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem predsedniče. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite gospođo Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine Vučiću, ja sam obična poslanica koja nikoga ne mrzi, ali ima svoje mišljenje i nadam se da ću ovoga puta moći svoje mišljenje da iskažem do kraja bez prekida predsedavajućeg. Nekako se smena ministra Gašića, koju ste vi predložili, spontano, a zahvaljujući vama, povezala sa pojmom pristojnosti. Očito je da je vaše poimanje pristojnosti upravo demonstrirano na današnjoj sednici. Nažalost, pokazali ste građanima Srbije da i vi poslanici SNS ne razumete šta ova reč znači. Vi bi trebali da svojim pristojnim ponašanjem date primer ministrima, poslanicima pa i građanima. Mislim da je vaše obrazloženje za smenu ministra Gašića nije bilo iskreno. To ste uradili pretpostavljajući da će se zbog izjave ministra Gašića dići glas javnosti. Niste želeli da pod pritiskom javnog mnjenja budete prinuđeni da smenite ministra Gašića. Predupredili ste najavom smene Gašića reakciju javnosti. Ova Vlada, a retki su izuzeci, je oličenje bahatosti prema poslanicima opozicije, prema novinarima koji se usude da postave neprijatna pitanja, prema intelektualnim krugovima koji kritikuju rad Vlade, pa i prema predstavnicima nezavisnih regulatornih tela. Olako izrečene nepristojne kvalifikacije, izrečene prema predstavnicima opozicije, vaša stranačka saopštenja koja podsećaju na vaša radikalska vremena, ne predstavljaju primer pristojnosti, naprotiv. Vi i vaša Vlada, naravno opet kažem, čast izuzecima, vaši bahati poslanici i članovi SNS daju model ponašanja koji je do pre skoro četiri godine gotovo bio zaboravljen. Gospodine premijeru, upristojite se prvo vi. Zatim, upristojite svoje članove Vlade, naravno ne sve, a naravno i vaše poslanike, pa zatim tražite od drugih da budu pristojni. Zatražite od ministra Gašića da se u ovom momentu ponaša kao neko ko razume svoju grešku. Čini mi se da on ovoga časa likuje, jer zna da ga umesto ministarskog mesta čeka možda neka daleko atraktivnija pozicija jer je najbliži saradnik premijera u koga on ima poverenja, citiram vaše reči. Dakle, pristojnost o kojoj ste pričali na početku zasedanja je samo deklarativna, ne vidi se u ponašanju, neiskreni ste i to je očigledno. Vaša želja o Srbiji, kao pristojnom društvu, će biti ostvarena onoga momenta kada vi tu reč budete savršeno razumeli i prihvatili i prihvatili je kao model sopstvenog ponašanja. Tada će se motivisani vašim pristojnim ponašanjem upristojiti i vaši najbliži saradnici, bez obzira da li su ili ne dobri ljudi, kao što vi kažete. Vaš model ponašanja prihvatiće i vaši narodni poslanici, a konačno i ostali. Dajte primer. Ovde je nažalost izrečeno više pohvala o ministru Gašiću, pričalo se o Vojsci, o mirovnim misijama, o stanju u Vojsci. To danas, gospodine premijeru, nije tema. Tema je nepristojno ponašanje ministra Gašića i njegovo razrešenje. Nažalost, ministar Gašić se očigledno ne oseća kao pokajnik. Vidi se da njegovu grešku ne razumeju, nažalost, ni poslanici Srpske napredne stranke, aplaudirajući ministru Gašiću kao nekoj vrsti pobednika. Očigledno je da se vaše mišljenje podudara sa njihovim. Očigledna je vaša želja da biste im se rado pridružili u aplaudiranju, ali glumite pristojnost i jedva se suzdržavate. To je moje mišljenje. Dakle, upristojite ovu raspravu i vratite je temi – Predlogu razrešenja ministra Gašića. Na kraju, pristojan premijer ne govori poslaniku – sram vas bilo. Zahvaljujem.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite, gospodine predsedniče.
Na sve ovo, ja mogu da podsetim na Nikolu Pašića, pošto je njemu uzor bio Gledston, a onda su mu rekli u jednom trenutku – to što ste sada uradili Bajo, Gledston ne bi nikada uradio, a on je rekao: „Kakvi ste vi Englezi, takav sam i ja Gledston“. Sve vreme ste nas vređali, uvažena gospođo, mene više puta. Već je smešno postalo da vi znate da bismo se mi ponašali malo drugačije ali, eto, ne ponašamo, da vi znate da bih ja aplaudirao, ali, eto, ne aplaudiram, ali vi to osećate. Vi onda znate da sam se obradovao nekim aplauzima, iako to nisam pokazao, zato štoznam da to neki drugi ne bi voleli da vide. Pa, jeste li vi vidoviti? Šta je u pitanju? Mislim da je pristojnost u tome da nekoga poštujete i da mu odgovorite da, ako kažete nekome – sram vas bilo, ja zaista mislim da je sramota ono što je jedan gospodin ovde izgovorio, govoreći da je neko kriv za nečiju smrt, zbog njegove plate, a on je valjda zaslužan za život svih onih 10.000 ljudi što su ostali bez posla, ne od 10%, nego bez posla. Ja mislim da je to elementarna nepristojnost. Koja je ružna reč izgovorena? Pa, nijedna, ne možete da je pronađete. To je pristojnost. Ono što vam neću dozvoliti svima, to je da nas ponižavate, vređate, da odgovor ne dobijate, da nam zube otupite u političkoj raspravi, zato što ćemo uvek biti spremni da se borimo i zato što neću da bežim i neću da se sklanjam od vas. Svaki put kad pozivate u skupštinsku raspravu, uvek ću da dođem bez ikakvog straha i bez ikakvih problema. Šta je još to Bata Gašić trebalo da uradi? Kažete – on će da ide na mnogo bolje mesto, kao citirate me. Ja to nijednog sekunda nisam rekao. Upravo sam vam rekao da neće da bude ni direktor u „Mtel-u“, da neće da bude ni ambasador u Briselu, ništa od toga. Kako ste vi do toga došli? Imate nešto što ja ne znam, pa mi kažite. Od koga ste to čuli, ili to opet mislite? Pošto znam da je nemoguće da ste od bilo koga čuli, jer ja nemam takvu odluku. Znači, opet mislite? A, znate kako to ljudi misle? To je obično autoprojekcija, kako biste vi to uradili, a onda ste zamislili da je to kod nas već urađeno. Nije. Neće Bata Gašić da bude ništa od toga, bar ne u nekom značajnom narednom periodu. Baviće se političkom strankom, baviće se svojim privatnim poslom. Nadam se da će da bude uspešan, kao što je bio i do sad, ništa više od toga. Samo ne znam šta je još želja, šta još treba da mu uradimo? Šta je to što još treba da mu napravimo? Šta je to kroz šta nije prošao? Evo, ja ću da vas podsetim koga niste osudili, kad govorite o pristojnosti. Mi ceo dan govorimo i osuđujemo to što je napravio. Ovde malopre pomenuti gospodin je rekao devojci – da li klečiš na SNS sastancima? Je li to bolje i lepše od onoga o čemu je govorio Bata Gašić? Mislim da je to potpuno isto. „Šta vas briga šta sam ja kupio? Šta te boli šta sam ja kupio? Nisam dužan ništa da prijavljujem ljudima.“ To govorite dami i novinarki i za to nema osude. Za to ceo dan pokušavam da izvučem jednu reč osude, za potpredsednika, oni koji nam drže pridike i predavanja o lepom ponašanju, i nisam uspeo da dobijem. Da, reč je o Goranu Ješiću. I za sve to vreme nisam uspeo da dobijem jedno izvini, a vi ceo dan dobijate naših hiljadu izvini i dobijate smenu, razrešenje Bate Gašića. Vi kažete – on se raduje nekom drugom poslu. Nikada nisam video nekoga da je tako teško primio odluku o smeni sa tog mesta kao Bata Gašić. Hoćete li da vam kažem da sam danima i noćima razgovarao sa Batom o tome, danima i noćima? Zato što to nije – uzmi telefon, hej Bato, smenjen si, zato što tako ne rade ljudi, pogotovo ne odgovorni i ozbiljni ljudi, pogotovo ne prijatelji. Ali, mora da se zna šta je dozvoljeno, a šta nije dozvoljeno u našoj Srbiji. Ovakve reči, ovakve gadosti – stoka novinarska, glupača novinarka, vaš izvor je magarac sa velikim m, to je sve u redu. A, da, znam, nemate vi veze s njima, u pravu ste. Da, znam. Dame i gospodo, dragi prijatelji, u pravu ste, sve ovo što sam ja rekao nema veze sa temom. Ono što ima veze sa temom, to je sa onim ljudima koji zaista gledaju u budućnost i koji razumeju da moramo sebe da menjamo. Oni koji razumeju najbolje da treba drugi da se promene, a od sebe ne polaze i u skladu sa tim, uvažena gospođo, ja prihvatam to što ste vi rekli. Sebe ću da menjam i uvek ću ceo život sebe da menjam i da učim i da radim više i da budem i pristojniji i da budem bolji i mislim da je to važna stvar i važan zaključak. A, u pravu ste, vi nemojte sebe da menjate, nego gledajte kako ćete mene da promenite, to je najpametnije. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Zahvalna predsedniku Vlade na odluci da traži razrešenje ministra i čak ne ni iznenađena atmosferom današnje sednice, jer su i Vlada, odnosno predsednik i većina nešto pobrkali. Nismo mi ovde protivnici. Nemate vi ovde protivnika, niko, ni od predsednika Vlade, ni članova Vlade, a ni ministar o čijem će razrešenju biti glasano. I to je jedna vrlo fina ilustracija za predlog koji je predsednik Vlade s nama podelio i s kojim se takođe slažemo, da gradimo pristojnu, učtivu i moralnu Srbiju. U takvoj Srbiji se do poslednjeg slova poštuje vladavina prava. Sa unapred rizikom i sa zahtevom da izvini predsednik Vlade, prva stvar koju treba da u ime te zajedničke izgradnje i pristojne, moralne i učtive Srbije je da ne komunicira s nama kroz dihotomije. Onaj ko zna da ima vrednosti i da ima rezultat ne mora da ga poredi da bi njegovo belo ispalo belje nego što jeste. To je dobro za sve. Skroz je dobro za sve da takav način komunikacije uvedemo u rasprave o temama koje se tiču izgradnje vladavine prava u Srbiji, jer se o tome u stvari radi. No, svakome, naravno, na izbor. Činjenica da je ministar Gašić nesmotreno, ja ne sumnjam i iskreno, i time je moj doživljaj nešto što retko opisujem kao doživljaj i utisak u raspravama u Skupštini, i verujem iskreno mislio da je duhovito da upotrebi sadržaj rečenice koja nigde nije duhovita, nakon izvesnog vremena i izvinjenje i to je povod za razrešenje.- rasprava danas je javno rečeno da će neki poslanici glasati nerado, hoće, ali nerado. Tako se ne gradi moralna i pristojna Srbija. Ili imaš svest o tome za šta glasaš, kao što je ministar Gašić imao svest o tome zašto mora da se izvini, ili ne učestvuješ i ne razumeš sopstvenog predsednika Vlade kada govori o učtivosti, o moralnosti i o pristojnosti. To su naši zajednički problemi. To nije pitanje političkih stranaka. Pošto sam ja duboko uverena da ministar ima nesmotrenog rešenja o vladavini prava i u drugim sektorima, ovo je prilika da mi se odgovori na pitanje koje postavljam kao narodna poslanica, koje postavljam u Anketnom odboru, gde Skupština ima potpuno legitimno pravo da ne razgovara – ko je ministru Gašiću i sa kakvim sadržajem dao informaciju na osnovu koje je on zaključio da je neophodno da izda usmenu naredbu o misiji helikoptera? To je važno pitanje i još važniji je odgovor. Odgovora na to pitanje nema ni u jednom izveštaju. Rečeno mi je da je to tema istrage koju vodi. Ako jeste, dovoljno je da mi kažete, odnosno predsednik Vlade, pošto vi ne možete da mi se obratite, da se time bavi istraga, a pošto predsednika Vlade, kao i svakog člana Vlade, obavezuje etički kodeks koji ne sme da komentariše istrage, ni bilo šta vezano za istrage, ja ću onda razumeti. Među nama, izrečeno ili ne izrečeno, ostaje da javnosti Srbije nedostaje odgovor na pitanje – ko vas je snabdeo informacijom, ko vam je obrazložio informaciju, a nakon čega je usledila vaša usmena naredba u subordinaciji da bude spasilačke misije helikopter, jer je to značajno za rešavanje tragedije o kojoj zajedno imamo teške uspomene i saučešće sa porodicama. Za kraj, karakter je čovek sudbina i ako hoćemo da menjamo društvo u kojem svojim karakterom delujemo, moramo razumeti da ne možemo biti na poziciji vlasti i komunicirati kao da smo opozicija. To jeste još malo problem za koji se nadam da će biti otklonjen i da ćemo razumeti šta je javna odgovornost, a šta je odgovornost opozicije u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade.
Sa najvećim delom onoga što je govorila gospođa Čomić sam saglasan. Nisam saglasan sa tim da je od ključnog značaja, ali nije to ni na meni, ni na njoj da kaže da je to najvažnije, ni na meni da kažem da je to nevažno, pitanje za tužilaštvo koje vodi istragu da donese rešenje ili o podizanju optužnice protiv određenih lica ili obustavljanju postupka. Dakle, siguran sam da će tužilaštvo i nadležni državni organi doneti svoje odluke u skladu sa zakonom. Ovde imam bezbroj naredbi koje su donosili Šutanovac, ja, Rodić, Gašić. Zar vi stvarno mislite da svaki put treba da pitate da li vam je javio šef kabineta ili vam je javio načelnik Generalštaba ili vam je javio ministar ili vam je javio bilo ko drugi? Postoji procedura po kojoj se zna, vojnički, kako helikopteri uzleću, ali u tom trenutku gledate kako da ljudima pomognete, gledate kako i kome da pomognete, na koji način da učinite nešto za nekoga. Ko u tom trenutku razmišlja o nečemu drugom? Niko. Naravno, to je moj laički sud o tome. Tužilaštvo će dati svoj pravni odgovor koji već dugo očekujemo, tako da mislim da je vreme za to. Što se tiče vladavine prava i demokratije, nemojte da zabranjujete ljudima da misle i da rado ili ne rado donose određene zaključke. To je njihovo pravo, kao što je i vaše pravo da u prvom trenutku kažete da je bilo bolje da podnese ostavku, a posle toga kažete da je dobro što nije podneo ostavku, i to je vaše pravo, ali ja ne znam na šta od ta dva da odgovorim. Čini mi se da ono što sebi dajemo kao mogućnost i kao pravo, drugima neretko oduzimamo. Takođe, što se tiče pristojnosti koju želimo da izgradimo i drugačijih odnosa, voleo bih da sam od vas čuo ono što vi od mene jeste čuli, kada je u pitanju Bratislav Gašić. Voleo bih da sam to čuo za vašeg potpredsednika i za ove druge potpredsednike, da ste to osudili, kao što nisam čuo, ali valjda i to govori nešto i mislim da nije loše da smo danas imali priliku da o tome nešto saznamo. Ovo oko Maje Gojković je bilo toliko ružno da jednostavno nemam reči, toliko ružno da ste pokušali da bacite senku i da kažete kako je farsa ono što su svi drugi iz protesta uradili. Ne znam šta je farsa, ali to što ste uradili danas je skandalozno, to je nepristojno i to je mnogo gore od toga, ali šta da radimo, valjda će naš politički život, nadam se, uspeti da izađe iz te ustajale baruštine u narednom periodu. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, predstavnici i gospodo iz Vojske, dame i gospodo narodni poslanici, svoju diskusiju i raspravu želim da uputim građanima koji su me kandidovali da ih predstavljam u ovom parlamentu i sa velikim žaljenjem moram da konstatujem da mi sada imamo situaciju da ljudi koji su izabrani od strane građana nisu u mogućnosti da ovo čuju ili da učestvuju, da imaju svoj stav o onome što ću ja reći i o onome što se tokom današnje rasprave dešavalo. U više navrata sam dobio poruke da je do 14 časova rasprava izgledala za neupućenog čoveka kao da se radi o promociji nove klase oficira ili o inauguraciji, dodeli nekog odlikovanja, a u stvari smo raspravljali o smeni ministra vojnog gospodina Gašića koji sticajem okolnosti, kao javna ličnost, odgovorna, morala da, radeći, funkcionišući u javnom životu pridržava kodeksa koga moraju da se pridržavaju svi, u datom trenutku nije izdržao i normalno da tu nema neke velike priče. Smatrao sam da jedan ministar vojni treba da postupi kao svaki vojnik, kao što bih i ja postupio, da bude svestan svojih greški i da svoje prihvati odgovornost koja mu pripada. Međutim, ispostavilo se da sva priča o tome kako imamo najboljeg, ne sporim, uopšte nisam u toj priči da bih mogao detaljnije da raspravljam o svemu, je stvorilo iluziju kod ljudi i ljudi su me pitali da li mi živimo u zemlji u kojoj naučnici treba da dokazuju da se stide za svoja naučna dostignuća, da oni koji postižu vrhunske rezultate iz matematike i fizike moraju da se pravdaju što su dobili te rezultate ili da za njih možda nema mesta, da pošteni ljudi koji vide lopova treba da se plaše za svoj život zato što su videli lopova ili da obrazovani, pismeni strahuju od predavanja nepismenih i neobrazovanih …
Vreme.
Samo jednu rečenicu. Želeo bih da završim sa ovim, pošto su ovde citirani mnogi pametni ljudi, ja želim jednog pametnog čoveka, mog oca da citiram. On je meni rekao kada sam pošao na studije – sine, prvo moraš da pobediš sebe, da bi mogao da pobediš druge, pa vas molim da tako i postupite.
Reč ima predsednik Vlade.
Ne znam šta je ovde ličilo na promociju nove klase oficira. Ne znam od koga i kakve poruke dobijate, niti mislim da to treba da zanima bilo koga, uz svo poštovanje. Vaš otac je to mudro rekao – čovek prvo treba da pobedi sebe, da bi mogao da pobedi druge. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Koliko sam shvatila dosadašnju raspravu, gospodin Vučić je predložio razrešenje ministra Gašića, čijim je radom inače oduševljen, isključivo zbog izjave, nepristojne, nekulturne, prostačke izjave koju je uputio novinarki Zlatiji Labović. U tom smislu je moje pitanje za premijera – u čemu se razlikuje ta izjava gospodina Gašića i izjava, recimo, gospodine Vučića od 24. avgusta 2015. godine kada je govorio o idiotima koji su vodili zemlju pre njega, u čemu se to razlikuje od njegovih današnjih nekoliko izjava kako neko nešto u ovoj Skupštini histerično radi, u čemu se to razlikuje od izjave da je gospodin Pajtić psihopata i umobolnik, od izjave da je on žuti vampir, da još nije gotov i da je potreban glogov kolac za takve, da su se okupili svi kriminalci, reketaši, narkodileri i narkomani, a sve govoreći o opoziciji? To su sve, dakle stvari koje dolaze iz SNS, pa mene interesuje zbog čega je baš ova izjava, gospodina Gašića različita od načina na koji SNS komunicira sa svima koji se njoj, u bilo kom smislu suprotstave? Vi znate gospodine Bečiću, ja nikada ne iznosim privatne stvari, ali evo jedne privatne stvari, to što je gospodin Vučić rekao da gospodin Šutanovac rekao za našu predsednicu, od reči do reči, piše na plakatu kojim je oblepljen Novi Sad, sa mojom slikom, koju je lepila SNS. Pa, bih se zahvalila svim kolegama na podršci koju su mi tom prilikom pružili, gospodine Vučiću, što me uzeo u zaštitu tom prilikom, isto se zgražavao nad tim, kako neko vređa poslanice i kako neko vređa žene u Srbiji. To što ovde neko ima obraza da poredi improvizovanu akciju ministra Gašića, o kojoj ne postoji ni jedna odluka…
Vreme.
Rečeno mi je da imam dva minuta i 25 sekundi, gospodine Bačiću.
Na vreme vas upozoravam da vam vreme ističe za pet sekundi.
To što se neko usudio da poredi improvizovanu akciju gospodina Gašića sa redovnim akcijama u kojima je isto nažalost, bilo tragičnih žrtava, govori o tome koliko je ozbiljna namera da se uvede nekakva pristojnost u…
Zahvaljujem se gospođice Jerkov. Kao što ste i meni uputili, plakati nisu bili plakati SNS, kao i oni grafiti koji su bili u Novom Sadu. Zahvaljujem se. Izvolite, reč ima predsednik Vlade. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ali, hvala vam na zaštiti.)
Nema nikakve sumnje da smo vas zaštitili i potpredsednik Vlade, Zorana Mihajlović je izašla sa zvaničnim saopštenjem u kome je osudila takve plakate, SNS se time ne bavi i bila bi velika sramota da smo to mi radili. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Bavi se.) Ali, želim da vam kažem, nemojte da dobacujete, ni jednog sekunda ni reč nisam dobacio, niti bilo šta izgovorio. Dakle, pogledajte šta ste sada napravili, kažete – to su ti plakati koji su protiv vas, puni strasti i to razumem, puni žestine i žustrine, a kako te žestine i žustrine nema na ono što je danas rečeno Maji Gojković. Ja vam upravo rekoh da smo mi reagovali, mi iza toga ne stojimo, reagovali smo za nešto što je neko treći radio. Da li je to radila vaša stranka, kao što je radila sa „Smrt Pajtiću“? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Šta je radila?) Pa, recimo „Smrt Pajtiću“ je čovek iz DS uzeo šablon, jedan je uzeo „Smrt fašizmu“, a drugi je uzeo „Bravo Pajtiću“ pa je sklopio „Smrt Pajtiću“, da bi za to optužio SNS. Šta da radimo? Cela ta buka u javnosti je bila, trajala je dva, tri dana, strašni grafiti, sve dok nismo ustanovili i dok nije uhapšeno lice koje je to napravilo i koje je to uradilo. Što se tiče ovoga danas, izgovorili ste za izjavu gospodina Gašića da je nepristojna, nekulturna i prostačka. Kakve su izjave vaših kolega koje su mnoge gore od izjave gospodina Gašića? Jesu li nepristojne, nekulturne, prostačke na kub? Pošto su bar nekoliko puta gore i drastičnije od izjave gospodina Gašića. Ne čusmo da to kažete. Nije vam palo na pamet. Pa, vidite meni ne smeta da to kažem za izjavu gospodina Gašića. To je razlika koju vam pokazujem sve vreme, ne mala razlika. Kažete, ja sam rekao da su neki idioti vodili zemlju. Kakve to veze ima sa ovom izjavom? To je bio moj politički sud, prvo vi znate šta znači reč „idiot“, drugo ja mislim da su samo neodgovorni ljudi, pa hajde možda je i to preterana reč. Suštinski ne mislim, možda i preterana reč, ali stvarno mislim da su krajnje neodgovorni, neozbiljni, neradni i zlonamerni ljudi vodili zemlju, kad su mogli zemlju da dovedu do bankrotstva, kad su mogli zemlju da dovedu do takvog skoka fiskalnog deficita, kad su mogli zemlju da dovedu do takvog rasta duga. Da to stvarno mislim. Kada su mogli u zemlji da unište svako preduzeće, kada su mogli u zemlji da otpuste ovoliko radnika, kada su mogli da nas dovedu sa 9% na 27% nezaposlenosti za samo pet godina svoje vlasti, šta drugo da kažem za takvu vlast? Kakve to veze ima sa uvredama na račun žena, a pri tome, opet razmišljam da nisam možda preterao. Ali, izvinite, kako vam ne izađe iz usta ni jednog sekunda šta je sve ovo što su vaše kolege uradile? Ti dvostruki standardi, ti dvostruki aršini u kojima imate pravo nekoga da nazivate ološem i da vam to bude super, a u kojima niko ne sme da vam odgovori ništa, je nešto što ljudi vide u Srbiji, je nešto što ljudi u Srbiji prepoznaju. Zato ćemo uvek da se borimo protiv takvih potpuno idiotskih, besmislenih plakata protiv vas, potpuno idiotskih izjava protiv Maje Gojković kakve su bile danas i mnogo gore od toga, i mnogo više od toga jer je reč o predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije i o ponižavanju institucije Narodne skupštine Republike Srbije i svih narodnih poslanika u njoj. Prosto mislim da je to nešto što je nedozvoljivo, nešto što je nedopustivo. Na kraju, zadovoljan sam što je današnja sednica mogla da pokaže sve naše razlike, mogla da pokaže da Srbija ipak postaje pristojnije društvo, samo nemojte da zamerate onima koji svoj protest nisu mogli da pokažu na drugačiji način, a da ta izjava ne bude zaboravljena kao što ste zaboravili ostale primitivne izjave izrečene savetnici u SNS da može da kleči, pa nikada više nije pomenuta. Dakle, jedini način koji pretpostavljam i razlog kojim su se poslanici rukovidili da napuste je bio taj da to bude primećeno. Lepo, da bar jednu stvar, jednu sitnicu primetimo i kod još nekoga, a ne samo kod onoga kod koga nam se to sviđa i čiji smo prozor i čije smo ogledalo odavno razlupali sa mnogo kamenja. Ono ogledalo koje pripada Borku Stefanoviću dobro bi bilo da ponekad svi uzmemo pre nego što nekom drugom prebacimo ono što smo sebi već oprostili. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Poštovani predsedniče Vlade, gospodo ministri, današnja diskusija će svakako biti i ući u anale skupštinskih rasprava od teme gde predsednik Vlade posle dva meseca od jednog sramnog čina ministra u Vladi Srbije dolazi sa predlogom za njegovo razrešenje, do činjenice da Vlada i poslanici vladajuće većine iskonstruišu jedan događaj koji nema nikakve veze sa skupštinskim zasedanjem i izađu iz sale i o svemu onome o čemu smo danas govorili. Ja želim da gospodine predsedniče Vlade, pre svega odgovorim na neke stvari o kojima ste vi govorili danas u toku dana, kao i da kažem da nažalost od vaše ideje da upristojimo političku scenu Srbije i političku diskusiju, bojim se da se nismo toj ideji primakli ni malo. Na kraju svog izlaganja rekli ste da jeste istinita vaša izjava o idiotskom vođenju zemlje u kojoj je neko povećao javni dug, u kojoj je neko povećao učešće javnog duga. To bi bilo onda dozvoljeno da i ja kažem da ova Vlada radi idiotski zato što je javni dug povećan za skoro četiri godine za 10 milijardi dolara, odnosno evra. Da je javni dug povećan 30%. Javni dug je bio 14,8 milijardi evra pre četiri godine, danas je 24,8. Javni dug je pre četiri godine bio 45,4%, danas je 75,5% BDP. Ova, kako vi kažete da je dozvoljeno u politici Srbije, idiotska Vlada je dovela do toga da su prosečne plate u Srbiji poslednje u regionu. Ova idiotska Vlada je dovela do toga da je Srbija zemlja poslednja po uslovima za strane investicije u regionu. I to su brojevi o kojima vi kažete da volite da govorite. Ja sam vam evo dao neke brojeve, vi možete da odgovorite vašim lažnim brojevima o navodno smanjenom procentu nezaposlenosti, možete da odgovorite lažima da četiri puta manje mladih danas odlazi iz zemlje. Stvarno bih voleo da vidim odakle vam taj podatak. Na moju tvrdnju više puta iznetu ovde, kako je četiri puta više medicinskih radnika u 2014. i u 2015. godini tražilo od Lekarske komore dozvolu da ode iz Srbije, nego što je to bio slučaj 2012. godine, ministar zdravlja voli da odgovori da nisu svi otišli, ali je sigurno, kao što i 2012. godine nisu otišli svi, četiri puta, ako je tražilo, četiri puta više je otišlo. Bojim se da će u 2016. godini, ako ne dođe do promene na ovim izborima, tražiti dozvolu i otići još više. Ono što ste govorili, predsedniče Vlade, nekoliko puta danas, to je kako nešto ovako što vi danas radite nije urađeno nikad u poslednjih 10 godina u Srbiji. Molim vas da mi kažete kada je neki ministar u Vladi Republike Srbije u tih 10 godina, ili ne znam na koji vremenski period želite da računate, rekao pred novinarima – što volim novinarke koje ovako kleknu? Kada je to neki ministar rekao, pa neko nije odreagovao ovako kako ste vi reagovali? To se nije desilo. Na moju kritiku da je ovo što vi radite farsa i da nećete dovesti do upristojavanja političke scene Srbije, nekoliko puta ste prozivali i mene i moje kolege zašto se mi nismo izvinili za izjave ljudi koji nisu ni u mojoj stranci, ni u mojoj poslaničkoj grupi. Da li ja treba od vas da tražim da se vi izvinite, recimo, za sve one izjave Vojislava Šešelja, koje verujem da smatrate da su sramne, neprimerene, i da, naravno, nikako ne doprinose upristojavanju političke scene Srbije, samo zato što ste 15 godina bili u istoj stranci? Da li će nas to dovesti do upristojavanja političke scene? Šta je sporno kada kažem da je ministar odbrane trebao da odgovara zbog toga što je dodelio pare iz budžeta, odnosno za vreme dok je bio gradonačelnik sklopljeni su ugovori sa televizijama čiji su vlasnici članovi njegove porodice? Da li to ne piše u obrazloženju Agencije za borbu protiv korupcije? Da li ne piše da je ministar postupio suprotno članovima 27. i 32. stav 1. Zakona o borbi protiv korupcije? Rekli ste da pročitam. Evo, mogu da pročitam vama ovde sada, a ne da kažem - čućemo to, pročitaću to, ili reći ću to kasnije, kao što vi volite da uradite kada god diskutujete. Ono što je zanimljivo, što u zemlji Srbiji ministar Gašić kada se utvrdi da je postupi suprotno zakonu, Agencija za njega na kraju izrekne meru upozorenja. Kada to uradi neki drugi funkcioner, ta ista Agencija donese preporuku za razrešenje sa javne funkcije i taj funkcioner, predsednik Opštine Vračar, onda i da ostavku. To je odgovorno ponašanje i poštovanje institucija, a ne podsmeh, kao što sada i ministar se smeje na to šta je Agencija za borbu protiv korupcije ustanovila, a vidim da je od juče osmehivanje u Skupštini zabranjeno. Na naše kritike ministra što je izjavio pre godinu dana kako zna da je predsednik Tadić bio prisluškivan od gospodina Šutanovca, u vreme dok je bio ministar odbrane, vi meni odgovarate – ima prisluškivanja, ja sam bio prisluškivan. Sami ste rekli, nažalost, da je to bilo po zakonu. Mislim da je loše ukoliko se zakon zloupotrebljava za prisluškivanje političkih neistomišljenika. Želim, a vi to možete i da mi kažete da li je tačno ili nije tačno, s obzirom da ste sekretar Saveta za nacionalnu bezbednost, iako ste predsednik Vlade skoro već dve godine i rekli ste da nećete obavljati i tu funkciju, pa evo, desilo se da ćete očigledno završiti mandat, a da niste tu funkciju prepustili nekom drugom, da se to danas ne dešava? Na primedbu o ponašanju ministra, kada se istraživao slučaj o tuči Kobre sa pripadnicima žandarmerije, vi meni govorite da je ranije bilo devet takvih slučajeva. Molim vas i osuđujem svaki od tih devet slučajeva i ne znam kako mislite da upristojimo dijalog u Srbiji politički i život u Srbiji ukoliko je odgovor – vi ste to radili devet puta, a mi evo samo jednom. Da li to znači da vi možete još osam puta da uradite pa da budemo isti? Svaku takvu stvar treba ispitati, svakog sankcionisati i ne znam kako mislite da se odmaknemo iz ovog stanja koje je danas, a ono nije dobro, slažem se sa vama, ukoliko na taj način vodimo diskusiju – vi ste nešto uradili devet puta, a mi samo jednom. To nas, po meni, neće povesti napred u Evropu, neće dovesti do boljeg života, neće na moju primedbu da ova Vlada promoviše ljude sa lažnim diplomama…
Gospodine Đurišiću, osam minuta i 20 sekundi, isteklo je vreme.
Mislim da sam imao devet minuta.
Niste, osam minuta i 21 sekund.
Onda se izvinjavam, a o lažnim diplomama govorio sam ne zato što imam problem zato što neko ima veću ili manju školu, nego što ima lažnu školu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite.
Nemam problem sa tim što ćete da govorite ono što inače mislite, pa makar bilo i nepristojno. Da, ta „idiotska“ vlada nije nasledila 45%, već 64% javnog duga, zato što za sve što je uzeto u 2012. godini odgovorna je vaša vlast. Vi ste donosili budžete i davali obaveze iz budžeta. Morate da imate u vidu da je i posle toga.. (Marko Đurišić, s mesta: Nije istina to što govorite.) Ne, to što ste vi govorili nije istina. U redu je, vas 20 ste glasniji od mene, možete da vičete da ne izgovorim ništa, to je u redu. (Marko Đurišić, s mesta: Neću da vičem, komentarišem sa kolegama.) Pustiću vas ja ponovo da komentarišete, samo mi kažite kada je dosta bilo komentarisanja. (Marko Đurišić, s mesta: Predsedavajući daje reč.) A vi da prestanete nećete skoro? Kako bih vam rekao, ni mahanje rukom, ni bilo šta drugo, teško da možete da me ubedite u sve ono što ste radili. Naime, pričate o nivou investicija koji je najgori. Najveći smo pomak napravili. Ne postoji važnija stvar od Duing biznis listeSvetske banke. Na toj listi smo se sa 91. pomerili na 59. mesto. U poslednjih 10 godina nismo bili tako visoko. Ne mislimo da je to dobro, popravićemo da to mesto bude 40, 45, gledaćemo da uđemo u prvih 40. To su egzaktni podaci, tu nema laži, tu nema prevare. Što se tiče nivoa direktnih investicija, u Srbiji ih je i u regionu bilo najviše 2015. godine, milijardu i 610 miliona, ni u jednoj drugoj zemlji u regionu ih nije bilo toliko, uprkos činjenici da je to nedovoljno i da nam je potrebno dve milijarde, tek toliko o vašim podacima, tek tolio o onome što ste govorili. Što se tiče ministara koji su izgovarali, izgovarali ste uvek gore stvari nego što ste ih danas izgovarali, kao što ste sebi dozvoljavali da u ovoj skupštini izgovarate najteže reči od – đubre, stoko, ološu, bitango i sve drugo, pa nikada ni kao poslanici niste podnosili bilo kakve konsekvence niti bilo šta slično. Vi ni danas niste osudili ni to što su neki iz vaše dojučerašnje, ali nije važno, sa njima se valjda ujedinjujete danas, pa je sve to isto, takođe govorili, jer valjda ne treba da snosi odgovornost potpredsednik jedne stranke, već treba da snosi odgovornost samo potpredsednik druge stranke, a pogotovo ne onaj koji je bio mnogo gori mnogo eksplicitniji i mnogo bahatiji nego što je bio potpredsednik jedne stranke. Ali dobro, to su vaši principi. Nijednog sekunda nisam rekao – vi ste to uradili devet puta, jer ovo jednom mi nismo uradili ništa. Ljudi su samo dobili batine, ni jedan prekršaj nisu učinili. Uostalom, uskoro će i kraj tog suđenja, ali protiv njih ne postoji apsolutno ništa, završene su i unutrašnje i sve drgue istrage, apsolutno ni jedan akt, osim u vašim pričama, osim u mržnji, koja ne mora da se iskaže – mrzim te, već u onome kako i koliko puta ću da pokušam da nekome govorim loše o njegovoj porodici. Samo zamišljam šta bi bilo da je moj brat nekoga udario onako kako su njega tukli. Uzgred da vam kažem, vaš predsednik me zvao tog dana i pitao me – kako ti je brat, ono je strašno. Posle toga ste se setili da vam je mržnja mnogo preča od toga. To se ne radi, to je apsolutno nedozvoljivo. Ali, šta vas briga, kada mržnja može da donese neki politički poen, a ovo drugo ne donosi. Tim gore po činjenici, i ne po prvi put. Vide građani, vide građani odlično. Vide građani, umeju to da pročitaju. Što se tiče toga kako stvari stoje, nismo mi učestvovali u privatizacijama, vi ste. Sve što je u Srbiji privatizovano, 90% toga je oteto, opljačkano, razoreno i rastureno. Što, da nam niste ostavili MSK-a koji radi? Što, da nam niste „Železaru“ ostavili koja radi? Što, da nam niste one gigante od Rakovice do svega drugog ostavili koji rade? Pa, ni jedan niste. Sve ste uništili i upropastili. Onda je neko došao ko mora da vadi kestenje iz vatre i ko mora da se bori na drugačiji način za budućnost svoje zemlje. To je ono što ćemo da radimo. I, ova idiotska vlada, kako god i šta god vi da kažete, prionula je na posao, napravila sporazum sa MMF-om, kojeg ste vi oterali posle 15 dana. Shvatili ljudi koliko neozbiljnosti ima i glavom bez obzira pobegli. To je 2011. godine bilo. Ovde imate stručnjake poput gospodina Vujovića, čovek ne veruje šta ste radili. Ljudi ne veruju. On je inače vašem ovom nekom iz senke učitelj, profesor, kako se to već sada kaže. Dakle, može da vam objašnjava. Nije mu bio mentor, nego mu je baš bio profesor. Ali, suština je u tome, ljudi, da ovo mora, da kada lečite nešto da morate da uzmete lekove koji nisu slatki. To nije dečji sirup, to nije riblji sirup. Nama je zemlja bila totalno uništena i neće biti ni za pet godina to raj na zemlji, ali će biti mnogo bolje mesto za život nego što je danas i mnogo pristojnije mesto za život. Sasvim sam siguran da ćemo u tom poslu da uspemo. A to devet puta vi, pa mi imamo pravo na još osam puta, mi nismo ni jednom napravili nikakvu tuču između žandarma i Kobri, niti bilo čega. Nijednom. Ponavljam vam još jednom, sramota me je zbog čega su se ljudi sukobljavali i zbog čega su se ljudi tukli. Sramota me je kao građanina i sramota bi me bilo da bilo kome to kažem. Mogu da vam kažem u četiri oka, Boris zna o čemu govorim, a sve ostalo je onako da ne znam šta bih vam izgovorio po tome pitanju. Hoćete da vas podsećam na to kroz šta smo sve prolazili moja porodica i ja? Hoćete da vas podsećam na to da ste pričali o tome – je li imao ličnu kartu ili nije? Pa, ispostavilo se da je imao i ličnu kartu. A zamislite da nije imao ličnu kartu? Onda valjda imaju pravo da ga ubiju. Onda ste pričali o tome kakva mu je ne znam kakva fantomska firma, pa se ustanovilo, pa uhapšeni ljudi. Uhapšeni ljudi, nikom ništa, šta nas briga. Ko je organizovao firmu? Ćute kao zaliveni, kao najgora mafija. Zato što je to očigledno rađeno uz podršku bivšeg režima, uz vašu podršku, da bi se spremalo meni i porodici pred prethodne izbore, pa je onda neko odlučio da se to ipak ne uradi. Ali, izguraće se do kraja. Kao što se izguralo sa firmom, izguraće se i sa tim ko iza toga stoji, kao i za mnoge druge stvari. Ali, to su sitnice u odnosu na to šta je to što mi moramo da uradimo za građane Srbije. Za građane Srbije, njima moramo da kažemo jedno veliko hvala, jer i zbog toga što možete da se sretnete sa premijerom Nemačke deset puta godišnje i da dobijate pohvale, i zbog toga što možete da razgovarate sa svim svetskim liderima i da vam Svetska banka i MMF i IBRD govore koliko je važno i koliko je dobro da Srbija napreduje, i da svi to drugi sa strane vide, to nije zasluga moja, to nije zasluga ove Vlade, to je zasluga građana Srbije. Oni su imali i strpljenja i trpeljivosti. Oni su znali da su nam potrebni gorki lekovi. Oni su dobro razumeli da su potrebni pošteni ljudi koji neće da otimaju i kradu i neće da se bogate, nego će da rade za narod. I, kao što vidite, ja to pred vama govorim. Ne govorim to tamo gde sam sam, govorim tamo gde sam ja protiv vas 20 i nikakav problem nemam da vam to kažem. To ljudi u Srbiji i te kako prepoznaju. Ali, to je njihova pobeda, i otvaranje poglavlja, i poboljšanje na svetskoj duing biznis listi i sve drugo. To je njihova pobeda. Ti ljudi, od naših penzionera do mnogih drugih, koji su odlično razumeli šta je to što država radi, ti ljudi će uvek umeti da procene šta je najbolje za našu zemlju i sasvim sam siguran da će uvek donositi dobre odluke. To koliko ćete puta da me uvredite, to koliko puta ćete da mi pomenete porodicu ili bilo koga drugog, i ne samo vi, već mnogi drugi, nikakav problem sa tim nemam, zato što znam ko koliko vredno, pošteno i odgovorno radi. I, ako hoćete, ta vrsta kampanje i odgovara. Nemojte samo da se začudite izbornom rezultatu. Podsetiću vas na to što sam vam rekao gotovo tri meseca pred izbore. Izborne kampanje koje se vode kao uobličavanje mržnje prema nekome, nikada do rezultata dobrih neće da dovedu. Nama dozvolite da se samo borimo i da pokažemo šta mislimo šta su stvarni podaci. Uzgred, da znate, ne možemo mi da zaustavimo ni za 20% povećanje javnog duga kada nam odredite obaveze, posebno za penzije i plate. To ide geometrijskom progresijom. Prvo trebate da spustite, što može profesor Vujović da vam kažete, na rast aritmetičkom progresijom, pa da usporavate rast javnog duga, pa da ga zaustavite, pa tek tada ide nazad. Sad vam kažem, to će rasti do 79,5% i onda ćemo da ga zaustavimo i da ga vraćamo unazad. To će da bude veliki uspeh ove Vlade ili sledeće Vlade, ali mislim da je to jedna velika stvar i jedna dobra stvar. Videćemo u 2016. godini, probaćemo da idemo preko dve milijarde što se tiče direktnih investicija. Mislim da ćemo po tome ponovo da bude lideru u regionu. Tome treba da se radujete, jer to će da donese novi posao u nekom novom PKC-u, u nekom novu „Geoksu“, u nekom novom „Džonson elektirku“. Pošto sam slušao čije su to sve ideje bile od „Geoksa“, 2014. kamen temeljac je urađen, 2016. je zatvoreno, 2012. godine u novembru potpisan ugovor, tako da mislim da je ljudima sve apsolutno jasno. Hvala vama još jedanput na pažnji. Hvala na svim lepim rečima. Izvinite ako sam ja negde preterao ili prenaglio, ali nemojte da mi oduzimate pravo da se borimo i da izgovorim ono što mislimo. Hvala najlepše.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Želite repliku, gospodine Đurišiću? (Da) Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kao što ste vi ovde više puta danas ponovili i tražili pravo da kažete šta mislite i šta radite, ja ne znam ko vama to pravo u Srbiji danas uskraćuje. Ja mislim da ne postoji u istoriji Srbije predsednik Vlade koji se više puta u toku dana, sa više mesta, u više prilika, na više elektronskih medija obraća građanima i objašnjava ono što radi i stalno nekako provejava da vas neko u tome sprečava. Nažalost, niko drugi u Srbiji, ni od članova vaše stranke, vaše Vlade, a kamoli opozicije, nema ni približno toliko vremena da iznese svoja mišljenja, svoje ideje i svoje predloge za budućnost Srbije. Mi smo ovu diskusiju danas hteli da iskoristimo i za to, da iznesemo kritike, da iznesemo predloge i to smo radili u prethodne dve godine. Ni jednom jedinom rečju ja ne mogu da prepoznam mržnju iz reči koje sam izgovorio i koje su govorili poslanici iz moje stranke, iz moje poslaničke grupe. Ja se nadam da će takav ton i takvo raspoloženje obeležiti predstojeću kampanju. Nadam se, tj. imamo vrlo malo očekivanja po tom pitanju, jer znam da nismo ravnopravni i sumnjam da to može da se promeni u narednih nekoliko dana. Ponavljam, predsedniče, mržnja nije motiv nikoga iz Socijaldemokratske stranke. Mi želimo da ponudimo građanima bolju budućnost, razlog da rade i da ostanu da žive u Srbiji i da se borimo za tu ideju nećemo prestati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade. Izvolite, gospodine predsedniče.
Želim samo da vam kažem jednu stvar, pošto neću da ostavim bez odgovora. Dakle, govorite o neravnopravnim uslovima. Govorite o neravnopravnim uslovima vi koji ste emitovali one najprljavije moguće spotove protiv Tomislava Nikolića i naše stranke, a niste nam dozvolili da odgovorimo jer ste naše spotove zabranjivali. Govorite nam vi koji nam niste dozvolili da se bilo gde pojavimo, da bilo koju reč kažemo u bilo kojim novinama, u bilo kojim novinama, ni u jednim novinama, ni na jednoj televiziji. Danas imate televizija i sve novine, sem možda jednih novina u kojima imate više prostora i u kojima o vama ništa loše ne pišu, samo o meni pišu loše. Ogromna je promena u odnosu na ono vreme u kojem ste vi vladali, u kojem ste sve kontrolisali. Ja sam ponosan na tu činjenicu što danas u štampi ne kontrolišemo baš ništa, na televizijama imate RTS koji je prilično objektivan, nekad se mi ljutimo, nekada neko drugi. Ima jedna televizija koja podržava politiku Vlade, privatna, ima pravo, kao i nekoliko njih koje su potpuno protiv nas, poput ove, nije ni važno, sada sam zaboravio. Da, ta, vidite kako znate vi. Vidite kako vi znate bolje nego ja. Ima jedna važna stvar koju treba da znate, gospodine Đurišiću, javni dug je najviše skočio u 2011. i 2012. godini za 11% BDP i to ne zato što je 2011. i 2012. godina bila gora od 2009. i 2010. godine sa 14,8 na 17,8 milijardi. Znate li zašto? Samo zato što su obaveze iz 2009, 2010, 2008. godine pristizale. To je sve račun za 2008. i 2009. godinu. I danas plaćamo račun za neodgovorno ponašanje 2008. i 2009. godine. Da, tada su govorili da je kriza velika šansa za Srbiju, pa smo se tako i neodgovorno sa šansom i ponašali, a i neki tajkuni poput Miškovića su govorili -samo treba da se troši i biće sve u redu. I tako smo samo trošili i doveli zemlju do bankrotstva. To će vam reći svaki profesor bankarstva, finansija, svako ko nešto o tome zna. Ne moram to ja da govorim. Ovde ima ljudi mnogo pozvanijih od mene da o tome pričaju. Ono što je važno i što se tiče izborne kampanje, ja sam vam rekao da u izbornoj kampanji neću dugo da učestvujem, želim vam mnogo uspeha, mislim da je sve na potpuno fer način. Stotinu dana ste dobili da se pripremite, da se ujedinite, da uradite sve što mislite da je potrebno, da spremite sve resurse. Mi nećemo, unapred vam kažem, dok sam na ovom mestu, nikada neću da emitujem onako prljave spotove kakve ste vi emitovali protiv nas i trošili milione i milione evra na najprljaviju kampanju protiv nas. Mi to nikada nećemo da radimo. Jedino što vas molim da nam dopustite, to je samo da imamo pravo da vam odgovorimo i da imamo pravo da iznesemo drugačije mišljenje. Mi vama želimo da ga uvek iznesete, samo nemojte vi nama to da branite. Onda, izvolite, pobedite, građani Srbije su ti koji će o tome da donesu odluku. Hvala najlepše.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite, gospođo Vučković.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Gospodine predsedniče Vlade, ja zaista najdublje saosećam sa svima onima koji su žrtve bilo kakvog nasilja i koji su na bilo koji način od bilo koga pretučeni u ovoj zemlji. Zaista mi je žao što se to dogodilo i vašem bratu i ne želim ni na koji način da to omalovažavam. Ali, znate, dešavalo se jako mnogo toga ružnog, i nasilja i pretučeni su naši aktivisti i, recimo, na izborima lokalnim u Mionici. Nema još odgovora ko je to počinio. Niko nije priveden pravdi. Ne sećam se da ste reagovali tim povodom, a mislim da je trebalo, kao predsednik Vlade koji želite da uvedete red u ovu zemlju, koja treba da bude zasnovana na evropskim principima, vrednostima. Nama bi kao stranci to značilo jer bi značilo da su naši aktivisti negde jednaki sa svim drugim aktivistima. Ali, ovo je sednica koja je posvećena ministru Bratislavu Gašiću. Ona je dobila jedan potpuno neočekivani tok. Mi u njoj razgovaramo, o smeni Bratislava Gašića, kao da je on ispao nešto loše vaspitan, da skoro nema kućno vaspitanje pa je izrekao tu izjavu ženama i o olakom klečanju novinarke. Znate, nije ministar odgovoran zato što je vaspitan ili nevaspitan, nego zato što poštuje vrednosti, moralne norme i zakone ove zemlje. Ja sam danas u prepodnevnoj raspravi rekla upravo to. Nemojte da zamenjujemo teze. Ne razgovaramo mi o njegovoj pristojnosti. Mi razgovaramo o tome da li gospodin Gašić jeste kadar da primenjuje u javnom diskursu, u jeziku koji koristi vrednosti evropske za koje kažete da se vaša Vlada zalaže. E, to je poštovanje zakona koje smo mi doneli - i Zakona o rodnoj ravnopravnosti i Zakona o zaštiti od diskriminacije. To je važno u jednoj zemlji koja hoće da bude uređena i koja hoće da bude na moralnim normama zasnovana. Što se tiče dostojanstva Skupštine, znate, ona se pre svega brani ovde i ne brani se ni na tviteru ni na fejsbuku, ne brani se ni u tim tabloidima koje vi danas citirate i ja zaista ne mogu da se na njih osvrćem i na izjave nekih novinara povodom izjava nekih možda naših funkcionera. Možda je to tačno, a možda nije, znate, tabloide ne očekujem ni da vi citirate. Ne pristoji nijednom ministru, a ni predsedniku Vlade, a ni nama poslanicima da citiramo tabloide, tako da ne želim na to da se osvrćem. Što se tiče tvitera, tviteri su nešto što nije Skupština. Kad govorimo već o tome i o odgovornosti Bratislava Gašića, ja sam danas pre podne rekla da i vi snosite odgovornost za procenu vaših kadrova u Vladi. Vidite, ja stvarno ne želim nikoga da vređam i mislim da ni u jednom mom nastupu ne možete videti nikakvu uvredu niti iskazivanje bilo kakve mržnje, ali danas sam pomenula, nisam htela da kažem ko je to rekao, ali s obzirom na današnji popodnevni tok sednice ću sada reći. Gospođa predsednica Skupštine današnje je 2014. godine rekla – treba zatrti seme zla Dragana Đilasa. Vidite, ona je samom tom izjavom postala pogrešan izbor za predsednika Skupštine. To je suština priče o izboru dobrih kadrova za funkcije koje predstavljaju. Zato što predsednik Skupštine mora da poštuje jednako svakog poslanika, svaku političku stranku i da omogući da ova institucija zaista gradi jedno dostojanstvo predstavnika svih građana koji su birali različite poslanike i različite stranke.Dostojanstvo Skupštine se brani ovde. Da li vi, predsedniče Vlade, znate šta sve ovde poslanici izgovaraju, pa i ti koje danas branite u ovoj izjavi jer je tviterom nešto pomenuto, na primer gospodin Rističević. Na koji način se ovde vodi sednica, omalovažavajući svako pravo opozicije? Pa, vidite, danas ste pomenuli legitimitet, da ga mi osporavamo. Mi ga uopšte ne osporavamo vama. Vi ste dobili legitimitet na izborima i to imate, nećemo ga nikad osporiti. Ali, zašto se ponašate kao da nemate dvotrećinsku većinu, nego kao da jedva imate većinu, na taj način omalovažavajući opoziciju, kako se ne čini ni u jednoj demokratskoj zemlji na svetu, bar ne u Evropi kojoj mi težimo? Evo, ja to, moram priznati, ne razumem, a imam vrlo dobru nameru da vas razumem i da kažemo – mi se slažemo sa evropskim putem koji vi, na kraju krajeva, sad hoćete da promovišete. Ali, ono što hoćemo mi da vidimo, to je da u institucijama sistema mi primenjujemo vrednosti za koje kažemo da ih poštujemo, jer ako ih samo deklarativno izgovaramo a ne primenjujemo, kao što je to učinio Bratislav Gašić, izgovarajući tu seksističku rečenicu protiv žena, onda mi nemamo stvarnu izgradnju evropskog društva u Srbiji. To je naš problem. Na kraju još nešto hoću da kažem. Potpuno je pogrešno, gospodine predsedniče Vlade, da mi ovde vodimo rat oko toga ko je pristojniji. Mislim da zaista verovatno svaka politička stranka, a možda čak i svaki pojedinac ima nečega čega se može postideti u nekom tom svom javnom diskursu ili nečemu što je radio, nekad nečega što je možda potpisao. Ima nekih knjiga koje ste i vi negde objavljivali dok ste bili još u radikalnoj stranci, u čeljustima, ne znam kako beše, Del Ponte, ima reč neka između, neću da izgovorim. (Aleksandar Vučić, s mesta: Nisam ja objavljivao knjigu.) Vi ste bili recenzent? Navedeni ste kao recenzent, zar ne? Piše u katalogizaciji Narodne biblioteke Srbije. Na kraju, ja sam vrlo dobronamerna. Želim da razumem da vi ovom današnjem sednicom želite da označite jedan preokret u ponašanju ove Vlade i u javnom diskursu, da želite da kažete – mi ćemo od sada biti zaista mnogo odgovorniji u korišćenju reči…
Molim vas, gospođo Vučković, na šest minuta i 11 sekundi. Isteklo je vreme.
…u korišćenju dobrog jezika, završavam, i da ćemo nastojati da svoje protivnike sa dužnom pažnjom saslušamo i poštujemo. Mi ćemo vas u tome vrlo svesrdno podržati, ali ćemo i pratiti da li ćete zaista postupati, svi članovi Vlade u skladu sa tom preporukom. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite gospodine predsedniče.
Pošto mislite da nisam mogao da pronađem izjavu gospođe Gojković, sada će građani Srbije da vide šta je vrhunac manipulacije, svi u Srbiji. Vi ste sve, samo ne dobronamerni. Lepo to i slatkorečivo uvijete u plavo – žutu foliju, mnogo to lepo zvuči dok se ne zagrebe po površini. A onda do čega dođemo? Malo pre ste rekli, citiram, da je Maja Gojković, a ući ćemo i u to koliko je ta izjava vaša bila opasna, rekli ste da je rekla da se zatre seme zla Dragana Đilasa. A Maja Gojković je rekla da se zatre seme zla kriminala koje je posejao Dragan Đilas. Seme zla kriminala, a ne njemu da se zatre seme. To je ogromna razlika, i samo ne znam šta vam je smešno. To vam je isto? Pa, evo neka građani Srbije provere i neka sami razmisle da li je isto ili ne. Čekao sam sedam, osam sati, koliko sam ovde, da nisam izašao. Vi ste nekoliko pauza gospođo Vučković, napravili. Malo se prošetate ovamo, prošetate se onamo, obavite sve druge poslove, ja sam sve vreme bio ovde i pažljivo slušao šta vi i vaše kolege govore. Nije mi bilo teško. Gospođo Vučković, sedam sati čekam jedno malo „izvini“ za prostačke izjave vašeg kolege, pa tviter je deo javnog diskursa. O kakvim tabloidimapričate? O kom tabloidu pričate? Ni na jedan tabloid se nisam pozvao, pozvao sam se na izjave vaših ljudi. Šta, to treba da isključimo iz javnog diskursa. I, sedam sati ne možete da kažete „izvini“ kao što mi možemo da kažemo „izvinite. Pa, onako usput, kao, ne bih ja o tome, ali eto u Mionici je povređen. Jeste, ima lakše telesne povrede, koje se gone po privatnoj tužbi. Ali, zato u Srbobranu, gde su vaši ljudi, batinaši, pretukli člana biračkog odbora iz SNS, kojem su polomljena dva zuba i to su teške telesne povrede. Nikada nisu odgovarali za to, a za to niste zaiteresovani? Uzgred, trebalo je da čitate bolje, ja sam u Mionici osudio one koji su napali vašeg člana. Ali vas podsećam samo kako imate selektivno pamćenje i kako to može da prođe tamo gde se jedna laž ponavlja bezbroj puta. Takođe, kažete da saosećate sa žrtvama nasilja, a vi ste ovde pokušali da nam predstavite da je Maja rekla najgoru stvar na svetu, da je rekla teže stvari nego ja. Jel to razlog da dobije ovakve uvrede od vaših članova. „Ko o čemu Maja o poštenju?“, „Sama je kriva.“ To je kao kad kažu ženama kada dobiju batine i kada su prebijene obično i kada dođu u sigurnu kuću, kažu – pa jeste, oni kažu da sam ja kriva, da sam ga izazivala. Jel ste to hteli da kažete? Maja je kriva danas za to? To ste hteli da nam kažete. Da, Maja Gojković je u stvari zlikovac. Nije kriv onaj ko je tako nepristojno i nevaspitano napao danas i optužio, nego je Maja kriva. Gde vam je ženska solidarnost? Ona ide dokle je potrebna partijska solidarnost, a mimo toga – nema je. Nema ni ljudske solidarnosti. Govorite o evropskim vrednostima, o tome da se ovde brane zakoni? Pa, ovde se brane zakoni. Ali ti zakoni bi valjda trebalo da važe i za vas i za vaše kolege, a ovde očigledno važe samo za Batu Gašića. Ali je i to dobro, jer i to pokazuje ko je spreman da se drži tih evropskih vrednosti i ko je u sedam sati u stanju 50 puta da ponovi da to što je Bata rekao je neprihvatljivo i da je to nemoguće da opstane i ostane u javnom diskursu. A vama je sedam sati, vama sedam godina nemoguće da tako nešto izgovorite. Nemoguće. Hoćete da vam kažem zašto? Zato što vam je politika loša. Zato što ta politika u kojoj vi nikada ne grešite, u kojoj grešite samo u oblacima, a kada se dođe do konkretnog, onda ste bezgrešni, je politika prošlosti. I, zato građani tu i takvu politiku više neće. zato građani hoće jednu drugačiju politiku. O legitimitetu sam pričao na drugačiji način. Legitimitet dobijate na izborima, i legalitet, ali legitimitet možete između dva izborna ciklusa da izgubite. Vi ste ga izgubili već dve godine, dve i po godine nemate legitimitet u Vojvodini. I, šta vas briga za legitimitet. Šta vas briga za to što narod neće vašu vlast u Vojvodini. Držaćete se do poslednjeg dana, do sudnjeg dana nećete da predate vlast i nećete da idete na izbore. Pa šta krijete toliko? Hendikepiranu decu kojoj ste oteli Heterlend? Sačekaću ja da završite vi vašu priču, to je najvažnije. Znam ja da vam je teško, samo vas je 20 na jednog, trebalo bi vas još 20 sledeći put, pa manje da se dogovarate, da možda jednog pobedite, ali ni to vam neće ići, nemojte da brinete. Dakle, da se ja vama zahvalim na lepoj diskusiji, zaista je bilo dobro danas provesti vreme u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Uveren sam da su i građani Srbije mnogo toga mogli da vide, mnogo toga mogli da saznaju i mnogo toga mogli da odluče, i pre svega, da gledaju kako naša zemlja treba i mora da izgleda u budućnosti. Još jedanput, veliko hvala. Mi jesmo dobronamerni, iskreno dobronamerni, uvek ćemo vas podržati sa svakom inicijativom, ali ne onako mnogo smo dobronamerni, ali … Kao što vi svaki put napravite. Kod nas nema „ali“. Ako nešto dobro uradite, mi ćemo da podržimo. Ako je neka dobra ideja, mi ćemo da je podržimo, bez bilo kakvog „ali“. Ako je nešto loše, to ćemo da osudimo. A to da je Maja Gojković kriva, zato što je neko rekao – Maja o poštenju. E, izvinite, to neću da prihvatim i to nikada neću moći da prihvatim i nikada neću moći da razumem. To je kao kada bi ja tražio izvinjavajuće razloge za Batu Gašića. Pa, vi kažete – Skupština je mesto gde se o tome odlučuje. Pa, nije Bata Gašić to u Skupštini izgovorio, izgovorio je u Trsteniku, u krugu fabrike. Šta to znači? Sme da izgovori u krugu fabrike u Trsteniku, ali ne sme u Skupštini? Kao, rekao sam na tviteru, nisam rekao u Skupštini. Pa ti si javna ličnost, ne smeš tako nešto da izgovoriš, to je sramota. U svakom slučaju hvala vam još jedanput na ovome. Mislim da smo imali odličnu raspravu, da smo jednu važnu stvar za Srbiju danas uradili i pokazali šta je to što u Srbiji ne sme da se događa u budućnosti, makar nam se to i na današnji dan dogodilo. Nadam se da će od sutra i vaše poslanici i vaši potpredsednici voditi mnogo više računa kao što sam siguran da će i oni ljudi iz svih vladajućih stranaka posle svega kroz šta je prošla i Vlada i Bata Gašić i posle rekao bih jednodušne osude, celokupne javnosti da će sve imati više vremena da razmišljaju o posledicama reči koje izgovaraju. Još jedanput hvala, a što se izbora tiče ljudi uvek znaju i najbolje ocenjuju. Umeće da ocene i vas i nas. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Zaključujem pretres. Poštovani narodni poslanici s obzirom na to da je Narodna skupštine…. (Poslanici Demokratske stranke dobacuju: Ne možete tako. Stajala je u sistemu kao prijavljena. Ne možete tako.) Gospođo Vučković zaključio sam pretres. Nemate pravo. Evo, izvolite, pošto ste dama, bez obzira što sam zaključio pretres daću vam reč. (Nataša Vučković, s mesta: Nemojte što sam dama, nego što sam političarka.) Nataša Vučković, nemojte da se ubeđujete sa mnom. Vrlo dobro znate po Poslovniku da niste imali pravo, ali izvolite.
Pomenuo je gospodin predsednik Vlade ono što sam govorila, znači, želela sam samo da razjasnim. Dakle, što se tiče izjave Maja Gojković, to je na internetu može da se proveri. Ne mislim da je i ko kriv, i da i ko može da provocira nasilje i uvredu. Dakle, to se ne slažem i tu se potpuno slažem sa vama da do toga ne treba da dođe. Ono što hoću da vam predložim, gospodine predsedniče Vlade, i to sam htela da vam kažem, kad sam govorila o tome šta izgovaraju ovde predstavnici vladajuće većine i vaše partije, pogledajte ponekad, pošto mnogo radite, verujem da ćete imati vremena da ponekad pročitate i stenogram iz ove Skupštine šta sve izgovaraju poslanici vladajuće većine poslanicima opozicije, pa ćete onda videti na koji način se čuva ili ne čuva dostojanstvo parlamenta i na koji način se ne doprinosi izgradnji dobre institucije Narodne skupštine Republike Srbije.
Reč ima predsednik Vlade, Aleksandar Vučić. Izvolite.
Malopre, draga Nataša, ste rekli da to što je na internetu, što je na Tviteru, da to nema veze, a sada se pozivate na internet. Pa jel ima veze ili nema veze? Jeste li bili za ostavku ili ste bili za razrešenje? Hajte mi samo kažite konačno. Dakle, hvala vam na tome. Da se vratim na ono što je ozbiljan deo. Prihvatam to, nemam vremena da čitam stenogram sa sednica. Nemojte da se ljutite i ma sa koliko eventualno cinizma izgovarali to da li neko mnogo radi. Da, radim i nemam vremena za to. Ali kad god sam u Skupštini vidim da jedni drugima govore i pri tome ni na koji način ne želim da aboliram poslanike moje stranke kao ni sve druge. Ali ovo o čučanju nisu izgovorili poslanici moje stranke, nego poslanici vaše koalicije. Ove uvrede danas ženama uputili su poslanici vaše stranke i koalicije, a ne mi. Dakle, samo vas molim, ja sam Zorana Babića javno kritikovao i rekao da je to strašna glupost kada je pričao o petoj koloni. Pozvao lidera vaše stranke i rekao – izvini za ovo, ovo je nedopustivo u Srbiji. Vi danas ni posle mojih pedeset puta ponovljenih molbi da osudite prostačko, nevaspitano i nepristojno ponašanje vaših poslanika, vaših kolega, vaših stranačkih drugova, vašeg potpredsednika stranke, vi to ni posle svega toga niste uradili. E, u tome je razlika. Mi to možemo da presečemo i ja to mogu da presečem, vi to ne možete. Zato što je politika vama važnija od toga, a meni od budućnosti Srbije nema ničeg važnijeg i to smo i ovim danas uspeli da pokažemo.
Zahvaljujem se, gospodine predsedniče. Zaključujem pretres. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem petak 5. februar 2016. godine sa početkom u 19 časova i 25 minuta kao dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Zahvaljujem. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim da radi utvrđivanja vašeg broja u sali ubacite svoje kartice. Konstatujem da primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 193 narodna poslanika i da postoje uslovi za današnje odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 9) i članu 133. stav 5. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o razrešenju člana Vlade. Stavljam na glasanje Predlog za razrešenje ministra odbrane Bratislava Gašića. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 195, protiv – niko, uzdržan - niko, svi su prisutni poslanici učestvovali u glasanju. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila ovaj Predlog i na taj način donela Odluku o razrešenju ministra odbrane. Imamo još jednu povredu Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 5. februara 2016. godine, u 15,43 časova, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da odlučite da li je povređen navedeni član. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – tri, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 poslanika. Konstatujem da je Skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini.