Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje141narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miletić Mihajlović, Andrea Galgo-Ferenci i Nenad Bogdanović. Prelazimo na 1.tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O DRŽAVNIM SLUŽBENICIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Dejan Perjaničić, Srđan Šajn, dr Ninoslav Dimitrijević, Zoran Krasić, dr Bojan Milovanović, Nada Kolundžija i Aleksandar Martinović. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Srđan Šajn podneo je amandman, sa ispravkom, od 2. jula 2007. godine, kojim predlaže da se ispred člana 1. doda novi član. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dejan Perjaničić podneo je amandman kojim predlaže da se ispred člana 1. doda novi član. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dejan Perjaničić.
Poštovani gospodine predsedavajući, visoko poštovani dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 32. Zakona o državnim službenicima, koji glasi: "Odredbe ovog zakona o podeli radnih mesta ne primenjuju se na policijske, carinske, poreske i službenike Republičkog geodetskog zavoda i na druge službenike koji rade na bezbednosnim poslovima i u zavodima za izvršenje zavodskih sankcija". U nešto širem obrazloženju i u materijalu ste dobili objašnjenje o svrsishodnosti podnošenja ovog amandmana. Samo bih vas podsetio, po mom mišljenju, opravdanost za podnošenje ovog amandmana imamo i u Zakonu o budžetu, koji smo usvojili i doneli pre 15 dana. Razdeo 35 Zakona o budžetu u prvom stavu kaže - Republički geodetski zavod u 2007. godini finansiraće se uglavnom iz sopstvenih prihoda, koje zavod ostvaruje od nadoknada za korišćenje podataka premera i vršenje geodetskih usluga. Gospodo kolege i koleginice i gospođe narodni poslanici, podsetio bih vas na jednu opasku, da se stanje uređenosti jedne države vidi kroz uređenje katastra te iste države. Republički geodetski zavod je posebna vladina organizacija u sastavu državne uprave, kojoj su povereni poslovi od posebnog značaja za Republiku Srbiju i njene građane. Katastar nepokretnosti, kao bazična evidencija o zemljištu, izgrađenim objektima, ima ključni značaj za svaku državu. Fiskalni sistem počiva na evidenciji katastra nepokretnosti, pravna sigurnost u prometu nepokretnosti takođe počiva na katastru. Postupak privatizacije, hipotekarni krediti i mnogi projekti iz investicionog plana ne bi mogli ni da se zamisle bez podataka koji su obrađeni u katastru nepokretnosti i u katastru zemljišta. Svaki politički i ekonomski podsticaj budućim stranim ulaganjima u našu privredu ostaće bez rezultata, ukoliko se ne ustroji jedinstveni registar nepokretnosti. Za vašu informaciju, dužan sam da vam kažem da su doskoro u Republici Srbiji postojala tri načina evidencije nepokretnosti. To su katastar nepokretnosti, katastar zemljišta i zemljišnih knjiga. Republički geodetski zavod je ustrojio katastar nepokretnosti na oko 82 posto teritorije Republike Srbije, uz iskrenu želju da centralizuje evidenciju i da spreči nejednake uslove, knjiženje hipoteka i svih ostalih tereta na nepokretnostima. Republički geodetski zavod, sa 160 službi za katastar nepokretnosti, organizovanih u unutrašnjih deset regionalnih centara za katastar nepokretnosti, svojom osnovnom delatnošću pokriva celu teritoriju Republike Srbije. U ovom zavodu radi 2.458 državnih službenika i nameštenika. Ovo je vrlo bitno. Kvalifikaciona struktura zaposlenih je takva da skoro više od dve trećine zaposlenih je sa srednjom i višom stručnom spremom. U tom odnosu primena Zakona o državnim službenicima i Zakona o platama državnih službenika je, sa svojom regulativom razvrstavanja državnih službenika u zvanje i utvrđivanje koeficijenata za obračun i isplatu zarada i sistemu valorizacije stručnosti i radnog iskustva zaposlenih, neprihvatljiva. Uz dužno poštovanje onih koji su učestvovali u izradi donošenja ova dva sistemska zakona, u ime skoro dve hiljade zaposlenihu Republičkom geodetskom zavodu, izražavam neke osnovne primedbe. Ovako koncipiran zakon je svrsishodan za resorna ministarstva i posebne vladine organizacije, u kojima je kvalifikaciona struktura takva da ukazuje na pretežnost državnih službenika sa visokom stručnom spremom. S obzirom da su u Republičkom geodetskom zavodu nosioci posla, a samim tim i nosioci odgovornosti iz svih planiranih aktivnosti, izvršioci sa srednjom i višom stručnom spremom, s obzirom da su u Republičkom geodetskom zavodu nosioci posla i svih planiranih aktivnosti upravo ovi službenici, teško je zamisliti da je skoro nemoguće odbraniti stav da je prosečna plata tih službenika, između 17 i 20 hiljada dinara, dovoljna za pokrivanje osnovnih mesečnih rashoda prosečne porodice. Razvrstavanje državnih službenika u zvanja i platne grupe i platne razrede, prema važećem Zakonu o državnim službenicima i Zakonu o platama državnih službenika, uslovljava nedopustivo izjednačavanje svih državnih službenika, bez obzira na godine radnog staža. Kada su u pitanju geodetski poslovi, koji svojim izvršenjem iziskuju rutinu i stručnost koja se stiče višegodišnjim radom, neprihvatljivo je izjednačavanje izvršioca sa jednom godinom radnog staža i izvršioca sa 10, 20 i 30 godina radnog staža. Osim toga,jednoobrazni sistem nagrađivanja rada zaposlenih u državnoj upravi primenjuje se samo po jednom kriterijumu definisanog kao godišnja ocena u radu, što efektira prve rezultate tek nakon dve godine i u potpunosti je neodrživ. U narednom periodu, kao primaran zadatak pred zaposlenima u Republičkom geodetskom zavodu, nameće se ne samo ustrojavanje jedinstvenog katastra nepokretnosti, koji je danas ustrojen, kao što sam prethodno rekao, u 550 katastarskih opština, što čini 83 posto svih katastarskih opština u Republici Srbiji, već i preuzimanje zemljišnih knjiga, uvođenje centralne evidencije u hipotekama i stručni poslovi procene nepokretnosti koji su u pravnom prometu. Gospodo i kolege pravnici, koji blisko sarađuju sa Republičkim geodetskim zavodom prirodom svog posla, znaju šta je i sa koliko se problema sreću u svakodnevnom svom poslu i radu usled nekvalitetne procene vrednosti jedne nepokretnosti. Kada se imaju u vidu samo ove činjenice, jasno je da se socijalni položaj državnih službenika i nameštenika u Republičkom geodetskom zavodu može rešiti jedino sistemski kroz izmene ili dopune upravo napred navedenih zakona. U tom smislu, neophodno je izuzimanje Republičkog geodetskog zavoda od primene odredaba člana 32. stav 2. Zakona o državnim službenicima, koji treba da glasi kao u napred navedenom amandmanu. Nužnim izmenama i dopunama ova dva sistemska zakona težak materijalni položaj zaposlenih sa srednjom i višom stručnom spremom rešio bi se po dva osnova. Razvrstavanje državnih službenika i nameštenika u platne razrede vršiti ne startno od prvog platnog razreda, već selektivno prema godinama radnog staža. Drugo, uvažavanjem složenosti radnih mesta i stepena opterećenja državnih službenika predloženim izmenama i dopunama ovog zakona ostaviće se prostora da se zvanja u koja se razvrstavaju državni službenici u Republičkom geodetskom zavodu upodobe zahtevima svakog radnog mesta. Ne sme se prevideti činjenica da su u ovom zavodu sa samo srednjom stručnom spremom sistematizovana radna mesta, koja svojim opisima i radnim zadacima obuhvataju terenske, kancelarijske ili administrativne i specifične stručne poslove, koja se ne mogu porediti, a još manje upodobiti sa poslovima radnih mesta sa istom stručnom spremom u drugim ministarstvima i vladinim organizacijama. Iz svega napred navedenog, neophodno je u primeni Zakona o državnim službenicima i Zakona o platama državnih službenika i nameštenika ostaviti prostora da se unutar Republičkog geodetskog zavoda razvrstavanje državnih službenika sa srednjom i višom stručnom spremom vrši prema zvanjima koja će biti autonomno utvrđena budućim zakonom o državnom premeru i katastru i upisima prava na nepokretnosti, Pravilnikom o unutrašnjoj sistematizaciji i organizaciji radnih mesta ili drugim podzakonskim aktima. Da ovo nije nemoguće ukazuju sistemska rešenja kojima je podela radnih mesta izvršena kod policijskih, carinskih i poreskih službenika. Unapred se zahvaljujem i pozivam vas da podržite amandman na član zakona 32.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Da, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ne može se izražavati gađenje prema socijalizmu u svom političkom programu, a kada na red dođu činovnici iz branše u kojoj ste zaposleni tražiti rešenja koja je nudio socijalizam u pogledu nagrada i definisanja plata. Čak 78% svih činovnika u Srbiji glasalo je za stranke tzv. demokratskog bloka. Dakle, oni su na taj način rizikovali da oni koji imaju većinu definišu i usvajaju zakone koji su najčešće suprotni njihovim ličnim interesima. Dakle, o tome se vodi računa kada se glasa. O konkretnom amandmanu da kažem nekoliko reči. Ova država je prevarila geodetsku službu time što je jedan par ekselans državni posao praktično poklonila privatnim geodetskim firmama, poklanjajući im geodetske podloge i na taj način ostavljajući im jednu od najvažnijih državnih institucija praktično bez osnovnog alata za rad. Ako nešto u Srbiji nije definisano, onda je to katastar. Ne možete dokazati da li je nešto pre 50 ili 30 godina vlasništvo vašeg dede ili vaše, da li to može naslediti vaš sin ili neko drugi. Dakle, u ovoj oblasti i kada govorimo o investicijama, i kada govorimo o prenosu prava, i kada govorimo o raznim drugim poslovima koji se oslanjaju na ovo, postoji potpuni haos. Srbija je inače nasledila zemljišne knjige i katastar po banovinama. Drinska je imala jedno, Dunavska je imala drugo, leva i desna obala zapadne Morave imala je sasvim drugačije uređenu ovu oblast, a da ne govorim šta se dešavalo dalje kod različitih postupaka tokom ovog socijalizma o kojem govorim, u kojem je bilo i nekoliko neprijatnih stvari. Dakle, gospodo iz katastra, prvo da uredite sve u ovoj oblasti, da bude cakum-pakum, da svaki Petar Petrović u Srbiji zna šta je njegovo, a šta nije, da ono što je kupio može da se nazove njegovim imenom, a da pri tom ne mora da plati malo bogatstvo da bi dokazao da je to njegovo vlasništvo ili njegovog oca itd. To je prva stvar. Druga stvar, nemoguće je na ovaj način praviti izuzetak za jedan važan državni segment, izuzimajući ove zaposlene u odnosu na zaposlene u drugim institucijama. Sledeće pitanje, rekli ste kolega nekoliko stvari koje nisu tačne. Oni ljudi koji imaju više radnog staža to pravo povećanja zarade, između ostalog, ostvaruju na osnovu minulog rada, koji je ova demokratska vlast sa 0,5 smanjila na 0,4 po godini staža osiguranja, a izuzev toga sve drugo je definisano na osnovu poslova koje neko obavlja. Dakle, ako je neko referent, a pri tom nije u stanju da napreduje, nema takve sposobnosti, ostaće referent ceo život i niko mu ne može garantovati da će godinama radnog staža svoj status popravljati. Naravno da je ključno pitanje da li to znači da on zbog toga treba da jednom udvoričkom politikom prema zaposlenima, prema političkim strankama koje vrše vlast ili na neki drugi način to svoje pravo obezbeđuje. Očigledno, ovo je sve po principu - želeli ste, gledajte. Nemoguće je tražiti da se niža i srednja stručna sprema izjednače na ovaj način, jer je to definisala poslanička većina koja se za to izjasnila. To sam nedavno rekao i stenografkinjama u Okružnom i Opštinskom sudu u Čačku. Dakle, to se rešava u glasačkoj kutiji. Još jednom hoću da kažem, ko se ženi na brzinu kaje se natenane. Nemoguće je na ovaj način, kada problem dođe samo do vas, da onda intervenišete, a da u izbornoj kampanji, u svojim političkim programima, u onome što su vaša ključna politička opredeljenja govorite sasvim suprotne stvari. Uvažene dame i gospodo, očekujemo da budete konzistentni, dakle, da ono što ste zapisali u svom političkom programu, kada nastupi realna posledica toga kada vršite vlast, da se makar ne žalite. Inače, nema nikakvog smisla to što radite u izbornoj kampanji. Na kraju, što se tiče ovih službi, ako država nešto ne uradi brzo u Srbiji u vezi sa ovim, nikakve investicije, nikakvi ozbiljni poslovi u ovoj oblasti nisu mogući, zato što danas treba da potrošite nekoliko meseci da dokažete prosto da je katastarska parcela vaša ili da ste je nasledili, ili da je ne znam šta drugo u pitanju. To prosto više nije izdrživo. Dakle, otkad postoji sveta i veka geometar, tako se to nekada zvalo, dolazio je u selo, nekada su bile čaure, iskopa se pa se postavi teodolit, pa se to tako merilo, a danas postoji savršen elektronski sistem da se to uradi na najbolji mogući način i, nažalost, vreme dobijanja ovih papira se produžilo. To je nedopustivo i, što se mene tiče, zaposleni u katastru nisu zaslužili ni ove plate.
Replika, narodni poslanik Dejan Perjaničić.
Uvaženi gospodine kolega Baraliću, neću da branim da li katastar ima probleme ili nema, ali moram da vas podsetim da iz kraja odakle dolazite vi i ja, a to je niz zapadnu Moravu, osnovni državni premer je vršen još 1937. godine, odnosno počeo je 1934. godine i završio se 1939. godine. Pokojni kralj je za to uzeo kredit od Evrope jer je shvatao važnost uređenosti katastra za jednu državu, pa je tako smatrao da treba da modernizuje državu Srbiju. Ono što se ne slažem sa vama i što nije tačna vaša konstatacija, evidentno je da je donošenjem Zakona o državnom premeru deo geodetskih poslova, što se tiče terena, predat privatnim geodetskim organizacijama i to niko ne spori. Međutim, nije tačno da su geodetske podloge i geodetski podaci predati i prosleđeni privatnim geodetskim organizacijama iz prostog razloga što svuda u svetu, pa i kod nas u zemlji Srbiji, takvi podaci su državni i nalaze se samo u državnom organu. Ne bih hteo da branim ni svoju struku, niti Republički geodetski zavod, ali moram da vam kažem, po Zakonu o hipotekama, rok za knjiženje jedne hipoteke u Republičkom geodetskom zavodu je samo tri dana. Razlog zašto je kratak mislim da je jasan svima vama, jer postoje hipoteke prvog, drugog i trećeg reda, i pravo prečeg i prvenstvo upisa tih stvari tj. tereta u katastru nepokretnosti. Slažem se sa vama da postoji neravnomerno na teritoriji cele Republike Srbije nešto što bi prostim našim moravskim jezikom rekli zakrčenje prilikom dolaska na red i ostvarivanja svojih prava. Upravo je to jedan od razloga zašto podnosim ovaj amandman, jer geodete u Srbiji nikada nisu imali više posla, a nikada nisu manje za to adekvatno nagrađeni.
Narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Samo jedna rečenica, upotrebio sam glagol predali ste, a to znači neovlašćeno ste dali konkurenciji da se bavi ovim poslom. Ako treba da vam navodim primere, navešću vam primere. Dakle, jedan broj zaposlenih u Geodetskoj upravi koji je sada osnovao samostalne firme u ovoj oblasti potpuno neovlašćeno koristi one podatke čiji je isključivi vlasnik država Srbija, i vi dobro kolega znate kako to funkcioniše. I po službu i po vas je najbolje da ne elaboriram dalje ovo pitanje. Užas, užas je šta se ovde dešava. Tačno se zna koliko košta jedna usluga inkognito u ovoj oblasti. Molim vas, nijedan seljak u Srbiji ne veruje u ovo što ste rekli. To je katastrofa dokle ste doveli ljude, do poniženja da vam se klanjaju pred šalterima, koje ste spustili na 80 santimetara, valjda da biste sebi dali važnost. Nemoguće je da država tako funkcioniše. Onaj ko ima određenu potrebu da određenu stvar završi u državnoj instituciji kakva jeste vaša to treba da učini sa lakoćom i da ga to ne košta mnogo. Napravili ste nauku od toga, to košta malo bogatstvo.
Replika, narodni poslanik Dejan Perjaničić, predlagač amandmana. Izvinjavam se, po Poslovniku.
Po Poslovniku, član 104 - dostojanstvo. Moram da vam se obratim, gospodine Baraliću, kao neko ko je bio direktor katastra u Trsteniku prethodne tri-četiri godine. Bez imalo hvale da vam kažem da svi koji su podneli zahtev u službi koju sam vodio, a znam i u celom Rasinskom i Raškom okrugu, bili su usluženi i dobili sve podatke u roku od tri do pet dana, direktno u službi Trstenik još istog dana, bez ikakvih razloga da nekom za to daju mito, da se nekom klanjaju ili da mu se dodvoravaju. Mislim da ste neopravdano uvredili celu jednu struku, koja vredno i pošteno radi svoj posao. Geometri nisu otuđeni od sopstvenog naroda. Vi i ja dolazimo iz jedne seljačke moravske sredine i neko ko je pregazio toliko moravske zemlje, moram da vam kažem, s obzirom da se od 1991. godine bavim ovom strukom, nikada nisam uzeo beli dinar niti znam nekog od mojih kolega ko je posebno naplaćivao posebne usluge. Hvala.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? Narodni poslanik Vjerica Radeta, po amandmanu.
Dame i gospodo poslanici, istina je da Zakon o državnim službenicima ima toliko mana da je amandmanima nemoguće popraviti tako loš zakon. Ali, ovaj amandman gospodina kolege Dejana Perjaničića je po mnogo čemu karakterističan. Najpre po tome što stiže iz poslaničke grupe koja čini vladajuću većinu, pa je malo čudno da se nisu pre toga dogovorili kakav predlog zakona da daju. Možda je to zbog toga što ministar nije iz stranke iz koje je gospodin koji je podneo amandman. S druge strane, amandman je karakteristična zbog toga što se kolega ponaša kao da nije narodni poslanik, već predstavnik službe za katastar nepokretnosti. Naravno, ne bih govorila i neću govoriti generalno, niti to mogu da kažem generalno da u svakoj službi za katastar nepokretnosti postoje problemi, niti ću reći da su ljudi koji vrše te poslove lopovi, niti da uzimaju pare. Naravno da ima i takvih i naravno da svi mi iz iskustava svojih ili nekog iz svog okruženja znamo za takve slučajeve, ali u svakom slučaju, ovaj amandman nije prihvatljiv jer ne postoji nijedan opravdan razlog da se bilo koja grupa službenika, državnih službenika, izdvoji iz zakona i da njen položaj, status, ne znam šta već, da se reguliše nekim posebnim zakonom. Ne vidim zašto bi i poreski službenici, i carinski, i zaposleni u katastru i svi ovi koje je kolega nabrojao zašto bi bili regulisani nekim drugim zakonom. Onda jednostavno ne bi imalo smisla da uopšte imamo zakon o državnim službenicima, onda bismo imali zakon o službenicima katastra, o službenicima carine, o ovom, onom. Naravno, postoji zakon o katastru nepokretnosti, postoji zakon o carini itd, ali tim zakonima se reguliše nešto drugo, a namera zakona o državnim službenicima je bila da se na jedan jedinstven način reguliše položaj državnih službenika. Zato mislim da ovaj amandman nije na mestu i zato poslanici SRS neće glasati za ovaj amandman. Rekla bih nešto drugo, kada su u pitanju te privatne geodetske agencije o kojima se ovde govorilo. Vrlo je interesantno najpre kada su se pojavile te agencije, odnosno kada se stvorila zakonska mogućnost da privatne agencije rade nešto što je, u pravu ste kolega Baraliću, neverovatno bilo gde u svetu. Te privatne agencije su formirane u vreme kada je donet Zakon o planiranju i izgradnji, koji je ovako popularno nazvan zakon o legalizaciji. Tada je trebalo da se angažuju geodetski zavodi da se vrlo brzo urade ti geodetski poslovi, geodetske podloge, da se izdaju kopije plana parcela, jer je to jedan od uslova za legalizaciju objekta koji je izgrađen bez građevinske dozvole. Šta se onda dešavalo? Sasvim sam ubeđena da i u kraju odakle dolazi podnosilac amandmana, jer sam sigurna da to svuda u Srbiji postoji, za mnoge slučajeve znam, onda su ljudi koji su radili kao službenici u katastru nepokretnosti davali otkaze ili su, ako su imali uslove za penziju, penzionisali se i otvarali te privatne agencije negde u blizini katastra. Znači, znaju teren, imaju podatke, znaju ljude i oni su diktirali cene snimanja objekata. Te cene su previsoke. Setite se onog famoznog 19. novembra, do kog su svi koji su imali objekte bez građevinske dozvole morali da podnesu te zahteve za legalizaciju. Tada su ljudi morali da plate grdne pare za republičke takse, za opštinske takse, za geodetske snimke i svi ti zahtevi stoje u fiokama u opštinama, ne mogu da se rešavaju, bar ne mogu brzinom koja je obećana i koju su građani Srbije očekivali. Reći ću vam primer iz opštine Zemun, gde je nemoguće da se posao legalizacije radi onim tempom na koji je bilo spremno novo rukovodstvo radikalsko u opštini Zemun, zato što je zakon predvideo da u Komisiji za legalizaciju, pored zaposlenih u opštini Zemun, treba da sede i dvoje ljudi iz uprave grada Beograda. Onda se zakaže sastanak komisije, pripremaju se predmeti koji treba da se legalizuju, odnosno koji treba da se sagledaju, da se utvrdi da li mogu objekti da se legalizuju, i onda pet minuta pre početka sastanka jave ove gospođe iz grada da su jako zauzete i da ne mogu baš tog dana da dođu na sastanak. I tako iz dana u dan, iz nedelje u nedelju, da bi se kod građana Zemuna stvorio utisak da je opština Zemun ta koja sporo radi legalizaciju, što naravno nije tačno, nego je problem, kao što sam rekla, u ovima koji dolaze iz Skupštine grada. Istina je, takođe, da su te privatne agencije formirale vrlo visoke cene. I šta je interesantno, ako hoćete da vam se snimi objekat koji treba da se legalizuje, onda ne možete da pozovete službeni, odnosno državni katastar, službu za katastar nepokretnosti. Oni više nemaju tu mogućnost, nego morate da angažujete tu privatnu agenciju. Šta se dešava? Dođe ta privatna agencija, snimi objekat, napravi kopiju plana parcele, svojim pečatom overi, ali taj pečat nije merodavan i ta kopija vam ničemu ne služi jer ne možete da je priložite kao validan dokaz uz zahtev za legalizaciju objekta. Znači, tu istu kopiju plana gde ste snimanje platili onom privatniku, on stavio svoj pečat, morate da nosite u državni katastar, pa da onda oni svojim pečatom potvrde da to jeste ta kopija plana parcele, to ponovo morate da platite i ponovo morate da čekate, i to je nešto što je zaista nedopustivo. Kada bismo govorili o tome, onda svakako ne bih izdvajala ove državne službenike iz ovog zakona, nego bi trebalo da govorimo o Zakonu o premeru i katastru nepokretnosti, jer taj zakon mora da pretrpi mnogo izmenada bi zaista bio u službi građana. Vi iz vladajuće većine se hvalite kada neko izađe na televiziju i kaže - uknjižili smo celu ovu opštinu, uknjižili smo 80% ove opštine, one opštine. Ništa niste uradili. I dalje je 40% u Srbiji nepokretnosti neuknjiženo. Kaže kolega, za tri dana se dobija uknjižba kada je u pitanju hipoteka. To verujem, da to vrlo brzo uradite, da čoveku upišete hipoteku, a posle ko zna šta će da bude. Koliko dana traje od momenta kada se podnese zahtev za legalizaciju do legalizacije, koliko godina to traje, četiri, pet, šest godina otkad zakon postoji još nije ni 10% objekata legalizovano. Zašto takođe ne treba prihvatiti ovaj amandman. Kada sam govorila u načelnoj raspravi o ovom zakonu, govorila o državnim službenicima, počev od Borisa Tadića, do Dragana Đilasa i njegove žene, jedno je ministar, drugo je zamenik ministra, o nepotizmu u sadašnjoj vladajućoj koaliciji, i onda ste gospodine Milane Markoviću, ministre koji predstavljate ovaj zakon ovde, rekli da vi ništa o tome ne znate, da se to vas ne tiče. Razumem da vas se ne tiče žena Dragana Đilasa, ali da li vas se tiče Miloš Bugarin? Juče pročitah da je Miloš Bugarin vaš blizak rođak i da ste ga predložili za predsednika Privredne komore Srbije. Sada bih nekoliko rečenica, zaista se uklapa u ovaj amandman i vezano je za katastar i za zemljišne knjige, o Milošu Bugarinu. Taj Miloš Bugarin je čovek koji je bio direktor poljoprivrednog preduzeća "7. juli" iz Surčina. Onda je Miloš Bugarin, kao blizak prijatelj Dragoljuba Markovića, vlasnika "Krmivo produkta", vaš rođak, uspostavio je bliske kontakte sa tadašnjim premijerom Zoranom Đinđićem, pa su onda skupa kod Dragoljuba Markovića svakodnevno se sastajali, odnosno svako veče, pa je onda Miloš Bugarin za bagatelne .... (Predsedavajući: Gospođo Radeta, kakve to veze ima sa geometrima? Molim vas da objasnite.) Gospodine Albijaniću, jednom sam pokušala da vas naučim, ajde probajte još jednom ću. Dakle, kad obrazlažem amandman, obrazlažem ovaj amandman da bih ubedila kolege da ne glasaju za njega. Moje obrazloženje, koje po Poslovniku traje15 minuta, može da bude 15 minuta ćutanja za ovom govornicom. Možda na taj način želim da ubedim kolege da ne glasaju za amandman. Ovaj put želim da ih ubedim da ne glasaju za amandman zato što hoću da objasnim lik i delo Miloša Bugarina. Je l' imate nešto protiv? Dakle, taj gospodin Miloš Bugarin je za bagatelne pare prodao "Krmivo produktu", Dragoljubu Maroviću, objekte "7. jula" iz Surčina. Zagadio je okolinu, zagadio donje Surčinsko polje, ceo kompleks donjeg Surčinskog polja, koje je bilo u vlasništvu PKB, danas je u vlasništvu Dragoljuba Markovića i "Krmivo produkta". Terali su ljude, privatnike, koji su u okviru postupka vraćanja zemlje dobili neke parcele koje su se igrom slučaja našle u kompleksu PKB, tim ljudima su slali uveče kući neke ljude koji su im pretili i ti ljudi su morali da prodaju svoje parcele "Krmivo produktu", demokratske emisare, gospodine Todoroviću, slali su sa bezbol palicama, i ti ljudi iz Surčina i okoline su morali da prodaju te svoje parcele "Krmivo produktu", da bi on to objedinio i sada je celo donje Surčinsko polje u vlasništvu "Krmivo produkta". Naravno, ne bih imala ništa protiv toga da je to bilo regularno, da su parcele "7. jula" bile na konkursu, da su mogli svi zainteresovani da konkurišu. Ali ne, to je bila kupoprodaja kod Dragoljuba Markovića; 166 hektara je kupio predsednik Opštinskog odbora DS u Surčinu, ovaj što je predsednik opštine, ovaj što je kupio, odnosno uzurpirao Dom kulture, pa zgradu "Diogena" jer je on vlasnik KUD "Diogen", pa je to knjižio na sebe, pa mu je ta uknjižba, lično sam vodila postupak, bila brisana. Nažalost, ponovo mu je upisana, sve su to posledice demokratije. Možda građani Srbije nisu ni znali na koji način je demokratija ušla i u katastar nepokretnosti. Ne možete da zamislite kakve se sve kriminalne radnje vrše u okviru katastra nepokretnosti. Zato vam savetujem, gospodine Markoviću, da povučete onaj vaš predlog, u dogovoru sa Borisom Tadićem, tako juče piše "Pravda", verujem, da povučete vaš predlog da Miloš Bugarin bude predsednik Privredne komore, jer zaista on nema nijednu drugu referencu osim da je uništio PKB, da je ostavio PKB "7. juli", da je ostavio ljude bez posla, da je ono ljudi što je ostalo da radi preseljeno u neke barake u Jakovu, zato što je on "Krmivo produktu" dao one lepe zgrade koje su gradili radnici "7. jula". Naravno, preporučujem kolegama narodnim poslanicima da ovaj amandman ne prihvate, jer ako se bilo koja grupa službenika izdvoji iz ovako lošeg zakona, onda će to biti ne loše, nego katastrofalno.
Reč ima ministar Milan Marković, a potom Vladan Vučićević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Mislio sam da ću govoriti samo o amandmanu, ali gospođa Radeta je pričala o jednom čoveku koji nije prisutan ovde i nema mogućnosti da se brani, pa ga je usput stavila u jedan kontekst i porodične veze sa mnom itd. Prvo, gospodin Miloš Bugarin mi nije nikakav rođak, ali je čovek koga veoma poštujem, veoma ga volim kao da mi je rođak i o njemu zaista mislim sve najbolje. Verujte mi da sposobnijeg i poštenijeg čoveka u ovom vršenju javnih dužnosti za prethodnih sedam godina, ne mogu reći da ih nema još, ali on je jedan od najboljih, najsposobnijih i najpoštenijih ljudi koje sam upoznao. Ne znam zašto ste izneli ovu količinu optužbi protiv čoveka koji nema mogućnosti da se odbrani jer nije prisutan ovde. Reći ću vam nekoliko stvari koje znam. Dakle, Miloš Bugarin prvo mi nije rođak i to toliko govori o novinama koje ste citirali, znam ga sedam godina. Ovaj Marković "Krmivo produkt" takođe mi nije rođak, njega čoveka i ne poznajem. Miloš Bugarin je direktor najuspešnije agrokompanije u Srbiji, direktor preduzeća koje je 2000. godine zatekao sa gubitkom od 101,4 miliona evra, tadašnjih 202,8 miliona maraka. Danas je PKB evropski šampion u proizvodnji mleka već dve godine. Dakle, u Evropskoj uniji i na teritoriji Evrope ne postoji uspešnije preduzeće, znači, jedno srpsko preduzeće je šampion, to je preduzeće koje vodi Miloš Bugarin. Miloš Bugarin je dobio nagradu prošle godine za najuspešnijeg privrednika u Republici Srbiji. Miloš Bugarin nije član nijedne političke partije. Miloš Bugarin zaista, najiskrenije vam kažem, dakle, znam pouzdano sve, ovo su stvari iza kojih mogu da stanem, Miloš Bugarin je bio direktor PKB-a i od 2000. do 2004. godine, i kada se promenila Vlada takođe je ostao direktor PKB-a. I nikom pametnom ne pada na pamet da čoveka koji je uspešan i koji je od tog preduzeća napravio nešto, da ga skloni. Radnici u PKB-u imaju najviši prosek plata u agrobiznisu u Srbiji. Dakle, ne postoji nijedno agropreduzeće gde radnici imaju veće plate nego što je to u PKB-u. PKB u pogledu tehničke opremljenosti je u samom vrhu Evrope, sve najsavremenije, najmodernije mašine koje postoje u agrobiznisu, takođe su u PKB-u. PKB je firma koju su posetili prošle i pretprošle godine ministri zaduženi za sve te kantone u Švajcarskoj, da bi oni videli kako to u jednoj Srbiji, slaboj i siromašnoj, kako uopšte neko uspeva da proizvodi mleko i ostale proizvode kao što to proizvodi PKB. Znači, PKB je brend kojim možemo da se hvalimo svuda i u Evropi i u svetu, i prosto nije odgovorno za ovu govornicu izaći i na taj način govoriti o jednoj firmi i na taj način govoriti o čoveku koji je, pre svega, zaslužan za to što je danas PKB. Što se tiče toga da kandidujem nekoga, nemam nikakvih mogućnosti da bilo koga bilo gde kandidujem, i vi to vrlo dobro znate, i to znaju i novinari iz lista "Pravda". Juče me je zvala novinarka iz lista "Pravda" i pitala me vezano za taj članak, pošto je igrom slučaja dolazila kod mene u ministarstvo, sve ovo sam joj ispričao što sam rekao i vama, a sve se to da proveriti. PKB ima oko 21.000 hektara površine, ako se ne varam, sve se to da proveriti, ta površina postoji i danas. Sve druge priče koje se tako paušalno izbacuju, ne znam čoveka koji je na bilo koji način bilo šta uspeo u Srbiji, učinio nešto dobro, a da nije iz redova vaše stranke sa ove govornice provučen kroz blato. Ispostavilo se da u ovoj Srbiji baš ništa ne valja i niko ne valja, ni građani, ni bilo ko, ni privrednici, izuzev onih koji su članovi SRS. Prosto, po nekoj logici stvari nije ispravno. Ne znam kako to nikada ni za koga nemate neku lepu reč da kažete, jer svi su lopovi, banditi, ovakvi i onakvi i prosto čovek da poželi da ga nazovete tako i da se svrsta u red takvih koji su u stvarnom životu zaista uspešni, pošteni i pravi ljudi koji treba da nam pomognu. Dakle, na kraju, ko će biti predsednik te privredne komore, ne znam, to će odlučiti privredna komora u skladu sa tim njihovim pravilima koja postoje. Lično mislim da Miloš Bugarin bi mogao da bude sve u ovoj državi, od ministra, pa do direktora PKB-a, toliko ga poštujem i toliko dobro znam o njemu da ovo tvrdim krajnje odgovorno. Da imam preduzeće od koga živim, od koga živi moja porodica i da me pitate koga bih doveo da mi vodi to preduzeće i da mi od njega zavisi egzistencija mene i moje porodice, rekao bih vam, dovedite Miloša Bugarina, neka od njega zavisi moja egzistencija. Hvala vam.
Polako, imamo sada dva poslovnika, pa jednu repliku, pa tek gospodin Vučićević. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragoljub Anastasovski, zatim narodni poslanik Dušan Bajatović.
Javljam se po 104. članu Poslovnika o radu Skupštine. Ne zbog Milana, Milan je OK momak, nego sam se javio, jer sam baš ganut ovom ljubavlju našeg ministra prema jednom uspešnom privredniku, za koga niko nema lepu reč, ne u PKB-u, ne u Padinskoj Skeli, nego na celoj Paliluli. Gospodine ministre, pa vi ste sa tim uspešnim biznismenom počeli gradnju hale sportova u Padinskoj Skeli i čini mi se da ste i vi ugradili kamen temeljac tamo, i na tome je ostalo, završeno, nema više ni novca, nema ni hale sportova. Gospodin Bugarin, stvarno je lepo što ga volite i tu nema primedbi, međutim, radnici PKB-a ne mogu da prežive od tog dobrog posla koji on vodi, non-stop prekidaju posao, ucenjuju jednostavno, jer neće ništa da uradi za te radnike. I vi sami znate kako se u PKB-u radi. Okupljena je grupica ljudi koja slepo izvršava naređenja gospodina Bugarina, tako da ne stoji priča o njegovoj uspešnosti, možda na papiru može sve da postoji, ali nije on toliko uspešan koliko bi ga vi predstavili i ne bih mu dao dve nacrtane kokoške da mi sačuva, jer bi jednu ukrao garantovano.
Reč ima Dušan Bajatović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, javljam se vezano za član Poslovnika koji govori o tome da svako ko je za ovom govornicom trebalo bi, a to nam nije baš neka praksa, da govori o tački dnevnog reda. To valjda važi i za gospodina ministra. Inače, lično mislim da mu ova intervencija nije trebala i da ćemo je mi naravno zloupotrebiti kao zli opozicioni poslanici, jer nije red da se za ovom govornicom objašnjava kandidatura gospodina Miloša Bugarina. O njemu neću govoriti u onom smislu u kom su govorili članovi SRS, neka svako dokazuje kvalitet svoje ličnosti i svojih rezultata, iako se ovde pojavljuju različite priče. Ali, hoću nešto drugo da vam kažem, naime, nije dobro da se u poslove privredne komore meša politika na onaj način kako je to očigledno pri izboru novog predsednika privredne komore slučaj. Privredna komora treba da se reformiše, treba nam novi zakon o privrednim komorama i komora mora da izađe na tržište, gospodo. Privredna komora treba da bude u funkciji privrede, njenog razvoja, stvaranja opšteg ambijenta i da prosto pruža usluge privredi. Danas je privredna komora još uvek pomalo na državnim jaslama, još uvek je u funkciji politike i to nije dobro. Vi, gospodine ministre, znate da postoje određene procedure kako se kandiduje predsednik privredne komore i nije kandidat jedino gospodin Miloš Bugarin, nego je čini mi se i gospodin Toplica Spasojević, gospodin Dragan Lukač iz Novog Sada. Sve ovo pričam zato što sam i sam član upravnog odbora Regionalne privredne komore u Novom Sadu, koja je najbolja po rezultatima u Srbiji, i prosto hoću da odbranim pravo privredne komore da bira svog čoveka. Po meni lično bi najbolje bilo da to bude čovek iz komore, iz prostog razloga što treba isključiti uticaj lobističkih grupa, jer nije završen proces privatizacije, ostalo je još 1.200 firmi, a vi znate da se u taj proces svi mešaju. Prema tome, jedna molba i javnosti i onima koji slušaju, a i vama iz Vlade Republike Srbije, dajte da se otkanimo takvog upliva u izbor predsednika privredne komore, da se manemo takvog upliva u privredu gde politika treba da odlučuje o mnogo čemu, posebno u procesu privatizacije, nego da pustimo da to budu ekonomski efikasni procesi, a sam izbor predsednika privredne komore da ostavimo privrednicima. Uostalom najavljena je jedna druga opasnost, da bez obzira ko bude izabran za predsednika privredne komore sada, u septembru i oktobru će biti izbori gde će možda tajkuni poslati svoje predstavnike u Privredu komoru Srbije, a onda ćemo i tu instituciju, po meni veoma potrebnu srpskoj državi i srpskoj privredi, u stvari staviti u funkciju nekih negativni procesa, pre svega kada je u pitanju privatizacija i kada je u pitanju ekonomska efikasnost srpske privrede. Prema tome, gospodine ministre, vama kritika, nemojte se na ovaj način uključivati u polemiku sa poslanicima, to nije dobro ni za vas ni za nas, ni za opšti utisak o ovoj skupštini i Vladi Republike Srbije.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Gospodine Milane Markoviću, pre dva dana sam vas podsetila da više niste narodni poslanik, već ste ministar u Vladi Republike Srbije. Podsetila sam vas, takođe, na nešto što vi znate, da narodni poslanik može da govori na drugačiji način, da iznosi političke stavove, da iznosi saznanja, a vi kao ministar možete da govorite isključivo o zakonu, a danas o amandmanima. Molim vas lepo da se držite toga. Ta vaša priča da ne poznajete Dragoljuba Markovića baš me je onako šokirala, pošto ste vi takođe bili blizak saradnik Zorana Đinđića i čudi mi da se ne sećate ko je nosio kovčeg, čudi me da se ne sećate ko je bio kum Zorana Đinđića, to cela Srbija zna. Takođe, priča da Miloš Bugarin nije član Demokratske stranke mnogo me je podsetila na priču da to nisu ni Beba Popović, ni Nemanja Kolesar, ni Zoran Janjušević, sve to takođe nisu bili članovi Demokratske stranke, ali su bili šefovi kabineta, savetnici i naravno kriminalci, to je i sudski dokazano. Gospodine Milanu Markoviću, nisam pričala ovde o Milošu Bugarinu i o Vojici Janoševiću, kao o nekim meni interesantnim likovima ljudi. Pričala sam o PKB, "7. juli" o tome kako je Miloš Bugarin uništio "7. juli" iz Surčina i kako je svu zemlju i objekte budzašto i bez konkursa prodao, možda mogu slobodno reći, predao Dragoljubu Markoviću. Govorila sam o Vojici Janoševiću, koji je predsednik opštine, koji je takođe učestvovao u tim trange-frange poslovima oko kupoprodaje tog zemljišta. Vi ste me fascinirali, gospodine Markoviću, svojim poznavanjem funkcionisanja rada preduzeća na čijem je čelu Miloš Bugarin. Pošto ste vi tako pametan i imate toliko podataka, očekujem i molim vas najlepše, evo nas poslanike Srpske radikalne stranke svi takvi podaci interesuju za Zmaj, za Lastu, za Robne kuće Beograd, za IMT, pa pošto vi tako znate sve podatke, ne verujem da ste se posebno pripremali danas da pričate o Milošu Bugarinu zato što je juče objavljeno da je vaš rođak i da ste Boris Tadić i vi njega predložili pa za predsednika Privredne komore. Pretpostavljam da te podatke o poslovanju ove firme imate od ranije, a opet ne verujem da znate samo kako posluje firma na čijem je čelu Miloš Bugarin. Dakle, molim vas, učinite to, izađite i dajte nam sve iste podatke o broju zaposlenih, o platama, o dohotku. Tražila za Lastu, Robne kuće, za Zmaj i za IMT. Hvala.
Gospodin Dragan Todorović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pretpostavljam da vi niste neobavešten čovek i da ste imali prilike do sada, relativno ste dugo u politici, da se uverite u jednu stvar; ne postoji apsolutno nijedna stvar koju je Srpska radikalna stranka iznela u javnosti, a da se nije pokazala kao tačna. Da li je to bilo za mesec dana, godinu dana, pet godina ili deset godina, ali pokazalo se da sve ono što smo iznosili je bilo na bazi činjenica koje su se posle određenog vremena potvrdile. Znam da vama sada ne odgovara da se setite nekih stvari, da se setite događaja i ličnosti iz bliže i dalje prošlosti koja vas vezuju direktno za kriminal. Znam da bi vi vrlo rado da izbegnete to, da znam da ste pokušali da one koji su bili najeksponiraniji da odstranite iz stranke, neke ste čak i isključili, ali ostaje nešto što nikada nećete moći da uradite. Doduše, vi to pokušavate na način gde niste direktno angažovani u tome. Ta veza sa kriminalom i mafijom ide direktno sa Zoranom Đinđićem. Normalno, vi to ne možete da uradite direktno, nego to pokušavate da uradite indirektno, tako što pojedinci polako sada izlaze u javnost sa stvarima koje su se dešavali i pre 5. oktobra, od 1994. godine. Gospodine Markoviću, samo da vas podsetim na sve rasprave vezane za smenu Dragoljuba Mićunovića i sve ono što ste vi tada rekli o Zoranu Đinđiću, između ostalog i Boris Tadić. Način kako je došao na vlast, vezu sa Socijalističkom partijom Srbije, i to su stvari koje su sada potpuno jasne i poznate svima. S tim što je to, normalno, godinama Zoran Đinđić razvijao sve te veze, da bi 2000. godine 5. oktobra, uz pomoć mafije došao na vlast. Njegova vesa sa surčinskim klanom je toliko evidentna, toliko jasna. Vi možete da radite šta god hoćete, ali to su sada nesporne činjenice. Da li smo mi lagali kada smo vas prozivali za Šilerovu. Vidite sada u novinama, kaže, specijalne zabave kod Dušana Spasojevića, na bazenu, uz određeni umetnički program, što je, da se razumemo ljudski i ljudska slabost koja se koristi itd. To su činjenice. Da vas podsetim, gospodine Markoviću, nije to bilo tako davno, pre godinu i po dana, došlo je do promene i do otimanja, nezakonitog otimanja vlasti u opštini Surčin. U tome je najveću ulogu imala Demokratska stranka. To su nesporne činjenice, jer Srpska radikalna stranka, koja je imala većinu i koja je držala vlast u opštini Surčin, ni po koju ceni nije htela da ozakoni pljačku društvene imovine, odnosno zemlje koja je izvršena uz pomoć gospodina Bugarina. Lično se sećam, prozivao sam tada predsednika Opštinskog odbora Demokratske stranke, Vojicu Janoševića, da je kupio preko 100 ha od PKB, od "7. jula" i on mene demantuje u novinama i kaže da nije tačno, nije 100, nego 160. Ne samo on, nego mnogi iz vaših redova, kupili su zemljište koje je vezano za Aerodrom Beograd, za autoput, zemljište pored autoputa, jer se pretpostavlja da će to zemljište biti namenjeno za privrednu zonu, za izgradnju i da će normalno po mnogo većoj ceni, nego što je kupljeno, da bude prodato. Osnovni razlog zbog čega ste potplatili neke odbornike je bio mogućnost da dođete do vlasti, da bi prikrili stari kriminal i da bi omogućili novi, odnosno da to zemljište proglasite za privrednu zonu, kako bi vaši iz Demokratske stranke zaradili. Kažete - ne znate gospodina Markovića. Čudi me da ne znate gospodina Markovića, kada je on jedan od prvih ljudi 2001. godine koji je dobio kredit od dva miliona maraka. Ne verujem da je to zbog toga što je kum Zorana Đinđića, verovatno zato što je bio dobar privrednik.
Hvala, gospodine Todoroviću. Gospodin Vladan Vučićević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik Nove Srbije gospodin Dejan Perjaničić, u najboljoj nameri i želji da pomogne službenicima koji rade u katastru nepokretnosti, podneo je ovaj amandman. Naravno, pravo svih poslaničkih grupa, kao i svih poslanika, jeste da li žele, hoće, smatraju da li treba ili ne treba podržati ovaj amandman. Što se tiče nove Srbije, ona se zalaže da se svim državnim činovnicima povećaju lični dohoci i, ono što jeste želja svih nas ovde, da se u krajnjoj liniji poveća životni standard, pa da svi građani bolje, kvalitetnije žive i imaju veće lične dohotke. No svestan, poslanik NS gospodin Perjaničić, da svojim amandmanom ne može to učiniti svim državnim činovnicima, želi da pomogne ljudima u sredini gde je doskora i on bio radnik. Njegovu želju apsolutno shvatam i razumem, i ona je na mestu i u redu je. Ali, šta nije u redu? Nisu u redu komentari pojedinih poslanika, koji žele da na neki način prebace sada nama ovde, u ovoj vladi, javašluk koji je zatečen. Ako znamo i ako čujemo od opozicionih poslanika da u ovom trenutku 40% svih izgrađenih objekata nije uknjiženo, pa se pitamo 2000. godine je toga bilo mnogo više, šta ste vi ljudi radili do 2000. godine. Šta ste svi vi, koji ste bili do 2000. godine na vlasti, radili? Zašto niste uknjižili te objekte? Zašto mi ne nasledismo uknjižene objekte, pa ove izgrađene objekte od 2000. godine da nismo uknjižili, imali bi puno moralnog prava da nama to prebacite. Vi želite vašu krivicu i vaš javašluk, vaš nerad do 2000. godine da stavite na grbaču nekim drugim ljudima. Mislim da jedna takva politika ne može proći u Srbiji. Srpski narod je svestan činjenica šta je bilo do 2000. godine, kao što je svestan šta je od 2000. godine. Sve ono što ne bude valjalo od 2000. godine prebaciće sigurno nama, neće prebaciti vama, neće prebaciti opoziciji. Takođe, ono što ne razumem je da ovde poslanici kritikuju zato što postoji privatni i društveni sektor. Ovo društvo i ide ka privatnom sektoru. Molim vas, potrebno je da postoji i privatni i društveni sektor, i on u krajnjoj liniji izlazi na tržište, a tržište će reći da li će privatne agencije da se gase ili će da opstanu. To, kolika je cena u jednoj privatnoj agenciji, pa to ne može odrediti nijedan zakon niti može odrediti nijedan poslanik. To reguliše tržište. Ako su privatne agencije skupe, nekvalitetne kako vi kažete, one će morati da se zatvaraju. Ali, ne bih rekao da je to baš tako. Jedna vrlo uvredljiva nota, od jednog za mene vrlo ozbiljno čoveka, neću pominjati ime poslanika, jer će se on sam prepoznati - da smo mi napravili neke niske šaltere, da bi se neko klanjao. Nisam baš siguran da smo se u protekle tri godine borili da pravimo niske šaltere i da smo izgrađivali šaltere. Nasledili smo te šaltere. Vi ste terali narod Srbije da vam se klanja. Vi ste ga porobljavali, vi ste ga šikanirali i maltretirali. (Aleksandar Vučić, upadica s mesta: Porobljavali?) Da, svojim stavovima, načinom ponašanja. A mi smo nasledili vaše šaltere, jer sada doći će novo vreme, Srbija ide napred, pa valjda će Srbija da uzdigne te šaltere. Ona ih uzdiže tako što se otvaraju i privatne agencije, otvaraju se i nova radna mesta, pa mogu građani da biraju, hoće li tamo na te niske nasleđene šaltere koje ste nam ostavili ili će naravno, evo imate privatne agencije. Prema tome, smatram da nije korektan vaš način komunikacije i želje - da ono što ste vi uništili i upropastili u nekom prethodnom periodu prepišete sada nekim drugim ljudima, a smatrajući da ono što ste vi 45 godina i više upropašćavali neko može popraviti za tri godine. E pa, dame i gospodo odbornici, taj film mislim da kod građana Srbije više ne prolazi.
Poslanici, gospodine Vučićeviću.
Poslanici, da, ali se ponašaju gore nego odbornici.
Nemojte tako da reagujete.
Taj film u Srbiji više ne prolazi. Mislim da je došlo vreme trezvenosti, razmišljanja i da građani Srbije jasno znaju šta je učinjeno od 2000. godine, da li postoji taj napredak i boljitak, da li smo mi nešto učinili. U krajnjoj liniji to govore i izbori. Ne želim nikoga ovde posebno i poimenice da kritikujem, ali smatram da jednostavno diskusije treba da budu primerenije i da želja jedne poslaničke grupe, tj. jednog poslanika koji je ispred Nove Srbije napravio jedan amandman, ne treba da bude sada prebacivanje svega onoga što je loše bilo u prethodnom periodu, bacati njemu u koš i bacati sada vladajućoj koaliciji, kao da smo mi nasledili med i mleko. Pa dobro, ako kažete da smo nasledili med i mleko, onda to objasnite građanima Srbije - zašto su imali lične dohotke 20 maraka, 30 maraka... (PREDSEDAVAJUĆI: Vreme, gospodine Vučićeviću.) ...kada je teklo, evo sada završavam, kada je to blagostanje bilo za vreme vaše vladavine? Mislim da se situacija menja. Siguran sam ne onim tempom i brzinom kako to očekuju građani Srbije, siguran sam da građani Srbije žele da brže dođu do većih ličnih dohodaka, boljeg životnog standarda, da bolje žive, ali evo tu je ova vlada koja će sigurno učiniti, kao i ona prošla, na tom boljitku. Nadam se da će iz godine u godinu biti bolje i nadan se da ćemo naravno imati bolji životni standard. Još jednom kažem da građani Srbije znaju tačno šta ko radi. Ali, ono što je nekorektno i ono što vam sigurno neće proći, da sve ono što ste vi upropastili i učinili loše prebacite na grbaču nekih drugih ljudi. Hvala.
Imamo više reakcija. Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić, zamenik predsednika poslanike grupe SRS, zatim ima reč narodni poslanik Rajko Baralić i ima još.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo sam izašao da kažem nekoliko rečenica povodom ovog klanjanja o kojem je moj prethodnik govorio i o onome šta je ko, kome ostavio. Prethodna vlast je takođe vaša vlast, ali je vlast bez Demokratske stranke. Želo bih u nekoliko stvari da vam ukažem na činjenice, gospodine Vučićeviću. Vi se ponašate kao i ostli deo DOS-a, kao Tito, kao Hajle Selasije - zaseo sam i od tog trenutka otkad sam zaseo, ta vlast će da traje doveka, pa pre mene su oni koji su bili do 2000. godine. Ne, pre vas je bila jedna druga vlada, pre nje još jedna vlada. Vi ste i bivši, i bivši bivši bivši, ali vi to zaboravljate. Možda ćete za 20 godina ponovo biti. Tako to ide u normalnim i civilizovanim zemljama. Ali vi delite stalno ovu zemlju, svi vi iz DOS-a, na najstrašniji i najgori mogući način. Hoćete da nam kažete da tu postoje neki koji su bili kao Mavri otprilike, kao crnci sluge u neko rimsko doba ili ne znam u kom periodu, u doba Venecije stare, Mletačke Republike, kada su kod njih služili. Oni su najgori, oni su bili u to vreme, a onda su došli neki finiji, koji popravljaju sve vreme. Ne, nije bilo idealno. Nikako nije moglo da bude idealno. Niko to nikada nije rekao, niti postoji idealna vlast. Mi samo govorimo o onome što je danas mnogo lošije. Pogledajte slike danas ili sinoć u nekim informativnim emisijama, kada govorite o klanjanju. Ako sam dobro razumeo, Majkl Polt, ambasador SAD, zalaže se za nezavisno Kosovo. Ako sam dobro razumeo? (Da.) Jesam dobro razumeo, gospodine ministre. Mislim da nisam naročite pameti, ali nisam baš ni toliki idiot da ne mogu da razumem, hvala vam na tome gospodine ministre, šta gospodin Polt govori iz dana u dan. Hvala vam na tome što nisam toliki idiot. Ali ste vi mnogo velike ulizice i poltroni i mnogo ne volite svoj narod kad možete sebi da dozvolite - da predstavljate svoj narod, svoju zemlju Srbiju, a da idete i da vas postrojava onaj koji vam se zalaže za otimanje dela teritorije Republike Srbije. Postrojio vas tamo. Dame i gospodo narodni poslanici, sve što Ponoš nikada u životu nije mogao da postroji, juče je Polt u njegovo ime postrojio, sve zajedno sa Ponošem. Himna lepo, i oni svi stoje mirno, postrojeni, a zamalo da kažem nešto što ne bi pristajalo, ali svi postrojeni u čast nezavisnog Kosova. Taj čovek je u svakodnevnoj kampanji za nezavisno Kosovo. Predsednik Vlade Republike Srbije, predsednik Republike Srbije, čak nas nisu kao građane Srbije udostojili ...
Gospodine Vučiću, to je bio dan nezavisnosti SAD, nije Kosova.
Ponekad je, gospodine Albijaniću, pametnije da ćutite. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, ti ljudi svakog dana ne samo da traže i da se zalažu za to, već sve čine da pronađu rešenje kako da nam uzmu zemlju, kako da nam razore otadžbinu. Naš predsednik i naš premijer nas nisu udostojili te vrste poštovanja da bar kažu, tog dana imamo važnije obaveze, da posetimo izbeglice, da posetimo naš narod na severu Kosova i Metohije, gde možemo to, makar u Kosovsku Mitrovicu da odu, da odu u Gračanicu, Čaglavicu, Šilovo, Ranilug, Goraždevac, Orahovac, bilo gde. Ništa od toga nisu učinili. Oni su pokazali, vi nama otimajte Kosovo i Metohiju, a mi ćemo još mirnije da stojimo i još bolje ćemo postrojeni da stojimo. To je bila poruka naše države. To je neozbiljna i neodgovorna poruka. Niko ne misli, a pošto znam vaš odgovor, vi bi da ratujete. Ne. Ne možemo da ratujemo. Ne može niko to da radi. Najveća sila svetska, šta ćete. Mi moramo nešto drugo da uradimo, da pokažemo elementarno poštovanje prema našoj zemlji, da pokažemo da imamo državu, da pokažemo da Srbija postoji, jer ovako kako radite pokazujete da Srbije nema nigde ni na jednom jedinom pedlju naše teritorije, nigde ni na jednom jedinom mestu u našoj otadžbini. To su ti šalteri od ne 80, nego od tri i pet santimetara, preko kojih se klanjate, ne vi, nego preko kojih se klanja slobodoljubivi narod. Na kraju, Majkl Polt je bio u pravu za jednu stvar, rekao je Majkl Polt - želim srpskom narodu da se i dalje bori za slobodu. Sa najvećim oduševljenjem primio sam te reči gospodina vrhovnog okupatora i moram da kažem da ću borbu za slobodu, kao pojedinac, kao građanin, zajedno sa svojom decom, siguran sam da to njihova deca neće imati potrebu da nastave, nastaviću da se borim za slobodu svoje otadžbine, za slobodu i od takvih kakav je Majkl Polt i od njegovih šefova, a i od njegovih slugu koje je juče postrojavao. Tek tada će Srbija biti slobodna kada se svih njih i na takav način oslobodi. Hvala najlepše.
Još četiri javljanja po Poslovniku. Polako, gospodine Vučićeviću. Prvo, narodni poslanik Rajko Baralić.
Zahvaljujem. Zahvaljujem kolegi koji je rekao da sam ozbiljan čovek. Jesam, trudim se ceo život da to budem. Hvala lepo. Gospodine Vučiću, da li je ovo trebalo da bude ova prva, druga palatalizacija ili jednačenje suglasnika po zvučnosti kod ovog pojma - postrojavati. Nisam baš najbolje čuo, a posle ćete to da mi objasnite. Zahvaljujem. Nismo mi, gospodine Vučićeviću, vama predali šaltere. Mi smo vama predali 10.000 preduzeća, koje ste vi takvi kakvi ste, nesposobni vlastodršci, niste u stanju da prodate sedam godina, pa ministar Dinkić predlaže da se produži rok za privatizaciju. Dakle, ako biste to počeli da krečite, od danas trebalo bi vam 100 godina. Dakle, vi ste nesposobni da supstancu jedne zemlje prodate za sedam godina. To ste vi nasledili. Pre rata nije bilo ništa, a onda su došli Nemci pa su uzeli sve i tako vi svaki dan krckate jednu po jednu firmu. Guverner vam kaže, živi bili pa videli, prodaćete vi svete krave, EPS, NIS itd. čim vam ponestane para. Taj model koji vi primenjujete prezire svaki seljak u Srbiji, zato što niko normalan ne proda kravu da kupi patike i niko normalan ne proda njivu da ide na godišnji odmor, nego proda da svoju imovinu umnoži i da svojoj čeljadi omogući da živi bolje. Dakle, pošto ništa nije valjalo 2001. godine, onda dođete na vlast, zasučete rukave, angažujete timove, eksperte, sve ove koje imate i promenite Srbiju. Sedam godina je vreme od bebe da neko pođe u osnovnu školu. U tom periodu je moguće da se popravi bilo kakav feler koji je neko napravio. Pominjete ovde PKB, da podignete spomenik na Terazijama gospodinu Veljoviću, koji je od jedne močvare napravio najprofitabilniju firmu u Evropi, koja je Evropi izvozila hrane 1970. godine godišnje 500 miliona maraka. To je onaj čovek koji je bio odgovoran da kaže da li je moguće da se na zakonit, normalan i ekonomski isplativ način napravi Đerdap 2. Takvi su bili direktori ti, o kojima vi govorite danas sa prezirom. Ne poznajem gospodina Bugarina, ništa ne znam o njemu, samo i njemu želim da kažem, kao i drugima, da su nasledili kompaniju koja je u svetu izgradila više od 50 sistema kakav je PKB. Takva je bila ta socijalistička, nevaljala država, koja je sve upropastila, koja je omogućavala da se školuju, da se leče i da žive dostojanstveno ljudi, i da svake godine izgrade po nekoliko desetina novih fabrika, hidrocentrala, pozorišta, da ima pet univerziteta. To ste vi nasledili, a to što vi danas radite je unikum za Srbiju. To što vi danas radite je omalovažavanje Srbije. To što vi radite kod američkog ambasadora je niže od onoga što sam očekivao da ćete da uradite. Sram vas bilo.
Gospodine Đuriću, da li ste se javili po Poslovniku? Narodni poslanik Rajko Đurić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, član 226. i član 198. i, naravno, u vezi sa amandmanom. Mislim, a šteta što gospodin Dulić nije tu, ne znam da li je opravdano, službeno odsutan ili je naprosto iskoristio pauzu, da mi nismo često u mogućnosti da celovito raspravljamo o politici u našoj zemlji, o politici koju, oprostite, ne dociram, čine tri ključne oblasti, a to je pitanje institucija, normi i vrednosti, politički procesi i konflikti u našoj zemlji i, najzad, to je izuzetno važno pitanje, pitanje do koga uopšte danas nismo došli, pitanje političke sadržine, počev od privredne politike do socijalne politike, spoljne, unutrašnje, kulturne itd, obrazovanja. Kao što vidimo iz medija, svakodnevno se javljaju ti problemi, a mi kao poslanici, nažalost, jedva da smo u prilici da o tim egzistencijalnim, suštinskim pitanjima razgovaramo. Priznajem, takođe sam bio u dilemi, kao što je to gospođa Radeta kazala, da dođem i da oćutim par minuta, jer bi to možda bilo rečitije nego da govorim. S obzirom da je gospodin Gavrilović već jednom iskoristio tu priliku, onda ni to više ne bi bilo originalno u našoj zemlji. Naravno, ni na koji način ne želim da prebacujem krivicu na gospodina ministra Markovića, on je mlad čovek, takoreći juče je postao ministar jedne izuzetno važne institucije, a to je Ministarstvo za državu upravu i lokalnu samoupravu. Sociolozi kažu da je to kičma države. Moderni sociolozi kažu, oprostite na izrazu, u želji da budu i malo duhoviti, to je državni harem, svega tu ima. Smatraću ministra izuzetno odgovornim ako ne bude uspeo u budućem vremenu da reformiše Ministarstvo, jer tome danas Zapadna Evropa poklanja izuzetno veliku pažnju. Bez toga nema demokratije ni u jednoj zemlji, počev od ovoga što smo čuli, od šaltera. Šalteri se rešavaju u normalnim državama u roku od pet minuta. Jednostavno, dobije se broj, ne postoji šalter. Živeo sam 15 godina u Berlinu i tamo ako odete u poštu, taj službenik u pošti ne sme za vreme radnog vremena da sedi. Ona je na usluzi građanima. Nažalost, u svim nadležnim kod nas mi još moramo ovako da se saginjemo, jer je razmak samo pet santimetara i, naravno, to je prva stvar gde se savija kičma građanina. Još jedno pitanje, gospodine ministre. Vi znate da u našoj zemlji jednu trećinu čine nacionalne manjine. Nažalost, voleo bih da znam da li će i predstavnici nacionalnih manjina, jer je to jako važno, s obzirom na to da je naša zemlja ratifikovala Povelju Evropskog saveta, imati najzad prilike, i predstavnici nacionalnih manjina, da imaju makar mesto portira, ako ne činovnika. Najzad, oprostite gospodine predsedavajući, na najuljudniji način zamolio sam da se reši pitanje prostorije, jer sam jedan od retkih koji do danas nema kao poslanik prostoriju. Nažalost. Danas je bio gospodin zamenik sekretara, uverio se na licu mesta pod kojim uslovima radim. Ponuđeno rešenje je odbijeno. Prema tome, ne priliči ni mojim godinama, ni mom vaspitanju, da pravim skandale i najljubaznije vas molim, potrudite se da iznađete mogućnost, da me ne biste primorali da na jedan skandalozan način branim svoja ljudska i poslanička prava. Hvala vam.
Gospodine Đuriću, vaše pitanje ćemo proslediti sekretaru Tamari Stojčević. Po Poslovniku, narodni poslanik gospođica Milena Stanković, pa narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, niko iz Nove Srbije, a naročito vi, gospodine Vučićeviću, nema moralno pravo da proziva SRS i da kritikuje njihovu politiku, kada ste upravo vi, gospodine Vučićeviću, gledala sam vas, jer sam Kragujevčanka i bilo mi je važno da vidim vašu reakciju, pre dva meseca podržali kandidata SRS za predsednika ovog parlamenta. Dakle, tada su vam bili dobri i tada vam njihova politika nije smetala, a sada odjednom toliki zaokret. Gospodine Vučićeviću, to se zove politika dvostrukih standarda. Mislim da je jedini kriterijum koji ste vi tada imali, vi i vaša stranka, kada ste odlučivali o tome koga ćete podržati a koga ne, bio taj kod koga ćete moći da kraduckate. Tada ste procenili da ćete to moći da radite zajedno sa SRS, a posle se nešto desilo, pa ste promenili svoj stav. Nemate moralno pravo da kritikujete njih, nego prvo pogledajte sebe.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, prekršili ste Poslovnik. Dami pre mene ste dali reč, a ja sam se javila pre nje. To je prvo. Drugo, nije rekla po kom osnovu se javila, po kom članu je govorila. Ničim izazvana je iznela neke njene insinuacije. Valjda misli da su svi lopovi kao Čeda Jovanović, da sve hapse po Srbiji ko Čedu Jovanovića ovih dana. Ne, gospođice Stanković, srpski radikali to nisu. Mi se nikoga ne plašimo, nas niko ne juri, vi se vidim krijete, vi i vaši funkcioneri, ali to nema veze sa SRS, to je između vas i onih koji su zajedno sa vama, ne kraduckali nego krali, a posle vas doći će i oni na red. Dočekaće, hvala Bogu, Srbija časnu i poštenu vlast, pa ćete onda svi da odete tamo gde vam je mesto. (Predsedavajući: Molim vas da se prema narodnim poslanicima kao kolegama obraćamo sa uvažavanjem.) Gospodine Albijaniću, molim vas da me nikada više ne prekinete dok ne završim, a nemate osnova poslovničkog da me prekidate. Šta vi pokušavate takvim ponašanjem, gospodine Albijaniću? Zaista ste prekardašili svojim ponašanjem i naučite više da vodite, bre, ovaj parlament, koliko već meseci ste na toj funkciji, više vi nego Oliver Dulić, pošto on uglavnom ima preča posla. On verovatno ide da se postrojava. Vidite kako izgledaju, ovo što je gospodin Vučić malopre pričao o ulizicama iz srpske vlasti, kako su postrojeni ispred Majkla Polta, gledajte kako su ih reporteri "Pravde" lepo naslikali i kako je ovo tužna slika Srbije. Zato se vi mrštite malopre i negodujete kada pomenem nešto što je pisalo u dnevnom listu "Pravda". Javila sam se da repliciram, po članu 101, gospodinu kolegi Vučićeviću, koji je rekao da neki poslanici, mislio je pre svega na mogu diskusiju, bilo je očigledno, imaju nešto protiv privatnih agencija, da građani imaju pravo izbora između privatne agencije i državnog katastra. Gospodine Vučićeviću, niste me dobro razumeli. Mi iz SRS nemamo ništa protiv privatnih agencija, ništa protiv privatnih firmi - naprotiv. Mi smo stranka koja je u svom programu zacrtala privatizaciju pre svih vas koji ste u međuvremenu Srbiju rasprodali, ali sam govorila o tome da građani nemaju izbora između privatne agencije i državnog katastra, jer po zakonu državni katastar ne može da snima objekte. Vi očigledno to niste razumeli. Takođe sam govorila o Milošu Bugarinu, o PKB-u, o poslovanju koje gospodin ministar odlično zna, samo ne znam kako ste iz te bogate biografije izostavili onaj ugovor, gde je Miloš Bugarin u rupama u Surčinu, to je tamo gde je FK, gde je stadion, pa su tamo bile radničke menze "7. jula", pa je onda to Bugarin prodao Čumetu, i onda su radnici i dalje to koristili kao menzu, a Bugarin plaćao kiriju, odnosno radnici PKB-a 700 maraka mesečno. Kako ste to zaboravili, a znate onoliko podataka, gospodine Markoviću?
Da li su narodni poslanici u međuvremenu odustali od javljanja po Poslovniku? Mogli bi da pređemo na rad po amandmanima. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević podneo je amandman kojim predlaže da se članovi 1-3. Predloga zakona brišu. Po Poslovniku, narodni poslanik Ognjen Mihajlović.
Javljam se po članu Poslovnika 104. U tom članu, mislim da je u pitanju stav 2, narodni poslanik je obavezan sa uvažavanjem da se obraća svojim kolegama ovde u parlamentu. Gospodin Vučićević iz Nove Srbije učinio je jedan grubi prekršaj. Naime, za mene je mnogo gore i mnogo teže kada nam se jedan poslanik obraća kao retardiranim osobama, gore nego da nas je direktno uvredio čak prozivajući nas po imenu. Naime, on govori o tome kako se oni bore protiv onoga što im je ostalo u nasleđe od nekog ranijeg režima. Naravno, uvek tu udrobe nas sa socijalistima i nekim drugim strankama. Međutim, oni se bore sedam godina pa ništa. Zašto već ne odustanu? O kakvoj oni borbi govore? Govore da su oni ti koji dižu Srbiju iz pepela, a oni su je upravo urnisali. Objasniću vam konkretno šta rade. Najkonkretnija stvar kojom se bavi Nova Srbija je Ministarstvo saobraćaja. Dan-danas to drži gospodin Velimir Ilić. Šta se dešava u glavnom segmentu tog saobraćaja, železnici, krvotoku ove naše Srbije, jednom od strateških elemenata koji nam je dovoljan, da se slobodno izrazim, pa čak pomalo i da ucenjujemo Evropu. Svi znate o onim lokomotivama koje su dolazile, ne bih o njima, koje su kupljene polovne. Govoriću o onima koje su kupljene nove. Stiglo je nekih 30 lokomotiva, tipa 444, kupljene u Končaru u Hrvatskoj. Treba još 20 do kraja godine da bude isporučeno. Šta je sa ovih 30? Svaki drugi-treći dan bar dve dolaze na remont. Kupljene su lokomotive najlošijeg kvaliteta, a pri tom smo imali solidne ponude iz Rumunije i nekih drugih zemalja. Od toga se naravno odustalo. Tu bi trebalo da se uključi slavni UBPOK, da nam on proceni, oceni, dokaže ili ne dokaže ko je tu uzeo mito za ove apsolutno nekvalitetne mašine. Vaš ministar Velimir Ilić hvalio se da nije bilo štrajkova na železnici. Samo u maju bila su dva štrajka. To su bili kratki štrajkovi pa je štampa, koju takođe kontrolišete, mogla to da izbegne. Jedan je bio, čini mi se, 3. maja, a drugi nešto kasnije. To su bili štrajkovi upozorenja. Trajali su sat vremena, sve pruge u Srbiji su stale. Ministar se hvali da nije bilo štrajkova. Samo ih je prećutao, a ukupno do današnjeg dana bilo ih je šest, svi su bili štrajkovi upozorenja. Šta ste uradili? Tim jadnim radnicima dali ste povećanje plate od 4%, tako da sa tim povećanjem nemaju više pravo na stimulaciju, pa dobijaju otprilike od 800 do 1200 dinara manje nego što su ranije dobijali. Prosečna plata na železnici ne prelazi 17 hiljada dinara, a kada ti jadni ljudi, ti visokokvalifikovani majstori, mašinbravari, govore o platama, sa dužnim poštovanjem spominju mašinovođe. Oni rade veoma važan posao, dobijaju 27 hiljada dinara plate i sa noćnim radom mogu da dođu i preko 30 hiljada. To su ljudi koji odgovaraju za živote, koji voze putnike, stotine putnika i oni imaju te ogromne plate od oko 30 hiljada dinara. To je stanje u koje ste vi doveli Srbiju. (Predsedavajući: Vreme je isteklo odavno.) Dozvolićete mi par trenutaka, jer i mi vama često progledamo kroz prste. Non-stop. Hvala bogu, imamo živce za takve stvari. Trinaest inženjera koji su zaposleni u Železnici Srbije potpisali su nedavno jedan papir koji ima snagu apela. Naime, oni apeluju na svoje rukovodstvo da konačno učini nešto po pitanju kočionih sistema naših kompozicija. Od lokomotive pa do vagona nijedan kočioni sistem ne zadovoljava standarde Srbije, a kamoli neke daleko važnije ili restriktivnije evropske standarde. To je stanje u kojem je danas železnica: 17 hiljada dinara, putnicima glava u torbi, to je Srbija i to je ta bolja budućnost u koju nas vi vodite.
Reč ima ministar Milan Marković.
Gospodine predsedavajući, čini mi se zbog malo burne diskusije, koja se dotakla mnogo tema, prevideli ste da mi dozvolite da se izjasnim o amandmanu koji je bio veoma bitan i ako dozvolite samo bih u par sekundi objasnio. Dosta je važan amandman, dosta je važno zalaganje gospodina Perjaničića, ali su i argumenti koje je iznosio gospodin Baralić i gospođa Radeta takođe bitni. Samo bih da kažem zbog čega taj amandman zaista ne može da se prihvati, da ne bi ostalo nedorečeno i da ne bi ispalo da se neko ovde zalaže za bolji položaj radnika u Geodetskom zavodu, a neko misli da to ne treba iz ne znam kojih razloga. Prvo, ono što je neophodno, i to sam rekao gospodinu Perjaničiću na Odboru jutros u 9,30 časova, dakle, Geodetski zavod je posebna organizacija i kao posebna organizacija ona je organ državne uprave jednako kao što je to organ u sastavu Ministarstva, jednako kao što je to i samo Ministarstvo. U članu 84. Zakona o državnoj upravi propisano je da poslove u organima uprave obavljaju državni službenici. Zakon o državnim službenicima regulisao je položaj i status ljudi koji rade u organima državne uprave. Prema tome, ne možemo reći da jedan od organa državne uprave, zbog toga što oni obavljaju de fakto jedan ozbiljan posao, izvlačimo iz celokupnog sistema i za njih ćemo pripremiti neki drugačiji zakon koji će se odnositi na njihove plate. Iz dva razloga, prvo što Zakon o državnim službenicima na sistemski način rešava pitanje državnih službenika i ne postoje realni osnovi zbog čega bi se baš ovaj zavod izdvojio, jer po istom osnovu bi mogao da se pojavi neko drugi ovde ko zastupa Hidrometeorološki zavod, ko zastupa neki drugi, treći zavod, ima ih 24, i koji bi mogao da traži da se bar ti službenici, zbog težine njihovog posla, izdvoje iz sistema državnih službenika, tako da je potpuno neopravdano izdvojiti samo Geodetski zavod. Činjenica je da rade odgovoran posao, ali nisu to ona posebna ovlašćenja koja imaju policajci, carinici i radnici Bezbednosno-informativne agencije. Sa druge strane, potpuno je opravdano vaše zalaganje za poboljšanje njihovog položaja, to je nešto što smo pričali i ovde u Narodnoj skupštini kada se govorilo o zakonu o Narodnoj skupštini još u prošlom mandatu, o tome se razgovara i u Vladi. To je pitanje zakona kojim se regulišu plate. Kada dođe na dnevni red zakon kojim se regulišu plate, a mislim da Sekretarijat za zakonodavstvo priprema određene izmene tog zakona i onda treba zaista porazgovarati o tome kako je moguće da neko sa srednjom stručnom spremom, bez obzira da li je obavljao posao nameštenika ili službenika na izvršilačkom mestu, da ima 16 ili 20 hiljada platu, jer prosto teško je razumeti tu disproporciju u platama, dakle od 16 hiljada do 100 i nešto hiljada, kako se sada kreću plate. Ali, nije tema ovog zakona. Vaše zalaganje je potpuno opravdano i razumljivo, ali nije moguće menjati ovaj sistem da bi se ispunilo to očekivanje, nego to treba raditi kroz drugi zakon, a to je zakon o platama u državnim organima i kada bude zakon o platama očekujem da zajednički poradimo sve što je moguće po tom pitanju. Toliko vezano za taj amandman. Iskoristiću priliku i za ovaj amandman sada. Ovaj amandman koji je sada na dnevnom redu odnosi se na brisanje članova. To je posledica stava da ovaj zakon ne treba da se usvoji. Vlada smatra da zakon treba da se usvoji, zbog toga ga je poslala u proceduru i zbog toga ovaj amandman takođe ne možemo da prihvatimo.
Po Poslovniku, narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 226. Poslovnika. Citiraću ga, pa molim da mi to ne računate u vreme. "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Hteo sam moje pitanje da usmerim ka predsedniku Skupštine, mom kolegi Duliću. Doduše, on se zadnjih godina profesionalno bavi politikom, a amaterski ili onako uzgred zdravstvom, pa je možda to bavljenje iz hobija i možda neće biti upućeno na pravu adresu, a nije trenutno ovde predsednik Odbora za zdravlje. Naime, želim da postavim pitanje zašto Odbor za zdravlje ćuti povodom nemilih događaja čiji smo svedoci u zdravstvenoj struci našoj, gde imamo da je situacija došla do usijanja. Zbog čega. Zbog toga što imamo smrti naših pacijenata i to ne ljudi koji su bolesni ili kritično bolesni, gde im je zdravlje ugroženo i gde je takav ishod moguć, nego imamo relativno zdrave osobe koje se podvrgavaju relativno bezbednim hirurškim intervencijama, stradaju i plaćaju glavom. Ako Odbor za zdravlje ne može da nađe snage da o ovome raspravlja, onda mora predsednik Skupštine da interveniše i da se pokrene ova rasprava. Zbog čega? Zbog ovih smrti, to se može videti u štampi i u medijima, dolazi zbog sistemskih propusta koje imamo u zdravstvu. Vi ćete često puta kazati - pa dobro, srpski radikali, oni samo izađu da kritikuju, nemaju oni šta da kažu. Evo imam u obrazloženju publikaciju stanja ljudske bezbednosti u Srbiji, izveštaj za 2005. i 2006. godinu. Znate ko je potpisnik? Fond za otvoreno društvo. Mi o fondu za otvoreno društvo nemamo ni jedne lepe reči i znamo čemu služi. Gledajte šta piše u poglavlju broj 1, koje je posvećeno zdravstvu. Kaže se, ja ću prepričati ukratko, da su dva najveća straha danas kod građana Srbije, od siromaštva i zbog zdravlja. Kaže se da je sistemski zakonska regulativa, koja reguliše ovu oblast, direktni krivac za nesigurnost građana i za nebezbednost. Neću da citiram u celosti, alievo samo da vidite šta se kaže: "Zdravstvena služba u Srbiji trenutno liči na kuću bez temelja. Na prvi pogled je sve lepše i bolje, ali je sistem pun manjkavosti, nestabilan i neodrživ". Kaže se dalje: "Zato čitav sistem, uprkos navedenim poboljšanjima, deluje nesolidno i neodrživo, a korisnici usluga s punim pravom osećaju se zapostavljeno i nebezbedno." Molim vas, ovi smrtni slučajevi, ako nisu razlog da Odbor raspravlja, onda ne znam šta su. Mi, srpski radikali, kritikovali smo ono što se dogodilo da se na čelo Odbora imenuje osoba iz Stranke G17 plus, odakle je i ministar zdravlja. Sada nam je potpuno jasno zašto je to urađeno, da bi se o ovim vitalnim problemima zdravstvene struke ćutalo, da bi se samo lakirovka omogućila kroz rad Odbora. Prema tome, građani Srbije ja vas upozoravam, situacija je u zdravstvu ozbiljna, a nadležni ljudi, nažalost, ne preduzimaju ono što je neophodno da bi zaštitili bezbednost zdravlja građana Srbije, što kaže Fond za otvoreno društvo, a naravno mi se potpuno slažemo.
Narodni poslanik Vladan Vučićević, po Poslovniku, pa zatim narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa narodni poslanik Srđan Spasojević. Molim vas da ovu polemiku privodimo kraju.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 101, pogrešno sam rastumačen. Znam da postoje ozbiljni i neozbiljni ljudi, postoje ozbiljna i neozbiljna politika. Mogu reći da postoje neozbiljni ljudi, ali nikada neću reći da postoje retardirani poslanici. To nisam rekao. Ako neko želi sebe da vidi kao retardiranog, to je njegov lični problem. Želeo bih da kažem vezano za ono ozbiljni i neozbiljni ljudi, pa i ozbiljne i neozbiljne diskusije, evo kako se to prezentuje građanima Srbije. Nije tačno da je kupljeno 30 lokomotiva. Trideset lokomotiva je remontovano u Končaru, a i to je sada zamena teza. Remontuju se lokomotive, a poslanik izađe i kaže - kupljeno 30 lokomotiva. Nije tačno. Što se tiče one opaske gospodina Vučića da se spuštamo nešto i pet santimetara, mislim da kada se svira himna, ma čija, ako ste već gost tu, treba ispoštovati jednu proceduru. To je manir lepog ponašanja. Ako neko misli da može nekoga anulirati, izbrisati iz ove zemlje ili možda pregaziti tu Ameriku, neka to uradi, ali mi vodimo jednu politiku za koju smatramo da je jedino moguća u ovoj zemlji. Politika sile, politika pretnje, politika drskosti, bezobrazluka, ružnih reči prema stranim državljanima, mislim da neće uroditi plodom, kao što nije ni u prethodnom periodu. Prema tome, sad stvar je manira svakog pojedinca, stava poslaničke grupe, politike koju vode, kako će se ko ponašati. Mi poštujemo svačiju himnu i mogu reći da je ružno bilo u prethodnom periodu gledati čak i Srbe koji ne poštuju svoju himnu. Na kraju, možda ću produžiti jedan minut da se više ne bih javljao. (Predsedavajući: Ne možete produžiti gospodine Vučićeviću.) Dobro, javiću se ponovo. Za gospodina Rajka Baralića, rekao sam da je gospodin Rajko Baralić ozbiljan čovek, a on je sada pokazao ovom diskusijom da je neozbiljan političar. Gospodine Baraliću, zaboravili ste i one otimačine ispred prodavnica za kupovinu jedne vekne hleba. To ste zaboravili, gospodine Baraliću. Naravno, vi imate izgovora za sve. Zaboravili ste prazne apoteke, prazne rafove, tugu, čemer. Pričate o nekih 10.000 firmi koje neko ne može da proda. Ne možete da je prodate sa onolikim dugovima sa kojima ste je vi ostavili. Prema tome, gospodine Baraliću, čudi me jedna činjenica, i zato kažem da ste neozbiljan političar. Danas imate jedan aršin. Prosto imam utisak da plačete što niste u vlasti, a bili ste sasvim drugojačiji u onom prethodnom periodu kada ste podržavali Vladu. Dizali ste ruku, gospodine Baraliću, tri godine, a sada vidim plačete ovde, prosto tugujete. Na kraju, žao mi je, moja mlada Kragujevčanka je izašla. Jesam glasao za Tomislava Nikolića, glasao sam za Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, Tomislava Nikolića Kragujevčanina, jer u krajnjoj liniji siguran sam da bi gospodin Tomislav Nikolić, u dogovoru, poštovao politiku koja se sprovodi. Prema tome, glasao sam za Kragujevčanina, a mlada koleginica, ne želim da je kritikujem jer je mnogo mlada, ali baš mi je drago da je baš posmatrala mene u ovoj sali kako ću da glasam. (Predsedavajući: Gospodine Vučićeviću, vreme je odavno isteklo.) Zahvaljujem. Ne stidim se svojih postupaka i u svakom slučaju sve što sam radio, radio sam časno i pošteno. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo da u vezi te zgrade Republičkog geodetskog zavoda vam ukažem na činjenicu da je to jedna od najlepših zgrada u Beogradu, da je projekat isti kao i zgrada Narodne banke, a da sam igrom slučaja zimus u toj zgradi snimao nekakav spot i utvrdio da o tome vodite računa kao o "Alajbegovoj slami". U toj zgradi nema ni podova, ni plafona, ni sanitarnih čvorova, ni grejanja, ona je pusta kao da se nalazi negde na Marsu. Zato me ovi amandmani upućuju na to da je neko bacio oko i na tu lepoticu beogradsku, iako je na malo nezgodnoj lokaciji, dole kod hotela Bristol. Zato ministru skrećem pažnju da ovaj amandman ne prihvati, pošto ovo očigledno radi se o nekom lopovluku. Da može da se radi o lopovluku, na to nas upozoravaju te lokomotive i vagoni, to sam čuo od vas iz DS-a da je jedna od najvećih pljački u istoriji Srbije. Nadam se da će sada jedan ministar izaći na konferenciju za štampu i da kaže - evo, sada sam dva meseca u vlasti, ustanovio sam da nije lopov ovaj što je lokomotive prerađivao ili ustanovio sam - lopov je. Toočekujem od vas. Neozbiljna je igra da mi ovde dobijamo amandmane iz vladajuće koalicije. Sad mi dođe da glasamo za taj amandman. Da vidimo šta će onda da bude od te vaše koalicije. Ako je ministar protiv amandmana, ako imate neku usaglašenu politiku, onda mi je neprihvatljivo, ali vi ste to počeli već kada ste birali ministarstva i kada ste delili feude, kada vam je G17 plus otimao novac na koji je računao kada ste formirali Vladu. Ali, očigledno je, na svakom zakonu ćemo imati priču o krađama u vladajućoj koaliciji. Da li je krađa izvršena dok niste formirali ovu vladu, da li se krađa vrši sada, o tome možemo ovde da vršimo analize, ali je očigledno da su se sastali ljudi koji su jedni druge optuživali za najteži mogući kriminal i da je sada pala prašina na taj najveći mogući kriminal, a da tražite afere kod ljudi koji trenutno nisu u vlasti kako biste zamajali javnost. Za mene nije afera ako vi sada optužujete Čedu, ili Miku ili Lazu. Za mene je afera ako vi sada optužite Koštunicu, Dinkića, Tadića, Velju, eto to je za mene prava borba protiv kriminala. Upozorenje koje je izrekao narodni poslanik Paja Momčilov je veoma ozbiljno. Molim vas da još jednom razmislite o tome kakav ste greh načinili prema Srbiji kada ste ministrima odredili predsednike odbora iz njihovih stranaka. Zato cela Srbija bruji o tome u kakvom nam je stanju zdravstvo, a Narodna skupština ćuti i posipa se pepelom, zato što je ministar iz G17 plus i zato što je predsednik Odbora za zdravstvo iz G17 plus. Ne tražimo mi iz opozicije da vodimo sve odbore, ali tražimo od vas da imate bar toliko morala da druga stranka iz vladajuće koalicije preuzme taj odbor da bismo mogli da ustanovimo šta se to dešava u zdravstvu Srbije. Ta izjava ministrova da on lično ne oseća nikakvu odgovornost je besmislena. Šta će nam onda ministar? Nama treba neko ko će da ima odgovornost, ne položaj, platu, funkciju, nego odgovornost. Ako je situacija u zdravstvu loša - odgovornost, ako je u saobraćaju loše - odgovornost, ako je u finansijama - odgovornost. A ne da ministar kaže - ne znam šta se dešava, ne osećam nikakvu odgovornost. Zato vas molim, jeste da vas sve manje ima na ovim sednicama, izbegavate sednice Narodne skupštine, izbegavate direktne okršaje, obračune, raspravu o zakonima ili o trenutnoj političkoj situaciji, ali razmislite malo, izbori su veoma blizu. Videli ste kako prolaze vlasti koji iskoriste medije u kampanji da bi dobili izbore. Moraju vas da zovu u pomoć da bi formirali vladu. Koga ćete sada svi vi da zovete u pomoć da biste formirali vladu. Sada ste svi u jednom istom medijskom servisu. Sad se tačno vidi kad kome od vas pružaju mediji pažnju, a kad ne pružaju. Zato vas molim, još jednom razmislite, koalicija je težak problem, ozbiljan problem, dve stranke pa je mnogo, a ovo sa više stranaka je zaista ozbiljan problem. Nemojte vi veliki da dozvoljavate malima da čine ovakvo zlo Srbiji, jer to će se prebiti preko leđa građana Srbije, a onda i preko vaših leđa. Zato je bolje da to rešavate sada, nego da vas ovako iz dana u dan prozivamo, a vi da pričate da to nije po Poslovniku. Mi ćemo na ovo da vas upozoravamo iz dana u dan, to je naš posao. Jedino ako se ne pojavite u ovoj skupštini ni sa jednim predlogom zakona, pa nemamo o čemu da diskutujemo. Sve dok imate predloge zakone, mi vas čekamo ovde u Skupštini. Sad malo o zakonu, a malo i o onome o čemu vi ne želite da pričate, što ne želite da stavite nadnevni red. Nećete raspravu o finansijskoj situaciji. Mi ćemo kroz raspravu o Zakonu o državnim službenicima, šta je to nama teško. Očigledno je da je zemlja u teškoj situaciji. Ozbiljna smo mi stranka, nećemo mi baš toliko da pritisnemo vlast po nekim drugim pitanjima, kad znamo koliko nas posla čeka oko Kosova i Metohije, a vi bežite i od tog Kosova i Metohije. Vi u novinama najavljujete da će neko da zamoli skupštinu da održi sednicu o Kosovu i Metohiji. Ponovo nas preko medija obaveštavate šta će poslanici da rade. Evo ministra tu, hvala mu što ukazuje poštovanje Skupštini, sedi tu... (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, vreme.) Zaista vam se izvinjavam, minut sam prekoračio. Mogli ste da kažete, gospodine ministre, evo, u ime Vlade vas obaveštavam da ćemo zamoliti Skupštinu da raspravljamo o Kosovu i Metohiji, a ne da to čitam u mediju koji je tog dana naklonjen Vojislavu Koštunici. Prestanite da se igrate sa Narodnom skupštinom i sa uticajem SRS ne samo u Narodnoj skupštini, nego u društvu Srbije. Očigledno vam je, ako svaki zakon bude trajao nedelju dana ili dve nedelje, kada ćete vi stići da pokažete Evropi taj paket sistemskih zakona koje ste ispunili da biste mogli da uđete u EU. U vezi ove himne, izvinjavam se, završavam, prvo, ni na jednom prijemu se ne svira himna zemlje koja je organizovala prijem, to radi samo Amerika da vi vas ponizila. Stajali ste tamo ko deca, ko sluge, došli ste kod onoga ko vam otima teritoriju da stanete mirno kada se izvodi njegova himna. Stajaćete mirno i kad bude proglasio nezavisnost Kosova i Metohije. Šta da je tog dana rekao Polt, stao za mikrofon i rekao - sada proglašavam da je Amerika priznala nezavisnost Kosova i Metohije, je l' bi vam noga otišla na mestu voljno ili biste i dalje ostali da stojite mirno pred svojim gazdama?.
Narodni poslanik Srđan Spasojević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, zabrinut sam zaista zbog jedne neistine koja je ovde izrečena, da se u železnici Srbije svi vagoni i sve lokomotive su neispravne, da kočnice ne rade. Smatram da je to uvreda za 20.000 ljudi koji tamo rade, za one iste ljude koji nisu politički obojeni i koji se svakog dana bave svojom strukom. Zaista je nekorektno za jedno ovako veliko javno preduzeće izgovoriti ovakvu neistinu. Svakog dana se vrše dnevne kontrole i nijedna lokomotiva ne može da uđe u saobraćaj ukoliko je tehnički neispravna. Želim još da kažem da nisu kupljene nikakve nove Končarove lokomotive, kao što je rekao moj prethodnik Vučićević, izvršen je generalni remont i svaka lokomotiva ponovo dobija posebnu dozvolu da bi ušla u saobraćaj. Za vašu informaciju kupljene su češke manevarke koje su najrentabilnije, praktično lokomotive koje saobraćaju i gde su višelitarske uštede kada je u pitanju gorivo. Dakle, one stare lokomotive Kenedi su izbačene koje su trošile puno, izuzetno nerentabilne su bile, dakle, kupljene su nove češke manevarke. Hvala.
Narodni poslanik Dušan Bajatović, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Riza Halimi, po Poslovniku.
Član 104, stav 1. i stav 2. Gospodine Vučićeviću, ili kako se već zovete, iz Nove Srbije, mnogo je lepo što ste počeli vi iz vlasti da se javljate za ovu govornicu, ali želim da vam kažem da ste politički nekorektni kada je u pitanju SPS i njeni poslanici, a uz to ste i nezahvalni, što govori o vama kao o nekom velikom političaru. Ne možete na ovaj način da se obraćate poslaniku SPS Rajku Baraliću i poslaničkoj grupi SPS. SPS je podržao tri i po godine manjinsku vladu Vojislava Koštunice i omogućio da donesete 200 reformskih zakona koji se manje-više primenjuju zbog toga što vi u kontinuitetu u Srbiji vladate osam godina. Morali ste da tražite pomoć SPS zato što vi nemate slogu između sebe i to pokazujete i u ovoj vladi. Kako vas nije sramota, čiji period vladavine vi spominjete, na koji način govorite o tome? Šta ste to sve zaboravili? Nemam ništa protiv da u ovoj skupštini jednom sednemo da sve raspravimo ko je i kako vladao. Neću da spominjem sve ove kriminale nastale u periodu nastale posle 2000. godine, osim jednog: kriminala koji je činio Velja Ilić, kao ministar. Neka izađe da vidimo koja je to ministarska afera.... (Predsedavajući: Gospodine Bajatoviću, ne možete tako paušalno da ocenjujete rad nekog ministra.) Gospodine Albijaniću, može, gospodin ministar Ilić nije narodni poslanik. Dajte mi član Poslovnika koji govori o tome da ne možemo da govorimo o ministrima. Možemo. (Predsedavajući: Ne možete da upotrebljavate takvu terminologiju.) Možemo, možemo, gospodine Albijaniću, a vi me tužite. Dosta je bilo paušalnih ocena vladajuće koalicije. Je l' vi mislite da je SRS jedina stranka koja može da vam opstruiše sednice? Nije. Vi na političku korektnost SPS, zbog nepismenih političkih pojedinaca prisutnih u ovom parlamentu, pljujete. Možemo i mi da se ponašamo drugačije, ali ne možete tako da govorite o nama. Postavljam poslaničko pitanje. Hoću da mi ministar unutrašnjih poslova odgovori sve o aferi uvoza lokomotiva, sve o putnoj mafiji, hoću da znam količine asfalta koje su ugrađene, gde je asfalt tanji, gde je deblji, gde je ukradeno dva-tri santimetra s jedne i sa druge strane, koliko je ugrađeno šljunka. I ono što vas najviše boli, želim kao poslanik da dobijem finansijski izveštaj o radu Ministarstva za kapitalne investicije do detalja. Pa ako baš hoćete da razgovaramo o svemu tome i da se pravdate ko je kako vladao, pošto ste vi aktuelni, prvo da raspravimo o vama, a onda nemam ništa protiv da raspravljamo i o nama. Savetujem dam da budete mnogo dobri sa SPS, imate jednu američku stranku u Vladi, možda ćemo vam trebati.
Gospodine Bajatoviću, uputićemo vaše zahteve nadležnim ministarstvima. Jedino ne znam za ovaj izveštaj do detalja, moraćete to u pisanom obliku da dostavite da bi znali koji su to detalji. Nije uobičajeno da se izveštaj o radu Ministarstva dostavlja narodnom poslaniku pojedinačno, mislim da treba čitavoj Skupštini. Narodni poslanik Riza Halimi, po Poslovniku, zatim narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, zahvaljujem da sam konačno došao do mogućnosti da vam se obratim, pokušavao sam nekoliko puta.
Možete malo da spustite mikrofone, gospodine Halimi, ne čujemo vas.
Namera je bila da se podrži ova inicijativa, zapravo zahtev pojedinih poslanika o regulisanju, zapravo preciziranju Zakona o državnim službenicima u pravcu obezbeđivanja etničke i polne strukture i uopšte zastupljenosti svih ugroženih kategorija. Mislim da je to jedan veoma objektivan zahtev koji proizilazi...
Na osnovu kog člana Poslovnika vi imate taj zahtev?
... i situacije na terenu. Član 226, ali ovo mi je samo uvod, pa ću direktno u vezi pitanja koje ću da postavim. Znači, potreba je, i to neminovna, da se omogući pripadnicima nacionalnih manjina da budu zastupljeni u državnim organima, to je u području opština Preševo, Medveđa i Bujanovac i preko Vladinog programa obećano, ne samo za ove tri opštine, tu je i Vranje. Ovde se govorilo o mogućnosti uključivanja Albanaca u državne i društvene strukture i na tome se, verovatno će tamo gde žive Albanci u drugim sredinama, ali je ovde izraženiji problem u ove tri opštine, tako da mislim da, kada bi se ova stvar rešila valjano, kada bi se Vladin program ostvarivao u praksi, ne bi se desilo što se dešavalo na graničnom prelazu Preševo od 1992. godine, da u svim državnim institucijama, ne samo državnim, nego i komercijalnim, nema prisustva Albanaca, iako u toj opštini čine više od 90% stanovništva. Tamo je bez odluka opštinskih organa izgrađen niz objekata, i špedicija, i svi prateći objekti graničnog prelaza, a da do sada, ovih 15 ili 16 godina, nijedna dozvola nije izdata od strane nadležnih opštinskih organa. To je ipak oblast poverenih poslova, a oni su povereni lokalnoj samoupravi. Upravo u tom smislu nastavlja se i u ovoj vlasti ono što je bilo ranijih 15-16 godina, upravo je ovih dana počela izgradnja, nezakonita, komercijalnog sadržaja na graničnom prelazu Preševo, preko monopola, koji određene strukture vlasti su dale beogradskim firmama "Interspid" i "Intermol", za izgradnju benzinske stanice i pratećih komercijalnih sadržaja. Mislim da je sada ovde osnovno pitanje, da li se zakon poštuje u svim opštinama ili je to selektivno, da li može u Preševu lokalna vlast da obavlja zakonom predviđene obaveze i kompetencije. Zato postavljam pitanje, kako je uopšte bilo moguće da se bez naplate naknade o prenameni poljoprivrednog zemljišta, bez naplate naknade o uređivanju građevinskog zemljišta, bez uključivanja u ceo postupak komunalne i opštinske inspekcije koja je ovde ignorisana, kako je moguće da se da dozvola i da se naveliko radi, a da su pri tom bili ignorisani svi privredni subjekti opštine Preševo, i jednoj od najnerazvijenijih opština u državi, glavni resurs, Koridor 10, komercijalni sadržaji graničnog prelaza, jednostavno, da kažem, jednim nezakonitim postupkom taj monopol daje firmama iz drugih sredina, a pri tom se ignorišu apsolutno svi subjekti privredni u Preševu. Zato se u ovom slučaju potpuno slažem sa amandmanom koji je poslanik Srđan Šajn dao u vezi sa Zakonom o državnim službenicima.
Gospodine Halimi, kršite Poslovnik, vreme je odavno isteklo. Gospodine Halimi, zakon koji je na dnevnom redu ne predviđa ovo o čemu vi pričate i zakon ne razdvaja ljude po nacionalnoj osnovi. Molim vas da na to obratite pažnju. Ako imate neki konstruktivan predlog zakona, molim vas da to dostavite Narodnoj skupštini. Što se tiče lokalne samouprave i vršenja vlasti, onaj ko pobedi na tim izborima formira koalicije i vrši odgovarajuću vlast na lokalnom nivou. Narodni poslanik Željko Vasiljević po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se po povredi Poslovnika, član 104, povreda dostojanstva Skupštine. Hteo bih samo da pitam gospodina Halimija zašto se zalaže za nešto što ne poštuje u svojoj opštini, jer tamo Srbi ne da nemaju prava kao manjine, nego ste ih izbacili iz vlasti uopšte, a ovde se zalažete za proporcionalni princip, za koji se i ja zalažem i podržavam vas, ali vas molim da to prvo primenite na teritoriji opštine na kojoj ste vi bili predsednik. Druga stvar, želeo bih da pitam gospodina Halimija da li se on raduje mnogo tome što Srbija nema državnog tužioca?
Gospodine Vasiljeviću, odgovorio sam gospodinu Halimiju, a vi ste se javili pre nego što je gospodin Halimi zatražio reč i sada ste se predomislili, pa sada o njemu pričate. Hoćete da mi kažete o čemu vi hoćete da pričate?
Nije tačno, jer znam tačno šta gospodin Halimi hoće da kaže i pošto sam vidovit, želim da odgovorim gospodinu Halimiju. U subotu ste, gospodine Halimi, dali izjavu u dnevnoj novini "Pravda", gde ste rekli da ćete otcepiti tri opštine sa juga Srbije i pripojiti ih Kosovu. Gospodine Halimi, to ste mogli da izjavite samo iz jednog razloga, zato što Srbija nema državnog tužioca, jer da ima ne bi mogao da vas spreči poslanički imunitet da vodi postupak protiv vas, jer za to delo koje ste vi izjavili i za rušenje ustavnog poretka i teritorijalnog integriteta Srbije predviđena je kazna veća od pet godina zatvora. Tu ne bi mogao poslanički imunitet da vas zaštiti. Molim vas da javno sa ove govornice objasnite da li je to poziv na ustanak albanskog naroda u tri opštine na jugu Srbije i da li je to što radite isključivo razlog zbog toga što nemamo državnog tužioca? Odmah da vam napomenem jednu činjenicu, koju poslanici u Narodnoj skupštini ne znaju, a trebalo bi da znaju: 27. juna, samo pri pomenu mog imena i Garde Cara Lazara, Čeku i Riker zabranili su moj ulazak na teritoriju Kosova, a to verovatno niko ovde ne zna, i da je predviđena kazna zatvora, samo zato što sam pripadnik Garde Cara Lazara, odnosno osnivač, šest meseci zatvora ako se pojavim na teritoriji Kosova. Gospodine Halimi, vi ste pozvali Albance sa juga Srbije na rušenje ustavnog poretka i nikome ništa. Vidite kako se deo teritorije Srbije brani od administracije koja je tamo na silu došla 1999. godine, a ova država ne čini ništa da zaštiti svoje građane, svoje poslanike ili državne organe, koji samo žele da posete teritoriju Kosova, da organizuju, i da poprave položaj Srba na teritoriji Kosova. Mislim da su to različiti aršini; ova država mora da dokaže da joj je stalo do teritorije Kosova kao dela Srbije i time što će zaštititi i tražiti objašnjenje od trenutne vlasti na Kosovu zašto je došlo do toga da se meni, kao narodnom poslaniku, zabrani ulazak na teritoriju Kosova; i mislim da je to ozbiljno državno pitanje.
Narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku. Gospodine Šajn, možete da se javite i po amandmanu, nemojte da izmišljamo teme po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Pitanje za predsednika Narodne skupštine: da li je tačna informacija da će narednih dana na dnevnom redu da bude izbor državnog tužioca? Red je da narodni poslanici to znaju, red je da članovi Odbora za pravosuđe o tome budu obavešteni, a ne da se o tome saznaje preko medija, to nije red. Povređena je odredba člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine, mislim da je u izlaganjima nekih narodnih poslanika povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ne bih da se mešam u sukob starih koalicionih partnera iz prethodne vlasti, ta ljubav je očito raskinuta i zato su sada ovakve žučne reakcije. Mene mnogo više interesuje odnos sadašnjih koalicionih partnera koji čine vlast. Povodom prethodnih polemika, setimo se da su upravo neki od istaknutih funkcionera Demokratske stranke i sadašnjih ministara bili najglasniji u priči o nabavci lokomotiva preko butika, toga smo se naslušali i nagledali, da je to najveći kriminal, da je država oštećena za desetine miliona dinara ili milione evra. To je bila jedna tema. Iz usta istih tih ljudi slušali smo danima o zloupotrebama ljudi koji su na čelu puteva Srbije, drumske mafije itd. Sada se o tome ćuti. Ako je počinjeno krivično delo, ako ima kriminala, ako neko pripada mafiji, pa šta znači, sada ste s njim i to više ne vredi. Naš narod kaže, s kim si, onakav si. Pre neki dan smo gledali te pripadnike drumske mafije kako zajedno sa premijerom otvaraju neku deonicu puta. Istaknuti pripadnici drumske mafije, vrh drumske mafije, nije obuhvaćen istragom stranačkog tužioca za organizovani kriminal Slobodana Radovanovića. Juče sam putovao kružnim putem kroz tzv. rakovički tunel, doprinos priči o drumskoj mafiji. Znate li vi ljudi na šta liči ono što se naziva rakovički tunel? To je slika Sodome i Gomore, odozgo kaplje voda, nigde nikakvog svetla nema, a ono što se naziva kolovozom, to otpadaju točkovi. Rakovički tunel, frekventnost ogromna, verujte to je nekakav savremeni Had, to nigde na svetu nema, tamo speleolozi treba da uđu, našli bi neke akrepe, kakvih nema nigde na svetu. U civilizovanom svetu to bi Šerpasi vodili kroz ono što se naziva rakovičkim tunelom.
Gospodine Batiću, molim vas da nam ne objašnjavate ta vaša romantična putovanja.
Objašnjavam jer je tužno, to je na teritoriji grada Beograda, to pripada magistralnom putu. Prođite ako možete kroz taj tunel. U civilizovanom svetu tuneli su obeleženi, osvetljeni, ventilacija, SOS telefoni. I mi pričamo o nekakvim kapitalnim rekonstrukcijama putne mreže Srbije. To je bruka i sramota. To je uvreda za zdrav razum. To je pitanje za koalicione partnere.
Srđan Šajn, po Poslovniku.
Izvinjavam se, predsedavajući, zaista nisam imao nameru da komentarišem amandman koji sam podneo, ali naprosto mislim da je gospodin Riza Halimi pogrešno razumeo suštinu tog amandmana, da moram to da objasnim pred svim poslanicima u Skupštini. Očekujem jednu veliku podršku svih poslanika, ne samo vladajuće većine, a ukoliko se bude na ovaj način tumačio onda se plašim da određene političke grupacije mogu da podlegnu takvom tumačenju. Suština jeste, amandman nije podnet radi toga da se reše eventualni međunacionalni sukobi ili da se reši zaposlenost manjina u regionima kao što je Bujanovac, ili Subotica itd, ovde kada govorimo o manjinama, onda puno govorimo o Subotici i Bujanovcu, suština amandmana jeste da se pomogne na putu ka stvaranju društva socijalne pravde. Zbog toga se spominju invalidi i zastupljenost polova, jer mi znamo da imamo invalide rata, ovaj amandman će da pomogne i njima da se brže zapošljavaju u organima državne uprave, pomoći će i tamo gde nisu na adekvatan način zastupljena oba pola da se brže zapošljavaju. Na kraju nacionalne manjine, jer je to jedan od instrumenata da manjine, kao što su Romi, Aškalije, Egipćani i drugi kojih nema u dovoljnom broju u organima uprave na jedan određen način imaju i mogućnost ekonomskog osnaživanja. Zamolio bih sve poslanike da na taj način dožive ovaj amandman, a ne da on ima cilj da definiše da postoje međunacionalni sukobi, da zbog te diskriminacije nisu zaposleni samo pripadnici manjina u organima državne uprave, pa ajde sad ovim zakonom ćemo tu presiju da rešimo na jedan malo drugačiji način, stvorićemo uslove. Dakle, mi samo pokušavamo, to ko zna koji put definišem ovde za govornicom, da dobronamernost građana Srbije preslikamo i u državne organe. Ovo je način i borbe protiv korupcije, oni nisu obojeni jednonacionalno, oni koji u državnoj upravi zapošljavaju rođake, prijatelje po vezama, da im se kaže, stanite malo, morate da zaposlite i ove druge, jer orani državne uprave su organi svih građana. U tom smislu sam govorio, gospodine predsedavajući, zaista koristim Poslovnik, član 101, da bih objasnio suštinu amandmana, koji mislim da je pogrešno shvaćen. Izvinjavam se ukoliko ste drugačije protumačili moje javljanje. Najlepše hvala.
Vaš amandman, koji je prvi čitan, Administrativni odbor je prihvatio, prihvatio je predstavnik predlagača. Riza Halimi, replika.
Hvala vam puno. Nadam se da je poslanik Srđan bolje shvaćen sada nego maločas, jer je izvorno imao mogućnost da prezentuje svoj amandman. Ovde je po meni osnovno pitanje, svaki put kada se javljam i iznosim probleme životne sa našeg područja, odmah se zalazi u druge političke teme, poput komandanta garde, koji sada traži od poslanika u Narodnoj skupštini, tj. Preševa da reši problem ulaska i uopšte prisustva manifestaciji koja pre nekoliko dana bila u Gazimestanu. Poslanik SPS-a, on dobro zna 99. godinu i zna da je Vlada SPS odlučila i većina u ovoj skupštini da se potpiše Kumanovski sporazum i sve rezolucije koje su u tom području prihvaćene. Sasvim je normalno da se obratite i Rikeru i onim predstavnicima međunarodne vlasti koji uopšte po tom sporazumu zastupaju, zajedno sa kosovskim institucijama, javni red i interese građana na Kosovu. To je procedura. Što se tiče onoga intervjua ili šta je već ili u kom je već listu izdato, mislim, prvo, svaki poslanik ili bilo ko se bavi tom delatnošću zna da naslove ne formuliše ni novinar, a kamoli lice koje da intervju, već je to redakcijska politika. Zvučni naslovi su stvar redakcijske politike. Ako je bilo ko zainteresovan i pročitao tekst, video je i imao je šanse da vidi da se i u tom tekstu zalažem za ostvarivanje svih prava Albanaca preko institucija sistema. Mislim da je to suština celokupnog mog obraćanja ovoj skupštini, a ranije i preko lokalne samouprave. Ne znam zbog čega je nekome stalo čitavo vreme da podmeće separatizam i kada ga nema. Hvala vam.
Po Poslovniku narodni poslanik Predrag Stošić.
Javljam se po članu 226. Poštovani poslanici, samo bih u vezi izlaganja gospodina Rizi Halimi i njegovog izlaganja za međunacionalne odnose. Hteo bih da ga obavestim da je pre dve nedelje bio održan savet za međunacionalne odnose u opštini Preševo i tamo jedino nije bilo predstavnika vaše stranke. Tu je baš trebalo da se raspravlja o međunacionalnim odnosima i o onom skupu koji su organizovali pripadnici Albanaca, koji su zahtevali dolazak NATO snaga u opštine Preševo - Bujanovac - Medveđa, i koji su zahtevali otcepljenje te tri opštine. Zašto vaši i predstavnici vaše stranke nisu došli na taj Savet za međunacionalne odnose? Znam da ste vi osudili to okupljanje, ali je trebalo da pošaljete predstavnike da daju svoje mišljenje i o tome. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević, po amandmanu.
Pre nego što kažem onu rečenicu ''poštovano predsedništvo'', molio bih pre svega predsedavajućeg da ne meri vreme jer reklamiram povredu Poslovnika, koju je upravo ministar Marković učinio onog trenutka kada je pomenuo moje ime i moj amandman. Tako je prekršio član 103. Poslovnika, jer je ometao govornika, odnosno pre nego što je govornik izašao za govornicu, on je praktično diskriminisao moj amandman i rekao da ga ne može prihvatiti iz nekih razloga. Smatram da najpre treba saslušati argumente, pa da se onda praktično i donese odluka da li neki amandman treba prihvatiti ili ne treba. Tako da ću ipak početi. Uvaženo predsedništvo, narodni poslanici, gospodine ministre, molio bih da saslušate šta je suština mog amandmana. Suština mog amandmana jeste da se ovaj zakon izuzme iz redovne procedure. Prvi i osnovni razlog jeste da se još nisu ni stekli uslovi za njegovu realizaciju. Jer svi mi znamo da, pre svega, još nije po Ustavnom zakonu urađeno, pre nego što se ovaj zakon donese, ono što predviđa Ustav i zakon. Evo, prošlo je prvo zasedanje, ono što je trebalo da se uradi za prvo redovno zasedanje nije urađeno do kraja. Doći će i drugo redovno zasedanje, a mi nećemo uraditi ono što je trebalo da uradimo još u toku prvog redovnog zasedanja ove Narodne skupštine, kao na primer - nije izabran guverner Narodne banke. Trebalo je, po onome što Ustavni zakon kaže, da se guverner izabere još u prvom redovnom zasedanju. Da li je to zbog činjenice što se guverner i ministar finansija ne slažu oko završnog računa, oko budžeta, da li koliki je deficit ili nije, da li to ima neke veze ili nema? Pa onda, pre ovog zakona trebalo je da se odrede organi i revizorske institucije, jer svi mi znamo da treba da se konstituiše državna revizorska kuća. Da li je ova skupština razmišljala da li imamo mi uopšte adekvatne odgovarajuće stručnjake za tu revizorsku kuću? Da li ćemo konačno dobiti završne račune od prethodnih budžeta, prethodnih 5-6 godina? Evo, o tome bi trebalo, pre svega, Skupština da razmišlja. Dalje, da li je trebalo da se raspravlja o Zakonu o uređenju Ustavnog suda, na primer? Već svi mi znamo da je isteklo vreme kada je trebalo da se konstituiše Ustavni sud. Sada se pitam da li Vlada i vladajuća skupštinska većina ne žele da konstituišu Ustavni sud, jer je u pitanju ustavnost ovih zakona ili pak nema političkog konsenzusa za konstituisanje Ustavnog suda. Predsednik Tadić, pre nego što je pošao da se izvini Hrvatima, pre nego što je stao mirno u Američkoj ambasadi, jeste dao svoj predlog za 10 sudija Ustavnog suda. Ali, očigledno to nije dovoljno. Mi iz SPS vam savetujemo da što pre treba da se osnuje Ustavni sud. Jer kada budemo pokrenuli pitanja ustavnosti ovih zakona koji su doneseni pre ovih zakona imaćete veliki problem, imaćete veliki problem u državi i u Narodnoj skupštini. Zato je dalje Vlada nastavila da se bavi sama sobom i ova skupštinska većina, jer normalno sada ovih 400 ljudi na položaju naravno treba udomiti, treba ih nagraditi za rezultate na proteklim izborima. Ali, ono što je još važnije, a što ovaj zakon treba da im omogući, mada vi pričate suprotno da treba da depolitizuje, mi smatramo da ih upravo politizuje, jer idu sledeći naredni izbori, pa će se ovi ljudi na ovim položajima praktično pobrinuti da se i sledeći izbori urade sa ovim rezultatima koji su sada bili na ovim izborima. Da je to tako, evo reći ću vam, dovoljno je da se samo razmisli. U periodu kada je donesen ovaj zakon, odnosno kad se diskutovao i doneo ovaj zakon 2006. godine, sastav Vlade je bio drugačiji. Ako se dobro sećamo tada su u vladi bili predstavnici SPO. Tada u Vladi nisu bili predstavnici Demokratske stranke. Tada su G 17 plus nešto ulazili, pa izlazili itd. Normalno je, sada treba ove položaje razvrstati na one ljude koji tada nisu bili u vlasti, a koji sada participiraju u vlasti. To je tako logično. To jeste tako. Ne znam samo zašto vi želite da mistifikujete, da zavarate građane Srbije da to nije tako. Imate pravo, normalno. Šta sada, kada budete doveli ove nove položaje, onda ćete reći - e, to nisu više naši ljudi. Sada su to depolitizovani ljudi i oni više neće provoditi našu politiku. Ako je to tako, zašto ih niste doveli evo 1. jula 2006. godine? Tada ste mogli lepo da ih postavite, s obzirom da na tim položajima pripadnici bilo koje stranke ne smeju da propagiraju, kako zakon kaže, svoje političke interese, niti da sarađuje sa svojim političkim prijateljima. Onda je sasvim svejedno, imali ste vremena da ih postavite na svoja mesta i zdravo. Ali nije moglo, jer je sada druga konstelacija u Vladi u odnosu na ono što je bilo. Mogli ste da ih postavite, mogla je i tehnička vlada da ih postavi. Mogla je, tako je, u pravu ste, vi niste tada bili, ali sada jeste u vlasti, Demokratska stranka sada jeste u vlasti. Mogli ste da ih postavite i za vreme tehničke vlade, jer ti položaji danas nisu funkcioneri, kako ste ih vi sami proglasili. Znači, bilo je načina da ih postavite. Mogli ste da ih postavite i od 15. maja, imalo je mesec i po dana vremena, da je bilo dobre političke volje, da ste vi bili politički efikasni, kao što niste pokazali tu političku efikasnost još od doba kad ste formirali Vladu. Tako i sada niste imali dovoljno političke efikasnosti i oštroumnosti da postavite, eto, i ove ljude. E sad, da ste vi, koji nosite demokratski prefiks u svojim imenima stranaka, da se niste obračunali sa onim ljudima koje ste na ovim ili sličnim mestima zatekli 2000. godine, kada ste vi došli na vlast, da niste palili Skupštinu, da niste osnivali krizne štabove i menjali putem tih kriznih štabova stručne ljude i postavljali politički podobne ljude, da niste lustrirali Balinovca pred svima, pred očima javnosti, pred očima svih nas, mi bi vam poverovali da se radi o depolitizaciji. Ali, očigledno da se ne radi o depolitizaciji. Ostalo nam je samo da to priznamo. Pa sada hoću da vam kažem da pomoćnika ministra, sekretara Ministarstva, direktora organa itd, koje ste vi predvideli za ove položaje, hoću da kažem građanima Republike Srbije da sve te ljude postavlja Vlada na predlog ministra ili na predlog premijera. Sada, kako ste navikli da i Vladu konstituišete u pet minuta do 12, sada ste ovaj zakon doneli u 12 i 5 minuta, jer je već znamo prošlo vreme. Vi ćete naći načina da retrogradno postavite ovaj zakon. Nije to problem, zato što znate da vaša skupštinska većina u Skupštini će uraditi sve kada je u pitanju interes Vlade. Time ne pravite od Skupštine, kako je neko rekao, dadilju Skupštine, nego pravite Skupštinu tajkunom Vlade. Jeste vi proglasili da je tih 400 po položaju ljudi vaš politički prioritet, ali se pitam zašto ne bi bio vaš politički prioritet, na primer, milion nezaposlenih ljudi u Srbiji, koji danas traže posao. Zašto prioritet ne bi bio hiljade zdravstvenih radnika i stotine hiljada drugih radnika koji su morali, bili ucenjeni i pod pretnjom da će izgubiti posao, koji su se za jeftine pare odrekli svojih radnih mesta, i prodali svoja prava, pa i najosnovnija prava na socijalnu i zdravstvenu zaštitu, i sada su ostali bez njih? Zašto vaš interes nisu milioni bolesnih koji ne mogu da prime adekvatnu zdravstvenu zaštitu, jer su mnogi zdravstveni radnici morali, po novoj režiji, da odu, da napuste posao? Ali zato 400 bogato nagrađenih državnih službenika jeste vaš prioritet, jer kažem idu izbori i oni će biti inspiratori izbora. Zato 250 hiljada ostalih državnih službenika, koji su na ivici egzistencije, možda socijalni slučajevi ili blizu socijalnih slučajeva, oni nisu vaš prioritet. Jer, normalno oni treba da budu zahvalni što imaju državni posao, oni će glasati za vas po automatizmu. Zato ste Zakonom o platama uspeli da ovih 400 položaja, sa odnosim jedan prema osam, u koeficijentima, da izdvojite i da bogato nagradite. Zašto niste, na primer, dozvolili zdravstvenim radnicima da taj odnos bude, na primer, jedan prema četiri, samo duplo manje u platama. Zdravstveni radnici jesu sigurno stručnjaci, nisu ni bili politizovani i ne treba da se depolitizuju, nego su stručnjaci u svojim poslovima. Postavljam samo jedno pitanje, da li ćete vi direktore javnih službi postaviti, ako već predviđate proces depolitizacije, po stručnim aršinima ili ćete to uraditi po političkoj podobnosti. Na primer, u Negotinu, sa ove govornice ću vam reći, da li ćete za direktore javnih službi, sada kada ste došli na vlast, postaviti nestranačke ličnosti ili ćete postavljati po političkim aršinima. Šta je sa posebnim savetnicima ministarstava? Kako oni na neki mističan način dolaze do svojih radnih mesta, do svojih plata? To nam niste odgovorili. Samo za kraj, povećali ste državni aparat, državne činovnike, povećali ste na primer u Ministarstvu poljoprivrede za 200 radnika. Kakva nam je poljoprivreda? Poljoprivreda je u užasnom stanju, poljoprivredi je užasno. Ne da samo niste pomogli seljaku u proizvodnom procesu, nego mu odmažete i u realizaciji. Samo informacije radi, na kvantaškoj pijaci može da se zakupi mesto za četiri meseca najmanje, iako znamo da sezona nije ni mesec dana, ali će sigurno uspeti da se to mesto na neki način preproda onima koji ne iskoriste svoje radno mesto. Da li ste možda razmišljali o seljaku koji iz Negotina dolazi da mu refundirate troškove prevoza itd. Niste. Poskupeli ste mu benzin. Ministarstvo prosvete za 100 radnika, a stanje u prosveti i da ne pričam itd. Pričao bih još mnogo, ali moram da prepustim mikrofon mom kolege. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, po amandmanu, četiri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pre početka ove diskusije imao sam dilemu da li da se obratim vama ili gospođi Nadi Kolundžija zbog ovog problema koji predlagač čini, ali ipak sam se odlučio da se obratim vama kao stručnjaku. Hteo sam da vam kažem jednu stvar, isticali ste ovde više puta primer vašeg ministarstva, kako je to urađeno, na tome želim da vam čestitam, jer ste pokazali kako treba sprovoditi profesionalizaciju i depolitizaciju u državnoj upravi. Međutim, moram opet da vas razočaram i da vam kažem da je to izuzetak, a kao izuzetak samo potvrđuje pravilo da u ostalim ministarstvima nije takva situacija nažalost. Što se tiče poslaničke grupe SPS i Pokreta veterana Srbije, moram da vam kažem da u potpunosti stojimo iza vaše ideje o profesionalizaciji i depolitizaciji državne uprave, naročito na onim najvažnijim državnim funkcijama, kao što su pomoćnici ministra, koji imaju vrlo značajnu ulogu ne samo u sprovođenju politike, nego i značajnu ulogu u kreiranju politike, naročito prema nekim ugroženim populacijama. Kada je u pitanju profesionalizacija, moram da vam kažem da mnoge vaše kolege nisu ispoštovale tu ideju. Mnogi su doveli na mesta pomoćnika ministra isključivo stranačke kadrove, od kojih neki ne ispunjavaju ni osnovne uslove struke, neću da kažem da nemaju završenu odgovarajuću kvalifikaciju, ali nemaju kvalifikaciju koja odgovara toj struci. Kada je u pitanju depolitizacija, moram da upozorim sve narodne poslanike i vama da kažem da nema ništa od depolitizacije ako je iz reda poslanika desetak ljudi dalo ostavke na mesto poslanika da bi ušli u državnu upravu i postali pomoćnici ministra. Budite sigurni da ti ljudi neće nikada biti apsolutno profesionalci i depolitizovani, jer će im zadatak koji dobiju od stranke biti prioritet. Ne možemo da pričamo o depolitizaciji ako su predsednici pojedinih opštinskih odbora pojedinih stranaka pomoćnici ministra. To su potpuno nespojive stvari. Zaista bih voleo, ako je to ideja ovog zakona, da svi oni koji su izabrani na važne funkcije u državi, a pre svega mislim na sekretara ministarstva i pomoćnike ministra, daju ostavke na funkcije u strankama. Da li će oni zamrznuti svoje članstvo u strankama da bi bili profesionalci i depolitizovani? Budite sigurni da neće. Tu mislim i na poslanike iz vaše stranke. Želeo bih samo da vas upozorim na jednu činjenicu, koja je nama svima jasna, a pretpostavljam da je jasna i vama, i govori upravo o teškoći ostvarivanja ove dve ideje, a to je da je ogroman broj pomoćnika ministara promenjen samo iz jednog razloga, a to je da je vlasništvo nad ministarstvom promenila stranka. Znači, druga stranka je postala vlasnik tog ministarstva i neki pomoćnici ministra iz jednog ministarstva su prešli u drugo, a u druga su dovedeni ljudi iz stranaka. Da ne bih prekoračio vreme, pošto predsedavajući ima naročito pik na mene, moram samo da vam kažem jednu činjenicu, a to je da ste vi sa ove govornice pohvalili poslaničku grupu SPS da su obavili razgovor sa vama pre rasprave o ovom zakonu i pre rasprave o ovim amandmanima, moram da vam kažem da je to potpuno logično ako se radi o SPS i Pokretu veterana Srbije, koje su državotvorne stranke... (Predsedavajući: Vreme.) ...kojima je interes države i Vlade i naroda Srbije iznad sitnih političkih interesa. Želimo vama da kažemo, a i da kažemo drugim ministrima, da će za ovakvu ideju podrške i razgovora u poslaničkoj grupi SPS uvek naći dobrog sagovornika i nekog ko će u svom delovanju pomoći da se poboljša položaj građana Srbije. Hvala puno.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom se predlaže brisanje sva tri člana Predloga zakona. Ovo je najbolji amandman povodom ovog predloga zakona, zato što uvažava i zdrav razum, uvažava hronologiju i uvažava kao političku činjenicu da smo kažnjeni, nešto smo se Bogu zamerili, pa smo kažnjeni čim su nam demokrate na vlasti. To je najteža kazna. Sada ću lepo to da vam objasnim, s obzirom da je pre nekoliko dana predstavnik Vlade povodom ove tačke dnevnog reda pokazao neobaveštenost i jednu neprimerenu dozu bezobrazluka, tvrdeći da se neke stvari koje iznose poslanici SRS graniče sa lažima. Kako to DS kada vrši vlast radi i čini? Jedna je parola za javnost, jedna je parola za medije, a u stvarnosti je potpuno neka treća priča. Treća priča jeste da je ona negacija svega onoga što piše u propisima i negacija svega onoga što ide kao poruka javnosti. Pregledao sam ovih dana sve kadrovske odluke Vlade Republike Srbije po datumima da vidim šta su to uradili i koliko je tačno ono što je pre nekoliko dana saopšteno sa ove govornice, da je ova vlada rešila da depolitizuje državnu upravu, počevši od pomoćnika ministra, pa nadole. Naravno, lako je utvrditi da je u pitanju laž. Teška laž. Uzeću primer čoveka koji se zove Miroslav Marinković. Ova vlada ga je postavila na mesto, čini mi se da je direktora Uprave za veterinu u Ministarstvu poljoprivrede, gde je došao iz Privredne komore. Inače, Marković je pokazao veliko poznavanje PKB-a zato što je bio dugo godina predsednik Upravnog odbora PKB i nemojte da se čudite, on zna to. Vidite, Miroslav Marinković je postavljen i sada neko nas ubeđuje da je on depolitizovan, neko nas ubeđuje da on nema više nikakve veze sa politikom, on ima veze sa veterinom, strukom itd. Naravno, pošto radim sa lauferom, a ne sa gulanferom, raspitam se i vidim da je Miroslav Marinković iz Svilajnca i da je on bio dobar sponzor DS, on je dao, gospodine Markoviću, više od vas, 85 hiljada dinara. Zamislite, on je dao više i od Tadića. Sada ću da vam pročitam kako se to tajno finansira izborna kampanja DS, što sam i obećao, s obzirom da gospodin Boško Ristić, on ovde ćuti, ali kada ode u Niš onda priča sve i svašta, naravno, sve to doznam, pa moram da ga demantujem. Mogu da vam kažem sada kako to izgleda sa depolitizovanim finansijerima. Naš veliki prijatelj Aleksandar Vlahović je bio jedan od većih sponzora, 115 hiljada dinara. (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, taj izveštaj je bio na Odboru za finansije, bio je dostupan javnosti i nema veze sa ovim amandmanom.) Opet ću da se napravim, gospodine Albijaniću, da ništa niste rekli. Imamo gospodina Borisa Tadića, on je samo 20 hiljada odvojio za svoju stranku kao predsednik. Po ovom zakonu, Miroslav Marinković ne bi mogao da bude izabran za pomoćnika, jer on ima taj status direktora uprave itd. On je državni službenik na položaju, po ovom novom zakonu. Ne bi nikako mogao da bude izabran, ako se ide logikom depolitizacije. Ali, ako se ide logikom da kada se eminentna politička ličnost angažuje u državnoj službi ona zamrzava svoje političke funkcije i ako bi nam neko pričao tu priču, ne znam ni jednog građanina u Srbiji koji bi poverovao da je to tačno. To je apsolutno nemoguće da je tačno. Proverom ovih rešenja o razrešenju, postavljenju itd, dolazi se do neverovatnih podataka, da za isti pravni akt koriste različite pravne poslove. Moguće je, Nikola. Po članu 179. stav 1. i postavljaju i razrešavaju. Ova vlada, ne ona tehnička, nego ova vlada. Negde razrešavaju bez poziva na bilo koji važeći zakon, već pozivom na svoju dobru volju. To je interesantna stvar. Kada vam demokrate kažu "dobar dan", odmah pogledajte nebo da vidite gde je Sunce, da li ga uopšte ima. Ne sme njima ništa da se veruje. Zato je ovo najbolji amandman. Zašto? Briše se ceo Predlog zakona. Zašto? Da se pojave tragovi šta je urađeno od kada je formirana ova demokratska vlada. Da se vidi šta je to urađeno, da izađe. Preporučujem svim građanima Republike Srbije da dođu na sajt Vlade Republike Srbije, pronađu tamo ona ministarstva, i pogledaju, kako reče, mislim da to na sajtu Ministarstva pravde stoji - tim ministarstva. Oni su tim, fudbalski tim. Pogledajte malo njihov prikaz biografija i njihov prikaz radne karijere, šta su radili, kako su radili, gde su radili i koliko su oni udaljeni kao profesionalci od stranaka koje čine vladu. Nisu oni udaljeni. Oni se nalaze u onim osnovnim strukturama stranaka koje čine vladu. Zašto sada nama neko kaže da će biti postavljena izabrana lica sa mandatom od pet godina kao stručnjaci, navodno pomoćnici ministara nekih. Hoću da vam pročitam za jednu pomoćnicu, pošto je to ta terminologija koja kod vas odgovara, čini mi se da beše Ministarstvo kulture. Ona je svoju prezentaciju završila misaonom rečenicom koja odgovara, prikazuje duh DS - voli svoju zemlju i prati sport. Naravno, da vam ne pričam o tome da državni sekretari blage veze po svojoj profesiji nemaju sa nadležnošću i poslovima koji se obavljaju u nekom ministarstvu. Doduše, nikakvo čudo nije, kod njih se traži ekspertsko znanje za terorizam. Svi imaju neki kurs iz terorizma, kao da je posle 11. septembra 2001. godine uslov za napredovanje u DS da ima neki kurs iz terorizma. Ko da nam državu vode talibani. Samo da vas podsetim, Snežana Malović je postavljena od strane ove vlade u maju 2007. godine. Tada je bio konkurs. Pomoćnik u pravosuđu. Goran Jovović, pa Vukica Bućković. Vidite, kod te gospođe, postavljena je za pomoćnika ministra. Njena radna karijera - VIP Progres Nikozija. Vi demokrate se gadite na pomen Kipra, a ona je tamo stekla ta znanja iz oblasti finansija. Malo je bila tamo, pa Teletrade, pa iz Teletradea došla kod vas u Ministarstvo. Sve ste to vi napisali na sajtu. Saša Vukadinović, jun 2007. godine, vi ga postavili na mesto gde ne sme da bude politička ličnost. Ubedite me da nije politička ličnost. Preskočiću ovu gospođu što voli svoju zemlju i prati sport, i svoju ćerku Sofiju. Jelena Marjanović, to su ovi G17, Stojan Arizanović, on nema veze sa G17 plus. Njemu se gnuša od G17 plus, sa gnušanjem ulazi kod Mlađe u ministarstvo. Nebojša Skorić, on se prvo ispovraća ispred zgrade ministarstva, pa uđe u ministarstvo, zato što ne podnosi G17. (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, nemojte tako da se ophodite prema građanima naše zemlje, prema postavljenim licima, prema izabranim ljudima. Ne razumem terminologiju koju koristite.) Ne postavljam se prema tim licima, nego opisujem sa kojim gađenjem idu na posao, s obzirom da nisu ljudi iz G17 plus. Što se vi sekirate? Nekada je bilo "kada je teško Čović". Danas s gnušanjem ljudi idu na posao. U sociologiji rada postoji taj problem i kaže - krenuo na poso pa se trese. Zašto? Zna šta ga čeka tamo. Samo sam pokušao da objasnim kako se čovek trese, jer zna da ga tamo čeka G17 plus, a on nema veze sa G17 plus, jer je depolitizovan. Kada se depolitizovao? Dvadeset četvrtog maja 2007. godine. Naprasno se depolitizovao 24. maja 2007. Hoću malo da iskarikiramo ovo, da bih javnosti prikazao kakva je ova nemoguća misija. Lično smatram da i to što vi nazivate državnim sekretarom, a ja kažem zamenik ministra, to što treba da bude sekretar ministarstva, pomoćnici ministra, oni treba da budu političke ličnosti i treba u paketu da se menjaju kada se menja ministar. Ne, vi nas ubeđujete da će evidentno političke ličnosti da se smeste tamo i da budu navodno nestranačke ličnosti, sa mandatom od pet godina, navodno da niko njih ne pomera kada dođe do promene vlasti. To je ta podvala koju vi radite. Vi ne idete čistih ruku u ove stvari. Zato kažem - ovaj amandman je najbolji, jer on negira Predlog zakona. Negiranje Predloga zakona, to znači pao je sneg, za koji dan treba da izađu tragovi, da vidimo koje su se to zveri tamo smestile. Zveri u smislu tragova, a ne ljudi. Zašto? Da se napokon prekine sa ovom uspavankom, sa ovom pričicom. Cveće, miris, lepota, sve je fino, smeškamo se, ćutimo, uđemo, izađemo. O ovome neće biti izveštaja na RTS-u. Zašto? Ne uklapa se. Imam tu na spisku i Srđana Šapera, da vam ne ređam, eminentna lica se ovde nalaze. Evo i Srđan Milivojević, i on, Kruševljanin, zamislite, on kaže - u crno je zavijen Kruševac, on je 90 hiljada od svojih para odvojio za njemu tako dragu DS. Ima ih 530 i nešto komata. Ništa niko od njih nije dao, ni dinara. To su sve pare iz inostranstva, polovina njih i ne zna da su na spisku. Čudili su se neki - šta ću ja na spisku, kaže - dao si pare, nisam dao pare, ko kaže da sam dao pare. Još ste bezobrazno predstavili neke predsednike opštinskih odbora iz nekih varošica i nekih sela kao milijardere. Jednog ste prikazali, dva puta dao pare. On više voli DS od Borisa Tadića. Sve kod vas može. Moraćemo da pokažemo građanima šta se radi, zašto se radi, kako se radi. Imam sledeći amandman, gde ću da objasnim kako sam zamislio da malo popravim ovaj amandman mog prethodnika i da naučim ove predstavnike vlade da poneki put u toku visokih, umnih razmišljanja o državnoj politici pogledaju na sat i na kalendar, jer u osnovi problema kod ovog zakona jeste što u ministarstvima ne postoji službeni sat, ni službeni kalendar. Podržavam gospodina Boška Ristića, koji je rekao da treba ovde jedan sat za službeno računanje vremena. Kada bi se to desilo, da ministarstva imaju službeni sat za računanje vremena, verovatno ne bi pravili ovakve greške.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača, na sednici Administrativnog odbora, nije prihvatio ovaj amandman. Administrativni odbor predlaže da se Amandman odbije. Reč ima, po Poslovniku, narodni poslanik Radivoje Milanović.
Drage kolege narodni poslanici, želim da reklamiram povredu Poslovnika, član 226. Zarad istine, gospodin Krasić je prozvao gospodina dr Miroslava Marinkovića da je bio finansijer kampanje. To je vrlo logično jer je dr Miroslav Marinković bio kandidat za narodnog poslanika u opštini Svilajnac i u opštini Svilajnac je Demokratska stranka pobedila. To očigledno smeta radikalima. Ono što je mene izazvalo da izađem za govornicu jeste da kažem to da je dr Miroslav Marinković istovremeno bio direktor Veterinarske stanice u Velikoj Plani i jedan je od vodećih stručnjaka u našoj zemlji iz oblasti genetičkog inženjeringa. To ga je opredelilo da bude direktor Direkcije za veterinu, a ne to što je član Demokratske stranke.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po amandmanu.
Samo jedna rečenica povodom prethodnika. Svaka vam čast, ima u Demokratskoj stranci iskrenih ljudi koji priznaju. Samo to sam i rekao, što ste vi kasnije potvrdili. Da pređemo na ovaj moj amandman. Amandman SRS glasi da se član 2. Predloga zakona menja i glasi: "Član 180. briše se." Znači, tražimo da se briše član 180. izvornog teksta Zakona, a ne ono što predlaže Vlada u članu 2. Šta oni predlažu u članu 2? Oni predlažu promenu rokova, odnosno datuma u stavu 1. i 2. Kada bi se usvojilo ovo što je Vlada predložila, član 180. bi glasio ovako, prvi stav: "Radi postavljanja na položaje sprovešće se javni konkurs do 1. maja 2008. godine". Stav 2. bi glasio: "Postavljenim licima, čija radna mesta postaju položaji, dužnost u svakom slučaju prestaje 1. maja 2008. godine". Šta je problem? Član 180. više ne postoji, to moram da vas obavestim, gospodine Markoviću. Danas je 5. jul, a član 180. je važio do 1. jula. Član 180. ne nalazi se u prelaznim i završnim odredbama. Znači, 1. jula njega više nema i vi menjate nešto što ne postoji. Nije svašta, nego je član 180. Za sve i svašta gledajte Pink. Sa 1. julom nestao je kapacitet i snaga člana 180. Nije to koalicioni kapacitet, vi sada kažete kapacitet, vi mislite na bateriju, koliko može da drži, ili ovo koliko vaša koalicija ima kapaciteta da drži. Kapacitet, pravna snaga člana 180. se iscrpila 1. jula 2007. godine i mi praktično član 180. više nemamo, imamo ga kao istorijsku odredbu. Istorijska odredba za gospodina Martinovića, ako piše neku knjigu, da analizira to, da nađe nekog sa fakulteta pa da kaže kakva je bila volja zakonodavca septembra 2005. godine kada je donosio zakon, šta je planirao, o čemu je razmišljao itd. Danas, 5. jula, kada se taj zakon razmatra po treći put, kroz odgovarajuće izmene i dopune, član 180. ne postoji. Vi praktično danas i ako budete glasali za ovaj predlog zakona, treba da znate da ste digli ruku za član koji ne postoji. Postoji samo u tragovima, postoji samo u obrisima, a mi u znak poštovanja prema vama želimo da vam skrenemo pažnju na kalendar, na sat, da se orijentišete u vremenu i prostoru. Pošto bi vi očigledno želeli da vreme stane, ali neumitno ono teče, da vam kažemo da je 1. juli odavno prošao, član 180. više ne postoji, jedan proces je završen, morate da radite po zakonu. Član 180. ne postoji. Prošli put sam se šalio sa vama, pa sam rekao da ste ovaj zakon mogli da predložite i u decembru 2007. godine, pa da u jednom od članova tražite retroaktivnost i da sve to vratite, ako hoćete, i na maj 2007. godine. To je moguće ako je jedini rezon za razumno zaključivanje 126 glasova. Ali, kada je jedini argument za nešto broj glasova, onda mora da vas podsetim na Radomana Božovića, koji je rekao - ako vidim 70 ruku u vazduhu, zemlju ću da proglasim da je kockasta. Tada je demonstrirao onu vrstu sile, političke jačine, to su svi, naravno, osudili, ali vi idete njegovim stopama. Vi kažete, sa 126 možete sve, možete i protiv kalendara, možete i protiv hronologije, možete protiv svega. Znači, mi nismo tražili da se briše vaš član 2. Predloga zakona, kojim pomerate rokove, nego da se izbriše član 180, da i kao istorijska odredba više ne postoji i ne opterećuje tekst zakona. Zašto? Snaga člana 180. je ispucana, ona više ne postoji 2. jula 2007. godine. Naravno, ovo je moj skromni doprinos da javnost shvati šta je Demokratska stranka, kako oni rade, kako oni zaključuju. To je još jedan prilog onoj mojoj osnovnoj tezi da je u pitanju drp-sistem, ne biraju se sredstva, evo, vidite, i protiv hronologije su, protiv kalendara, protiv svega. Zašto? Zato što je 126. Ko im garantuje tih 126? Verovatno onaj koji kosi travu u dvorištu one ambasade. Ne bih dalje da širim diskusiju. Imam ovde još dobrih primera, recimo, Bojana Dimitrijevića, i on je nestranačka ličnost, svi su nestranačke ličnosti, pojma nemaju sa politikom. Imamo i Vuka Jeremića, kod njega u Ministarstvu isto sve ljudi koji nemaju veze sa politikom, slučajno su se zatekli tu. Bila neka interna raspodela na Terazijama i onda su rekli, ko će da se prijavi za ministra, a oni kažu - stavite mene na spisak, ko će da bude pomoćnik ministra, drugi spisak. Ovi došli i ajde da ih ubacimo. Nestranačka ličnost Jagoda Jorga, pa postade stranačka. Milivojević nestranačka, kritikovao u onoj kampanji Demokratsku stranku, evo ga izađe. Znači, Demokratsku stranku treba da shvatite kao jednu fatamorganu, svuda ih ima. Nisam opterećen, nego mi se žuri, treba da idem u Hag, a oću da završim ovaj posao sa stečajem što pre, ne volim da ostavljam nezavršene poslove. Stalo mi je da raščistim to sa Demokratskom strankom,da završim tu sa stečajnom masom. Naravno, vi znate da vas pratim, imam i laufera. Nemam gulanfera, gulanfera sam poslao kod vas. Malo mi penzionišete ove ljude, proterujete mi ove koji me obaveštavaju, ali tačno me obaveštavaju, kao što vidite. Doduše, kada mi zafali informacija, kupim novine i tu sve znam. Ovi iz CIE nemaju baš mnogo muke, pročitaju novine i sve znaju šta se dešava u Srbiji. Izađu ovi kolumnisti, rasture celu državu. Znači, moram da završim taj posao pošto imam obaveze u Hagu, tamo ću kratko da budem. Sa Demokratskom strankom da završim, meni je bitno da javnost shvati šta je Demokratska stranka. To jeste teška fatamorgana. To je najveća prevara koja je mogla nama da se desi i mi se sada suočavamo sa bliskom prošlošću. Bliska prošlost je bila, bili mladi, lepi, fini, pa ajde sada će nešto da naprave, pa ljudi poverovali. Međutim, na svakom koraku kada se suočite sa politikom Demokratske stranke, tu u stvari nema politike, to je samo drp-sistem. Sada će u drpu da učestvuju dva, tri, pet ili sedam, inače u teškim su svađama povodom toga ko ima bolju poziciju prema materijalnim sredstvima, ne prema poziciji u strukturi vlasti, nego prema materijalnim sredstvima. Pričam pre svega za ove vodeće, ne za obične ljude koji su izvođači radova, što bi rekao Zoran Đinđić nekada. Izvođači radova, jeste, aparat za podršku, da, ova grupa od tri četiri završi posao. Samo da vas podsetim, kada sam već oko kadrovske politike Vlade Republike Srbije. Sećate se svojevremeno dok je Milošević bio predsednik SPS-a svi ovi su ga kritikovali što nije podneo ostavku na mesto predsednika SPS-a. Ni ovaj nije podneo ostavku na mesto predsednika DS-a. Sećate se svojevremeno, malo-malo ovi studenti Čede Jovanović i Čede Antića su znali da odnesu pogaču predsedniku, pa da idu na Dedinje. Interesantna stvar, više omladina nije toliko revolucionarna da poseti predsednika kući. Da, nije to više interesantno. Zašto? Sad je interesantan Veliki brat, neka druga zabava je data mladima, a ne ono što treba da opredeli njihovu budućnost. I zbog mladih da kažem, to što plaćate vi školarinu, odnosno vaši roditelji, to se zahvalite DS-u. Ovi mali kad su bili studenti 1991-1992. godine, kada su demonstrirali, oni su tražili evropske standarde. Završili su u vreme kada je bilo besplatno školovanje, a kada su došli na vlast uveli da se školovanje plaća, pa zbog DS-a ne može, ono što kaže Rajko Baralić, ni seljačko dete da završi i postane akademik. Oni su polarizovali javnost u Srbiji, oni su napravili velike socijalne razlike u Srbiji. Sve što su kritikovali prethodnu vlast, oni su ih prevazišli. U pogledu broja zaposlenih u državnoj službi, čuli smo podatak, gospodin Martinović je izneo, 2,5 puta je više zaposlenih. A znate šta su radili ranije, preko ANEM-a, preko ovih, sve i svašta. Pre nekoliko dana su lustrirali jednog čoveka i to sa zadovoljstvom, lustrirali sa zadovoljstvom. Videli ste sami, izašao je gospodin Marković, pa vrlo lepo je reprodukovao ono što priča Zoran Balinovac. Nema lustracije gospodina Markovića. Naravno, protiv sam lustracije, jer je to neka ortodoksna glupost jedne gospođe koja nije znala šta da radi sa slobodnim vremenom, pa hajde da napiše neku knjigu da bi uvatila priključak sa nečim u svetu. Znači, bežte dalje od DS-a, vodite računa šta oni predlažu, to je opasno po narod i državu.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik dr Bojan Milovanović. Predstavnik predlagača, na sednici Administrativnog odbora, nije prihvatio ovaj amandman. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Bojan Milovanović.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, SPS, konkretno moj kolega Ninoslav i ja smo predložili dva amandmana kao dva kompromisa. Pre svega, predlog koji je gospodin Krasić vrlo lepo obrazložio da se ovaj amandman briše, predlažem neko kompromisno rešenje da se rokovi za sprovođenje javnog konkursa skrate do kraja ove godine. Napomenuću samo da je usvajanjem dva sistemska zakona, konkretno Zakona o državnoj upravi i Zakona o državnim službenicima, ideja bila da se naša državna uprava pre svega profesionalizuje, decentralizuje, da se poveća njena efikasnost i, najvažnije od svega, da se depolutizuje. S tim u vezi i poslanici opozicionih stranaka su prethodnih dana pokušali da ukažu na sve zablude koje su proistekle iz jedne dobre namere, a to je da upravo ovi zakoni donesu pozitivne reforme naše državne uprave. Predložene izmene Zakona o državnim službenicima, upravo kroz produženje rokova za postavljanje državnih činovnika, ukazuju na ovo što su i kolege govorile pre mene, a to je jedna pozadina koja suštinski znači pre svega politizaciju, a ne depolitizaciju državne uprave. Jer, da nije tako, ne bi se dogodilo da jedan rok od godinu dana sigurno potraje u iznalaženju rešenja da se ovi, u svakom slučaju i pre svega, navodno profesionalni zaposleni radnici u državnoj upravi ne postave na svoja mesta. Ovim amandmanom kojim sam predložio kraće rokove, pošto sam lekar ajde da kažem, najpozitivnije efekte bi imalo upravo po ove ljude kao jedan antistresogeni faktor, jer u suštini svi oni koji se danas nalaze kao potencijalni budući zaposleni u državnim organima su pod velikim stresom. Taj pritisak i taj atak, konkretno stranaka koje su sada na vlasti, veliki je i jednostavno se ne može zaobići utisak da je veliki pritisak na njih, jer jednostavno na tom poslu od koga žive, hrane svoje porodice, sigurno izlazi iz okvira onoga što kažemo stručnost pre svega. Napomenuću da su opozicioni poslanici pre svega pokušali da ukažu na nemogućnost retroaktivnosti ovog zakona koji, tačno je, Ustav predviđa, ali u svakom slučaju ni iz daleka ne potpada po značaju da se ovaj zakon može staviti u kontekst mogućnosti za njegovu retroaktivnu primenu. Prema tome, poslanici pre svega SPS su, ponoviću još jednom, predložili kompromisno rešenje, da se ovaj rok skrati i okonča ova agonija, koja podrazumeva da se još godinu dana nastavi posao koji je, možemo kazati, Sizifov posao i kotrljanje kamena uz planinu. Zbog čega to kažem? Zato što je najveći broj tih radnika, već potencijalno državnih službenika po konkursima, već postavljen. Pa ako je ono što je gospodin ministar govorio da je stručnost pre svega kod tih ljudi opredeljujući faktor za njihove prijeme na posao, ne iziskuje toliki rok nego jednostavno treba ih formalno samo tu i postaviti. Očigledno da to nije tako, tako da je promenom sastava parlamentarne većine i ogledalom normalno u sastavu Vlade uticalo da se određeni broj radnika, koji sada u ovom momentu ne pripada parlamentarnoj većini, mora ukloniti iz ministarstava, i oni se ovih dana, i verovatno budućih meseci, neće osećati ugodno, već će morati svoju sudbinu, svoj život i svoju egzistenciju da potraže na nekim drugim mestima. Oni upodobljeni i podobni ili koji će u budućem vremenu, pod pritiskom partijskih delovanja i stranačkih delovanja ranijih postati podobni, svakako će i njima prijati da se ovi rokovi skrate, jer jednostavno, pre svega i narodu koji sve ovo gleda, u svakom slučaju će značiti da ti rokovi budu kraći. Onda bi se i vratili na ono osnovno što je i Vlada promovisala kao svoj značaj, znači da bude efikasna, uostalom kao što to treba da bude i državna uprava. Ovde ću još nekoliko stvari reći koje su značajne i za lokalne samouprave. Mi smo ovde pričali o državnim službenicima i platama. Međutim,taj momenat izgleda je zaobišao sve ono što lokalne samouprave interesuje, pa u svakom slučaju, usmereno je pitanje ka gospodinu ministru - kada će taj zakon biti donet, da se ne ispostavi da je i lokalna samouprava i uopšte jedna činjenica o kojoj često slušamo, decentralizacija, samo mrtvo slovo na papiru, a ni u kom slučaju nije ono čime treba i da se bavimo i zabavimo. Izmenom Zakona o platama državnim službenicima mi smo doveli u situaciju da su u lokalnim samoupravama, upravo kroz i ono što se događalo kod Ministarstva finansija i kroz transfere ka lokalnim samoupravama, danas ogromne razlike u platama između činovnika u lokalnim samoupravama i državnim službenicima. Razlika je pre svega u koeficijentima i osnovicama, i ovog momenta koristim priliku da motivišem i resorno ministarstvo da se i tim pitanjem pozabavi, jer je to u svakom slučaju interes pre svega lokalnih samouprava. Sve u svemu, poslanici SPS, uostalom kao što sam i mogao čuti i većina poslanika opozicionih stranaka, neće podržati ovaj zakon iz čisto ne praktičnih i formalnih, nego suštinskih stvari, zato što se kroz ove aspekte i kroz ove predložene izmene Zakona o državnim službenicima očitava i razotkriva suština izmena, a to je ne depolitizacija nego upravo politizacija. Prema tome, mom kolegi Dušanu ostaviću još malo vremena, izrazio je želju da govori po ovom amandmanu. SPS u svakom slučaju neće glasati za predloženi zakon, ali ovim pokušajem smo hteli da ukažemo i da utičemo na ekspeditivnost, bar ove agonije koja traje godinu dana i koja bi trebalo da se skrati, da ne traje još godinu dana, nego malo kraće. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Dušan Bajatović, po amandmanu.
Poštovane kolege poslanici, nekoliko je stvari zbog kojih je rasprava o ovom zakonu veoma interesantna, jer s jedne strane kad pročitate ovaj zakon, njegova intencija je jasna, da se suzi prostor biranim licima, dakle funkcionerima, odnosno u konkretnom slučaju izvršnoj vlasti, da utiče na onaj stručni deo poslova koji treba da obavljaju vladini činovnici. To je evropska praksa, to je svetska praksa, to je dobro za demokratiju, i jeste, jer se time sužava prostor da ljude postavljate i menjate kako vama padne na pamet i po stranačkoj pripadnosti. Taj zakon je donet 1. juna prošle godine, ali se postavlja pitanje zašto nije primenjivan. Zaista je to veoma interesantno. Kaže gospodin ministar, u Ministarstvu pravde da je to urađeno, osim za jednog visokog činovnika, a u drugim ministarstvima nije. Onda se zaista postavlja pitanje - kako to funkcioniše izvršna vlast danas u Srbiji. Svima je poznato i to je, nažalost, jako loša i ružna praksa, da danas i ako hoćete da budete portir, morate da idete preko stranaka. Teško ćemo objasniti narodu da je to demokratija. Pa i kad dođete do vrha vlasti, ovo što morate da imate pet godina vezano u struci ili 9 godina u struci je nešto što bi trebalo da bude dobro, ali očigledno da neko ne želi da ovo da primenjuje, kao što je Zakon o državnoj revizorskoj instituciji donet u manju 2005. godine, pa za dve godine nismo napravili državnu revizorsku instituciju, koja treba da kontroliše javne finansije, a onda iza toga nismo ni polagali javni račun za javni prihod. Ne može tako. Da bismo mi onemogućili dominaciju izvršne vlasti u Srbiji, koja je delom ustanovljena i Ustavom, ovakvi zakoni moraju da se poštuju, jer oni upravo onemogućavaju onu negativnu praksu koja postoji u radu naše izvršne vlasti, pre svega mislim na Vladu Republike Srbije. Sa druge strane, postoji još jedna sistemska stvar koju je ova vlast ponovila. Ministarstva su prosto podeljena po zabranama, pa se tako tačno zna šta kontroliše DS, šta kontroliše DSS, šta kontroliše Nova Srbija, šta kontroliše G17 plus. To nije dobro. Podržavam zahtev SRS da tamo gde je ministar, ako je ministar zdravlja u pitanju, ne može u Odboru za zdravstvo da bude predstavnik G17 plus. Nije problem u personalnom rešenju, nego to sistemski nije dobro, jer ne možemo da kontrolišemo jedni druge. Suština, da bi se ovaj zakon primenjivao, jeste da dođemo do depolitizacije vlasti, što mi lično nije toliko bitno. Tvrdim da svi ljudi koji budu imenovani će pre toga ili nakon imenovanja morati da postanu članovi te stranke, jer to vlast danas u Srbiji traži. To je loše, ali je dobrošto bismo dobili veći stepen stručnosti u organima državne uprave i drugim državnim organima od interesa za sve građane. Prema tome, intencija ovog zakona je bila dobra, ali kao i u mnogim drugim segmentima funkcionisanja ove države imamo dobre zakone, imamo sužavanje prostora za manipulaciju od strane izvršne vlasti, dakle, to bi trebalo da bude dobra praksa, ali se ti zakoni ne primenjuju. Zašto? Po mom shvatanju stvari iz prostog razloga što vladajuća politička elita, oličena, pre svega, u izvršnoj vlasti, ne želi da primenjuje pozitivna svetska iskustva. Mi želimo mnogo da pričamo o njima, želimo da donesemo čak i takve zakone, hvalimo se evropskom praskom ili svetskom praksom koju želimo da uvedemo, a kad donesemo zakon, onda ga ne sprovodimo. Biće, gospodo, da je to maliciozno, da je to licemerno i da to prosto nije dobro. Dakle, inače, kada govorimo o svemu tome, o efikasnosti vršenja vlasti u Srbiji, možemo da primetimo i po budžetu o kome smo raspravljali da se izdvaja količina novca koji je ubran od građana i od privrede za državnu administraciju, a da mi pri tom, to je bio slučaj oko ovih geodetskih stvari o kojima smo razgovarali, nemamo povećanu efikasnost državne administracije. Sada se postavlja jedno potpuno logično pitanje, u 21. veku, u vreme informatičke revolucije, u vreme računara, u vreme brže obrade podataka, u vreme dostupnosti podataka u elektronskoj formi, na bazi sređivanja svih podataka, umesto da imamo pad službenika, broja službenika koje plaćamo jer su sredstva za obradu onoga što nam treba efikasnija i umesto da imamo efikasnost državne administracije, mi imamo rast državne administracije i pad njene efikasnosti. Bojim se da ti procesi nisu dobri. Još jedna stvar želim da napomenem, kolega je ovde rekao, čini mi se gospodin Krasić, veoma je interesantno da su najkvalitetniji poslanici, da se niko ne uvredi, ali barem po funkciji u svojim strankama najkvalitetniji, koji su prvo ušli ovde kao poslanici, odjednom završili kao državni sekretari. Toliko je draga ta izvršna vlast u kojoj ima love, u kojoj ima nezavršenog procesa privatizacije, u kojoj ima mnogo prostora za mešetarenje, a parlament, po mišljenju izvršne vlasti, uopšte nije toliko važan. Gospodo poslanici, kako god hoćete da se međusobno zovemo, na nama je odgovornost da nateramo izvršnu vlast, ponavljam, da nateramo izvršnu vlast da poštuje one zakone, da mi, bez obzira kakvi smo, po njihovom mišljenju manje ili više dobri, to je posao nas poslanika, da nateramo izvršnu vlast da poštuje zakone koje je parlament doneo. Prema tome, intencija ovog zakona je dobra, nije dobro što nema poštovanja ovog zakona, nije dobro što za godinu dana vlast nije iskazala sposobnost da reši kadrovske probleme i sumnjam, imam pravo na to, u kadrovski potencijal onoga štodanas izvršna vlast nudi. Da li vi imate dovoljno stručnih i kvalifikovanih ljudi da po ovom zakonu do nove godine, kako je to predložio kolega poslanik iz naše poslaničke grupe Bojan, izvedete ili ne. Ako vama treba novih godinu dana, džabe vam je, gospodo. Ovi konkursi mogu da se sprovedu za šest meseci i to je suština amandmana kolege Bojana, koji je predsednik opštine, koji zna šta je državna uprava. Znači, za šest meseci možemo da dobijemo dobru i kvalifikovanu državnu upravu. Ako vi ni oko ovoga ne možete da se dogovorite, kao što se niste dogovori ni oko ovoga, recimo, oko budžeta kako treba, pa još uvek nemamo memorandum o budžetu, nemamo globalnu makroekonomsku politiku razrađenu sa vaše strane, pa niste imenovali ni nove upravne odbore, što znači da se niste dogovorili ni oko privatizacije NIS-a, EPS-a ili ne daj bože vojne imovine, ovim ćete pokazati javnosti da nemate ni kadrovski potencijali ili da barem nemate dogovor o njemu. Hvala, gospodine predsedavajući.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Nema više vremena za SPS. Ministar Milan Marković ima reč, a zatim narodni poslanik Vjerica Radeta.
Samo na ovaj deo koji se direktno tiče amandmana gospodina Milovanovića. I za mene je bilo pitanje, kada je iz Sekretarijata za zakonodavstvo došao ovaj zakon da ga brani pred Narodnomskupštinom ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu i kada sam se upoznavao sa rešenjima ovog zakona, bilo mi je pitanje tog roka, da li je to zaista neophodan rok, a onda sam pogledao Zakon o državnim službenicima i došao sam do sledećeg, što bih hteo vama da pročitam. Dakle, sledeće dve odredbe koje su od značaja da biste razumeli zašto je rok relativno dugačak. Prvo, kada je u pitanju službenik na položaju, o njima govorimo, kada taj položaj popunjava Vlada, interni javni konkurs oglašava služba za upravljanje kadrovima, a sprovodi konkursna komisija. Konkursnu komisiju za svaki pojedinačni slučaj, ovo je važno da obratite pažnju, imenuje Visoki službenički savet među svojim članovima i među stručnjacima itd. Dakle, za svaki pojedinačni slučaj mora biti bar jedan član Visokog službeničkog saveta. Pojedinačnih slučajeva ima između 350-400, ne znam tačan broj, a članova Visokog službeničkog saveta ima samo devet. Zbog toga je potpuno očigledno da je realno da taj rok bude godinu dana. Sumnjam da je moguće tehnički izvesti 350-400 konkursa za rok od šest meseci, a da pri tom se svaki ispoštuje na osnovu zakona, odnosno da svaki član Visokog službeničkog saveta bude angažovan, a mora biti angažovan u konkursnim komisijama. Neću sada da ulazim u pitanje zašto to nije rešeno 1. jula 2006. godine. Podrazumevate da to nije pitanje za mene, pogotovo što sam tada pripadao opoziciji u ovoj Narodnoj skupštini. Ono što je činjenica, to je da od 14. februara 2007. godine zaista nisu mogla da se vrše ta imenovanja, jer vlada koja je tada postojala nije mogla da vrši ta imenovanja, jer joj je po slovu zakona istekao mandat. Na ove druge teme, dozvolićete, nakon poslednjeg amandmana, pa ću obrazložiti i vezano za ono što je gospodin Bajatović rekao, reći ću par stvari.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta po amandmanu. Nemate pravo na repliku, niko vas nije prozvao. Nemate pravo na repliku. (Obraća se narodnom poslaniku Željku Vasiljeviću, koji sa mesta traži reč, odnosno repliku.)
Dame i gospodo, ovo što je sada izgovorio ministar Marković, samo je potvrda onoga što smo mi govorili ovih dana, a to je da, kada smo raspravljali i ovaj zakon i sve druge zakone, umesto vas ili zajedno sa vama, treba da sedi Vojislav Koštunica, jer vi ste rekli da ne znate odgovor na pitanje zašto ona vlada nije završila posao u roku, a da je Koštunica tu, on bi valjda znao. On je i sada predsednik Vlade. Uvalio vam je da objašnjavate nešto što ne znate. Vi ste, gospodine Markoviću, sada ovde pokušali da ubedite, znam, ne narodne poslanike, jer vi odlično znate da mi vrlo dobro ili odlično baratamo ovim što je na dnevnom redu, nego ste hteli da objasnite građanima Srbije kako je to ozbiljan posao, pa pominjete funkcije, pa neke savete, pa zbog čega taj posao nije mogao da se uradi u roku. Hteli ste samo da ostavite utisak kako vi radite nešto mnogo ozbiljno, a građani Srbije bi mnogo više voleli da čuju da vi radite nešto od čega će oni konačno početi bolje da žive, pa makar bilo i neozbiljno. Što se tiče amandmana gospodina Bojana Milovanovića, ne sumnjam da je kolega bio dobronameran, kako je rekao, da je hteo da predloži i predložio je kompromisno rešenje i kada bi to bilo u skladu sa Ustavom i sa zakonom, onda bismo mogli o tome i da pričamo. Međutim, amandman kolege Milovanovića, kao i amandman gospođe Nade Kolundžije, koji će kasnije doći na red, neustavan je i nezakonit. Sada, gospodine Albijaniću, vas želim da podsetim da sam pre dva dana, kada smo raspravljali o ovom zakonu, odnosno o Predlogu zakona u načelno delu, kada sam rekla da Zakonodavni odbor nije mogao da se sastane zato što skupštinska većina nema trenutnu većinu, jer joj je valjda većina na godišnjem odmoru, negde se brčkaju na moru, pa iz tog razloga ne može da se sastane Zakonodavni odbor, onda ste vi, gospodine Albijaniću, onako visokoumno meni objasnili da je Zakonodavni odbor dao svoje mišljenje o zakonu u načelu, a za dva dana ćemo raspravljati o zakonu u pojedinostima i onda će Zakonodavni odbor da se izjasni o amandmanima.
Dobro ste to zapamtili, gospođo Radeta.
Naravno, kao i sve, gospodine Albijaniću, nepogrešiva sam, vidite. Dakle, gde je izveštaj Zakonodavnog odbora? Zašto niste pozvali te vaše kolege, koji se brčkaju negde na moru, da dođu da održe sednicu Zakonodavnog odbora, ja sam član Zakonodavnog odbora, niko nas nije zvao na sednicu, svi poslanici SRS koji su članovi Zakonodavnog odbora su ovde, dakle, nikakav problem nije da učestvujemo u radu, ali normalno, učestvujemo u radu onda kada skupštinska većina obezbedi stvarno većinu u Odboru. Znate, ne možete vi samo da se hvalite da ste skupštinska većina i da pravite pauzu od dva dana da biste treći dan glasali, da se sakupite od kojekuda gde se sve raziđete i onda ste skupštinska većina samo kada treba da se vrši vlast, a kada treba da se uradi neki konkretan posao, onda biste da vam opozicija čini kvorum. Mi to nikada nećemo da uradimo, jer to jednostavno nije naš posao. Zašto je bilo neophodno, ali zaista neophodno da se Zakonodavni odbor izjasni i o amandmanu gospodina Bojana Milovanovića i o amandmanu Nade Kolundžija? Naravno, trebalo je da se izjasne o svim amandmanima koji su podneti, ali ova dva amandmana su, sigurna sam da gospodin Milan Marković deli moje mišljenje, ali šta će čovek, ne može to da kaže, on je ministar, u suprotnosti sa zakonom i u suprotnosti sa Ustavom. Ne postoji, kao što je gospodin Zoran Krasić rekao, član 180. ovog zakona o državnim službenicima, ne postoji zaključno sa 30. junom. Znači, od 1. jula nema tog člana zakona i ne može da se podnosi amandman da se skraćuje rok, produžava, ne znam šta da se radi sa rokom koji je predviđen u članu 180, gde su morale da se ispune obaveze iz tog člana do 1. jula ove godine. Pošto Zakonodavni odbor, u skladu sa članom 45. Poslovnika o radu Narodne skupštine, razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini, sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom, predlog za donošenje autentičnog tumačenja itd, bitno je ovo - u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom,mi nemamo to mišljenje. Poslanici SRS tvrde da su ovi amandmani i da je ovaj zakon upravo zbog ovih amandmana i zbog ovog člana 2. neustavan i nezakonit, i mi nemamo mišljenje Zakonodavnog odbora i mi, gospodo, nemamo uslove da nastavimo rad. Nekako smo došli do ovog amandmana i nismo vam intervenisali pre toga, jer znam da ćete vi da kažete, gospodine Albijaniću - da i bez mišljenja odbora može Skupština da nastavi da radi i da raspravlja, a to je rogobatno tumačenje vašeg poslovnika. (Predsedavajući: Tako je, gospođo Radeta.) Hvala, nije trebalo. Vi ste potpuno svesno i namerno napravili Poslovnik najrestriktivniji moguć, ali čitam po novinama da Boško Ristić priprema još restriktivniji od ovog, verovatno će biti predloženo, pri ulasku u salu poslanicima opozicije - selotejp preko usta, jer to je jedini način da nas onemogućite, gospodo, da govorimo ono što imamo nameru da kažemo, ma kakav poslovnik vam bio. Dakle, ponavljam, gospodine ministre, gospodine Albijaniću, dame i gospodo poslanici, nemamo uslova za dalji rad, nemamo mišljenje Zakonodavnog odbora o ova dva sporna amandmana, za koje tvrdimo da nisu u skladu sa Ustavom i zakonom. Morate da obezbedite mišljenje Zakonodavnog odbora. Mi članovi Zakonodavnog odbora iz SRS čekamo da nas predsednik pozove na sednicu Odbora, da tamo ubedimo Zakonodavni odbor da ovi amandmani ne mogu da budu predmet rasprave, a gospoda iz Zakonodavnog odbora iz skupštinske većine su pre neki dan, evo predsednik me ne sluša, gospodine predsedniče Zakonodavnog odbora, nešto pametno bilo bi dobro da čujete, jer ste pre neki dan pokušali da objasnite zašto neke amandmane predlažete da ih Narodna skupština ne prihvati, a kada imate slučaj gde morate da se izjasnite, onda naravno pravite se da se vas to ne tiče. Pa bilo bi dobro da bar kao predsednik Zakonodavnog odbora, evo ja vas sada prozivam, da izađete i da kao pravnik objasnite da nisam u pravu, odnosno da objasnite da je ovaj amandman, i amandman gospođe Nade Kolundžija i ovaj član 2. Predloga zakona u skladu sa Ustavom i u skladu sa zakonom. Da objasnite kako to nešto što je prestalo da važi, zakon, član zakona, prestao da važi 1. jula, kako može 5. jula da se raspravlja o nečemu što nije na snazi od 1. jula. Da li to postoji i u jednom pravnom sistemu na zemljinoj kugli, verujte da ne postoji. Ovo što radite je nedopustivo, razumem da vi imate neke svoje ciljeve, neke svoje zadatke, ali angažujte neke pametne pravnike, da vam to pravno urede, da možemo kao narodni poslanici opozicije da vam stavljamo neke principijelne primedbe u odnosu na naš program, na vaše gledanje i naše gledanje na sve oblasti života u Srbiji, tu imamo različite stavove i različite poglede, to je nepomirljivo i tu uvek možemo da se sporimo. Dajte pravno uredite, da bar ne možemo pravno na ovaj način da vam stavljamo primedbe. Dakle, još jedanput poziv da se prekine sednica i da se obezbedi mišljenje Zakonodavnog odbora o amandmanu gospodina Milovanovića, gospođe Nade Kolundžija, da bismo mogli dalje da raspravljamo.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 3. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Nada Kolundžija. Predstavnik predlagača, na sednici Administrativnog odbora, prihvatio je ovaj amandman, sa ispravkom. Administrativni odbor predlaže da se amandman, sa ispravkom, prihvati. Samo malo strpljenja, imamo samo još dva amandmana do kraja rasprave, da završimo to do dnevne pauze. Replika, predsednik Zakonodavnog odbora. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, kao predsednik Zakonodavnog odbora sazvao sam sednicu Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije za utorak, 3.jul, u 9,00 časova. Činjenica je da nije bilo kvoruma za rad, odnosno punovažno raspravljanje i odlučivanje po podnetih svih sedam amandmana na ovaj predlog zakona. Nekoliko članova je nedostajalo za kvorum. Predstavnici opozicionih stranaka nisu pristupili na tu sednicu. Kao odgovoran čovek, kao predsednik Zakonodavnog odbora, ponovo sam sazvao za isti dan sednicu Zakonodavnog odbora u 12,00 časova, i uvažena koleginice, ako želite da me demantujete, demantujte me. Zamolio sam vas, vas lično, vi ste stajali ispred šanka na ulazu u Plavi salon, gde je bila sednica, pozvao sam vas kao koleginicu i kao člana Zakonodavnog odbora, vas i nekoliko kolega iz Srpske radikalne stranke, da prisustvujete sednici Zakonodavnog odbora i da raspravljamo o svih sedam amandmana. Ne znam zašto apostrofirate samo ova dva amandmana, raspravljali bismo o svih sedam amandmana. Takođe, ovo što je gospodin predsedavajući Albijanić rekao, Skupština može da razmatra amandmane i bez izveštaja odbora, i ovo je prvi put da Zakonodavni odbor otkad njemu predsedavam, nije održan zbog nedostatka kvoruma. Dalje, nije tačno da se iko od članova Odbora koji pripadaju skupštinskoj većini, da tako kažemo, nalazi na godišnjem odmoru, niti se brčka na moru, nalaze se na službenom putu kao narodni poslanici u Strazburu. Toliko, nisu u Trstu, u Strazburu se nalaze. Sednica Zakonodavnog odbora može da se održi i pre dana za glasanje, meni će biti zadovoljstvo da o svim amandmanima Zakonodavni odbor zauzme svoj stav i predloži određene odluke Narodnoj skupštini. Zahvaljujemse. Kao narodni poslanik ja ću se javiti povodom amandmana, a ne kao predsednik Zakonodavnog odbora.
Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Predstavnik predlagača, na sednici Administrativnog odbora, nije prihvatio ovaj amandman. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije. Pre ovog poslednjeg amandmana po Poslovniku, Vjerica Radeta ima reč.
Gospodine Albijaniću, danas sam vas upozorila kada ste dali reč kolegi, ne znam ko je tačno bio u pitanju, iz skupštinske većine, odmah kada se javio po Poslovniku, rekla sam vam sa mesta da ste bili u pravu, i da se više ne igrate ovoga što ste sada uradili, da se pravite sad vi nešto pametni, pa završavate vi da kažete koji je amandman na dnevnom redu, pa da onda dajete meni reč. Pročitajte Poslovnik... (Predsedavajući: Znam ga napamet.) ...izgleda da vam to ne ide od ruke, očigledno da ne znate, tu vam je zamenik sekretara, pa neka vam objasni šta znači javljanje po Poslovniku i kada morate da date reč narodnom poslaniku. Ako mislite, gospodine Albijaniću, da ćete na taj način da provocirate poslanike Srpske radikalne stranke, grdno se varate, mi strpljenja i vremena imamo. Predsednik Zakonodavnog odbora nije uopšte odgovorio na pitanje koje sam ovde postavila i nije objasnio narodnim poslanicima da li su ova dva amandmana, dakle amandman gospodina Milovanovića i gospođe Kulundžija, u skladu sa Ustavom i zakonom. To je ono što sam od vas tražila i jasno i glasno, kolega predsedniče Zakonodavnog odbora. Vi ste potvrdili ono što sam rekla, da poslanici Srpske radikalne stranke, i ja među njima, svi članovi Zakonodavnog odbora, stajali smo ispred sale gde je bila zakazana sednica Zakonodavnog odbora, čekali smo da vi obezbedite kvorum. Tačno je da ste vi pitali da li ćemo da uđemo, rekla sam, naravno, ne, i to kažem i sad, i ne morate nikada da pokušavate da nas zovete da uđemo u salu dok vi ne obezbedite kvorum, jer vi obezbeđujete kvorum, vi ste skupštinska većina, vi vladate Srbijom, pa ako to možete, onda možete i da obezbedite većinu u Zakonodavnom odboru. Dakle, mi jesmo bili tu, vaši članovi nisu bili tu, niste održali Zakonodavni odbor. Vi kažete da ćete je održati i raspravljaćete o svih sedam amandmana, naravno da treba, ali ova dva amandmana su apsolutno sporna, ova dva amandmana ne mogu da prođu, ne mogu da dobiju pozitivno mišljenje Zakonodavnog odbora. Pitala sam vas kao pravnik da pokušate da me demantujete i vidim naravno da to niste ni pokušali, jer znate da ne možete ni da uspete, nemojte da okrećete priču na to da pravite šalu da li sam bila naslonjena na šank ispred sale gde šanka uopšte nema, gospodine kolega. Ponavljam, održite sednicu Zakonodavnog odbora. Pre toga kažite gospodinu ministru i kažite predsedavajućem da mora da se prekine ova sednica i da ne može da se raspravlja o ova dva amandmana, dok Zakonodavni odbor ne ustanovi da li je moguće da se o izmenama zakona, koji je prestao da važi 1. jula, raspravlja 5. jula. To je pitanje na koje treba da odgovorite vi i Zakonodavni odbor, gospodine.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Dopustite mu da završi po amandmanu, da ga ne vraćamo sa mesta.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređeni su članovi 147. i član 45. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Član 147. glasi: "Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Član 45. govori o nadležnosti Zakonodavnog odbora i između ostalog i o tome da razmatra predloge zakona drugih propisa i opštih akata. Ova dva člana Poslovnika su povređena i mi trenutno nemamo procesne uslove za nastavak sednice Narodne skupštine Republike Srbije, jer nema izveštaja Zakonodavnog odbora. Moram da kažem da je obrazloženje gospodina Ratkovića, predsednika Zakonodavnog odbora, pomalo smešno. Činjenica je da sednica Zakonodavnog odbora nije održana. Uopšte ne ulazim u razloge ko se gde nalazi, ko se gde kupa, da li je neko bolestan, službeno odsutan itd. Činjenica je da sednica Zakonodavnog odbora nije održana, kao što je činjenica da narodni poslanici ispred sebe nemaju izveštaj Zakonodavnog odbora o tome - da li su svi amandmani pravno mogući, a posebno amandmani gospođe Nade Kolundžije i gospodina Bojana Milovanovića, jer je reč o amandmanima koji su zaista sa ustavnopravnog aspekta sporni. Ako se otvore vrata jednom selektivnom i samovoljnom tumačenju Ustava, ako se dozvoli retroaktivnost, kao što se predlaže amandmanom gospođe Nade Kolundžije, a da za to ne postoji opšti interes, onda mi kao država ulazimo u jednu jako opasnu situaciju - da se sutra institut retroaktivnosti primeni kad god Vladi padne na pamet, iako za to ne postoje ustavni razlozi. Onda se postavlja pitanje šta je sa pravnim poretkom, a posebno šta je sa subjektivnim pravima građana. Zato vam, gospodine predsedavajući, dobronamerno savetujem da sednicu Narodne skupštine prekinete, da pozovete predsednika Zakonodavnog odbora za zakaže sednicu Zakonodavnog odbora. Ukoliko bude bilo kvoruma, narodni poslanici SRS će vrlo rado prisustvovati toj sednici i mi ćemo izneti naše mišljenje o svim amandmanima, a posebno o ova dva amandmana koja su najspornija. Ukoliko sednicu Narodne skupštine nastavite, a nema izveštaja Zakonodavnog odbora o tome da li su amandmani pravno mogući, onda vi, gospodine predsedavajući, snosite najveću odgovornost za to što je Poslovnik Narodne skupštine tako brutalno pogažen.
Hvala vam, gospodine Martinoviću. Obaveštavam vas o sledećem. Predstavnik predlagača, koji je sve vreme prisutan, izjasnio se, u ime Vlade, o amandmanima. Administrativni odbor se izjasnio o amandmanima. Zakonodavni odbor nije, to je tačna činjenica. Član 163. Poslovnika kaže: ''Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaj, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja''. Prema tome, jasno je da postoji mogućnost za rad. Pošto Zakonodavni odbor nema kvorum da odlučuje, ima kvorum da radi, ali nema kvorum da odlučuje, a vi kao predstavnici SRS nećete da učestvujete u kvorumu za odlučivanje, onda je jasno da ne može da se održi sednica. Dakle, svaka dalja diskusija bi išla ka opstrukciji rada Narodne skupštine, a ostao je samo jedan amandman da se uradi do kraja ove sednice. Da li ste vi zadovoljni ovim objašnjenjem ili Narodna skupština treba da se izjasni? Nećete da kažete. Molim da se upiše da Narodna skupština o povredi Poslovnika treba da se izjasni u danu za glasanje. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Krasić. Hvala. (Vjerica Radeta, sa mesta: Dajte reč narodnom poslaniku) Glasaće se u danu za glasanje, jer narodni poslanik nije želeo da odgovori na to. (Vjerica Radeta insistira na stavu da se poslaniku Aleksandru Martinoviću da reč po Poslovniku) Molim vas, gospođo Radeta, da dozvolite gospodinu Krasiću da govori, a nemamo pretres o tom odgovoru. Hvala vam.
Ukazujem na nekoliko povreda Poslovnika. Prvo je 104, 147, a za vas gospodine Albijaniću posebno skrećem pažnju na članove 148. i 251. Poslovnika. Da vam objasnim o čemu se radi. Radi se o pokušaju da neko na silu vrati časovnik nekoliko dana unazad. To je ono, što bi se reklo, što ima neku materijalnu težinu, ima neku političku pozadinu. Ono što za svakog razumenog treba da bude jasno jeste da u Ustavu Republike Srbije postoji jedan član koji dozvoljava da pojedina odredba može da ima povratno dejstvo. Ali, povratno dejstvo koje se traži amandmanom gospođe Kolundžija, traži se da se vrati na snagu nešto što ne postoji. To je još mnogo veći problem. Ako se taj amandman usvoji, onda se iz naftalina vadi ceo član 180. koga nema. Znači, ovde i neuropsihijatari, i psihijatri, i logičari imaju poprilično posla, jer opet se sve svelo na problem 126. Znate, problem je taj što ovde je nemoguće utvrditi opšti interes. Šta bi bio opšti interes? Broj ljudi. Šta bi bio opšti interes? Ne funkcioniše sektor, odsek u nekom ministarstvu. Nije tačno, funkcioniše. Kada je kao tehnička vlada, sa neobaveštenima, mogla da funkcioniše, pa vi ste nas ubedili da može država bez zakonite vlade, da može bez izbora, da može bez predsednika Republike, da može bez završnog računa, da može bez budžeta, da može i bez građana, da može i bez sunca, bez svega može kada su demokrate na vlasti.Sada pokušavate da nas ubedite da može i bez mozga. Mozak mora da postoji, znate. Znači, član 180. ne postoji, a vi amandmanom tražite da se on vrati ponovo u zakon. Ovde nije klasičan primer povratnog dejstva pojedinih odredbi. Pojedine odredbe, misli se na zakon koji se donosi, a vi ovde tražite da se povratno dejstvo da tako što bi se iz naftalina izvadio član 180, pa bi se reklo puj pike ne važi se, on će i dalje da važi do maja 2008. godine, znate. Mene stvarno interesuje kako bi gospodin Albijanić mogao da mi objasni ovaj član 149, čini mi se da sam rekao, ili 147, 148? (Predsedavajući: Član 148. ste rekli, gospodine Krasiću.)E, taj član 148, gospodine Albijaniću objasnite, pošto se ovde konstituiše jedno posebno pravo za narodne poslanike. Molim vas da se ne smejete. U članu 148. piše ovako: ''U toku glasanja u pojedinostima amandmane u pismenom obliku mogu da podnesu predlagač zakona, nadležni odbori i drugi.'' [[Govori kroz smeh.]] Znači, kada smo sve završili sa raspravom, mi glasamo o amandmanima.(Predsedavajući: Mislim da je to tehnička greška, da treba da stoji ''u toku rasprave''.) Molim. Valjda sam lepo pročitao i nisam ništa pogrešio. (Predsedavajući: Pročitajte). Znate, vidite, kada je demokratija, onda je razuđen i mozak, sve je razuđeno, sve je bez kiseonika, sve može. Evo, vidite, gospodin Albijanić se nasmejao na ovaj član 148. To je jedna najobičnija glupost, stvarno glupost. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) A za član 251. to ćete mi naknadno objasniti.
Čitam član 148. u celini: ''U toku glasanja u pojedinostima, amandmane u pisanom obliku mogu da podnose predlagač zakona, nadležni odbori, odnosno Vlada, samo ako je potreba za amandmanom nastala usled prethodnog prihvatanja nekog drugog amandmana''. Prema tome, u ovome nije moglo biti kršenje Poslovnika, pa ne vidim potrebu da se Skupština izjašnjava o tome, jer nismo u ovom trenutku, gospodine Krasiću. Hvala. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović, a zatim po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam narodni poslanik i kada želim da govorim u ovoj skupštini onda se obraćam sa govornice. Nisam dužan da sa mesta objašnjavam predsedavajućem da li sam sa nečim zadovoljan ili ne. Gospodine predsedavajući, kada nema predsednika Narodne skupštine, onda ste vi taj koji treba da bude najverniji čuvar Poslovnika Narodne skupštine i vi ste taj koji poslednji treba da prekrši odredbe Poslovnika. Vi ste se, da biste opravdali Zakonodavni odbor zašto on nije dostavio izveštaj, odnosno da biste dali pravni osnov za nastavak sednice, iako pravnog osnova nema, pozvali na član 163. Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam vas da je član 163. sistematizovan u okviru odeljka 8. Poslovnika Narodne skupštine. On je odštampan ovim tamnim slovima. Odeljak osam nosi naslov - hitni postupak. Dakle, samo u toku hitnog postupka Vlada, odnosno Zakonodavni odbor može da ne dostavi izveštaj i u tom slučaju će se predlog zakona razmatrati i bez mišljenja Zakonodavnog odbora. Međutim, koliko sam obavešten, ovaj zakon se ne donosi po hitnom postupku, tako da ovo vaše obrazloženje, vezano za pozivanje na član 163, jednostavno ne stoji. I dalje ostajem kod svog predloga, koji sam vam dao zaista dobronamerno, u želji da vas izbavim iz ove jedne pravno nemoguće situacije, a to je da prekinete, odnosno date pauzu, da pozovete predsednika Zakonodavnog odbora da zakaže sednicu Zakonodavnog odbora i da se Zakonodavni odbor izjasni o amandmanima. Možda vama, kao čoveku koji nije pravnik, to razumem, izgleda da je ova rasprava čisto formalistička, tehnička, da je ovo jedno pravničko nadmudrivanje. Kao neko ko malo studioznije poznaje pravo kažem vam da ako otvorite vrata samovoljnoj primeni instituta retroaktivnosti, to je jako opasan institut. Može da bude koristan u nekim situacijama, ali u nekim situacijama može da bude štetan i jako opasan, pre svega kada su u pitanju subjektivna prava građana. Ako mi danas bez mišljenja Zakonodavnog odbora, a većina u ovoj Skupštini će to verovatno da uradi, prihvati amandman gospođe Nade Kolundžija, iako za to ne postoji ustavni osnov, ko nam sutra garantuje da se retroaktivno neće primenjivati odredbe Krivičnog zakona, za koje je Ustavom propisano da ne mogu biti retroaktivne. Ko nam garantuje da se onda institut retroaktivnosti neće primenjivati kada god to nekom padne na pamet. Zato vam kažem, prekinite sednicu Narodne skupštine, neka se održi sednica Zakonodavnog odbora, neka gospoda, koja trenutno nisu ovde, dođu na sednicu Zakonodavnog odbora i da tamo kao pravnici, jer tamo je većina pravnika, ukrstimo mišljenja o ustavnom osnovu za ova dva amandmana i da tek nakon toga nastavimo sednicu Narodne skupštine. U protivnom, ovo će biti jedna lakrdija i Srbija na ovaj način postaje država bezakonja.
Gospodine Martinoviću, razumeo sam da eksplicitno tražite da se Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika, što ćemo i učiniti u danu za glasanje. Podsećam vas na član 139. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, koji glasi - ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Skupština je ta koja je merodavna u danu za glasanje o svemu da se izjasni. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, povreda Poslovnika.
Poštovani poslanici, evo izlazim i reklamiram čl. 104. i 105. Poslovnika, u prvom stavu u oba člana. Pošto znate napamet, gospodine predsedniče, Poslovnik, čime se ne bih hvalio ... (Predsedavajući: Potpredsednik sam.) Molim vas da me ipak sada ne prekidate dok budem govorio. Ima par stvari. Ovo kako vi sada vodite sednicu upravo ne doprinosi ugledu Narodne skupštine i to je upravo jedna manipulacija koja nije dozvoljena. Prvo, vaše upadice vrlo česte na izlaganja mnogih koji ovde iznose svoje mišljenje nisu u redu. No, vi imate na neki način i diskreciono pravo da to činite, mada vi to zloupotrebljavate. Mi se sada suočavamo ovde sa ovom demokratijom koja se nama nudi iz tzv. demokratskog bloka. To je demokratija bezakonja, ili drugim rečima, zakon to sam ja. Znači, mi možemo da tumačimo ovde kako hoćemo zakon i to je sasvim u redu, čak i ako kršimo i elementarne postavke našeg Ustava. Vrlo istaknuti predstavnici SRS, pravni stručnjaci, ovde ukazuju na eklatantno kršenje i Ustava i zakona. Vi sada ovde ne želite da dozvolite da se to mišljenje afirmiše na jedan normalan i pravi način. Afirmacija tog mišljenja bi bilo, naravno, ono što se i predlaže, da se ovde prekine jedna nezakonita rabota. Nisam pravnik, a sada za naš narod da vidite o čemu se radi, šta zahteva amandmanom gospođa Kolundžija. Naravno, kada vi donesete jedan nov zakon, to je jedno novo, živo telo koje treba da se primenjuje. Može sada, ako postoji opšti interes, da prihvatimo svi mi koji smo laici, i pravnici, da neke odredbe treba da važe i retroaktivno, i to nije sporno. Šta gospođa Kolundžija hoće. Hoće da mrtvaca oživi. Nešto što je mrtvo ona hoće da kaže, e to još tri dana živi. To nije nov zakon, to nije život, vi mrtvaca šminkate i hoćete da ga predstavite da je živ stvor. To je elementarna pogreška. Vi koji imate, potpredsedniče, neko matematičko znanje i trebalo bi da imate veze sa elementarnom logikom, to ne uviđate. Vi i dalje insistirate da mi nismo u pravu i hoćete, čime, hoćete tiranijom većine, da jednostavno idete dalje, da gazite ono. Smešno je ono što je rekao uvaženi predsednik Zakonodavnog odbora, zamera nama iz opozicije što nećemo da budemo pozicija. Mi smo suprotstavljeni. Ne možemo vam mi činiti ovde većinu ni u vašem odboru. Vi imate dovoljan broj ljudi koji to mora da obezbedi i nemojte to više da spominjete kao argument. Mi smo spremni da učestvujemo u raspravi i da branimo svoje stavove. Mi ne bežimo od svoje poslaničke dužnosti, ali nećemo da vama pravimo većinu. Prema tome, molim vas, zbog građana Srbije, ovo je sramota i bruka. Vi demokrate, vi nemate veze sa demokratijom, vi ovde pravite ne ni Bangladeš, ne ni afričko pleme, prvobitnu ljudsku zajednicu ovde hoćete, ali vam je jedini zakon toljaga, ništa više.
Po Poslovniku, narodni poslanik Bojan Milovanović.
Uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, imajući u vidu sumnjiv ustavni osnov, ovo o čemu su govorili i Vjerica Radeta i gospodin Krasić, povlačim svoj amandman.
Hvala. Narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Ne javljam se zbog činjenice da su argumenti i pravničko znanje kolega iz SRS, za razliku od predsednika Zakonodavnog odbora, uticali na kolegu Milovanovića koji je to i rekao sada, već se javljam zbog povrede Poslovnika u delu koji se tiče izveštaja Administrativnog odbora. Gospodine ministre Milane Markoviću, vi ste, koliko svi mi znamo vrlo dobro, godinama bili narodni poslanik. Danas ste se, 5. jula, u ulozi ministra za državnu upravi i lokalnu samoupravu, za razmatranje tačaka u pojedinostima ovog zakona neustavno koji predlažete, pojavili pred Administrativnim odborom. Budite toliko ljubazni, pa izađite i recite što ste tražili vi danas da razmatrate amandmane na Administrativnom odboru. Da li je to logičan red stvari ili vi hoćete da unapred menjate Poslovnik o radu Narodne skupštine, ili je stvar vrlo jednostavna, što, naravno, gospodin Albijanić nije priznao, ali je toliko očigledno. Dakle, ovde imamo predsednika Zakonodavnog odbora Vlatka Ratkovića iz DS, imamo gospođu Vjericu Radetu, pravnika i to vrsnog iz SRS, mr Aleksandra Martinovića iz SRS, pravnika, takođe članove Zakonodavnog odbora, i druge srpske radikale i imamo neke koji se navodno nalaze negde. Prvo, gospodine Ratkoviću, članovi Zakonodavnog odbora se uopšte ne nalaze u Strazburu. Taj koji vam je to rekao taj vas je grdno slagao. Bila je gospođa Vjerica Radeta, ali se vratila istog dana kada i ja sa njom u subotu, jer je završeno parlamentarno zasedanje. Ako mislite na gospodina Aligrudića, on je iz Strazbura otišao dalje nekim svojim poslom, glumi velikog državnika. Mi sada razgovaramo o tome da li je i zašto je nama ovaj Petar Cvetković, zamenik predsednika, koga ste uhvatili na brzinu da predsedava Administrativnim odborom dostavio izveštaj Administrativnog odbora, jer je gospodin Dragan Todorović, predsednik Administrativnog odbora, potpredsednik naše stranke, predsednik izvršnog odbora kao častan čovek i koji zna, za razliku od vas koji ste pravnik, i ako gospodin Todorović ima bolje pravničko znanje kao diplomirani inženjer od vas pravnika ministra. Žalosno je da se vi pojavljujete u nedostatku kvoruma koji nije sposoban da vam obezbedi vaš Vlatko Ratković. Ima neki Vlatko Rajković iz Kragujevca, isto iz DS, pa vas mešam stalno, ali taj isto pravi brljotine kao vi ovde, gospodine Ratkoviću. Prema tome, zaista je ovo vrhunac drskosti. Znate na šta ste se pozvali? Kažete - u skladu sa članom 79. i 147. Dame i gospodo narodni poslanici, član 79. kaže da odbor odlučuje većinom. To je upravo priznanje da ste bili nesposobni vi, gospodine Ratkoviću, da sazovete matični nadležni odbor i bez tog mišljenja ne može dalje da se raspravlja, i mora da se prekine sednica. Pa onda ste pobrkali babe i žabe, pa kažete - hajde. Mogli ste da nahvatate predsednika Odbora za kulturu i informisanje, ili ovog za trgovinu i turizam, ili da pitate profesora Mašića, predsednika Odbora za poljoprivredu - hoćete vi Mašiću, ako ima kvoruma, da raspravljate o ovome. Ovo je stvarno neverovatno šta ste vi danas uradili i vi ste direktno, gospodine ministre, učestvovali u kršenju Poslovnika kao dugogodišnji poslanik i to ste svesno uradili.
Po amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, odredbom člana 96. stav 4. Ustava Republike Srbije propisano je da zakoni, drugi propisi i opšti akti stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja, a samo izuzetno mogu da stupe ranije, ako za to postoje naročito opravdani razlozi, koji su utvrđeni prilikom donošenja zakona. Podneo sam amandman koji predviđa da ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima stupi na snagu, kao što je to i Ustavom propisano, osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ustav je potpuno jasan - zakoni, drugi propisi i opšti akti mogu da stupe na snagu i ranije nego što je to inače propisano, dakle pre osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", ali samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi. Nisam stekao utisak iz izlaganja gospodina ministra Markovića da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Oni koji su pravnici oni mogu da prepoznaju nijanse u izražavanju Ustava. Ustav ne kaže "opravdani razlozi", nego "naročito opravdani razlozi". Dakle, ustav diže opravdanost na jedan daleko veći stepen. Potrebno je da su u pitanju naročito opravdani razlozi. Mogu samo da pretpostavljam šta je to ustavodavac imao na pameti kada je takvu odredbu formulisao. Možda je mislio da će u slučaju da zakon ne stupi na snagu pre osmog dana da nastanu neke teške posledice po bezbednost države. Možda će biti ugroženo funkcionisanje državnog aparata, možda će nastupiti teške posledice po život i zdravlje ljudi ili imovinu veće vrednosti. Možda će se desiti nešto strašno što zahteva da zakon stupi na snagu ranije, ali nisam čuo, bar nisam razumeo iz izlaganja gospodina ministra Markovića da će se desiti bilo šta strašno. Čuo sam samo da je u pitanju nekih 380, gospodine ministre ispravite me ako grešim, državnih činovnika koje treba postaviti na položaje i ništa drugo. Ne vidim da će zbog toga proisteći za građane Srbije neke naročito teške posledice. Gospodine ministre, iskoristiću ovu priliku da vas podsetim na ono što sam već za ovom govornicom nekoliko puta rekao. Vlada Srbije već nekoliko godina ima praksu da, kad god se primaknu rokovi koje ona treba da poštuje, odnosno da primeni zakone koje je ona sama predložila, Vlada Srbije se doseti pa Narodnoj skupštini predloži zakon o izmenama i dopunama zakona u smislu da se prolongira primena nekog zakona. To predstavlja igranje sa pravnim sistemom, to narušava autoritet državne vlasti. Podsećam vas, gospodine ministre, da je Vlada Srbije bila ta koja je 2005. godine predložila ne samo Zakon o državnim službenicima, već čitav niz drugih zakona iz oblasti javnog prava, koje su tadašnji ministri i tadašnji i sadašnji predsednik Vlade najavljivali kao spektakularne zakone, kao zakone koji će da nas približe evropskim integracijama, kao reformske zakone, demokratske zakone, zakone koji predstavljaju raskid sa nekakvom mračnom prošlošću itd. Vlada Srbije je sama predložila zakon. Ona je sama sebe obavezala određenim rokovima. Niko je na to nije terao. Nije opozicija bila ta koja je predložila zakon, pa Vladi nametnula neki rok koji ona objektivno ne može da ispuni. Zakon je donet u ovoj skupštini u septembru 2005. godine, stupio na snagu 1. jula 2006, evo sada je 5. jul 2007. godine. Vi ste došli sada u Narodnu skupštinu da tražite od Narodne skupštine da vam produži rok za primenu Zakona o državnim službenicima za 1. maj 2008. godine. To je igranje sa zakonom, sa pravnim sistemom. Podsećam vas, gospodine ministre, da su i obični ljudi koji nisu ministri, nisu premijeri, nemaju imunitet, u svakodnevnom životu opterećeni nekim rokovima. Oni te rokove moraju da poštuju. Ako ne poštuju rokove, oni snose posledice po zakonu. Neka ne plate porez, neka ne izmire neku drugu dažbinu prema državi, neka u nekom ugovoru koji su potpisali sa ugovornom stranom ne poštuju rok koji je tim ugovorom predviđen, pa ćete da vidite šta će se desiti. Ali, građani Srbije nemaju telo pred koje mogu da dođu i da kažu - znate, gospodo, mi iz tih i tih razloga ne možemo da ispunimo taj rok, hajde produžite ga za još godinu dana. Običan čovek takvu mogućnost nema. Vlada Srbije je sama sebi dala tu mogućnost. Ovo je samo jedan u nizu zakona za koga nam Vlada Srbije predlaže odloženu primenu. Uopšte mi nije jasno zašto to radite. Niko vas nije terao da predlažete zakone za koje ste vi tada znali. Ubeđen sam da ste vi znali u septembru 2005. godine da nemate kadrovske, finansijske, organizacione i druge mogućnosti da čitav niz zakona primenite u praksi. Onda zaista ne razumem zašto ste takve zakone i predlagali, odnosno zašto ste formulisali te rokove. U stvari, znam. Niste vi ove zakone donosili da bi se oni primenjivali u životu, da bi građanima Srbije bilo bolje, vi ste, u stvari, hteli da zamažete oči vašim stranim mentorima i da kažete - znate, mi smo evropejci zato što imamo evropejske zakone. Imamo Zakon o državnim službenicima, koji garantuje da su državni službenici depolitizovani. Imamo Zakon o Vladi, koji je takođe reformski, demokratski zakon. Imamo Zakon o javnim agencijama, gde uopšte ne znate šta su javne agencije. Imate čitav niz organa uprave koji postoji samo na papiru. U životu ih nema. Imate čitav niz takvih agencija. Ne želim da opterećujem narodne poslanike nekom stručnom analizom, ali ako insistirate mogu i o tome da govorim. Imate čitav niz organa uprave koje ste formirali potpuno bez ikakve potrebe. Gomilate državni aparat, gomilate službenike, odvajate ogromna finansijska sredstva za finansiranje tih organa i agencija, koje u životu ne funkcionišu. Samo da biste mogli, kada dođe šef misije OEBS-a, američki ambasador, neko drugi sa Zapada, da kažete - pa, znate, mi smo kompatibilni sa evropskim zakonodavstvom, mi imamo zakon o ovome, zakon o ovome, imamo ovaj organ, onu agenciju, a u praksi, u životu, to uopšte ne postoji. Postoji samo na papiru, a građanima Srbije od svega toga jednostavno nije bolje, niti im može biti bolje. Moram da se osvrnem, ako mi dopusti gospodin predsedavajući, i na amandman gospođe Nade Kolundžije. Taj amandman je do te mere sporan sa ustavnog aspekta da ne mogu a da ne iskoristim ovu priliku da kažem nekoliko reči o tome. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se otvorilo pitanje retroaktivnosti. Retroaktivnost je takva situacija kada se zakonima... (poslanici dobacuju iz sale) ... polako, gospodine, nemojte da budete nervozni. (Predsedavajući: Molim vas, dopustite govorniku, on ima pravo 15 minuta po amandmanu, i to mu moramo omogućiti.) Iskoristite to što narodni poslanici SRS argumentovano govore, pa možete nešto i da naučite. Dakle, retroaktivnost je takva situacija kada se zakonima i drugim opštim aktima regulišu određene situacije koje su nastale pre stupanja na snagu tog zakona. Retroaktivnost je i ustavna kategorija. Ustav Srbije kaže da zakoni, drugi propisi i opšti akti mogu da imaju retroaktivno, odnosno povratno dejstvo, ali samo ako to nalaže opšti interes. Već sam rekao da tog opšteg interesa nema. Ali, vidite, amandmanom gospođe Nade Kolundžije se u stvari predlaže nešto što je više od retroaktivnosti. Dakle, ovde se ne reguliše situacija koja je nastala u prošlosti, nego amandman glasi - u članu 3. zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima umesto tačke stavlja se zarez i dodaje "izuzev člana 2.", koja stupa na snagu 1. jula 2007. godine. Amandman je, a vi me ispravite ako grešim, u Pisarnici zaveden 4. jula 2007. godine. Zakon je trebalo da se primeni najkasnije 1. jula 2007. godine. Zamislite situaciju da recimo sutra, ako predsedavajući odredi da je sutra dan za glasanje, usvojimo zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, on će da stupi na snagu, ako se izglasa sutra, u subotu, ako se usvoji onako kako je predložen, a da će stupiti na snagu, zamislite, odredba člana 2. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima 1. jula 2007. godine. Ovo je pravno nemoguća situacija. Amandman ne da nema ustavni osnov, on je pravno nemoguć. Raspravljamo o stvarima koje su ne nedopuštene sa stanovišta Ustava i zakona, nego pravnička logika nam jednostavno nameće da takav amandman ne može da zaživi u životu. Ne znam kome je u interesu da se igra sa Narodnom skupštinom. Vi ste, gospodine ministre, ovu situaciju mogli da prevaziđete na daleko elegantniji način, ali vi to ne želite. Vi ne želite da slušate mišljenje SRS i uopšte predstavnika opozicije, smatrate da samo vi imate pravnike, da ste samo vi eksperti, da samo vi sve znate, a da mi koji sedimo ovde sa desne strane ne znamo ništa. Mi smo danas pokazali i prethodnih dana da znamo u stvari mnogo više od vas. Gospodine ministre, zaista vas pozivam još jednom da prekinete sa ovakvom praksom.Nijedobropougled države Srbije, nije dobro po funkcionisanje pravnog sistema da nam iz nedelje u nedelju predlažete zakone kojima odlažete primenu zakona koje je sama Vlada predložila. Čuo sam i taj argument koji je izneo gospodin ministar i drugi čelnici Demokratske stranke, kažu - znate, 2005. i 2004. kada su predlagani svi ovi zakoni mi nismo bili u Vladi. Gospodine ministre, ulaskom u drugu vladu Vojislava Koštunice, vi ste postali naslednici prve vlade Vojislava Koštunice, koja je konstituisana 2004. godine. Kao i kod svakog nasleđivanja, nasleđuju se ne samo prava, nego se nasleđuju i obaveze. To što vi fizički niste učestvovali u toj vladi, to što ste u to vreme bili opozicija, to vas ne opravdava. Vi ste svesno ušli u Vladu koja je tada, 2005. godine, bar što se tiče ovog zakona, preuzela određene obaveze i ulaskom u tu vladu vi ste takođe preuzeli te obaveze. Ne možete se vi tih obaveza rešiti tako što ćete reći - znate, mi tada nismo učestvovali u Vladi. To nas baš briga. Vi ste ulaskom u Vladu preuzeli teret vlasti, a teret vlasti, između ostalog, podrazumeva da ste dužni da ispunjavate obaveze koje je ranija vlada predložila. Kao što teret vlasti takođe podrazumeva da je skupštinska većina ta koja i u Zakonodavnom odboru i u svim drugim odborima mora da obezbedi većinu. To nije dužnost opozicije, to je dužnost vlasti. Ako ste hteli vlast, onda preuzmite i taj teret.
Da li se još neko o ovom amandmanu javlja za reč? (Ne.) Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zarad javnosti, zarad građana Srbije, hteo bih da ipak neke stvari budu definitivno objašnjene, jer se postavlja pitanje kako je Administrativni odbor mogao da donese ovakvu odluku. Radi informisanja da vam kažem da sam normalno, kao predsednik Administrativnog odbora, došao na sednicu, a inače već na početku rada Administrativnog odbora vladajućoj većini je skrenuta pažnja da bi bilo neophodno da obezbedi većinu za rad Odbora. Pretpostavljam da su svi predlozi zakona koji dolaze od Vlade unapred usaglašeni u većini koja je formirana da bi se formirala Vlada i minimum što se očekuje od te većine je da obezbedi kvorum. Nažalost, i vi ste predsedavajući svedok pošto ste član Administrativnog odbora, već pet ili šest sednica Odbora je do sada otkazano, odnosno nije održano zato što vladajuća većina nije u stanju da obezbedi kvorum, kao i u ovom momentu. Ne znam da li građani Srbije mogu da vide, ali na ekranu ima 47 poslanika prisutnih, i to ne iz vlasti, ovde ih ima mnogo manje, ali ima zato ostavljenih poslaničkih kartica na sedištima. Nemojte sada da vadite, Nado, nemojte sada. Ima ih. Molio bih da ovi sa kamerama pokažu, recimo ovde u trećem redu. Nije to sada kao ona situacija kada ste glasali iz Soluna, Bodruma itd. Ima vas svega 22. Onda zamislite kakva je tek situacija na odborima. Niste imali mogućnosti da održite sednicu Administrativnog odbora zato što niste u stanju da obezbedite većinu. Stvarno vas, i vas ministre i vas gospođo šefa poslaničke grupe Demokratske stranke, jednostavno postavljam vam pitanje, možete ovde da uradite šta god hoćete, radili ste to u proteklih sedam godina, ali pretpostavljam da vam je jasno da se u krajnjoj liniji sve obije o glavu. Ne možete na ovakav način vršiti nasilje nad Poslovnikom, nad zakonom. Izvucite napokon tu karticu da se Nada smiri, ona tu stoji već sat i nešto vremena. Evo na šta ste vi spremni. Varate...
U toku radnog dana se ne računa kvorum. Ujutru otvaramo radni dan.
Znate, gospodine Albijaniću, strašno je da ste vi, kao predsedavajući, po Poslovniku bili obavezni da onog momenta kada ste videli da je kartica u poslaničkoj jedinici pozovete službu da je izvadi, a vi kršite Poslovnik i mene upozoravate i kritikujete zato što upozoravam na ovakvu prevaru kojom se služite. Stvarno nema smisla.
Gospodine Todoroviću, ima još jedan problem: da li je vaša kartica u poslaničkoj jedinici? Da li ste vi prisutni danas ovde?
Gospodine Albijaniću, posumnjaću u nešto što mislim bar da delimično imate. Izvadili smo poslaničke legitimacije da bi vas izvrgnuli ruglu, da pokažemo na šta liči rad ove skupštine i kako se ponašate u Skupštini. Da završim sa Administrativnim odborom. Pošto nije bilo kvoruma, sačekao sam, ne akademskih 15 minuta nego 20 minuta, napustio sednicu i ovlastio zamenika Administrativnog odbora, gospodina Petra Cvetkovića, inače pravnika, nijednog momenta nismo dovodili u pitanje, mogao sam da ga ne ovlastim. Prošlo je 20 minuta, nema kvoruma, završeno. Čekao sam, da je počela sednica odmah bih skrenuo pažnju da mi na Administrativnom odboru ne možemo da odlučujemo o Predlogu ovog zakona. Ne možemo, jednostavno. Možete vi da stavite šta god hoćete, ali nije po Poslovniku. Imali ste tako prilike kada je bio Zakon o Vladi, kada smo vas ubedili da po Ustavnom zakonu to ne možete da radite. Napustio sam sednicu Administrativnog odbora, u međuvremenu pretpostavljam da je tačno da ste dobili kvorum, pretpostavljam da je to tačno, ali gospodin Cvetković je mogao da uradi samo jednu jedinu stvar, da kaže da mi o ovom predlogu zakona ne možemo da raspravljamo. Nažalost, vi ste spremni da kršite i zakone, i poslovnike. Administrativni odbor je doneo tu odluku zato što Zakonodavni odbor, koji je bio nadležan, nije imao sednicu. Ministre, samo vas pitam kako ćete se vi osećati ako budete nastavili ovu sednicu i donese ovaj zakon na ovakav način. Onda vama zakoni uopšte ne trebaju. Zašto uopšte trošite vreme, i vaše i naše, za bilo kakav predlog, sve što vam treba, i do sada ste to radili, na Vladu, uredba za uredbom i završite posao. Kršićete zakone i ustav donošenjem uredbi, ali ćete bar izbeći da se blamirate na ovakav način pred građanima Srbije.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi završnu reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Pokušaću da u najkraćim crtama kažem svoje viđenje argumenata koji su se čuli u ovoj raspravi, mada mnogo više je bilo politike nego što je bilo rasprave o ovih nekoliko predloženih izmena Zakona o državnim službenicima, što je i razumljivo. Normalno, zakoni nisu samo stručna materija nego su odraz politike i potrebe države. Želim par stvari da napomenem. Dakle, zaista onoliko koliko sam pratio ovih šest ili sedam godina, koliko sam bio narodni poslanik, potpredsednik Narodne skupštine, rad Narodne skupštine, i koliko je meni poznat Poslovnik, osim ako nešto nije promenjeno nedavno, u poslednjih 15 dana, ne vidim kakve su to poslovničke prepreke nastupile da mi ne bismo danas raspravljali ovaj zakonu. Da li je bolje da postoje mišljenja Odbora? Bolje je. Da li je bolje ... Dozvolite, nije u redu, evo vi ste sada potpredsednica Narodne skupštine, bio sam i ja, ne znam da li ste ikada čuli da sam dobacivao. Nije prijatno govoriti u atmosferi kada vam neko dobacuje i odnapred i odnazad. Uopšte ne razumem šta se spori u samoj proceduri? Mnogo bi bolje bilo da je procedura drugačija, ali neko više voli da bude za šankom nego u sali gde rade određeni odbori ili komisija i tu ne mogu da promenim stvari. Svako ima pravo da bojkotuje rad bilo kog odbora. Kada se bojkotuje rad, po logici stvari može nastupiti nedostatak kvoruma. Takođe, ne vidim ni da je prepreka broj poslanika u sali za rad Narodne skupštine. Dakle, od pre tri godine, otkad je promenjen Poslovnik, potpuno je irelevantno koliko je poslanika, kartica u poslaničkim klupama. Činjenica je opet, bilo bi mnogo lepše i za mene kao ministra da govorim pred 250 poslanika, ali znam da 250 poslanika ovde nema u sali i to je to. (Predsedavajući: Molim vas da se umirimo i saslušamo ministra. Hvala.) Ovim direktno odgovaram na pitanja koja su mi upućena sa govornice i sa mesta, da li smatram da postoje bilo kakve poslovničke smetnje za obavljanje ove rasprave. Dakle, podvlačim, nikakve poslovničke smetnje za obavljanje rasprave ne postoje, odgovaram na vaše pitanje. Smatram da je to korektno sa moje strane da vam odgovorim kada mi postavite neko pitanje, izuzev ako mislite da vi treba da postavljate pitanja, a kada izađem za govornicu da se pravim kao da me ništa niste pitali. Ako je to ideja, recite mi pre, šapnite mi u prolazu. Sada bih rekao nešto konkretno o odredbama zakona i o primedba koje se odnose na datum 1. jul 2006, pa 1. jul 2007, pa 1. maj 2008. godine. Prvo što želim da kažem je da je amandman gospođe Nade Kolundžije zaveden sa datumom 29. jun, a da je ispravka amandmana kasnije usledila, umesto zarez ide zapeta itd. Dakle, amandman je zaveden 29. 6. 2007. godine,onda kad je postalo očigledno da se zakon neće doneti do 1. jula 2007. godine. Sada mi imamo tu dilemu, odnosno sporno pitanje da li ovde postoji neki opšti interes, odnosno u ovom sad slučaju već naročiti opšti interes da damo retroaktivno dejstvo nekoj odredbi zakona. To je sada prosto stvar Narodne skupštine kako će da odlučuje o tome. Narodna skupština je ta, shodno Ustavu, koja odlučuje o postojanju takvog interesa. Moje mišljenje kao ministra jeste da u ovom slučaju postoji opšti interes i obrazložiću zašto vi treba da podržite amandman gospođe Nade Kolundžije i zašto treba da glasate za ovaj zakon. Dakle, zakon je, kao što smo više puta ponovili, stupio 1. jula 2005. godine na snagu. Iz različitih razloga prethodna vlada nije izvršila postavljenja po odredbama novog zakona do 1. jula 2007. godine. Istina, moramo uzeti u obzir da od 14. februara to ona nije i mogla da radi, shodno odredbama Zakona o Vladi, koji je donet pre Zakona o državnim službenicima. Sada dolazimo u jednu situaciju da, ukoliko ne primenimo amandman gospođe Nade Kolundžije, 1. jula 2007. godine prestaje dužnost svim ovim licima o kojima mi pričamo. Kada govorimo o tim licima, ne govorimo mi o njima ono ad personam, Petrović Petar. Nije bitno ime i prezime čoveka, ne govorimo mi o zapošljavanju, nije ovo tema zapošljavanja. Govorimo o ljudima koji vrše dužnosti koje su Zakonom o državnim službenicima, članom 32. i 33, utvrđene kao dužnosti od posebnog značaja. Dakle, oni su rukovodioci organa, odgovaraju za rad, usklađivanje rada, imaju posebne odgovornosti pred zakonom, potpisuju određene akte, kao recimo Republički javni pravobranilac. Ukoliko bismo prihvatili vaš stav da svima prestane dužnost 2007. godine, odnosno da ne uvedemo retroaktivnost, postavilo bi se logično pitanje: šta je recimo sa svim onim što je Reublički javni pravobranilac uradio nakon tog datuma, da li to može da se konvalidira ili ne. Onda je moje mišljenje da postoji interes države da se prihvati ova retroaktivnost kako, ne samo akt Republičkog javnog pravobranioca, nego i mnogi drugi akti ne bi bili dovedeni u pitanje odnosno oglašeni ništavim, jer očigledan je interes države da država nastavi da funkcioniše. Nema nikakve dileme da ukoliko 380 položaja ostane bez mogućnosti da funkcioniše da je ugroženo funkcionisanje države. Moje mišljenje je da je to više nego očigledno. Ne vidim kako drugačije možemo tumačiti prestanak njihove dužnosti. Ako je prestala dužnost, prestala je dužnost. Mi možemo da se ne slažemo o tome, iznosim samo moju argumentaciju i moram reći da nema potreba da postavljate takvu pretpostavku da neko misli da nešto ne znate. Smatram konkretno da su vaše diskusije vrlo stručne i zadovoljstvo mi je da razmenimo argumente po ovim pitanjima. Ukupno posmatrano, vrlo je dinamično biti u ulozi ministra pred određenim narodnim poslanicima. Dakle, nesporno je da je ovo sada samo politička ocena. Razumem poslanike opozicije koji imaju političku ocenu koja upućuje na kritiku rada ove vlade i na kritiku rada prethodne vlade, to je potpuno razumljivo. Ali ne mogu da prihodim kao aksiom vašu političku ocenu. Politička ocena je stvar političkog uverenja, ali utvrđivanje opšteg interesa nije ni vaš ni moj posao. Posao je Narodne skupštine, odnosno moj kao predstavnika predlagača da pokušam da ubedim Narodnu skupštinu da ovde postoji opšti interes, mislim da postoji opšti interes za državu, da država nastavi da funkcioniše, vi mislite da to nije opšti interes i prihvatam da svi imate svoje mišljenje, ali o tome će odlučiti Narodna skupština. Nemojte da vršimo zamenu teza i da kažemo da ovde postoje neke pravom date objektivne nemogućnosti da mi danas odlučimo o ovome ili o onome, odnosno da postoji konkretno kršenje Ustava, zakona ili propisa koji se tiču ove Narodne skupštine. Isto važi obrazloženje koje je bilo da zakon stupa na snagu bez onog roka od osam dana, koji je neophodan da bi opšti akt stupio na snagu. Isto obrazloženje važi i ovde. Promena je utoliko što je protekao rok 1. jul 2007. godine i što nama odredba člana 3. Predloga zakona postaje izlišna i u tom smislu je i vaš amandman postao izlišan. Na kraju, bilo je nekoliko političkih opservacija koje se tiču depolitizacije itd. Dakle, mi smo se opredelili, kao država, za jedan sistem. Kao ministar, kao poslanik, kao građanin države moram da pristanem i poštujem zakone koji ovde postoje, prethodna vladajuća većina je donela jedan zakon kojim se opredelila za ovaj sistem državnih službenika. Mogu reći da li mi se sviđa ili ne sviđa, ali to je u ovom momentu potpuno izlišno. Taj zakon, taj sistem predviđa da do nivoa pomoćnika ministra su profesionalci, preko nivoa pomoćnika ministra su političari, političke garniture se smenjuju, pomoćnici ministra i nadole ostaju kao državni službenici na položajima, i ostali državni službenici izvršioci i nameštenici. Prema tome, prilika, ukoliko se neko ne složi sa tim, jeste da to svoje neslaganje izrazi kroz promenu zakona, kroz formiranje političke većine, poslaničke većine koja će dovesti do promene celog sistema, ali u ovom momentu mi na dnevnom redu imamo samo promene u okviru postojećeg sistema i u tom smislu ocena sistema, po meni, rano je da se da, možda možemo da sačekamo dve-tri godine i da kažemo - dobar je sistem, na pravom smo putu ili ćemo reći - pogrešan je sistem. Meni za sada ovo liči kao dobra osnova, a da li ćemo mi, kao u mnogim drugim stvarima, svojim delovanjima to pokvariti ili ne, to je neka druga tema. U normativnom pogledu smatram da je ovaj zakon dobar, u pogledu političke ideje koju nosi takođe smatram da je dobar, u pogledu primene ne znam, kao što ne znate ni vi, ne može niko znati, zbog toga što zakon još uvek nije praktično doživeo svoju primenu i neće doživeti svoju primenu u punom svom obimu dok ne prođe postavljenje državnih službenika shodno ovim odredbama koje pokušavamo da promenimo. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo već postaje bezobrazluk. Ovo stvarno vređa inteligenciju svih nas ovde. Koristeći se pravom da postavim pitanje po članu 226. Poslovnika, postavljam pitanje predsedavajućem - da li je gospodin Milan Marković ovde poslanik ili ministar? Već sedam dana traje rasprava, ljudi pričaju veoma kompetentno o veoma lošem Predlogu zakona. Ministar sve vreme priča o Poslovniku, o tome kako treba poslanici da se ponašaju, šta treba da pričaju, da li to što pričaju je lepo ili nije lepo itd. To je već, gospodine ministre, prevaziđeno. Gospodine predsedavajući ili prenesite gospodinu predsedniku, održite neki sastanak sa ministrima pa ih upozorite. Poslanici ne mogu da se vređaju, a ovo je uvreda poslanika. Njihovo je da brane predložena rešenja i zakone. Ima tu dovoljno, 120-130 poslanika koji mogu i treba da razgovaraju o tome. Gospodine ministre, ono što vam je bio posao, da nas ubedite u ispravnost ovih promena, niste nas ubedili, niste nikoga ubedili, a imaćete veoma problema sa stručnom javnošću da se razjasnite. Znate vi da nema pred kim da se pokrene postupak za ocenu ustavnosti, jer Ustavnog suda nema. A vi ne da nam nudite jedan zakon koji ne samo da se primenjuje, gospodin Martinović je to veoma razložno ovde objasnio, ne da nam se nudi primena u kraćem roku, narednog dana, nego nam se nudi primena unazad. Pitam vas - da li je 1. jula prestao posao onih koji su bilina tom poslu? Drugo pitanje, gospodine Markoviću, ako se sutra ili kad bude bilo glasanje ne izglasa ovaj zakon, kakve su posledice, šta će se dogoditi, hoće li Vlada pasti? Šta će se dogoditi sa tim ljudima? To su pitanja na koja ste vi trebalo ovde da dajete odgovor,a ne da se upuštate u polemiku iz ugla iz kog se poslanici upuštaju, a to je njihovo pravo. Na kraju, hteli ste da politizujete upravu i sva vaša obrazloženja idu ka tome da branite na pogrešan način totalnu politizaciju uprave, postavljanje vaših ljudi na sve položaje. Hvala lepo.
Po poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS.
Koliko se razumem, gospodine ministre, u ovo vreme deca u obdaništima spavaju i vaša završna reč je bila bespredmetna, nije imao ko da je sluša, a bila je upućena otprilike tom nivou slušalaca. Dakle, vi ste nas pokušali da ubedite da postoji opšti interes da zakon bude što pre donet. Hajde sada da razgovaramo iskreno. Kada će biti dan za glasanje o ovom zakonu. Biće tek za pet-šest dana, toliko je opšti interes, toliko je hitno da zakon bude donet i da stupi na snagu odmah po donošenju u Skupštini i po objavljivanju u "Službenom glasniku", a dan za glasanje, pitajte ovog što se pravi da predsedava, dan za glasanje neće biti još pet dana. Idemo dalje, gospodine ministre. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, nemojte da vređate predsedavajućeg. Ne pravim se, predsedavam istinski.) Evo, vređam vas, ako zakažete dan za glasanje danas u 16,00 sati znači uvredio sam vas. Pomerite li taj rok, onda vas nisam uvredio, onda šta god vam kažem više nije uvreda. Hajdemo dalje. Upozorili ste nas da od 1. jula čak i javni pravobranilac potpisuje neka rešenja i da mi sad moramo retroaktivno, otprilike 12. jula, u danu za glasanje, da donesemo zakon kojim ćemo da opravdamo ono što neovlašćeno i protiv zakona od 1. jula potpisuje recimo Republički javni pravobranilac. Je l' za to postoji država? Je l' ova Vlada samo retroaktivno donosi odluke ili ima neku viziju šta će biti unapred. Otkud vam pravo da nam kažete da danas neki državni činovnik, koji na to nema pravo po zakonu, donosi rešenja koja se tiču građana Srbije. Zamislite građanina Srbije koji vas je slušao dok ste svoju završnu reč govorili i koji kaže - znači, meni je danas rešenje potpisao neko ko na to nije ovlašćen od 1. jula 2007. godine. Ali, dobre su moje demokrate, oni će to meni retroaktivno da daju pravo tom državnom činovniku retroaktivno, da potpiše ono što je već potpisao. Pogledajte u kakvom ste vi rasulu, u kakvom ste vi haosu, gospodine ministre. Zaboravitena ovaj manir Borisa Tadića - ja, kao predsednik države. Mnogo smešno izgleda i on, a nekmoli vi - ja, kao ministar. Kakav bre ministar, koji opravdava poteze Vojislava Koštunice, koga je napadao do pre 15 dana baš za ovo neispunjavanje zakona. Ne mogu da zamislim vaš san. Ljudi ne spavaju zbog punog meseca, a vi, gospodine Markoviću, i zbog toga što ste ministar. U to sam ubeđen. Nije ovo bilo da vi branite, ovo je trebalo da dođe sekretar za Zakonodavstvo, ako ga Vlada ima, a čujem da ga i dalje ima i da je to isti čovek koji je i bio, da dođe i da odbrani. Nije bio u toj vladi. Izvanredno vam je rečeno, hoćete da budete ministar, da nastavite vladu koja je vladala pre vas, preuzimate sve što je ta vlada radila, sve pozitivno, sve negativno, i to negativno je neispunjavanje zakona. Ušli ste u Vladu sa strankom koju zakoni uopšte ne interesuju. Ušli ste u Vladu sa strankom koja tera u rikverc i sada ste izašli da mi opravdavate kako to mora da bude. Veoma je bilo neprijatno slušati ovu raspravu, gospodine ministre, i vama, a i nama kao normalnim ljudima. Bolje da ste otćutali celu raspravu, sačekali da vidite šta će poslanici da urade, i to što su poslanici uradili, gotovo je. Čim bude zakon objavljen, pišemo predstavku Ustavnom sudu, ukazujemo na način na koji je zakon donet, na rokove iz zakona i na postupak koji je vođen u Narodnoj skupštini. Videćemo hoćemo li konačno imati čestite pravnike u Ustavom sudu koji će reći, ne može ovako, ili će to i dalje biti - ja tebi, ti meni, sjašio Kurta da uzjaše Murta, da ode Čiplić, a da dođe neko ko će reći - ja, kao sudija Ustavnog suda, na primer, Milan Marković, sada to mogu da uradim, recimo. Ne daj bože da partijski dođete i na tu funkciju, to je stvarno haos. Ovo prihvatam da ste partijski došli na funkciju ministra, što vam uopšte ne odgovara, ali da idete dalje, nemojte kad vas molim. Ne samo da vam nećemo glasati za ovaj zakon, mi ćemo se pojaviti u sali kada bude dan za glasanje, nego će ovo biti osnova naše političke borbe protiv ove koalicije. Ne poštujete Ustav, ne poštujete Ustavni zakon za sprovođenje Ustava. Za vas ne postoji ni prvo zasedanje posle izbora Vlade, ni drugo, ni treće, ni četvrto, vi radite šta vi hoćete, opravdavate sve što je urađeno mimo Ustava, tako što to tovarite na Skupštinu. Nije ni ova skupština "štirkino magare" kako kažu kod mene u Leskovcu. Ne može baš sve, tako kažu kod mene u Leskovcu, "štirkino magare", jer ne može baš sve da se natovari na Skupštinu, preuzmite malo odgovornost i sami, nemojte samo na poslanike da prenosite odgovornosti. I da im pretite, ako nećeš da glasaš za ovo, ti nećeš da budeš poslanik, nema plate od 1.500 evra, koliko je sada plata poslanička. Neke od vas je sramota zbog ovoga što radite, ali dobro razmislite, ove godine će biti izbora i izbora, tema i tema, samo nam pakujete fajl svoje neprincipijelnosti, neustavnosti i nedoslednosti. Zato vas čekamo, završavajte ovo, šta nas briga kako ćete da završite, imamo još da ukažemo na neke povrede Poslovnika, a onda vas čekamo na raspravi o Kosovu i na raspravi o Vladi. E, onda berite kožu na šiljak vi, ministri Vlade Republike Srbije.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Albijaniću, član 104. Gospodin Marković, kao ministar, izvršio je možda najgrublju povredu tog člana. Izašao je za ovu govornicu i počeo da se ponaša kao da je na sastanku poslaničke grupe DOS. Ne sporim da, kada imate sastanke vaših poslaničkih grupa, smestite poslanike u salu, onda izađe neko ispred DS i počne da preti. U internim krugovima i u internoj komunikaciji morate da budete u sali, morate da glasate za ovo, morate da ćutite, ne smete da budete ovakvi, morate da budete onakvi. Vi to pravo nemate u Narodnoj skupštini da pričate svim narodnim poslanicima. Vi kao predstavnik Vlade treba da se izjasnite o argumentima koje ste čuli ovde, naravno, na način gde počinje i gde se završava sa vašom nadležnošću. Da li je postojao kvorum u radu nekog odbora, vi to i ne znate, i ne treba da znate, u krajnjem slučaju, ali vi niste tu da bi nam objasnili kako se pravi kvorum i niste tu da nam objasnite šta je hitan postupak. Vi ste tu da kao predstavnik Vlade objasnite, što kvalitetnije, šta ste naveli u članu 1. i zašto ne prihvatate amandmane na član 1, šta ste napisali u članu 2, zašto ne prihvatate amandmane na član 2. itd, od prvog do poslednjeg člana vašeg predloga, jer ste vi došli sa tim papirom i tu je definisano ono što vi treba da pričate. To što ste vi nekada bili potpredsednik Narodne skupštine i verovano znate kako se to radi u Narodnoj skupštini, kakve su relacije, kakvi su odnosi, ne znači da vi kao ministar, kao predstavnik Vlade to treba da iznosite. Dalje, činjenica je da posle one, kako vi kažete, loše Vlade Vojislava Koštunice i jedne epizode koja se zove tehnički karakter te iste Vlade, sada smo došli do nečega što se zove - novo-stara vlada. To je u stvari ona DOS-ova vlada od 25. januara 2001. godine. Vi ako imate neke interne odnose na sednici Vlade, ali kada ste jedinstveni, ne ono kada ste po segmentima, raspravite te stvari. Ali, nije za nas prihvatljivo da vi ovde izađete i kažete, nalazimo mi opšti interes u tome što je prošao 1. jul, a znate i sami od septembra 2005. godine do 1. jula ove godine neko nije sproveo ovaj zakon. Mi prozivamo Vladu. Kakav je agregatni oblik te vlade, mene ne interesuje, samo znam da je to najveća tekovina demokratije. Dali su sebi godinu i po dana rok da sve to završe. Niste završili, ne zbog komplikovanih odredbi zakona, nego zbog toga što niste mogli kmetovski da se dogovorite šta kome pripada. I ova tehnička vlada bi završila taj posao da su rezultati izbora bili drugačiji. Međutim, morali su SPO da izbace. Pazite, nemojte vaše interne probleme da dižete na nivo generalnog problema, opšteg problema i da u vašim ličnim problemima pronalazite opšti interes koji bi obavezivao sve nas, nemojte. Drugo, uzmite malo Ustav, vi ste glasali za taj ustav. Pročitajte te odredbe koje govore o retroaktivnosti i ranijem stupanju na snagu pre osmog dana od dana objavljivanja. Vi ste izašli ovde sa šaradama, nekim pričicama, šta će da radi Republički javni pravobranilac, kakav je karakter njegovih akata koje potpisuje itd. Vi se meni žalite? Zašto mi se žalite? Neću da saučestvujem sa vama u vašem bolu. Ja sam ovde da vas pomerim, da više ne budete na vlasti, da vas uklonim sa vlasti, a vi tražite da ja saučestvujem sa vama. Što bih vama dao rame za plakanje? Ne, želim da vas izbacim sa vlasti, jer u svim segmentima uništavate državu. To je moja misija ovde.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Moji prethodnici su već kazali da nije dužnost ministra da komentariše da li je povređen Poslovnik Narodne skupštine ili ne, zašto nije održana sednica Zakonodavnog odbora, zašto nije bilo kvoruma, ko je kakav poslanik itd. Uopšte ne sumnjam u to da je gospodin Marković inteligentan i razuman čovek, smatram da on i sam ne veruje u ono što je sada rekao. On je ovo rekao po jednoj političkoj obavezi, tek tako da se nešto kaže, jer on jako dobro zna šta piše u Ustavu Srbije, zna šta je retroaktivnost. Kada je bilo reči o amandmanu gospođe Nade Kolundžije, meni je žao što ona sada nije ovde, rečeno je od strane predsedavajućeg da je amandman podnet 29. juna, a da je ispravka podneta 4. jula 2007. godine i to je zaista tačno. U čemu se sastoji ispravka? Evo, da upoznam narodne poslanike, kaže - u članu 3. Predloga zakona umesto "tačke" stavlja se "zapeta" i dodaju se reči "izuzev odredbe člana 2, koja stupa na snagu 1. jula 2007. godine". Ispravkom se vrši formalno uređenje teksta amandmana. Jedina ispravka, dame i gospodo narodni poslanici, jeste u tome što se umesto reči zarez stavlja reč zapeta. Nije bilo davno kada sam izašao iz školskih klupa, pa se sećam časova srpskog jezika, 1954. godine postignut je novosadski dogovor srpskih i hrvatskih lingvista da Hrvati prihvate našu reč tačka, a da mi prihvatamo njihovu reč zarez. To se nažalost ili na sreću nije desilo, tako su stvari ostale po starom. Ako je ovo jedina suština amandmana da se reč zarez pretvori u reč zapeta, onda zaista ne shvatam kakav je pravni značaj tog amandmana. Skrećem ponovo pažnju gospodinu ministru, ovde se čak ne radi o retroaktivnosti, ovo je pojava koja je daleko opasnija od retroaktivnosti. Ako sutra bude dan za glasanje u najboljem slučaju, i ako se zakon objavi u "Službenom glasniku" Republike Srbije u subotu, to znači da će Narodna skupština usvojiti zakon, recimo sutra, a da će on stupiti na snagu 1. jula 2007. godine. Pa nemoguće je,u pravnoj teoriji bar za to nisam čuo, da jedan zakon najpre stupi na snagu, a da se tek nakon toga donosi. Ne možete vi vreme da vratite unazad, to nikome do sada nije palo na pamet. Zato vam kažem, gospodine ministre, još jedanput, nemojte da se igrate sa opasnim stvarima. Retroaktivnost je izuzetno dozvoljena. Vi znate, kao i ja, da u pravu postoji jedno pravilo tumačenja da izuzetke treba usko tumačiti. Ovakvim tumačenjem vi više otvarate vrata samovoljnoj primeni instituta retroaktivnosti i čak nečega što je daleko opasnije od retroaktivnosti. Što se tiče državnih službenika kojima je 1. jula 2007. godine... (Predsedavajući: Vreme gospodine Martinoviću.) ..evo završavam, prestala dužnost, mislim da bi oni komotno mogli da tuže Republiku Srbiju, odnosno Vladu za štetne posledice koje će pretrpeti ukoliko im eventualno prestane radni odnos, jer je Vlada Srbije najodgovornija za to što Zakon o državnim službenicima na dan 1. jula 2007. godine nije primenjen. Niko za to drugi nije kriv, nego je kriva Vlada Srbije i ukoliko ti državni službenici pretrpe bilo kakvu štetu zbog toga odgovaraće, nažalost, Republika Srbija zbog pogreške Vlade.
Narodni poslanik Nebojša Stefanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog kršenja člana 104. stava 1. Poslovnika Narodne skupštine. Ovde smo danas svedoci dosta negativnih pojava koje je izazvao ministar, ali i vladajuća većina. Bolje bi bilo da su poslušali predlog gospodina Nikolića kada je prvog dana rasprave predložio da se povuče ovaj zakon, koji je protivustavan, i sada ne bi bilo ovih problema. Nažalost, objašnjenja se svode upravo na ono što je rekao moj kolega Martinović: šta da radimo, nismo znali, nemamo rešenje. Sada će ovi ljudi koji su državni službenici snositi posledice zato što o njima niko nije mislio ranije, pa su se setili da se donosi retroaktivni zakon, koji, pored toga što je problematičan sa ustavno-pravne strane, može da donese i mnogo drugih štetnih posledica. Što se tiče Odbora i svega onoga što se govorilo o većini, upravo je tužno bez obzira što mi znamo da je vladajuća većina promenila poslovničke odredbe i da ovde može da sede i dva odbornika, a da mi i dalje imamo sednicu Skupštine, to dovodi do loših posledica u ovoj Narodnoj skupštini i krnji njen ugleda u očima građana. Upravo zbog ovoga može da se dogodi, kao što smo čitali u štampi jedan ministar izađe i kaže, jeste bio sam nedavno u Narodnoj skupštini i nadam se da tamo neću morati skoro ponovo da idem. Da vas podsetim, taj ministar je ovde, kada je bio Zakon o budžetu, najvažniji sistemski zakon koje ova skupština donosi, sedeo je 11 i po minuta u prvom redu u skupštinskim klupama, toliko mu je budžet bio važan, 11 i po minuta, i nakon toga izađe i kaže, nadam se, da tamo skoro neću morati da idem. Na ovakav način bitno se krnji ugled Narodne skupštine. Ova institucija, u kojoj je nažalost moguće da sede dva poslanika i da ima dovoljno za kvorum, na takav način gubi ugled u svom radu. Mnogo bi bolje bilo da poslanika većine ima bar onoliko koliko sad ima u sali poslanika Srpske radikalne stranke, pa bi na taj način to imalo smisla. Međutim, znam da njih to ne zanima. Čitav ovaj zakon koji je predložen gubi smisao i, kada pogledate činjenicu ono što je gospodin Nikolić govorio, razlozi za donošenje podrazumevaju hitnost, a dan za glasanje će biti određen verovatno tek naredne nedelje. Vladajuća većina ne može da skupi 126 poslanika, koji se sada ili brčkaju na moru ili su na putu ili ko zna gde, ali nisu u Narodnoj skupštini. Zašto retroaktivnost, zašto brzina, zašto hitnost, a nemamo mogućnosti da glasamo o tome, odnosno da se izjasnimo isto tako hitno. Bolje bi bilo da Narodna skupština Republike Srbije raspravlja o Kosovu i Metohiji, pošto parlamenti mnogih drugih zemalja raspravljaju o tome, važne međunarodne institucije, i samo Republika Srbija ćuti, odnosno parlament ne vodi raspravu o sada možda najvažnijem pitanju za opstanak Republike Srbije. Ako zaista želimo da pokažemo da želimo da zaštitimo teritorijalni integritet naše države, da zaštitimo ustavni poredak i svoju teritoriju, bolje bi bilo da se svi ponašaju u tom duhu, da ministri ne idu na prijem kod Polta i stoje u stavu mirno, da ih on postrojava, dok u isto vreme se zalaže za otcepljenje našeg dela teritorije, nego da dođu u ove klupe i da sednu u prvi red, da počnemo raspravu o Kosovu i Metohiji, i da na taj način pokažemo šta je bolje za građane Srbije i šta je bolje za Srbiju. Hvala.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, očigledno je, gospodine ministre, da ste vi i Vlada Vojislava Koštunice mislili da ćete sa tri člana izmene zakona da na neki način zavarate narodne poslanike i da mi to doživimo, kao, hajde ta tri člana, šta ima tu mnogo da se bavimo time. Mi danas ceo dan pre dva dana, kada smo raspravljali u načelnoj raspravi pokušavamo da vam skrenemo pažnju krajnje dobronamerno i krajnje iskreno, i nemojte da dozvolite da ovaj zakon bude izglasan. Nemate pravo, ministre, da vi određujete uslove za retroaktivnost, ne piše to u Ustavu. Ne može ministar Milan Marković da odredi kada je to i šta je to opšti interes kada treba zakon da se primenjuje retroaktivno. Tačno je, gospodine Todoroviću, dok ministra ne ugradimo u Ustav, ali nije ugrađen i prema tome za sada ne može. Moj kolega, gospodin Martinović, odlično je rekao u čemu je sve problem i zašto ovaj zakon ne sme da bude usvojen, i rekao je da će svi državni službenici koji nemaju rešenja od 1. jula moći da tuže državu Srbiju, što je tačno, i da će moći da dobiju određenu naknadu. Ali, mi smo, znate, navikli, da se iz državne kase, iz džepova građana Srbije, plaćaju greške DOS-a. Znate vi dobro da i sada sudovi donose odluke po tužbama ljudi koji su akciji Sablja bili hapšeni, pa nije vođen nikakav postupak protiv njih i sada dobijaju velike pare, i treba da dobijaju, i niko za to ne odgovara, a dobijaju pare građana Srbije. Ali, hoću nešto drugo da vas pitam, gospodine ministre: šta će se desiti sa aktima koje su doneli ti ljudi koji od 1. jula nisu na tim poslovima; šta će se desiti sa onim aktima koje su oni potpisali? Vi ste ih naterali da se oni lažno predstavljaju, vi ste ih naterali da oni izvrše zloupotrebu položaja, oni mogu za to da odgovaraju. Sada obaveštavam građane Srbije, ako budu imali bilo kakav problem sa nekim aktom, koji je potpisao neko koji nije na tom poslu, da mogu slobodno da ga tuže, jer je tim ljudima prestao radni odnos 30. juna ove godine, po sili zakona. Oni i dalje rade, ubeđeni da će Skupština da donese zakon koji je neustavan. Kada će to biti, ne zna se. Predsedavajući ne zna kada će biti dan za glasanje. Opet ćemo imati, dragi građani Srbije, pauzu od nekoliko dana. Mi ne znamo zbog čega. Pa onda kada se sakupi ta skupštinska većina, valjda ćemo raditi opet 24 časa, da oni što pre završe taj svoj posao, da mogu da se raziđu kojekuda. Zaista ovakva neozbiljnost i ovakva neodgovornost nije zapamćena. Gori ste od samih sebe iz onih prvih dana.
Dobro, zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto smo završili raspravu o jedinoj tački dnevnog reda, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, o danu za glasanje ćete biti naknadno obavešteni. Završavamo današnji rad. Hvala vam puno.