Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Osmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 110 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika, i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: dr Nikola Krpić, Mladen Grujić,Miroslav Petković, Gordana Čomić, Momo Čolaković, Konstantin Arsenović i Đuro Perić. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da sednici prisustvuju: mr Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar ekonomije i regionalnog razvoja, mr Verica Kalanović, ministar za Nacionalni investicioni plan, Dejan Jovanović, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, kao i Nikola Papak, savetnik potpredsednika Vlade, i Ivana Grbić, savetnica državnog sekretara, koji će sednicu pratiti sa galerije Velike sale. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O REGIONALNOM RAZVOJU (nastavak u pojedinostima) Prelazimo na pretres o amandmanu na naslov iznad člana 18, koji je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Stevanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, osnovni problem kada su u pitanju razvojna dokumenta i njihovo definisanje kroz ovaj zakon za SRS je bila i činjenica da niste predvideli rok za izradu tih razvojnih dokumenata. Ovaj član se odnosi na ostale razvojne dokumente, pa ste predvideli koji bi to dokumenti trebalo da budu, odnosno predvideli ste da oni moraju da budu usaglašeni s Nacionalnim planom i regionalnim razvojnim strategijama, ali samo dva ili tri člana ranije, gde definišete koji su to razvojni dokumenti, ne predviđate rok u kome razvojni dokumenti tog nivoa moraju da se izrade. Predviđate koji su, ko ih donosi, na čiji predlog, čak u jednom stavu člana 14. predviđate da je Vlada obavezna da utvrdi rok u kome će biti izneseni na javni uvid ovi dokumenti, ali rok za njihovu izradu nigde u zakonu niste predvideli. Mi smatramo da je ovo ozbiljna stvar kada je u pitanju razvojna dokumentacija. Recimo, Vlada će u svojim narednim zakonima o planiranju i izgradnji predvideti da je za izradu prostornog plana na lokalnom nivou potrebno 18 meseci. To nije nerealan broj meseci. Nemoguće je i neprihvatljivo da kada se radi o razvojnim dokumentima, koji bi, u principu, trebalo da budu osnova za ravnomerni, ili uravnoteženi regionalni razvoj, nemate rok za njihovu izradu. Ovo samo na još jedan način pokazuje da ste vi, u suštini, kroz ovaj zakon posvećeni razgradnji našeg državnog i nacionalnog tkiva, s jedne strane, a, s druge strane, pokušavate da restrukturirate svoju stranačku, odnosno partijsku infrastrukturu, infrastrukturu G17 plus, i ništa više. Hvala.
Hvala vama. Na član 18, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo mogli da čujemo od gospodina Mlađana Dinkića i od gospođe Verice Kalanović da je donošenje baš ovakvog zakona o regionalnom razvoju Republike Srbije jedan od uslova za brže približavanje Srbije EU. Pošto Republika Srbije nije članica EU, a nije ni kandidat za to članstvo i pitanje je kada će to biti, a isti status ima i BiH, koja je, takođe, na tom putu, kao i vi, evroatlantskih integracija, zanima me kako to da za BiH regionalizacija nije uslov za brže približavanje EU? Naprotiv, čuli smo već nekoliko godina unazad, i od raznih visokih predstavnika u BiH, i od strane zvaničnika američke administracije, i od strane zvaničnika EU, da je neophodna unitarizacija BiH. Ovih dana se u Republici Srpskoj i, uopšte, u strukturama BiH, vodi prava hajka protiv Narodne skupštine Republike Srpske da povuče zaključke kojima se Republika Srpska izjasnila o prenosu nadležnosti sa entitetskog na nivo države BiH. Samo me zanima – kako je moguće da jedan uslov važi za Srbiju, a neki sasvim drugi uslov važi za BiH? Kako to da je za Srbiju uslov da se regionalizuje, da je podelite, da je iscepkate na feude, a taj isti uslov ne postoji kada je u pitanju BiH? Tamo vidimo potpuno drugačiji scenario, da se BiH unitarizuje, da se potpuno uguše svi ustavni i politički kapaciteti Republike Srpske i da, praktično, BiH postane jedna unitarna država u kojoj će Republika Srpska samo formalno da egzistira. Dakle, voleo bih da čujem od predstavnika Vlade da li je moguće da EU... (Predsedavajući: Razumeli smo. Zahvaljujem.) Hvala, gospodine potpredsedniče.
Na član 18, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima Zoran Nikolić.
Poštovano predsedništvo, predstavnici Ministarstva, uvažena ministarko i poštovani narodni poslanici, ovo je amandman koji je u skladu s amandmanima koje smo predali na prethodne članove i tiče se razvojnih dokumenata. Mi smatramo da najvažniji razvojni dokument treba da bude politika regionalnog razvoja, koju treba da utvrdi Vlada, a da usvoji Narodna skupština, i da se na osnovu toga razviju svi ostali dokumenti koji su bitni, kako na nacionalnom planu, tako i na regionalnom planu. Umesto toga, vi ste se odlučili da sa brojnom administracijom i brojnim telima na nivou regiona i oblasti kreirate određenu politiku. Tu je naša je osnovna primedba. Naime, u 2. stavu piše: "ovlašćeni predlagač ostalih razvojnih dokumenata iz oblasti regionalnog razvoja pribavlja mišljenje od Ministarstva i nadležnog regionalnog razvojnog saveta o usaglašenosti tih dokumenata sa Nacionalnim planom i regionalnom strategijom". Mi smo protiv tih regionalnih razvojnih saveta, iz prostog razloga, što mislimo da bi dobro organizovana Nacionalna agencija jako dobro mogla sve to da pokrije i da se napravi konačna spona, na čemu mi insistiramo, a to je spona sa lokalnom samoupravom. Ovde se kroz ceo zakon izbegava ta direktna spona. Tražimo ovim amandmanom da se te reči izbrišu, jer je ovaj organ suvišan i komplikuje čitavu strukturu i proceduru utvrđivanja strategija regionalnog razvoja. Zahvaljujem.
Hvala. Na glavu iznad člana 19, amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji ujedno ima i reč. Izvolite.
Zaista bih voleo da mi se kaže kako da nateramo predstavnike Vlade da odgovore zašto Kosovo i Metohija nije subjekat regionalizacije. Ako ste u članu 5. KiM definisali kao region, ako ste to isto uradili sa Vojvodinom, s obzirom na to da i Ustav predviđa isti status za KiM i za Vojvodinu, ako u narednih nekoliko članova razrađujete položaj, status, obaveze, prava i odgovornosti pokrajinskih organa iz Vojvodine, zašto u tim istim članovima zaobilazite KiM? Ponovo postavljam pitanje – zašto Kosovo i Metohija, kao autonomna pokrajina za koju predviđate status regiona, nije predviđeno da bude subjekat regionalnog razvoja? Da li je to poruka za one koji žele, za razliku od vas i na našu nesreću, da se bave regionalnim razvojem KiM-a, a tu su EU i SAD, da se ovako, na jedan indirektan i latentan način, prepušta odgovornost i funkcija i obaveza onima koji nemaju prava da se time bave? Da li zaobilazite vašu ustavnu obavezu da KiM, od formalnih i zvaničnih, do neformalnih i nezvaničnih i mesta i načina, tretirate kao sastavni deo Republike Srbije? Svi ti zakonski akti i propisi koje usvaja ovaj parlament, ni u najmanjoj meri, ni u najmanjoj tački ne smeju da zaobilaze KiM. Ne toliko zbog trenutka u kom se danas nalazimo, nego zbog vremena i naših ambicija da sačuvamo KiM i da bi svi oni koji će posle nas doći imali i ustavnu, i zakonsku, i svaku drugu obavezu i podlogu da brane KiM kao neotuđivi deo Republike Srbije. Hvala.
Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da bi bilo korektno da nam predstavnici Vlade odgovore na pitanja koja postavljamo. Mislim da su pitanja suštinska i, na kraju krajeva, prevazilaze značaj samo Predloga zakona, a tiču se interesa svih građana Republike Srbije. Mislim da bi bilo zaista suvislo i korektno da predstavnici Vlade odgovore na pitanja koja im postavljamo. Još uvek nismo dobili odgovor na pitanje – kako je moguće da dvostruki standardi važe za države koje treba da postanu kandidati za članove EU? Naveo sam primer BiH. U BiH se insistira na unitarizaciji te države. U Republici Srbiji se primenjuje neki potpuno drugačiji koncept, traži se da se Srbija podeli na sedam regiona. Vi tvrdite da su to samo statistički regioni, a mi tvrdimo da je to samo uslov, odnosno uvod u nešto mnogo drastičnije, to je podela Srbije na regione kao administrativne, teritorijalne i političke jedinice, a nije nemoguće da ti regioni jednoga dana postanu čak i federalne jedinice, jer statut Vojvodine, koji ponovo ovih dana pokušavate da reafirmišete i da najavite njegovo potvrđivanje u Skupštini Republike Srbije, ima čak i federalističkih obeležja u nekim svojim odredbama. Bilo bi dobro da predstavnici Vlade odgovore na pitanje – kako je moguće da se, na jednoj strani, guši Republika Srpska, da visoki predstavnik u BiH insistira na tome da Narodna skupština Republike Srpske povuče zaključke u kojima se izjasnila o prenosu nadležnosti sa Republike Srpske na BiH i da nam se jedanput kaže kako to da Srbija samo podeljena može da uđe u EU, a da BiH, jedna potpuno veštački stvorena država, koja je stvorena zahvaljujući NATO-u, treba da bude jedinstvenija nego što je sada, iako je to suprotno ne samo volji srpskog naroda koji živi u Republici Srpskoj i BiH, nego, ubeđen sam, i hrvatskog naroda koji živi u BiH?
Reč ima ministar, gospođa Kalanović.
Poštovani poslaniče, zahvaljujem na ovom pitanju, zbog toga što mogu da dam odgovor koji je pozitivan za rad ove vlade i za rad ovog ministarstva, između ostalog, i prilikom donošenja Nacrta zakona o regionalnom razvoju. Naime, nema dvostrukih standarda. Nije obaveza da se uđe u regionalizaciju izmišljenu zbog EU, nego je regionalizacija potreba našeg društva, ekonomskog razvoja regiona, podizanja standarda građana, ekonomije i svega onoga što piše u tome. EU smatra da je to najbolji put i dobra praksa pokazuje da to jeste put. Obaveza je da uvedemo statističke regione da bismo mogli da merimo stepen razvijenosti regiona, kako bismo mogli da budemo korisnici evropskih fondova. Što se Republike Srpske tiče, želim da vam dam odgovor da Republika Srpska, takođe, zbog svojih građana i ekonomskog razvoja svojih regiona, ulazi u proces definisanja zakona o regionalnom razvoju i da je, imajući uvid u naš zakon o regionalnom razvoju, u poseti Mlađana Dinkića u prethodnih mesec dana, ne mogu tačno da se setim datuma kada je to bilo, napravila dogovor da Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj pruži logistiku i pomoć u izradi zakona o regionalnom razvoju i to je uneto u protokol. Danas, gospodin Dodik, zajedno s potpredsednikom Vlade Dinkićem, govori o tim i drugim temama vezanim za "punto", vezanim za razvoj regiona u BiH, ili u Republici Srpskoj, kako god želite, i zakon o regionalnom razvoju Republike Srpske biće definisan po ugledu na ovaj zakon koji smo predložili Narodnoj skupštini. Što se tiče KiM-a, želim da vas uputim na član 25. Vidite da je osnovno načelo od koga je pošla radna grupa pri definisanju ovog zakona celovitost Republike Srbije i mi smo u svakoj tački, svakom članu ovog zakona vodili računa o celovitosti.
Hvala. Replika, gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, moram da konstatujem da ovo što je rekla gospođa Kalanović nije tačno. Vi ste se uporno trudili da kroz Predlog ovog zakona prećutkujete činjenicu da je u sastavu Republike Srbije, pored Vojvodine, i AP KiM. Što se tiče dvostrukih standarda, vi ste, gospođo Kalanović, pokušali da na jedan vešt način izbegnete odgovor na moje pitanje. Nisam tražio da mi odgovorite o regionalizaciji Republike Srpske, nego da li neko iz EU traži da se BiH regionalizuje. BiH je subjekt međunarodnog prava. BiH će možda jednog dana da uđe u EU, naravno, ako se ostane pri sadašnjim rešenjima da je BiH država, a da su Republika Srpska i Federacija BiH samo entiteti u sastavu te države. Dakle, o tome govorim. Razumem da se od Republike Srpske traži mnogo toga. Znam da bi mnogi voleli, čak i neki u vladajućoj koaliciji, da Republike Srpske nema, znam da su neki izjavljivali 1990. godine da je Alija Izetbegović čovek koji ima pamučnu dušu, pa je posle, taj čovek s pamučnom dušom, pobio ko zna koliko hiljada Srba. Sve to razumem, ali objasnite da li neko iz EU insistira da se BiH podeli na te vaše regione. Nisam čuo za takav uslov. Drugo, gospođo Kalanović, izgleda da vi i ja nismo čitali isti predlog zakona. U Predlogu zakona koji sam čitao i te kako se ovo navodi kao uslov za približavanje Srbije EU. Imate glavu 6 – Obrazloženje Predloga zakona, razloge za donošenje zakona po hitnom postupku: ''Veoma je bitno da u vreme svetske ekonomske krize Republika Srbija uspostavi pravni i institucionalni sistem'', institucionalni sistem, to je više nego što je statistički region po definiciji, ''u skladu sa standardima EU, koji bi bio spreman da efikasno odgovori na svetske izazove, a koji će se odraziti i na regionalni razvoj Republike Srbije''. Dakle, koliko razumem, regionalizacija Srbije, i to institucionalna regionalizacija, to nisu statistički regioni, to nisu matematičke jedinice, to su subjekti koji imaju institucionalni karakter, jeste uslov, po vama, za približavanje Srbije EU. Moje pitanje glasi: ako je za Srbiju uslov da se podeli na sedam feuda, zašto niko od BiH ne traži da je podelite na sedam, deset, petnaest ili ne znam koliko feuda? Odgovorite na to pitanje, a za odgovor koji ste dali za KiM, već sam rekao da ne znam ni da li ga treba komentarisati. Apsolutno ste se trudili, na svaki mogući način, da prećutite činjenicu da se u Republici Srbiji, pored Vojvodine, nalazi i KiM. Da ste hteli to da kažete, onda biste to rekli u delu zakona koji se odnosi na Vojvodinu.
Na član 19, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Dame i gospodo, na član 19. smo podneli amandman i ukazali na nekoliko krupnijih grešaka predlagača. Prvo, neshvatljivo je kako je iz subjekata regionalnog razvoja izostavljena Narodna skupština Republike Srbije. I u samom predlogu zakona jasno piše da Nacionalni plan regionalnog razvoja donosi Narodna skupština Republike Srbije, a iz tog nacionalnog plana proističu strategije i sve ostalo, što je prirodno. Ako Narodna skupština Repbulike Srbije donosi Nacionalni plan, prema vašem predlogu, mi smo čak bili predložili da donosi politiku regionalnog razvoja, koja je drugačiji i bolji termin, kako onda Narodna skupštine Republike Srbije nije subjekat ovog regionalnog razvoja, a ovo sve drugo jeste? Na kraju krajeva, kada pogledate 13 subjekata regionalnog razvoja koji su navedeni, svakome je jasno da se radi o složenoj i skupoj konstrukciji, koja ničemu drugom ne bi služila nego da zadovolji partikularne interese jedne političke stranke koja već sada gospodari određenim državnim institucionalnim resursima, da bi pomogla sopstvenoj infrastrukturi i, preko sebe i svojih interesa, vezivala određene privredne subjekte u tzv. oblastima. To je ono što pokušavate da uradite ovim zakonom i to je ono što vam DS dopušta, a građani Srbije ne bi trebalo to da vam dopuste. Jedina prirodna, normalna stvar za teritoriju Srbije, koliko i za broj stanovnika koliko u Srbiji ima, jeste da se ukine ova glomazna i veoma loša struktura koju ste ovde naveli. Zbog toga tražimo brisanje ostalih tačaka kada je reč o ovim regionalnim agencijama itd. Što se tiče AP Vojvodina, ona ne može da se izjednači s regionom u ovom smislu i ne može biti sama po sebi subjekat regionalnog razvoja.
Na član 19, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19, amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić.
Hvala, gospodine Novakoviću. U članu 19. dolazimo do suštine ovog zakonskog predloga vezane za regionalni razvoj. To je predlog za podelu Srbije. Kao što vidite, predložili smo da se skoro čitav član 19. briše, zato što su u njemu kao subjekti regionalnog razvoja predviđeni i Vlada, i Ministarstvo, i Glavni grad, i AP Vojvodina, međutim, nigde nema AP KiM. Obrazlažući odbijanje mog amandmana, Vlada Republike Srbije se pozvala na član 8. stav 1. Ustava Republike Srbije, koji glasi da je teritorija Republike Srbije jedinstvena i nedeljiva. Upravo tako, ali, vaš zakon nije u skladu s Ustavom Republike Srbije, zato što Ustav Republike Srbije precizira da su autonomne pokrajine Republike Srbije AP Vojvodina i AP KiM. Namerno ste izostavili AP KiM, jer očigledno sledite politiku koju je ovde prvi promovisao američki državni sekretar Džejms Bejker, početkom 90-ih godina, koji je otvoreno izjavio, a prof. Smilja Avramov prenela u svojoj knjizi "Postherojski rat Zapada protiv Jugoslavije", da Srbija treba da se svede na granice pre Prvog svetskog rata, dakle, bez Vojvodine, a to je, takođe, potvrdio i vama dragi Andreas Cobel, ambasador Nemačke, koji je rekao da je Vojvodina ''nova u Srbiji'' i da bi vrlo lako moglo da bude pokrenuto pitanje Vojvodine. Vi se, očigledno, krećete u tom pravcu, delite Srbiju. Sada imate nove snage koje će vam pomoći na tom putu prema EU, ali EU zahteva to od vas. Ranije smo citirali primere da je glavni strateg ove regionalizacije, ne samo Srbije, nego i drugih zemalja, Federalna unija evropskih etničkih grupa, koja promoviše projekat "Vitel Europa", stari pangermanski projekat.
Hvala, gospodine Aleksiću. Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u spektru političkih stranaka u Srbiji, SRS ima zadatak da se sa građanima Srbije bori i očuva integritet i celovitost svoje države, a potom i bolji i kvalitetniji život. Sada me je ministar za regionalni razvoj, ili pomoćnik ministra za regionalni razvoj, moram drugu kvalifikaciju da dam, mnogo zabrinula. Od 4. juna, ovaj zakon izaziva strah kod građana Srbije i kod srpskih radikala, mada je i ranije stvorila zabunu polemika i priča o njemu, a, evo, sada i izjava gospođe Verice Kalanović da će ovaj zakon poslužiti kao uzor za zakon o regionalnom razvoju u Republici Srpskoj.Brine nas ova vlada u čijem sastavu dominantnu ulogu ima Mlađan Dinkić, koji služi da razbije srpski korpus, ne samo u Republici Srbiji, nego i u Republici Srpskoj, a to je činio i na drugim prostorima gde žive Srbi. Izražavam bojazan da ćemo za par godina, možda i ranije, doći u situaciju da donosimo novi zakon o regionalnom razvoju ili da vršimo izmene i dopune tog zakona, jer sada smo svesno, namerno, izostavili AP KiM, a sledeći potez će biti izostavljanje AP Vojvodina. To građani Srbije i SRS, ma koliko se vi upinjali, neće dozvoliti i učinićemo sve da objasnimo građanima Srbije da ovaj zakon uopšte nije potreban.
Hvala, gospodine Periću. Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Dejan Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 19. stav 5. Predloga zakona i svrha amandmana je da se ukaže na neadekvatnost, ili na neprimerenost ovog zakona u sadašnjem trenutku, ili u trenutku kada su političke tenzije u Republici Srbiji velike. Smatramo da nema potrebe da se donosi ovakav zakon, koji ne doprinosi smirivanju političke i društvene situacije, već povećava tenzije u društvu. U tom kontekstu, mi iz SRS-a možemo samo da pretpostavljamo kakvi su bili stvarni motivi za donošenje ovog zakona, da li se radi o odlaganju pitanja u vezi sa statutom Vojvodine, ili o privlačenju sredstava iz pretpristupnih fondova EU. Ako se radi samo o drugom razlogu, uostalom, to se i navodi u članu 49. ovog zakona, u okviru glave 8, kao i u nešto prikrivenijem vidu obrazloženja Predloga zakona gde se pominje hitnost postupka, onda se, kao i u prethodno podnetim amandmanima, postavlja sledeće pitanje: da li je tzv. pretpristupna pomoć EU iz IPA fonda toliko značajna za Republiku Srbiju da treba predložiti zakon koji podiže političke tenzije u Srbiji, a posebno potencijalno ugrožava celovitost Republike Srbije? Povodom ovog zakona i amandmana koji smo podneli, postavlja se pitanje – da li je bilo moguće na drugi način naći ova sredstva iz IPA fonda, koji je toliko glorifikovan od strane vlasti? Izjava bivšeg zamenika ministra finansija Srbije, Milice Bisić, po kojoj jednostrana primena Prelaznog sporazuma donosi gubitak od 15 milijardi dinara samo od carina i smanjenje prihoda PDV-a pri uvozu od dodatnih 2,7 milijardi dinara, pokazuje jasno i nedvosmisleno da je bilo moguće naći ta sredstva bez donošenja ovako štetnog zakona, samo da je postojala politička volja za povlačenje štetne odluke o jednostranoj primeni Prelaznog sporazuma s EU ili za dodatno oporezivanje kompanije "Delta". Zahvaljujem.
Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Reč ima Vladan Jeremić. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom je predviđeno da se tačka 6. u članu 19. briše, a reč je o subjektima regionalnog razvoja, konkretno, o Republičkoj agenciji za prostorno planiranje. Amandman nije prihvaćen iz razloga što Republička agencija za prostorno planiranje, kako stoji u obrazloženju, predstavlja subjekt u uspostavljanju institucionalnog mehanizma između republičkog i lokalnog nivoa, koji je neophodan radi obezbeđivanja i unapređivanja regiona, kao i efektivnosti i efikasnosti u obavljanju poslova. Ako se krene od činjenice da je i ovaj zakon o regionalnom razvoju Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja predložilo kao obavezu preuzetu po potpisivanju SSP-a, kao i od subjekata, delatnosti subjekata koji bi bili formirani novom teritorijalnom organizacijom i o njihovom međusobnom odnosu, jasno je da je potpuno nepotreban ovaj stav, jer bi svaki region imao nekakvu svoju javnu agenciju za regionalni razvoj i sprovođenje politike regionalnog razvoja, a ako sezna da iznad postoje još tri nivoa nacionalnih agencija koje bi kontrolisale, upravljale, sprovodile politiku regionalnog razvoja, jasno je da je tu samo reč o povećanju tog birokratskog aparata. Inače, to je sam nacionalni savet za regionalni razvoj, kao telo na državnom nivou koje bi uticalo na sprovođenje politike regionalnog razvoja, Nacionalna agencija za regionalni razvoj, opet kao institucija na državnom nivou za planiranje i sprovođenje politike regionalnog razvoja i, konačno, Nacionalna mreža asocijacija za regionalni razvoj, za koju se kaže da postoji u cilju sprovođenja politike regionalnog razvoja. Ako i zanemarimo pravu pozadinu ovako predloženog zakona, imajući u vidu u kakvom se socijalno-ekonomskom položaju nalaze građani Srbije, smatramo da je on nepotreban. Hvala.
Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Izvolite, gospodine Avramoviću.
Podneo sam amandman na član 19, u ime SRS-a, u kome tražim da se Fond za razvoj Republike Srbije briše kao subjekt regionalnog razvoja. Ako imamo u vidu činjenicu da su novci iz IPA, koji treba da budu suštinski od pomoći za regionalni razvoj, kao i termin regionalnog razvoja za korišćenje tog sistema potrošnje novca, možemo doći do zaključka da se sredstva dobijena od Evropske komisije moraju koristiti uz strogo poštovanje finansijskih pravila te institucije. Sredstva moraju biti razdvojena od ostalih budžetskih sredstava, moraju biti stavljena na poseban račun i moraju se koristiti u skladu s propisima o javnim nabavaka koje Evropska komisija primenjuje za zemlje van EU, tzv. prag pravila. Propusti se kažnjavaju, što ilustruje iskustvo susednih zemalja, primera radi, Rumunije, Bugarske i Hrvatske. Pomenuću samo da je Rumuniji, u avgustu 2008. godine, privremeno obustavljeno 150 miliona evra za podizanje konkurentnosti poljoprivrede, zbog velikog stepena kriminala i korupcije. Takođe je, sredinom prošle godine, u Bugarskoj bilo, prvo, suspendovano, pa onda i trajno oduzeto više od 800 miliona evra dodeljene pomoći. Povučeni su i akreditivi dve vladine agencije zadužene za upravljanje sredstvima. Ako hoćete koristiti IPA fondove s obrazloženjem regionalizacije Srbije, morate se prvo obračunati sa stepenom kriminala i korupcije, jer je jedan deo subjekta Fonda za razvoj Republike Srbije u najvećoj meri doprineo tome da su kriminal i korupcija u Srbiji na maksimalnom nivou. Hvala.
Hvala. Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman u ime SRS-a na član 19. tačka 8, koji se odnosi na subjekte regionalnog razvoja, a u tački 8. je, kao jedan od subjekata, predviđena jedinica lokalne samouprave. Jedinica lokalne samouprave može biti, u smislu ovog zakona, subjekt regionalnog razvoja, ali samo u pasivnom smislu, s obzirom na to da nema onaj okvir da bi mogla biti aktivan subjekt u ekonomsko-finansijskom smislu. Ono što je bitno za lokalnu samoupravu, jeste mesto, pozicija koja je u lokalnoj samoupravi utvrđena Nacionalnom strategijom regionalnog razvoja. Nacionalnu strategiju regionalnog razvoja je donela Vlada RS u januaru 2007. godine i njom su utvrđeni osnovni postulati regionalnog razvoja, subjekti regionalnog razvoja i osnovne smernice, između ostalog, i obaveza donošenja ovog zakona. Implementacija Nacionalne strategije nije ostvarena u pravom smislu, shodno odredbama ove nacionalne strategije. Vlada RS i nadležno ministarstvo su morali, pre nego što su došli s Predlogom ovog zakona, izvršiti analizu sprovođenja Nacionalne strategije regionalnog razvoja i, u okviru toga, utvrditi osnovne parametre regionalnog razvoja za svaku lokalnu samoupravu koja spada u kategoriju onih lokalnih samouprava koje spadaju u red regionalnog razvoja. Ono što nikada ne dobijemo, to su prave informacije i prave analize od ministarstava i drugih državnih organa koje se odnose…
Vreme isteklo. Na član 19, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Član 19, kao i tačka 9. ovog člana, u stvari, ceo Predlog zakona o regionalnom razvoju, u suprotnosti je s Ustavom Republike Srbije, konkretno, sa članom 8. stav 1. Ustava, koji garantuje da je teritorija Republike Srbije jedinstvena i nedeljiva. Ovo je, sama po sebi, veoma opasna ideja, kao što je opasna ideja predsednika države Borisa Tadića, koji je, nakon razgovora sa zamenikom američkog predsednika Džozefom Bajdenom, izašao u javnost s idejom o regionalizaciji Srbije, o promeni Ustava, bez konsultacija na nekom širom nivou i pribavljenog mišljenja javnog mnjenja, jer, na kraju krajeva, građani Srbije su ti koji bi, eventualno, odlučivali o takvoj promeni Ustava. Član 19. i ono što je drugi razlog zbog čega srpski radikali insistiraju da ovaj zakon ne bude donet jeste nagomilavanje državne administracije i formiranje paradržavnih organa. O tome govorimo već devet godina svim vladama i svim skupštinskim većinama, koje su napravile haos od državnih organa; više se ne zna ko je za šta zadužen, ko šta radi. Danas imamo slučajeve, recimo, da poskupi gorivo, i nema odgovornosti Vlade, to radi Agencija. Priča se o poskupljenju struje – nema Ministarstvo ništa s tim, to radi Agencija. Potpuno ste svesno i namerno…
Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav SRS-a je jasan. To je jedina politička partija i poslanička grupa koja upozorava javnost, iako je to dosta nepopularno, na ono što će nam ovaj i slični zakoni doneti, a to je da nećemo ni u ekonomskom ni u političkom smislu imati koristi, nego suprotno, štetu kao država od ovog zakona. Možda neće naići na odobravanje građana Srbije, jer svima je mnogo laške i lepše da prihvate lažna obećanja da će biti bolje, ili da će ovaj zakon doneti više novca pojedinim regionima, ali je činjenica da neće biti tako. Kao odgovorna politička partija, mi to moramo da kažemo, jer će jednog dana neki istoričar proučavati ono što smo radili kao savremenici ovog vremena i verovatno će tada doći do sledećeg zaključka – da je Vlada poslušala u ovom ili onom trenutku SRS, verovatno bi Srbija išla u ovom ili onom pravcu. Želim da kažem da postoji način da se ojača Srbija, jer je nesporno da regionalni razvoj nije jednak, ali da ovo nije način. Dokaz za to jeste i činjenica da je sam predsednik Tadić, na Paliću, pre nekoliko dana, prilikom proslave godišnjice SVM-a, rekao da ćemo, ukoliko u najskorije vreme dođemo do potvrde statuta Vojvodine u Skupštini Srbije, pokrenuti proces decentralizacije zemlje u njegovoj suštini, što znači da je ovo samo jedan međukorak i zbog toga je strah SRS-a od donošenja ovog zakona.
Hvala. Na član 19, amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19, amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 19. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s predlogom da se tačka 13. u članu 19. briše. Amandmanom se predlaže brisanje tačke 13, koja se odnosi na oblasne asocijacije. U obrazloženju Vlade za odbijanje amandmana navodi se da je postojanje oblasnih asocijacija neophodno, kao institucionalnog mehanizma između republičkog, regionalnog i lokalnog nivoa i radi efikasnosti u obavljanju poslova. Znači, vi prvo izmislite regione, stvorite ''statističke invalide'', i onda izmišljate oblasne asocijacije, da ti Dinkićevi statistički invalidi kobajagi funkcionišu. Posle formiranja statističkih regiona, predstoji prestrojavanje, ili reorganizacija mnogih državnih institucija, uprava, saveta, komisija, agencija, kancelarija itd. Ovo će dovesti do jedne trapave transmisije vlasti, zbog koje će najveću štetu trpeti građani. Kao što su do sada isticali poslanici SRS-a, ovaj zakon je izuzetno štetan, nepotreban i veoma opasan, jer najavljuje nešto što vodi u konačni raspad i cepanje države. To što se ovde govori o potrebi za ekonomskim ujednačavanjem oblasti u Srbiji, pa je Vladi, odnosno Mlađanu Dinkiću i njegovom ministarstvu palo na pamet da iscrtavaju granice tzv. fizičkih regiona, samo je prva faza u ostvarenju cilja koji su zapadne zemlje sebi postavile tokom 20. veka. Na kraju, dovoljno je samo da pogledamo član 19. i da ponovo pitamo Vladu i predstavnike Vlade – gde je KiM u ovih 13 tačaka subjekata regionalnog razvoja? U tački 3. piše – AP Vojvodina, a od Kosova, koliko vidimo, nema ni traga ni glasa.
Na član 19, amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 20, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima mr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 20. se detaljno uređuje subjekt regionalnog razvoja, konkretno, AP Vojvodina. Već u članu 21. imate definiciju Glavnog grada kao subjekta regionalnog razvoja, u članu 22 – Agenciju za privredne registre, u članu 23 – Fond za razvoj Republike Srbije itd. Zanimljivo je da se nigde ne definiše da je AP KiM, takođe, subjekt regionalnog razvoja, što ide u prilog našoj tvrdnji da ste vi KiM istisnuli, ne samo iz ovog predloga zakona, nego, praktično, iz pravnog sistema Republike Srbije uopšte, da to planski radite i da verovatno hoćete na taj način da legalizujete otimanje KiM-a od Srbije. Postavlja se ovde jedno zanimljivo pitanje. Vi AP Vojvodinu u ovom predlogu zakona definišete kao region. Međutim, AP Vojvodina je po Ustavu Republike Srbije i autonomna pokrajina, ima taj status. Na koju Vojvodinu mislite kada upotrebljavate taj naziv u Predlogu zakona? Da li mislite na Vojvodinu kao autonomnu pokrajinu, ili Vojvodinu kao region? Napisali ste u ovom predlogu zakona da Vojvodina ima dvostruku pravnu prirodu, dvostruki pravni status. Malo je pokrajina, malo je region. Pitam vas – kako ćemo znati na koju od te dve Vojvodine se odnosi član zakona, kada se odnosi na Vojvodinu kao pokrajinu, a kada na Vojvodinu kao region? U članu 20. ste napisali – AP Vojvodina preko svojih organa donosi Strategiju regionalnog razvoja za teritoriju AP Vojvodine, u skladu sa Nacionalnim planom, i obavlja druge poslove u oblasti regionalnog razvoja, u skladu sa ovim zakonom.
Zahvaljujem. Na član 20, amandman u istovetnom tekstu podneli su zajednonarodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić, kao i narodni poslanik Marina Raguš. Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministre Kalanović, dame i gospodo narodni poslanici, DSS je u okviru izlaganja o amandmanu na član 19. jasno rekao da smo protiv toga kada se govori o statističkim regionima. Izneli smo naš koncept na koji način treba da se definišu, jer je nedostatak ovog zakona u tome što nije mogao da izađe iz čitavog tog koncepta anomalija koje su ovde stavljene. Vojvodina kao region, kao subjekt regionalnog razvoja, apsolutno je neprihvatljiva. Smatramo da su lokalne samouprave najbolji subjekt regionalnog razvoja. Može govoriti i o regionalnom razvoju unutar Vojvodine, jer postoje velike i značajne razlike urazvoju pojedinih delova Vojvodine. Razvoj Južnobačkog okruga je drugačiji nego što je razvoj Severnobanatskog okruga i razlike u tom razvoju postoje. Nije isto u Subotici, Kikindi, Somboru, Pančevu, Zrenjaninu i Sremskoj Mitrovici. Sada govorimo o tome da sama Vojvodina, u odnosu na njene delove, koji su različiti, imaju različite potrebe, različite zahteve kada je u pitanju regionalni razvoj, treba da bude poseban subjekt. U zakonu se kaže – mi ćemo definisati regione kao što je, npr., Vojvodina i onda ćemo da određujemo njihov stepen razvijenosti. Svakom u sali je jasno koliki je stepen razvijenosti. Sada smo izmislili toplu vodu da jeVojvodina najrazvijeniji region posle Beograda u Srbiji, ali ne znamo kakav je stepen razvijenosti Sombora ili Kikinde ikakve su razlike u tom razvoju, kakve su potrebe da se razvijaju ti regioni. Važno je da lokalne samouprave, gradovi, opštine, budu subjekti regionalnog razvoja, jer će se na taj način moći pravednije, jasnije, i sistematičnije voditi regionalni razvoj.
Hvala, gospodine Palaliću. Na član 20, amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Papuga.
Poštovani potpredsedniče, poštovana ministarko, poštovane kolege poslanici, amandman sam podnela u ime Lige socijaldemokrata Vojvodine, da se iznad člana 20. briše reč "Vojvodina" i da član 20 glasi: "Autonomna pokrajina preko svojih organa donosi strategiju regionalnog razvoja za teritoriju autonomne pokrajine, u skaldu sa Nacionalnim planom, i obavlja druge poslove u oblasti regionalnog razvoja, u skladu sa ovim zakonom". Amandman je podnet iz razloga što Ustav Republike Srbije predviđa dve pokrajine, Vojvodinu i Kosovo i Metohiju, i na ovaj način bi se omogućilo ravnopravno učešće obe te pokrajine u politici regionalnog razvoja.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 21, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li ne ko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da se osvrnem na ovo izlaganje koleginice Papuge. Vi iz G 17 plus ste dočekali da su Ligaši veći Srbi od vas i da oni vide ono što vi nećete da primetite, a to je da ste svesno izbrisali jednu autonomnu pokrajinu, KiM, iz sastava Srbije. Ko nam garantuje da sutra, ili za nekoliko godina, to isto nećete da učinite i sa Vojvodinom? Postavlja se pitanje gde su za vas stvarne granice Srbije i u kom momentu taj proces razbijanja Srbije treba da se zaustavi? Inače, moram ponovo da se osvrnem na svoje malopređašnje izlaganje. Vi ste napisali u članu 17. stav 4. ovog predloga zakona da organi Autonomne pokrajine Vojvodine daju mišljenje na program finansiranja razvoja regiona Vojvodine. Time ste, praktično, Vojvodini dali ekskluzivno pravo, koje nema nijedan drugi region u Srbiji, da daje mišljenje na program finansiranja razvoja regiona Vojvodine. Sad se postavlja jedno logično pitanje – šta će biti sa programom finansiranja ako Autonomna pokrajina Vojvodina da, recimo, negativno mišljenje? Da li će onda biti zaustavljen taj program finansiranja? U članu 25. Predloga zakona napisali ste da je presednik Izvršnog veća AP Vojvodina ujedno i predstavnik regiona Vojvodine u Nacionalnom savetu. Ukoliko usvojite onaj protivustavni statut Vojvodine, onda će taj vaš predsednik Izvršnog veća biti predsednik vlade i moraćete da menjate vrlo brzo ovaj predlog zakona, odnosno zakon, pošto ćete ga verovatno izglasati, jer funkcija predsednika Izvršnog veća Vojvodine više neće postojati; Vojvodina će imati svoju vladu, a predstavljaće je predsednik vlade. Zamislite sad takav nonses da su nacionalnom ...
Hvala. Na član 21, amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić, kao i narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Palalić.
Ovaj amandman se nastavlja na amandman na član 20, upravo iz razloga što nije potrebno više favorizovati Beograd u odnosu na ostatak Srbije. Zaista je neverovatno da, kada se određuju subjekti regionalnog razvoja, Beograd ima poseban status, a taj status, kad je u pitanju donošenje strateških dokumenata i svega onog što je bitno za razvoj, nemaju ni Niš, ni Kragujevac, ni Kraljevo, ni Šabac, nijedan drugi grad u Srbiji. Prosto je neverovatno da se tolika ovlašćenja daju Beogradu, gde je, u stvari, ključna kontradiktornost, a nismo dobili nikakva objašnjenja od Vlade. Kažu – ovaj amandman se odbija zato što je neophodno radi obezbeđenja i unapređenja razvoja Beogradskog regiona... Ovde smo govorili da će postojati sedam regiona. Zašto? Ovu vrstu pozicije subjekta regionalnog razvoja nema, recimo, Kragujevac, o kome toliko pričate. Ovde ste na direktan način umanjili značaj Kragujevca. Zašto Kragujevac, ili, kako kažete, Centralni region, nije subjekt regionalnog razvoja, nego Beograd? Jednostavno, ne dajete nikakve odgovore, upadate iz kontradiktornosti u kontradiktornost. U poslednje vreme se priča o privatizaciji Sajma u Beogradu, da će 50% sredstava ostvarenih od privatizacije Sajma ići u Beograd. Ponovo se koncentriše i moć, i kapital, i resursi, i ovlašćenja, u Beogradu. Imali smo i u prethodnom amandmanu, kada je u pitanju Vojvodina, takođe, kao poseban region, slučaj da se zanemaruju gradovi u Vojvodini koji imaju i te kako posebna ovlašćenja, kao što je Novi Sad, kao što je Mitrovica, kao što je Zrenjanin. Znači, stavili ste u neravnopravan položaj centralnu Srbiju, u odnosu na Beograd i Vojvodinu, a pričate o ravnomernom regionalnom razvoju. Nema "r" od ravnomernog regionalnog razvoja u ovom zakonu, po nekoj inerciji i po odsustvu snage da stvari postavite na pravo mesto, da kažete – biće više statističkih regiona u Vojvodini od samog jednog regiona.
Hvala, gospodine Palaliću. Na naslov iznad člana 22, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović Da li želite reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vojvodinu će u Nacionalnom savetu da predstavlja predsednik Izvršnog veća Vojvodine. Sutra, kad usvojite statut, on će biti predsednik vlade, pa ćete vrlo brzo morati da menjate ovaj zakon o regionalnom razvoju, ali se sad ovde postavlja jedno drugo pitanje. Vi ste napisali da predsednik Izvršnog veća Vojvodine, kao predstavnik Vojvodine kao autonomne pokrajine, predstavlja region Vojvodine u Nacionalnom savetu. Ako ova vlada nema ozbiljnu nameru da da neki vid pseudodržavnosti Vojvodini, onda se postavlja logično pitanje – zašto Vojvodinu kao region ne predstavlja direktor ili član neke regionalne agencije iz Vojvodine? Zašto bi Vojvodinu kao region, kao statističku jedinicu, ne kao političku jedinicu, trebalo da predstavlja neko ko je par ekselans politička ličnost? Složićete se sa mnom, ako je neko predsednik vlade, makar i vojvođanske, on je, pre svega, politička ličnost. Ako Vojvodinu tretirate isključivo kao statistički region, kao statističku jedinicu, bez namere da joj date bilo kakve atribute državnosti ili federalne jedinice, zašto Vojvodinu u Nacionalnom savetu ne predstavlja neko ko se zaista bavi regionalnim razvojem, nego je predstavlja predsednik Izvršnog veća, a za koji dan predstavljaće je predsednik vlade? Sad zamislite, sve druge regione u Srbiji predstavljaće ljudi koji se bave regionalnim razvojem regiona kao statističkih jedinica, samo će Vojvodinu da predstavlja predsednik vlade Vojvodine, i to ne samo kao region, nego kao jednu izuzetno definisanu jedinicu, političku jedinicu, koja će imati i neke karakteristike federalne jedinice, pa, čak, i potpuno suverene države. Vi ste napisali u statutu Vojvodine da Vojvodina ima svoju vladu...
Hvala. Na član 22, amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22, amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22, amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Aleksiću. BORIS ALEKSIĆ: Dakle, sad u ovim članovima dolazimo do razrade člana 19. koji je predvideo to štetno rešenje, gde se pominje isključivo AP Vojvodina, a namerno izostavlja AP KiM. Međutim, interesantno je da su, od svih opozicionih stranaka, amandmane na član 19. uložili samo predstavnici SRS-a, DSS-a i NS-a, tražeći da se promeni ovakvo jedno rešenje, koje je zaista protivustavno, jer je AP KiM u potpunosti izbačena iz pravnog sistema Republike Srbije. Podsetio bih vas da je potpredsednik SAD-a, čiju je posetu najavio "Fajnenšl tajms", naveo izričito, njihov izveštač, da je njegov osnovni cilj da Srbi prihvate novu realnost i da prihvate nove granice na Balkanu. Taj Džozef Bajden je, između ostalog, dao predlog da Srbija bude podeljena na pet regiona, a vi ovim predlogom zakona uvodite još dva, dakle, sedam regiona. Sličnost je neverovatna, što bi neki od vas rekli, frapantna. Podsetiću vas, takođe, da je pokojni premijer Zoran Đinđić, u intervjuu "Novostima", 2003. godine, govoreći, između ostalog, o pristupanju EU i regionalizaciji KiM-a, izričito napomenuo da bi proces uspostavljanja dobrosusedskih odnosa, koje bi eventualno mogla da nametne EU, mogao da traje decenijama. Približavajući se na ovaj način EU, vi upravo dovodite do toga, do podele Srbije i do uspostavljanja dobrosusedskih odnosa sa AP KiM. Zato i AP KiM izbacujete iz svih svojih predloga zakona, ne bi li građani to zaboravili, ne bi li poslanici to zaboravili. Pri tom, kada odbijate amandmane opozicionih stranaka, koje su zaista opozicione, a ne one koje s vama stvaraju dvopartijski sistem, dajete besmislena obrazloženja. Hvala. Hvala. Na naslov iznad člana 23, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23, amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Da)
Ovo je grupa članova koji razrađuju onaj famozni član 19, kojim se isključuje Kosovo i Metohija iz pravnog poretka Republike Srbije. Morao bih da podsetim opet na, kako biste vi rekli, jednu frapantnu činjenicu, a mislim da je to najavio gospodin Mićunović, koji, nažalost, nije tu, kada je postavio pitanja gospodinu ministru odbrane Šutanovcu vezano, takođe, za Kosovo i Metohiju. Postavio mu je pitanje vezano za ulogu Turske na Balkanu. Tada je, verovali ili ne, ministar Šutanovac tvrdio da Turska ima značajnu ulogu ne samo na Balkanu, već sve od Ankare, pa do Beča, znači, tamo gde je Turska poražena i sprečen njen prodor u Evropu. Između ostalog, i srpski narod je podneo velike žrtve da bi sprečio taj prodor Turske. Dakle, sada određeni predstavnici DS-a promovišu oživljavanje turske ''mrtve ruke'', što je prosto neverovatno, a naravno, u tu tursku mrtvu ruku, barem prema onome što kažu stručnjaci američkog Kongresa, poput Džozefa Bodanskog, ulazi i Kosovo i Metohija. U izveštajima Kongresa to nazivaju ''zelenim autoputem'', ili ''zelenom transferzalom''. Prosto je neverovatno da jedna stranka u Srbiji, još vladajuća, promoviše projekat ''zelene transferzale'', koji, čak, kritikuju stručnjaci koji se bave borbom protiv terorizma, kao što je gospodin Bodanski, stručnjak američkog Kongresa. Hvala.
Na naslov iznad člana 24, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24, amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24, amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Periću.
U članu 19. postoji ukupno 13 subjekata nad kojima će se, po Predlogu ovog zakona, sprovoditi ravnomerni regionalni razvoj i subjekti koji će to da sprovode. Ovde je očigledno da imamo pet subjekata koji se po prvi put uspostavljaju ovim zakonom, kao nove institucije koje ćete natovariti na grbaču građana Republike Srbije. Vlada Republike Srbije, predvođena Borisom Tadićem i Mlađanom Dinkićem, preko ovog zakona, radi najprljavije poslove i one poslove od kojih će građani Srbije imati samo štetu. Članom 24. stav 2. definiše se da će Nacionalni savet imati predsednika i 19 članova. To je jedan od ovih pet novouspostavljenih organa. Samo da podsetim one koji su skloni da zaboravljaju da je u državnoj administraciji Republike Srbije 2000. godine bilo zaposleno oko 8.000 građana Srbije, a sada ih je preko 28.000. Ovim i sličnim zakonima, plašim se da ovu cifru ne udvostručite, da na taj način pokušavate da stvorite jedan srednji sloj, a za sve drugo, da se dovede u pitanje njihova egzistencija. Neko je prilikom obrazlaganja ovog zakona, tačnije, gospodin Dinkić, rekao da je država Srbija jedna od država sa najvećim regionalnim razlikama. Ta konstatacija je prihvatljiva i za članove SRS, ali velike razlike kod građana Srbije stvorila je ova vlast i intenzivno je stvara od 2000. godine. Nadamo se da to neće dugo trajati i mi iz SRS-a ćemo i dalje na ovakve i slične zakone podnositi amandmane. Hvala.
Hvala. Na član 24, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Vojić-Marković.
Gospodine predsedavajući, član 24. se odnosi na Nacionalni savet za regionalni razvoj. Mi menjamo stav 2, u kome kažete da ovaj nacionalni savet za regionalni razvoj treba da ima 19 članova, uključujući i lica koja su tu po funkciji, a to su četiri čoveka, predsednici regionalnih saveta. DSS je protiv toga da se formiraju regionalni saveti, jer je to potpuno nepotrebno, besmisleno, komplikuje i poskupljuje strukturu. Mislimo da to služi samo u jednu svrhu, a to je umirivanje partijskih apetita, koji su, očigledno, jako veliki. Mi smatramo da je potrebno imati direktan kontakt s lokalnom samoupravom. a to se omogućuje upravo izbegavanjem ovih regionalnih saveta. Isto tako, smatramo da ako se ukinu regionalni saveti, njihovi predstavnici nemaju šta da rade tu, prema tome, ne možete unapred znati broj ljudi koji treba da budu članovi Nacionalnog saveta.
Hvala. Na član 24, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 24. stav 3. zakona. Svrha amandmana je da se ukaže na nepotrebno povećanje državne birokratije i institucija, koje, u suštini, dupliraju nadležnosti. Ovaj amandman se ne može posmatrati izdvojeno od člana 25. Predloga zakona, od člana koji određuje sastav Nacionalnog saveta. Kada se analizira sastav ovog nacionalnog saveta, ponovo se dolazi do suštine ovog predloga zakona. Naime, član Nacionalnog saveta je i tzv. IPA koordinator. Ako se ovome dodaju i odredbe iz narednog člana 26, iz stava 2, koji reguliše javno promovisanje ciljeva regionalnog razvoja, onda se dolazi do sledećeg zaključka. Predlog zakona ima za cilj propagandnu funkciju, a to je promovisanje tzv. pomoći IPA fonda, iako je, dame i gospodo, ona manja od gubitaka koje proizvodi jednostrana primena Prelaznog sporazuma sa EU, u prethodnom amandmanu smo naveli procenu gospođice Bisić, bivšeg zamenika ministra finansija, i neuporediva je, to treba jasno reći, sa prihodima kompanije ''Delta'' za 2009. godinu, od oko tri milijarde evra. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na član 24 amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Predsedniče, u članu 24, stav 3. menja se i glasi: "Predsednik Nacionalnog saveta se bira iz redova članova Nacionalnog saveta". Amandman je podnet iz razloga što Vlada i ministarstvo nadležno za regionalni razvoj već imaju dovoljno instrumenata za kreiranje, sprovođenje i nadziranje regionalne politike.
Hvala. Na član 24, amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč, izvolite.
Koristiću vreme predsednika Poslaničke grupe. U članu 24, osnovnim tekstom zakona definisano je da onaj ko predsedava Nacionalnim savetom za regionalni razvoj, u stvari, bude ministar za regionalni razvoj, što smo mi amandmanom izmenili, jer ako predsednik Vlade predsedava tim nacionalnim savetom, onda se daje pravi značaj i samom tom savetu, ali i regionalnom razvoju, koji treba da doprinese boljem životu svih građana. Rok od pet godina, na koji je definisan mandat članova, zaista je neprimeren, i mi smo ga izmenili na četiri godine, vezujući se za izborni ciklus onih koji su po funkciji članovi ovog organa. To što je ovim zakonom bilo predviđeno na koji rok se biraju, ali ne i način kako se razrešavaju članovi Saveta, govori o tome da se u ovoj vlasti zaista ne razmišlja o odgovornosti, o podnošenju ostavki ili razrešenju zbog neuspeha u radu. To samo govori da neki shvataju funkciju vlasti kao put, popeti se na neku vrstu vrha, ali ne i sići sa njega.
Hvala. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, na član 24. amandman je podneo Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24, amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe SRS-a, podneo sam amandman na član 24. stav 4, u kojem sam zatražio brisanje tog stava. Reč je o definisanju ovog nacionalnog saveta za regionalni razvoj, odnosno dužini trajanja mandata predsednika i članova Nacionalnog saveta, koji bi, kako je predviđeno Predlogom zakona o regionalnom razvoju, trebalo da traje pet godina. Amandman nije prihvaćen, iz razloga što predlagač smatra da se ovim članom, odnosno 4. stavom, ne narušava jedinstvenost i nedeljivost teritorije Republike Srbije. Smatram da ovo obrazloženje za odbijanje amandmana nije logično, jer se kompletan predloženi zakon o regionalnom razvoju tiče upravo narušavanja jedinstvenosti i nedeljivosti teritorije Republike Srbije. Kada je o samom nacionalnom savetu reč, nastaviću onu priču od malopre, jer taj nacionalni savet za regionalni razvoj, kao telo, institucija na državnom nivou, utiče na sprovođenje politike regionalnog razvoja, pored Nacionalne agencije za nacionalni razvoj, koja je zadužena za planiranje i sprovođenje politike regionalnog razvoja. U sklopu cele priče, imamo i nacionalnu mrežu asocijacija i agencija za regionalni razvoj, za koju se kaže da postoji u cilju sprovođenja politike regionalnog razvoja. Javna agencija za regionalni razvoj, koja je na nivou regije, takođe, služi za sprovođenje politike regionalnog razvoja i ima jednu subordiniranu razvojnu regionalnu agenciju koja se tiče lokalnih samouprava i podregionalnih jedinica, a u cilju sprovođenja politike regionalnog razvoja. Dakle, postoji ukupno, u ovako predloženom zakonu, tri agencije iznad regionalne, od kojih je jedna s ovlašćenjima da sprovodi, druga da sprovodi i planira, treća, opet, da sprovodi politiku regionalnog razvoja. Logično, postavlja se pitanje – kolika su i kakva ovlašćenja agencije na regionalnom nivou, ako se već tri na nivou države bave istim sprovođenjem…
Hvala. Na član 24, amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Avramović.
Kao i moje kolege, podneo sam amandman na član 24. stav 5, u kome tražim da se stav 5. briše. Osnovni razlog je što je jasno i opštepoznato da jedino Vlada ima prava osnivača da imenuje članove Nacionalnog saveta, ali u ovom istom članu, u stavu 3, kaže se precizno da je predsednik Nacionalnog saveta i ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja. Dakle, to je dupliranje funkcija. Mislim da je nepotreban ovaj 5. stav i zbog toga sam tražio njegovo brisanje. Ako imamo u vidu da su članovi Nacionalnog saveta i ministri i određena tela, postavlja se pitanje – hoćemo li imati još dve vlade; u jednoj će samo, umesto Cvetkovića, biti Mlađan Dinkić, jer ako je sastav Vlade isti, samo su drugačija značenja, tačnije, uloge, umesto premijera, imamo direktora ili predsednika Nacionalnog saveta, koji će imati ulogu premijera, možemo doneti takav zaključak!? Podsetio bih vas i na to, gospođo ministre, da samo naizgled ovaj zakon znači uvođenje regiona, tj. regionalizaciju države, jer ono što se u zakonu naziva regionom nema pravni subjektivitet, niti je to bilo moguće zakonskim putem, jer u članu 128. Ustava Srbije se jasno govori da je formiranje regiona ili pokrajina moguće samo postupkom koji podrazumeva i promenu Ustava. Ne samo da nemate ustavni osnov i ustavnu normu da formirate duplu Vladu, nego nemate ni finansijske mogućnosti koje opravdavate pristupom IPA fondovima, time što ćete napraviti ovu glomaznu administraciju. Zbog svega što sam naveo, mislim da je opravdanost mog amandmana i uporište u tome što nemate ustavni osnov. Hvala.
Hvala vama. Na član 25, amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25, amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska napredna stranka Tomislava Nikolića opredelila se, ovim amandmanom, da za predsednika Nacionalnog saveta za regionalni razvoj predloži predsednika Vlade. Smatramo da su problemi u regionalnom razvoju vrlo veliki, da je veliko nezadovoljstvo građana Srbije, pa bi autoritet predsednika Vlade garantovao da se ovi poslovi rešavaju mnogo efikasnije i da ove velike razlike u regionalnom razvoju najzad počnu da se ispravljaju po Srbiji. Ne znači da smatramo da ministar za poslove regionalnog razvoja, gospodin Mlađan Dinkić, ne treba da bude član tog saveta. Ovim svojim amandmanom, faktički, predlažem da on bude član, a ne predsednik tog saveta. Želeo bih još da kažem da se to uklapa i u političko nastojanje Srpske napredne stranke da, gde god možemo, na neki način ograničimo moć gospodina Dinkića, jer smo uvereni da jako često zloupotrebljava sredstva kojima raspolaže za razvoj svoje stranačke infrastrukture, a uveren sam da je u to uverena i velika većina građana. Pozivam vas da, ipak, porazmislite, mislim da su poslovi regionalnog razvoja izuzetno važni i da bismo imaliozbiljan zastoj u poslovima ukoliko gospodin Mlađan Dinkić rukovodi njima, i da se u danu za glasanje opredelite i prihvatite amandmane SNS-a. Hvala.
Na član 25, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Vojić-Marković.
Član 25. odnosi se na članove u Nacionalnom savetu. Mi smo već rekli da predlažemo brisanje regionalnih saveta, to je četiri člana manje. Takođe, smatramo da član vojvođanske vlade ne treba i nema svoju ulogu u ovom savetu, a predstavnik Beogradskog regiona je, u stvari, predstavnik grada Beograda i, prema našem predlogu, on je svakako uključen u članstvo Saveta. Dalje, smatramo da regioni i njihovi nazivi ne mogu da se utvrde unapred, bez primene određenih kriterijuma i u određenoj proceduri. Uvažavamo činjenicu da sami regioni moraju imati svog predstavnika i smatramo da je najbolje rešenje da Vlada, pošto je prethodno utvrdila regione, imenuje po jednog predstavnika za svaki region. To se naročito ne razlikuje od onog što je predložio predlagač zakona, pošto, kao i mi, i vi ne smatrate da region nije administrativno-teritorijalna jedinica. Vi kažete da je statistička jedinica. Prema tome, ne može da ima pravni subjektivitet. To znači da on ni u kom slučaju ne može da ima izvorno svoje predstavnike.
Hvala. Na član 25, amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25, amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da)
Amandmanom koji sam podneo na član 25. predložio sam da se briše stav 3. ovog člana. Ovaj amandman je potpuno logičan amandmanu koji sam podneo na član 24, gde sam predložio da se briše: "Nacionalni savet", gde se definiše koliko ima članova. U stavu 3. člana 25. koji sam predložio da se briše kaže se: "administrativne i stručno-tehničke poslove za potrebe Nacionalnog saveta obavlja Nacionalna agencija za regionalni razvoj". Kao što sam već rekao, pored 13 subjekata koji su predviđeni članom 19, uvodi se pet potpuno novih. Nedvosmisleno se vidi iz ovog zakona da je prvi cilj teritorijalna podela Srbije, a drugi cilj – gomilanje administracije, koju iz dana u dan imamo sve više; skoro da nema nijednog zakona kojim se ne predlaže uvođenje nekih novih tela, najčešće su to agencije. Sada vidimo da i kroz ovaj zakon, pored primarne, štetne i opasne ideje podele teritorije Srbije, ostavljate još jednu mogućnost naknadnog zapošljavanja, pre svega, članova stranke G 17 plus. To je nešto što niko ne može da ospori ako ode na teren. Gospođo ministre, ni vi to ne možete osporiti, jer je jednom prilikom narodni poslanik Vjerica Radeta rekla da su u domovima zdravlja, u poreskim upravama, u momentu kada je ministar finansija bio Mlađan Dinkić, mogli da se zaposle samo kadrovi koji su članovi stranke G 17 plus. Tako se desilo, personalno nemam ništa protiv, da čovek koji živi u Ljuboviji bude direktor Poreske uprave u Šapcu, diplomirani ekonomista, a koliko ih samo u Šapcu ima nezaposlenih, verovatno…
Hvala, gospodine Periću. Na član 26, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 26. Predloga zakona. Kao i u prethodno iznetim amandmanima, ponovo ukazujemo na primenu probriselske dogmatske ideologije, koja nas ubeđuje, uprkos realnosti, da je važnija tzv. pomoć iz IPA fonda, nego teritorijalna celovitost Republike Srbije i sigurnost njenih građana. Koliko je to daleko od realnosti i realnog života pokazuje poređenje između IPA fonda i cifara iz budžeta Republike Srbije usvojenog krajem 2008. godine. U tom kontekstu, ukupni prihodi budžeta koji je usvojen krajem prošle godine su bili negde oko 8 milijardi evra. To je, dame i gospodo, preko 40 puta veća suma od one koju ćemo navodno dobiti od Brisela, preko IPA fonda. Krajem 2008. godine, u vreme donošenja budžeta, bilo je predviđeno da će se upravo za Ministarstvo ekonomije izdvojiti oko 526 miliona evra. Dakle, opet nekoliko puta veća cifra od one koju navodno dobijamo od Brisela i preko IPA fonda. Kada se sve ovo ima u vidu, jasno je svakome ko neutralno i bez ostrašćene probriselske ideologije analizira ovaj zakon, da je on nepotreban, neadekvatan i štetan, jer sredstva iz IPA fonda su se mogla naći dodatnom štednjom u radu državnih organa, a ne donošenjem zakona koji, treba otvoreno reći, razbija teritorijalnu celovitost Republike Srbije.
Na član 26, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26, amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman koji je podrazumevao da u članu 26. tačka 2. stav 1. Nacionalni savet javno promoviše ciljeve regionalnog razvoja Republike Srbije i podstiče njihovu realizaciju. U svom amandmanu sam tražio da se doda i tekst koji glasi – što ne podrazumeva plaćanje reklama i oglasa. Vlada je dala poprilično zabrinjavajuće obrazloženje zašto moj amandman ne prihvata. Između ostalog, kaže se – i posle javne promocije ciljeva regionalnog razvoja Srbije i podsticanja njihove realizacije, ne definiše načine i mehanizme kako će se ovaj poseo obavljati. U redu, slažem se da nešto ne može da definiše sve načine i mehanizme kako nešto može da se uradi, ali hajde da definišemo načine i mehanizme kako ne sme da se radi. Javno promovisanje ne podrazumeva bilborde. Javno promovisanje ne podrazumeva plaćanje termina; isključivo podrazumeva javne rasprave, tribine, saopštenja za javnost itd. Postavljam pitanje, čim ovaj zakon stupi na snagu, čim Nacionalni savet bude imao sredstava, koliko će novca biti uplaćeno za bilborde na kojima će biti Mlađan Dinkić, G17, Boris Tadić, DS itd? Koliko će unapred biti plaćeno TV termina za izborne kampanje? Do sada vam je bila takva praksa. I, još nešto, gospodo iz G17 i, kako vi to volite da kažete, ZES-a, prestanite više da se kao ministri slikate kad god vam se nešto otvara, kad god se završi neka deonica puta. Nisu to pare ni G17, ni Mlađana Dinkića, i Borisa Tadića, ni ZES-a, to su pare građana Srbije i oni su zaslužni što je to otvoreno, ne vi. Vi ste samo raspolagali tim sredstvima, kako, to ćemo da saznamo. Bolje je da to otvori neki radnik koji se pentrao po skelama da bi napravio neki most, ili neki putar, ili neki poljoprivredni proizvođač. Neka otvaraju te puteve i objekte oni koji su ih stvarno i napravili. To su sugrađani Srbije. Ovako, imate javnu raspravu koja vam nešto mnogo ni ne znači. Nema onih ljudi koje možete više da prevarite da ste sposobni i da ste dobri. Sve ih je manje i, kako to reče predsednik SNS-a, gospodin Tomislav Nikolić, Mlađana Dinkića i G17 treba negovati, da bismo vas na sledećim izborima što lakše pobedili. Za neke će to biti prelazak u opoziciju, neki će da odu u istoriju, a neke će, bogami, državni organi da pošalju na robiju.
Na član 26, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26, amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Periću.
Amandman koji sam podneo na član 26. Predloga ovog zakona je logičan prethodnim amandmanima, od člana 24, gde smo predvideli da se Nacionalni savet za regionalni razvoj briše. U stavu 4. ovog člana stoji da Nacionalni savet daje mišljenja na predlog programa za finansiranje razvoja regiona iz sredstava budžeta Republike Srbije. Ljudi koji žive u određenim lokalnim sredinama najbolje znaju šta su potrebe tih građana. Da ste hteli da vodite računa o regionalnom razvoju, slika Srbije bi bila sasvim drugačija. Neko od narodnih poslanika je pozvao svoje kolege, nas narodne poslanike, da putujemo malo po zemljama Zapadne Evrope da bismo videli kako se živi. Pozivam narodne poslanike koji to ne čine, poslanici SRS-a to čine i znaju da putuju po gradovima Srbije, da odu u neka sela Srbije, i to u ona koja se zovu selom i imaju svoju katastarsku površinu, a nemaju živih građana. Neka odu u ona sela gde osnovnu školu pohađa samo jedan učenik i u slična sela. Dok u nekim gradovima Srbije otvaramo razne vrtove, u drugim gradovima nema ni kanalizacije, ni vodovoda. To bi bila briga za ravnomeran regionalni razvoj, a imali ste šansu devet, odnosno skoro deset godina. Prokockali ste je i propustili zabadava, a sada pokušavate kroz jedan zakon koji je više zastrašujući i potpuno nepotreban nego što će građanima Srbije doneti bilo kakvu korist. Odustanite od ovako zlih namera po građane Srbije.
Na član 26, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Jeremiću.
Hvala. Amandman koji sam u ime Poslaničke grupe SRS-a podneo jeste da se u članu 26. tačka 5. briše, a reč je o poslovima koje bi trebalo da obavi Nacionalni savet. Tačka 5. se odnosi na analiziranje principa i efekata primene politike i mera Vlade za oblasti regionalnog razvoja. Sigurno bi mi bilo potrebno više od dva minuta samo da iščitam ko su sve članovi Nacionalnog saveta. Njih je više nego što je to predviđeno članom 26, po tome šta bi trebalo da rade, ali sve što je izrečeno kao argumentacija poslanika SRS-a, vezano za amandmane na predloženi zakon o regionalnom razvoju, jasno ukazuje na činjenicu da je zakon napisan s jedinom namerom da se izvuku nekakva sredstva iz fondova za regionalni razvoj pri Evropskoj uniji, da bi se Srbija prikazala, navodno, kao regionalizovana država, s tendencijom ublažavanja regionalnih razlika, ali nijedan od tih uslova nije zadovoljen onim što se u datom dokumentu nudi. Tu, pre svega, nema nikakvih regija, jasno je da je reč o pokušaju urušavanja države Srbije, i nije navedena nijedna nadležnost regionalnog karaktera, jer sve to obavljaju samo subjekti koji se bave tek sprovođenjem onog što ispostavi nadležno ministarstvo i ova centralna nacionalna agencija za regionalni razvoj. Pošto se iz svega jasno zaključuje da u ovom zakonu nema govora o regionalizaciji, jasno je da je mnogo bolje povući ga iz skupštinske procedure, nego dozvoliti da se sve završi na ovako perfidnom centralizmu. Hvala.
Na član 26, amandman u istovetnom tekstu podneli su, zajedno, narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić, zajedno, narodni poslanici Nebojša Ranđelović, Judita Popović i Kenan Hajdarević, kao i narodni poslanik Milan Avramović. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Zahvaljujem. Vrlo kratko. I ovaj amandman na član 26. je posledica svih amandmana koje smo podnosili na članove pre ovog. On je u vezi sa članom 19, kada se govori o subjektima regionalnog razvoja. Mi smo Nacionalni savet stavili na više mesta nego što ste vi to predvideli svojim predlogom, a da ne govorim da ste, s obzirom na to da niste prihvatili taj amandman na član 19, odbili da Narodna skupština bude jedan od subjekata regionalnog razvoja, što govori o odnosu izvršne vlasti prema zakonodavnoj. Prosto je neverovatno da se poslanici, u jednoj mirnoj atmosferi, odriču svoje osnovne uloge, a to je da učestvuju u svim bitnim projektima za razvoj zemlje, pa i u ovom konkretnom slučaju, u regionalnom razvoju Srbije. Što se tiče samog člana 26, koji govori o poslovima Nacionalnog saveta, amandmanom smo predložili da se izbriše tačka 6, koja glasi da on koordinira radom regionalnih saveta. Protiv smo toga jer smatramo da regionalni saveti ne treba da postoje. To je, zapravo, ono što je štetno u ovom zakonu, jer znači umnožavanje administrativnog aparata i pokušaj da, preko ovog zakona, stranka koja će biti zadužena za regionalni razvoj pokuša da obnovi svoju infrastrukturu.
Hvala. Reč ima gospođa Judita Popović.
Koristiću, između ostalog, i vreme Poslaničkog kluba. Ovim amandmanom želimo samo da ukažemo na to da je centralna vlast preuzela previše ovlašćenja, tako da brisanjem ove tačke 6) želimo da, na neki način, promenimo taj odnos između centralne vlasti i onog koji se nalazi u neposrednoj primeni određenih odluka centralne vlasti. Recimo, Nacionalni savet, koji po ovoj odredbi zakona ima ovlašćenje da koordinira radom regionalnih saveta, u svom sastavu ima političke predstavnike Vlade, ministra ekonomije i regionalnog razvoja, a istovremeno je predsednik Nacionalnog saveta isti taj ministar, dok se među 19 članova nalazi još osam ministara i jedan državni sekretar Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Slušajući ovu političku diskusiju u Skupštini, jasno je to da je postignut cilj. Dok jedna grupacija poslanika govori o tome da je ovaj zakon uvod u neku vrstu regionalizacije Srbije, odnosno decentralizacije, druga grupa govori o tome da je ovo obična statistička regionalizacija i da nema reči ni o kakvoj decentralizaciji, da se samo želi skrenuti priča sa statuta Vojvodine i zakona o nadležnostima Vojvodine. Međutim, očigledno je, kada se suprotstave ove dve škole mišljenja, odnosno ove dve grupe rasprava, šta je bio cilj Vlade kada je ovaj zakon dala u proceduru –da se zadrži status kvo, a status kvo je da se ostane na jednom centralizovanom načinu vladanja Srbijom. Kako to izgleda, može da se pokaže i na primeru NIP-a za 2009. godinu. Recimo, od 339 projekata, samo je sedam predviđeno za pokrajinu Vojvodinu, koja je, inače, po ovom predlogu zakona, svedena samo na statistički region. Dakle, usvojen je svaki deseti projekat od onih koje je Vojvodina predložila, a to znači da je Vojvodina iz NIP-a za 2009. godinu mogla da dobije 201 milion dinara, a da je, recimo, Jagodina dobila 380 miliona, odnosno toliko je predvideo NIP. Kada se uporede delovi Vojvodine što se stepena razvijenosti tiče, može da se uoči da je dve trećine Vojvodine ispod proseka razvoja. Ako se mislilo da je Vojvodina prešla u razvijene oblasti i da joj nisu potrebna sredstva za razvoj infrastrukture i za druge namene, te da je zbog toga predviđeno da se usvoji samo sedam projekata, šta reći na to da je dve trećine Vojvodine ispod proseka razvijenosti? Mi prihvatamo da Jagodina jeste ispod proseka što se razvijenosti tiče, međutim, u istom statusu je i Inđija, o kojoj se puno priča da se razvija, besomučno. Prema tome, ta infrastruktura koja se obnavlja, odnosno rekonstruiše iz sredstava NIP-a, predviđena je za nerazvijena područja, a samo su tri područja na teritoriji Vojvodine predviđena kao nerazvijena, to su Žitište, Nova Crnja i Plandište. Dakle, od dve trećine Vojvodine, koja se nalazi, što se razvoja tiče, ispod proseka, smatra se da su samo tri naseljena mesta ona koja mogu da konkurišu za obnavljanje infrastrukture. Tako to izgleda kada se na nacionalnom nivou, na centralnom nivou odlučuje ko je razvijen, ko nije razvijen i koji region treba da se pomaže a koji ne.
Reč ima ministar, gospođa Kalanović. Izvolite.
Poštovana narodna poslanice, želim da verujem da ste ubeđeni u ovo što ste izneli i da ste dobili te podatke od nadležnih institucija. Istina je, nažalost, sasvim drugačija. Do trenutka dok nije Ustavom tačno definisano kolika su sredstava zagarantovana infrastrukturnom razvoju, investicionom kapitalnom razvoju Vojvodine, NIP je odlučivao o izboru projekata, o projektima koji se realizuju i o efektima tih projekata na teritoriji AP Vojvodine. Godine 2008, NIP je samo opredelio devet milijardi dinara, ali nije odlučivao o izboru projekata, niti je pratio njihovu realizaciju, niti je pratio efekte, jer je to bilo u nadležnosti Fonda za kapitalna ulaganja. Godina 2009. je godina sa 12 milijardi i 580 miliona koji su definisani kroz NIP. Od toga je dve trećine predviđeno za nacionalne projekte. Projekat Koridora 10, koji se izvodi na teritoriji AP Vojvodine, 10 kilometara ka jugu i 10 kilometara od Novog Sada, ka severu, projekat je koji se finansira sredstvima NIP-a. Nacionalni projekat podrške razvoju nerazvijenih područja, u kojem su te tri opštine koje ste naveli, takođe je projekat koji se finansira iz tih 12 milijardi 580 miliona, ne računajući sredstva koja su opredeljena Ustavom. Nacionalni projekat vezan za razvoj tehnološkog parka u Inđiji je, takođe, projekat koji se finansira sa centralnog nivoa, zato što je u skladu sa konceptom industrijskog razvoja Republike Srbije sa nacionalnog nivoa. Teza o kojoj pričate je teza koja apsolutno ne stoji. Uz to, ako se NIP, sa nacionalnog nivoa, nađe kao partner bilo koje evropske institucije, sve opštine su uzete u obzir. Želim da kažem građanima Srbije da je tako. Nemačka razvojna banka, koja podržava razvoj vodosnabdevanja u Srbiji, tražila je od NIP-a kandidate za realizaciju projekata. Činjenica je da su četiri grada u Vojvodini, a to su Sombor, Sremska Mitrovica, Vršac i Pančevo, uzeta u obzir, kao i četiri grada iz centralne Srbije – Kraljevo, Šabac, Loznica i Smederevo, i to se na sastancima predsednika opština jasno ističe. Kredit od Evropske investicione banke, koja je, takođe, partner NIP-a od 2009. godine pa nadalje, koji podrazumeva razvoj infrastrukture u velikim gradovima, sprovodi se, bez obzira na poštovanje Ustava i sredstva koja se opredeljuju Ustavom za razvoj infrastrukture u Vojvodini, u svim gradovima na teritoriji Srbije. Zaista želim da verujem da je vaše izlaganje bilo dobronamerno.
Reč ima gospođa Popović.
Vi ste potvrdili samo ono što sam govorila, a moja teza je da se radi o jednom centralnom nivou odlučivanja o tome gde će sredstva da se usmere. Inače, imamo pred sobom odluku o rasporedu sredstava predviđenih Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu za realizaciju NIP-a. Dakle, ne raspolažem svim tim podacima o kojima ste govorili, ali to što sam navela je u okviru ovog dokumenta koji je pred nama. Prema tome, samo ste potvrdili to da centralna vlast odlučuje o projektima, centralna vlast odlučuje o tome koji će se projekti usvojiti, kome će se sredstva i u kom iznosu doznačiti u Srbiji, bilo da se radi o pokrajini Vojvodini, bilo da se radi o bilo kom gradu ili naseljenom mestu u Srbiji. Ne možete da poreknete činjenicu da je, recimo, Jagodini predviđeno, da li je to i plaćeno, zaista ne znam, preko 380 miliona dinara. To je suština i ništa drugo.
Gospođa Kalanović.
Zato što koristite samo parcijalne informacije, dolazimo do tako iskrivljene slike. Ako biste uzeli sredstva koja su ove godine iz budžeta Republike Srbije usmerena na infrastrukturni razvoj Vojvodine, prema Fondu za kapitalna ulaganja, i odluku koje Pokrajinsko izvršno veće donosi, i stavili to u aneks te odluke, recimo, onda biste videli da to nije tako. Pohvaljujem ovoga puta Odbor za lokalnu samoupravu i predsednika koji je od mene tražio da na Odboru prezentiram kako se NIP sprovodi na teritoriji cele Srbije. Mislim da je, uz dovoljno argumenata, Odboru jasno prezentirano da je cela teritorija Srbije pokrivena sredstvima NIP-a i da su one opštine koje su malo dobile za, recimo, vodosnadbevanje, kroz neke druge partnerske odnose dobile, kroz budžetska sredstva, tj. potpuno je jasno da ono što se da kroz jedan program ne može a da se ne nadoknadi kroz drugi. To je politika koju sprovodi Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan i to je nešto što jeste najveći program infrastrukturne podrške regionalnim razvoju i ravnomernijem regionalnom razvoju u Srbiji.
Zahvaljujem. Ovim smo završili s ovom temom. Gospodine Palaliću nemate pravo na repliku, jer ste vi, kao predsednik Odbora, i vaš odbor pohvaljeni od strane ministra, pa moram da brinem da to ne pokvarimo. Zahvaljujem na razumevanju. Na član 26, amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, ja sam u ime SRS-a uložio amandman na član 26. stav 1. tačka 7), koji se odnosi na određene poslove Nacionalnog saveta za regionalni razvoj. Stav SRS-a je da iza svega ovoga postoji jedna politička priprema za stvarnu regionalizaciju u Srbiji, to je bojazan, a, istovremeno, odredbe Ustava ukazuju na nedeljivost naše teritorije. S druge strane, u prethodnim članovima su predviđeni uslovi i sastav Nacionalnog saveta, ali nigde nema prostora za narodne predstavnike. Upozoravam na odredbu člana 98. Ustava Republike Srbije, koji Narodnu skupštinu tretira kao najviše zakonodavno telo, predstavničko, ali i kontrolno telo. U članu 24, gde se govori o sastavu Nacionalnog saveta, kaže se da Nacionalni savet ima predsednika i 19 članova, ali nijednog narodnog predstavnika. Mislim da ima i da mora biti mesta za narodne predstavnike, posebno u onom kontrolnom smislu. Ovde smo dobili informaciju od potpredsednika Vlade da je, u regionalnom smislu, odnos između najrazvijenijih i najnerazvijenijih opština 1:15. To treba da zabrine, zato što je u Nacionalnoj strategiji regionalnog razvoja analizom pokazano da je odnos 1:7. Šta to znači? Ta analiza je rađena pre dve i po godine. Da li je regionalni razvoj, izvinite, samo da završim, porastao za dva puta u odnosu na podatke koje smo dobili analizom u Nacionalnoj strategiji i regionalnom razvoju?
Na član 26, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima gospođa Radeta.
Član 26. tačka 8) Predloga ovog zakona je zapravo razrada člana 19. (Predsedavajući: Izvinjavam se, budite ljubazni, samo malo mikrofon spustite, slabo vas čujem.) Hvala lepo. Dakle, član 26. tačka 8) je, faktički, razrada člana 19. koji govori o subjektima regionalnog razvoja. To je jedan od razloga zbog čega je nama ovaj predlog zakona veoma sporan. Mi kao subjekte regionalnog razvoja, kad kažem mi, mislim na Vladu Republike Srbije, predviđate Vladu, Ministarstvo i ministarstva nadležna za poslove finansija i prostornog planiranja, u skladu sa zakonom (nisam baš razumela šta znači – Ministarstvo i ministarstva), AP Vojvodinu, glavni grad, Agenciju za privredne registre, Republičku agenciju za prostorno planiranje (kažete – u skladu sa zakonom), Fond za razvoj Republike, jedinice lokalne samouprave, u skladu sa zakonom, Nacionalni savet za regionalni razvoj (čije sambrisanje predložila još kada smo govorili o članu 19, između ostalog, zbog toga što već devet godina pričamo o agencijama koje su balasti i iza kojih se kriju sve dosadašnje vlade Republike Srbije). Za sve ono što nije popularno da se odluči i kaže građanima Srbije, služe razne agencije. Nakupilo ih se negde oko 103 i kada ste došli u situaciju da donosite nekakve programe izlaska iz ekonomske krize, onda su se i sami predstavnici Vlade prisetili da bi bilo dobro da se ukinu neke agencije. To je samo farsa, koja je trebalo da bude predstavljena građanima Srbije, da građani pomisle kako je Vlada štedljiva i kako štedi baš na državnim organima, ali od usvajanja tog plana na sednici Vlade Republike Srbije, do dana današnjeg, imali smo pet-šest zakona koji su usvojeni i svaki od njih je imao još po jednu paradržavnu organizaciju.
Zahvaljujem. Na član 26, amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26, amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, još jedno kratko vreme ću se zadržati na političkom aspektu ovog zakona, a onda ću pokušati da građanima Srbije približim pogubnost tog ekonomskog koncepta na koji se pozivate kao na razlog za donošenje ovog zakona. Naime, Vlada Srbije je dobila nalog da je ovakav zakon potreban radi daljeg rasparčavanja Srbije. Dobili ste projektni zadatak, smatrate da ste ga uspešno završili i otuda vaše zadovoljstvo. Ali, moram da vam kažem, a to je poruka Vladi, ne vama kao ministru, vi ste samo izvršili svoj zadatak, da su to mislili i tvorci Ustava iz 1974. godine, pa se nakon 25-26 godina pokazalo koliko je taj ustav bio poguban. Na ovaj način želim da uputim i poruku Borisu Tadiću, da ozbiljno porazmisli da li će ukazom potpisati i proglasiti ovaj zakon, koji će skupštinska većina sigurno usvojiti, jer će se u tom slučaju i njegova fotelja malo uzdrmati, zato što Ustav nalaže da vodimo računa o tome da li se predsednik vlada u skladu s Ustavom ili ne, zbog toga što tvrdimo da ovaj zakon nije u skladu s Ustavom, koji ne poznaje ovakvu vrstu regiona, nego govori samo o lokalnoj samoupravi i o teritorijalnoj autonomiji, govori o okruzima, da postoje okruzi koje smo mogli osnažiti, kojima smo mogli da damo neke od ovih prinadležnosti, i da država funkcioniše u skladu s Ustavom, a da se na taj način omogući bolji i ravnomerniji regionalni razvoj. Zahvaljujem.
Pre nego što nastavimo, imam da vam dam tri obaveštenja. Jedno je obaveštenje generalnog sekretara RTS-a, gospodina Stanislava Veljkovića, da će direktan prenos biti do 18 sati, a da posle toga nisu u mogućnosti da prate zasedanje Skupštine u direktnom programu. Snimak zasedanja biće emitovan u zavisnosti od dužine i mogućnosti uklapanja u utvrđenu programsku šemu. Druga je informacija da ćemo danas da radimo bez pauze, jer smo počeli u 12 sati, da biste mogli da se organizujete oko ručka. Treća, u skladu sa članom 85, određujem da ćemo raditi duže od 18 sati – do završetka one tačke koja se u 18 sati bude našla na dnevnom redu, a to je ova. Gospođa Pop-Lazić, pop Poslovniku.
Gospodine predsedniče, mislila sam da se osvrnem na ono što se u petak desilo u radu Skupštine, ali vi, ni krivi ni dužni, prenosite samo ono što je već svršena stvar. Kao narodni poslanik i kao zamenik šefa Poslaničke grupe SRS-a, zarad javnosti, hoću da kažem da je ovo očigledno veoma teška tema za Vladu Srbije, za poslaničku većinu i da zbog toga ovako radimo. U petak, ako se sećate, u 17.30 smo nastavili rad sednice bez direktnog prenosa. Direktan prenos je krenuo nakon dve utakmice, nakon jednog filma i jedne emisije kulturnog sadržaja, negde u 15 do jedan i završio se ujutru u 7. To su mogli da gledaju samo oni koji rade u trećoj smeni, a nemaju neke značajne obaveze. Dakle, ne želite da javnost sazna šta narodni poslanici o tome misle. Danas isto tako radimo i smatram da ste dužni da date objašnjenje zašto je potrebno da posle 18 časova uopšte radimo, jer nas na to obavezuje Poslovnik, član 85, mislim da je stav 4, vi ćete bolje znati od mene, nemam ga kod sebe, držim ga u glavi, jer mora da postoji neki razlog zbog čega se vama toliko žuri. Ne znamo da je uvedeno ratno stanje, ne daj Bože, da bismo radili do ponoći, a da to ne čuje i ne vidi niko.
Kao i do sada, nema povrede Poslovnika. Dok ne budemo dobili parlamentarni kanal, na to utičemo koliko god možemo u dogovorima, u pravu ste, RTS nas stavlja pred svršen čin, ali do 18 sati je puno vremena i možemo da završimo ovu tačku dnevnog reda. Preći na drugu nećemo i taman ćemo tu nekako da se uklopimo; koliko god se ja budem trudio, uz vašu podršku, to bi bilo kao normalno radno vreme. Potpuno se slažem s vama da svako vreme koje pređe preko 18 sati nije uobičajeno, izuzetno je, ali je upravo zbog važnosti ovog zakona i zakona koji nam slede naša obaveza da radimo koliko možemo. Ako niste zadovoljni ovim, ja drugo objašnjenje nemam, a možete u danu za glasanje tražiti da se Skupština izjasni. Mislim da smo više puta to probali. Izvolite.
Mislim da ni vi niste zadovoljni onim što ste rekli, zbog toga što znate da je odgovornost na poslaničkoj većini i na ministru što nismo počeli da radimo na vreme, a mi smo već u devet bili ovde i mogli da radimo. Vašom krivicom nismo radili tri sata, kasnimo, i onda nemamo ni pauzu, radimo nakon 18 časova, što znači da smo mi ovde vaši zatočenici. Tako se vi ponašate, tako uvažavate Parlament. Mi ćemo to morati, hteli ne hteli, da poštujemo, ali svakako mislim da je povređen Poslovnik, da je krivica na vama i da treba u danu za glasanje da se izjasnimo o povredi Poslovnika.
Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o povredi na koju ste danas ukazali. Na naslov iznad člana 27, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Perić, izvolite.
U političkom koloritu boja, za SRS nije sve ni crno ni belo, nego pokušavamo da zajedno s građanima Srbije pronađemo šta je realnost u ovom momentu. Međutim, i građani Srbije, i mi, s ovakvom Vladom, s ovakvom skupštinskom većinom, teško možemo da dođemo do realnosti, da ovaj naš život učinimo lepšim i podnošljivijim, a to se vidi iz predloga koji je dala gospođa Pop-Lazić i iz odgovora koji ste nam uputili. Gospođa Vjerica Radeta je već ponovila koji su subjekti članom 19. ovog zakona predviđeni kao subjekti regionalnog razvoja i do rednog broja 8, iako je nešto malo nejasno, to su subjekti i institucije koje već postoje i o tome nije potrebno ništa reći; želimo da ovde stoji AP KiM i da se prema toj pokrajini odnosimo s istom pažnjom kao i prema AP Vojvodini. Postoji pet novih institucija predviđenih članom 19, koje samo stvaraju troškove za građane Srbije i omogućiće zapošljavanje članova stranke G 17 plus ili nekih stranaka bliskih ovoj stranci, pogotovo regionalnim razvojem političkih stranaka, kako se to predviđa. Jedan besmisao, nepotpuna preciznost, sadržani su u stavu 1. člana 27, koji glasi – radi obavljanja razvojnih, stručnih i regulatornih poslova regionalnog razvoja, Vlada će osnovati Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj.
Hvala, gospodine Periću. Na član 27, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 27. i u vezi sa čl. 28. i 29. Predloga zakona, tačnije, sa svim onim članovima koji regulišu rad Nacionalne agencije za razvoj. U tom kontekstu, iz ovih odredaba je ponovo jasno da je glavni cilj donošenja ovog zakona, koji potencijalno nosi veliku opasnost za teritorijalnu celovitost Republike Srbije, dobijanje tzv. pomoći iz IPA fonda. To se definiše frazama o navodnoj pomoći za razvojne projekte iz oblasti regionalnog razvoja koje se finansiraju iz evropskih fondova. U realnosti, kada zanemarimo ove fraze o Briselu kao novoj utopiji, ta navodna pomoć će na godišnjem nivou biti uporediva s prihodima od tranzitnih taksa za Južni tok. Na godišnjem nivou, ona ne dostiže ni 1% od bruto domaćeg proizvoda Republike Srbije iz 2007. godine, koji je iznosio oko 30 milijardi evra. Na godišnjem nivou, ona je neuporediva s prihodima kompanije ''Delta'' za 2009. godinu, jer je, kao što znate, pre nekoliko dana gospođa Forcan procenila te prihode na oko tri milijarde evra. Zato treba realno sagledati ove podatke, a ne zamajavati javnost i donositi zakone koji dovode u pitanje teritorijalnu celovitost Republike Srbije. U praksi je još nepovoljnija procena za predlagača zakona i za ova sredstva iz IPA fonda, jer se zna da ona u obećanom vidu neće biti realizovana u potpunosti i to je više nego jasno kada se analizira rad tzv. briselskih fondova u praksi. Treba i to reći, Srbiji se dodeljuju mnogo manja sredstva nego okolnim zemljama. Zahvaljujem.
Na član 28, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28, amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Nenad Popović i Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Sreto Perić.
Nastojim i dalje da objasnim predstavniku Vlade, gospođi Kalanović, da ovi organi koji su predviđeni, koji se uvode ovim zakonom, ne treba da postoje. Mislim da je ovaj zakon mogao da ima četiri ili pet članova. Mnogo manje vremena bismo tako izgubili, ne bi bilo potrebe da radimo bez pauze, niti da radimo posle 18 časova. Nije sporno za poslanike SRS-a da rade i 24 sata, ako rade one poslove od kojih će građani Srbije, baš oni koji su nas ovde i poslali, imati od toga neke koristi. Prvi član ovog zakona, po vama, mogao je da glasi – Srbija postaje zemlja regiona, postoje sledeći regioni. Drugi član je mogao da glasi da će se ovim zakonom, u realizaciji 1. člana, zaposliti određen broj, mogli ste tačno i da precizirate, članova stranke G17 plus, kao i da ovaj zakon stupa na snagu po vašoj želji. To bi mnogo manje vremena uzelo poslanicima, a i mnogo manje materijalnih dobara od građana Srbije. Vi predviđate stavom 2. člana 28 kakav zaštitni znak će imati Agencija. Ako sam predložio amandmanom na član 27, gde se Nacionalna agencija za regionalni razvoj definiše, da se ona briše, ako se prihvati amandman na član 27, onda je amandman na član 28. potpuno logičan u odnosu na prethodni i mislim da član 28. treba brisati.
Hvala, gospodine Periću. Na član 28, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 28. i u vezi s amandmanima koje smo podneli na čl. 27, 28. i član 29. U njima se ponovo pominje međunarodna i međuregionalna saradnja, šta god to značilo u praksi. U suštini, ponovo se radi o tzv. IPA fondovima, koji su, navodno, jedina vrsta rešenja za sve naše probleme i zbog toga treba doneti zakon, po ovoj logici, dovodi u pitanje teritorijalnu celovitost Republike Srbije. O kakvoj se iluziji radi, pokazuju ne samo podaci koje sam prethodno izneo o prihodima kompanije „Delta“, ili bruto domaćem proizvodu Republike Srbije za 2007. godinu, dakle, cifre koje su neuporedive s onima iz IPA fonda, već pokazuju i podaci koji uporedno pokazuju koliko sredstava po glavi stanovnika dobijaju regionalne zemlje. Na primer, pomoć IPA programa po stanovniku, u periodu od 2007. do 2010. godine, u regionu iznosi: u Crnoj Gori – 192 evra, u Makedoniji – 147 evra, u Hrvatskoj – 130 evra, a u Srbiji – samo 103 evra. Da li je to pravedno ili nije, ili je to, u suštini, pokazatelj nesposobnosti i jednog vazalnog odnosa prema Briselu, to su već pitanja koja su za neku drugu sednicu. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na član 28, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Ranđelović, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Popović.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, smatramo da se kroz ovaj član 28. ponovo provlači ono famozno – usluge po ugovoru, koje smo toliko kritikovali kada smo raspravljali o budžetu. Smatramo da napokon treba da se konkretizuje na koji način mogu da se angažuju stručna lica, odnosno druga lica koja nisu zaposlena, za obavljanje pojedinih stručnih poslova u nadležnim agencijama, odnosno ministarstvima. Iz tog razloga smo i predložili da se ta stručna lica angažuju u skladu sa zakonom kojim se uređuju postupci javnih nabavki. Mislim da je ovo precizniji način određivanja u kojim uslovima, kako i za šta mogu da se angažuju stručna lica. Dakle, usluge po ugovoru na taj način možemo da svedemo na najmanju moguću meru i da izbegnemo svaku vrstu zloupotreba, koje su, inače, moguće ukoliko nemamo jasno definisanu proceduru i uslove, kao i kriterijume.
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Palalić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko Kalanović, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo i u načelnoj raspravi rekli da je, pored toga što je ovaj zakon izuzetno loš i što neće nikakve efekte dati, donet je samo zbog člana 5 – da se definišu regioni, potpuno nepotrebno unoseći zabunu, u isto vreme on i izuzetno skup, glomazan, sa mnogo institucija, koje, u suštini, treba da preuzmu deo nadležnosti Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja i Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća. Ako i preuzmete nadležnosti, njihov kapacitet za realizaciju poslova je apsolutno nedovoljan. Osim toga, vidi se, kroz niz nadležnosti, da će i dalje ključnu ulogu u regionalnom razvoju imati Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, u odnosu na sve druge institucije. Mi smo želeli da ovim amandmanom osnažimo instituciju Nacionalne agencije sa još nekoliko nadležnosti, jer je ona trebalo da ima ključnu ulogu u politici i realizaciji politike ravnomernog regionalnog razvoja, kada se na osnovu dogovora sa lokalnim samoupravama i na osnovu jasnih analiza utvrde statistički regioni, kojih neće biti samo sedam i koji ni na koji način neće predstavljati uvod u neku administrativnu podelu. Želim samo da kažem, na osnovu onog što je rekla ministarka Kalanović kada je u pitanju sednica Odbora za lokalnu samoupravu, da je to bila dobra sednica, sa mnogo analiza i dokumenata, i da je zaista članovima Odbora dostavljena informacija o realizaciji NIP-a, osim one stvari kojaje bila sporna na samoj sednici, a to je da nemamo dokument o realizaciji NIP-a na području Vojvodine. To je veliki problem i postavlja se pitanje – kako i po kom osnovu su sredstva mogla biti prebačena Fondu za kapitalna ulaganja, da on utvrđuje projekte, prati njihovu realizaciju? Mi sada najednoj trećini teritorije Srbije ne znamo kako je realizovan NIP, ne znamo da li u onom kapacitetu u kojem je realizovan NIP na području centralne Srbije imamo …
Hvala, gospodine Palaliću. Na član 29, amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Perić.
Već treći amandman je na članove iz dela koji se odnosi na Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj. To je jedan od subjekata regionalnog razvoja koji ne treba da postoji. Podneo sam amandman na tačku 2. ovog člana, gde se kaže šta radi Agencija – prati i sprovodi mere i realizuje razvojne projekte za unapređenje infrastrukture, razvoj privrednih društava i preduzetništva, obuhvaćene programima finansiranja regionalnog razvoja. Između ostalog, predviđa se da ova agencije organizuje i vrši i izdavačku delatnost. Za sve čega se dohvatite, samo razmišljate kako da što više sredstava uzmete od građana Srbije, a kakav je vaš odnos prema poljoprivrednim proizvođačima, to može vrlo lako da se vidi po tome gde su dodeljivana određena novčana sredstva za pomoć poljoprivrednim proizvođačima, gde su mobom ili na neki drugi način, kako su se organizovali, gradili objekte, a sada su u obavezi da uplate kamatu mnogo veću od sredstava koja su dobili kao pomoć od Vlade Republike Srbije. Prestanite s takvim odnosom, jer vi pokušavate toplo-hladno. U jednom momentu, kad su građani Srbije bili zabrinuti kako prevazići finansijsku ekonomsku krizu, kojom vi pokrivate svu vašu nesposobnost i sav vaš odnos prema državi i njenim organima, rekli ste da je preveliki broj ministarstava, da ih treba ukinuti, a zatim su neki od ministara pričali kako ministarstva i nisu veliki problem, veliki problem su agencije, na šta smo mi iz SRS-a ukazivali prilikom donošenja Zakona o agencijama. Vi se niste osvrtali, nego, naprotiv, uvodite ove agencije …
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović, koji ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, amandman je podnet na član 29. Ovaj član reguliše rad Nacionalne agencije i, u suštini, predviđa primenu i sprovođenje razvojnih dokumenata. Šta to znači u praksi i koliko je nerealan ovaj probriselski zakon koji dovodi u pitanje teritorijalnu celovitost Republike Srbije, upravo zbog ovih fondova, pokazuje sledeći primer. Bivši pomoćnik ministra finansija Gordana Lazarević je izjavila da okvirni sporazum koji se tiče IPA fondova predviđa sledeće – svake godine Srbija treba da podnese projekte koji će se finansirati iz trogodišnjeg budžeta EU donetog 2007. godine, a onda se za svaku godinu utvrđuju projekti koji treba da odgovaraju iznosu sredstava koja su predviđena. Zatim je bivši pomoćnik ministra finansija izjavila i sledeće, veoma bitno – to ne znači da ćemo taj novac dobiti. ''Za ovu sumu konkuriše se s određenim projektima koji se ocenjuju i za njih se dobija direktna pomoć.'' Dakle, ta nerealna utopistička zaslepljenost EU praksi je nešto sasvim drugo. Takođe, imamo i procenu gospođe iz Slovenije, eksperta za pretpristupnu pomoć EU. Ona je, na seminaru održanom 5.12.2007. godine u Beogradu, iznela podatak da je Grčka, koja je 25 godina član EU, uspela da dobije samo 70% pomoći, jer nije imala dobre projekte. U tom smislu, postavlja se pitanje – ako je jedna Grčka, koja svake godine ima bolje kapacitete od nas, dobila toliko, koliko će dobiti Srbija u praksi? Zahvaljujem.
Hvala vama. Na član 29, amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Reč ima gospođa Tabaković.
Član 29. reguliše nadležnosti, odnosno poslove koje će obavljati Nacionalna agencija. Rekli smo da je Nacionalni savet jedna paradna institucija, koja treba da predstavi veliku brigu o regionalnom razvoju, ali će, u stvari, Nacionalna agencija, koja će naslediti Agenciju za razvoj malih i srednjih preduzeća i preuzeti deo ljudi, opreme, sredstava i poslova iz dela Ministarstva za regionalni razvoj koji se bavi infrastrukturom, raditi poslove koji su pobrojani pod tačkama od 1. do 11. Neki se tiču zaista priče o regionalnom razvoju i potrebe da se određeni projekti pripreme i da se s njima konkuriše, iako ti poslovi nisu u ovoj državi mogli da budu urađeni, na primer, u 2007. godini, na primeren način, pa su nam odobreni krediti ostali nepovučeni. Podsećam na podatak iz završnog računa za 2007. godinu da smo blizu milion evra platili kamate na nepovučena sredstva, zato što nismo uspeli da uradimo prateće poslove. Onda se pitam, zašto je Agencija sebi, pored poslova koji se tiču regionalnog razvoja, pridodala i poslove organizovanja i vršenja izdavačke delatnosti, pripremu i realizaciju programa edukacije instruktora i konsultanata za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva i uzela da radi deo poslova koji pripadaju monopolu države, poput komorskog sistema, a to je izdavanje javnih isprava? Ako neko sebe smatra sposobnim, nek izvoli, neka se izloži tržištu, pa neka proverimo i mi, a i oni sami, koliko su konkurentni, a ne da svi mi treba da budemo izloženi na tržištu po svojim kvalitetima, upornosti i radu na različit način, a neki uvek imaju da izdaju neke isprave za koje mora da se plati neka članarina, neki doprinos, koji autorima ovakvih zakona omogućava ugodan i lagodan život. Ta praksa treba da prestane. Ono što je praksa koja mora u ovo vreme krize da prestane, to je sledeće. Osnivamo nebrojano mnogo agencija koje su, u stvari, paradržavni organi koji vrše poslove koji su, inače, u nadležnosti Ministarstva i ministarstava i bankarskog sistema, a rađeni su na osnovu uredaba, poput raznovrsnih uredaba o subvencijama, ali je vrhunac cinizma sebi odrediti posao pripreme i realizacije, edukacije instruktora i konsultanata. Građane ću podsetiti samo na licenciranje stečajnih upravnika, koji su, takođe, išli na posebne obuke i edukovali se, a onda su se u javnosti proslavili aferom o tome koliko su desetina hiljada evra sebi određivali kao naknadu za uspeh u stečajevima. Zatim, licenciranje brokera, portfolio menadžera, po 4.000 evra se licence plaćaju za tu vrstu dokumenta, da ne kažem papira, da ne obezvredim znanje tih mladih ljudi koji su koristili razne prečice da do ovog posla dođu i da dobiju odabrane poslove u odabranim institucijama, a da pored toga neko uvek ima sigurnu zaradu koja kaplje u organizaciji ovih i ovakvih licenci, seminara, obučavanja, itd. To je lekcija koju ste dobro naučili od stranih donatora, kasnije investitora, počev od prvog zajma Starateljskog fonda Svetske banke iz 2001. godine, gde je od 6.000.000, ne milijardi, 6.000.000 dolara – 3.950.000 vraćeno stranim konsultantima, a po međunarodnom ugovoru koji je ratifikovan na jednom ovakvom zasedanju u Saveznoj skupštini, septembra 2001. godine. Da li ste u stanju da shvatite pogubnost ovakvih nadležnosti, a krajnje je vreme da s tom praksom prekinete?
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Avramović ima reč.
I u ovom amandmanu na član 29, u kome se određuju obaveze ili nadležnosti Nacionalne agencije, moram da podvučem da je, u suštini, pitanje formiranja novih radnih mesta, formiranje agencije od strane direktor ili ministra za zapošljavanje kadrova stranke G 17 plus, Mlađana Dinkića. Ako uzmemo u obzir tačku 5, koja kaže – priprema i realizuje programe edukacije instruktora i konsultanata za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva, mislim da ste ovim predlogom zakona i ovom tačkom 5. apsolutno samostalno priznali svoju nesposobnost da razvijate privredu i društvo, za šta vam je potreban konsultant ili instruktor. Postavljam pitanje – postoji li mogućnost da taj konsultant ili instruktor bude neko strane lice, pošto očigledno vi niste sposobni da sačuvate privredni razvoj ili preduzetništvo? Suština diskusije nije čudna, ako uzmemo u obzir dosadašnje vaše iskustvo, počevši od Agencije za privatizaciju, koja je uništila privredu, i počevši od vašeg iskustva razvoja privrede kroz program kragujevačkog "Fijata". Postavljam još jedno pitanje. Kako mislite da zaključite sistem zaštite razvoja privrednih društava i preduzetništva ako u stranci G17 plus, čiji direktor predlaže formiranje ove agencije, funkcioniše kriminal i korupcija, jer je to ono što je najveća bolest privrede i privrednog društva, posebno razvoja preduzetništva? Dakle, gospodo narodni poslanici, ova agencija nema zadatak koji je predviđen ovim zakonom, kao ni što zakon nema obavezu koja je predviđena Ustavom.
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, ovaj moj amandman odnosi se na član 29. stav 1. tačka 7. Predlog je da se tačka briše. Razlog je generalni stav SRS-a da je to još jedna agencija koja će usisati deo sredstava od onog obima sredstava koji se planira za regionalni razvoj. U uslovima ekonomske i finansijske krize, izdvajamo i izdvajaćemo u nastupajućem periodu limitirana sredstava, namerno kažem limitirana, zbog toga što iz godine u godinu izdvajamo sve manje, a posebno se moramo osvrnuti na određene podatke i činjenice koje se odnose na određena finansijska sredstava koja su kolala u finansijskom sistemu Republike Srbije u periodu od 2001. godine, pa do danas. Oko 16 milijardi evra direktnih stranih investicija je ušlo u finansijski sistem Republike Srbije. Pitanje je – koliko je stvarno uloženo u regionalni razvoj? Niko to ne zna. Zašto? Zbog toga što ne pravimo analize, nemamo ovde završni račun da možemo to iskazati. S druge strane, privatizacija je privedena kraju, što se tiče društvenog sektora, i preko tri milijarde evra je upumpano u finansijski sistem i u budžet Republike Srbije, ali nije upumpano tamo gde je trebalo po Zakonu o privatizaciji, u Fond za razvoj i, preko Fonda za razvoj, u regionalni razvoj. Ništa od toga nije napravljeno i zbog toga imamo ovu disproporciju između najrazvijenijih i najnerazvijenijih, koja, po podacima potpredsednika Vlade gospodina Đelića, iznosi 15 puta. To treba da vas zabrine, to treba kod vas da stvori preduslove da kažete – dosta je bilo onog što smo radili.
Na član 29, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Radeta.
Poprilično je teško za ova dva minuta, koja ste širokogrudo, demokratski, dodelili opoziciji, obrazložiti amandman, a pogotovo skrenuti pažnju na suštinu predloga određenog člana, kao i celog ovog zakona. Još jedanput se vraćam na član 19, da pitam gospođu Kalanović – da li, gospođo ministre, možete da se zakunete ovde, pred Narodnom skupštinom, da ćete za popunjavanje, recimo, Nacionalnog saveta za regionalni razvoj raspisati neki konkurs, ili će tu biti, kao i u svim vašim agencijama, smešteni partijski ljudi, ili ćete možda da presipate iz šupljeg u prazno, pa neke, koji će dobiti otkaz u Ministarstvu, prebaciti u ovaj nacionalni savet? Šta će ovaj nacionalni savet, odnosno Nacionalna agencija, već smo do toga došli, koje će poslove, između ostalog, obavljati? Obavljaće poslove međunarodne i međunacionalne saradnje iz svoje nadležnosti. Ovo je veoma problematično – ko može dati i koja je to nadležnost Nacionalne agencije da obavlja poslove međunarodne i međuregionalne saradnje? Zašto nam služi Ministarstvo inostranih poslova? To je prvo pitanje. Drugo pitanje – međuregionalna saradnja. Evo, ovo je još jedan od dokaza da smo u pravu od početka rasprave o Predlogu ovog zakona, da ovde nije namera ono što vi predstavljate, već, upravo, opasna namera rasparčavanja Srbije i preduslov za to i za neku eventualnu promenu Ustava, mada je potpuno nelogično da neko donosi nekakav zakon koji bi bio preduslov za promenu Ustava, ali vi i Boris Tadić očigledno imate tu nameru.
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29, amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29, amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Još jedna od agencija, Nacionalna agencija, tako se zove. Država, po našem mišljenju, polako, ali sigurno, postaje najveći poslodavac u državi Srbiji, što ne može da bude dobro. Vama je EU jasno stavila do znanja da želi da ojačamo regionalnu i lokalnu razvojnu saradnju, sa ciljem doprinošenja ekonomskom razvoju i smanjenju regionalnih nejednakosti, ali vam nije rekla kako to da uradite, barem ne javno, mada je Bajden rekao šta hoće. Vi ste to mogli da uradite kroz jačanje lokalne samouprave i bili biste potpuno saglasni s onim što EU očekuje u ovom procesu pridruživanja, putem kojim idete; mogla bi da bude sasvim zadovoljna onim što radite. Ne, vi ste doneli jednu političku odluku, koja će nas skupo koštati, a, za uzvrat, građani Srbije neće od toga imati nikakve koristi. Daću vam jedan primer. Mene su neki dan zvali neki ljudi iz unutrašnjosti. Recimo, jedan gospodin iz Valjeva, koji me je pitao, vezano za ovaj zakon – a koji će to sada glavni grad biti za mene iz Valjeva, pošto to više nije Beograd, mi ne pripadamo Beogradu, nego ovom zapadnom regionu? Znači li to da je meni sada glavni grad neko tamo odredište, Užice? Jeste, kažem ja. Jeste da mu je Beograd bliži, ali on će morati u Užice. Dakle, pravimo jednu transmisiju od centralnih organa prema lokalnim organima, još jedan u lancu mogućnosti za korupciju, za veći trošak države, a sve to iz džepova građana, a da oni u lokalnim sredinama ništa od toga ne dobijaju.
Hvala. Na član 29, amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29, amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 29. Predloga zakona o regionalnom razvoju podneo sam amandman, tako da se u stavu 1. tačka 11. briše, a koja glasi: "Nacionalna agencija obavlja i druge poslove u skladu sa zakonom". Na primeru Nacionalne agencije za regionalni razvoj najbolje se vidi ono na šta je ukazivala SRS. Ovaj zakon će omogućiti, pored razbijanja države, i stvaranje nove administracije, verovatno stranačke, koja će još više opteretiti državni budžet. Imaćemo jednu novu - staru agenciju, a ta agencija će se dalje raščlanjivati na regionalne. To znači da će se formirati, na neki način, sedam mini birokratskih aparata, ali ne samo kao regionalne agencije, već i ostalim subjektima koji su opisani u članu 19. ovog zakona. Ovoj nacionalnoj agenciji data su velika ovlašćenja i to se može videti u članu 29. Možemo se onda zapitati – gde je ovde država, gde su njene ingerencije, ko to ovde, preko nacionalne agencije, ulazi u nadležnost državnih organa? Stiče se utisak da onaj ko rukovodi Nacionalnom agencijom za regionalni razvoj, taj, bukvalno, vedri i oblači u svim regionima, jer Agencija priprema i sprovodi razvoj dokumenata, realizuje razvojne projekte za unapređenje infrastrukture, privrednih društava, reguliše uslove za pristup i realizaciju projekata koji se finansiraju iz evropskih fondova, donacija itd. Sve ono što život znači mora da prođe preko Nacionalne agencije za regionalni razvoj i eto mehanizma za zloupotrebe, za selektivno usmeravanje projekata i sredstava prema onima kojima su možda isto stranački ...
Na član 29, amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da)
Kada se na jedan predlog zakona podnese ovoliko amandmana i toliko amandmana kojima se traži brisanje pojedinih odredaba ovog zakona, onda to može da znači dve stvari – prvo, ili je čitav zakon koncepcijski loš, ili su, kao drugo, mnogi članovi tog zakona loši, neadekvatni i treba ih brisati. Ovde je u pitanju prvo, zakon je koncepcijski loš. Mlađan Dinkić, kada je obrazlagao ovaj zakon, rekao je da je on važan korak u decentralizaciji Srbije. Pored toga, rekao je – kako očuvati suverenitet zemlje ako na nekim delovima nemamo stanovništvo. Ovo nije zakon gde to znači da je to decentralizacija, već, jednostavno, razbijanje Srbije. Nikada se suverenitet jedne države nije mogao očuvati njenim razbijanjem i rastakanjem, već samo očuvanjem njenog jedinstva, zatim, poštovanjem njene celovitosti, jačanjem njene odbrambene moći, poštovanjem svih građana koji žive u njoj podjednako, a ne selektivno. Ali, kada nam ministar jasno poruči da ako negde nema stanovništva, nema ni suvereniteta, nije li to, u prevodu, posebno priznavanje nelegalne države Kosovo, ujedno, i početak feudalizacije Srbije? Zato je najbolje da ovaj predlog zakona povučete. Zahvaljujem.
Na član 30, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Perić.
I dalje smo u logičnom nastavku podnošenja amandmana na ovaj predlog zakona, s obzirom na to da sam podneo amandmane na čl. 27, 28, 29. ovog zakona, gde se govori o agencijama za regionalni razvoj. Podneo sam amandman i na član 30, gde se kaže da nadzor nad radom Nacionalne agencije vrši Ministarstvo. Pod uslovom da se radi o nekom kvalitetom zakonu, koji bi SRS trebalo da podrži, ne bismo to mogli, iz razloga što nije definisano koje ministarstvo vrši nadzor. Svakako da se ovde radi od apsolutno neprihvatljivom zakonu, ne samo za poslanike SRS-a, nego za svakog pravog predstavnika naroda, tj. građana Srbije. Tačno je da je ministar Mlađan Dinkić govorio da će ovaj zakon doprineti decentralizaciji. Pitam vas sada, ukoliko se između Republike Srbije i njenih državnih organa i jedinica lokalne samouprave pojavljuju neki novi organi i agencije, da li se radi o decentralizaciji, ili se radi o pokušaju prodavanja pameti? Treba uspostaviti te silne organe i organizacije, treba osmisliti njihov rad, treba osmisliti kvalitetan način uzimanja sredstava od građana Srbije, a da oni budu saglasni s tim. Pameti imaju naši građani, imaju i poljoprivredni proizvođači, i radnici, i studenti, i svi oni koji žive u ovoj Srbiji. Dajte malo rada, dajte malo organizujte privredni ambijent. Gospođo Kalanović, preispitajte i programe sa kojima se konkurisalo u vašem ministarstvu i koja ste sredstva sve odobrili za neke programe koji, po završetku, neće dovesti do zapošljavanja nijednog novog radnika. Naprotiv, stvaraće još veće razlike u određenim mestima u Srbiji.
Na naslov iznad člana 31, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Perić.
Podneo sam amandman na član 31, odnosno da se briše naslov iznad člana 31, gde se govori o regionalnim razvojnim savetima. Znači, nije dovoljan Nacionalni savet za razvoj, nego je potrebno uvesti i Regionalni razvojni savet. Gospođo Kalanović, vi danas ovde predstavljate Vladu i meni je poznato da ste u vreme izborne kampanje bili u Kosjeriću. Ne znam da li vam je poznato selo Seča Reka? To je pionir u razvoju seoskog turizma u Srbiji. Tim poslom, tim aktivnostima se bavi preko 35 godina, a danas se tim poslom bave jedna ili dve porodice. Da zaista želite ravnomerni regionalni razvoj, besmisleno je više ponavljati šta je cilj donošenja ovog zakona, ali da želite to, pored preko 106 agencija koje su do sada uspostavljene, ne znam koliko će ih biti do kraja ove sedmice, odnosno nakon glasanja o ovim predlozima zakona, da ste se setili bar da predložite da jedna ima sedište u gradu Kosjeriću, onda biste pokazali da zaista želite da se svi delovi Srbije ravnomerno regionalno razvijaju. Ali, vi to nikada nećete uraditi. Vi niste nimalo naivni i niste nestručni i, što je Mlađan Dinkić rekao, ni on nije glup, samo je šteta što on i njegovi saradnici sve ono što znaju i što su naučili, školujući se u nekom drugom sistemu i režimu, ne primenjuju u korist građana Srbije. Da to radite, onda bi vas cenila više i EU, kojoj vi slepo verujete i izvršavate sve njihove naloge, bez obzira na to koja cena je za građane Srbije regulisana.
Zahvaljujem. Na član 31, narodni poslanik Miroslav Markićević je, jednim amandmanom, predložio brisanje čl. od 31. do 40. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Vojić-Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ispravite me ako grešim, malopre kada ste nam govorili o tome zašto ćemo raditi danas produženo, zakone ste podelili na one koji su važni i one koji su nevažni. Nevažni se rade do 18 časova, a važni posle 18 časova. Tako ste nam rekli i nisam sigurna da li sam dobro shvatila. Da se vratimo na amandmane. Dakle, naš amandman na član 31. odnosi se na regionalne razvojne savete. Čini mi se da je ovaj član za koji smo predložili da se briše potpuno besmislen, jer osim ovih regionalnih razvojnih saveta, vi predviđate da oni imaju predsednika i iks broj članova. To, verovatno, zavisi od broja regionalnih lidera G17na terenu. Ono što je još zanimljivije, predlažete da im mandat traje pet godina. Čini ni se da ovaj poluprivatni i polupartijski aranžman ima da košta građane Srbije i te kako mnogo, zato što sve te ljude koji su sa terena, iz lokalne zajednice, pa regionalne, pa oblasne, pa nacionalne, neko treba da izdržava, jer struktura izgleda ovako: nacionalni saveti –nacionalne agencije, regionalni razvojni savet – regionalna razvojna agencija, oblasna asocijacija -– oblasne agencije. Koliko je to ljudi i koliko će to da košta? Vi umete oko novca, recite nam koliko to košta građane Srbije?
Hvala. Nema nevažnih zakona, kao što znate. Na član 31, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 31. zakona. Opet se radi o delu zakona koji se bavi Nacionalnom agencijom za regionalni razvoj, što je više nego sporno. Ima i ingerencija da se bavi međunarodnom saradnjom, što je ponovo neadekvatno rešenje, koje dovodi u pitanje međunarodnu i unutrašnju stabilnost Republike Srbije. Zašto se to radi i koja su opravdanja za ovakve, blago rečeno, neobične i neozbiljne predloge zakona, jasno je iz prethodnih izlaganja naših poslanika i naših amandmana. Obećana je pomoć Brisela i IPA fonda, koja, navodno, treba da reši sve naše probleme. Međutim, ovaj neotitoistički koncept nove utopije o nekakvoj briselskoj uniji, u praksi demantuju sledeći podaci. Kolika je razlika između realnosti i lažnih evrounijatskih obećanja, pokazuje izjava gospodina Raula Kunje iz UNMIK-a. On je izjavio, doslovno – UNMIK na Kosovu je potrošio 4 milijarde evra. Čak 80% tih investicija utrošeno je na konsultantske usluge i izgradnju kapaciteta, koje nisu izgradili. Tih 80%, odnosno dve milijarde evra vraćeno je upravo u EU, ali samo u dve ili tri zemlje. Dakle, EU plaća kao celina, a dve ili tri zemlje profitiraju. Profit je prava reč, pa je produžavanje ovakve situacije, verovatno, u njihovom interesu. Ako sagledamo ove podatke i realnost, biće nam jasno da ako se briselske birokrate ovako ponašaju prema svojim miljenicima na KiM-u, možemo samo da pretpostavimo šta će se desiti vašim i našim vazalskim službenicima koji ispunjavaju sve uslove Brisela. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na član 31, amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan Avramović.
Najpre da preciziram još neke stvari vezane za regionalni savet. Šta su uopšte regije i regionalni saveti, osim što im je mandat pet godina, osim što su izbori na lokalnom nivou na svake četiri godine redovni, a vidimo da ne mogu biti redovni, da ima i vanrednih, osim što su to članovi kojih ne znamo koliko ima, koje imenuju i postavljaju na koji način, sem podataka da idu iz sedam regija plus 19 članova, da svaka regija ima svoj savet, svoju agenciju i svoju oblasnu asocijaciju? Postavljamo pitanje – ko će to da plati i odakle? Osim što imamo ovu ponudu regionalnih razvojnih saveta, očekujemo da, pod plaštom decentralizacije ili regionalizacije, kako god hoćete, izmislite i neka nova radna mesta, s obzirom na to da je to jedini modus opstanka firme G17 plus. Primera radi, možete imenovati na deset godina predsednika opštine, direktora opštine, upravnika opštine, možete imenovati načelnika opštine, načelnika zaposlenih na toj teritoriji opštine, načelnika za nezaposlene na toj teritoriji, načelnika za građane do 30 godina, načelnika za građane od 30 godina itd. Dakle, predlog da regionalni saveti imaju mandat od pet godina je apsolutno neprihvatljiv da se ovaj zakon nađe uopšte u proceduri, jer i sam ministar je jednom rekao da će ove regionalne razvojne agencije i saveti moći da budu malo više samostalni tek posle dve godine i da će tada moći da se samofinansiraju. Zbog svega toga što je ministar rekao, dajte im mandat od dve godine, pa onda, kako bude išao rok, neka im bude takav i mandat. Hvala.
Na član 31, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Nebojša Ranđelović, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Reč ima gospođa Popović.
Gospodine predsedavajući, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, smisao našeg amandmana je u tome da se ovaj petogodišnji mandat odnosi samo na javni civilni sektor, kao i na predstavnike institucija i organizacija sa dotične lokalne samouprave, jer u slučaju da dođe do promene strukture vlasti u lokalnoj samoupravi, potpuno je besmisleno i iluzorno da se očekuje da i taj predstavnik određene političke grupacije ostane ceo mandat od pet godina u tom regionalnom savetu. Međutim, očigledno je da Vlada nije ni imala nameru da na bilo koji način taj razvojni regionalni savet učini funkcionalnim, s obzirom na to da sve te regionalne savete konstruiše, bira i postavlja Vlada. Dakle, vraćamo se na osnovnu tezu da se radi o daljoj centralizaciji Srbije. Inače, kako razumeti da se taj savet, što se Beograda tiče, konstituiše tako što će u Beogradu biti 18 predstavnika grada, odnosno gradskih opština, to je jedan predstavnik grada i 17 predstavnika gradskih opština? Onda će to telo imati znatno više od 20 članova, a u Vojvodini, recimo, u sastav ulazi 60 predstavnika opština plus predstavnici sadašnjih i budućih gradskih opština u gradovima, a zajedno s eksternim članovima, taj savet će imati stotinak članova. Ukoliko se misli da se ne postavi iz svake opštine po jedan član, u tom slučaju je opet Vlada ta koja odlučuje iz kojih opština će postaviti članove saveta. Dakle, radi se o nekim glomaznim, nefunkcionalnim telima, koja neće imati nikakve ingerencije što se osnovne funkcije tiče, kojoj su namenjeni. Inače, predsednik Odbora za lokalnu samoupravu potvrdio je ono o čemu i ja govorim. Podsećam vas da su, bez statuta Vojvodine i bez zakona o utvrđivanju nadležnosti Vojvodine, sva sredstva koja se doznače bilo kakvom fondu na teritoriji Vojvodine i te kako nezakonita i protivustavna. Time što ne znamo da li su ta sredstva uopšte doznačena i za koje projekte, da li su vraćena Republici, ne znamo za koje namene su utrošena, ostaje ta teza da centralizacijom, tj. ovakvim vidom upravljanja Srbijom, nemamo funkcionalno vršenje vlasti, jer se novac gubi. To je suština svega gde su novci.
Na član 31, amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Reč ima gospodin Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospođo ministarka, čitajući ovaj predlog zakona o regionalnom razvoju, uvideo sam svu besmislenost ovog i ovakvog zakona, s obzirom na to da ovakav vid decentralizacije nije decentralizacija. Neću biti toliko oštar kao moje kolege da tvrdim da je ovo cepanje Srbije, iako bih se, na prvu ruku,mogao složiti s tim, već vidim da ste pronašli novi način da dođete do sredstava, ovoga puta iz pristupnih fondova EU, ali se pribojavam da će iz tih sredstava najmanju korist imati korisnici kojima su sredstva najpotrebnija, a to su lokalne samouprave. Prava i suštinska decentralizacija bi bila na nivou lokalnih samouprava, za koju se SNS i zalaže, a ne na nekakvom regionalnom nivou, za koji ne mogu da pronađem nikakav poseban smisao, izuzev neke formalne virtuelne decentralizacije, čija je suština udomljavanje preostalih članova stranke G17 plus. Objasniću zašto. Iako smatram da je ovaj zakon teško popraviti amandmanima, skoro je i nemoguće, podneo sam amandman, iz jednog jedinog razloga, što mi je poznata tvrdoglavost ljudi iz G17 plus i trajnost u ovakvim i sličnim glupostima. Dokaz za ovakve tvrdnje je i član 31, koji predstavlja mandat predsednika i članova regionalnog razvoja u trajanju od pet godina, što nije ni primereno ni logično rešenje. Amandmanom koji sam podneo ispred SNS-a predviđa se smanjenje trajanja mandata sa pet na četiri godine. Da vas podsetim, članovi regionalnog razvojnog saveta su predstavnici lokalnih samouprava, predstavnici gradskih opština, predstavnik Vlade itd. Dakle, sve su to političke funkcije, ali sa trajanjem mandata od najviše četiri godine; jedino će članovi saveta imati mandat od pet godina. Onako kako ja vidim, svesni ste da vlasti posle sledećih izbora neće biti, pa da zadržite koliko-toliko upravljanje tokovima novca, ili mislite, s druge strane, da ćete biti doživotno na tim funkcijama. Što se tiče obrazloženja Vlade, ono je toliko besmisleno da vam ga moram pročitati, čisto radi vas, gospođo ministar, kolega poslanika i građana Srbije, jer čini mi se da bi i mala deca dala smislenije i bolje obrazloženje: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što je mandat predsednika i nekih članova regionalnog saveta vezan za izborni ciklus, a može biti kraći od četiri godine, odnosno duži od četiri godine''. Ne može biti duži od četiri godine, može biti kraći, jer svi koji će biti članovi saveta postavljaju se na period od četiri godine, tako piše u svim zakonima, izuzev ovde. Predlog zakona je vrlo jasan– mandat predsednika i članova regionalnog saveta traje pet godina, to je član 31, dok član 24. kaže – mandat predsednika i članova Nacionalnog saveta traje pet godina. Znači, nema manje, nema više, traje pet godina. Nažalost, niste predvideli ovim predlogom zakona ni način njihovog razrešavanja. Jednostavno, pet godina, i to je to, ne daj bože neki smrtni slučaj nekog od članova saveta, on ostaje i posmrtno član saveta. Možete me ubediti da nisam u pravu tako što ćete prihvatiti ovaj amandman, kao i amandmane svih kolega iz SNS-a. Hvala.
Na član 32, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospodin Pejčić Aleksandar.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, poštovana ministre, poslanici DSS-a su u raspravi načelu i u pojedinostima kritikovali ovaj zakon i kroz formu amandmana ponudili sasvim novi zakon o regionalizaciji Srbije. Smatramo da su strukture kao što su savet, kao što je agencija i razne asocijacije, suvišne, preglomazne i skupe za građane Srbije. Podsetiću vas da je, kada je ovde inaugurisana Vlada Mirka Cvetkovića, rečeno da će nova vlada raditi na tome da relaksira državnu upravu za otprilike 8.000 novih radnih mesta. Ovim zakonom, Vlada demantuje samu sebe. Smatramo da je ovaj naš amandman i te kako osnovan i da ga treba prihvatiti. Hvala lepo.
Na član 32, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Pošto sam podneo amandman na član 31, gde sam predložio da se briše "regionalni razvojni savet", sasvim je logično da se podnese amandman na član 32. i da se briše stav 1. gde se definiše i precizira ko čini regionalni savet. Članovi regionalnog razvojnog saveta su predstavnici jedinica lokalnih samouprava koje čine regiona, kao i predstavnici gradskih opština, predstavnici javnog i civilnog sektora (evo, uvodi se ovde neka nova forma u zastupanju interesa građana Srbije, odnosno lokalnih samouprava), kao i drugih institucija i organizacija sa teritorije tih jedinica lokalne samouprave, kao i predstavnik Vlade. Ako već imate Nacionalni savet koji formira Vlada Republike Srbije, zar je potrebno još formirati i regionalni razvojni savet, koji će sačinjavati predstavnici lokalnih jedinica lokalne samouprave, kao i predstavnici Vlade? Mislim da je to potpuno besmisleno, ali da se uočiti da su tri bitna elementa, ili tri bitne komponente ili cilja za stavljanje ovog zakona na dnevni red i njegovo usvajanje. Prvi jeste taj što planirate pripremu za razbijanje države Srbije, drugi je da se udomi veliki broj članova stranke G17 plus, da se obezbedi onaj minimum potencijalnih glasača koji će zanavek, čini mi se, po vašoj želji, omogućiti da kontrolišete finansije Republike, odnosno države Srbije, i treći je da biste iskamčili nešto sredstava iz pristupnih fondova i ne uložili ih u interesu građana Srbije, nego u vaše firme, u vaše projekte, jer tako vi vodite računa i brigu o ravnomernomregionalnom razvoju Republike Srbije.
Na član 32, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman sam podneo na član 32. Predloga zakona. Ponovo se, kao i u prethodnim amandmanima, radi o regionalnoj razvojnoj agenciji, ali u ovom članu se, kao što vidimo, govori i o tzv. regionu Vojvodine. Naravno, svakome ko neutralno i bez probriselske ostrašćenosti analizira situaciju u našoj severnoj pokrajini je jasno šta se tamo dešava, posebno posle dve fraze, ili izjave gospodina Pajtića. Prva je njegova javno izražena želja da bude komesar u Briselu, što je skoro neverovatno za jednog funkcionera Republike Srbije. Druga je njegova euforična izjava povodom donošenja statuta Vojvodine – "dobro jutro, ili dobar dan, Vojvodino", što je ponovo jedna fraza neprimerena za visokog rukovodioca i člana DS-a, vladajuće stranke. Možda bi te fraze imale nekog smisla kada bi građani Vojvodine i Srbije imali mogućnost da bolje žive zbog tzv. IPA fondova. Međutim, sledeći podaci iz susednih zemalja pokazuju da je to ponovo jedna neotitoistička, ili probriselska utopija. Godine 2006. je objavljeno da je Hrvatska iskoristila sredstava za projekte u okviru programa "Karc", u procentu od 97 do 99% za 2001. i 2002. godinu. To je na papiru bila bolja iskorišćenost nego u drugim tzv. tradicionalnim zemljama, gde je iznosila u proseku oko 60%. Ali, hrvatski ''Jutarnji list'', je 4. 2. 2007. godine, izneo da se veliki deo iznosa koji EU, putem finansijske podrške, ulaže u Hrvatsku, posebnim putem vraća u zemlje EU. To je realnost, ostalo su fraze koje dovode do ovako štetnih predloga zakona. Zahvaljujem.
Na član 32, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 32, amandman je podneo poslanik Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moramo da podsetimo na par činjenica, pre svega, da se Srbija, prilikom potpisivanja Sporazuma o pridruživanju, obavezala da će izvršiti klasifikaciju u roku od četiri godine od momenta potpisivanja i evo primera kako se krše sve one odredbe da bi se došlo do nekog cilja koji je obavezujući po osnovu nekih sporazuma. Dakle, predlagač zakona navodi da su granice statističkih regiona koncipirane prema preporuci Eurostata, a one govore – NUTS 2, tj. region, pokrajina, teritorija koja obuhvata od 800 do tri miliona stanovnika. Međutim, zakon predviđa formiranje Istočnog regiona, koji će se na popisu 2011. godine pokazati kao područje sa manje od 700 hiljada stanovnika. Usput, da bi opravdao formiranje te statističke oblasti, podnosilac zakona uključuje u njegov sastav, sasvim nelogično, Pirotski okrug, odakle su već na adresu predlagača stizale primedbe lokalnih vlasti, jer je prirodno da taj okrug bude u sastavu Južnog regiona. Za potrebe prikupljanja dovoljnog broja stanovnika, predlagač je morao da ide protiv prirodne logike i interesa građana tog područja. Kroz ovaj običan primer prisvajanja onog što nije prirodno spojivo dokazuje se da imate veću obavezu prema Sporazumu nego prema građanima Srbije. Ako uzmemo u obzir činjenicu da morate ispoštovati i te norme, a ne građane Srbije i njihov interes, jasno je da vam je do građana Srbije najmanje stalo, tako da priča o ravnomernom regionalnom razvoju apsolutno, narodski rečeno, ne može popiti vodu, kada ste ovakav vid prekršaja učinili na najgori mogući i najgrublji način. Hvala.
Na član 32, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, uložio sam amandman na član 32. stav 5, kojim sam zatražio brisanje ovog stava. Stav se odnosi, samo zbog građana Srbije da kažem, na administrativne stručno-tehničke poslove za potrebe regionalnog razvojnog saveta. Predviđeno je da to obavlja regionalna agencija za taj region, odnosno Nacionalna agencija do osnivanja regionalne razvojne agencije. Srpsku radikalnu stranku brine umnožavanje regulatornih tela, pa time i ovih poslova koji su predviđeni ovim članom, odnosno stavom. Zanimljivo bi bilo da je predlagač ovog zakona izašao s podacima koliko će stvarno biti novozaposlenih radnika u ovim agencijama, koliko će se na taj način uložiti sredstava, da smo dobili pregledno koliko će se stvarno izdvojiti za regionalni razvoj, a koliko za administraciju koja će servisirati, obavljajući administrativno-tehničke i sve druge poslove za potrebe regionalnog razvoja. Dosadašnja iskustva nam govore da su ogromna sredstvanamenjena za regionalni razvoj odlazila u neke druge vidove trošenja, između ostalog, i za obavljanje administrativnih i tehničkih poslova. Zadatak je svakog državnog organa da prilikom predlaganja zakona pruži narodnom predstavništvu, odnosno Narodnoj skupštini podatke o tim troškovima. Zašto? Oni su bitni. Oni su fundament razgovora, razgovora na temu o kojoj govorimo, i moraju pokazati sve prednosti i nedostatke u zapošljavanju. SRS se zalaže za zapošljavanje, ali ne u državne institucije. Zašto?
Hvala. Na član 33, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima Zoran Nikolić.
Hvala. Čitav odeljak 7 je, po našem mišljenju, suvišan, dakle, regionalni razvojni saveti su nepotrebni i oni su u kontekstu onoga što smo pričali i u petak uveče i danas čitav dan. Apsolutno je nepotrebno, po našem mišljenju, imati regionalne razvojne savete. Nacionalni savet i nacionalna agencija su, barem je trebalo tako napraviti, izvodljivi i moguće da imaju takav kapacitet da obavljaju sve poslove koji su predviđeni da ih radi regionalni razvojni savet, izvinjavam se rekao sam malo pre agencija. Čak i ako uporedimo član 33, koji je predviđen za regionalni razvojni savet i za Nacionalni savet, vidi se da postoji preplitanje ingerencija i da su to manje-više slične stvari, samo su formulacije da oni koordiniraju regionalni razvoj, a ovi razvoj na nivou regiona itd. Svi ovi članovi za koje smo predložili da se brišu u odeljku 7, 8, pa i u odeljku 9, koji se tiču regionalnih razvojnih agencija i oblasnih asocijacija, sve je u funkciji koju smo više puta pomenuli, zbog čega je i šta je namera predlagača, da umrežavanjem svojih stranačkih ljudi pokuša da na terenu kontroliše investicije i projekte i da zaposli određen broj ljudi. Ovo je zaista preterano administriranje i jedan glomazan aparat, koji neće dovesti ka ravnomernom regionalnom razvoju. Predlažemo da se i član 33, kolega će kasnije...
Hvala. Na član 33, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Reč ima gospodin Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 33. i radi se ponovo o regionalnom razvojnom savetu. Slični amandmani su podneti na ostale članove koji reguliši ovaj deo zakona. Naši amandmani imaju za cilj, i to treba jasno reći, da pokažu neadekvatnost ovog zakona, i to preko uporednih podataka, a ne preko fraza, kao što to radi vlast. Dakle, čak nećemo u našim amandmanima koristiti ni mudre državničke izjave češkog predsednika Klausa, koji se javno, pre nekoliko meseci, usprotivio regionalizaciji koju forsira Brisel. Ministar, kao intelektualac, sigurno zna za tu izjavu i mi čak i ovim amandmanima polazimo od realne pretpostavke da vi niste, ne vi lično, nego vlast, u stanju da dodatno oporezujete kompaniju "Delta", a to bi bio pravi korak za pomoć nerazvijenim regionima, već ćemo pokušati da apelujemo na vlast da uvaži iskustva iz susednih zemalja, npr. Hrvatske, gde je, prema podacima koji su opštepoznati, predstavništvo Evropske komisije dodelilo 227 ugovora za konsultantske usluge u vrednosti od 85 miliona evra. Više od 97% tog iznosa dobili su konzorcijumi, preduzeća i pojedinci iz EU. Dakle, to je suština te pomoći koju nam nudi Brisel, a ostalo su fraze, jedna neotitoistička utopija i zamajavanje naroda, nažalost, moram to tako jasno da kažem. Zahvaljujem.
Na član 33, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Imate reč, gospodine Avramoviću.
Podneo sam amandman koji se odnosi na poslove regionalnog saveta, u kome se posebno osvrćem na tačku 3), u kojoj se kaže – daje mišljenje na program finansiranja razvoja regiona, za koji je osnovan, koji se finansira iz sredstava budžeta Republike Srbije. Podsetiću sve poslanike i građane Srbije da se, od demokratskih promena 2000. godine, Srbija, uslovno rečeno, oslanjala na sve ''četiri noge'' evropskih finansija. Neću sada da analiziram da li je to bilo zloupotrebljeno u raznorazne svrhe, predizborne kampanje ili stranačke promocije, ali hoću da pomenem da su sva ta sredstva korišćena iz sredstava Evropske investicione banke, iz Evropske banke za obnovu i razvoj. Za sanaciju katastrofalnih poplava u Banatu učestvovala je i Razvojna banka SE, ali je zemlja participirala i u brojim projektima EU, za podršku procesa stabilizacije i pridruživanja zapadnog Balkana. Zašto sam sve ovo rekao? Plašeći se zloupotreba, tačnije, zavisnosti od EU, posebno kada imamo u vidu činjenicu da na to sve treba da daje mišljenje jedan regionalni savet, za koji može da se pretpostavi iz kog će sastava biti sastavljen, bojim se da ćemo doći u situaciju kada ćemo biti poprilično ucenjeni od strane EU, kao što smo sada ucenjeni za jedan deo Srbije, tj. AP KiM, i da se sama mišljenja na programe finansiranja razvoja regiona mogu koristiti u političke svrhe, a ne za stvarni razvoj pojedinačnog regiona. Zbog toga sam podneo ovaj amandman, u kome sam tražio da se tačka 3) člana 33. briše.
Na član 33, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo, uložio sam amandman na član 33. tačku 4) – poslovi koji su u nadležnosti regionalnog razvojnog saveta, gde u tački 4) kaže – daje mišljenja i predloge na ostale razvojne dokumente na regionalnom nivou. Predlog je da se briše, jer je to sled svih ostalih brisanja, svega onoga što je izneto kao zvaničan stav SRS-a. Zanimljivo je ovde ukazati na određene podatke koje sam dobio od potpredsednika Vlade i prvog zamenika predsednika Vlade, gospodina Dačića, na pitanje – kolike su ukupne donacije stigle u periodu od 2001. do 2008. godine, između ostalog, i za regionalni razvoj. Nažalost, nisam dobio analitički pregled ukupnih donacija međunarodne pomoći koje je Republika Srbija dobila po osnovu regionalnog razvoja, ali sam dobio jedan sumarni i sintetički pregled svih donacija i međunarodne pomoći koje je ostvarila naša država u tom periodu. To je ukupan iznos od 4.368.000.000 za opšte namene, a u okviru mog pitanja – koliko su ukupno sredstava međunarodne pomoći dobili za socijalne programe, dobio sam podatak da ukupna realizovana sredstva međunarodne razvojne pomoći namenjena rešavanju različitih pitanja u socijalnom sektoru, u periodu od 2001. do 2007. godine, iznosi 358,18 miliona evra. Da završimo ovde na...
Na član 33, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Gospođo Kalanović, vi očigledno pratite brzi hod trenutno predsedavajućeg Parlamenta, da bismo što pre pretrčali preko ovih amandmana. Neću da tvrdim da li slušate ili ne slušate narodne poslanike, ali zaista je neverovatno da čujete ovoliko primedaba na ovaj zakon i da nemate šta da kažete, da ne želite da ubedite narodne poslanike da ste možda vi, kao Vlada, u pravu, ili da, eventualno, kažete da je neko od narodnih poslanika u pravu. Članom 33. regulisano je šta sve obavljaju regionalnirazvojni saveti. Tačkom 3) se kaže da daje mišljenje na program finansiranja razvoja regiona, za koji je osnovan, koji se finansira iz sredstava budžeta Republike Srbije. Ovo su sredstva kojima vi upravljate. Ministar Dinkić je, kada je u načelnoj raspravi govorio o ovom zakonu, rekao da ovaj savet utvrđuje prioritete gradnje, umesto ministarstva. Nije bio precizan, kojeg ministarstva, da li ministarstva kojim rukovodi gospodin Mrkonjić ili ministarstva na čijem ste vi čelu, u svakom slučaju, to što je on rekao nije u skladu s onim što je predviđeno u članu 33. Kako god da je, ostaje nejasno – šta će nama ministarstva ako vi u svakom zakonu deo svoje nadležnosti prebacite na neka radna tela? Kada biste radili onako kako se očekuje od vas, onda bi sve ovo mogla da rade neka radna tela, ali u okviru ministarstva, a ne neki potpuno novi ljudi.
Hvala. Na član 33, amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33, amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, svedoci ste ovih dana da se zatresla gotovo čitava Evropa zbog toga što je Srbija zatražila milijardu evra kredita od Rusije, smatrajući da ćemo na taj način postati politički i ekonomski zavisni od Rusije, a tim svojim stavom daju nam odgovor na pitanje – jesmo li mi, zbog toga što smo dužni 30 milijardi Zapadu, EU, MMF-u, Svetskoj banci, i politički i ekonomski zavisni od njih? Naravno da jesmo. Zbog toga nam i nameću ovakav jedan zakon kao što je ovaj. Vidite, da biste sada konkurisali, neka nova regija, lokalna samouprava u okviru te regije, dakle, preko svih ovih organa koje ste osmislili za te pristupne fondove, pre svega, morate da imate projekat. Taj projekat mora da bude urađen po njihovim nekim standardima, što znači da oni koji prave projekat moraju da budu i te kako edukovani da taj projekat naprave. Podsetiću vas, pošto malo duže pamtim, verovatno imam dovoljno godina za to, da je još u Titovo vreme, nakon što smo dobijali neku pomoć, bespovratni zajam ili kredit od Zapada, ili bilo koga drugog, Slovenija dolazila s gotovim projektima i uzimala taj novac i vukla ga u svoju republiku. To će se dešavati, znate, i ovde. Dakle, oni koji su bliski vlasti, koji znaju koji projekti prolaze, kako se oni rade i koji su već edukovani, koje ste već osposobili za to, lakše će dobijati sredstva od onih koji to ne znaju, što znači da nema ravnomerne razvijenosti, jer nemamo ni ravnomerno razvijene… (Predsedavajući: Hvala.) … niti upućene kadrove za sve to. Molim.
Na član 33, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 34, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 34, i to deo koji se, kao i članovi 35. i 36, odnosi na razvojnu regionalnu agenciju. Međutim, i u ovim članovima se pominje fraza o finansiranju iz tzv. evropskih, u suštini, briselskih fondova. Smatram da bi u tom kontekstu trebalo da vlast i ekonomski deo Vlade posebno prihvate realnost, a ona nam pokazuje da novac ide iz istočne Evrope ka Briselu, a ne obrnuto, kako nas neprestano ubeđuju kontrolisani mediji i probriselski političari u ovoj zemlji. U tom kontekstu, poznato je i da na tržištu EU naši proizvodi, slobodno se može reći, nemaju nikakvu šansu. Smatram da gospođa Kalanović, ali i gospodin Dinkić, uviđaju tu realnost, jer je gospodin Dinkić izjavio za "Novosti" da građani Srbije, u suštini, finansiraju velike banke i preduzeća u Zapadnoj Evropi, preko ogromnih kamata koje su prisutne u našoj zemlji. Treba otići korak dalje i pokazati državničku i političku mudrost i ozbiljnost i prilagoditi celokupnu ekonomsku i državničku politiku podacima koji govore da nikakva realna pomoć, i u velikom iznosu, neće doći iz Zapadne Evrope. To nam može pokazati i iskustvo susedne Hrvatske, koja je imala velikih problema s Evropskom komisijom, jer je od decembra 2007. do jula 2008. godine Hrvatskoj suspendovano overavanje ugovora za program ''Far'', u vrednosti od 80 miliona evra, i za pet miliona evra je smanjen iznos iz programa IPA za 2008. godinu, navodno, zbog slabosti u realizaciji decentralizovanog sistema upravljanja ovom pomoći. Dakle, više je nego jasno zašto treba povući ovaj zakon.
Na član 34, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministre Kalanović, dame i gospodo narodni poslanici, u okviru izlaganja o ovom amandmanu, želim još jednom da podsetim na ono što je stav DSS-a kada je u pitanju koncept ravnomernog regionalnog razvoja koji je ovde iznet. Znači, duboko smo protivni načinu na koji su definisani regioni. Oni su potpuno paušalno definisani. Oni su, u stvari, definisani s namerom da se uđe u proces političke regionalizacije Srbije, a suština ovog koncepta regiona, kako su definisani u samom zakonu, neće doprineti ni na koji način ravnomernom regionalnom razvoju. Mi smo duboko ubeđeni da su se statistički regioni morali odrediti tako što bi se konsultovale lokalne samouprave i njihove razvojne potrebe, da bi, na taj način, prirodno došlo do definisanja statističkih regiona, najbolje u odnosu na nomenklaturu 3. U tom smislu, zakon je preskup, glomazan i sasvim sigurno ne može da realizuje one ciljeve koji su ovde definisani, iako je postojanje Nacionalne agencije, na neki način, pravno sledbeništvo Agencije za mala i srednja preduzeća i delova Ministarstva ekonomije. Samo usložnjavanje i skupoću ovog koncepta najbolje oslikava formiranje regionalnih razvojnih agencija za svaki statistički region. Po nama je to apsolutno nepotrebno. Poslovi mogu da se definišu na drugim nivoima, a da se vodi jedna ozbiljna razvojna politika. Pitanje koje se poteže u toku ove diskusije, a na koje nismo dobili odgovor, jeste koliko će da koštaju apliciranja za niz sredstava koja se dobijaju iz evropskih fondova, pogotovo uzimajući činjenicu da se veliki broj tih projekata mora sufinansirati, a veliki broj lokalnih samouprava je u velikim problemima i uglavnom je sufinansiranje vršeno preko sredstava NIP-a? Bojim se da nemamo mogućnost da povučemo…
Hvala. Na član 34, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 34, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Avramović.
Podneo sam amandman na član 34. u kome tražim da se briše stavka – za svaki region može se osnovati samo jedna regionalna agencija. Ovde imamo jednu nelogičnost. Vladajuća koalicija je pominjala da će administrativna regionalizacija podrazumevati formiranje novih regiona, zapravo, pokrajina, koje neće biti koncipirane prema granicama statističke podele predviđene ovim zakonom. Onda se postavlja pitanje koliko su opravdane priče onih koji govore, a ja bih rekao potpuno neopravdano, osim u nekom medijsko-propagandnom smislu, da je ovaj zakon, u stvari, pokret ka onoj pravoj administrativno-političkoj regionalizaciji? U regionalizovanoj Srbiji ne bi bilo potrebno imati ovakav aparat kao što je regionalna razvojna agencija, kako se u samom zakonu najavljuje. Ne bi bilo potrebe ni za agencijama, jer prost primer za to je da ni Vojvodina nije imala agencije, pogotovo razvojne, pa je uzimala sredstva iz pretpristupnih fondova, a sada smo imali prilike da čujemo da čak ni granice koje se ovim zakonom uspostavljaju u međupodručjima neće biti relevantne za te nove teritorijalne subjekte, tj. pokrajine. Postavljam pitanje i ministarki, i predlagaču zakona, i uopšte Vladi, u čemu se onda ogleda regionalistički karakter predloženog zakona ako ćemo formirati agencije na osnovu statističkih podela? Još jedan primer statistike na koju se pozivate. Uzmite samo Nacionalnu službu za zapošljavanje, koja je iznela podatak da nema većeg broja korisnika u Nacionalnoj službi u odnosu na prošlu godinu, a ako pogledate realno, u praksi, videćete da je broj nezaposlenih još veći. Dakle, statistika na koju se vi pozivate je nerealna.
Hvala. Na član 34, amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Milorad Buha.
Uložio sam amandman na član 34. stav 3, a u stavu 3. je predviđeno da se na osnivanje i rad regionalne agencije primenjuje zakon kojim se uređuju javne agencije. Predlog je da se ovo briše, shodno svim našim zalaganjima, mislim na SRS, vezanim za Predlog ovog zakona. Da se vratim na poslaničko pitanje i odgovor koji sam dobio od Vlade, a odnosi se na ukupne donacije koje je Republika Srbija dobila, između ostalog, i za regionalni razvoj. Zanimljivo bi bilo da gospođa Kalanović može izaći s određenim podacima, ili neko iz stručne službe Ministarstva, ko bi ukazao u koje namene su ova sredstva uložena, da vidimo koliko je sredstava vraćeno, jer znamo da se gro tih sredstava na kraju vrati, da vidimo koliko je uloženo u novo zapošljavanje, u kojim delatnostima unutar regiona su podeljena ova sredstva. Tu bi sigurno bilo određenih sumnjivih stvari i pokazatelja, zato to i nemamo; sve što sam dobio, to je jedan sintetički pregled podataka. Sredstva nisu mala, 4.368.000.000 evra su ogromna sredstva. Ako uporedimo s onim što smo dobili od privatizacije, nešto ispod tri milijarde, jasno je koliki je obim međunarodne pomoći, ako je ovaj podatak tačan i validan. Zanimljivo bi bilo, kažem, da dobijemo te podatke od Vlade i nadležnog ministarstva.
Na član 35, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa DSS-a je u ovom svom amandmanu predvidela da se član 35. iz Predloga zakona briše. O čemu se radi? Ovaj član 35. se odnosi na poslove koji su predviđeni da ih rade regionalne agencije. Dakle, to su poslovi koji malo mešaju nadležnosti, malo ne pripadaju regionalnoj agenciji, malo su iz domena jedne, druge, treće institucije, tako da smatramo da je reč o jednoj zaista vrlo glomaznoj, nefunkcionalnoj, jako skupoj strukturi, koju neko mora da plati. S obzirom na stanje budžeta i stanje građana iscrpljenih ovom ekonomskom krizom i nečinjenjem, odnosno trapavim činjenjem ovakve Vlade, koja očigledno nema kapacitet da zemlju izvadi iz ekonomske krize i pomogne radnicima i građanima Srbije, ispade da će građani Srbije preko svojih leđa izneti i ovu glomaznu strukturu. Molim vas, radi se Nacionalnom regionalnom savetu, pa imamo pandan – Nacionalnu agenciju, zatim, regionalni saveti, pa regionalne agencije i, na kraju – oblasne asocijacije, s oblasnim agencijama. To nekome može da izgleda kao da je reč o jednom demokratskom procesu, za koji ovi iz G17 vole da kažu da se zalažu za njega, o decentralizaciji, ali to nije decentralizacija, o tome ću kasnije. Hvala.
Hvala vama. Na član 35, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 35. Ponovo se radi o regionalnoj razvojnoj agenciji. Amandman se odnosi na 1. stav i, u suštini, radi se o pripremi i sprovođenju razvojnih dokumenata. Kada ovo povežemo s tačkom 6. istog člana, koji, navodno, reguliše probriselsku pomoć, pomoć koja se finansira iz briselskih fondova, dolazi se ponovo do same suštine zakona na koju ukazujemo u našim amandmanima, a to je taj famozni, glorifikovani IPA fond, koji je, navodno, rešenje svih naših problema. Ponovo se radi o neotitoističkoj ideologiji, ili frazi koja je poznata u našoj realnosti –Istok i Zapad, koja, u suštini, znači zanemarivanje sopstvene proizvodnje, zaduživanje zemlje i finansijska zavisnost od Zapada. U tom smislu, podsetio bih ministra da je, prema odredbama Okvirnog sporazuma o korišćenju sredstava EU, koji su u novembru potpisali potpredsednik Srpske vlade i direktor Evropske komisije za zapadni Balkan, gospodin Mirel, Srbija u 2008. godini trebalo od EU da dobije ukupno 190 miliona evra. Međutim, prema podacima iz tog vremena, i to su minimalne procene Privredne komore Srbije, spoljnotrgovinski deficit Srbije će samo za 2008. godinu biti veći od 10 milijardi dolara. To je neuporedivo. Procenjuje se da će deficit biti još veći, eksperti iz vaše Privredne komore kažu, ako Srbija nastavi put ka EU, i on će iznositi dodatnih 1,5 milijardi dolara. Ako uporedite ovu cifru od 190 milion evra i ovu cifru koja se može uporediti s nekih osam miliona evra, koje, upravo zbog te probriselske ekonomske politike, odlaze ka Zapadnoj Evropi, jasno vam je da je to neuporedivo i da je ovaj zakon više nego štetan i da treba da usvojite amandmane SRS-a.
Hvala. Na član 35, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman se odnosi na regionalnu agenciju, koja obavlja određene poslove, posebno na tačku 5, u kojoj se kaže da priprema i sprovodi programe stručnog usavršavanja za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva, razvoja infrastrukture i razvoja institucija i organizacija u svom regionu. Amandmanom sam predložio da se ovo briše, zato što sam isti amandman podneo i na član 29, takođe, tačka 5, u kojoj se preciziraju nadležnosti Nacionalne agencije, koje su apsolutno iste. Zbog građana ću to pročitati: „Priprema i realizuje programe edukacije instruktora i konsultanata za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva“. Ako uzmemo u obzir činjenicu da su iste nadležnosti i regionalne agencije i Nacionalne agencije i da imaju iste obaveze, apsolutno je nepotrebno, prvo, formiranje regionalne agencije, a, drugo, imati duple iste nadležnosti kao što ih ima Nacionalna agencija. Tu dolazi do preklapanja nadležnosti između Nacionalne agencije i može doći i do političkih sukoba, jer u regionalnoj agenciji može da bude sastav koji predstavlja jedna politička stranka, a u Nacionalnoj agenciji može da bude sastav koji predstavlja druga politička stranka, pa se koordinacija i dupliranjenadležnosti između jednih i drugih može poklopiti do te mere da su zloupotrebe neminovne. Šta to znači u prevodu? Imamo iks primera kako funkcioniše određeni broj ministarstava prema lokalnim samoupravama, da je u vlasti i opozicija, kako oni koriste sredstva iz NIP-a i kako koriste mogućnosti, povoljnosti i privilegije Ministarstva. To možete videti i u praksi i u načinu života samih građana. Hvala.
Na član 35, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Zoran Antić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je nezadovoljna članom 35. i ovim rešenjem, odnosno poslovima koje će obavljati regionalna agencija. Lično sam podneo amandman koji se odnosi na tačku 3, tačku koja obrađuje oblast akreditacije. Smatram da je krajnje neprimereno da jedna regionalna agencija izdaje akreditaciju za oblasne asocijacije i da je trebalo, kao što je to u narednom članu, čini mi se 40, već propisano, da Nacionalna agencija, koja izdaje akreditaciju za prve dve godine, nastavi da taj posao radi i kasnije. Propisano je, kao što rekoh, da oblasne regionalne agencije to rade, i to na period od pet godina. Mi imamo na dnevnom redu i zakon o udruženjima, koji je udruženja koja čine tri građanina definisao kao udruženje koje se registruje kod Agencije za privredne resurse. Cilj je, rekao bih, Vlade i intencija, u koju se ovaj zakon i ovo rešenje ne uklapa, da se centralizuje registracija, pa i oblast izdavanja akreditacije, ali čini mi se da je čak i to rešenje, da Agencija za privredne registre kontroliše da li su oblasne agencije sposobne da obavljaju svoje poslove, bolje nego što je predloženo u ovom tekstu zakona. Ubeđen sam da će ovo značiti neprofitabilno zapošljavanje, znači, uvećavanje administracije, da ćemo kvalitet tih oblasnih asocijacija bitno da umanjimo ovakvim zakonskim rešenjima. Nije bilo potrebe da se ide na ovako široku oblast poslova regionalne agencije, pa smatram da treba ozbiljno razmisliti o ovom mom amandmanu. Što se ovog drugog dela amandmana tiče, nemam pravi odgovor Vlade, znači, onaj deo koji se odnosi na izdavačku delatnost. Očigledno je i sama Vlada svesna da je s ovlašćenjima koje je dala regionalnoj agenciji preterala i nije imala pravi odgovor o tome. Zahvaljujem vam na razumevanju. Još jedanput, mislim da bi ministarka trebalo o tome da porazmisli. Hvala vam.
Na član 35, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, uložio sam, u ime SRS-a, amandman na član 35. stav 1. tačka 4. Zbog građana Srbije ću da ga pročitam. U tački 4. se kaže da regionalna agencija obavlja sledeće poslove, pa kaže: "koordinira radom oblasnih asocijacija u svom regionu''. Stav SRS-a je da kroz ovoliki broj agencija ostavljamo mogućnost kroz ovo zakonsko rešenje da i u okviru oblasti imamo određene asocijacije, koje će ponovo biti finansirane od nekoga i onda, u okviru regiona, imamo više oblasnih asocijacije koje će kasnije prerasti u samostalne institucije, pravne subjekte, u koje će se izdvajati određena sredstva. Onda imamo gomilanje i imamo probleme u sistemu obezbeđenja sredstava za ovoliki obim javne potrošnje. Da se vratim na određene podatke koje sam dobio od Vlade, a odnose se na međunarodnu pomoć koja je morala biti usmerena, između ostalog, u ekonomsku i razvojnu politiku i planiranje i u socijalna pitanja, rad, zapošljavanje itd. Postavlja se pitanje, u okviru ovih sredstava koja su došla u Srbiju, koliko je stvarno izdvojeno u rad, zapošljavanje, regionalni razvoj i koji su efekti? Da li iko u ovoj državi to zna? Da li imamo određene analize? Da li pratimo to stanje? Da li imamo pripremljene programe za sve ovo? Nemamo. Stihijski su sredstva dolazila, stihijski su trošena, a završavala su po osnovama političkog unitarizma.
Na član 35, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Gospodine Novakoviću, vi ste, i svi to znamo, korektan čovek i verovatno vam je poprilično neprijatno što ste dobili zadatak da nijednom narodnom poslaniku ne dozvolite da završi rečenicu istekom dva minuta, pa makar to trajalo i jedan sekund, kao malopre, u slučaju gospodina Buhe, ali, dobro, popravljate se, popravljate se, približavate se gospođi Čomić i gospođi Đukić-Dejanović. Član 33. govori o regionalnom razvojnom savetu i govori šta taj regionalni savet obavlja, a član 35. kaže šta obavlja regionalna agencija. U tački 5. člana 33, gde sam, takođe, predložila brisanje kroz malopređašnji amandman, kažete da taj regionalni razvojni savet formira radne grupe na nivou regiona za određena pitanja od značaja za region. Dakle, neverovatno je koliko će tu biti angažovano ljudi o državnom trošku, odnosno koji će biti plaćeni iz budžeta i iz džepova građana Srbije. Bilo bi lepo da ste ovoliko radnih mesta obezbedili negde u proizvodnji. Verujte, građani Srbije bi vam bili zahvalni, a mi bismo vam odali priznanje za takav trud, odnosno za takav uspeh. Vi ovde samo nepotrebno gomilate administraciju, pa onda u ovom članu 35. tački opet 5. kažete da regionalna agencija priprema i sprovodi programe stručnog usavršavanja za potrebe razvoja privrednih društava, razvoja infrastrukture, i razvoja institucija...
Vreme. Nisam nikoga isključio, samo uđem u rečenicu, pokušavajući da ipak dozvolim da se misao završi.
Kao što ste meni sada dozvolili? Hvala. Dve reči su mi ostale da izgovorim do kraja. Hvala, Nikola.
Na član 35, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Novakoviću, potpuno sam svestan činjenice da ne mogu da vas ubedim u štetnost i pogubnost jednog ovakvog projekta, koji može da se poistoveti s poslednjom fazom u rasturanju Republike Srbije. Znate, besplatan sir se nalazi u mišolovci i vrlo je opasno kada ''svaka vaška krene obaška''. Upravo ovaj član, u tački broj 6, predviđa to. Možete da zamislite Boška Ristića ili, recimo, Veroljuba Stevanovića, da u sedištu svojih budućih statističkih regiona krenu s operacijom pozajmljivanja i uzimanja kredita u inostranstvu radi razvojnih projekata, a to su, navodno, studije izvodljivosti, to nije riljanje, da znate, i nema tu nikakvog ravnomernog razvoja, nego udomljavanje i približavanje, navodno, nekim fondovima, koji samo čekaju nas. Samo da vas podsetim, mi već devet godina čekamo onih 6,5 milijardi koje ste pomenuli 5. oktobra 2000. godine da su tu, preko puta, preko granice; samo čekaju da sklonite Miloševića, i odmah ulaze. Inače, to su sve vaši partneri. Vaši partneri su nam uzeli KiM. Ovo je poslednja faza rasturanja Republike Srbije, osmišljena na najpokvareniji način. Kako? Onog momenta kada je krenula rasprava, ili serija mitinga SRS-a i tribina po Vojvodini, gde smo kritikovali statut APVojvodine, vi ste se brže dosetili da kažete – regionalni razvoj, pa ste organizovali sastanak u Nišu, pa u Kragujevcu, pa u Užicu. Kao – svima će da bude bolje kada se rasturimo. Sećam se jednoga koji je rekao da Srbija treba da se digne iz pepela, pa pošto nema pepela, hajde da zapalimo sve, i prvo je stradala ova zgrada. Nemoguće je, gospodine Novakoviću, popraviti ovaj zakon koji, u suštini, predstavlja rasturanje Republike. Na član 35, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem. Samo da nastavim tamo gde je gospodin Krasić stao, da biste mogli da pratite argumentaciju SRS. Regionalna agencija bi trebalo, po vašem predlogu, da obavlja poslove međunarodne i međuregionalne saradnje iz svoje nadležnosti. Samo hoću da vas podsetim, trebalo bi to da znate, da, recimo, jedna lokalna samouprava, ukoliko želi da uspostavi neke kontakte i ozvaniči te kontakte i odnose bilo kakve vrste, makar i kulturne, samo sa nekom lokalnom sredinom u inostranstvu, mora da dobije saglasnost Ministarstva inostranih poslova. To se tako radi u ozbiljnim državama. Mi ovde nigde ne obavezujemo ove regionalne agencije na tako nešto, niti ih bilo koji drugi zakon na to obavezuje. Oni mogu da stupaju u kontakte bilo koje vrste i zarad bilo kojih poslova, s bilo kim, a da to država, da to Vlada ne zna. Pitam vas – da li je to normalno? Da li zaista miševi mogu kolo da vode, ovako kako ste zamislili? Odličan primer je dao gospodin Krasić, takvih regionalnih paša biće mnogo. To zaista može da vodi rasulu države, a nikako njenom jačanju ili uspostavljanju bilo kakve bolje saradnje. Sada, recimo, imamo primer privatizacije Sajma. Država velikodušno kaže – evo, 50% novca ostaće gradu Beogradu, zbog toga što ide Sajmu još 11 hektara zemlje. Pitam vas – ko je tu ostao bez para...
Zahvaljujem vam, ali vreme ...
Nastaviću kasnije.
Dogovoreno. Na član 35, amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35, amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 35, da se u stavu 1. tačka 9. briše. Član 35. se odnosi na regionalne agencije i ova će agencija, u okviru svog regiona, biti, rekao bih, alfa i omega...
Izvinite, gospodine Iliću, samo bih zamolio gospodina Krasića da sako odnese u garderobu, koja se nalazi na ulazu s leve strane; vrlo nepristojno izgleda na televiziji. Zahvaljujem unapred. Izvolite, gospodine Iliću. Sve vreme vam vraćam.
Član 35. se odnosi na regionalne agencije i ova će agencija, u okviru svog regiona, biti alfa i omega ''budućeg razvoja'', ali pod uslovom ako bude para, a kakvo je stanje u državi, teško da će ih biti. U amandmanu sam predložio brisanje tačke 9, koja glasi – regionalna agencija organizuje i vrši izdavačku delatnost. Želim da pitam gospođu ministra, kakvu to izdavačku delatnost organizuje i vrši regionalna agencija i u vezi čega, čiji je interes, u okviru kojih planova i za čije potrebe? Ovo zaista odaje utisak da pravimo neke paralelne sisteme, nezavisne jedne od drugih. Dajte nam primer kako zamišljate da regionalna agencija vrši izdavačku delatnost, da li to znači da će regionalna agencija imati svoj budžet, ili će biti u stanju, s čim će biti u stanju da vrši izdavačku delatnost? Sada se zna šta je cilj uspostavljanja ovih regiona, ministar Mlađan Dinkić će ovim potezom postaviti svoje ljude na čelo ovih agencija, u cilju držanja pod kontrolom usmeravanja i realizacije projekata, mada je to sve mogao da uradi s pozicije ministra, umesto što je stvorio ono što ne može da funkcioniše. Smatram da će se sve kriti iza direktiva EU, koje su mu u ovoj situaciji zaista poslužile. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Iliću. Po Poslovniku ili? Po Poslovniku se javljate? Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Gospodine predsedavajući, osećam obavezu da vas upozorim da član 104. važi i za vas i za nas. Vi ste smatrali da je time što je gospodin Krasić skinuo sako sa sebe, ostavši u košulji i kravati, narušio dostojanstvo Narodne skupštine, kada ste ga opomenuli. Niste obratili pažnju na mnogo gore slučajeve koji su se dešavali u Parlamentu. Možda je narušavanje dostojanstva i to kada vi pijete kafu, a mi ostajemo žedni i gladni ovde, ili, kada neko pored vas čita novine, a mi moramo da radimo do 12 ili do 1 sat noću. Ti dvostruki kriterijumi ne vode ničemu. Znati, gosti koji ulaze u ovu skupštinu i koji žele da razgovaraju s narodnim poslanicima, bivaju pregledani – da li im se vide prsti, da li su u sandalama s otvorenim prstima ili ne, ne dozvoljavam im se ulaz u ovaj dom, a ima narodnih poslanika koji dolaze u ''japankama'', kako se to nekad zvalo, sada ima neki moderniji naziv za to, i goli i bosi, u košuljama, majicama itd., pa vi opet to ne komentarišete. Gospodin Krasić je bio veoma pristojno obučen. Došao je iz kancelarije u kojoj ima 40 stepeni, ne znajući kakva je temperatura ovde. Ovde se čas preznojavamo, a čas se hladimo, što bi se reklo – kalite nas, dok ne popadamo svi. Stoga, molim vas, zaista smatram da vam nije bila na mestu primedba i dužni ste da se izvinite gospodinu Krasiću zbog toga. Hvala.
Nisam ni kritikovao, ni opomenuo gospodina Krasića zbog toga kako je obučen, nego sam opomenuo njegov sako, koji je gospodin Krasić ostavio okačen o mikrofon. Izvinite, molim vas, to se na ekranu vidi kao veoma ružno. Ne vidim da je ijedan drugi narodni poslanik okačio sako o mikrofon. To niste primetili, verovatno, i nisam siguran da gospodinu Krasiću treba bilo kakva odbrana od mene i od moje sugestije. Znam da je on to odmah shvatio i sada se sako nalazi tamo gde treba, i to u redu. Nema nikakve povrede Poslovnika, vi samo zloupotrebljavate taj poslovnik. U ovom konkretnom slučaju, dovešćete me u nezgodnu situaciju da nešto drugo uradim. Sada dajem reč gospodinu Velimiru Iliću. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću i ovo vreme za amandman i vreme koje je namenjeno Poslaničkoj grupi Nova Srbija. Očekivao sam da ovaj vrlo ozbiljan zakon razmatramo u Parlamentu na izuzetno visokom nivou, da dođe ministar za ravnomerni regionalni razvoj, koji već tri godine radi taj posao, da učestvuju i poslanici iz vladajuće koalicije, a posebno poslanici predlagača zakona, što se u ovoj sali ne vidi. Očekivao sam da će amandmani biti prihvaćeni, jer naš cilj je da, kroz amandmane, popravimo jedan izuzetno loš zakon, koji će mnogo problema naneti Srbiji. Međutim, vidim da tu nema razumevanja. Jedna mašinerija iz vladajuće koalicije spremna je samo da dođe na dan glasanja, da odbrani ono što je neko zamislio, što je neko naložio, što je doneo da se to odradi i uradi. To će tako i proći. A, kako će proći Srbija posle toga, to ćemo videti, kao što smo videli šta će biti u poljoprivredi, kada smo za jedno prepodne, u objedinjenoj raspravi, usvojili 15 zakona, što je svetski rekord. Neki se ministri smeškaju, evo, gospođa Kalanović se smeška, njoj je možda zabavno da sedi ovde. Ne znam po kojoj osnovi gospođa Kalanović brani ovaj zakon i kakve veze ona ima s ravnomernim regionalnim razvojem, to ministarstvo za NIP, koje nigde u svetu ne postoji, samo kod nas, koje nigde nikome nije položilo neke račune? Sećam se kada je NIP napravljen, da smo to mi radili uzgred, jedna grupa ministara; tada je funkcionisalo najbolje, jer je bilo jedno telo i pet-šest ministara. Menjali smo se mesečno i tada se stvarno radilo, jer su svi bili iz različitih političkih opcija. Ovako, jednostavno, u ovoj državi može da se radi šta ko hoće i kako hoće. Ali, vidim da vladajuća koalicija nije zainteresovana za ovaj zakon. Pogledajte, sve je to prazno, to je jad i nesreća. Opozicija se bori grčevito da nešto uspe, da vas ubedi da prihvatite, ali znate kako ona narodna kaže – slepom namigivati i gluvom došaptavati, to nema efekta. Prema tome, vidim da će to biti bez ičega. Ovih dana, kroz zakone koje smo usvojili, kroz dva zakona koja su prošla kroz Parlament olako, primićemo novih 5.000 ljudi u Srbiji, na administrativne poslove. Pričamo o smanjenju administracije, ali uzmimo i saberimo samo komunalnu policiju i sve ovo što smo sad na putu da usvojimo i imaćemo negde 5.000 novih radnih mesta. Kako će se to plaćati, pitanje je? Znamo samo da punjenja budžeta nema. Guverner Jelašić najavljuje ovih dana da će biti još jedan rebalans, da nema punjenja budžeta. Neki dan smo slušali, na tom mestu je bio ministar poljoprivrede i pričao je o blagostanju u poljoprivredi, a evo, ovih dana, sabrao sam od Nove godine do danas, nafta je poskupela 35 dinara. Malo po malo, malo akciza, malo svetska cena, sve pomalo, 35 dinara po litru poskupela nafta. Od čega će seljak, a slušali smo ministra trgovine kada je rekao da su poljoprivredni proizvodi pojeftinili, da preživi? Kako? Ova vlada je u ovoj godini, od Nove godine do sada, zadužila državu sa četiri milijarde novih kredita. Četiri milijarde. Od toga, tri milijarde od MMF-a, bez ratifikacije u Parlamentu i bez ikakve obaveze da se nekom polože računi o tome kako će se sve to trošiti. Firma je –stabilizacija privrede. Koje privrede? Ko će to dobiti, na koji način, koji su uslovi, kako će se to oglasiti, ko će konkurisati itd.? Od toga nemamo ništa. Zadužiti državu s tri milijarde evra, bez ikakve obaveze da se nekom polože računi, to nikada nije nigde bilo, a želimo da sakrijemo jednu činjenicu iza toga, da smo te tri milijarde dobili bez ratifikacije u Parlamentu, iako nijedna svetska i evropska institucija nikad nije htela da da novac bez ratifikacije u parlamentu, zato što smo prećutali da Kosovo uđe u MMF. Evo, ovih dana se Tači hvali da su već tamo, da su na pragu, da ulaze i da je to završena stvar, a mi, kao i kod Ahtisarijevog plana, imamo neke dodatne tačke, odlično prolazimo i samo pričamo o beloj šengenskoj listi, ne pričamo da vas više narod neće , gospodo iz Vlade. Vidite da ste katastrofalno izgubili na izborima, gde god ste se pojavili. Izašli ste s obećanjima, slagali narod, prevarili. Rekli ste – 200 hiljada novih radnih mesta. Sve što ste nabrojali, bio sam u nedoumici da li da vas zaokružim, sve je laž, ništa se ispunilo nije. Sve laž do laži. Evo, sada, kada ste došli u ćorsokak, kada ne znate kud ćete i šta ćete, kada nemate rešenje, predlažete novi rebalans budžeta. Nema od koga da se uzme više. Sve gde je moglo, vi ste uzeli i sada se go ne svlači, nema gde. Sada razmišljate debelo šta da radite, pa kao, tobože, nešto radite, vi donosite zakon o statističkim regionima. Želite da objasnite Srbiji da će mnogo bolje da se živi kada napravite agencije u statističkim regionima, kada napravite nacionalnu agenciju, pa regionalnu agenciju, pa oblasnu agenciju i kad udomite vaše partijske drugove, koji su nervozni, koji loše žive i hoće svi redom da odu. Čak, u pojedinim mestima ni čuvari kutija neće da glasaju za vas. Neće ljudi, vide da to ne valja i vide da ne vodi ničemu. Evo, šta ste uradili tamo na Voždovcu, u Zemunu, u Kosjeriću? Mučili se, radili ste, dograđivali, delili kredite, ali neće vas narod. Ne vredi. Problem je, nemate ljude koji će da izađu da nešto obećaju. Danas je predsednik države obećao, čujem na vestima, da će biti usvojen statut Vojvodine veoma brzo, na proslavi mađarske partije. Kako ćete da ga usvojite? Sada će i Kragujevac. Najavljuje se gospodin koga ovog dana mnogo kritikuju, vidim da ga neki i brane itd., i on je ušao s vama i ušao je u velike probleme u Kragujevcu. Sve je prevario, ne zna šta će sa sobom, sada je narod došao da pita – šta se to dogodilo, gde su ona obećanja, "Fijat", "Folksvagen", "Mercedes", "Boing", kreditne linije, šest milijardi evra od Evropske unije? Nema ništa. Koliko ste "punta" proizveli? Koliko košta jedan "punto" ovu državu? Gospođo Kalanović, smejete se, ali onaj ko se zadnji smeje, najslađe se smeje. Verujte. To ćete osetiti na svojoj koži veoma brzo. Kada vas neko bude sutra pitao, a pitaće vas, o nekim veoma važnim stvarima o kojima ste odlučivali, onda ću videti da li ćete se smejati. Prema tome, napravili ste sada jedan manevar, da u ovom beznađu, u ovim problemima koji su nastali sada, zamajavate Srbiju i kažete – evo, sada ćete svi biti statistički regioni i svi ćete bolje živeti, imaćete kancelarije, pa konkurišete kod oblasne, a oni prebace kod regionalne, a regionalna kod nacionalne agencije, a nacionalna agencija doturi Vladi. To će biti takva kombinacija da teško nama s vama i koji će projekti uspeti da prođu. Od toga nema ništa. Najavljujete nove kredite. Pa, zamislite Nacionalni investicioni program koji je prodao, a ja ću vas, gospođo Kalanović, pitati kada ne budete na toj funkciji, da položite račun gde su pare iz NIP-a od prodaje "Mobtela", milijardu i 600 miliona, od "Robnih kuća Beograd", 360 miliona evra, od trećeg operatera, koji ste vašem prijatelju Šlafu, stranačkom prijatelju, prodali od ovih silnih kockarnica, 300 miliona evra samo od trećeg operatera. Saberite vi to malo i vidite gde su tolike pare, a rečeno je na Vladi nekada, bio sam prisutan, da će se od toga napraviti Koridor 10. Koliko ste od toga napravili kilometara Koridora 10 i gde je taj novac? To je dve milijarde 260 miliona evra. Da ne pitam za one kladionice, kockarnice i sve ono što je otišlo kao furda gospodinu Šlafu uz sve to. Znam gospodina Šlafa godinama i znam kako su vršeni pregovori, zato vas to i pitam. Kada vas sutra neko pita za "Lutriju", da objasnite narodu šta se događalo s "Lutrijom", kako je to deljeno, kako je s tim direktorom, koji je posle avanzovao, pa je otišao na Aerodrom, pa je tamo napravio dar-mar. To je leglo i zataškalo se itd. Kada vas neko bude pitao… Vaš idejni vođa je rekao da je oštećena država i grad Beograd samo na Luci ''Beograd'' i na ''Ušću'' za 2,5 milijarde evra. Kako je moguće na dva projekta oštetiti državu i grad Beograd sa 2,5 milijarde evra? Da li je neko zbog toga odgovarao? Da li je to moguće? Prema tome, niz pitanja će se postaviti, veoma ozbiljnih pitanja, a to što obećavate zapošljavanja u administraciji, od toga nema ništa. Vi ste sada preuzeli državu, najiskrenije vam kažem. Ovo je jedno veliko razočaranje, jedan totalni javašluk. Ljudi koji su pristalice vaših stranaka iživljavaju se nad građanima. To vam pričam. Da li znate da u naselju ''Braća Jerković'' čovek drži svinje, iživljava se na 100 hiljada ljudi? Da li znate da u Čačku, gradu sa 16.000 ljudi, čovek drži farmu iz inata i ne može mu niko ništa? Sve mu se to sredi. Kod njega svraćaju vaši funkcioneri. On prebije inspektora koji dođe, radi mu sve šta hoće i ne može mu niko ništa. Oni se, prosto, iživljavaju nad narodom, a sad i preko vaših agencija, šta će se sve dogoditi kada ove agencije nesrećne stupe?! Mi smo s projektima obrali zelen bostan. Vaše hladnjače, pa ona udruženja građana, to je sve prazno danas. Ogromne su pare otišle. Šta kažu malinari kada ste vi odrešili kesu i napravili hladnjače? Da li bolje žive? Da li imaju bolje cene? Nemaju. Da li su nestali problemi? Nisu. Koliko košta jedna ulica urađena u Loznici pod vašim patronatom? Koliko košta kvadrat asfalta u gradu Beogradu danas? Cena asfaltiranja u gradu Beogradu je veća skoro tri puta nego u Srbiji. To mora neko da objasni. Čija su to preduzeća? Čije su sada mašine uvedene da rade? Koji su to političari koji imaju mašine i naloženo je da rade njihove mašine, da sve bude u pretplati kod njih, a ostalima ne može da se plati. Prema tome, problema ima mnogo. Ovo što vi radite s ovim vašim statističkim regionima, to je prva faza razbijanja Srbije. Šumadiju ste unakazili načisto. Pola Šumadije ste spojili Beogradu i uzeli ste sve resurse, rudnike uglja, termoelektrane. To je Šumadija. Pripojili ste je Beogradu i polako uzimate i životarite ovde mnogo fino. Ostatak ste pripojili zapadnoj Srbiji, da je malo hranite gde treba, jedan deo ste pripojili nekom centru vašem, spojili nespojivo. Zamislite da ste spojili deo Šumadije sa Sandžakom? Meni Bajro pre neki dan kaže – ja sam iz Sandžaka. Nisi više iz Sandžaka, ti si iz Centra, a sedište ti je u Kragujevcu. Sada to treba da zna, a ukapiraće kada ovo bude izglasao, mnogi od vas će ukapirati, gospodo narodni poslanici. Gde ćete kada onaj moj iz Čačka pođe u Šabac, pa mora da dođe u Beograd, pa autoputem da ide u Šabac? To ste povezali izvanredno, tamo gde ljudi nemaju nikakav fizički kontakt u poslu, u komunikaciji, godinama, sve ste to spojili i napravili kako ste napravili. Punjenje budžeta, znate kakvo vam je. Perspektiva je nikakva. Videćemo šta ćete uraditi. Videćemo šta ćete sa statutom Vojvodine, jer to što uradite u Vojvodini, će vam tražiti i pojedini vaši statistički centri u Srbiji, jer ste to i obećali nekima. Neki su već održali konferencije za novinare. Videću kako će Boško Ristić, kada sam ga slušao dok je u Nišu objašnjavao da će i oni dobiti što i Vojvodina, objasniti Nišlijama i toj njegovoj regiji iz koje dolazi šta je to on napravio s ovim statističkim regionima. Država je sve skuplja i skuplja. Para je sve manje i manje. Punjenje budžeta je veliki problem. Sada ste počeli da zakidate opštinama, jer ste obećali nekima da dajete. Transferna sredstva ste smanjili. Da li je moguće da se transferna sredstva nekim opštinama, uzmite Kosjerić, koji ima 60 miliona, vraća od dve milijarde i sada ste mu smanjili za 35%? Kako će da živi sa toliko malo para jedna raštrkana opština od nekoliko stotina kilometara? Tri godine postoji Ministarstvo za ravnomerni regionalni razvoj, što niste nešto do sada uradili preko Ministarstva? Niste mogli. Videćemo šta će biti. Do Nove godine ćete se i dalje zaduživati. Obećali ste još jedan kredit od oko 500 miliona evra. Konkurišete. Ko će platiti? Videćemo. Ko će vratiti? Ne znamo. Gospodo iz vladajuće koalicije, dobro razmislite. Vi ste narodni poslanici koji dolaze iz određenih regija, iz određenih statističkih regija, kako vas nazivaju. Ne znam kako ćete tu vašu statistiku objasniti na terenu. Kako ćete ove oblasne regije objasniti? Kako ćete objasniti ovih pet-šest hiljada novih radnih mesta, uniformi, kola, automobila, šefova, sekretarica, direktora itd., prostorija, zakupa silnog prostora, tehničke opremljenosti? Kako ćete sve to objasniti? Neka vam je Bog u pomoći. Teši me samo to što sam ubeđen da nećete dugo trajati. Signali su dobri i što kraće budete trajali, to je za Srbiju bolje. Sve gluposti koje donosite pod firmom EU, ne znam kako ćemo to posle dovoditi u red, biće vrlo teško. Nemojte pričati, koja država u EU ima ovakvu statističku regionalizaciju? Nemojte mi nabrajati evroregije. Slušao sam jednog vašeg šefa stranke kada je u Strazburu govorio o regionalnim centrima i kada je rekao da je Vojvodina već u evropskoj regiji. Kada ćete je iščupati iz te regije, ne znam ni koje su namere kada uđe u tu regiju?! Gde ćete da stavite Tutin, gde ćete da stavite Kuršumliju? Ko će nju uzeti u evropske regije? Ko će uzeti Tovarište, Crnu Travu? Šta ćete s njima? Znate li da i tamo postoje neke opštine? Lebane? Šta znate gde je Lebane, Bojnik, kako se tamo živi, Bosilegrad i ostali gradovi? Ne znate i zato se tako lepo smejete i smeškate. Danas vam kažem da 18 sela, bilo ih je sedam, u kuršumlijskoj opštini nemaju više nijednog stanovnika, nijednog đaka. Sve su škole puste i prazne i nema nikoga. Malo se o tome raspitajte. Hvala vam puno i samo vi usvajajte ove evropske zakone, stavljajte ih u prioritet i pokrivajte ih raznoraznim pričama. Ovo Evropa ne traži u ovoj meri. Dobićete belu šengen vizu. Ko će moći da plati avionsku kartu, koliko građana Srbije, i šta će kada odu u tu Evropu? Biće dan-dva i vratiće se, i kada onda vide kako se tamo živi, tek onda neće glasati za vas i videće koliko ste ih prevarili. Hvala vam puno.
Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Zahvaljujem, poslaniče Ilić, na ovom govoru. Ovako kako ste danas govorili, tako ste uvek radili. Započeli milion stvari konfuzno, bez reda, bez pravca, stvari koje započinjete, ne završavate, stvari koje su poluistine, koje su manipulacija, koje su često neistine. Jako mi je drago što ste danas dugo govorili da se sve to vrlo jasno vidi ovde u Parlamentu. Kao neko ko razmišlja tehnički, ko je završio tehniku, probala sam da sistematizujem nekoliko stvari koje ste pokrenuli, pa ću vrlo rado da vam odgovorim. Razgovarali smo o obećanjima. Rekli ste da su i ovo neka vrsta obećanja. Postavljam otvoreno pitanje – ima li nekog ko daje više obećanja i više praznih obećanja od vas? Vaši predsednici opština kažu – za nas ne glasaju, po mišljenju našeg predsednika, oni koji znaju šta je istina, nego oni koji veruju u naša obećanja. Naravno da ne možete da shvatite šta znači dati reč nekome, jer je ne držite. Potpuno je jasno da na obećanja reagujete na taj način. U kom statusu ja branim ovaj zakon? Godine 2007, u avgustu, vi ste u toj vladi bili i trebalo bi da znate da nije postojalo Ministarstvo za regionalni razvoj, nego Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, i Sektor regionalnog razvoja je, kao što je i danas, osnovao radnu grupu za izradu zakona o regionalnom razvoju i ja sam bila na čelu te radne grupe. Govorila sam ovde o svim partnerima koji su, zajedno s radnom grupom, radili zakon, i predsednici opština, i Stalna konferencija gradova i opština, Vladin i nevladin sektor, i predstavnici Ministarstva za infrastrukturu, na čijem čelu ste vi tada bili. Znači, i predstavnici Ministarstva za infrastrukturu su učestvovali u radu ovog zakona, jer je infrastruktura jedan od značajnih segmenata u regionalnom razvoju. Danas prvi put spoznajete činjenicu da su i predstavnici vašeg ministarstva, s vama kao resornim ministrom, učestvovali u izradi ovog zakona. U principu, to me ne čudi. Da ste pročitali zakon, bilo bi vam jasno koliko je važan program NIP-a, kroz mere i podsticaje u implementaciji regionalnog razvoja, a posebno ravnomernog regionalnog razvoja. I da NIP ne postoji nigde u svetu, a postoji, trebalo bi ga izmisliti, da se napravi red u svim projektima koji su u prethodnom periodu započeti, a vi ste u tome prednjačili. Dug od 300 miliona evra prema putarima nisam napravila ja iz NIP-a, nego vi, kao ministar infrastrukture, i oni silni aneksi i one silne cene. Kada se radi o direktorima javnih preduzeća, Ministarstvo za infrastrukturu je imalo neke koji su optuženi zbog svih stvari koje su uradili kao direktori javnih preduzeća. Što se G17 plus tiče, nikada nismo imali ni ministra policije, niti bilo koje ministarstvo sile, niti smatramo da bilo ko treba partijom da se krije zbog zloupotreba i onoga što radi u okviru nadležnosti koje mu država poveri. Ni ja lično se ne plašim nimalo da se moj rad svaki dan preispituje, i moje poštenje, čak i od policijskih organa. Ali, oni koji se plaše, neka odgovaraju. Lična odgovornost je neophodna i lična odgovornost je prepoznata danas i u nekim članovima vaše stranke koji su bili direktori javnih preduzeća. Što se Koridora 10 tiče, Tantalove muke danas imaju i oni koji su vas nasledili, i moje ministarstvo, i neka druga ministarstva, zato što ne možemo da, kako to kažu kod nas u centralnoj Srbiji, popravimo posao, jer nemamo završenu eksproprijaciju, ni planove eksproprijacije, ni projekte, pa je problem da Koridor 10 nastavi da se radi. Mogu danas da postavim pitanje – koliko su koštali kilometri puteva, kako su pravljeni putevi? Šta znači zakon o regionalnom razvoju, najbolje će pokazati ako pogledamo šta se predviđa za naredni period. Predviđa se zajednička politika regiona, predviđa se donošenje zajedničkih odluka o prioritetima gde će da se prave putevi, ako o putevima govorimo. Predviđa se šta će ti putevi da donesu svojom izgradnjom, predviđa se u kom pravcu će da ide razvoj regiona, kroz zapošljavanje, kroz investicije. Nećemo praviti puteve do svastikine kuće, nego ćemo praviti puteve da zaposlimo mlade ljude, da razvijemo gradove i sela. Što se tiče nerazvijenih, gospodine Iliću, u Bojniku i Lebanu sam dosad bila nebrojeno puta, to znaju i jedna i druga opština, a najskorije sam bila u Bojniku i u Lebanu u okviru programa podrške razvoju infrastrukture u 40 najugroženijih opština. Ne bih tako lako taksirala reči da kao bivši ministar infrastrukture govorim o brizi za nerazvijene opštine, a odlično znam i kakvi su putevi, i kakvi su mostovi, i kakva je putna infrastruktura u 40 najugroženijih opština. Ove godine, Vlada Republike Srbije će uložiti dve milijarde dinara kao kap, kao neophodnost da oni žive makar malo normalnije, da izađu iz Srednjeg veka, i to jeste jedan od podsticaja ravnomernog regionalnog razvoja. Naravno da znam gde su nerazvijene opštine u Srbiji zato što sam ih sve obišla, zato što sam zajedno s njima sela za sto i rekla gde su prioriteti, u šta treba da ulažemo pare iz budžeta građana Republike Srbije. To mogu da vam potvrde i predsednici opština iz vaših stranaka koji su bili partneri na tom poslu, i onaj u Vranju, i onaj u Doljevcu; na sreću, oni malo drukčije razmišljaju nego što vi danas govorite.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Izuzetno sam razočaran, gospođo ministar, komentarišete da sam ja govorio nevezano, nabacano, dok ste se vi smejali i provocirali, uporno se smeškali, a onda ste počeli da vičete na mene, da galamite, da oštro pretite. Tih vaših pretnji se, gospođo Kalanović, ne bojim, kao ni vaše stranke, ali razgovarajte jednom argumentima, ne lažima. Počeli ste da pričate isto kao Dinkić. Zato ste tu došli. Verujte, mene ne može da iznervira, ali to iritira, nervira građane Srbije, vaše laži su više došle dovde. Da vam objasnim otkud dug putarima. Vaš veliki ministar, genije, koji je najbolji ministar finansija na svetu, proglašen za najboljeg na svetu, kada smo pravili JP ''Putevi'', morao je dug budžetskog korisnika – Direkcije, da se razduži; to je bila obnova zemlje, pravljenje mostova itd. Šta je on uradio? Pošto nije obezbedio sredstva, rekao je da će za tri meseca u Skupštini Srbije obezbediti sredstva da se pokrije taj dug i JP ''Putevi'' je registrovano kao javno preduzeće Srbije, sa 10,2 milijarde duga, koji do danas nije plaćen. Vaš veliki genije-ministar je došao na Vladu i rekao da je MMF rekao da smo preinvestirali pet milijardi i da mora svim ministarstvima da se umanji srazmerno, da bi se ispunio ugovor sa MMF-om. On je imao drugi predlog i rekao – da ne bismo i zdravstvo i školstvo i kulturu skresali, to je veliki posao, da umanjimo pet milijardi putarima, koji su izveli radove, predali i završili okončane situacije, da u idući budžet ubacimo pet milijardi i to platimo u narednoj kalendarskoj godini. To je urađeno i do danas nije plaćeno, jer je novi ministar finansija, koji je došao posle njih, Cvetković, rekao da on tu stavku iz budžeta ne može da prihvati i nije plaćao. Sve se to do danas kamatilo. Ovo jedno se kamati pet-šest godina, a ovo drugo četiri-pet godina. Vaš genijalni ministar finansija je, kada je on predvodio NIP, u onoj vladi, rekao da je nestalo para u NIP-u i da će NIP da uzme jedan kredit, kad je Đilas počeo da vodi NIP, i taj kredit mora da se podigne, pa je zamolio da putari ne fakturišu u toj kalendarskoj godini šest milijardi iz NIP-a, nego da fakturišu u narednoj kalendarskoj godini ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Iliću, vam je isteklo, završite.) ... uz obećanje da će od prodaje ''Mobtela'' i privatizacije putarskih firmi taj novac da se nadoknadi. Naravno, Vlada je verovala ministru i rekla – dogovoreno. Ušlo je, ni do danas nije plaćeno. A, gospođo Kalanović, vaše ministarstvo od prošle godine, iz NIP-a, do danas, duguje putarima sedam milijardi. (Predsedavajući: Pola minuta govorite duže.) Vi niste platili sedam milijardi na obilaznici. Imam šest minuta. (Predsedavajući: Ne, ovo je replika i uopšte nije tema. Ovo je replika, a ako ćete o toj temi, onda nećete na današnjoj sednici.) Ja repliciram ovo što je bio problem. (Predsedavajući: Izvinite, molim vas.) Prema tome, nemojte tako razgovarati, budite odgovorni. Šta sam ja uradio, zna Srbija, četiri hiljade kilometara. Vi to ne možete da obeležite belom trakom. Idite na Zlatibor, vidite, možda se slikate tamo. Išli ste na obilaznicu da se slikate, ja sam to radio, a vi ste završili 100-200 metara, koliko je ostalo, pa otiđite u Ovčar Banju, obiđite celu Ibarsku magistralu, do Crne Gore, gospođo Kalanović, pa otiđite do Novog Sada, završen autoput, Novi Sad – Subotica, sve završeno, pa do hrvatske granice – sve rekonstruisano. Da li ste videli kako izgleda Sićevačka klisura, koju sam ja vodio, i onih 18 kilometara puta do Niške Banje, autoputa? Vi to ne možete da uradite za narednih 100 godina, po ovoj vašoj radnoj dinamici. Još da ste me pratili, vi i vaš ministar, finansijski, ono što ste bili u zakonskoj obavezi, onda bi bilo još više. Što napadate direktore, ovaj nesrećni direktor dobio je krivičnu prijavu što je prihvatio da mu putari fakturišu u narednoj godini, pa je, kao, dobio prijavu zbog falš dokumentacije, a putari nisu imali pare za PDV, pa je rečeno da se ne fakturiše u ovoj godini, već u narednoj, pa je ispalo da se u januaru i februaru asfaltiralo i radilo na putevima, što je netačno, jer su radovi bili izvedeni pre toga. Ovo je radi istine, radi gledalaca koji nas prate, radi poslanika koji prate ovo zasedanje, da se zna, a vi pričajte šta hoćete. Znam da ste vi nalagali, vaše vođe iz G17, dva puta ste pravili državnu komisiju, kontrolisali. Imam ovde jedan intervju ministra za infrastrukturu, koji je rekao ... (Predsedavajući: Sad vam je stvarno vreme isteklo. Zahvaljujem vam. To je kraj.) ... da je sve u redu. Prema tome, gospođo moja draga, radite malo, zasučite rukave ... [[isključen mikrofon]] (Glasovi iz klupe: Zašto mu isključujete mikrofon?)
Zahvaljujem. Isključujem zato što je završeno vreme. Niti je vreme, niti je tema, hvala lepo. Vraćamo se na raspravu u pojedinostima – zakon o regionalnom razvoju. Na član 35, amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Reč ima gospodin Munjić.
Podneo sam amandman na član 35. stav 1. tačka 10) kojim tražim da se ova tačka briše. Ako nam ministar jednom kaže da nema suvereniteta tamo gde nema stanovništva i da je to jedan od razloga zbog kojeg treba podržati zakon o regionalnom razvoju, da treba podržati rasturanje države na nekakve feude, postavlja se nedvosmisleno i logično pitanje – nije li ovo ujedno i vaš recept kako će, npr., Amerika sačuvati nenaseljene prostore Aljaske, kako će Rusija sačuvati ogromna a nenaseljena prostranstva Sibira? Ako jeste, to zaista treba zaštititi i patentirati kao svojevrsnu i dobru intelektualnu svojinu. Predložite vašim prijateljima da i oni razbiju te svoje teritorije na takve regione, možda će to i prihvatiti. Međutim, mi dobro poznajemo ovu vašu vladu. Dobro znamo koja je osnovna životna i, nadasve, politička filozofija ove vaše vlade, koja je njena politika u vođenju te politike. Ona, u jednoj rečenici, glasi – da se guska očerupa sa što manje gakanja, a sa što više perja, u prevodu – iznaći način kako što efikasnije oporezovati građane, a da se oni što manje bune. Vi ste zaista maheri u tome. Međutim, znajte, kakvo vreme ide, sve manje će biti perja, a sve više gakanja. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Na član 35, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Gospođa Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SRS-a iskazuje svoje neslaganje ovakvim predlogom zakona o regionalnom razvoju i to pokazuje i način na koji smo podneli amandmane. Svesni činjenice da se suština jednog ovakvog zakona ne može bitno popraviti podnošenjem amandmana, mi smo rešenje videli u brisanju svih članova, brisanju svega onoga što u ovom predlogu zakona piše. Amandmanom koji sam podnela na član 35. predloženo je brisanje stava 2. ovog člana. Član 35. odnosi se na regionalne razvojne agencije, tačnije, na to koje poslove one obavljaju. Mi iz SRS-a smatramo da osnivanje svih ovih saveta, nacionalnih i regionalnih, silnih agencija, predstavlja samo gomilanje administracije i izmišljanje radnih mesta, kako bi se zbrinuli stranački kadrovi. Sada samo želim da podsetim na neka dešavanja od pre nekoliko meseci, na ono što se dešavalo u Leskovcu, u gradu u kome živim. Naime, pripadnici vladajuće koalicije na republičkom nivou smatrali su da su oni bogom dani da budu na vlasti u čitavoj Srbiji na lokalnom nivou. U ovoj misli najviše su prednjačili predstavnici DS-a, a odmah za njima i predstavnici stranke G17 plus. Nisu prestajali s pričom o tome kako će Leskovac nazadovati jer vlast vrše predstavnici SRS-a i nisu prestajali s pričom o tome kako će iz sredstava Republike Leskovcu biti odobreno naknadno još dve milijarde dinara mimo onoga što je odobreno za kandidovane projekte iz NIP-a.
Gospođo Dimitrijević, zahvaljujem. Vreme je isteklo. Narodni poslanik Aleksandra Jerkov podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 35. doda novi član 35a. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 36, amandman u istovetnom tekstupodneli su, zajedno,narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić, kao i narodni poslanik Dejan Mirović. Reč ima narodna poslanica, gospođa Vojić-Marković.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, član 36. Predloga zakona glasi – Nadzor nad radom regionalne agencije vrši Ministarstvo. Poslanička grupa DSS-a je smatrala da ovaj član treba da se briše, prosto, nema razloga da postoji, jer prema konceptu koji je DSS podneo, pratili ste izlaganje naših amandmana, mi smatramo da je ovo jedan izuzetno skup i neracionalan oblik trošenja narodnih para i podmirivanje nekih partijskih dugova, očigledno, tako da nema potrebe da ovaj član uopšte postoji. Smatramo da regionalne agencije, takođe, ne treba da postoje. S druge strane, počela sam priču o centralizaciji, odnosno decentralizaciji, i volela bih da ovom prilikom, kad se upravo ovaj član obrađuje, kažem nešto više o tome. Iako se čini da ovaj oblik regionalizacije podrazumeva da je to, zapravo, jedna decentralizacija, ako pažljivo pratimo nit ovog zakona, dolazimo do samo jedne stvari – jeste ovde jedna razruđena struktura, komplikovana struktura, masivna struktura, koja potpuno liči na neko strašilo, ali ta struktura ne može da nosi ovaj posao, upravo zato što se nadležnosti prepliću, poslovi su potpuno ispremeštani, a ono što je najvažnije, sve kontroliše i nad svima vrši nadzor Ministarstvo za regionalni razvoj. Mi danas imamo Ministarstvo za regionalni razvoj i,nažalost, ono ne pokazuje nikakve rezultate, tako da je smešno da pored takvog jednog ministarstva, koje treba da bude superministarstvo prema predlogu ovog zakona, imamo još i silnu ovu strukturu koja ne funkcioniše. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, član 36. se ponovo odnosi na rad regionalne agencije. Naš amandman se odbija, uz obrazloženje da će nadležnost nad ovom agencijom vršiti Ministarstvo. Čak i kad bismo, u nekom hipotetičkom slučaju, mogli da pokažemo dobru volju i da poverujemo da je ovo pravi argument i da će Ministarstvo vršiti nadzor nad ovom agencijom, postavlja se pitanje – šta će se desiti ako dođe do smene u Ministarstvu ili do smene vlasti? U tom smislu, smatramo da je ovaj naš amandman mnogo bolji, da daje pravnu sigurnost. Hipotetički govoreno, šta će se desiti ako u nekom narednom periodu, u okviru ove nove petooktobarske euforije koja zahvata ljude u lokalnim sredinama, na vlast dođe grupacija koja još više zavisi od Zapada nego sadašnja vlast i koja još više zavisi od vlasnika kompanije "Delta", koja, kao što znamo, ima prihode koji su uporedivi sa 40% budžeta Republike Srbije? Mislim da, ipak, treba prihvatiti ovaj amandman i pogledati šta nam nudi to rešenje, za koje mislimo da je u skladu s realnošću, jer realnost nam pokazuje da Srbija u roku od 2007. do 2010. godine treba da dobije770 miliona evra pomoći iz Fonda IPA. Istovremeno, vi znate da je u periodu do 2008. godine oko 40 milijardi dolara otišlo samo zbog spoljnotrgovinskog deficita upravo ka zemljama EU, Zapadnoj Evropi i Briselu. Prema tome, Fond IPA, kada se uporedi sa spoljnotrgovinskim deficitom, više je nego minimalan. Zahvaljujem.
Na naslov iznad člana 37, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Mirović.
Nadovezao bih se na prethodni amandman, jer se radi o sličnim problemima. U tom smislu, može se postaviti pitanje povezanosti dve institucije koje su toliko glorifikovane u našoj javnosti, to je EU i MMF, koji je ipak manje popularan nego EU. Mi u SRS-u smatramo, zato smo i podneli ove amandmane, da u praksi ove dve institucije deluju usaglašeno. To ćemo i pokazati sledećim podacima. Srbija je u 2008. godini morala da otplati 4,2 milijarde dolara na osnovu plaćanja glavnog dela spoljnog duga i 100 miliona dolara na osnovu plaćanja kamata. Ta činjenica je povezana sa EU, ma koliko se mi trudili preko pomoći koju daje Brisel, oko 190 miliona evra u prošloj godini od IPA fonda, i dolazimo do ključnog našeg argumenta, a to je sastanak potpredsednika srpske Vlade, održan 19. novembra 2007. godine u Briselu, sa evropskim komesarom za ekonomiju i finansije. Kao što vam je sigurno poznato, gospodin potpredsednik Vlade i evropski komesar su se dogovorili da Republika Srbija usaglašava svoju politiku prema EU sa zahtevima MMF-a. Znači, to su dve povezane institucije i nikakve fraze o tzv. pretpristupnoj pomoći, o regionalizaciji, ne mogu sakriti da je ta politika izuzetno ekonomski štetna za našu zemlju. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Miroviću. Na član 37, amandman u istovetnom tekstu podneli su, zajedno, narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić, Jovan Palalić, kao i narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka Kalanović, poštovani narodni poslanici, ovo je jedan od dokaza, ovaj član 37, u kojoj meri se usložnjava struktura ovih organa koji treba da realizuju razvoj Srbije. Oblasne asocijacije su dodatni problem. Imamo regionalne razvojne agencije, koje jesu teret za građane, jer će se finansirati iz budžeta. Hajde da kažemo da Nacionalna agencija predstavlja, na neki način, zbir, da je pravni sledbenik Agencije za mala i srednja preduzeća i delova Ministarstva. Oblasne asocijacije su teret za lokalne samouprave, i to takav teret da će lokalne samouprave da finansiraju oblasne asocijacije a da niko lokalne samouprave nije pitao za opravdanost i interes da se formiraju oblasne asocijacije. Čitav koncept koji je definisan ovim zakonom jeste koncept ignorisanja lokalnih samouprava. Sada uvodite oblasne asocijacije, gde lokalne samouprave mogu da učestvuju u njihovom formiranju, da one budu privredna društva ili udruženja, a da, to se vidi kroz član 41, gde treba da se vrši akreditacija, lokalne samouprave nisu bile u prilici da kažu da li imaju ili nemaju interes za formiranje oblasne asocijacije. Osim toga, oblast asocijacija prati nivo organizovanja za definisanje regionalnog razvoja, koje su oblasti, što smatramo apsolutno nepotrebnim. Potrebno je poći od potpuno drugog koncepta koji se odnosi na statističke regione, znači, uvažavajući interese lokalnih samouprava, a ne odmah definisati regione, a da se interesi lokalnih samouprava i način njihovog organizovanja ignorišu. Dovoljno je bilo videti na nivou Vojvodine. Pančevo ima i opštine u Južnobanatskom regionu, kao što su Alibunar ili Plandište, sa svojim interesima. Zašto bi oni bili podređeni interesima regiona, kako je ovde definisano, Vojvodine? Neka oni sami definišu šta su njihovi interesi. Tako i Zrenjanin i neke druge opštine. Hvala.
Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i poslanička grupa SRS-a je amandmanom predvidela brisanje člana 37. ovog predloga zakona o regionalnom razvoju, člana kojim je definisana oblasna asocijacija kao privredno društvo ili udruženje osnovano za obavljanje poslova regionalnog razvoja za oblast utvrđenu u skladu sa nomenklaturom statističkih teritorijalnih jedinica na nivou 3, koja je akreditovana, u skladu sa ovim zakonom. Namerno sam pročitao kako glasi član 37, jer u 90 i više odsto obrazloženja predlagača o odbijanju ovih amandmana stoji da se amandman ne prihvata iz razloga što je članom tim i tim, pa je onda prepisano kako stoji u članu predloženog zakona. Zaista to smatramo nesuvislim obrazloženjem, pogotovo kada se ima u vidu činjenica o kojoj smo tokom današnje skupštinske rasprave već govorili, a to je postojanje i Nacionalnog saveta za regionalni razvoj, i Nacionalne agencije za regionalni razvoj, i nacionalne mreže agencija, asocijacija za regionalni razvoj, i sve one kažu da postoje u cilju sprovođenja politike regionalnog razvoja. Javna agencija za regionalni razvoj koja je na nivou regije, takođe, služi za sprovođenje politike regionalnog razvoja i ima jednu subordiniranu razvojnu regionalnu agenciju koja se tiče lokalnih samouprava i regionalnih jedinica, u cilju sprovođenja politike regionalnog razvoja. Dakle, postoje tri agencije iznad regionalne, od kojih je jedna s ovlašćenjima da sprovodi, druga – da sprovodi i planira, treća –da opet sprovodi politiku regionalnog razvoja. Sve u svemu, jasne su namere da se i dalje odlučivanje, planiranje, pa čak i sprovođenje programa regionalnog razvoja, u slučaju prihvatanja ovakvog predloga zakona, diktira iz centra, čime se u potpunosti narušava načelo supsidijarnosti, i mi u Poslaničkoj grupi SRS-a, brojnim amandmanima, pokušavamo da ukažemo na ovu činjenicu. Hvala.
Hvala vama. Na član 38, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko Kalanović, ovaj član definiše načine finansiranja oblasne asocijacije. Jedan od načina finansiranja jeste iz budžeta lokalnih samouprava. Aman, ljudi, koliko će više tereta da se svali na lokalne samouprave? Prvo ste im smanjili transferna sredstva, gde ste ih dodatno opteretili, gde ste im dodatno napravili probleme, još niste definisali kako ćete ta umanjena sredstva da raspoređujete lokalnim samoupravama, uzimate im delove nadležnosti, a sada ih opterećujete dodatno, da iz budžeta izdvajaju sredstva za nekakve oblasne asocijacije, za čije udruživanje i formiranje kao privredno društvo nemaju nikakav interes. Kako ste definisali da oblasne asocijacije imaju ikakav interes da budu finansirane od strane lokalnih samouprava? Zašto bi to lokalne samouprave uradile? Pitajte ih da li to žele. Dodatan namet na lokalne samouprave, jer ovo zaista više nema smisla, kakvu politiku Vlada Republike Srbije vodi prema lokalnim samoupravama. Sve finansiranje koje ste mogli, kako ste rekli, da uštedite, kada je u pitanju Vlada, svalili ste na lokalne samouprave, umesto da uradite jednu normalnu, običnu stvar, a to je da stavite van snage jednostranu primenu SSP-a i na taj način rasteretite lokalne samouprave i ukinete ovu sramnu odluku o umanjenju transfernih sredstava. Ne, vi ne možete da odustanete od svoje, ili ne znam čije politike da jednostrano primenjuje SSP, pa kada se tu ne mogu namaći sredstva, onda udrite po lokalnim samoupravama, a to nije dovoljno. Mi imamo još nekakve, razne koncepte, kao što je ovaj koncept, potpuno besmislen, formiranja oblasnih asocijacija, pa i time opteretite dodatno lokalne samouprave. Ne znam šta će vam još pasti na pamet da stavite lokalnim samoupravama na teret. Stvarno je neverovatno kakvu politiku ova vlada vodi. Mislim da centralističkija politika prema lokalnim upravama do sada nije vođena. To je, prosto, neverovatno i ne možete nikome da objasnite u Srbiji, u gradovima, u opštinama, šta je smisao te politike.
Hvala. Na član 38, amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Hvala. Ovim amandmanom na član 38. Predloga zakona zatraženo je da se 1. tačka pomenutog člana izbriše, a odnosi se na prihode koje oblasna asocijacija ostvari obavljanjem poslova, kao privredno društvo o kojem je bilo reči i u malopređašnjem amandmanu, uz ovo nesuvislo obrazloženje iz kojih razloga se amandman ne prihvata, a potom prepisivanje istog člana i tačke. Kada su prihodi, odnosno sredstva u pitanju, poznata je činjenica da je i ovim novim jedinstvenim instrumentom za pretpristupnu pomoć za fiskalno razdoblje EU u periodu od 2007. do 2013. godine, kojim su objedinjeni dosadašnji mehanizmi, Srbiji dodeljeno oko 200 miliona evra godišnje. Kad se samo prisetimo one nerazumne odluke Vlade Republike Srbije o jednostranoj primeni Trgovinskog sporazuma, jasno je da bismo ukidanjem takve odluke mogli i sami da obezbedimo sredstva, što znači da je regionalizacija Srbije samo izgovor, odnosno da je reč o jednoj nerealnoj priči, a sredstva koja su namenjena tim putem biće iskorišćena za neke druge stvari. Kod korišćenja svih sredstava koje se dobijaju iz EU, jasno je da postoje neka stroga pravila kako se moraju koristiti; moraju biti razdvojena od ostalih budžetskih sredstava, stavljena na poseban račun i koristiti u skladu s propisima javnih nabavki koji se primenjuju za zemlje van EU. To su ta tzv. pravila, propusti se kažnjavaju. Ovakvom primenom predloženog zakona i poučeni dosadašnjim iskustvom, jasno je da ćemo doživeti iskustva susednih zemalja, Rumunije, Bugarske i Hrvatske. Podsetiću samo da je Rumuniji, u avgustu prošle godine, privremeno obustavljena isplata 150 miliona evra za podizanje konkurentnosti poljoprivrede, dok je Bugarska, sredinom prošle godine, takođe bila...
Zahvaljujem. Na član 38, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Gospodine Avramoviću, izvolite.
Moj amandman se, takođe, odnosi na sredstva za realizaciju razvojnih projekata i obavljanje poslova oblasne asocijacije, gde je, u tački 2), precizirano da se odnose na budžete jedinice lokalnih samouprava sa teritorije oblasti za koju je osnovana. Čuli smo izlaganje prethodnih kolega da su budžeti lokalnih samouprava poprilično opterećeni nametima centralne vlasti i da nisu u mogućnosti da obezbede sva ova sredstva, što se postavlja u startu, samo je pitanje kvalitet rada ove oblasne agencije. Opšte je poznato da je, pored velikog opterećenja budžeta lokalnih samouprava, nastala i zavisnost od većih nivoa vlasti. Primera radi, gradske opštine u Beogradu imaju status mesne zajednice i očekuju sredstva za finansiranje za bilo koju vrstu projekta od Skupštine grada. Lokalne jedinice i gradovi u Srbiji očekuju sredstva najviše od NIP-a, u odnosu na političku opredeljenost i u odnosu na projekte koje su predložili NIP-u. Ono što je suština, moram da vas podsetim, jeste da smo, kada smo obrazlagali Predlog budžeta za 2009. godinu, mi poslanici SRS-a tražili da se određeni deo sredstava iz nekih agencija, koje treba da promovišu ''rupu na saksiji'' ili ''toplu vodu'', daje lokalnim samoupravama i razvoju lokalnih samouprava. Ti naši amandmani, predlozi i diskusija nisu bili uvaženi, a sada ćemo doći u poziciju da od nečega tražimo nešto, iako znamo da su budžetska sredstva lokalnih samouprava minimalna. Sada predlažem da stavite i jednu preambulu u ovaj zakon, a to je da ovaj zakon ne može da se poništi, mora da traje najmanje 100 godina i mora uvek biti na snazi, kako bi stranka G17 plus opstala.
Na član 38, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i kod ostalih članova, predlažem da se ovo briše. Suština je u sledećem – ovakvim zapošljavanjem, državna vlast povećava administraciju i na taj način, umesto da sredstva izdvoji u rad i zapošljavanje, izdvaja ih za rad državne službe. U članu 38. tačka 2. stoji da će se sredstva obezbeđivati preko prihoda koji se ostvare obavljanjem poslova. Pitanje je – koji će to biti poslovi? S druge strane, preko budžeta jedinica lokalne samouprave. To će, najverovatnije, biti jedini izvor iz kog će se alimentirati sredstva za rad oblasnih asocijacija. Zatim – iz donacija, sponzorstava, raznih pomoći domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica itd. Pitanje je – koliko će se po tom osnovu moći obezbediti sredstava? Najverovatnije, neće ih biti. Opštine i lokalna samouprava će obezbeđivati sva sredstva za rad oblasnih asocijacija, čime ćemo pojačati iovako ogromne probleme koje imamo u javnom sektoru. Postoji obaveza koja je nametnuta budžetom i drugim podzakonskim aktom – smanjenje broja administracije za 10%. Mi ga ovim načinom ne smanjujemo, mi ga povećavamo. Izgleda da je to igra aktuelne vlasti. Ono što moramo otpustiti, kroz ove vidove novog zapošljavanja ćemo samo prebaciti iz jednog resora u drugi resor. Ovde će dobiti otkaz, ovde će dobiti novo rešenje, i na taj način ćemo rešiti pitanje svojih kadrova. Ponovo ćemo zaposliti, umesto da stvarno ti radnici izgube posao.
Na član 38, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Radeta.
Ne završih u prethodnom javljanju rečenicu vezanu za poslove koje obavlja regionalna agencija iz člana 35. tačka 5, gde stoji da regionalna agencija priprema i sprovodi programe stručnog usavršavanja za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva, razvoja infrastrukture i razvoja institucija i organizacija u svom regionu. Kada bismo čak i bili za ovaj zakon, a nismo, jer mislimo da je veoma opasan za uništavanje, korak po korak, države Srbije, onda bi ovde jedino bilo logično da, eventualno, ostane da se regionalna agencija bavi poslovima razvoja infrastrukture, naravno, u koordinaciji s ministarstvima. Regionalna agencija, kako ovde stoji, priprema i sprovodi programe stručnog usavršavanje za potrebe razvoja privrednih društva i preduzetništva. Gospođo ministre, ko će ovo da vam dozvoli? Zar su privrednim društvima i preduzetnicima potrebne neke asocijacije koje ćete vi pri Ministarstvu da formirate, ili oni sami znaju da upravljaju svojim dobrima i da raspolažu onim što zarađuju? Ili, kažete da će da vrše poslove razvoja institucija i organizacija u svom regionu. Upravo ovo je ono što govorimo već dva dana vezano za ovaj zakon. Ako će ta regionalna agencija da vodi računa o institucijama i organizacijama u svom regionu, odnosno da procenjuje koje institucije i organizacije treba da postoje, koje treba da se razvijaju, koje treba da seuništavaju, to upravo govori u prilog našoj tvrdnji da je ovo veoma loš i poguban zakon za državu Srbiju i za građane Srbije …
Zahvaljujem. Na član 39, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Vojić-Marković.
Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, DSS je podneo amandman na član 39, koji se odnosi na poslove koje je predlagač zakona poverio oblasnoj asocijaciji. Šta da kažemo o tim poslovima? Gospođa Radeta je pre mene branila jedan drugi član. Mogla je da pročita isto ovo što ću ja da pročitam, kad se tiče poslova oblasnih asocijacija – priprema i sprovodi programe stručnog usavršavanja za potrebe razvoja privrednih društava i preduzetništva, razvoja infrastrukture i razvoja institucija i organizacija i za unapređenje kapaciteta jedinica lokalnih samouprava koje čine oblast na kojoj oblasna asocijacija obavlja delatnost. Šta da kaže neko ko pročita ovo? Šta da kaže o poslovima koje ste vi poverili oblasnoj asocijaciji? To je, u najširem i najprenosnijem značenju, cirkus. Vi ste poznati kao ljudi koji izmišljaju određene poslove. Oni su potpuno nepotrebni, a strašno mnogo koštaju. G17 se do sada pokazao kao organizacija koja i te kako dobro ume da troši narodne pare, opravdavajući to time da to radi, kao, za interes naroda. DSS smatra da ovajčlan ne treba da postoji, da ne treba da postoji ni regionalni savet, da ne treba da postoje oblasne asocijacije, zato što između lokalne samouprave i Ministarstva nema potrebe da postoji nijedan drugi most da potrebe lokalne samouprave, koja zna šta su joj potrebe i šta joj je prioritet, prenosi Ministarstvu za regionalni razvoj, koje treba da komunicira direktno s onima koji znaju šta im je potrebno.
Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine.
Hvala. Kada imate kompletno loš predlog zakona, onda je sasvim logično što su njegovi tačke i stavovi neprihvatljivi, pa je amandmanom predloženo da se tačka 1. člana 39. Predloga zakona o regionalnom razvoju izbriše, a reč je o poslovima koje bi oblasna asocijacija trebalo da obavlja, odnosno da učestvuje u pripremi i sprovođenju razvojnih dokumenata i da prati njihovu realizaciju na nivou oblasti. S obzirom na to da u malopređašnjem amandmanu nisam stigao da iznesem sve podatke koje sam imao nameru, evo, saopštiću sada da je sredinom prošle godine Bugarskoj, takođe, prvo bilo suspendovano, pa posle i trajno oduzeto više od 800 miliona evra dodeljene pomoći, a povučeni su i akreditivi dve vladine agencije zadužene za upravljanje sredstvima. Početkom 2008. godine, Hrvatskoj su privremeno zamrznuti projekti iz programa Far 2006. i za pet miliona evra smanjena sredstva iz programa IPA, sve zbog slabosti u sprovođenju decentralizovanog sistema upravljanja pomoći iz fondova EU. Inače, sve činjenice govore da je Srbija jedna od najcentralizovanijih zemalja Evrope, počev od organizacije vlasti, gde je najveći deo ingerencija koncentrisan na nivou Republike Srbije, preko demografskih projekata koji ukazuju na realno nestajanje malih zajednica i višestruko uvećanje glavnog grada, pa sve do organizacija kulture i sporta. Ovakva kompleksnost pitanja centralizacije ukazuje da pristup ovom problemu mora biti obazriv, jer nerealno sagledavanje okruženja, kapaciteta i potencijala za decentralizaciju može imati vrlo negativne posledice po celokupni razvoj Srbije. Hvala.
Hvala vama. Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li, gospodine Avramoviću, želite reč?
Izvinjavam se, ali nisam vas čuo. Moj amandman se, takođe, odnosi na vrstu saradnje oblasne asocijacije koja treba da ima prioritet, vezano za autonomne pokrajine i jedinice lokalnih samouprava, kada su u pitanju pripreme i primene lokalnih razvojnih planova. Opšte je poznata činjenica da se, navodno, uvode statistička područja, a ne regioni, jer je to politički termin koji označava teoriju pod pravnim subjektivitetom, radi bolje preraspodele sredstava i ujednačenijeg regionalnog razvoja. Međutim, i sami podnosioci zakona to pobijaju naknadnim navodima, da područja ili regioni bivaju formirani kako bi se dobijala sredstva iz pretpristupnih fondova EU. Ako će statistička područja, ili statistički regioni moći, preko svojih agencija, da konkurišu za sredstva IPA fondova, kako će regioni da služe ravnomernom regionalnom razvoju, odnosno politici koju država svojim naporima vodi, afirmaciji ugroženih područja? Sada se pominje i procenat od 1% iz državnog budžeta koji će biti izdvojen na takav način da siromašnija područja dobijaju više. To je moglo biti urađeno i bez statističkih područja, tako je ranije i bilo, doduše, ne baš i efikasno, s tim što je 1% premalo sredstva za podizanje potpuno devastiranih krajeva zemlje. Važno je napomenuti da za pomaganje nerazvijenih opština u Srbiji nije potreban nikakav statistički region, niti njegova aparatura koju nam predlažete ovim predlogom zakona.
Zahvaljujem. Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite, gospodine Buha, imate reč.
Podneo sam amandman na član 39. stav 1. tačka 3). Zbog javnosti ću ga pročitati. Odnosi se na oblasnu asocijaciju, koja obavlja sledeće poslove. U tački 3) se kaže – predstavlja interes oblasti u odnosima sa Nacionalnom agencijom i regionalnom agencijom i u okviru svoje nadležnosti učestvuje u realizaciji usvojenih razvojnih dokumenata. Ovo što je navedeno u članu 39. odnosi se na prava i obaveze, nadležnosti oblasne asocijacije. I prethodni članovi, koji su definisali status ove asocijacije, govore jasno o tome da će ona zapošljavati određeni broj ljudi u opštinama koje mogu izdvojiti veća sredstva. To će biti veći broj ljudi, a iz ovih poslova se vidi da je to ogroman deo posla. Znači, nova administracija. Jednim primerom ću da ilustrativno pokažem kako mi zapošljavamo administraciju, umnožavamo administraciju, povećavajući, nekada fiktivno, a nekada bez nekakvog valjanog osnova, broj radnika u državnoj službi. Jedan podatak koji ilustrativno govori o tome jeste da je, u 2008. godini, Agencija za privatizaciju potrošila, obavljajući poslove za koje je osnovana, 2 milijarde i 500 miliona dinara, a, preko Fonda za razvoj, Vlada Republike Srbije je izdvojila 2 milijarde 750 miliona za novo zapošljavanje. Vidite, mi smo izgubili 2,5 milijarde sredstava. Umesto da smo ih pretvorili u zapošljavanje, ponovo bismo, zapošljavanjem, imali i poreze i doprinose, imali novu dobit, novu materiju iz koje bismo mogli izmirivati sve ono iz čega se finansira država, mi smo ta sredstva uložili u jednu paradržavnu instituciju, koja nema mesnu funkciju...
Zahvaljujem. Završeno je vreme, gospodine Buha, žao mi je. Na član 39, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima gospođa Radeta.
Najpre dve rečenice vezane za ovaj prethodni amandman na član 38, koji govori šta su sredstva za rad i realizaciju razvojnih projekata i obavljanje poslova oblasne asocijacije, odnosno kako se obezbeđuju. Tu stoji da su to prihodi koje je ostvario obavljanjem poslova, budžet jedinica lokalne samouprave sa teritorije oblasti za koju je osnovan, donacije, sponzorstva, razvojne pomoći domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica, pa onda kažete – i drugih izvora, u skladu sa zakonom. Ne vidim koji bi to drugi izvor mogao da bude, s obzirom na to da su svi mogući zakonski izvori već navedeni u ove tri tačke. To povezujem s onim prethodnim amandmanom, o kojem sam govorila, na član 35, gde regionalna agencija priprema i sprovodi programe stručnog osposobljavanja za potrebe privrednih društava i preduzetništva. Postavlja se logično pitanje, da nemate, kroz ovaj zakon, nameru da reketirate preduzetništva i privredna društva? Sličan je i amandman na član 39, gde sam predložila brisanje tačke 4, gde se govori o tome koje poslove obavlja oblasna agencija. Potpuno identično u tački 4, kao što je i u članu 35, gde je predviđeno šta radi regionalna agencija. Neverovatno je da vi kao da govorite o potpuno dve različite stvari, koje se nigde ne nalaze, bar ne na istoj teritoriji. Zar nije očigledno da će doći do sukoba, do preplitanja nadležnosti, jer dve organizacije imaju istu nadležnost na istoj teritoriji, opet, očigledno, samo radi nagomilavanja administracije i radi zapošljavanja još ko zna koliko ljudi na teret građana Srbije i budžeta Republike Srbije?
Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Krasić.
Ovim amandmanom se traži brisanje tačke 5) iz člana 39. Međutim, da bi moglo da se shvati o čemu se radi, navešću šta je, recimo, napisano u članu 29, o Nacionalnoj agenciji. Tamo je tačka 2 – prati i sprovodi mere i realizuje i tera dalje, pa onda, član 35 – regionalna agencija, tačka 2 – prati i sprovodi mere i realizuje, i sada tačka 5. u okviru člana 39, za oblasnu asocijaciju, i ona isto prati, sprovodi mere i realizuje. Ovde se vidi rukopis Mlađana Dinkića. Kod njega sve neko nekoga prati i treba nešto da se sprovodi i da se realizuje. Znate kako je kod Dinkića – hoćeš jedne godine suficit, imaš suficit. Hoćeš sledeće godine deficit, imaš deficit. Hoćeš da vidiš "Fijata", videćeš ga na slici. Hoćeš besplatne akcije, dobićeš besplatne akcije. Jednostavno, šta mediji kažu da je interesantno, on to ubaci u neku zakonsku normu i u pravilo ponašanja te male, ali vrlo opasne grupe koja se zove G17 plus. Ne vredi uopšte ni pričati koliko je besmislen ovaj zakon, jer ovaj zakon, praktično, treba da omogući rastakanje Republike Srbije. Po kom o osnovu? Po tom osnovu što se tamo nekome, jednostavno, pojača apetit, pa kaže – ovo je način da se spreči ''beogradizacija''. Ovo uopšte nije način sprečavanja ''beogradizacije''. Ovo je samo način udomljavanja kadrova G17 plus i stvaranja neke osnove, ili nekog papira kojim bi se moglo konkurisati kod nekih, za neka sredstva, gde mi niti ćemo dobiti ta sredstva, niti ćemo imati bilo kakve koristi. Celokupna ova priča o ovom šengenu itd., ovih dana je interesantna ne za nas, nego za Evropu. Zašto? (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Samo sekunda, zato što su im potrebni turisti iz Srbije koji imaju pare.
Na član 39, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Izvinjavam se, niste se ... izvolite.
Hvala. Dame i gospodo, svima je u Srbiji jasno da nema ravnomernog regionalnog razvoja, ali da li je neko dao jasan odgovor, a to se očekivalo od predstavnika Vlade, odnosno od Vlade, zašto je to tako? Ima, sigurno, faktora i problema koji su se gomilali decenijama, ali od 2000. godine, naovamo, slobodno možemo da kažemo da nije bilo domaćinskog ponašanja, da nije bilo nikakve strategije, da je bilo pljačkaške privatizacije. To danas ne treba ni dokazivati. To je činjenica koja je lako dokaziva. Nema nijedne banke u Srbiji koja danas kreditira privredu, recite mi jednu barem po povoljnim uslovima, u potpunosti su je obustavile, sem ove jedne moskovske banke, koja je došla baš s tim ciljem, a za to vreme ove četiri domaće banke koje su pod stečajem na računu imaju i te kako puno para, s kojima niko ne može ništa da radi, jer one su, praktično, blokirane, stoje na njihovim računima i ne mogu da se vrte. Ko je doveo državu u ovakvu situaciju, u bilo kom obliku, od 2000. godine, naovamo? Sad ovim zakonom pokušavate da kao popravite grešku i da učinite te pristupne fondove bliže onima kojima su potrebni, a da nisu sve one firme propale i da niste sve one banke koje ste podržavali uništili, ne bi nam bili potrebni ti pristupni fondovi, ne bi se država dodatno zaduživala, odnosno ne bi se građani, mi i naši unuci, dodatno zaduživali. Vi nama ovde, mislim na Vladu Srbije, pre svega, prodajete maglu.
Zahvaljujem, gospođo Pop-Lazić. Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39, amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Iliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 39. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s tim da se tačka 8) u članu 39. briše. Član 39. odnosi se na opis poslova oblasne asocijacije. Oblasna asocijacija predstavlja, kako piše u članu 37, privredno društvo ili udruženje osnovano za obavljanje poslova regionalnog razvoja. Ko će ga osnovati, to možete sami da pretpostavite – onaj ko je izmislio ove regione, i onaj ko će formirati regionalne agencije formiraće i privredno društvo koje će, obavljanjem poslova navedenih u članu 39, na neki način držati u svojim rukama sve poluge budućeg razvoja regiona, ako ga uopšte bude. Dakle, taj čovek je trenutno Mlađan Dinkić, "spasilac" nerazvijenih, siromašnih predela, opština i oblasti. Pitam predstavnike Vlade – koliko je do sada sredstava subvencija, podsticaja, donacija bilo usmereno ka nerazvijenim opštinama i kakav je rezultat bio? Po čemu mislite da ćete sada biti uspešni, da ćete uspeti da izjednačite razvijenost regiona, ako to do sada niste uspeli da uradite? Ono što ćete uspeti da uradite jeste da ćete izjednačiti sve regione, ali u siromaštvu, i to nepopravljivom siromaštvu. Dokaz svega toga su otpušteni radnici, uništena sela, poljoprivredna gazdinstva koja ne mogu da funkcionišu, propala preduzeća, kriminal na svakom koraku. Zahvaljujem.
Na član 40, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospodin Aleksandar Pejčić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, moje kolege i ja smo podneli amandman na član 40, koji kaže: "Oblasna asocijacija podnosi godišnji izveštaj o poslovanju regionalnoj agenciji u svom regionu i Nacionalnoj agenciji. Po potrebi, regionalna agencija, Nacionalna agencija i Ministarstvo mogu zatražiti dodatne izveštaje o poslovanju. Nacionalna agencija i regionalna agencija jednom godišnje vrše vrednovanje rada oblasnih asocijacija. Bliže uslove i kriterijume za vrednovanje iz stava 3. ovog člana propisuje ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja." Naime, mi smo u našem konceptu ravnomernog regionalnog razvoja naveli da su ove oblasne asocijacije bespotrebne i da ovaj posao može raditi Nacionalna agencija. Žao mi je što ta nacionalna agencija nije formirana još pre dve godine, kada je usvojena strategija ravnomernog regionalnog razvoja, koja je trebalo da bude nosilac te strategije, a što se tiče te strategije, svi su dali pozitivno mišljenje, čak i vaše ministarstvo. Obezbeđena su sredstva za tu strategiju, a ta strategija je jedan predlog dobrih namera. Žao mi je što vaše ministarstvo nije razmišljalo u tom kontekstu da ta agencija treba da se otvori još pre dve godine, kada su postojali uslovi, a na čelu je bio Mlađan Dinkić, koji je, po sugestijama Vlade, trebalo da formira ovu agenciju, koja je trebalo da bude nosilac ove strategije ravnomernog regionalnog razvoja. Strategija ravnomernog regionalnog razvoja se, inače, implementirala i u nekim drugim zemljama, kao što je Grčka, recimo. Napravili su jednu strategiju još pre 20-30 godina ... Nastaviću kasnije.
Hvala. Na član 40 amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Reč ima Vladan Jeremić.
U ime Poslaničke grupe SRS-a, podneo sam amandman na član 40. stav 1, sa zahtevom da se izbriše. Javnosti radi, samo da kažem da sam to uradio kod ove oblasne asocijacije, gde je predviđeno da godišnji izveštaj o poslovanju ponosi regionalnoj agenciji u svom regionu i Nacionalnoj agenciji. Ako se ima u vidu da je predlagač zakona, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, doneo Predlog ovakvog zakona, budući da ovo podrazumeva obavezu koja je preuzeta po potpisivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, član 113, jasno je da, umesto regionalizacije, koju je Ministarstvo predvidelo kao podsticajnu za nerazvijena područja, ona i dalje predviđa postojanje povlašćenih i diskriminisanih područja. Da je ceo predlog zakona obična šarena laža, verovatno se najbolje ilustruje činjenicom da čak i u Predlogu zakona stoji da evroregion nije administrativna teritorijalna jedinica i nema pravni subjektivitet, što, prevedeno na jednostavan jezik, znači da region ne postoji ni na koji način osim geografski, a ministar Dinkić je to nešto drugačije formulisao, pa je za javnost kazao da se radi o statističkim regionima. Čini mi se da je u novembru prošle godine to izjavio. Dakle, ako jedna regija nema ni pravni subjektivitet, onda ona i ne postoji, ne može da ima ni skupštinu, ni sopstvena sredstva, ni sopstvenu upravu, niti bilo šta što bi je držalo u poziciji autonomije u odnosu na centralnu vlast. Ovde se sreće faktički centralizam i nekakav privid regionalizacije, a suštinski, sve ovo što je predviđeno samo je udvostručavanje onoga što već imamo u formi okruga, s tom razlikom što će okruzi kakve već imamo imati i veće nadležnosti nego regije. Ne radi se ovde ni o čemu drugom nego o jednom maskiranom centralizmu, ali je u Srbiji logično sve što je nelogično. Hvala.
Na član 40, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Izvolite, gospodine Avramoviću.
I moj amandman se odnosi na funkcionisanje oblasne asocijacije, koja treba da podnese godišnji izveštaj o poslovanju regionalnoj agenciji u svom regionu i Nacionalnoj agenciji. U stavu 2. se kaže: ''Po potrebi, regionalna agencija, Nacionalna agencija i Ministarstvo mogu tražiti dodatne izveštaje o poslovanju''. Sada pitam, zašto mogu da traže? Da li je to neka vrsta decentralizacije? Zbog čega bi oni morali da podnose izveštaj Nacionalnoj agenciji, regionalnoj agenciji ili Ministarstvu? Ako uzmemo u obzir to da se finansira od lokalne samouprave i da može podnositi izveštaj lokalnoj samoupravi od koje se finansira, kao i da postoji Ministarstvo za finansije, ne znam koja je svrha ove decentralizacije, tj. kontrole, pa čak i jedne male oblasne agencije? Postavljam i sledeće pitanje – postoji li možda zainteresovanost za preveliki priliv sredstava jedne oblasne asocijacije? Jedino je to razlog da agencija ili ministarstvo traže uvid. Možda su ostvarili više sredstava, možda hoćete da im uzmete neka sredstva ili hoće da zadužite oblasnu asocijaciju za neka nova? Uvodi se poprilično stroga centralizacija institucija koje se ovim zakonom i formiraju, što govori da su sve regionalne agencije podređene Nacionalnoj agenciji, Savetu, u kojima se nalaze predstavnici Vlade Srbije. To ne daje za pravo da razvojni regioni tu budu samo u svrhu transmitera, a ne inicijatora razvojne politike. U Predlogu zakona o regionalnom razvoju navode se gotovo identične nadležnosti svih agencija, uključujući i Nacionalnu, ali se na nekim mestima navodi, verovatno, centralističkom logikom, da su regionalne razvojne agencije podređene Nacionalnoj. Tu nigde ne vidimo decentralizaciju i zato smo predložili brisanje. Hvala.
Na član 40, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima gospodin Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, uložio sam amandman na član 40. stav 3, koji kaže – Nacionalna agencija i regionalna agencija jednom godišnje vrše vrednovanje rada oblasnih asocijacija. Pravno-tehnički je to vrlo loše rešenje. Šta znači – vrednovanje rada oblasnih asocijacija? U pravno-tehničkom smislu, valjda se podrazumeva da se podnosi izveštaj. Izveštaj koji se podnosi je godišnji izveštaj o poslovanju regionalne agencije u regionu i Nacionalne agencije. Tada se i vrši ocena rezultata rada oblasne asocijacije i na taj način se vrši vrednovanje rada. Posebno vrednovanje rada do sada nije bilo uobičajeno u našoj praksi i zbog toga je predloženo da se ovo briše. S druge strane, postavlja se pitanje izveštaja lokalne samouprave. Lokalna samouprava je dužna da finansira i ne dobija izveštaj. U uslovima centara moći, ove asocijacije će više postati, to je naša praksa – centri moći. Lokalna samouprava će imati probleme u normalnoj korespondenciji s oblasnom, regionalnom i s Nacionalnom agencijom i zbog toga je neophodno ugraditi u ovaj predlog zakona obavezno izveštavanje lokalne samouprave. Bez toga neće ići. Hvala.
Na član 40, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Najpre, radi javnosti, podsetila bih još jedanput da mi srpski radikali tvrdimo da je ceo ovaj zakon o regionalnom razvoju, odnosno njegov predlog, suprotan Ustavu, i to članu 8. stav 1. Ustava Republike Srbije, koji garantuje da je teritorija Republike Srbije jedinstvena i nedeljiva. Pre nekoliko dana, predsednik države je, komentarišući ovaj predlog zakona, oko kojeg se, priznali vi to ili ne, digla poprilična prašina i strah među građanima Srbije i u javnosti, rekao da ovaj zakon ne znači podelu države, već podelu bogatstva. Kada je ministar Dinkić ovde predstavljao, u ime Vlade Republike Srbije, ovaj zakon, između ostalog je tvrdio da ovaj zakon predstavlja decentralizaciju, jedan od vidova decentralizacije, pa se govorilo o debeogradizaciji itd. Ali, gospođo Kalanović, član 40, u svom poslednjem, 4. stavu, vas demantuje. Čak i kada biste umeli da odgovorite na pitanja koja je malopre postavio gospodin Buha, ne znam kako biste obrazložili ovaj 4. stav, za koji sam predložila da se briše, koji kaže da bliže uslove i kriterijume za vrednovanje iz stava 3. ovog člana propisuje ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja. U stavu 3. se kaže da Nacionalna agencija i regionalna agencija jednom godišnje vrše vrednovanje rada oblasnih asocijacija. Ako istinski mislite da se ovaj zakon donosi samo zbog podele bogatstva, kako reče Tadić, ili decentralizacije, kako tvrdi Dinkić, zašto će Ministarstvo da se meša u vrednovanje rada oblasnih agencija?
Zahvaljujem. Na član 40, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Nebojša Ranđelović, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Reč ima gospodin Hajdarević.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, član 40. ovog zakona, kao što smo već čuli, odnosi se na obavezu oblasne asocijacije da podnosi godišnji izveštaj, kao način vrednovanja njenog rada u prethodnoj godini. Kao LDP smo predložili amandman na stav 4. člana 40. zakona, gde tražimo da bliže uslove i kriterijume za vrednovanje iz stava 3. ovog člana propisuje Nacionalna agencija, za razliku od Predloga zakona, gde se predlaže da to radi ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja. Ovim amandmanom hoćemo da neke funkcije, odnosno obaveze koje ovim predlogom zakona na sebe preuzima ministar, odnosno Ministarstvo za regionalni razvoj, prebacimo na neke agencije koje se ovim zakonom predviđaju. Ako se oblasne asocijacije jednim delom finansiraju iz budžeta lokalnih samouprava, sasvim je logično da te uslove vrednovanja rada agencija daju možda lokalne samouprave, a ne samo Ministarstvo. Deklarativni pristup regionalizaciji kao preduslov za razvoj nerazvijenih opština, nespretno izabrani termini, mešanje administrativne i teritorijalno-statističke regionalizacije, centralna kontrola, nestručno definisanje budućih regiona, učinili su od ovog predloga zakona smešu nabacanih ideja, zbog kojih LDP ne može da ga podrži.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 41, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Izvolite.
Amandman se odnosi na akreditaciju. Moram da ponovim da je cilj prelaska s centralizovanog na decentralizovani sistem upravljanja fondovima EU prilično postepena priprema država koje su članice EU. One polako treba da preuzimaju nadležnosti u upravljanju fondovima od Evropske komisije. Proces uvođenja DIS-a je izuzetno dugotrajan proces, koji traje negde oko 36 meseci i zahteva direktno učešće i državnih institucija, koje nemamo, uključenih u proces izgradnje sistema. Ako uzmemo u obzir standard naše zemlje i standard zemalja članica EU, biće vam poprilično jasno da smo u tom procesu odavno zakasnili. Zbog svega toga smo malo požurili i uradili neke iskorake koji nam možda i nisu bili potrebni, jer neće davati rezultate, bar do 2020. i neke, dok ne uđemo u EU. Imenovali smo nacionalnog službenika za akreditaciju, nacionalnog službenika za odobravanje, nacionalnog IPA koordinatora i strateškog koordinatora i ima još podataka da su u toku pripreme za pravne osnove u uspostavljanju nacionalnog fonda. Prave se neke posebne operativne strukture koje bi, kao, trebalo da budu odgovorne za upravljanje i sprovođenje revizorskog dela, u skladu s principima kod nas dobro poznate politike upravljanja. Dakle, zaključak koji se može doneti je da se pripremamo za nešto za šta nismo sposobni i da želimo da uđemo u trku sa mnogo bržima i boljima; ne možemo da priznamo sebi da, u suštini, institucionalno i finansijski nismo za to sposobni. Hvala.
Na član 41, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 41. se kaže – pravo na akreditaciju ima privredno društvo koje je osnovano kao društvo s ograničenom odgovornošću i udruženja osnovana po Zakonu o udruženjima, koja u opisu svog posla imaju i obavljanje poslova iz oblasti regionalnog razvoja (malo ko to ima) i pružanje podrške privrednim društvima i preduzetništvu, a čiji su većinski osnivači (više od 50%) i većinski vlasnici kapitala (više od 50%) jedinice lokalne samouprave sa teritorije oblasti koju čine te lokalne samouprave. Stav 2. kaže – bliže uslove, kriterijume i način akreditacije i prestanak akreditacije pre isteka vremena na koje je data propisuje Vlada, na predlog Ministarstva. Postavljam pitanje – zašto to prepuštamo Ministarstvu i Vladi? To smo morali definisati ovim zakonom, da se tačno zna ko će propisati uslove, kriterijume i način akreditacije, kao i prestanak akreditacije. To bi moglo, u okviru jednog ili dva člana, da se ugradi u ovaj predlog zakona i da to bude njegov sastavni deo. Dalje se kaže – postupak akreditacije vrši se u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje opšti upravni postupak. Pored ovog zakonskog propisa, mnogobrojni drugi zakonski propisu regulišu pitanje postupka i materije bližih uslova, kriterijuma i načina akreditacije, pa je, prema mišljenju SRS-a, sve to moralo biti sastavni deo ovog zakonskog propisa, ugrađeno jasno, čitko. Ovako je to nedefinisano, posebno stav 1, koji je preopširan, otvorio je mogućnost za sve, a bliže uslove, kriterijume itd. smo ostavili Ministarstvu.
Hvala. Na član 41, amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Malopre nisam uspela da završim ovo vezano za tzv. decentralizaciju koja to nije, direktnim mešanjem ministra, odnosno Ministarstva u oblast asocijacije. Sada imamo nešto slično u članu 41, kada je u pitanju pravo na akreditaciju. U stavu 1. je Vlada predložila, odnosno obrazložila ko ima pravo na akreditaciju: privredno društvo, tu je 50% vlasništvo kapitala jedinice lokalne samouprave, ali onda opet imamo u 2. stavu, predložili smo brisanje tog stava, da bliže uslove, kriterijume i način akreditacije i prestanak akreditacije pre isteka vremena na koji je data propisuje Vlada, na predlog ministarstva. Najpre ste u stavu 1. opisali ko ima pravo na akreditaciju i sad opet ostavljate Vladi da na predlog ministarstva, ne zna se kojeg, utvrđuje bliže uslove, kriterijume i način akreditacije. Interesantan je i stav 3, gde se predvideli da se postupak akreditacije vrši u skladu s odredbama zakona kojim se uređuje opšti upravni postupak. Ovaj stav vam je apsolutno nepotreban i ovo je pravno prenormiranje, pravnici bi rekli. Naravno, ne može ništa u ovoj oblasti da se uradi ako nije u skladu s opštim upravnim postupkom, u smislu donošenja rešenja i postupka za donošenje rešenja, ali kakve veze upravni postupak može da ima sa uslovima, kriterijumima i načinom akreditacije. (Predsedavajući: Vreme.) Ovo ili nije dobar prevod, ili nije pogledao nijedan pravnik u okviru Vlade.
Zahvaljujem, gospođo Radeta. Na član 41, amandman je podneo Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41, amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Krasić, izvolite.
Gospodine Novakoviću, pogledajte, molim vas, vi se malo razumete u ovo što se zove pravo, pa ćete videti koliko je besmisleno to što je napisano u članu 41. Na sednici Narodne skupštine imamo zakon o udruženjima. Da li ste upoznati sa činjenicom da postoje udruženja građana koja će imati više od 50% osnivačkog kapitala lokalne samouprave? To piše u stavu 1. ovog vašeg člana. Kako je moguće? Da li razgovarate tamo u Vladi, ili se svađate? Vlasništvo, ili učešće državnog kapitala ili kapitala lokalne samouprave se proteže i na društvo s ograničenog odgovornošću, na udruženje građana, ali vi ste planirali da pravite vaša udruženja građana tako da je dovoljno da budu trojica; uzećete one koji su se već dokazali u tim studijama izvodljivosti i oni će sada da pametuju. Sada, planetarna glupost – način akreditacije je postupak. Sinonim za reč ''postupak'' jeste ''način''. Sada ćemo imati Vladu koja će da propiše način akreditacije, a onda će dole da stoji da se primenjuje zakon o opštem upravnom postupku. Ostalo je nejasno da li će, što se tiče tih oblasnih asocijacija, na nivou oblasti biti jedna ili više akreditovanih. Po logici stvari, treba da bude jedna. Da li se raspisuje konkurs, šta se radi? Toliko loše ste ovo napravili da je, praktično, neprimenljivo. Da vas podsetim, prvi put kada smo donosili Zakon o javnim nabavkama, imali su neki loš slovenački prevod, pa ni na šta nije ličio zakon. Stičem utisak da ste ovaj sa japanskog prevodili, a da nemate baš eksperta za japanski jezik. Ne znam koji je blistavi um ovo mogao da smisli. (Predsedavajući: Zahvaljujem, gospodine Krasiću.) Mogli ste Pajtića da pitate, pošto je najosposobljeniji da rasturi...
Hvala. Na član 42, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Gospodin Avramović.
Amandman na član 42. se odnosi na prvu akreditaciju koju, Predlogom ovog zakona, vrši Nacionalna agencija. Nacionalna agencija vrši prvu akreditaciju privrednom društvu s ograničenom odgovornošću, ili udruženju, član 41, koji kaže – osnovano kao društvo s ograničenom odgovornošću i udruženja osnovana po Zakonu o udruženjima. Svedoci smo kakvih sve udruženja ima i na koji način ona funkcionišu, po kakvim ulogama, pa postoji bojazan od zloupotrebe davanja akreditacije nekom udruženju koje možda nema veze s ovom lokalnom samoupravom, samo se nalazi na njenoj teritoriji. Akreditacija je nešto što daje garancije, što bi SRS, možda, dao nekim nevladinim patriotskim organizacijama, da rade na poboljšanju poslova iz oblasti regionalnog razvoja i pružanja podrške privrednim društvima, tako što će raditi možda na uništavanju političkih stranaka koje se zalažu za suprotno. Dakle, principijelni stav da akreditaciju vrši Ministarstvo i da ima predviđene rokove po kojima će ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja odlučivati da li će žalba biti usvojena ili ne govori samo u prilog tome da je to još jedna centralizacija, u kojoj će ministar moći da akredituje neke nevladine organizacije ili udruženja koja mogu da rade na štetu ove zemlje.
Zahvaljujem. Na član 42, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospodin Aligrudić. Izvolite.
Jasno je da ovde postoji centralizacija i ove akreditacije su tako napravljene da ih centralna vlast vrši. Međutim, mi smo u članu 42. brisali ovu igrariju koju ste napravili s regionalnim agencijama i tu podelu posla gde će prvu akreditaciju privrednih društava da obavi Nacionalna agencija, a ako se ta akreditacija obnovi, onda će obnovu te akreditacije da vrši regionalna agencija. Ma nemojte! Napravili ste jednu strukturu koja je komplikovana. Napravili ste jednu administraciju koja je komplikovana i koja će, očigledno, služiti jednoj jedinoj političkoj stranci u Srbiji, a to je G17 plus, koji će praviti svoju regionalnu stranku, gde čak i kada se promeni, sutradan, na izborima ministar, i kada se promeni sastav Nacionalne agencije, a znamo kako se bira po ovom zakonu, nikad u životu nećemo promeniti sastav regionalnih agencija, što znači da će lokalne samouprave i privredna društva biti večiti taoci igranke s akreditacijom od strane ovih regionalnih agencija. To je vrlo podla namera. Prvo je skupo, zatim, neracionalno, komplikovano i podlo. Znam da ministar neće prihvatiti ovaj amandman, jer kad bi prihvatila ovaj amandman, time bi sekla granu na koju je rešila da zasedne, zajedno sa svojim kolegama iz G17 plus, uključujući i predsednika i idejnog tvorca ove zavrzlame, Mlađana Dinkića. Prema tome, ovaj amandman, kao i drugi pre toga koje smo podneli, govore o tome kakvu ste ujdurmu napravili s ovimzakonom.
Na član 42, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima gospodin Buha.
Dame i gospodo, u članu 42. stav 2. Predloga zakona stoji – prva akreditacija važi dve godine, a svaka sledeća – pet godina, s mogućnošću obnove. Mislim da je ovo jako loše rešenje. I sam postupak koji je predviđen članom 41. je nepotpun, pa ćemo dovesti u zabludu sve one koji ozbiljno žele da se bave ovim poslom. Postavlja se pitanje, to je pitanje ministru, ministar dolazi, zbog čega prva akreditacija važi samo dve godine, a svaka sledeća pet godina? Koji su to razlozi, koji su to opravdani razlozi da se ide na dve godine? Da proverimo tog subjekta? Mi imamo u pravnom sistemu ogromne mogućnosti da ga proveravamo kroz poslove, ne na ovaj način. S druge strane, sama akreditacija i uslovi koje će propisati ministar i Vlada verovatno će stvoriti novčane pretpostavke za ispunjenje svih uslova da bi se moglo raditi u ovoj oblasti. Znači, imamo rok od dve godine, a posle toga obnavljamo i imamo pet. Zakomplikovali smo bez ikakvog razloga. Morate dobro razmisliti u vezi s ovim. Mi smo predložili brisanje. Svaka druga kombinacija, npr. četiri godine je primereno, i tone kao što je predviđeno u članu 42 – za prvu akreditaciju Nacionalna agencija, a za one koje se obnavljaju regionalna. Tako je i kod oduzimanja, isto kaže – akreditacija se oduzima kada akreditovani subjekat prestane da ispunjava uslove za akreditaciju. Akt o oduzimanju prve akreditacije donosi Nacionalna agencija...
Zahvaljujem. Na član 42, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Nebojša Ranđelović, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 42, amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Predložila sam da se stav 3. člana 42. briše. On, takođe, govori o akreditaciji i predviđa da obnovu akreditacije vrši regionalna agencija. Prethodno kaže da prvu akreditaciju vrši Nacionalna agencija, pa koliko traje prva, pa koliko ostale akreditacije, i sad se postavlja ono pitanje koje sam već postavila kada sam govorila o amandmanu na stav 3. člana 41 – gde je sad ministar? Ako je trebalo da bude u članu 41, onda bi trebalo da bude i u članu 42. Ako ga nema u članu 42, onda smo bili u pravu kad smo predložili da ne treba da bude ni u članu 41. Vi ste, pogledala sam u obrazloženju zašto ne prihvatate ovaj amandman, dali od slova do slova isto obrazloženje i za amandman na član 41. i za amandman na član 42, a ova dva amandmana se, u suštini, razlikuju, bez obzira na to što govore o akreditaciji, jer je smisao i cilj amandmana na član 41. suprotan u odnosu na član 42. To govori samo o tome koliko je Vlada neozbiljno pristupila izradi ovog predloga zakona, koliko je bila neozbiljna i u odlučivanju o amandmanima narodnih poslanika, bez obzira na to što su amandmani SRS-a takve sadržine da, zapravo, predlažemo brisanje celog teksta zakona, zato što smatramo da ovako opasan zakon ne sme da postoji u pravnom sistemu Republike Srbije.
Zahvaljujem. Na član 42, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, bilo bi dobro da pogledate član 42. i videćete. Prosto sam iznenađen da niste urgirali kod svojih partijskih drugova da malo srede ovo. Znate, postoji nešto što se zove delokrug, nešto što se zove nadležnost i postoji jedno pravilo u okviru nadležnosti – ko može više, može i manje. Vi ste sve te maksime poništili i dokazali ste da može da radi nešto neko ko nije nadležan, a može onaj koji ima manje da radi i više. To je izuzetno komplikovano, što bi rekle moje Nišlije – neki pametan pisao, verovatno je poznat po tome što razmišlja s mozak. Gde vam je mozak da ovo napišete? Ovo je toliko kontradiktorno i besmisleno, gluplji propis nisam imao prilike da čitam, a tolike godine samo propisima baratam. Vidim da je u direktnoj srazmeri glupost s pokvarenjaštvom. Mnogo glup i mnogo pokvaren propis, propis koji uništava strukturu ove države i ovog društva i, naravno, namenjen je medijima, da bi se sejale opet neke priče, a narod ponašao kao guska u magli. Onaj ko je nadležan, ko nešto izdaje, može to i da oduzme. Onaj ko nije nadležan da izdaje, ne može da oduzima. Kako ste krenuli, ovo ćete da svedete na nivo ne mesne zajednice, nego ulice, svaka ''vaška'' može da nekoga akredituje za neki posao. Ako niste imali bolji reper da pogledate kako se ovo radi, što niste uzeli propise o visokom školstvu, gde, takođe, postoji neka akreditacija? Što niste uzeli propise koji govore o licencama i sertifikatu, pa da nešto uporedite, nego pisao neki stručnjak, a ne zna šta je pisao, već – hajde da se kukurikne da je ovo proevropski. Sve je proevropski što vi uradite.
Hvala. Na član 42, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, ono što smo hteli da izrazimo kroz naše amandmane jeste da je pogrešan istorijski i ekonomski trenutak u kome nam Vlada predlaže ovakav jedan zakon, jer u društvu vlada opšte siromaštvo, privreda radi u otežanim uslovima, a tu, pre svega, mislim na one koji su preživeli sve ovo što su morali da prežive, u pokušaju da naše zakonodavstvo približimo EU i da se u otežanim uslovima radi. Obrazlažući prethodni amandman, počela sam da govorim o još jednoj aferi, da tako kažem, u najavi, a to je privatizacija Beogradskog sajma. To je urađeno na tako perfidan način da se javnosti predstavlja kao da je grad Beograd i kao da su građani Beograda nešto dobili, a, u stvari, u budžetu Republike smo izgubili sredstva i u budžetu Grada smo izgubili sredstva. Zbog toga su vam sada potrebni ovakvi zakoni, da biste izjednačavali pojedine regione. Naime, 50:50, fifti-fifti od te prodaje ne znači ništa, jer će država dobiti manje sredstava, a i Grad će dobiti manje sredstava, jer tih 11 hektara zemlje oko Beogradskog sajma vredi mnogo više nego što je 50% sredstava od privatizacije. Druga je stvar, da li je moguće da grad Beograd ima neke posebne uslove kada je Zakon o privatizaciji u pitanju, odnosno zašto su ostale lokalne samouprave hendikepirane u odnosu na grad Beograd? Zbog takvog ponašanja i dogovora između pojedinih funkcionera iz pojedinih političkih partija, pre svega, mislim na DS, moguće je da se ovako nešto događa.
Na član 42, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Avramović.
Moj amandman se odnosi na Nacionalnu agenciju koja vodi Jedinstveni registar akreditovanih oblasnih asocijacija, u daljem tekstu Registar. Moram, po ko zna koji put, radi javnosti, da upoznam građane da se samo na izgled uvodi regionalna država i da ono što je u ovom predlogu zakona nazvano regionom nema pravni subjektivitet, niti je to bilo moguće učiniti zakonskim putem, jer član 172. Ustava govori da je formiranje regiona ili pokrajina moguće jedino postupkom koji podrazumeva i promenu Ustava. Dakle, član 182. Ustava kaže da se nove autonomne pokrajine mogu osnivati, a već osnovane ukidati ili spajati po postupku predviđenom za promenu Ustava. Promene Ustava nije bilo. Predlog za osnivanje novih ili za ukidanje, odnosno spajanje postojećih autonomnih pokrajina utvrđuju građani na referendumu, u skladu sa zakonom. Referenduma nije bilo. Teritorija autonomnih pokrajina ne može se menjati bez saglasnosti njenih građana, izražene na referendumu, u skladu sa zakonom. Dakle, referenduma nije bilo. Sasvim je prirodno, ako smo predložili da ne treba da bude akreditacija oblasnih asocijacija ili nekih udruženja i društava, da predložimo da se i registar akreditovanih oblasnih asocijacija briše. Dakle, po prirodi stvari, blisko su povezani članovi 42. i 43, a povezanost između ova dva člana je i termin "briše se", jer je jedino to interes građana Srbije. Hvala.
Hvala. Na član 43, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospođa Vojić-Marković.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar, dame i gospodo poslanici, predlagač je u članu 43, u stavu 1, napisao: "Nacionalna agencija vodi Jedinstven registar akreditovanih oblasnih asocijacija". DSS, dosledno svojoj koncepciji koju pokušavamo da prenesemo, i u petak i danas, smatra da reči: "oblasnih asocijacija" treba brisati i da se samo vode kao subjekti. Znači: "Nacionalna agencija vodi jedinstveni registar subjekata". Zbog čega to smatramo? Više puta smo do sada govorili koliko je važno da se ukinu ova silna predstavništva, nacionalne agencije, oblasne agencije i da to dovedete na jedan normalan nivo, da država može da funkcioniše. Vidimo da je namera predlagača da se pravi jedan administrativni dinosaurus, čiji će posao biti jedino da presipa iz šupljeg u prazno, a to jako mnogo košta građane Srbije. Oni su, naopakom politikom premijera Cvetkovića, potpunom nesposobnošću Vlade i resornih ministara, dovedeni do prosjačkog štapa i ne vidim ko može da iznese i iz kog budžeta sve ovo. Hajde da postavimo pitanje – ko će se zapošljavati u ovim subjektima, da li je moguće da će 8.000 radnih mesta, za koliko morate da smanjite broj ljudi u državnoj administraciji, ostati sada prazno? Da li su ova mesta koja predviđate oblasnim asocijacijama, regionalnim agencijama i slično ta radna mesta gde će se tih 8.000 ljudi samo prebaciti? Čini mi se da ništa nećemo postići ovim. Ovo je sve fiktivno, ovo je sve jedna prodaja magle, ono što vi radite od početka formiranja ove vlade jeste presipanje iz šupljeg u prazno, prodaja magle građanima Srbije. Hvala.
Hvala vama. Na član 43, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Ponovo jedan loš predlog. Pročitaću ovaj član, pa dati svoje tumačenje i obrazloženje. Kaže se: "Nacionalna agencija vodi Jedinstven registar akreditovanih oblasnih agencija". U stavu 2. se kaže: "Uvid u Registar je javan", a u stavu 3: "Sadržinu i izgled registra iz stava 1. ovog člana propisuje ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja". Postavljam pitanje ministru-predlagaču, a time i Vladi – šta je sa svima ostalima koji su dobili akreditaciju? Šta je s onima kojima je akreditacija oduzeta, da li oni ulaze u registar? Moraju ući. Svi koji su dobili akreditaciju, moraju ući, a time i regionalna agencija koja vodi, sprovodi postupak, takođe, mora voditi registar. Zašto to nije ugrađeno ovde? Mora biti ugrađeno u Predlog zakona da, pored Nacionalne, i regionalna agencija vodi registar, čim sprovodi postupak, izdaje akreditaciju, oduzima akreditaciju ukoliko nisu ispunjeni zakonom predviđeni uslovi, ono što je predviđeno članom 42. ovog Predloga zakona. Kažete ovde – uvid u Registar je javan. To se, valjda, podrazumeva. Zašto to ugrađujete u zakon? To je nepotrebno. Ono što je potrebno, ono što morate, to ne predvidite. To jasno govori o ozbiljnosti predlagača, zato što one notorne stvari, notorne činjenice, podatke koje moramo imati u registru, ne predvidite, a ono što je uobičajeno u pravnoj praksi, u pravnim pravilima, to ugrađujete, tako da u ovom zakonu imamo mnoge stvari koje nisu smele da se ugrađuju u njega.
Zahvaljujem. Na član 43, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 43. govori da se u Nacionalnoj agenciji vodi jedinstven registar akreditovanih oblasnih asocijacija, da je uvid u taj registar javan i, ono što je prisutno, a što je suprotno Ustavu Republike Srbije po još jednom osnovu, osim ovog osnova iz člana 8. stav 1, kažete da sadržinu i izgled registra iz stava 1. ovog člana propisuje ministar nadležan za poslove regionalnog razvoja. Gotovo u svakom zakonu se dešavaju ovakvi propusti i mi smo svaki put pokušavali da ubedimo ministra, predstavnika Vlade koji predstavlja ovde neki od zakona, da je državni organ ministarstvo, kao sastavni deo Vlade, a da je ministar samo starešina državnog organa i da ministar ne može imati ovakve ingerencije. Uopšte neću da govorim o konkretnom ministru, da li imam ili nemam poverenja u ovog ministra, naravno da nemam, kao što nemam ni u celu Vladu. Ne radi se o tome koji je ministar u pitanju personalno, već se radi o tome da ministar, u skladu s Ustavom Republike Srbije, ne može imati ovakve ingerencije. Neverovatno je da, evo, godinama pričamo o tome, a ne uspevamo da ubedimo ni ministre, ni ovaj vaš sekretarijat za zakonodavstvo, da jednom zaista obrate pažnju na ono na šta im skrećemo pažnju. Jedino je jedan ministar, prošli put kada je bio ovde, prihvatio jedan amandman u toku same rasprave, interesantno, samo taj jedan, a sve ostale, s istom sadržinom, nije prihvatio; verovatno je imao neku intervenciju da takvi amandmani ne mogu da se prihvate. Zaista ne razumem, kao pravnik, pre svega, zbog čega.
Na glavu iznad člana 44, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman na glavu iznad člana 44. Član 44. kaže: "Mere za podsticanje regionalnog razvoja utvrđuje Vlada na predlog Ministarstva, u skladu sa Nacionalnim planom, regionalnim strategijama i programima finansiranja razvoja regiona". Predlog je da se glava iznad člana 44. briše, a razlog je u sledećem. Naime, prema podacima koje smo mogli dobiti u Narodnoj skupštini i u sredstvima informisanja, videli smo da je Srbija, u periodu od 2001. godine do danas, u finansijskom sistemu imala 16 milijardi evra direktnih investicija. Imali smo 18 milijardi evra deviznih doznaka koje su dostavljali naši građani. Imali smo tri milijarde evra od privatizacije. Zatim, imali smo međunarodnu pomoć u raznim vidovima, oko 4,5 milijardi. Imali smo povlačenje sredstava, ono što su radile banke, iz inostranstva, 7-8 milijardi evra. Znači, radi se o ukupnoj svoti od 50-55 milijardi evra, ono što je upumpano u finansijski sistem Republike Srbije, ono što je bilo životno, u smislu opredeljenja ove vlade da se finansiraju određeni programi. Najmanje je uloženou regionalni razvoj, a to nam pokazatelji koje imamo i koje dobijamo svakog dana pokazuju. Ova vlada, i sve vlade koje su bile u periodu od2001. godine, nisu vodile računa o regionalnom razvoju. Danas, u uslovima otežanog privređivanja, ekonomske krize, finansijskom sistemu ...
Zahvaljujem. Reč ima ministar gospođa Kalanović.
Ovaj zakon ni u kom smislu nije politički i ne želim da na ovo pitanje odgovaram na način šta je zatekla vlast 2000. godine u raznim oblastima – u poljoprivredi, u socijali, u infrastrukturi, ekonomiji, u svim oblastima gde je trebalo vršiti intervencije. Nije moj posao danas da podsećam na to građane Srbije, moj posao je da danas kažem šta je istina u prethodne dve godine, kroz programska usmerenja Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj prema razvoju regiona. Ako pogledamo šta su mere i podsticaji, mere su programi, instrumenti, a podsticaji su novčana sredstva koja se diferencirano usmeravaju prema opštinama i gradovima, u zavisnosti od stepena razvijenosti. Grubo sam napravila neki spisak, iako je spisak mnogo duži, koji su to osnovni programi koji su u prethodne dve godine usmeravani u podizanje regionalnog razvoja. Naravno da možemo o svima njima detaljno da razgovaramo, i o njihovim efektima, ali kad budem završila sa spiskom u kom pravcu bi efekti bili pojačani da smo imali i odgovarajući institucionalni okvir. Vrlo često pominjemo institucije kao poštapalice, kada su nam potrebne, ali ne govorimo o institucijama u trenutku kada su ispred nas zakoni koji definišu njihov rad i ne govorimo na pravi način o značaju tih institucija kada želimo da ih približimo građanima. Hajde da krenem od programa, programa start ap kredita ili, govoreno običnim jezikom – kredita za početnike, za one koji su pokrenuli svoj sopstveni biznis, za koje je u ovoj godini izdvojeno dve i po milijarde dinara, za koje je prošle godine realizovano dve milijarde. U 2008. godini, 1.607 firmi je otvoreno, neke od njih smo videli na televiziji, a neke smo mogli lično da sretnemo i vidimo da su to, uglavnom, mala preduzeća, ali koja su značajno unapredila preduzetništvo i zapošljavanje po jednog, dvoje, troje ljudi iz porodičnih domaćinstava, ali koja su nekad prerasla, kao što je to slučaj, recimo, u Arilju, u čitave male kompanije za 40-ak zaposlenih. Program razvoja preduzetništva u 40 najnerazvijenijih opština, preko Fonda za razvoj, koji svake godine, od 2007. godine, po dve milijarde dinara usmerava za razvoj malih i srednjih preduzeća u najnerazvijenijim opštinama u Srbiji, s kamatnom stopom, najpre 1%, danas 0,5%. To su oni krediti koji služe oživljavanju sektora malih i srednjih preduzeća, koji treba da budu nosioci razvoja tih opština i to su najjeftinija sredstava koja se danas mogu naći u Evropi, s najnižim kamatama, s najdužim rokom vraćanja, sa grejs periodom od godinu dana, čak od tri godine, ako se radi o čistim investicijama. Program javnih radova, koji ove godine iznosi milijardu i trista hiljada dinara, na prostoru centralne Srbije zapošljava one koji su najugroženiji – radno ugrožene grupe i one koji su u procesu tranzicije duži niz godina bile na spiskovima službi za zapošljavanje. Po programu razvoja infrastrukture u 40 najnerazvijenijih opština, preko Nacionalnog investicionog plana, ove godine se 2.000.000.000 usmerava na razvoj infrastrukture. O tom programu sam već govorila. Program razvoja industrijskih zona. Ako krenemo od Beograda prema Nišu, dovoljno je da pogledamo sa strane; pomenuću neke opštine, bez želje da pominjem iz kojih su partija predsednici u tim opštinama, iako to znam, ili možda želite da ih pomenem, nema problema. Recimo, industrijska zona u Velikoj Plani, pa industrijska zona u Lapovu, pa onda industrijska zona u Kragujevcu, pa industrijska zona u Šapcu na 600 hektara, pa industrijska zona u Loznici, pa industrijska zona u Zrenjaninu, pa industrijska zona u Bačkom Petrovcu, sve su to nove industrijske zone koje su nastale i u kojima je otvoren veći broj novih fabrika. Razvoj inkubatora, biznis inkubatora. Pomenuću samo dva, koja su grinfild, koja su nastala s ledine, da ne bude da smo ih prekomponovali iz starih fabrika, iako ima i takvih u Kragujevcu i Nišu; u Prokuplju i Užicu su nastala dva potpuno nova. Program podsticanja grinfild investicija, ili onih investitora koji su domaći ili strani i osnivaju nove fabrike u kojima zapošljavaju 50 i više ljudi. Istini za volju, 70 je takvih programa bilo, jedan je u potpunosti propao. Program podrške udruženjima, preduzetnicima, program podizanja konkurentnosti malih i srednjih preduzeća. Na kraju, jedan veliki program koji ova država finansira kao program podrške, najpre, infrastrukturi, to je ceo program koji se zove Nacionalni investicioni plan i koji ove godine ima 328 projekata, s većim brojem potprojekata i koji je usmeren na podizanje infrastrukture u opštinama i gradovima. Jedan od takvih projekata jeste i projekat formiranja automobilskog centra u Kragujevcu, s infrastrukturom. Bez ikakve želje da ovo moje obraćanje bude političko, želim da kažem da je juče Kragujevac pokazao, na izborima za mesne zajednice, svojom izlaznošću, a bogami i rezultatima koji su pokazani kroz podizanje, i ekonomsko, i infrastrukturno, i svako drugo, šta misli o aktivnostima koje smo preduzimali u prethodnom periodu. To je samo mali broj programa i podsticaja koje je u prethodne dve godine Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj usmerilo ka podizanju regiona. Naravno da ovo nije dovoljno, naravno da velika sredstva mogu da imaju znatno veće rezultate, ali je potpuno jasno da je ovo jedan dugoročni proces, koji nije lak, koji nijednoj zemlji u Evropi nije bio lak, pa neće ni nama, ali ako ga budemo vodili na jedan sistemski, sistematičan način, ulažući pravilno, tako da institucije vode ceo postupak, uz sagledavanje potreba, pravilnu realizaciju, pravilan nadzor,merenjem efekata i uvećavanjem efekata, put će nam biti kraći.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Čini mi se da je ovde neko pomenuo juče održane izbore. Recite, gospođo, kada već pominjete izbore, kako ste to juče prošli na pravim izborima? Koliko je glasova osvojila vaša koalicija na ponovljenim izborima na kojima je želela da pobedi SNS? Nemojte da pominjete izbore za savete mesnih zajednica, svake nedelje ih negde ima. Vi ste čuli možda od gospodina Stevanovića kako je to proteklo u Kragujevcu. Baš ste našli koje izbore da cenite. Pitam vas – ko je pobedio u Zemunu i Voždovcu? Ko će da vas pobedi gde god se budete takmičili, a voleo bih da se sami negde takmičite, bez obzira na to što sam umoran od izbora i prepoznajem cinizam u glasu predstavnika stranke kojoj Demokratska stranka pomaže da rasturi državu. Pitate – šta ste zatekli 2000. godine? Na brzinu sam pokušao da se setim šta ste sve zatekli. Zatekli ste zajedno Srbiju i Crnu Goru u istoj državi. Zatekli ste Rezoluciju 1244 o KiM-u. Zatekli ste izvanredan sporazum s Ruskom Federacijom o bescarinskoj razmeni od skoro 80% procenata naše dve države. Zatekli ste NIS, Mobilnu telefoniju, Cementaru, domaće banke i domaća osiguranja, šećerane, Železaru, Fabriku vagona, proizvodnju od 30.000 automobila u Kragujevcu, budžet od samo 35.000.000 dinara. Čime vi danas da se podičite? Kolika je proizvodnja u Kragujevcu? Proizvodnja – nula. Godine 1948. su imali više komponenti na ''fići'' koje su sklapali u Kragujevcu, nego danas na ''puntu''. Gde su vam danas sve one fabrike koje sam nabrojao, gde je još stotina hiljada fabrika, gde su stotine hiljada radnika koji su izgubili posao, gde su ljudi koji seku prste da bi ukazali na to šta ste im sve uradili? Čime se vi dičite? Šta to vi ističete u prvi plan? Nekakve kredite koje dobijamo? Ko se još diči time da je uzeo kredit? Šta ste izgradili svojim rukama? Šta iz ovog ogromnog budžeta, od 720.000.000.000 dinara, uložiste u neku proizvodnju? Menjate stolove, stolice, prozore. Nacionalni investicioni plan, za šta ga koristite? U potrošnju? Da bi se iz te potrošnje nešto slilo u budžet, preko PDV-a? Nemojte, molim vas, da se bar u Skupštini, pred nama koji se ovim poslom dugo bavimo, hvalite bilo čime. Da je to sve za pohvalu, danas biste vi imali 40% glasova, a ne mi. Izveli ste 50 mašina za dva dana. Juče ste prekinuli telefonske veze naseljima u kojima su održavani dopunski izbori, da ne bismo mogli nikoga da pozovemo da izađe na izbore. Plaćali ste telefonske račune, plaćali neplaćene račune za struju. Kao svoju prćiju, krčmite ovu državnu imovinu. Mislite da to narod ne vidi? Uništavate regularne izbore, da biste dobili još jači šamar. Što ne poništite danas i ovo što je juče održano? Hajde, da biste se svrstali s nekima koji su imali samo 1,5% juče. Nemate vi čime da se pohvalite, nego gledajte da ne upropastite previše do momenta kada ovi "žuti" odluče da prekinu s vama ovu besmislenu koaliciju. Neka krenu sami, pa ko pobedi, neka vodi državu, neka troši narodne pare, a ne vi. Čime je G17 plus zaslužio da troši narodne pare? Čime možete da se podičite? Još kao institut, G17 je trošio narodni novac. Obezbeđivali ste investicije iz inostranstva da podižete svoj institut. Šta ste to vi uradili? Šta ste uradili s ''Prvom petoletkom''? Ko je kupio, da li proizvodi ''Prva petoletka''? Osvrnite se malo oko sebe, gospođo Kalanović, valjda vam jučerašnji rezultati izbora govore da građani sve vide, građani sve znaju. Ne vole kada ih neko tako besomučno laže. Da kažete ovde da je teško, pa da vas razumem i da vam verujem, a vi ovde pričate o nekim industrijskim, kako ste to nazvali, sajmovima, parkovima, kao da se u celoj Srbiji ustaje ujutru da se ide na posao. Ne ide niko na posao. Ovaj prenos Skupštine možete i u šest sati ujutru da puštate, i u četiri, i u dva, i uvek ima ko da gleda, jer niko nema posla. Kad god legne, naspavaće se. Seljaku se ne isplati da ide na njivu. Koliko imputa mora da uloži, koliko herbicida i pesticida, za šta? Za kukuruz koji se danas prodaje u džakovima, po osam dinara kilogram. Koje meso mu se isplati da proizvede od kada ste vi na vlasti? Koji proizvod mu se isplati? Od kada vi vodite poljoprivredu, šta se isplati seljaku da proizvede? Od kada vi vodite finansije i Narodnu banku, gde su nam banke i osiguranje? Gde su naša preduzeća, od kada vodite privatizaciju? Govorim o svemu onome što narod zna, a ono što ni ja ne mogu još da dokažem, o tome ću da vam govorim kada preuzmem vlast. Vi ste sada na vlasti. Vi utvrdite šta je ko od nas radio, ili šta ko od nas danas radi. A ja vam obećavam, utvrdićemo šta radite. Pustićemo i sve državne organe da slobodno i mirno rade svoj posao. Nikoga nećemo da zovemo, nikoga da zaštitimo, nikog da smestimo na mesec dana u pritvor, ili šest meseci, po vašoj volji. Samo neka rade po zakonu. Ali ovo što ste uradili sa Srbijom, to više niko ne može da vam oprosti. Potapate i ove demokrate. Ništa slađe mi od toga nema. Ništa mi lepše od toga nema. Ucenili ste ih da ne idu, slučajno, sa Srpskom naprednom strankom, jer će napustiti Vladu, jer ćete da spasete Srbiju ako ne idemo u koaliciju. Spas je za Srbiju ako vi napustite Vladu. Da izađemo na vanredne parlamentarne izbore da odmerimo snage, da vi sa svojim mlađanim junošom izađete pred birače i kažete – evo, to je taj koji je spasavao Srbiju do sada, znate li koliko ćete glasova da imate? Svrstaćete se u one koji su nevažeći, s njima ćete da se tučete, kao i još neke stranke koje nisu shvatile šta je budućnost Srbije. Zato vas molim, nemojte se smejati uopšte, ja ne reagujem na vaš cinizam. Veoma sam zabrinut za Srbiju. Da sam na vašem mestu, ne bih mogao biti ciničan. Bio bih veoma ozbiljan, bio bih veoma zabrinut i razmišljao bih glavom. Razmišljao bih srpskom glavom. Izvinite. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Nikoliću, za vašu poslaničku grupu je isteklo.)
Reč ima ministar.
Danas sam doživela da mi jedan poslanik govori o redu, a drugi o cinizmu. Pomenuli ste, gospodine Nikoliću, reč ''besomučno''. Besomučno su demokrate sprečavale vas na Voždovcu i Zemunu, mada nisam govorila o tim izborima, nego o nekim drugim. Moje pitanje je, kada je to tako, zašto im se onda tako besomučno nudite? S druge strane, nisam želela da danas govorim o politici. Nisam želela danas da govorim ni o privatizacijama ''Prve petoletke'', iako i o tome možemo. Trinaest godina sam radila u toj fabrici i mnogo ljudi iz ''Petoletke'' je dolazilo kod mene da govorimo o njenoj budućnosti i o tome kakav je izlaz za ''Petoletku'' iz stanja koje je nasleđeno one godine kada smo odlučili da prekinemo odnose sa svima. Možemo da govorimo i o nekim subvencijama i poljoprivredi, između ostalog. Možemo da govorimo o raznim temama, jer imam 55 godina i nisam zaboravila period koji je iza mene. Žao mi je što su me vaši sledbenici i vaši partijski prijatelji naterali da sa 45 godina uđem u politiku, iako to nikad nisam nameravala. Danas sam želela da govorim o ekonomskim temama, o podsticanju regionalnog razvoja, o Srbiji kakvu je vidim, o Srbiji koju sam prešpartala uzduž i popreko i nema niko razloga da mene proziva i pita gde je Žitište, a gde je Trgovište. To znam odlično. To znate i vi, jer ste me ispitivali i o selima i o gradovima, o nekim slučajevima po Srbiji. Znam odlično kako se u Srbiji živi, ali nemojte sve baciti pod noge vi koji niste s cinizmom nastupili. Nemojte baciti pod noge 10 programa od kojih mnogi ljudi danas u Srbiji žive, deset programa, od kojih mnogi ljudi danas imaju srećniju budućnost. To su programi koji su duboko implementirani u prethodne dve godine, gde su mnoga mala preduzeća otvorena, gde su mnoge fabrike u nerazvijenim područjima otvorene. Prođite malo kroz Srbiju, mnogo ste se zadržali u Zemunu i Voždovcu. Prođite i vidite da Srbija malo drukčije izgleda nego kada ste je poslednji put obišli.
Zahvaljujem. Gospodin Tomislav Nikolić, replika.
Samo ću kratko, ovu političku tiradu nemam šta da komentarišem. Idemo kroz Srbiju, i vi i ja, pa kako ko prođe, tako bude na izborima. Nemam šta da vam kažem. Zabrinjava me samo to da mene optužujete da se nudim DS-u i da smatrate da je to pokvareno, bezobrazno, nemoralno, vi, koji ste s njima zajedno. Recite mi, ako su toliko nemoralni, onda da im se više niko ne nudi?! Ostanite samo vi s njima. Izgleda da oni odgovaraju vama takvi. Nikada me niste čuli da se nudim DS-u, to je jedna velika laž i liči na G17 plus. Nisam se nudio nikome. Svoj život sam uzeo u svoje ruke pre osam meseci i danas smo najjača politička stranka u Srbiji. Nemam šta kome da se nudim. Zovem da napravimo nešto novo, a ne da se nudim nekome, ili neko meni. U tome se razlikujemo. Ovo nije ni ljubav, nije ni prodaja, ovo su normalni politički odnosi. Ko hoće – hoće, ko neće – ne mora. Ne nudim se. Šta da nudim? 40% glasova? Kome? Čak, one koje pozivam u saradnju ne prozivam koliko su jaki, samo kažem – hajde da oslobodimo Srbiju firme G 17 plus, pojačanje DS-a. Da li znate zašto gubite izbore? Zato što i vas ima tamo. Možda ne bih uspeo da vodim stranku koja će da pobedi DS da nije vas sa njima. Ako oni to shvate – shvate. Ako shvate, imaćemo nove izbore, ne novu vlast naprednjaka i demokrata, nego nove izbore. Ako ne shvate, imaćemo vas na vratu. Šta da radimo? Možemo samo da idemo dalje. Mi ćemo da se borimo i dalje ovako kao i do sada. Nećete me videti na ulici. Nećemo da skupljamo građane da pale Beograd, kao što ste rado učinili – drugi palili Beograd, ginuli, a vi došli na vlast, seli u Narodnu banku, na izvor narodnog novca. Kako ne ode niko od vas u Fabriku automobila? Kako ne odoste u Železaru, u Fabriku vagona? Kako baš G17 plus ode u banke i u Narodnu banku? Na šta to liči? Kako niste preuzeli železnice, da narod ne gine na putevima? Ne, vi ste otišli u Narodnu banku, jer vi ste mozak mozgova. Vi to sve najbolje znate i onda smo dobili prodaju šećerane za jedan evro, fabrika u bescenje; kupovali su ljudi fabriku i zalihom robe otplatili fabriku, ili prebacili kapital na drugu fabriku, a ovu zaduživali i dalje enormno, dok se radnici nisu ...
Vreme za repliku je isteklo. Hvala. Na naslov iznad člana 44, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Vjerica Radeta.
Član 44. govori o merama za podsticanje regionalnog razvoja. Kaže da ga utvrđuje Vlada, na predlog Ministarstva, u skladu s Nacionalnim planom, regionalnim strategijama i programima finansiranja razvoja regiona. Ovaj član demantuje ono što tvrdite da je smisao ovog zakona, ali da bismo podsetili šta je smisao ovog zakona, hajdmo kratko na član 5, koji govori kako ste podelili Srbiju na Region Vojvodine, Beogradski region, Zapadni, Istočni, Centralni, Južni i Region KiM-a. Imate amandman jednog predstavnika jedne poslaničke grupe, koji će verovatno, u danu za glasanje, glasati za ovaj zakon, a u međuvremenu će da se desi neka međupartijska trgovina u vladajućoj koaliciji. Namerno neću da govorim o kojoj poslaničkoj grupi je reč, niti o kom poslaniku, jer nemam nameru da izazivam replike, već želim da ozbiljno govorim o lošem predlogu ovog zakona. Imali smo amandman od tog gospodina da se u članu 5. stav 2, posle reči: ''ovog člana'', briše tačka i da se doda: ''osim za AP i grad Beograd''. Taj drugi stav člana 5. kaže da Vlada, na predlog organa nadležnog za poslove statistike, određuje oblasti koje čine regione iz stava 1. ovog člana, koji sam malopre pročitala, a predlog je da to bude osim za AP i grad Beograd. Zar vam ovo, gospođo Kalanović, ne govori da smo u pravu kada tvrdimo šta se zapravo krije iza ovog predloga zakona.
Zahvaljujem, gospođo Radeta. Na član 44, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Krasić.
Malopre smo imali prilike da od predstavnika Vlade čujemo da su mere programi, a podsticaji su sredstva. Ako naslov iznad ovog člana glasi ''mere i podsticaji'', onda to znači –programi i sredstva. Član 44 – mere, to znači programi, pa su napisali - Mere za podsticanje regionalnog razvoja. Sudeći po onome što je ministar rekla, to bi sada glasilo: ''Programi za sredstva regionalnog razvoja''. Apsolutna nepismenost, a onda nepismenost i pokvarenost u redosledu nabrajanja. Na osnovu čega? Uvek Nacionalni plan ima prednost u odnosu na ono što razmišlja ministar, ali vi to niste mogli da napišete tako, zato što se plašite vašeg šefa G17 plus i ministra. U suštini, kao da pravite jednu svoju vladu, G17 plus, kao što pravite svoju diplomatsku službu, jer ćete imati ekonomske savetnike pri svakoj ambasadi Republike Srbije. Da li vidite koliko je ovo besmisleno, kao što je besmisleno bilo i ono kada se Mlaćko šeta po Srbiji i strancima koji donose pare iz inostranstva da bi napravili fabrike daje pare iz budžeta da zapošljavaju radnike? Koji ste đavo zvali te iz inostranstva? Da su barem došli sa svojim parama. Nije valjda da treba da pomažemo ove iz inostranstva, poštu su, izgleda, neka sirotinja koja ulaže kod nas? To je sve nakaradno. Ali, rukopis se prepoznaje, G17 plus, da bi narod bio kao guske u magli, da biste mogli da radite šta god hoćete. Znači, mere za podsticanje znače – programi za sredstva regionalnog razvoja. Tamo gde su pare, tamo je G17 plus.
Na naslov iznad člana 45, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima gospodin Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi grđani Srbije, u članu 45. su predviđeni podsticaji, odnosno sredstva koja namenjuje država za regionalni razvoj, ali u članu 45. vidimo da ukupno ima 12 tačaka s tačno naznačenim namenama u koje će se izdvajati ova sredstva. Moram upozoriti prisutnog ministra da se ne ispunjavaju odredbe jednog vrlo bitnog zakona – o privatizaciji. U članu 61. Zakona je predviđeno da se 50% od ubranih prihoda privatizacije izdvoji za razvoj i restrukturiranje preduzeća. Niti ulažete u razvoj, niti ulažete u restrukturiranje. Navedite mi samo jedan primer uspešnog restrukturiranja? Ova sredstva koja ste namenili izdvajate iz budžeta, ali su premala, ne odgovaraju onoj svoti od 50% privatizacije. Druge namene koje ste ovde naveli se finansiraju iz kredita koje uzimate iz inostranstva. Ne može to tako, zakon to brani. Mnogobrojni zakoni zabranjuju taj vid finansiranja. Odlazimo u dužničko ropstvo, a ono što morate i što je obaveza, shodno zakonskim odredbama, to ne činite. Moram reći kako razbacujete novac. To ste mogli čuti od predstavnika SRS-a prošle jeseni, kada smo razgovarali o određenim zakonskim propisima, a to su sredstva koja ste davali privatizacionim ...
Zahvaljujem, gospodine Buha. Vreme je isteklo. Na član 45, amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Radeta.
Predložila sam tim amandmanom da se tačka 1. člana 45. briše, a tačka 1. govori kako se opredeljuju podsticaji, pa kaže – za realizaciju, između ostalog, projekata u oblasti regionalnog razvoja od nacionalnog, regionalnog, oblasnog i lokalnog interesa za Republiku Srbiju. Gospođo Kalanović, ostali ste nam dužni, još od petka, odgovor na pitanje – na osnovu čega je Zavod za statistiku radio ovo, ko mu je dao kriterijume i ko mu je dao nalog da radi ove statističke, kako ih vi nazivate, regione, a, u suštini, stvarne regione? Kada je u pitanju ovaj član 45, onda bih postavila jedno pitanje vezano za ono što je Gordana Pop-Lazić već govorila, a odnosi se na Sajam. Čiji je to interes utvrđen da se u okviru Sajma proda 11 hektara zemljišta? Da li je to interes regionalnog, nacionalnog, oblasnog, kog nivoa? Kog nivoa je bio interes da se u okviru "Ušća" proda, odnosno pokloni 5 hektara zemljišta, kao što se i ovo kod Sajma poklanja? Zašto ovo pominjem? Zato da bih vas pitala – da li vi u Vladi imate nekoga ko se imalo razume u imovinsko-pravne odnose i imovinsko-pravne poslove? Zamajavate građane pričom da to zemljište mora da ide u sklopu objekata, a nećete prethodno da menjate regionalne planove, da pravite posebne građevinske parcele, zato što nemate lični interes, bilo kog, u Vladi, gradu Beogradu ...
Hvala, gospođo Radeta. Na član 45, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospodin Aleksandar Pejčić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovana ministarko, dragi, poštovani poslanici, završio bih započetu misao iz prethodnog izlaganja, kada sam pričao o strategiji ravnomernog regionalnog razvoja, kako se to sprovodilo u Grčkoj. Grčka je onog trenutka kada je ušla u EU počela da implementira svoju strategiju ravnomernog regionalnog razvoja, naročito u delu severozapada Grčke koji je devastiran i opustošen. Naime, oni su, implementirajući ovu strategiju, doveli veliki broj investitora, koji su investirali u taj deo i taj deo Grčke sada uopšte nije devastiran. Očekivali smo od ovog zakona i mi sa juga Srbije da će se to desiti, npr. u Jablaničkom okrugu. Podsetiću vas da je Jablanički okrug najsiromašniji okrug na jugu Srbije. Ima negde oko 240.000 stanovnika, šest opština, dve su devastirane po kriterijumima Vlade. Očekivali smo da zakon o regionalnom razvoju donese nešto dobro Jablaničkom okrugu. Podsetiću vas da su građani Jablaničkog okruga i te kako glasali za ovaj ustav, da su prepoznali u članu 94. taj podsticaj ravnomernog regionalnog razvoja države. Naime, država se obavezuje, u članu 94, da ravnomerno regionalno razvije svaki deo svoje teritorije, pa smo to očekivali i od ove vlade. Malopre ste komentarisali s gospodinom Velimirom Ilićem situaciju u Lebanu i Bojniku. Reći ću vam da je gospodin Velimir Ilić, dok je bio u Vladi Vojislava Koštunice, i te kako puno asfaltirao. To su priznali čak i sadašnji čelnici drugih stranaka, kao što je Živojin Stefanović iz SPS-a. Velimir Ilić, koji je bio u Vladi Vojislava Koštunice, asfaltirao je 100 km na jugu Srbije. Podsetiću vas, Koridor 10, put M9, koji povezuje Tulare sa bugarskom granicom i mnoge seoske i regionalne puteve. Nastaviću svoju misao kasnije.
Na član 45, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić.
Kada je besmislen zakon, onda nije ni čudo šta je sve napisano u članu 45. Ako su podsticaji sredstva, onda ste planirali da se sredstva daju za unapređenje privrednih grana, tehnološkog nivoa, pristupa novim tehnologijama, promociji istraživanja i razvoja. Kako ste to napisali, praktično, u ovim asocijacijama, agencijama koje se bave regionalnim razvojem, morali ste da imate i tehnološki institut, institut društvenih nauka, institut istorijskih nauka, za društvene delatnosti, da ne nabrajam redom, pa verovatno i nešto što se tiče umetnosti i kulture. Ovo je sve radi reda napisano da bi delovalo, kao, ima puno članova, ima nečega ozbiljnog što je napisano. U stvari, sve je to neozbiljno, jer, kao što smo videli, razvoj zavisi od toga gde su raspisani lokalni izbori, da li DS nosi na leđima telefone da bi ih dao biračima, ili s paketima, ili da li će da se uspe s reketiranjem tajkuna kako bi se obezbedila ''crna sredstva'' za eventualno plaćanje sledećih izbora. Inače, gospođo Kalanović, ne bih se usudio da jednu takvu veličinu kao što je Velimir Radivojević, čoveka koji je napravio "Prvu petoletku", toliko omalovažim kao što ste vi to uradili. Sećate se kada je koalicija ''Zajedno'' u Trsteniku osvojila vlast, nisu bili u stanju da godinu i po dana, dve godine obezbede parno grejanje u gradu, a onda ste, 2000. godine ste pokušali da protestujete zbog izgrađenog mosta, pa je čovek umro, posle dve godine, trošili ono što je taj čovek ostavio. Imajte malo poštovanja prema ljudima koji su zaslužni za razvoj Trstenika.
Na član 45, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Član 45. se tiče podsticaja, ili sredstava, kako ste vi rekli, koja se ulažu, u tački 3 – u podizanje regionalne i oblasne konkurentnosti. Obrazlažući ovu tačku, rekli ste da se, između ostalog, podsticaji mogu dodeljivati za realizaciju razvojnih projekata iz oblasti razvoja privrednih društava, razvoja lokalne infrastrukture i razvoja ljudskih i institucionalnih kapaciteta. Da to nisam pročitala, iako nisam neobrazovana, ovo mi ne bi značilo mnogo, a i ovde je to dosta široko rečeno. Ako ste uopšte mislili ozbiljno o tim podsticajima, na način kako ste zamislili zakon i obrazlagali ga ovde, odnosno išli ka tome da se sa nivoa Republike spusti na jedan niži nivo sve ono što znači boljitak za ove lokalne zajednice, onda to niste na adekvatan način uradili. Uopšte, zakon ste tako pripremili da imam utisak da će biti teško primenjiv, da će se ljudi vrteti u krug, a neće znati kome da se obrate, šta da urade, šta je potrebno da donesu, kojim putem da krenu, jer kada svako sam bude pravio neku svoju strategiju, neke svoje planove, nećemo daleko dogurati.
Na član 45, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 45, amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić.. Izvolite, gospodine Iliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 45. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s idejom da se tačka 5. briše. Tačka 5. se odnosi na unapređenje zaštite životne sredine, a ceo ovaj član se odnosi na podsticaje. Do sada smo često bili u prilici da čujemo od predstavnika Vlade da regionalizacija Srbije otvara vrata projektima i sredstvima iz EU kojima se, navodno, unapređuje infrastruktura, poljoprivreda itd. Na primeru koji ću sada da vam prezentujem pokazuje se kako izgleda ta dobrodušnost EU i kako Srbiju polako pretvara u jedno veliko smetlište evropskog otpada. Naime, po projektu Ministarstva za zaštitu životne sredine, odlučeno je, uz insistiranje EU, da se izgradi u centru Srbije, centralnom delu Srbije, kod Ćuprije, veliko postrojenje za fizičko-hemijski tretman opasnog otpada, koji će godišnje da tretira 43.000 tona opasnog otpada, a među njima i tečnog cijanida. Ono što je najgore, u projektu piše – uslovi EU za dodelu sredstava vezano za lokaciju za postrojenja je da se nalazi u centralnom delu Republike Srbije. EU hoće da usred Srbije postavi tempiranu bombu. To je ta pružena ruka Evrope Srbiji. Na osnovu ovog vašeg plana za realizaciju, možete u jednom regionu da izgradite skladište za skladištenje opasnog radioaktivnog otpada, u drugom, postrojenje za tretman medicinskog otpada, u trećem – postrojenje za tretman farmaceutskog otpada, u četvrtom regionu možete da tretirate otpadna ulja i piralen, u petom regionu – pesticide i ambalažu pesticida …
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Na član 45, amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Munjić.
Amandmanom sam tražio da se član 45. tačka 6. briše. Član 45. Predloga zakona govori o tome za šta se sve opredeljuju podsticaji. U vezi s ovim članom i, shodno tome, u vezi s amandmanom koji sam podneo, postavljaju se određena logička pitanja. Odakle pare za sve ove agencije? Odakle pare za sve podsticaje? Da li Vlada Srbije zna kako žive građani Srbije? Da li Vlada Srbije zna kako žive seljaci, kako živi ovo malo preostalih radnika? Da li zna kako žive studenti, đaci, penzioneri? Kada bi se sve pare koje je ministar svojevremeno pronašao na Kipru transferisale na ove podsticaje, tvrdim da bi i to bilo nedovoljno za ovu namenu. Realnih izvora nema. Privatizacija je pri kraju, s te strane više nemate para. Tu ste našli originalni način da istrebite vukove; zaklali ste ovce, osiromašili ste građane Srbije. Jedna romska izreka glasi – Bog voli siromašne, ali daje bogatima. Oni misle da je to njihova sudbina, a mislim da se treba zapitati da li je to samo njihova sudbina. Meni se više dopada jedna ruska izreka, koja kaže – kad siromah postane sudija, bogati treba da napuste selo. Bojim se da se to vreme polako približava.Zahvaljujem.
Hvala. Na član 45, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom kojim sam podnela na član 45. predviđeno je da se, kao i čitav predlog zakona, kao i čitav član 45, briše i njegova 7. tačka. Da ne bi došlo do nesporazuma, SRS nema ništa protiv podsticaja za razvoj privrednih društava i preduzetništva i za unapređenje uslova za povećanje zaposlenosti, niti bilo kojih drugih podsticaja. Naprotiv, više puta smo insistirali na tome da ovo mora da bude prioritet kad je u pitanju raspodela novca iz republičkog budžeta. Živim u Jablaničkom okrugu, u kome je stopa nezaposlenosti prevelika i, što je još gore, evidentan je kontinuiran rast nezaposlenosti. Doduše, u toku aprila, ovaj trend je prekinut, ali razlog tome je angažovanje na privremenim poslovima, jer je počela sezona građevinskih radova, i ti ljudi će po završetku tih privremenih poslova opet biti na evidenciji nezaposlenih. Više puta smo isticali da su neophodni podsticaji države za razvoj preduzetništva, posebno programa za samozapošljavanje, jer bi to mogao biti način da problem svoje egzistencije reši sve veći broj ljudi koji ostaje bez posla. Ovih dana, dok mi ovde govorimo o regionalnom razvoju, na stolu gradonačelnika Leskovca, koji je inače iz DS-a, naći će se spiskovi s imenima i prezimenima ljudi koji su zaposleni u gradskoj upravi, javnim preduzećima i javnim institucijama koji će ostati bez posla. Čim su došli na vlast, pripadnici DS-a i G17 plus ponudili su se da u leskovačkoj gradskoj upravi sprovedu pilot projekat, gde će ljudi ostati bez posla u ovo vreme ekonomske krize. Sad imamo neviđenu kontradiktornost, govorimo o višku zaposlenih na svim nivoima, jedne ljude ostavljate bez posla … (Predsedavajući: Zahvalio bih vam, dva minuta je prošlo.) Hvala vama, gospodine predsedavajući.
Na član 45, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, preko ovog amandmana koji sam podneo na član 45, kojim predlažem da se briše tačka 8, koja glasi – unapređenje i razvoj ljudskih resursa, želim da poručim gospodinu Tadiću i njegovoj vladi da zaborave podelu Srbije na regione, da malo vole svoju Srbiju. Nema potrebe da stremimo unapređenju razvoja ljudskih resursa, jer ova vlada je savršeno školovana, savršeno dobro radi ono što nikad ne bi smela ni da pomisli. Gospođo Kalanović, govorili ste koliko je otvoreno preduzeća putem projekta start-ap kredita. Rekli ste da je to 1607, ali ne pričate da je oko 60.000 preduzeća svaki dan u blokadi. Pričate o industrijskim zonama u Šapcu, u Loznici. Ne kažete koliko se zaposlilo i šta se dalje dešava u toj situaciji. Imali ste vrsne i odlične kadrove, te stoga smatram da nije potrebno posebno doškolovanje, da se ne troše sredstva građana Srbije. Što ih niste uputili u „Viskozu“ u Loznici, a ne raspoređivali na Aerodrom „Nikola Tesla“, u Državnu lutriju Srbije i u druge ustanove gde pare same dolaze? Osnovni cilj, ako zaboravimo podelu Srbije na regione, a želite da ovakav zakon postoji, jeste da se sistem distribucije novca kontroliše, a ne da se rasipa na ovakav način na kakav vi želite. Još ste rekli da ste obišli Srbiju. Ako ste je obišli, morali ste videti kako građani Srbije žive u njoj i morali biste mnogo više voditi računa o njima, a ne o tome na koji način treba ovu državu rasturiti, a građane Srbije dovesti na prosjački štap. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na član 45, amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 45, amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Hvala. U ime Poslaničke grupe SRS-a, podneo sam amandman na član 45, kojim je predviđeno brisanje tačke 10, a reč je o delu koji se odnosi na podsticaj, tačnije, na unapređenje međuopštinske, međuregionalne, prekogranične i međunarodne saradnje u pitanjima od zajedničkog interesa. I ovaj amandman je logičan sled, ili nastavak celokupnog razmišljanja, odnosno stava SRS-a vezanog za predloženi zakon o regionalnom razvoju, a s obzirom na to da i ova skupštinska rasprava polako ulazi u svoju završnicu, jasno je da je, uz sve argumente koje smo izneli, ovakav zakon pisan s jednom jedinom namerom – da se izvuku kakva-takva sredstva iz fondova za regionalni razvoj pri EU, da bi se Srbija prikazala kao regionalizovana država, s tendencijom ublažavanja regionalnih razlika. Nijedan od tih uslova nije zadovoljen onim što se u datom dokumentu nudi. Tu nema regija, tako da je nemoguće ono što se nudi nazvati regionalizacijom. Nije navedena nijedna nadležnost regionalnog karaktera, jer sve obavljaju subjekti koji se bave tek sprovođenjem onoga što ispostavi nadležno ministarstvo i centralna nacionalna agencija za regionalni razvoj. Bolje bi bilo ovakav zakon povući iz procedure, jer će ostati dovoljno vremena da centar zaboravi na problem neregionalizovane Srbije, a sredstva koja bude dobijao iz Fonda za regionalni razvoj, shodno svemu što zakon sadrži, neće biti u prilici da usmerava u nerazvijena područja, već će, isto kao sa NIP-om, slobodno da forsira prioritete za koje će se ispostaviti da nemaju veze s ravnomernim regionalnim razvojem. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 45, amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Milan Avramović.
Ja i moje kolege pokušavamo da amandmanima nađemo najbolje rešenje za ovaj zakon, time što tražimo u obrazloženju da se svi ovi članovi brišu, jer amandman se odnosi na podsticanje, tj. unapređenje svih razvojnih kapaciteta, tačka 11, na nivou regiona, na nivou oblasti i lokalnom nivou. Ovde vidim konkretnu mogućnost za podsticanje i otvaranje još jedne institucije, možemo je nazvati agencija ili kancelarija za regionalnu strategiju. Onda ćemo imati regionalnu strategiju, kancelariju za to, regionalni savet, regionalnu razvojnu agenciju, regionalnu oblasnu asocijaciju itd. Imaćemo nadležnosti koje se preklapaju, imaćemo još obaveze koje imaju svi. Ne znam šta još možete izmisliti terminološki da biste otvorili još koje radno mesto, koji još podsticaj mogu da imaju lokalne sredine u kojima je ministrova stranka, predlagača ovog zakona, na vlasti. Znamo da od IPA pomoći, koja je objedinjena u pet komponenti, ne možemo da koristimo svih pet, nego samo dve – pomoć tranziciji i izgradnja institucija i prekogranična saradnja. Hajde da izgubimo malo finansijsku zavisnost od Evrope i od IPA fondova i da krenemo samostalno, s raspoloživim novcem iz budžeta lokalnih samouprava, recimo, iz kredita, iz sredstava Nacionalnog investicionog plana, pa čak neka to bude i iz IPA fonda, da sami sprovodimo ključne nacionalne i lokalne prioritete utvrđene u dosadašnjim strategijama lokalnog razvoja. Dakle, ne treba nam finansijska zavisnost da bismo mogli da radimo ono što je, po prirodi stvari, u 21. veku bilo, tačnije, što je bilo potrebno završiti do sada.
Na član 45, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 46, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Nadam se, gospođo Kalanović, da ćemo vas do kraja ubediti da ovaj zakon povučete; ostalo je još 40-ak amandmana i mi ćemo do kraja da se trudimo da povučete ovaj zakon, zato što je loš, štetan i zato što je opasan po teritorijalni integritet države Srbije. Verujte, a molim Boga da ne budem u pravu, za nekoliko godina o ovom zakonu će se pričati kao što sada pričamo o Ustavu iz 1974. godine. Ovaj zakon nije loš samo zbog sadašnje situacije na Kosovu i Metohiji, već i zbog Vojvodine i zbog svih ovih, kako ste ih vi nazvali, statističkih regiona, koji će u skoroj budućnosti biti pravi regioni, sa svim onim pravima, obavezama i posledicama koje će biti krajnji ishod, a to će biti beogradski pašaluk. Nemojte da mislite da preuveličavamo. Vi ovo radite, opet ne mislim na vas lično, mislim na Vladu Republike Srbije, na predsednika države, potpuno svesno. Vi javno pred građanima kažete – nećemo priznati nikad Kosovo i mi smo ubeđeni da nikad nijedan političar iz Srbije neće reći – da, mi priznajemo Kosovo. Ali, zato zaključujete Sporazum CEFTA, Sporazum SOFA, Sporazum o saradnji i pridruživanju, a svi oni sadrže Kosovo, tu lažnu državu Kosovo, kao poseban pravni subjekat. Naravno, posle svega, donosite i donećete i ovaj zakon o regionalnom razvoju. Dakle, posredno priznajete ono za šta kažete da nikad neposredno nećete priznati i sasvim je sigurno da tako i nećete.
Na član 46, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Krasić.
Apsolutno sam siguran da za dva minuta ne mogu da postignem taj uspeh da ubedim predlagača koliko je loš ovaj predlog zakona, jer, evo, devet godina nikako ne uspevam da ih ubedim, ali mislim da ću ubediti neke da shvate da je Mlađan Dinkić, u stvari, predsednik Vlade. On preko ovog regionalnog razvoja formira svoju vladu, a u okviru razvoja se nalazi sve, osim nekih prestacija koje država ima prema pojedincima; sve drugo je razvoj i sve drugo je pod kontrolom Mlađana Dinkića. Kontroliše banke, kontroliše Narodnu banku Srbije, osiguravajuća društva, kontroliše investicione fondove, kontroliše berze, gde su pare, sve kontroliše, svi novčani tokovi su u rukama G17 plus. Takođe, neću uspeti da ubedim DS da je on manjinski partner, u stvari, manjinski po količini moći. Ono što moram da saopštim, to je da me ova godina podseća na 2003. godinu. Identična situacija je bila i 2003. godine, s tim što vas je tada rušio Mlađan Dinkić i znate kako ste prošli, a prošli ste samo zato što se bavite političkim progonom, što se bavite nečim što znači ispunjavanje tuđih interesa, a ovde vam je Mlađan Dinkić podvalio, koristeći neke termine, vezujući vas za EU. To je još jedan u nizu bezuspešnih pokušaja, medijski će, verovatno, biti i to propraćeno kao neko očekivanje, kao neka nada, kao neka iluzija. Sve što je G17 plus radio, to je iluzija. Koliko ta iluzija može biti opasna, zamislite Miloljuba Albijanića, glavni je za knjige iz kojih treba da uče naša deca. Zar postoji veća bruka za ovu Srbiju?
Hvala, gospodine Krasiću. Na član 46, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Miloš Aligrudić.
Iz ovog člana 46. vidi se koliko ste nedosledni, kako umete loše da pišete zakone i koliko je ovo sve bezveze. Vi kažete ko su korisnici podsticaja, pa kažete da su to jedinice lokalne samouprave, pa, pazite ovo, regionalne agencije i oblasne asocijacije. Radi podsećanja, oblasne asocijacije su privredna društva, to ste vi napisali. Da oni budu neki korisnici podsticaja, imajući u vidu ko osniva, pretežno, ta privredna društva, jer se pretežno radi o vlasništvu države, tj. lokalnih samouprava, to mogu još donekle da razumem, ali da budu korisnici podsticaja regionalne agencije, vaša stranačka ispostava, to ne može niko normalan da razume. Pri tom ste nedosledni. Na jednom mestu se to u zakonu zove regionalna razvojna agencija, a ovde su samo regionalne agencije. Ili se radi o nekom novom institutu koji na mala vrata ovde uvodite, pa niko ne zna o čemu se radi? Čitajte šta ste napisali. Kada je reč o oblasnom nivou, oblasnim agencijama, način na koji ste primenili ovaj član zakona na njih je u potpunom dosluhu s čitavom nomenklaturom institucije koju spominjete u ovom zakonu. Zar nije dovoljno da podstičete lokalnu samoupravu i privredna društva kao takva? Zbog čega ih uopšte nazivati oblastima asocijacije? U čemu je tu smisao? Čak i kad je reč o udruženjima, mi ne negiramo potrebu za postojanjem privrednih društava koja će obaviti posao za regionalni razvoj, ni udruženjima koja bi to radila, ali vi izmišljate kategorije i pojmove da biste usložili ionako komplikovanu strukturu, koja služi samo vama, isključivo vama, jednoj političkoj stranci, da se razmašete ovde po Srbiji i da možete da činite čuda koja vam DS dozvoljava.
Na član 46, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS nije protiv regionalnog razvoja i pomoći onim regionima kojima je to potrebno, ali je protiv zakona o regionalnom zakonu, naročito protiv ovakvog zakona o regionalnom razvoju, jer smatramo da on neće doprineti i ispuniti onu svrhu koju ste, možda, i želeli. Ne kažem da ste imali lošu nameru, možda ste imali dobru nameru, ali će se pokazati u praksi da oni koji očekuju boljitak, taj boljitak neće dobiti. Dokaz za to jeste ovaj moj amandman, jer u tački 2. stava 1. člana 46. kažete da je korisnik podsticaja privredni subjekt, što je u redu, kao i fondovi na regionalnom, oblasnom i lokalnom nivou. Trebalo bi da nam objasnite koji su to fondovi. Za nas je to apsolutno neprihvatljivo i smatramo da oni ne bi trebalo da budu korisnici tih sredstava, ukoliko ih uopšte bude bilo. U ovako siromašnoj zemlji, u ovakvom jednom istorijskom trenutku, umesto da idemo ka jednoj unitarnoj državi, gde bismo ojačali već postojeću strukturu lokalne samouprave i okruga, mi idemo ka daljem rasparčavanju zemlje. Ovo nije samo naš zaključak, na osnovu ovoga što smo pročitali u Predlogu zakona, nego na osnovu izjava koje smo čuli od ministra Markovića, koji nam je jasno stavio do znanja da nakon ovoga, pošto zakon očigledno nije u skladu s Ustavom, jer to on i kaže, možemo da očekujemo promenu Ustava, kako bi se ovo uvelo u neke pravne okvire, kao i izjave Borisa Tadića koja je data pre nekoliko dana. Stoga je odgovornost za ovo, pre svega, na DS-u, Vladi Srbije u celini. Zahvaljujem.
Na član 46, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 46, amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 46. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s tim da se u stavu 1. tačka 4. briše. U članu 46. navodi se ko su korisnici podsticaja, a u tački 4. se kaže da tu spadaju i institucije iz oblasti obrazovanja i istraživanja. Vlada Republike Srbije se ponaša kao da do sada nije imala nikakvu strategiju za nerazvijena područja i sada odjednom, kada se pojave ove tzv. regionalne strategije i programi finansiranja regiona, sve će, navodno, biti rešeno. Ko u to sada može da poveruje? Kada će se videti neki prvi rezultati da se pojedini regioni, kako ste ih ovde nazvali, izjednačavaju po ekonomskoj razvijenosti, recimo, Južni region s Regionom Vojvodine? Mogu da zamislim kako će izgledati sledeći budžet Republike Srbije, gde će morati da se opredele sredstva za podsticaj korisnicima po regionima, onako kako su navedeni u članu 46. Da li to znači da do sada Vlada Republike Srbije nije podsticala ekonomski razvoj nerazvijenih opština i da nije ulagala u otvaranje novih škola, fabrika ili u poljoprivrednu proizvodnju? Ako jeste, gde su onda rezultati? Ako ih nema, ko nam garantuje da će ovoga puta biti uspešno i delotvorno ovo što sada želite da radite ovim zakonom? Da li zamišljate podsticajne mere u svetlu, recimo, skijališta na Staroj planini? Ako tako zamišljate ekonomsko ujednačavanje regiona, da preko svojih partijskih kolega realizujete to što ste zamislili, onda će biti gore nego što je danas. Zahvaljujem.
Na član 46, amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da)
Tražio sam brisanje tačke 5) u članu 46. stav 1. Tačka 5, čije se brisanje traži, govori da su i udruženja korisnici podsticaja. Kažu da jedni žive od deset prstiju, a drugi od miliona ruku. Vi ste oni drugi. Vlada je ovi drugi. Devet godina Vlada Srbije, u raznoraznim sastavima, sprovodi ono da je politika, u stvari, veština da se od bogatih uzimaju pare, a od siromašnih glasovi, pod izgovorom da će štititi jedne od drugih. Svaki put kada se dočepate vlasti i para, vi finansirate sve i svašta, uz obavezno zadovoljenje apetita svojih partijskih drugova, a posebno tajkuna koji su vam pomogli da dođete na vlast. Finansirate, između ostalog, i mnoga udruženja, kao što to predviđate i tačkom 5. ovog predloga zakona. Mnoga od tih udruženja direktno rade protiv države Srbije, mnoga direktno rade protiv srpskih nacionalnih interesa. S druge strane, građane Srbije terate da stalno stežu kaiš. To već dugo vremena činite, a ne treba zaboraviti da, kada nekoga terate da previše steže kaiš, mogu da mu popuste živci. Treba voditi računa o tome. Zahvaljujem.
Na član 46, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 46. Predloga zakona o regionalnom razvoju odnosi se na korisnike podsticaja. Kao što je u ostalim amandmanima narodnih poslanika SRS-a predloženo da se briše sve što je predviđeno članom 46, tako se i moj amandman odnosi na brisanje tačke 6) stava 1. Neću ponavljatirazlog našeg neslaganja s ovim predlogom zakona, to smo ponovili više puta. Ne donosi se ovaj zakon da bi građanima Srbije bilo bolje. Nema Srbiji boljitka s ovakvom vlašću. Sada ću se vratiti na jedan događaj iz 2006. godine, inače, dogodio se u Leskovcu. U toku predizborne kampanje za lokalne izbore 2006. godine, podršku zajedničkom kandidatu DS-a i G17 plus za predsednika, tada, opštine Leskovac došao je da svojom posetom pruži i ministar Mlađan Dinkić. More obećanja palo je tom prilikom. Između ostalog, ministar Dinkić je lično uručio ček na 14 miliona dinara za adaptaciju krova zgrade Narodnog pozorišta u Leskovcu. Ministar je tada rekao da je to samo početak i da će nove demokratski orijentisane lokalne vlasti značajan deo budžeta Leskovca usmeriti na programe Narodnog pozorišta. To je bilo u drugoj polovini 2006. godine, mislim da je bio oktobar, a evo nas sada na sredini 2009. godine. Još malo pa pune tri godine. Do dana današnjeg nije došlo do realizacije tog svečano uručenog čeka. Građani Leskovca, kao i na mnoga druga obećanja predstavnika DS-a, G17 plus, čekaju, ali nikako da dočekaju. Pitaju se da li je to ta predizborna briga za napredak kulture u Leskovcu.
Na član 46, amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Vlade, danas sam u ime SRS-a, čini mi se, postavio dva pitanja na koja nisam dobio odgovor i, s obzirom na to da diskusiju polako privodimo kraju, ponoviću ih. Gospođo Kalanović, malopre ste u svom izlaganju spomenuli 2000. godinu i šta ste zatekli. Za nas bi bilo mnogo korisnije, verujem da bi svi u ovoj sali bili spokojniji kada bi mogli da naslute šta ćemo posle vas da zateknemo u Srbiji sem podela, dugova i regiona. Moje pitanje bilo je vrlo prosto – zašto Kosovo nije subjekat regionalnog razvoja, odnosno KiM? To nam niste rekli. Kada je u pitanju ovaj član 46, u njemu ste definisali ko su korisnici podsticaja. Iskustva s G17 plus, s Vladom Republike Srbije i, uopšte, s podsticajima, nisu baš prijatna. Nešto kasnije ću i o tome progovoriti nekoliko reči. Doći ću do jednog pitanja koje sam, takođe, jutros postavio. Vi ste u 2. stavu predvideli da se korisnici podsticaja, kao i način dodele podsticaja, bliže određuju razvojnim dokumentima. Moje drugo pitanje, ko zna koji put ponovljeno je – koji je rok za izradu razvojnih dokumenata? Koliko ćemo, zbog neodređenosti u ovom zakonu i nemogućnosti njihove adekvatne izrade, čekati na podsticajna sredstva, što ona koja se obezbeđuju u budžetu Republike Srbije, što ona koja bi trebalo da dođu, kako vi kažete, iz fondova EU, koja samo čekaju da se ovaj zakon usvoji i da krenu da stižu u Srbiju? To je još jednom dokaz da je ovo isključivo politički zakon, a ne zakon koji je u funkciji ekonomskog ravnomernog razvoja Republike Srbije. Hvala vam.
Na član 46, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam, pre svega, jednu sugestiju za vas, gospodine predsedavajući. Vi danas, tokom čitavog radnog dana, ne radite svoj posao kako valja; verovatno u nameri da dobijete u vremenu, ne izgovarate celokupne rečenice. Praksa je, kada se vodi rasprava o amandmanima, da se kaže da je na član taj i taj amandman podneo narodni poslanik taj i taj i dužni ste da obavestite Narodnu skupštinu kakav je stav resornog odbora i kakav je stav Vlade. Ne, vi tokom celog dana govorite – amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović, izvolite, ko se javlja za reč. Dakle, dužni ste da saopštite Narodnoj skupštini kakvo je mišljenje o podnetom amandmanu resornog odbora i kakvo je mišljenje Vlade. To je praksa koja postoji dugi niz godina u Narodnoj skupštini i ne znam što je vi danas ne poštujete. Što se tiče samog predloga zakona, potpuno je jasno, evo, ceo dan danas gospođa ministar odbija da nam odgovori na pitanje – ko je taj ko, izgleda, svesno istiskuje KiM iz sastava Republike Srbije. Vi to, očigledno, ne radite slučajno. Vrlo je verovatno da će ili ova, ili neka buduća koncentraciona, ili neka druga vlada priznati i formalno i faktički nezavisnost KiM-a. Zato je vama verovatno neprijatno da u Predlog zakona ubacite termin da postoji KiM, odnosno da razvojne projekte i razvojne programe planirate i na teritoriji AP KiM. Inače, da je vama kao Vladi zaista stalo do regionalnog razvoja i do neke socijalne politike, onda bi ova vlada prodala razne vile, rezidencije, odmarališta, koje ima u svom vlasništvu...
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Vreme je prošlo. Na naslov iznad člana 47, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Krasić.
Naslov iznad ovog člana glasi: "Nadzor i vrednovanje realizacije mera i podsticaja''. I u tri stava tog člana dovoljna je samo jedna reč, odnosno nekoliko reči – ministar Mlađan Dinkić. Ministar Mlađan Dinkić – 1. član, ministar Mlađan Dinkić –2. član, i tako redom, do kraja ovog predloga zakona. On je na čelu najvažnijeg organa. Preko njega se utvrđuju programi, planovi, odobravaju sredstva, vrši nadzor, vrši kontrola. On je, čovek, nezamenljiv, dobra ''nona'' za sve, svuda ga ima. Pre neki dan beše dole gde je Rijeka, Pula, tamo drndao gitaru, ovde drnda celu Srbiju. Sve mu je to omogućio Boris Tadić, ili sponzori iz inostranstva. Sada mi o najbesmislenijem propisu koji postoji tri dana gubimo ovde mlateći praznu slamu, pokušavajući da nekoga ubedimo u nešto što i vrapci u ovoj zemlji znaju, a vrapci u ovoj zemlji znaju da Mlađan Dinkić temeljno radi. Jeste da ima slab koalicioni kapacitet, ali drma finansijama i drma ovom zemljom i svako ko se nađe u kolu s njim vrlo rado bi dao dve banke da izađe iz tog kola. Sada mi treba da saučestvujemo na svojevrstan način, tako što, navodno, ozbiljno kritikujemo nešto što je neko podneo iz najpodlijih namera, šireći jednu iluziju, najobičniju iluziju, najpokvareniju iluziju, u koju treba naivni da poveruju. Mi ne smemo da budemo naivni, zbog funkcije, i zbog godina, i zbog komšiluka, i zbog naše dece.
Hvala.
Molim i drugi put.
Na član 47, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Član 47. odnosi se na nadzor i vrednovanje realizacije mera i podsticaja i predviđa da to sprovodi Ministarstvo. Nemamo ništa protiv – član 48. kaže da se finansiranje regionalnog razvoja vrši, između ostalog, pod tačkom 1), iz budžeta Republike Srbije. Pitamo vas – kako ćemo mi, a poslanička većina će verovatno ovaj zakon izglasati, ikada saznati kako se dalje troši novac i kakvi su rezultati tog regionalnog razvoja, barem u brojkama, kada završni račun i izveštaj o izvršenju budžeta nismo dobili već pet godina? Mislim da je to postala praksa i da ga i ubuduće nećemo dobijati. Stoga, molim vas, prenesite predsedniku Vlade da tu praksu prekine, da smo mi ovde u ime građana ne samo da donosimo zakone, nemamo samo tu ulogu, nego i da proveravamo Vladu, a možemo da je proverimo jedino ako nam dostavi dokument na koji je, na kraju krajeva, i Ustav obavezuje. To je ono što od vas očekujemo, uz puno nepoverenje prema Vladi koja je spremna da prihvati svaku ucenu i svaki zahtev Zapada i EU, dok sve ostale države u okruženju nemaju takve ultimatume. Davali smo vam već primer federacije BiH, od koje se traži da postane unitarna, a od nas se traži da dobijemo nove paše i subaše, kao što imamo, recimo, u Kragujevcu Verka, koji svoju koaliciju više ne naziva ''Koalicija za Kragujevac'', nego ''Koalicija za Šumadiju''. Pa, sada vidite šta se tu priprema.
Na član 47, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47, amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Gospodin Ilić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 47. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s predlogom da se stav 3. u ovom članu briše. Konkretno, član 47. se odnosi na nadzor i vrednovanje realizacije mera i podsticaja. Stav 3. glasi: "Metodologiju iz stava 1. ovog člana donosi Vlada, na predlog Ministarstva". Dakle, metodologiju vrednovanja mera i podsticaja regionalnog razvoja izrađuje Dinkićevo ministarstvo, koje će, takođe, po stranačkoj liniji postavljati i direktora u Nacionalnoj agenciji za regionalni razvoj, kao i direktore regionalnih agencija. Da ponovimo ono što piše u zakonu, a zarad javnosti, Mlađan Dinkić je za sebe predvideo i mesto predsednika Nacionalnog saveta. Šta iz ovog treba da zaključimo? Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja će tako kontrolisati, malo je smešno, samo sebe. Sve su funkcije međusobno podelili u okviru svoje stranke, govorim o čelnim funkcijama, i još im se zakonom daje mogućnost da sami za sebe izgrađuju metodologiju vrednovanja mera podsticajnog razvoja i da, uz dodatna sredstva za realizaciju projekata za poboljšanje standarda građana u pojedinim regionima, nastave da ponovo rade nešto slično, danas sam pomenuo, kao sa skijalištima na Staroj planini. Ova situacija, kada zakonom Mlađan Dinkić postavlja samog sebe na mesto predsednika Nacionalnog saveta, kada za sebe i za svoj partijski kadar sami grade metodologiju, može se definisati jednom rečenicom, poznatoj iz dela Duška Kovačevića – sve ostavljam samom sebi.
Na član 47, amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospođo Budimirović.
U ime Poslaničke grupe Napred Srbijo – SNS, podnela sam amandman na član 47. stav 3, koji se odnosi na definisanje rokova za donošenje metodologije za nadzor i vrednovanje realizacije mera i podsticaja koje donosi Vlada. Vlada je propisala rok od šest meseci za donošenje svih propisa koji su potrebni za sprovođenje zakona, što je neprimereno dug rok, te predlažem da rok za donošenje ove metodologije ne bude duži od 90 dana. SNS smatra da se usvajanjem ovog zakona neće postići ništa, bar kada je reč o ravnomernom regionalnom razvoju, dok će se, s druge strane, osnivanjem regionalnih agencija znatno uvećati broj budžetskih korisnika. Srpski naprednjaci se, takođe, zalažu za ravnomeran regionalan razvoj, ali ne na ovakav način. Mi smatramo da su ravnomeran regionalan razvoj i decentralizacija Srbije uslov njenog napretka, te hitno treba preduzeti mere za razvoj sela, kako bismo sprečili migraciju stanovništva iz manjih sredina u Beograd i druge velike gradove. Pri tome, naglašavam – decentralizacija ne znači davanje bilo kakvih teritorijalnih autonomija, već samo široka prava i ovlašćenja lokalnim samoupravama. Pošto sam ograničena vremenom, završiću izlaganje rečima Abrahama Linkolna: "Mogu svi ljudi lagati neko vreme i neki ljudi sve vreme, ali se ne mogu svi ljudi zaluđivati sve vreme". Građani Srbije su uvideli da su prevareni i neće vam ponovo ukazati poverenje, što je pokazao rezultat jučerašnjih izbora na Voždovcu. Hvala.
Na Glavu VII, iznad člana 48, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Krasić.
Mislim da je svako morao da podnese amandman na ovaj član i ovo što je napisano. Kaže se – finansiranje regionalnog razvoja, a to u prevodu znači – Mlađan Dinkić će imati kontrolu nad sredstvima budžeta Republike Srbije, budžeta autonomne pokrajine, budžeta grada Beograda, budžeta jedinica lokalne samouprave, a zamislite – to mu je tesno, pa se širi na pretpristupne fondove EU, i EU je nastradala, bespovratne razvojne pomoći međunarodne zajednice i ostalih programa evropske zajednice, razvojne kredite, donacije, priloge i poklone pravnih i fizičkih lica i drugih izvora. Znači, gde su pare, tu je Mlađa. To je poruka. Zato je i predložen ovakav zakon, da se vidi koliko može DS da trpi. Samo da vas podsetim, dok je bio ministar finansija, sve je grabio za Ministarstvo finansija; kad je dohvatio ovo za ekonomiju i regionalni razvoj, sve je svrstao tamo. Evo, vidite, njemu je tesna i Srbija, računa i na sredstva iz inostranstva, iz EU. Morao je nešto da izmisli, moraćete da ga trpite. Šta da vam radim, to je vaš izbor, ali nije izbor građana Republike Srbije. Ako vidite Mlađana Dinkića s gitarom, ili bez gitare, obavestite ga da je izgubio onaj spor u sudu, što me je tužio za klevetu, i da je dužan da mi plati troškove sudskog postupka. Podsetite ga da se pomeri od ovih medija, pre svega, novina, da ne gasi te medije, šaljući raznorazne kontrole i podižući neke tužbe, jer danas je svima jasno – šta god da se napiše o Mlađanu Dinkiću u novinama, ne može da se pogreši. To su valjda svi shvatili, osim DS-a i zajedničkog gazde. E, zbog tog zajedničkog gazde, ovo što preživljavamo u Srbiji je trajno i ...
Zahvaljujem. Jedino vas molim da pričate o temi koja je na dnevnom redu. Na član 48, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
Gospođo Kalanović, molim vas da imate u vidu da je sva kritika koja je išla od strane Poslaničke grupe SRS-a, vezana za ovaj zakon, kritika zbog brige za državu Srbiju i za građane Srbije, a ne zbog sitnih političkih poena, kao što su neke druge političke partije pokušale danas da raspravu uvedu u taj tok. Dakle, smatramo da ste zaista poklekli pred zahtevima EU, da su vas zaveli dobro za našu državu. Možda u nekim drugim prilikama, da smo bogata država, da smo Nemačka, to ne bi bio problem. U Nemačkoj, prvo, žive samo Nemci, drugo, BDP je mnogo, mnogo veći nego naš; oni mogu da brinu o ravnomernom regionalnom razvoju na taj način. Mi smo toliko siromašni i državu gledam kao jednu porodicu, pa ako nešto imamo, to moramo da skupimo na jednu gomilu i da vrlo pažljivo tim raspolažemo i raspoređujemo, da sve mogućnosti za korupciju i kriminal,ako je ikako moguće, podsečemo još u korenu. Ovaj zakon to neće da vam omogući, upravo suprotno, daće priliku, a kontrola je slaba, nekima da iskoriste sve ove mogućnosti koje im dajete da čine štetu, prvo, opštu štetu, a drugo, da se lično okoriste. To je nešto što nije ovim zakonom do kraja rečeno i zbog toga smo mi veoma zabrinuti za rešenja koja ste predložili.
Na član 48, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48, amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 48. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s tim da se tačka 3) u ovom članu briše. Član 48. se odnosi na izvore finansiranja regionalnog razvoja, pa su tu pobrojani budžeti Srbije, autonomne pokrajine, grada Beograda, budžeti lokalnih samouprava, fondovi EU, bespovratna pomoć međunarodne zajednice, donacije itd. Ovaj zakon je tako koncipiran da se sva ta ogromna sredstva usmere onako kako zamisli ministar ekonomije i regionalnog razvoja, a to je Mlađan Dinkić. Zatim, kako zamisli predsednik Nacionalnog saveta za regionalni razvoj, a to je Mlađan Dinkić. Zatim, kako sprovede Nacionalna agencija za regionalni razvoj, na čijem čelu će biti neko iz G17 plus, odnosno neko koga će postaviti Mlađan Dinkić, a čije će se vrednovanje realizacije mera i podsticaja vršiti na osnovu metodologije koju osmišljava, slušajte dobro, Mlađan Dinkić, odnosno njegovo ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Eto, tako slikovito izgleda ovaj ekspertski lanac ishrane. Upravo zbog ovako smišljenog sistema raspolaganja ogromnim sredstvima građana, koja bi trebalo da se usmere u regionalni razvoj, već sada je jasno da od toga neće biti nikakve koristi, osim, političke štete po državu Srbiju. Što se tiče ovog zakona, sada je jasno zašto ste krajem maja povukli iz procedure zakon o statistici, upravo zbog ovog zakona, kojim će se ozvaničiti statistički regioni. Očigledno je da je ovaj zakon došao po ubrzanoj proceduri, i to po nalogu nekoga kome se očigledno žuri da proces razbijanja Srbije počne što pre.
Amandman na član 48. podneo je Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Munjiću.
Tražio sam da se član 48. tačka 4) briše. Tačka 4) ovoga člana govori da se finansiranje regionalnog razvoja vrši iz budžeta jedinica lokalnih samouprava. Eto novog ''nameta na vilajet''. U uslovima kada jedinice lokalne samouprave jedva sastavljaju kraj s krajem i kada su im transferi koji se vraćaju iz Beograda znatno smanjeni, moraće još da finansiraju neke nakaradne projekte. Ovim zakonom ćete napraviti još veći jaz između bogatih i siromašnih. Nažalost, bogati i siromašni nisu jednaki čak ni u smrti. Oni su jednaki samo posle smrti. Mnogo para budžetskih korisnika otići će na finansiranje jedne nove glomazne administracije, a poljoprivreda nam propada. Trebalo je ulagati sredstva u poljoprivredu. Vi se setite poljoprivrede kao naše komparativne prednosti jedino pred izbore. Kao što znamo svi, pred izbore se najviše laže, zatim, za vreme rata i posle lova. Treba da znate još jedno, za razliku od doktora nauka, seljaci imaju mnogo više znanja nego školske spreme. Tamo treba ulagati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Munjiću. Na član 48, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48, amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, brisanje ovog člana nismo predložili zato što smatramo da finansiranje uravnoteženog regionalnog razvoja nije potrebno, nego zbog činjenice da će oni koji su do sada bili zaduženi za regionalni razvoj raspolagati tim istim novcem. Iskustva koja je Srbija do sada imala, a tiču se investiranja, odnosno ulaganja novca u različite projekte subregionalnog i regionalnog karaktera koji bi trebalo da podržavaju uravnoteženi regionalni razvoj, nisu bila baš pozitivna. Mnogo je primera za to. U kraju u kom živim i iz kog dolazim, dosta je primera. Spomenuću samo dva. Prvo, recimo, projekti u Leskovcu su, kroz različite asocijacije koje će ovim zakonom postati oblasne asocijacije, finansirani isključivo zbog privatne ili političke sklonosti G17 plus prema njima. Resurs centra u Leskovcu je bio ekspozitura političke stranke G17 plus i lako su ostvarivali prava na sredstva i dobijali aplikacije. S druge strane, jug Srbije, Vranje, ima jedno bolno iskustvo s uravnoteženim regionalnim razvojem koji sprovodi G17 plus, odnosno Vlada Republike Srbije, jer je u tom promašenom projektu, to je "Zamber" u Vranju, učestvovao i predstavnik DS-a, gospodin Dragan Đilas, i zvučno ga najavljivao. Naša rezerva u odnosu na vaše finansiranje iz ovog zakona, odnosno ono što ovaj zakon predviđa, zaista je opravdana. Smatramo da ćete se i ubuduće, posle usvajanja ovog zakona, ponašati neprincipijelno. Gospođo Kalanović, moje pitanje za vas je ponovo – zašto KiM nije subjekat regionalnog razvoja ako ste i u ovom članu predvideli da će finansiranje ići i iz budžeta autonomnih pokrajina?
Hvala, gospodine Stevanoviću. Na član 48, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Reč ima Aleksandar Martinović. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, da je ovoj vladi zaista stalo do ravnomernog regionalnog razvoja i do socijalne pravde, onda bi, kao što sam rekao u prethodnom izlaganju, ova vlada prodala brojna odmarališta, vile, rezidencije itd. i deo tih sredstava uložila, recimo, u poljoprivredu, odnosno u rešavanje nekih nagomilanih socijalnih problema. Međutim, vi se ponašate sasvim suprotno od toga. Nedavno je Izvršno veće Vojvodine rekonstruisalo, odnosno renoviralo nekakav centar za privredno-tehnološki razvoj Vojvodine na Fruškoj Gori. U pitanju je hotel koji ima 50 luksuznih apartmana i nekoliko sala. Rekonstrukcija je koštala oko 270 miliona dinara, iako su radovi trajali dva puta duže nego što je bilo planirano, iako je konačna cena bila višestruko veća od one koja je bila u početku planirana. Naravno, i ovde su svi radovi izvedeni bez bilo kakvog tendera, što je, inače, praksa unazad nekoliko godina u Vojvodini, pa možemo da zaključimo da je Zakon o javnim nabavkama obavezujući samo južno od Save i Dunava na teritoriji AP Vojvodine. DS i G17 plus rade sve ono što im je volja, naravno, bez bilo kakvog tendera. U ovoj godini velika afera drma pokrajinsku administraciju, a to je renoviranje sale Skupštine AP Vojvodine. Inače, zanimljivo je da su upravo poslanici G17 plus optužili svoje koalicione partnere iz Demokratske stranke da su u ovaj posao utrošili 118 miliona dinara, iako su prikazani troškovi bili 10 puta manji, tako da je šef Poslaničke grupe SRS-a u Skupštini Vojvodine, Milorad Mirčić, sasvim dobro primetio da je rekonstrukcija sale Skupštine AP Vojvodine bila najveća investicija u ovoj godini.
Na član 48, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48, amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 50, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 50, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 50, amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Član 50. stav 2, za koji sam svojim amandmanom tražio da se briše, govori da će se finansiranje projekata bliže urediti posebnim ugovorima. Usvajanjem predloženog zakona o lokalnom i regionalnom razvoju, doći će do još većeg raslojavanja između građana Srbije. Usvajanjem ovog zakona, doći će do većeg zaduživanja nepovoljnim inostranim kreditima, sve dok država ne dođe u jednom momentu do bankrotstva. Na temu preteranog zaduživanja, svojevremeno je jedan grčki filozof ovako rekao: "Zaboravljaju nas svi, rođaci, prijatelji, ljubavnici, čak nas i neprijatelji zaboravljaju, samo nas ne zaboravljaju poverioci. Zato nastojte da napravite što više dugova kako biste nastavili da živite u uspomenama drugih". Kako zadužujete ovu zemlju, i vi ćete dugo živeti u uspomenama mnogih, u uspomenama onih koje ste osiromašili i obespravili za sve ove godine. Međutim, verujem da su, na kraju, srećniji oni koji bi rado jeli, a nemaju šta, nego oni koji imaju, a ne mogu. Najbolje je da Predlog ovog zakona povučete iz procedure. Zahvaljujem.
Na Glavu iznad člana 51, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na član 51, tačnije, na Glavu iznad člana 51. Podnet je s namerom da se brišu sve prelazne i završne odredbe koje se odnose na ovaj zakon. Još jednom ću da istaknem stav SRS-a da se ne slažemo s ovakvim predlogom zakona, da smatramo da će, i ako bude donet, a verovatno hoće, jer većina od 126 može sve, biti neprimenljiv, da je osnovni i najveći problem u tome što je, u suštini, destruktivan i što predstavlja temelj za političko cepanje Srbije, za urušavanje našeg nacionalnog identiteta. SRS izražava opravdanu sumnju da ovaj zakon može doprineti smanjenju regionalnih i unutarregionalnih nejednakosti u stepenu društveno-ekonomskog razvoja i uslova života, kao i da će ovakav zakon uticati na smanjenje negativnih demografskih kretanja. Veoma bitna stavka u ovom predlogu zakona jeste stav Vlade prema KiM-u. Među subjektima regionalnog razvoja je AP Vojvodina, ali nije AP KiM. Ako neko tvrdi da je ovaj predlog zakona utemeljen na Ustavu Republike Srbije, kako je moguće da autonomne pokrajine budu definisane kao dva regiona u članu 5, a da subjekt regionalizacije bude samo jedna autonomna pokrajina – Vojvodina, u članu 19? Zaobilaženje AP KiM ovim zakonom još je jedan od argumenta da zakon ne iskazuje dobru nameru predlagača, već je njegova osnovna namera da dodatno politički destabilizuje Srbiju. Hvala.
Hvala vama. Na član 51, amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Munjić.
Član 51. stav 1. kaže da će akt o osnivanju Nacionalne agencije Vlada doneti u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Kaže jedna fina ruska izreka: ''Izgradi bazen i žabe će se same pojaviti''. Ovde to znači: donesi ovakav zakon i imaćeš pravni osnov za dalje razbijanje Srbije, imaćeš pravni osnov za još veću administraciju, kao i pravni osnov za nova zaduženja. Nacionalna agencija, kao pravni sledbenik Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva, zatim, regionalne razvojne agencije, kao i regionalni razvojni saveti, biće, u stvari, samo servisi jedne ili dve stranke, biće to servisi za zbrinjavanje partijskih kadrova, servisi za kontrolu novčanih tokova ka krajnjim korisnicima. Doduše, u ovom zakonu se još ne nazire ko će u glavnom odboru biti nadležan za kadrovanje kod ovih agencija, ali valjda će se i to vremenom videti. Međutim, kao što kaže jedna fina latinska izreka, da i posle loše žetve treba sejati, u prevodu to ovde znači – živeće ovaj narod i posle vas. Zahvaljujem.
Na član 51, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51, amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 51. Predloga zakona o regionalnom razvoju, s predlogom da se stav 2. briše, a stav 2. ovog člana glasi – Nacionalna agencija je pravni sledbenik Republičke agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva. Ta agencija, koja sada, na neki način, samo menja ime, i do sada je trebalo da se bavi razvojnim projektima, baš u cilju ravnomernog regionalnog razvoja. Trebalo bi znamo, mi kao narodni poslanici, javnost u Srbiji, koliko se uspelo u svemu tome, koliko je para otišlo preduzetnicima, recimo, na jugu Srbije, u Timočkoj krajini, ili na Pešteru, u svim onim krajevima gde je stanje, reklo bi se, dosta teško, i to konkretno kojim licima, po imenu i prezimenu, da vidimo da li su vladali neki standardni principi za dodelu podsticajnih kredita ili je bila dovoljna samo partijska knjižica. Ta sredstva pripadaju građanima Srbije i Srbija treba da ih upotrebi za korist tih građana, umesto što se, možda, radilo sasvim suprotno – za ispunjavanje stranačkih ciljeva. Ovaj zakon je omča oko vrata Srbiji. Ovo je projekat koji ne sme da zaživi. Odgovornost pred budućim naraštajima snosiće oni koji svojim glasom budu omogućili usvajanje ovog zakona, kojim se započinje proces razbijanja Republike Srbije. SRS će ostati dosledna svojim principima i glasaće protiv ovog zakona, na šta nas, pre svega, obavezuje rodoljublje i Ustav RS. Zahvaljujem.
Na član 51, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51, amandman je podnela Gordana Pop-Lazić.
Gospođo Kalanović, mislim da vam je jasno u kom pravcu je išla diskusija poslanika SRS-a i niste mogli da primetite licemerje, već samo brigu i naš politički stav prema ovom zakonu, kojim je, po našem mišljenju, konačno razbijena Srbija. Šta je to razbijanje Srbije? U nekoliko navrata smo, čak mnogo puta u ovih nekoliko dana, to rekli i to je nepoštovanje Rezolucije 1244, kao i Ustava Srbije, vezano ne samo za ovaj zakon, nego, pre svega, za statut Vojvodine, koji je u većem broju svojih odredaba protivustavan i secesionistički, a Boris Tadić nam najavljuje da će taj statut vrlo brzo biti potvrđen u Parlamentu. Za nas je razbijanje Srbije i razbijanje državotvornih stranaka, za nas je državni interes uvek iznad stranačkog interesa, zato su svi argumenti koje smo iznosili ovde, pre svega, zbog državnog interesa.
Na član 51, amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Ovi moji sugrađani iz Novog Sada nikako da nauče da akcentuju moje prezime – Tabaković. Član 51. definiše prestanak rada Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, a početak rada Nacionalne agencije. Međutim, nije to samo promeniti pločicu na vratima i istaći novu firmu. Amandman sam podnela sa sledećim tekstom – da se na kraju odredaba koje definišu zatvaranje jedne, a početak rada druge, kada se steknu uslovi za to, to dopuni stavom da se zapisnici o primopredaji i popisna lista, koje će sačiniti u skladu sa stavom 3. ovog člana, biti sastavni deo završnog računa budžeta za 2009. godinu. Znala sam da nećete odustati od namere da osnujete Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj, ali sam želela da podsetim ovu vladu da nam ne dostavlja završne račune u kojima možemo da vidimo bilans stanja, bilans imovine, način gazdovanja sredstvima, novcem, bilans zaduživanja i efekat svega toga. Mene, kao i sve građane, brine posebno lakoća premeštanja nadležnosti, lakoća odabira ljudi koje iz jedne agencije, organa uprave ili ministarstva ostavljate van radnog odnosa, premeštate negde drugde; po kojim kriterijumima ih preuzimate u neka nova ministarstva? To ste radili činom konstituisanja Vlade, spajanjem dva ministarstva i preuzimanjem dela nadležnosti. Mislim da je zaista smislena i primerena jedna ovakva odredba, jer zahtev da dostavite završni račun nije besmislen. Deficit od 13 milijardi dinara u 2007. godini bio je suficit gospodina Dinkića, što znači – slabo mu je verovati.
Na član 52, amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Miroslav Markićević i Lidija Dimitrijević, kao i, zajedno, poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Reč ima gospođa Dimitrijević.
S obzirom na to da sam podnela amandman na prethodni član i predložila brisanje svih prelaznih i završnih odredaba, logično je da se i član 52. briše. U ovom članu piše da je dozvoljeno da do osnivanja regionalnih agencija poslove obavlja Nacionalna agencija. Mogu samo da ponovim stav Poslaničkog kluba SRS-a da smo protiv osnivanja svih ovih agencija, saveta, asocijacija. Smatramo da se Predlogom ovog zakona preteralo s tim. Kao meru štednje zbog svetske ekonomske krize, Vlada je predvidela smanjenje javne potrošnje, a u okviru toga, prestanak novih zapošljavanja u državnoj upravi. Svedoci smo da se, s jedne strane, u lokalnim samoupravama za zaposlene spremaju otkazi, da se neprekidno govori o prevelikom broju zaposlenih, a, s druge strane, osnivaju se nove službe i zapošljavaju novi kadrovi. Kako to radi DS, pokušaću da objasnim na primeru u Leskovcu. Došavši na vlast u martu, novi gradonačelnik je odmah ponudio pilot projekat racionalizacije u gradskoj upravi, a, s druge strane, na mesta direktora u Leskovačkom kulturnom centru i Domu kulture u Brestovcu postavio ljude sa završenom srednjom školom. Takođe je u svom kabinetu angažovao većinu saradnika koji od škole imaju završenu srednju školu. Pretpostavljam da su završavajući srednju školu stekli veliku stručnost, a drugi ljudi sa završenim fakultetom i višom školom strepe da li će se baš oni naći na listi za odstrel, jer danas kada čoveka ostavite bez posla, to je isto kao da ste ga ubili.
Na član 53, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da)
Ovim amandmanom, koji sam podnela ispred Poslaničke grupe SRS-a, predložila sam brisanje člana 53. Predloga zakona o regionalnom razvoju. Prepiska s Vladom RS izgleda ovako – Vlada predlaže Narodnoj skupštini da odbije amandmane narodnih poslanika, pa je pod br. 362. moj amandman na član 53. Predloga zakona, koji glasi – član 53. briše se itd. Na prepisku s Vladom povodom ovog amandmana stavljam tačku, ne zato što smatram da moj amandman ne treba da bude prihvaćen, naprotiv. Maločas sam u jednom dnevnom listu pročitala članak u kome piše da je srpski ministar ekonomije i regionalnog razvoja, Mlađan Dinkić, svirao na koncertu jedne srpske grupe u Rijeci, u Hrvatskoj. Ministar je na koncertu svirao gitaru čitav koncert, svih 120 minuta. Ne želim da se ministar, koji nije danas s nama u Narodnoj skupštini, zamara ovim mojim amandmanom, pa da do dana za glasanje razmišlja hoće li možda da prihvati amandman. Ipak su amandmani ozbiljna stvar. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 54, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 54, amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 55, amandman u istovetnom tekstu podnela je narodni poslanik Lidija Dimitrijević i, zajedno, narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 56, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Dimitrijević.
Amandmanom na poslednji član ovog predloga zakona, član 56, predloženo je brisanje i ovog poslednjeg člana. S obzirom na to da ovako napisan zakon nije u interesu građana Republike Srbije, SRS smatra da on ne treba nikad da stupi na snagu, ni narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, niti bilo kada. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 56, amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Aleksandar Pejčić, Milica Vojić-Marković, Slobodan Samardžić, Miloš Aligrudić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnici predlagača, mr Verica Kalanović, ministar za NIP, želi da da završnu reč? (Ne) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Hvala lepo. Laku noć. Prijatno. Nastavljamo sutra u 10 sati.