Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četvrtu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 134 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 145 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vladeta Kostić, dr Miljan Nikolić i Aleksandar Jablanović. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas, da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine i izuzetno za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloga zakona iz predloženog dnevnog reda sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog načelnog pretresa o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje pored predstavnika predlagača Lazara Krstića, ministra finansija pozvala da sednici prisustvuje i Nikola Ćorsović, državni sekretara u Ministarstvu finansija i Irina Stevanović Gavrović, pomoćnik ministra finansija. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice saglasno članu 93. Poslovnika Narodne skupštine potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o Predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Đorđe Milićević, predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine koji je podneo Narodnoj skupštini 19. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Ponovićemo glasanje na vašu intervenciju zbog sistema. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 105 od ukupno prisutnih 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 21 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Ne radi sistem za glasanje. Izbacite i ubacite kartice ponovo. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 22 od ukupno prisutnih 176 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Emirata Abu Dabi (Ujedinjeni Arapski Emirati) kao zajmodavcau vezi sa zajmom u iznosu od 1.000.000.000 američkih dolara, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 21 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje Prva faza, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete 3/A“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 158, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 22 od ukupno prisutnih 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mongolije o ukidanju viza za državljane dveju zemalja, koje je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 158 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 poslanika od ukupno prisutnih 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne demokratske Republike Laos o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koje je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 158 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 poslanika od ukupno prisutnih 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazumaizmeđu Republike Srbije i Crne Gore o uzajamnom zastupanju i pružanju konzularne zaštite i uslugu u trećim zemljama, koje je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161 poslanik, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 22 poslanika od ukupno prisutnih 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161 poslanik, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 22 poslanika od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana na član 20. stav 1. Konvencije o eliminisanju svih oblika diskriminacije žena, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 poslanika od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog Odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 32 poslanika, protiv – pet, uzdržanih – dvoje, nije glasalo 145 poslanika od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Podsećam vas da je Poslanička grupa DS, saglasno članu 45. Poslovnika Narodne skupštine, 23. maja 2014. godine podnela Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji vam je dostavljen. Takođe, podsećam vas da je Poslanička grupa LSD Vojvodine, saglasno članu 45. Poslovnika Narodne skupštine, 23. maja 2014. godine, podnela Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji vam je dostavljen. Prema članu 45. stav 2. Poslovnika o prestanku dužnosti izbora novog člana ili zamenika člana odbora, Narodna skupština odlučuje na prvoj narednoj sednici po dostavljanju predloga poslaničke grupe, što znači da su ovi predlozi odluka po sili Poslovnika uvršćeni na dnevni red ove sednice. Narodni poslanik dr Dijana Vukomanović, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložila da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana koji je podnela Vlada, 20. maja 2014. godine, Predlogu zakonao izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Vlade RS kao zajmoprimca i Vlade Emirata Abu Dabi kao zajmodavca u vezi sa zajmom u iznosu od milijardu američkih dolara, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade RS i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje, prva faza, i Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete 3/A“, između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije. Zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RS i Vlade Mongolije o ukidanju viza za državljane dveju zemalja, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne demokratske Republike Laos o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazumaizmeđu Republike Srbije i Crne Gore o uzajamnom zastupanju i pružanju konzularne zaštite i usluga u trećim zemljama, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije i Predlogu zakona o potvrđivanju Amandmana na član 20. stav 1. Konvencije o eliminisanju svih oblika diskriminacije žena. Da li narodni poslanik dr Dijana Vukomanović želi reč? (Ne.) Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161 poslanik, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 26 poslanika od ukupno prisutnih 187 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 21 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila dnevni red Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, u celini. Molim Službu Narodne skupštine da sačini i dostavi prečišćeni dnevni red sednice, a mi prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje; 3. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Emirata Abu Dabi (Ujedinjeni Arapski Emirati) kao zajmodavca u vezi sa zajmom od 1.000.000.000 američkih dolara; 4. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje Razvoja sistema za navodnjavanje – I faza; 5. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora ''Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete III/A'' između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mongolije o ukidanju viza za državljane dveju zemalja; 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Demokratske Republike Laos o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša; 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Crne Gore o uzajamnom zastupanju u pružanju konzularne zaštite i usluga u trećim zemljama; 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana na član 20. stav 1. Konvencije o eliminisanju svih oblika diskriminacije žena. 11. Predlog odluke o dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine; 12. Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o 1. i 2. tački dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakonao porezu na dohodak građana i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Da li predstavnik predlagača Lazar Krstić, ministar finansija, želi reč? (Da.) Izvolite, ministre.
Hvala vam. Dobar dan svima. Ja ću samo kratko izneti vezano za ova dva zakona šta je suština izmena i dopuna koje se predlažu. U principu, radi se o dve različite stvari koje smo objedinili. Jedna je davanje olakšica za novo zapošljavanje u iznosu koji je ovde naveden, od 65-75%, u zavisnosti od broja zaposlenih, koja će se primenjivati od 1. jula. Ova olakšica svakako nije sama po sebi lek svih lekova i panaceaza srpsku ekonomiju, ali je jedna od nekoliko stvari, od konkretno pet stvari koje radimo sa ekonomske strane. Ova se reguliše zakonom, a druge su većinom već prošle na Vladi u obliku uredbi i ima za cilj smanjenje nezaposlenosti. Sa jedne strane strukturne nezaposlenosti koja je dugoročna. Mi imamo veliki broj nezaposlenih koji su preko šest meseci, preko godinu dana na birou. Ovo se prevashodno odnosi na njih. Sa druge strane ima za cilj da smanji troškove poslovanja za investitore, bilo domaće, bilo strane, kao jedan od mogućih mehanizama, a drugi, naravno, Uredba o stimulisanju investicija, koja je čini mi se prošle nedelje prošla na Vladi i koju ćemo u narednih par nedelja zajedno sa Ministarstvom privrede precizirati. Dakle, osvrnuo bih se na ovaj aspekt, uzimajući u obzir takođe i ono što je rekao Fiskalni savet, odnosno sa još dva ugla. Jedan je vezan za to koliki bi bili fiskalni troškovi ili prihodi ove mere. Ono što je važno i što treba uzimati u obzir, ono što nećemo imati je smanjenje prihoda zbog ove mere, iz prostog razloga što se radi o ljudima koji kada bi bili zaposleni, na koje se ne bi plaćali doprinosi u punom iznosu. Dakle, svaki novi zaposleni donosi nove prihode, te ovo se ne odnosi na one koji su trenutno zaposleni. S druge strane, ovo mera je na neki način stimulacija koja ide možda par nedelja, sad već do mesec dana, pre agresivne borbe protiv sive ekonomije. Dakle, i u tom kontekstu jeste jedna stimulativna mera da se u narednih mesec dana svi oni koji su zaposleni na crno prevedu, odnosno uvedu u knjige uz ovu olakšicu, kako bismo pružili priliku da oni koji su se zapošljavali na crno prosto to urade pre nego što krene vrlo agresivno sa promenama ZPPA, Zakona o poreskom postupku i administraciji i još par pratećih zakona, suzbijanje i borba inspekcije protiv sive ekonomije. Što se tiče druge stvari koja se menja, ona se odnosi na visinu stopa doprinosa za PIO i za zdravstveno osiguranje, konkretno, gde se težina prebacuje sa zdravstvenog osiguranja na PIO. Dakle, ovo je opet jedna mera koja je preduslov za ostvarenje fiskalne konsolidacije i potpuno je prirodna iz dva razloga. Jedan je taj što mi u Fondu za osiguranje penzionih osiguranika imamo veliki deficit, dok u Fondu za zdravstveno osiguranje već par godina imamo balans, da tako kažem, odnosno nemamo ni deficit ni suficit, odnosno prošle godine smo imali suficit. Prosto, u situaciji kada nekoliko različitih nivoa države ima deficit i to veliki deficit, bitno je da na neki način izbalansiramo prihode i rashode i gde oni odlaze. Pri tome, ovo je mera koja ni na koji način ne znači da će se menjati suština, odnosno priroda zdravstvenog osiguranja kao takvog. Dakle, sve ono što bude nedostajalo kada budemo ušli u rebalans budžeta Fondu za zdravstveno osiguranje, a po osnovi smanjenja doprinosa, će biti nadomešteno transferom iz budžeta, na način na koji to već ide za penzioni fond. To je u suštini mera koja nama omogućava da na republičkom nivou, a onda i na nivou opšte države ostvarimo uštede, a po osnovu ušteda koje je Fond za zdravstveno osiguranje već ostvario što se tiče javnih nabavki, odnosno daljih ušteda koje će se ostvarivati vezano za fiskalnu konsolidaciju. Poslednja stvar, mi smo već razgovarali sa novim ministrom zdravlja oko sveobuhvatnije reforme zdravstvenog osiguranja, odnosno šta će ulaziti u paket primarnog osiguranja i šta je to za šta poslodavci i građani plaćaju zdravstveno osiguranje i to je nešto čemu ćemo se obratiti, ne bih da obavezujem, ali verujem da Ministarstvo zdravlja tu treba da preuzme vodeću ulogu, a namera je do kraja godine. Toliko od mene. Hvala.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žale reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dva zakona koja su međusobno usko povezana, Zakon o porezima na dohodak građana i Zakon o doprinosima za socijalno osiguranje. U ekspozeu gospodina premijera čuli smo da se naš program za ekonomski oporavak osnovi na tri osnovne tačke, a to su: snažna i kredibilna stabilizacija javnih finansija, reforma javnog sektora i kao zadnja reforma privrednog ambijenta. Čuli smo i to da do kraja jula moramo doneti neke pakete zakona, i to u smislu ekonomskih zakona, onda zakona u vezi javnih finansija i socijalne zaštite. Ovi zakoni su nam prvi koraci koje smo sada počeli u vezi donošenja zakona o reformi, naročito kod poboljšanja privrednog ambijenta za buduće investitore. Prvo moram da kažem da će poslanička grupa SVM glasati za ove zakone. U Predlogu zakona za porez na dohodak građana videli smo da je u pitanju poreska olakšica koja se odnosi na poslodavce koji zapošljavaju nove radnike, i to bez ikakve kategorizacije. Ovde mislim na kategorizaciju po starosnoj dobi ili koliko imaju iskustva u radu, u radnom stažu. Znači, ove olakšice se odnose na sve nove zaposlene radnike. Poslodavac i preduzetnik ima takvu vrstu olakšica da u stvari ima povraćaj dela uplaćenog poreza na zaradu novog zaposlenog. Visina, kao što smo čitali, od 65% do 75% je ove olakšice. To zavisi od toga koliki je broj novozapolsenih u toj firmi, odnosno koliko njih je preduzetnik zaposlio. Treba istaći da ova olakšice nisu ostvarive za direktne i indirektne korisnike budžetskog sistema, za javna preduzeća, za javne službe, državne organe i organizacije i, naravno, za one koji su već imali neke povlastice u prethodnom periodu. Kao što smo čitali i videli, kod ove izmene zakona ciljna grupa su preduzetnici koji posluju u privatnom sektoru. Ovako ćemo postići da privatnici ili da privatni sektor što više zaposli nove zaposlene i s tim idemo, kao što je gospodin ministar rekao, u borbu protiv sive ekonomije, u borbu protiv sive zone, baš u vezi zapošljavanja. Kod drugog zakona, kao što smo videli, u prvom članu se menjaju stope doprinosa. Ovde se radi o visini od 2%. Kao što smo čitali i kao što vidimo, u penzijskom i invalidskom osiguranju stopa za doprinose za penzijsko i invalidsko osiguranje sa 24% se povećava na 26%, a kod stopa za obavezno zdravstveno osiguranje sa 12,3% pada na 10,3%. Znači, ovde je takoreći neka izmena strukture u doprinosima. Dodatni teret neće imati ni poslodavac ni građanin kod ovih promena zakona, samo je struktura promenjena. Kao što smo čuli i kao što znamo, ovako će u stvari penzijski fond imati više para, više priliva, dok će Fond za obavezno zdravstveno osiguranje pasti. To je oko 18 milijardi dinara kao što je ovde navedeno u ovoj godini, znači u 2014 godini. U članu 2. ovog zakona istu olakšicu smo videli kao kod poreza na dohodak građana da oni poslodavci koji zaposle novu radnu snagu imaju olakšicu ispod 65 do 75% povratka povlastica, i naročito za nove radnike. Znači, ponovo je reč o svi novim zaposlenima, uopšte se ne gleda kao što smo rekli starosna doba ili radno iskustvo. Pre toga smo neku olakšicu imali da su bili pripravnici u cilju, ovi mladi ljudi ispod 30 godina i oni radnici koji su imali 45 do 50 godina, znači, iznad toga. Sa ovim olakšicama se ove kategorije brišu i onda za sve nove zaposlene su, to jemislim da je prihvatljivo i kao što sam rekao da poslanici SVM će glasati na ove zakone. Ali, kod ovog Zakona za obavezno zdravstveno osiguranje ovde moramo istaći da nažalost, nismo se bavili sa poljoprivrednim stanovništvom, jer u zakonu koji je u primeni znamo da svaki poljoprivrednik mora da plati obavezno osiguranje ili penzijsko osiguranje i to uopšte ne kažemo da ne treba da plaćaju. Nažalost, ima neke diskriminacije kod onih poljoprivrednika, naročito onih koji su mali poljoprivrednici koji obrađuju zemljište od jednog do 10 hektara. Znači, to je u praksi tako da ovi ljudi poljoprivrednici istu sumu osiguranja, doprinosa plaćaju, kao i oni koji vrše ili obrađuju iznad 100 hektara zemlje. Znam da je u pitanju oko 90.000 dinara i za ove pare za male privrednike, poljoprivrednike, to su velike pare. Za one koji obrađuju više od 100 hektara zemlje oni uopšte to ni ne primećuju. Mi mislimo da u sledećem predlogu za izmene ovog zakona bi trebalo da posvetimo pažnju ovim poljoprivrednicima da bi ovu diskriminaciju nekako izbegli, da bi plaćanje ovih doprinosa bilo tako da sve zavisi od veličine obradivog zemljišta i od veličine prihoda koji se dobija na osnovu poljoprivrednog domaćinstva. Na kraju još jednom da kažem da poslanička grupa SVM će glasati za ove zakone. Hvala vam što ste me saslušali.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa JS će podržati oba ova zakona, znači, Zakon o porezu na dohodak i Zakon o doprinosima i socijalnom osiguranju. Više ću posvetiti pažnje ovom prvom zakonu, jer je ovaj drugi najprostije rečeno je po principu spojenih sudova, prelivanje s jedne strane na drugu i kako god okrenemo uvek nam negde nešto fali. Ali, verujem da obzirom da imate pregled cele situacije našli ste pravo mesto kako to trebate da uradite i u ovim određenim procentima. Razlog podrške poslaničke grupe JS ovim zakonima su pragmatičnost i laka primena u praksi. Tendencija da se smanji broj nezaposlenih ljudi i da se smanji siva ekonomija i ključ ovog zakona. Mislim da je nešto što bi trebalo da znate, a vrlo je bitno za ove zakone, zbog primene u praksi, kontrole šta se sa njima dešava je i rad inspekcijskih službi na terenu. Nekako kao po praksi svih ovih godina unazad, inspekcijske službe vrlo lako dođu do ljudi koji su privredni subjekti registrovani i ubačeni u sistem i uvek kontrolišu njih. Postoji veliki broj njih u sivoj zoni koji uopšte nisu vidljivi u sistemu inspekcijskih službi. Mislim da je možda, kolko i ovaj zakon isto toliko bitan i rad inspekcije na terenu, pa da sublimirajući njihov rad i ovaj zakon, dobijemo te neke prave i očekivane rezultat. Mi iz JS znamo koliko je teško naći investitore zato što gospodine Dragan Marković u praksi, to već i svi znate, radi veće nekoliko godina na tom pitanju, formiranoj industrijskoj zoni i svaka privilegija ili neke subvencije koju država može da omogući nekom novom investitoru za posledicu ima otvaranje radnih mesta. Imao sam priliku jutros da dobijem i ocenu Fiskalnog saveta na ova dva zakona. Iz mog iskustva, već dvogodišnjeg, zato što sam bio u prošlom mandatu, znam da je vrlo retko da oni ocene neku odluku pozitivnom ocenom, tako da ni ovde nisu ovo pozitivno ocenili, čak šta više, kažu da nije u skladu sa dobrom poreskom praksom. Ali, lično bih voleo kad bi oni iz tolikog iskustva nama mogli da daju neko konkretnije rešenje, bolje od ovog koje ste vi dali. I dalje mislim da ovo što ste uradili apsolutno ima smisla, a njihova kritika se odnosi uglavnom na to da iz nekih ranijih perioda nismo imali dobra iskustva sa ovakvim zakonima tj. nekim sličnim odlukama. Pre svega mislim, da ljudi koji su koristili te, hajde da kažem, pomoći iz ranijeg perioda nisu imali dobro iskustvo sa državom zato što na svaku olakšicu koju su u startu mislili da dobijaju morali su uvek više da vrate i više da plate. Tako da su sada obazrivi sa svakim zakonom koji dolazi. Ovih dana sam razgovarao sa nekim knjigovođama koji su stavili u kalkulator sve ovo o čemu mi danas pričamo i koji su prosto začuđeni da svi korisnici posledica ovog zakona nemaju nikakvu obavezu niti da radnika drže prijavljenog godinu dana, dve godine itd. Znači, ovo je legitimno pravo svakog da može da izabere i onog trenutka kada mu ne odgovara to što je uradio može da prekine, a da nikakvu posledicu nema. Mislim, da je to dobra stvar. U praksi bi to otprilike trebalo da izgleda ovako. Prosečan lični dohodak za koji ovog trenutak kažu da je martu mesecu bio 43 hiljade dinara. Meni to malo deluje, iskren da bude nestvarno, jer dolazim iz Vrnjačke Banje, dole kod nas, malo dalje od Beograda nisu ovakvi uslovi, ali računica izlazi ovakva. Sa vašim predlogom na netu iznos od 43.000 dinara u bruto iznosi poslodavac ima olakšicu skoro 15.000 dinara, 14 hiljada i nešto dinara. Sa najnižom zaradom koja je 23.000 dinara u bruto iznosu se pojavljuje olakšica za poslodavca od 5.400 i nešto dinara. Hoću samo da vas sada podsetim samo na jedan momenat, a to je kraj prošlog mandata. Vi i ja smo razgovarali i u jednoj odluci koja potiče od lokalnog nivoa. Konkretno sam je primenio kod mene u Vrnjačkoj Banji, a to je odluka o dodeli subvencija poslodavcima na teritoriji opštine Vrnjačka Banja za otvaranje novih radnih mesta u 2014. godini. Mislim, da se sećate o čemu smo pričali. To je odluka koja se odnosi na porez na plate od koje 80% je prihod lokalne samouprave, a 20% se vraća u republičke fondove. Zašto vam to kažem? Ovo dajem i kao predlog svim ostalim kolegama poslanicima iz drugih gradova, iz drugih sredina da i oni mogu da primene ovakvu odluku. Ona ne utiče loše na sadanje budžete koji su izglasani u njihovim lokalnim sredinama, a sublimirana sa ovom vašom odlukom u praksi daje sledeće iznose. Na prvu prosečnu platu 14.700 lokalna samouprava može da još 4.500. Tu dolazimo do skoro 20.000 dinara za poslodavce koji je zaposlio novog radnika, a na najnižu zaradu od 23.000 dinara dolazimo do cifre od skoro 7.000 dinara. Mislim da je ovo dobro i da je ovo pre svega vi treba da date kao preporuku lokalnim sredinama zato što je to odluka svake od njih kako će da se postupa. Dobro je što je i rok, uslovno rečeno, za svaki slučaj stavljen na dve godine, ako je do 30. juna 2016. godine, tako da možemo u trenutku, ako ne vidimo neke pozitivne efekte ove odluke, da prekinemo sa primenom iste. Bitno je na pravi način i transparentno objasniti svim poslodavcima upravo da je ovaj rok 30. jun 2016. godine i da svaki mesec u kašnjenju novih radnika, pre svega, njima nanosi direktnu štetu. Suština je da što pre se pokrenu ove podsticajne mere i da poslodavac ima direktne koristi od njih. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije je predala jedan amandman. O tome ćemo kada bude to došlo na dnevni red. Odnosi se na ovaj deo gde ste rekli da imaju pravo da koriste svi oni koji se šest meseci nalaze na tržištu rada. Mislim da nema razloga za jednom takvom odlukom. Vi ste zakon odbranili na druga dva, tri načina. To se transparentno vidi. Mislim da pre svega ovo ide na štetu onim mladim ljudima koji sada pune 18 godina i prvi put se pojavljuju na tržištu rada. Dok oni sačekaju svojih šest meseci, apsolutno nepotrebno nama će 25% vremena važenja ove odluke da iscuri. Ja bih vas zamolio da uzmete u obzir ovaj amandman i ako je moguće da ga prihvatite. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, ne pamtim da se Srbija nalazila u težoj finansijskoj situaciji od one u kojoj se nalazi danas. Mi imamo javni dug koji nije u skladu sa opštim fiskalnim pravilom, koji je veći od kriterijuma koje propisuje EU, koji ima putanju koja je takva da je sasvim sigurno dugoročno, a usudio bih se da kažem i srednjoročno neodrživa i, naravno, imamo prateći budžetski deficit koji je vrlo visok i rastući. U takvoj situaciji kako to već obično biva, a po onoj latinskoj izreci, pošto je u Skupštini postalo moderno da se neke izreke citiraju, koja glasi „abisus abisum invocat“ ili u nekome slobodnijem nemetaforičkom prevodu – nevolja nevolju priziva, dogodila nam se jedna strašna elementarna nepogoda sa, čini mi se, nesagledivim posledicama, na prvom mestu po ljude koji su pogođeni ovom nepogodom, ali sa druge strane i sa vrlo ozbiljnim ekonomskim konsekvencama upravo po elemente koje sam prethodno nabrojao. Dakle, sasvim je za očekivati da će u narednom periodu se rast našeg javnog duga verovatno ubrzati, s obzirom na to da ćemo morati da se zadužujemo da bismo otklanjali posledice od poplava. Za očekivati je da će vrlo teško odbraniti budžetski deficit, koji je i ovako previsok upravo zato što ćemo morati iz njega da finansiramo otklanjanje posledica, odnosno da pokušavamo da normalizujemo život u devastiranim područjima. Takođe će se to preslikati i na ono što je neka, čini mi se, osnovna tema današnjeg razgovora, odnosno preslikaće se na zaposlenost, jer ćemo sasvim izvesno izgubiti određeni broj, da ne kažem veliki broj radnih mesta zbog toga što su u nekim fabrikama uništene mašine od poplava, zbog toga što su neke radnje ili neki poslovni prostori potpuno uništeni ili zbog toga što su nekim firmama uništene zalihe u magacinima koji su poplavljeni. Čini mi se da, kako to biva u nevolji, uvek postoji neko dobro, pa čak i u najgorem zlu. U ovom zlu čini mi se da se pokazalo kao dobro da smo videli da i dalje posedujemo nešto što se zove zajedništvo, odnosno solidarnost, a ta solidarnost je ključna reč na kojoj SDPS insistirala već mesecima, jer čini mi se da je to jedan od osnovnih preduslova da u ovoj i u narednoj godini uspemo da preokrenemo putanju naše ekonomske situacije i da pokušamo da ubrzamo ekonomski rast srpske privrede. Čini mi se da smo propustili mnogo šansi u skorijoj prošlosti kada smo mogli da one najteže mere tranzicionog perioda rešimo na neki bezbolniji način. Usudio bih se da kažem da smo u pojedinim periodima, zaista bez ikakve želje da bilo koga optužim, bili pomalo neodgovorni i da smo se zbog toga doveli u poziciju da sada, kada je najteže, smo prinuđeni da donosimo najteže i najnepopularnije mere i da zbog toga cena tih mera bude mnogo veća nego što bi bila u prošlosti, kao što bi cena tih primena i mera sutra bila mnogo veća nego danas ukoliko danas ne bismo primenili te mere. Da se vratim ono što je tema današnje diskusije. Evropska komisija je za ovu godinu za Srbiju projektovala rast nezaposlenosti koji će biti prevashodno posledica završetka procesa restrukturiranja, u kome ćemo jasno izgubiti određeni broj radnih mesta. Gospodine ministre, vi ste u vašoj fiskalnoj strategiji za 2014. godinu sa projekcijama za 2015. i 2016. godinu procenili da ćemo ove godine beležiti pad zaposlenosti. Zaista, prema prvim podacima koji su dostupni iz 2014. godine, mi vidimo da imamo nastavak trenda iz 2012. i 2013. godine, koji je doduše usporen. Dakle, imamo blagi pad zaposlenosti, izgubili smo negde oko 17.000 radnih mesta, čime smo se spustili ispod, glupo je da kažem magične granice, pošto će biti možda i nekih drugih ne daj bože magičnih granica, ali spustili smo se ispod granice od 1.700.000 zaposlenih. Kada pogledamo te podatke, kada ih stavimo u kontekst toga da ćemo izgubiti određeni kontigent radnih mesta zahvaljujući završetku procesa restrukturiranja, prilikom koje će neka preduzeća otići u likvidaciju, neka u stečaj, a određeni broj zaposlenih će dobrovoljnim odlaskom u penziju, socijalne programe takođe postati … Ne moraju otići u penziju, mogu postati i nezaposleni. Dakle, dobićemo još određeni broj nezaposlenih, što sve govori da apsolutno je bilo potrebno hitno doneti mere koje će podstaći zapošljavanje. Kada na to dodamo ono o čemu sam govorio, a iz čega se vidi da je bilo važno i to pomenuti, kakve će biti posledice od poplava, jasno je kao dan da su te mere koje moramo da donesemo bile apsolutno hitne i u tom smislu poslanička grupa SDPS podržava mere koje ste predložili i podržava što ste ih predložili po hitnom postupku, jer smatramo da je bilo jako važno, naročito u ovoj situaciji, hitno reagovati na sve ono što nas čeka ili ono što nas je zadesilo. Vi ste pomenuli već, naravno, ovo nisu jedine mere, niti je ovo jedina mera, predstoji nam niz mera koje moramo doneti da bismo bili u stanju da u određenoj meri kompenzujemo taj broj izgubljenih radnih mesta koji je neminovan. Ova dva zakona doživljavamokao neku prvu meru u tom pravcu, odnosno u pravcu povećanja ekonomske stabilnosti, poboljšanja poslovnog okruženja i stvaranja višeg nivoa konkurentnosti srpske ekonomije, a sve u cilju privlačenja novih investicija, odnosno zapošljavanja. Mislim da je važno reći nešto što ste i vi pomenuli, a to je da osim ova dva zakona, Vlada je preduzela i neke druge mere, odnosno donela je dve uredbe koje mislim da nisu ništa manje važne od ova dva zakona. Jedna je usmerena na relaksaciju privrede, naročito na relaksaciju sektora malih i srednjih preduzeća, a druga na poboljšanje uslova za investicije. Dakle, ova prva mera je usmerena na to da damo vremena da uglavnom sektor malih i srednjih preduzeća „uzme malo vazduha“, a druga mera je usmerena na to da se stvori jedan atraktivan okvir za privlačenje investicija. I jedna i druga mera u krajnjoj instanci treba da daju kao rezultat povećanje zaposlenosti. Poslanička grupa SDPS očekuje da će u narednom periodu u skupštinsku proceduru doći i svi oni drugi zakoni koji su najavljivani u prethodnom periodu, koji će na taj način zaokružiti praktično paket mera koji bi trebalo da stvori jedno vrlo konkurentno i vrlo atraktivno okruženje za privlačenje investicije, makar da budemo, koliko je to moguće, konkurentni i atraktivni u našem regionu u kome će sasvim sigurno biti vrlo velika borba za privlačenje investicija. Gospodine ministre, podrazumeva se da će poslanici u ovom domu uvažiti činjenicu vrlo teške situacije u kojoj se nalazimo zbog elementarne nepogode koja nas je pogodila i da u tom smislu ne možemo očekivati da će baš biti ispoštovani u potpunosti svi oni najavljeni rokovi do kada će zakoni doći u proceduru. Ukoliko se to pomeri, naravno da će to biti potpuno opravdano. Sada bih nekoliko reči o nečemu što nije sastavni deo ovog zakona, ali vrlo često se događa da i nešto što nije u zakonu nije ništa manje važno od nečega što jeste u zakonu. Imali smo prilike u poslednjih šest meseci prilično često da slušamo o tome kako je Srbija rekorder po poreskom opterećenju rada, odnosno po visini poreza na zarade i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Moram da kažem u tom smislu, konsultovao sam se sa našom stručnom službom u Skupštini, od njih sam dobio vrlo zanimljive podatke koji govore da to uvreženo mišljenje, odnosno ta predrasuda apsolutno ne stoji. Reći ću vam samo neke podatke. Prvo, prema podacima koje sam dobio, u Evropi niže stope doprinosa imaju samo dve zemlje. Jedna je Češka koja ima vrlo malo nižu stopu doprinosa manje od 1%, odnosno ukupne stope doprinosa. Druga zemlja je Irska koja ima više od duplo niže stope doprinosa, ali hajde da kažemo, Irska je jedan specifičan slučaj. Ono što je zanimljivo je da, recimo, jedna Nemačka ima stope doprinosa 41,9% zbirne u odnosu na naših 35,8, ali neko će reći da je Nemačka vrlo razvijena zemlja, pa možda to sebi može da dozvoli u smislu privlačenja investicija i zapošljavanja, ali i neke zemlje u regionu, koje su naši konkurenti u smislu privlačenja investicija, kao što su Bugarska i Hrvatska, imaju više stope od nas. Isto tako, postoji veliko nezadovoljstvo u Evropi povodom visokih opterećenja rada. Moram da kažem da su i stope poreza na rad vrlo visoke u celoj Evropi. Ono što je naročito indikativno ili interesantno jeste da je objašnjenje vlasti u drugim zemljama u Evropi vrlo slično onom koje imamo i mi, a to je da se iz tih doprinosa i poreza finansiraju penzije. Mi danas razgovaramo o dve izmene i dopune zakona kojima pokušavamo da uvedemo neke nove povlastice, odnosno da na izvestan način smanjimo doprinose, doduše, isključivo za novo zapošljavanje, ali u svakom slučaju, mera je afirmativna, odnosno pozitivna. Daću vam primer jedne moćne ekonomije u Evropi kakva je Austrija, koja je u poslednje dve godine povećavala stope i koja je u poslednje dve godine menjala svoje zakonodavstvo u pravcu mnogo veće restriktivnosti, pa su tako, recimo, uveli oporezivanje bonusa za godišnje odmore i božićne praznike, povećali su poreze za socijalno, radi se na ukidanju institucije neoporezivih zarada i ukinuta je privilegija neplaćanja doprinosa za nezaposlene za starije od 59 godina. Dakle, čak i tako moćne ekonomije, kakva je austrijska, vode politiku koja je vrlo restriktivna, a mi vodimo politiku koja je, da kažemo, ekspenzivna, mada nisam siguran da je ta reč u potpunosti primenjiva u ovom konkretnom slučaju. Sada bih rekao nekoliko reči o benefitima koji se odnose na novo zapošljavanje, jer mislim da je to nešto što je najvažnije u ova dva zakona. Ono što su eventualne mane, to ću ostaviti kolegama iz opozicije da o tome govore. Ono što sam prepoznao kao neka tri osnovna benefita kod ova dva zakona, kada je reč o novom zapošljavanju, prvo je, rekao bih, veći obuhvat. Ne mislim da su prethodne mere, odnosno mere koje su i dalje važeće, koje su deo važećeg zakona, bile loše. Jednostavno, čini mi se da su one postale anahrone. Možda smo u prethodnom periodu mogli da na neki način motivišemo zapošljavanje određenih grupacija više nego nekih drugih, odnosno u prethodnom zakonu smo motivisali uglavnom zapošljavanje onih koji se „smatraju ugroženim“ kategorijama nezaposlenih. Čini mi se, s obzirom na sve ovo što sam nabrojao, na kompletnu našu situaciju, da jednostavno sebi više ne možemo da dozvolimo takav luksuz da neke stavljamo u bolji položaj u odnosu na neke druge, odnosno moramo primeniti mere koje će imati kompletan obuhvat. U tom smislu, pozdravljam ovo vaše rešenje. Druga stvar koja mislim da je vrlo značajna, možda čak ništa manje značajna, jeste da praktično imamo situaciju da gotovo da nema nikakvih uslovljavanja, odnosno praktično postoji samo jedan uslov, a to je da se poveća broj zaposlenih u odnosu na 31. mart 2014. godine. Zašto mislim da je to vrlo važno? Zato što je veća rigoroznost aktuelnog rešenja praktično pravila veliki broj kontrolnih tačaka, zbog čega smo naše inspekcijske službe dodatno opterećivali. Onda kada se čudimo zašto nam inspekcijske službe nisu dovoljno efikasne, moramo da uzmemo u obzir i to da ponekad našim zakonskim rešenjima, u kojima pokušavamo da sprečimo ono što se zove neka specifična srpska sklonost ka izbegavanju svih mogućih zakona, mi se trudimo u zakonima da izbegnemo sve te moguće situacije i onda pravimo zakone previše komplikovanim, čime posao inspekcijskim službama činimo jako teškim i vrlo komplikovanim. Na kraju, lakša sprovodivost u praksi, što upravo ima veze sa ovim prethodnim, a to je da će reći da je ovo rešenje jasno, jednoznačno, manje kontrolnih tačaka, manje penala i jednostavnije za primenu. Mislim da u budućnosti treba da idemo u pravcu simplifikacije propisa, upravo zato da bismo olakšali rad naših inspekcijskih službi. Nekoliko reči o pojedinačnim rešenjima u zakonima. Što se tiče poreza na dohodak, sami ste rekli da ova mera nema nikakve negativne fiskalne efekte, a treba da ima pozitivne fiskalne efekte, prvo, iz razloga koji ste rekli, a reč je o rastu novog zapošljavanja i prevođenju poslovanja iz sive zone u legalne tokove. Druga stvar je ono što takođe piše u obrazloženju, pa ne bih govorio, jer su mogle sve kolege da pročitaju, a to je da ima direktne efekte i na budžet u slučaju novih zapošljavanja. Ono što mislim da je vrlo važno reći jeste da ove podsticaje i sve druge podsticaje koje u budućnosti budemo davali zaista mora da prati rigoroznija politika kontrole i u tom smislu očekujemo da ćete u izmenama i dopunama Zakona o poreskom sistemu i poreskoj administraciji zaista pooštriti kontrolu koja će biti na terenu i da ćete uraditi neke od promena koje ste vi i gospodin Ćosović najavljivali, počev od toga nečega što deluje vrlo jednostavno, a to je da će se promeniti, recimo, radno vreme inspekcije. Zaista je nelogično i nerealno da inspekcije kontrolišu od 7 do 15 časova, a da onda neki koji rade popodne i uveče gotovo bez ikakvog straha mogu da krše zakon. Naravno, takođe je potrebno uspostaviti visok nivo koordinacije između Nacionalne službe za zapošljavanje i poreske uprave, APR-a i svih drugih subjekata koji su važni i stalna razmena podataka između njih upravo zato da bi se ta kontrola mogla na jednostavniji način ostvarivati. Što se tiče Zakona o doprinosima na obavezno socijalno osiguranje, vi ste rekli, i jeste, to je jasno kao dan, da su ove izmene fiskalno neutralne, mada moram da priznam da sam na nekim forumima, blogovima i komentarima pročitao da mere nisu fiskalno neutralne. Očigledno neko nije umeo dobro da računa. Ono što je vrlo zanimljivo jeste da prema prvim raspoloživim podacima za ovu godinu, odnosno za prva četiri meseca ove godine, mi imamo u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje suficit od 6,1 milijardu dinara, što kad se pomnoži sa tri, dobijamo malo više od 18 milijardi dinara, upravo onoliko koliko će se smanjiti ovim transferom sa jednog računa na drugi. Taj manjak bi praktično mogao da bude kompenzovan. Znam, ministre, da je taj suficit više privremenog, nego trajnog karaktera, ali nam on daje razlog da razmišljamo o tome da bismo zaista možda mogli ovu fiskalno neutralnu meru da napravimo da bude fiskalno pozitivna mera, time što ćemo smanjiti troškove u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje, a ni slučajno ne mislim da se smanji kvalitet zdravstvenog osiguranja koji je i ovako iz različitih razloga upitan, nego da se smanje raznorazni administrativni troškovi i da pokušamo da ovaj suficit koji imamo održimo do kraja godine, odnosno da praktično to smanjenje transfera Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje ne dovede do nekog minusa na toj poziciji, a da sa druge strane ovaj transfer koji smo napravili u pravcu fonda PIO bude jedna vrsta fiskalno pozitivne mere. Kada na to dodamo i racionalizaciju na strani fonda PIO, kada na to dodamo mere koje ste najavljivali, a to je da će se povećavati postepeno prag za odlaženje u penziju žena, da će se menjati način na koji se ostvaruje pravo na beneficirani radni staž, kada ste govorili o tome da će se uvesti aktuarski penali za prevremeni odlazak u penziju, onda vidimo da možda imamo šansu da, naravno, ne jako brzo, ali na srednji do dugi rok, napravimo naš sistem penzionog i invalidskog osiguranja da bude održiv. Zaista se nadam da ćete u nekoj budućnosti možda početi da razmišljate o tome, naravno, to nije skora budućnost, da se naš fond PIO transformiše u neku vrstu investicionog fonda i da praktično počne, na neki duži rok, da mu damo šansu da makar u jednom delu počne da funkcioniše sam i da „sam privređuje“. Na kraju, rekao bih samo još nešto, pošto ovo o čemu sam govorio je prilično u mnogim elementima crno, samo da podelim sa vama jedan podatak, mada verujem da ga vi znate, a koji predstavlja šansu i koji predstavlja podsticaj za nas da u budućem periodu radimo još bolje i još jače i još uspešnije. Evropska banka za obnovu i razvoj je u svom izveštaju opomenula da je u našem regionu proces strukturnih reformi u 2013. godini značajno usporen. Naravno, bez želje da seirim nad tuđom nesrećom, mislim da ovaj podatak u stvari predstavlja veliku šansu za Srbiju, jer ukoliko Srbija u narednom periodu značajno ubrza svoj proces strukturnih reformi, a o tome smo govorili koliko u prethodnim mesecima, i naravno da očekujemo da će do toga doći, onda mislim da imamo jako dobru šansu da postanemo u našem regionu vrlo konkurentni, da postanemo najprivlačnija destinacija za investiranje, samim tim i zapošljavanje u našem regionu, odnosno da se pojavimo kao značajna tačka na investicionoj mapi sveta. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Uvažena predsednica, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, radno zakonodavstvo i poreska politika su, svi ćemo se složiti, glavni kamen spoticanja u smislu naše konkurentnosti pri privlačenju stranih investicija. Svake godine se vraćamo na ovu temu sa nedovoljno uspeha. Prošle godine je menjan Zakon o porezu na dohodak građana i nije dao naročite efekte. Koalicija koja je trenutno na vlasti mislim da je dobila podršku koju je dobila od građana da sprovede, da kažem, korenite i tektonske reforme, ali zakonski predlozi, koji su danas pred nama, što se tiče Lige socijaldemokratije Vojvodine, nisu ono što će doneti značajne pomake u ovom domenu. Srbija važi za zemlju koja ima verovatno najveće opterećenje na zarade. Na 400 evra plate izdvaja se nekih 520, odnosno prevedeno u procente to je 64,5% ukupno u odnosu na bruto zarade. Ono što izdvajamo kao našu komparativnu prednost, a to je da imamo jeftinu radnu snagu, nije tačno iz razloga što kada se posmatra iz ugla poslodavca, kada se dodaju porezi i doprinosi i sva ostala izdvajanja, to nikako nije prednost. Evropski prosek je 42%, a kod nas kao što sam naveo je 64,5%. Problemi koji važe, koji isto opterećuje i preduzetnike i velike korporacije, s kim god razgovarate reći će vam da su nameti zaista veliki, ali mislim da se ovim ne rešava ta situacija iz razloga što nisu problem novozaposleni, problem su ljudi koji su trenutno zaposleni. Mislim da dobar deo radnog sposobnog stanovništva, koji je zaposlen danas, prima minimalne zarade. Vi, ministre, imate te analize bolje nego mi, ali iz razloga što su opterećenja 65% veliki deo ljudi je prijavljen ili nije prijavljen ili je prijavljen na minimalnu zaradu, a ostatak zarade se isplaćuje na crno. Pogodnosti koje ste ovde predvideli, da se samo novozaposleni oslobode plaćanja dela poreza na imovinu i dela doprinosa, neće dati željene rezultate, jer je to već pokušano sa ranijom Uredbom iz 2011. godine kada su samo za određena lica takve pogodnosti predviđene i to nije dalo rezultate. Naš poreski sistem u ovom segmentu je pun nelogičnosti iz razloga što u Srbiji što više zarađujete to su manji porezi koje plaćate, odnosno poreski sistem je regresivan, a ne progresivan. Treba vam stručnjak kako bi vam popunio poresku prijavu i neko ko zaista razume kako se obračunavaju porezi i doprinosi u Srbiji. To će vam reći bilo koji stranac koji je došao ovde da radi. Postoje porezi i doprinosi na teret zaposlenog, porezi i doprinosi na teret poslodavca itd. Ono što naročito zabrinjava je mišljenje Fiskalnog saveta koje je dosta dobro argumentovao zašto ovakve mere neće dati rezultata i sa kojim se, u velikoj meri, slažemo, jer mislimo da su poreske stope trebale da se umanje za sve zaposlene, a ne samo za novozaposlene. Naravno, to bi stvorilo određeni manjak sredstava u budžetu, ali mislim da bi baza onih koji bi se prijavili da primaju puni lični dohodak, odnosno da budu prijavljeni u skladu sa važećim Zakonom o radu, bila daleko veća, te bi baza od kojih bi se ubirali prihodi za penzioni i zdravstveni fond bila daleko veća. Mislim da je prelivanje iz zdravstvenog fonda u penzioni fond nešto veoma upitno. Kao što znate, Srbija ima najgore zdravstvo u Evropi i smanjivati zdravstveni fond mislim da neće dati dobre rezultate. Problemi u zdravstvu su daleko dublji od onih sa kojima može da se suoči ova Vlada ili buduće vlade, ali rešavati problem penzionog fonda smanjivanjem zdravstva je presipanje iz šupljeg u prazno, s obzirom da je zdravstvo tema kojom bi trebalo da se pozabavimo ovde na detaljniji način. Zemlja u kojoj je problem kada padnu prihodi od akciza, odnosno kada građani manje koriste alkohol i cigarete, pa se to navede kao jedan od problema u fiskalnoj politici, to nije za vreme vaše vlade, nego za vreme nekih prethodnih, kada padne promet od akciza, to je problem za budžet, a sa druge strane, zdravstvo je u katastrofalnom stanju, prevencija gotovo da ne postoji. Penzioni fond je nešto što bi moralo da se uredi na način na koji je to urađeno u nekim drugim zemljama, tj. da se on kapitalizuje na način gde bi on imao neku supstancu koja bi mogla da odbacuje prinose i iz toga bi se isplaćivali redovni prihodi, ali s obzirom da je penzioni i zdravstveni fond devastiran, najviše 90-ih godina, sredstva su otišla u neke infrastrukturne projekte i više se ne zna gde su ta sredstva. U Vojvodini smo imali svojevremeno i penzioni i zdravstveni fond, ali on je volšebno nestao, tj. utopio se u republički. Poljoprivreda je sektor gde bi morao da se definiše ko i kako uplaćuje poreze i doprinose, odnosno poljoprivrednici su ovde u najgoroj poziciji zato što nikakve pogodnosti i povoljnosti ne mogu da ostvare, bez obzira na to koliki posed imaju, a mislim da je to tema koja interesuje nas iz Vojvodine. Oslobađanja su ovde samo za preduzetnike i za one koji se zapošljavaju u pravnim licima. Ukupan broj preduzetnika i privrednih društava u Srbiji je oko 300 hiljada. To je deo naše ekonomije koji iznosi teret ove krize i on je jedini koji može da generiše nekakav privredni rast. Iz tog razloga mislim da je trebalo više pažnje da se obrati na one koji su trenutno zaposleni, jer dok se ne uvede red u tom segmentu, teško da će se administrativnim merama postići bilo kakav rezultat. Administrativne mere ne mogu doprineti ekonomskom rastu. Imali smo slučaj sa predlogom da se ograniče rokovi plaćanja itd, ali uvek se nađe način da se to izbegne. Realni život je sasvim drugačiji u odnosu na ono šta izglasavamo u Skupštini. Što se tiče nas iz LSV, ponovo kažem, nećemo glasati za ovaj predlog, pošto mislim da su reforme u ovom sektoru morale biti daleko jasnije i mnogo bolje i da suštinski promene ceo ovaj domen. Nadam se da ćete u skorije vreme izaći sa novim Zakonom o radu i sa još nekim zakonskim propisima, pa ćemo imati prilike da razgovaramo ponovo o tome. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala puno. Poštovana predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, danas pred sobom imamo dva predloga zakona, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o obaveznom socijalnom osiguranju kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o dohotku građana. Kao što je poznato, naša zemlja jeste mala zemlja koja već decenijama unazad ima velike probleme po pitanju ostvarivanja BDP u onoj meri u kojoj je to neophodno za finansiranje države, a kako bi ta ista naša država mogla da finansira svoje građane. Čini mi se da smo u proteklom periodu, koji ne traje ni dve ni pet ni deset godina, već nešto duži, ušli u nekakav začarani krug iz kog, čini mi se, nikada ne možemo ni izaći. Građani nemaju dovoljno novca da daju državi, a sa druge strane to je ta ista država koja nema dovoljno novca da ga da svojim građanima. Otuda, kao logično potpuno, se nameće jedno, pre svega, racionalno pitanje - zašto bi građani uopšte bilo šta davali državi koja nema šta da da svojim građanima? Kada pogledamo našu ekonomsku situaciju onda logičkim putem dolazimo do takvog jednog zaključka. Ponoviću, već više od nekoliko decenija građani nemaju novca da bilo šta daju državi, a država nema novca kako bi bilo šta davala svojim građanima. Puno je razloga i naravno da se uvek mogu tražiti objašnjenja, ukoliko hoćete, i opravdanja za tako nešto. Na ovom mestu spominjati ih neću. Nema potrebe za ponavljanjem pitanja ko je to sve upropašćavao srpsku ekonomiju jer bi smo onda izgubili dragoceno vreme i došli bismo samo do jedne situacije, a to je da su uništena dragocena domaća tržišta koja su omogućavala da prodajemo svoju robu. Do 2014. godine, situacija se menjala i to bitno se menjala. Od industrijske države, čini mi se da smo postala jedna ekonomska rupa bez dna. Od države sa domaćim fabrikama koje su izuzetno poslovale, neke od tih fabrika bili su giganti na koje je naš narod mogao biti ponosan, postali smo država koja moli strance, koja doziva strane investitore da nam gradi fabrike. Ne samo fabrike, neću se ograničiti samo na fabrike, govorim i o bolnicama, govorim i o obdaništima, govorim i o nasipima, jer, izgleda da sami ne možemo, jer u takvoj situaciji se nažalost nalazimo. Izgleda da uvek moramo da se uzdamo u tuđe ekonomije. Moramo da se uzdamo u tuđa sredstava, da se uzdamo u tuđe pare jer sopstvenih nemamo. Ni sredstava ni para. Vrlo često moramo da se uzdamo i u tuđe ljude jer, čini mi se, da ni ljudi dovoljno nema, a u nekadau pojedinim situacijama, čini mi se da je biti čovek izuzetno teško. Naravno, na ovom mestu moram da dodam da je Vlada rešila da promeni poresku politiku i tako da omogući razvoj, što će smanjiti opterećenje onima koji zapošljavaju nove ljude. Da ponovim, ovo se radi isključivo i samo zarad investitora. Dosada je postojala bojazan koja je bila potpuno izvesna da će srpski privrednici zloupotrebljavati ovakve mogućnosti i naravno da je takva izvesnost postojala i to čini mi se opet dovoljno govori o tome u kom stanju se nalazi naša ekonomija. Mi nismo mogli da podstičemo strana ulaganja iz jednog razloga jer smo se upravo bojali i strahovali da će domaća preduzeća biti ta koja će zloupotrebljavatitakve olakšice i ona preduzeća koja će propasti apsolutno bez ijednog jedinog stranog ulaganja. Srpski seljak, danas je već maj mesec, danas se nalazi bez ijedne prebijene pare, jer sve pare koje je on imao, recimo, uložio je u sopstvenu njivu. Sad više nema ni para, više nema ni njiva i onda kojim parama će takav jedan zemljoradnik da preživi do sledećeg proleća i kojim parama će on nešto sopstvenim rukama da stvori. Znate li uopšte zašto danas služi ovaj Predlog zakona i ovo socijalno osiguranje o čijem predlogu mi danas ovde raspravljamo? Na ovom mestu moram reći, postaviti pitanje, znate li zašto se uopšte daju te silne milijarde kroz budžet ljudima koji apsolutno danas nemaju ništa? Znate li da se to radi ne samo zarad tih istih ljudi koji nemaju ništa već zaradi nas koji imamo nešto? To treba javno izneti, to treba javno reći. Naime, to se radi kroz jedan drugi zakon o kome danas takođe raspravljamo, a to je isto kroz Zakon o porezu na dohodak građana. Da bi se popravila investiciona klima u našoj zemlji mora da se učini mnogo više.Mora da se bude mnogo odlučniji i mislim da predložene izmene su morale biti mnogo radikalnije. Zbog ekonomske situacije kakva ona jeste, svako ko započinje posao trebao bi se nagraditi. Ali, ako nagrađivanje kada mnogi koji ne započinju posao može se desiti situacija da dođe opet do brojnih zloupotreba. Ako pogledamo našu istoriju, to nam se upravo kroz istoriju i dešavalo. Nikako da shvatimo da je potrebno i da je neophodno da se međusobno pomažemo u svakom poslu i da zbog toga moramo činiti mnogo više. Moramo da promenimo sistem administracije koji je takav kakav je i neću ga mnogo komentarisati, jer plašim se da bi upotrebila izuzetno grube reči, neprimerene rečniku jednog narodnog poslanika. Moramo apsolutno tu administraciju da učinimo potpuno efikasnom, i da svakog službenika u toj istoj našoj administraciji i njegov rad da učinimo apsolutno efikasnim. Mora da se izdavanje građevinskih dozvola svede na minimum. Mora da se to reguliše kroz neke druge zakone za koje se nadam da ćemo uskoro o njima raspravljati i u Narodnoj skupštini. Mora da se uspostavi i Agencija za bezbednost investicija i mora da se svakome ko ovde u našu zemlju uloži milion evra garantuje da ga kojekakvi lopovi neće pokrasti. Na ovom mestu moram da citiram nešto što jednom prilikom davno rekao pokojni dr Zoran Đinđić – svako će investirati u onu zemlju pa makar postojao i rizik, ovo parafraziram jer ga citirati ne mogu, ali, može da kaže – srpska ekonomija nije dobra, ali u redu, pokušaću. Na kraju krajeva, ako ništa i ne uspem u tome, bar znam da imam neku efikasnu Vladu koja će mi biti garant pa zbog toga vredi pokušati, a videću da li ću time i šta ću opšte dobiti. Tako je govorio pokojni dr Zoran Đinđić. Sada ću se vratiti nešto konkretnije o samim predlozima zakona koji su danas na dnevnom redu. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o obaveznom socijalnom osiguranju, ovaj Predlog zakona donosi dve izmene. Izmena na koju prvo nailazimo je izmena stope doprinosa, jer od poslednjih izmena Zakona kojima je menjan ovaj član prošlo je manje od godinu dana. Ove izmene i dopune stupile su na snagu i one su u primeni od 30.05. 2013. godine. Prošle godine je brzina kojom su stupane na snagu različite izmene i dopune, čini mi se da je unela najblaže rečeno haos u privredu, jer većina preduzeća je već završila rad na platama i nakon toga su morali sve iznova da rade. Zato su i bili potpuno limitirani, bar što se tiče vremenskih rokova koji su bili prilično kratki. Čini mi se da je predlagač sada svestan situacije u kojoj se nalazi, da je svestan te vrste propusta i da je ovaj put rešio da izbegne takvu situaciju, imajući u vidu član 4. stav 2 u kom stoji da kod obračuna isplata zarada, odnosno isplate plata i naknade zarade, odnosno naknade plate, stope doprinosa za obavezno socijalno osiguranje iz člana 1. ovog zakona primenjuju se počev od obračuna i isplata za mesec jun 2014. godine. Čini mi se da se takvim putem i na takav način daje dovoljno vremena da se svi prilagode novim stopama. Poslednji put 2013. godine stopa po kojoj se obračunavaju i plaćaju doprinosi za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje je povećana sa 22% na 24%, a ovim predlogom ona je povećana na 26%, dok se stopa za obavezno zdravstveno osiguranje sa prvobitnih 12,3% smanjuje na 10,3%. Sada kada se pogledaju svi ti navedeni procenti, na pre godinu dana bili su manji od danas predloženih, to može izgledati na prvi pogled zastrašujuće, ali mislim da je jasna namera predlagača da se na ovaj način rastereti i onako opterećeni budžet i da se ojača Fond za isplatu penzija koje su uvek često pod znakom pitanja. Posebno neću govoriti o trenutnoj situaciji. Takođe, jasno je da predlagač takođe smatra da Fond zdravstva nije u tolikoj krizi kao PIO fond. Sledeće na redu jesu izmene koje se odnose na olakšice koje imaju poslodavci prilikom zapošljavanja novih lica i za razliku od prethodnog rešenja, ovaj predlog izmena odnosi se na zapošljavanje lica nezavisno od starosne granice, dakle, nezavisno od njihovih godina. Zato se član 45. odnosi na lica koja su starija od 50, odnosno od 45 i 50 godina, sada to ograničenje više ne postoji. Takođe se i briše član 45a, koji se odnosio na pripravnike, sada se olakšice odnose na zapošljavanje novozaposlenih lica, ona su definisana stavom 2. člana 2. Predloga zakona koji glasi – novozaposlenim licima iz stava 1. ovog člana, smatra se lice sa kojim je poslodavac zaključio ugovor o radu u skladu sa zakonom kojim se uređuju radni odnosi, koji se prijavio na obavezno socijalno osiguranje kod nadležne organizacije za obavezno socijalno osiguranje i koje pre zasnivanja radnog odnosa kod Nacionalne službe za zapošljavanje bilo bez prekida prijavljeno kao nezaposleno najmanje šest meseci, a lice koje se smatra pripravnikom najmanje tri meseca i za to vreme nije ostvarilo bilo koju vrstu prihoda po osnovu radnog angažovanja. Dobra strana ovih izmena jeste upravo u tome što se time pruža mogućnost, pruža se jednaka šansa za zasnivanje radnog odnosa i što se na ovaj način takođe motivišu poslodavci da zapošljavaju što više lica, ukoliko naravno njihove mogućnosti to dozvoljavaju, i da se izbegava rad na crno, što se može javiti kao problem, i na to ću ja da skrenem pažnju predlagaču, jeste to što je kategorija ljudi koja realno ima najmanju šansu da nađe radno mesto, odnosno da nađe posao, to su upravo ljudi iz napomenutih 45 godina, iznad 50 godina. Ovakvim rešenjem čini mi se da su takva lica, odnosno te starosne kategorije malo skrajnute i da nisu najbolje predloženim rešenjima obuhvaćeni. Upravo je veliki broj ljudi ostao bez posla ili bez firme u kojima su radili godinama unazad, koje su ugašene, kriminalno privatizovane ili nešto treće, šta god hoćete, i to su upravo ljudi koji ulaze u ovaj već opseg pomenutih godina, od 45 pa do 50, eventualno 60. Mislim da je prethodno rešenje koje se odnosilo upravo na ovo pitanje, ovu problematiku bolje rešavalo. Naravno, što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o dohotku građana, jasna mi je namera predlagača i jasno mi je da je ta namera upravo upravljena u cilju što većeg zapošljavanja, kao što se to i predviđa ovakvim izmenama i dopunama. Ono što je drugačije jeste što se ovde izostavlja starosna granica, ali sada je ona ispod 30 godina i predlagač se više ne ograničava samo na zapošljavanje osoba ispod 30 godina, već donosi olakšice, odnosno donosi olakšice i starosnu granicu uopšte ne navodi. Ovo rešenje smatram izuzetno dobrim i korisnim, jer neretko smo svi u prilici da možemo čitati i da možemo videti oglase u kojima poslodavac traži recimo da potencijalni kandidat ima završen fakultet, da ima radno iskustvo recimo od pet do sedam godina i ono što je najbitnije, obično se navodi ta starosna granica, pa često tako možemo videti i onu doduše koja je već postala kao nekakva generalna klauzula, i po mogućstvu da je mlađi od 30 godina. Svakako, kao što mogu pročitati i u obrazloženju predlagača, ovakvim izmenama koje su danas pred nama pokušavaju se donekle stvoriti uslovi za sprovođenje jednih sveobuhvatnih reformi poslovnog okruženja, pre svega reformi koje će doprineti potpuno novim okolnostima za priliv investicija koje su nama kao društvu preko potrebne, koje će doprineti zapošljavanju i privrednom rastu, koji će stvoriti pre svega povoljnije uslove privređivanja i to tako što će rasteretiti privredne subjekte, kao i da otkloni sivu zonu u oblasti zapošljavanja. Ono što moram da spomenem takođe je, što su dobile apsolutno sve poslaničke grupe, to su pre svega ocene koje je dao Fiskalni savet po pitanju predloženih zakona. Apsolutno neke od navoda koje su stavili tu su potpuno tačni i sa njima se moram složiti. Visoka stopa nezaposlenosti u Srbiji, a svi smo mi svedoci da je ona visoka, i ne samo u Srbiji već i u ostalim zemljama, naravno da jeste strukturne prirode, kako to nagoveštava Fiskalni savet i da zahteva jedne korenite reforme, pre svega korenite reforme putem izgradnje radnog zakonodavstva. Kažem izgradnje pošto je ona danas na potpuno niskim granicama, pa gotovo i da ne postoji, da se poboljšaju uslovi i naravno da se stvore uslovi za konkurentnost domaće privrede koja u ovom momentu ne postoji. Složiću se takođe sa Fiskalnim savetom koji kaže da je siva ekonomija ono što predstavlja naš najveći problem, da se ona procenjuje na preko 30% u našoj zemlji i da predstavlja ne samo budžetski problem, već da ozbiljno ugrožava ceo održiv privredni razvoj i firme koje posluju legalno bivaju istisnute upravo od strane onih firmi koje nelegalno posluju u sivoj zoni. Složiću se takođe sa stavom Fiskalnog saveta da predložene poreske olakšice kao što su naveli za novozaposlene radnike, a proizvode samo marginalno smanjenje javnih prihoda, a da predloženo smanjenje doprinosa za zdravstveno osiguranje i ekvivalentno povećanje doprinosa za socijalno osiguranje predviđa iznuđeno kratkoročno rešenje koje će omogućiti smanjenje deficita na republičkom nivou. Zato sam na samom početku rekla da izražavam istovremeno i bojazan, ali i nadu da će u nekom budućem periodu možda naša celokupna situacija biti znatno bolja, ali upravo iz tih razloga koje sam na samom početku izlaganja navela očekivala sam da današnje izmene i dopune budu korenitije, budu sveobuhvatnije, a ne da se opet vidimo ovde za nekih mesec, dva ili tri i da opet raspravljamo o istim zakonima i o izmenama i dopunama koje danas nisu na dnevnom redu. Hvala. puno.
Reč ima narodni poslanik dr Sulejman Ugljanin.
Uvažena predsednice Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre Krstiću, ova dva zakona koja danas razmatramo imaju očigledno dobru nameru da privuku investitore i povećaju zaposlenost. Međutim, predlagač nije imao u vidu da u našoj zemlji imamo 46 nedovoljno razvijenih opština gde u 23 imamo prihod manji od republičkog proseka ispod 60%, a kod 23 ispod 40%. Takođe predlagač nije imao u vidu da u nekim delovima naše zemlje, posebno u tim nerazvijenim opštinama imamo opštine kao što su Tutin, Sjenica i Nova Varoš koje su preko 1.000 metara nadmorske visine gde zime traju preko šest meseci i gde su energenti skupi. Kada uzmemo svih 46 ovih nerazvijenih opština, ukoliko bi se doneo ovakav zakon kakav je predložen sve bi te opštine unapred bile diskriminisane i hendikepirane. Zašto? Zato što svi investitori koji treba da dođu i da ulože svoj novac traže auto-put, železnicu, aerodrom, rečnu ili morsku luku i pravnu sigurnost i svakako efikasnu administraciju. Međutim, u svih ovih 46 nedovoljno razvijenih opština to nedostaje. Prema tome, u ovakvoj zemlji, sa ovakvim stanjem i brojem nedovoljno razvijenih opština, gde nema ni osnovna komunalna infrastruktura urađena, ovaj zakon protivreči samom sebi. On ima za cilj da motiviše investitore da investiraju i da poveća zaposlenost. Međutim, tamo gde su najpotrebnije investicije i gde je najmanja zaposlenost, tamo nemamo uslova i ne možemo privući nijednog investitora, čak ni našu dijasporu, a kamoli druge ljude koji bi došli da ulože svoj novac iz sveta. Predlažem da se malo o tome razmisli. Istovremeno u svih tih 46 opština uglavnom žive manjine. Tu su Bošnjaci, Albanci, Bugari, Rumuni, Vlasi, Romi i druge brojčano manje manjine. Tako da, sa aspekta budžeta Republike Srbije, tih 46 nedovoljno razvijenih područja simbolički rečeno predstavljaju kao nekih 46 malih otvora na jednoj posudi u kojoj se nalazi taj novac, taj budžet. Ako tu ne rešimo problem zaposlenja i ako tu ne rešimo ovo što nam je cilj da postignemo ovim zakonima, onda, koliko god punili budžet, on će stalno da se prazni, jer te opštine uglavnom žive od transfera, od pomoći države. Prema tome, ovako predloženi zakoni mislim da će stvoriti još veću razliku. Oni koji su razvijeni biće još razvijeniji, a oni koji su nerazvijeni biće još nerazvijeniji. Zato predlažem da predlagač ovog zakona povuče zakon. Mi smo dali tri amandmana na ova dva zakona. Sa tim amandmanima pokušavamo da ispravimo neke stvari. Međutim, bez obzira na sve, ja kao šef poslaničke grupe i predsednik Stranke demokratska akcija Sandžaka, koja ima tri poslanika u Skupštini, predlažem da predlagač povuče ovaj zakon iz procedure, da ispravi ovu nepravdu koja je sama po sebi učinjena neuvažavanjem činjenica da u Srbiji ima 930.000 ljudi koji žive u 46 nedovoljno razvijenih opština i da je to najugroženija populacija u Republici Srbiji. Opet ponavljam, unutar toga, u centralnoj Srbiji su sve manjine koje žive u centralnoj Srbiji. Zato, ako ne dođe do izmene ovog zakona, poslanici Stranke demokratske akcije Sandžaka neće glasati ni za jedan ni za drugi zakon. Hvala na pažnji.
Reč ima Milan Krkobabić. Izvolite.
Gospodine ministre, uvaženi narodni poslanici, građani Srbije koji pratite ovaj naš današnji rad, pred nama su izmene i dopune dva zakona. Gospodin ministar je bio veoma koncizan, ja bih rekao operativno koncizan i nema svrhe da ja sada budem mnogo nepristojan i da budem opširniji od njega. Naravno, ništa epohalno, ali i korisno u ovom momentu. Pratio sam radio i zapažanja Fiskalnog saveta. Mogu to da definišem. Ovaj predlog izmena i dopuna ne može da škodi. Da li će da da adekvatne prave rezultate, ostaje da vidimo u narednom periodu. Imali smo mi neka slična rešenja, ali red je da damo šansu, da pokušamo da vidimo. Ponavljam, ne može da škodi. Neka rešenja Fiskalnog saveta nisam siguran da bi baš bila u punoj meri korisna, da ne bi dovela u pitanje celovitost funkcionisanja sistema. Osvrnuo bih se na ove mere koje treba da idu u prilog zapošljavanju. Ja sam cele prošle godine, gospodo narodni poslanici, zastupao tezu da u Srbiji nema viška zaposlenih, nego manjka posla. Naravno, ne bukvalno i ne, naravno, na svakom mestu. U celini, mi kao zemlja imamo izuzetno malo zaposlenih i sve snage, rekao bih, i ove administrativne, i one u sferi finansija, a rekao bih i u sferi nečeg što treba da bude pozitivna energija u celokupnom stanovništvu, moramo da usmerimo ka povećanju zapošljavanja. Šta ćemo sa ljudima, čuo sam, onda smo diskutovali, da ih ima negde, ne zna niko precizno, oko 50.000 u preduzećima u restrukturiranju? Naravno, mnogi od njih će ostati bez posla. Dobro je ovo što je skinut ovaj vremenski okvir, starosni. Očekujem da će poslodavci, bavim se poslom, vodim posao i znam, primiti ljude samo onda kada su im neophodni. Primiće ljude koji mogu da im odrade određene poslove. Nikada ih neće primiti tek tako. Trošak zaposlenih. Pazite, psihologija socijalizma i kapitalizma je različita. Zarade zaposlenih su trošak poslovanja, a osnovni ekonomski princip, princip ekonomičnosti kaže da moramo da smanjimo troškove. Nemojmo od poslodavca očekivati da iz nekog altruizma prima nove ljude i da ih drži. On tačno zna koliko će mu biti potrebno ljudi. Ponavljam, očekujem da će neki poslodavci upravo iz ove velike armije ljudi koji budu ostali bez posla pokušati da nađu stručne, kvalifikovane ljude koji mu nedostaju. Evo sada u građevinskoj operativi, ona sada mora da krene, moramo da imamo limare, tesare, zidare. To ne može da radi neko sa 18 ili 19 godina, ko nikada ništa nije radio. Potrebni su nam pravi stručni ljudi. Naravno, to je mogućnost. Da li će to u praksi biti tako, ne znam, ne mogu da tvrdim i ne mogu da budem prorok, ali ova mera sigurno ide u prilog tome da kažemo da činimo nešto čime ćemo omogućiti povećanje zaposlenosti. Naravno, uz ovu, rekao bih, administrativnu meru, koja je u sferi fiskalnog, moraju da se povuku i neke prave, ključne ekonomske mere. Hajde da ne nabrajamo. Danas ratifikujemo ovde neke ugovore, pa se na drugoj strani kaže da postoji razvojni fond jedne države koji nama daje milijardu. Hajde da vidimo Razvojnu banku Srbije koja će moći da finansira prave projekte, koja će moći da pomogne svakog čoveka koji ima dobru ideju, ali ne sa kamatnom stopom od 15, 16, 17, nego sa onom koja se približava nuli. To su pravi podsticajni krediti, ali mi danas, nažalost, još toga nemamo. U svemu ovome osvrnuo bih se i na penzioni i zdravstveni fond. Često se u Skupštini dotičemo penzionog fonda. Tu je gospodin ministar kao dobar poznavalac te problematike. Često čujemo ovako usput, svi to vole da kažu – e, kada bi penzioni fond bio investicioni. Ja mogu ovde da im kažem da su to čiste gluposti, bez uvrede. Gospodo, morate da znate šta je tržište kapitala, šta su tržišni igrači, šta su akcionarska društva, šta je berza, šta je kastodi banka, šta su investicioni fondovo. Penzioni fondovi su specijalizovane organizacije finansijske koje, ako hoćete to što ste mislili, kupuju akcije od investicionih fondova da bi smanjili izbegli rizik. Da li je tako, gospodine ministre? To su poznate stvari. Mi danas imamo penzioni fond u Srbiji koji je protočni bojler. Ja bih bio najsrećniji kada bi on postao pravi penzioni fond, ali dug je put od protočnog bojlera do pravog investicionog fonda. Ponavljam, prvo tržište kapitala, svi igrači na tom tržištu, detaljna regulativa, jaka akcionarska društva i onda pravimo pravi penzioni fond. Do tada, a zašto sam za ovaj zakon, za izmene i dopune, egoistično, jer samo otvaranje novih radnih mesta, ova zemlja može da ide napred. Drugi vid egoizma je upravo penzioni fond, a bavim se pre svega zaštitom penzionera, može da se puni i da bude siguran samo ako imamo novozaposlene. Prema tome, od životnog interesa je da ova zemlja otvara nova radna mesta. Ovo je dobar pokušaj, kao i vi, pozitivno gledam na ovo i sa interesovanjem čekam prve rezultate. Vama želim uspeh u ovom radu. Poslanička grupa PUPS i ja lično daću punu podršku ovim izmenama i dopunama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovani gospodine ministre, gospodo poslanici, pred nama kao što smo i do sada čuli iz ove rasprave se nalaze dva zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i Zakona o porezu na dohodak građana. Ovi zakoni uvode određene poreske olakšice prilikom zapošljavanja novih radnika i to je nešto što nam otvara nadu i mogućnost za novo zapošljavanje. Samo je jedna, i ja je razumem, kao početna mera kojom će se izvršiti u narednom periodu mnogo dublje i sadržajnije promene u procesu ekonomske politike. Oba zakona imaju za cilj stvaranje boljih uslova za nove investicije, novo zapošljavanje, rad, ekonomsku i socijalnu stabilnost, a to smo čuli u samoj uvodnoj reči danas gospodina ministra. Ove promene deo su samo dubljih procesa usklađenih sa ekonomskom politikom i budućim ekonomskim merama Vlade. Ove, ovakve i slične mere SPS će podržati ne samo kao novu ekonomsku politiku, nego i kao sastavni deo sopstvene politike i sopstvenog gledanja na tržište, polje rada, mera koje se odnose i na samo zapošljavanje i položaj radnika i zaposlenih. Ovakav cilj omogućava da se u Srbiji otvori jedno novo polje koje će pre svega omogućiti zapošljavanje mladih ljudi i njihovo, sa punim njihovim znanjem, mladošću, entuzijazmom, punim kapacitetom u rad preduzeća. U tom smislu SPS podržava u daljem procesu rada oba ova zakona i glasaću za njih. Srbiji su danas neosporno potrebne reforme i velike promene. Naravno, ne onakve kakve su bile poslednjih godina, u kojima je liberalni kapitalizam ovde doživeo, na neki način mogući reći eldorado i čiji su efekti bili veoma loši, a to je zatvaranje fabrika, loša privatizacija, osiromašenje stanovništva, socijalna nesigurnost, smanjenje zarada. S druge strane, nisu otvarana u ovom periodu nova radna mesta, nije ostvarivana nova vrednost. Mladi nisu na žalost uspevali da se zaposle i ostajali su samim tim bez perspektive. Danas je velika odgovornost vas i ukupno Vlade da se na ovakvo stanje reaguje dugoročno, pravim odgovornim, promišljenim merama koje će u narednom periodu uspeti da stabilizuju Srbiju, jer mi nemamo naprosto više kud. Srbija mora da se oporavlja. Lični resursi su potrošeni, fabrike uništene i rasprodate, a narod je ostao bez posla, mladi na žalost napuštaju Srbiju jer se čini da ovo nije dovoljno dobro mesto za život. U ovom trenutku ocenjeno je da je jedna od mogućih, a važnih mera, promena visine stope doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje, jer je ona usmerena pre svega, makar u jednoj maloj meri, na stabilizaciju penzionog fonda. Druga mera odnosi se na poboljšanje uslova rada i borbu protiv sive ekonomije koja ovde postoji, zastupljena je i postoji rad na crno gde mnogi radnici nisu evidentirani, a u takvim uslovima gubi i država, a gube i sami radnici. Država gubi tako što ne prima određene dotacije i doprinose na način kako je to zakonom predviđeno. S druge strane, na gubitku su i radnici, jer samim svojim radom oni samo dobijaju onu svoju dnevnicu, da je tako nazovem, u stvari nadoknadu za rad, ali ni jednog trenutka ne uspevaju da obezbede socijalnu sigurnost na dugoročnom planu, odnosno ono što se zove penziono osiguranje za sutra. Ovakve tokove i ovakvu pojavu zasigurno moramo prekidati i uvesti je u ono što se zove rad institucija na odgovarajući i odgovoran način i socijalna sigurnost građana na jedan duži vremenski period. Novim merama koje se donose poslodavac nije opterećen nego s druge strane u ovom drugom zakonu dobija olakšicu kojom se podstiče na ostvarivanje novog zapošljavanja. Prvom merom, kada je reč o povećanju penzionih fondova, postiže se veća stabilnost penzionog fonda koji je pod velikim pritiskom i možemo reći da se bori upravo za svoj život i svoju održivost. S druge strane, razlozi za donošenje ovog zakona imaju za cilj poboljšanje položaja poslodavaca koji se podstiču na novo zapošljavanje, ali i svakog rada dovođenje u legalne tokove i uvođenje njihovo na pravi način. Siva zona u radu prema svim podacima izaziva velike posledice i ona u daljem periodu ne može da bude podržavana. Kao što se jasno može videti u sada postojećem zakonu, a koji se menja, olakšice su postojale za poslodavca koji zapošljava ili mlade ili one starije od 45 i 50, i 55 godina. U određenom periodu se smatralo da je ova mera neophodna upravo da bi osetljive kategorije stanovništva koje završavaju školu treba što pre uključiti u polje i tržište rada, a sa druge strane pomoći zapošljavanje onih koji su u nešto poznijem, životnom dobu, a koji imaju veliko radno iskustvo, a koji su na žalost zbog ovakvih uslova tranzicije ostali bez posla. Nova mera o kojoj danas razgovaramo i koju ćemo faktički usvojiti traži i omogućava da se olakšice odnos na sve one koji će biti novozaposleni, a ono u stvari proširuje moć novog zapošljavanja na sve kategorije stanovništva i uticaće podsticajno na ovakve mere. Olakšice koje su pri tome predviđene odnose se na poslodavca koji zaposli određeni broj radnika te ukoliko je taj broj radnika nešto manji olakšice su 65% za one koji recimo zaposle od jednog do deset radnika ili i do 75% ukoliko zaposle do 100, odnosno preko 100 radnika. Naravno, mora se naglasiti da se ova mera primenjuje samo za privatnike, a u njoj ne mogu učestvovati i tu meru, odnosno podsticaj, ostvariti državni organi i organizacije, javna preduzeća i javne službe i drugi direktni ili indirektni budžetski korisnici. Ovo razumemo tek kao početak. Pred nama je još mnogo novih zakona i promena koje treba da imaju za cilj oporavak Srbije, kao što sam rekla, i održivost ekonomskog i socijalnog sistema, prvo, ali i razvoj i unapređenje života u Srbiji u mnogo širem planu. Promene koje su poslednjih godina bile prisutne, da li iz neznanja ili loše politike i cilja, dovele su dotle da je mladima uništena kreativnost i hrabrost. Potrebne su nam promene koje bi eliminisale pojave korupcije, svih oblika zloupotrebe ili neprimenjivanja zakona, što je u prethodnom periodu dovelo do isisavanja energije mladih i poverenja u državu. Mladi su najveća šansa Srbije, ne samo zbog svoje mladosti nego zbog znanja koje je u stvari najveći kapital. Poštovani gospodine ministre, mislim da vi to najbolje znate, kao mlad i veoma obrazovan čovek, koji je upoznao primere i pojave svetske ekonomije i svetske ekonomske tokove. Sasvim je jasno da ćete sa najboljem znanjem i umećem primeniti mere koje su ovde adekvatne i primenjive, s tim što moramo voditi, čini mi se, računa o uravnoteženim merama koje će, s jedne strane, dati podsticaj malim i srednjim preduzećima, razvoju privrede i podsticajima poslodavcima. Ali, s druge strane, takođe će zaštititi i zaposlene koji u tim preduzećima rade da se ne dovede do toga da poslodavac zaposlenog smatra i tretira jedino kao trošak, jer je upravo zaposleni taj koji stvara odgovarajući kapital, da rad mora da ima svoju, i ovde u Srbiji, odgovarajuću cenu, da mora da ima i radnik to svoje dostojanstvo. To je ono što svi građani Srbije, a posebno mladi ovde u Srbiji očekuju. Ako na takav način gledamo na radnika i na zaposlenog, posebno na mladog stručnjaka, on neće težiti ili će manje težiti da ode u inostranstvo, jer su vrednosti rada i kapitala uravnotežene na određeni način i on će, naravno, mnogo više želeti u tom slučaju da ostane kao inženjer da radi u Srbiji, nego da ode kao radnik da radi u nekoj drugoj zapadnoevropskoj zemlji sa razvijenim ekonomskim merama, odnosno razvijenim tržištem rada. Kada je reč o tome kakva je Srbija danas, moramo da imamo pred sobomjedan model danas kodmladih koji postoji da obično negde između 25. i 30. godine završavaju školovanje, da nemaju obaveznu praksu, a obično kod novog zapošljavanja se traži i određeno praktično znanje. To je moguće i jedna mera koja u budućem periodu mora negde prosto da se predvidi i da se ugradi i time će kroz praksu mladi sticati ta praktična znanja koja će im biti potrebna kod novog zapošljavanja. Oni u ovoj situaciji vide nejasna pravila, nemoćni su i ne vide izlaz. Ono što vidimo da postoji u zapadnim zemljama jeste da mladi uglavnom do 24. godine završavaju školovanje, da imaju predviđeno volontiranje, a pred sobom imaju i jasnu perspektivu gde će se iza toga, kako i na koji način zaposliti. To su nekakvi objektivni uslovi koji se i ovde moraju na odgovarajući način isplanirati u narednom periodu i samim tim stvoriti pozitivni efekti i mnogo bolje pozitivne posledice. Odlivom mladog svega i njihovim iseljavanjem iz Srbije je u proseku, po nekim podacima, jedan grad ili 32.000do 33.000 mladih ljudi koji svake godine odlaze iz Srbije. S druge strane, imamo sve veći broj starih, pa nam se onda dodatno multiplikuju problemi koji postoje u društvu i državi, jer mali broj zaposlenih ljudi, mali broj mladih ne mogu normalno da održe stabilnost penzionih fondova i sve veći broj stanovništva koji je ovde u suštini je sve veće starosne dobi. Pri tome, kada je reč o penzijama, samo želim još da napomenem da se o njihovoj održivosti mora voditi računa i o minimumu socijalne sigurnosti koja se kod penzija mora obezbediti, jer je poznato da su u proseku naše penzije veoma male, da je svaki deseti penzioner ispod linije siromaštva, da se svaki peti na liniji siromaštva, te nas to upozorava na obavezu velike osetljivosti i održivosti penzionog sistema. Zato su ove mere dobrodošle i jedino moguće u ovom segmentu rada, ali očekujemo od naše Vlade u narednom periodu da, imajući u vidu i značaj socijalnih efekata, socijalne stabilnosti i izrazitu potrebu mladih ljudi da ovde rade, a to smo videli i kroz ovu veliku aktivnost i elan koji se pokazao u zaštiti ugroženih gradova od poplava, na odgovarajući način iskoristimo sa puno uvažavanja i poštovanja, jer one takve sa pozitivnom energijom mogu da dajunajbolje efekte i da obezbede i socijalnu sigurnost i razvoj Srbije unarednom periodu na sopstvenim osnovama, naravno, i sa sopstvenim znanjem i kapitalom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani poslanici, zbog hitnih i neodložnih obaveza ministra Krstića o kojima me je upravo obavestio, određujem pauzu u radu do 14.00 časova. Zahvaljujem. [[Posle pauze.]] Izvinjavam se u ime ministra što kasni. Saglasno članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda sednice. Lično ne želim da nastavimo sa diskusijama dok ne dođe ministar, pa vas molim za razumevanje. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Hvala.
Hvala. Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, Nova demokratska stranka neće glasati za ove zakone, jer se usvajanjem ovih zakona ne rešava problem visoke nezaposlenosti u Srbiji i osim toga što ovi zakoni nisu u skladu sa dobrom poreskom praksom, njihovo usvajanje znači pogoršanje standarda zdravstvenih radnika, produžavanje liste čekanja i vremena lečenja i pogoršanje stanja u celokupnom zdravstvenom sistemu Srbije. Glavno obeležje ovih zakona je odsustvo javne rasprave i prvo pitanje koje postavljam predstavniku Vlade je - kako je Vlada mogla da uputi ovaj predlog na usvajanje bez održane javne rasprave? Da li ste konsultovali udruženja pacijenata, s obzirom da se ovim zakonima smanjuju sredstva Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje? Da li ste dali priliku ljudima koji su mlađi od 30 ili stariji od 45 godina, koji će u izmenama ovih zakona biti u lošijoj poziciji da ostvare radni odnos i šta oni misle o tome? Premijer Vučić je u svom ekspozeu naveo dva strateški važna dokumenta kojih će se Vlada pridržavati u svom radu. Jedan od njih je i Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji. Ta strategija, između ostalog, predviđa i uvođenje zakonske garancije da će u svim slučajevima usvajanja propisa prethoditi javne rasprave i da će predlozi sa tih rasprava biti razmotreni. Takođe, ona predviđa i da će se uspostaviti mehanizam kojim bi se zainteresovanim strankama i javnosti omogućilo učešće u postupku donošenja propisa na svim nivoima vlasti. Ovakvom procedurom, to jest donošenjem zakona bez javne rasprave, se ne poštuje jedan od dva strateški važna dokumenta koje je premijer Vučić naveo u svom ekspozeu. Da se razumemo, moja diskusija nije usmerena samo na poštovanje procedure, već i na loše efekte koji se postižu ovim zakonom. Postojeće zakonsko rešenje predviđa da mlađi ljudi od 30 godina i stariji od 45 godina prilikom zapošljavanja, tj. poslodavci koji njih zaposle budu oslobođeni svih doprinosa i poreza. Sada se to oslobođenje smanjuje na odnos od 65 do 75%, u zavisnosti od broja novozaposlenih. Po evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje, 31. marta ove godine je bilo više od 210.000 nezaposlenih mlađih od 30 godina, kao i preko 280.000 starijih od 45 godina koji su u potrazi za poslom. Po postojećim zakonima, koje danas menjate, oni su imali apsolutno oslobođenje, nije bio uplaćivan nikakav doprinos na njihove zarade. Sada to smanjujete na 65 do 75%, u zavisnosti od broja novozaposlenih. Po nama je ovo zakon koji se odnosi samo na one koji imaju između 30 i 45 godina, dakle, jedva 300.000 nezaposlenih od ukupno preko 790.000, što znači da se ovaj zakon odnosi samo na 40% nezaposlenih građana Srbije. Interesuje me kako će mladi ljudi doći do posla? Ako imamo na tržištu rada ljude bez radnog iskustva, koji npr. imaju 25 godina i s druge strane, imamo neke koji su stariji 35 ili 40 godina, zašto bi se poslodavac opredelio za nekog bez iskustva, za pripravnika, a ne za nekog sa radnim iskustvom, kada ima isto poresko oslobođenje, bez obzira koga od njih dvoje angažuje? Takođe, ovim Predlogom zakona, ljudi koji imaju 45 ili preko 55 godina mogu da se smatraju odbačenim. Postojeće zakonsko rešenje je omogućavalo njihovim poslodavcima da budu oslobođeni svih doprinosa za njihove zarade, a sada se to oslobođenje koje je bilo 100% smanjuje na iznos od 65 do 75%. Mi smo dali amandmane kojima predviđamo da se stimuliše zapošljavanje ljudi ispod 30 i preko 55 godina više nego onih od 30 do 55 godina, da teško zapošljive kategorije imaju veće poresko oslobođenje u odnosu na ljude koji su u najboljim godinama. Takođe, interesuje nas zbog čega se izbegava nadzorna uloga Narodne skupštine? Imamo situaciju da nema javne rasprave i da se izveštaji o primeni ovog zakona ne upućuju Narodnoj skupštini. Mi smo dali amandman kojim je predviđeno da ministarstvo na svaka tri meseca izveštava Narodnu skupštinu o primenama ovog zakona, bez obzira što se to objavljuje u biltenu, ali i da Narodna skupština zvanično bude o tome obaveštena. Kada je u pitanju Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, imamo informaciju da prema istraživanjima dve nezavisne evropske organizacije – Evropskog zdravstvenog potrošačkog indeksa i AISP-a, srpsko zdravstvo je najlošije u Evropi, na poslednjem mestu u pogledu ocene stanja zdravstvene zaštite. Krajem prošle godine smo imali debatu u Narodnoj skupštini po tom pitanju, gde su predstavnici Ministarstva zdravlja saopštavali da to nije istina i da u skladu sa sredstvima kojima raspolažu, a to je nekih npr. 1.000 dolara po pacijentu, oni ne mogu pružiti bolju zdravstvenu zaštitu od npr. Finske gde je obezbeđeno oko 5.000 dolara po jednom pacijentu. Moje pitanje je – kako mislimo da podignemo naš zdravstveni sistem ako Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje oduzimamo i tih 1.000 dolara po jednom pacijentu, tačnije smanjujemo? To navodi na zaključak da je očigledan suficit koji je gospodin ministar pomenuo u svom izlaganju u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje rezultat lošeg upravljanja sektora zdravstva, a ne dobrim stanjem u zdravstvu i da nam sredstva pretiču. Želim da napravim osvrt na izlaganje gospodina ministra i postavim par pitanja, pošto je u svom izlaganju rekao da će rebalansom budžeta, ukoliko Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje nedostaju sredstva, sredstva biti direktno iz budžeta transferisana. Koja je razlika ako se iz budžeta direktno transferišu sredstva u PIO fond ili u Republički fond za zdravstveno osiguranje? Drugo pitanje – zašto se ne obezbedi direktno oslobađanje plaćanja poreza i doprinosa, već se vrši refundacija? Dakle, opterećujemo administraciju time što se moraju podnositi neke prijave i posle će Ministarstvo finansija ili Poreska uprava refundirati troškove koje su poslodavci pre toga uplatili, a znamo da to može da kasni i imamo iskustva i sa trudničkim bolovanjem i sa porodiljama i da država obično kasni i zato ne plaća nikakve penale. Zašto se poresko oslobođenje ne vrši direktno, već kroz refundaciju? Treće pitanje, ako Republički fond za zdravstveno osiguranje zaista ima suficit, zašto smo dug prema farmaceutskim kućama prošle godine ovde pretvorili u javni dug države? Dakle, da vas podsetim, mada bi trebalo to da znate, da je Narodna skupština dug, koji je Republički fond za zdravstveno osiguranje imao prema farmaceutskim kućama, pretvoren u javni dug Republike Srbije. Interesuju me efekti primene zakona. U Predlogu zakona smo mogli da pročitamo da na 10.000 novozaposlenih novi prihod će ostvariti budžet od 500 miliona dinara. Koji je efekat zakona u smislu broja novozaposlenih? Dakle, šta su vaše prognoze, koliko će ljudi zasnovati novi radni odnos tj. otići sa Nacionalne agencije za zapošljavanje u narednom periodu posle stupanja na snagu ovog zakona? Hvala.
Reč ima ministar.
Hvala. Odgovoriću na ova pitanja i na vaše komentare, ali i na nešto iz jutrošnjeg dela rasprave. Čini mi se da je od par stvari, koje sam zabeležio, jedna bila debata oko ugroženih područja. U ugroženim područjima, odnosno područjima koja su nerazvijena, opštine koje su nerazvijene bi trebalo da postoje drugačije olakšice. U pripremi je i ministar privrede će, verujem u narednih mesec i po dana do dva, predstaviti Zakon o privlačenju investicija koji će imati jedan od diferencirajućih faktora, upravo o nerazvijenosti opština u koju dolazi investicija. Mislim da će se na taj način time ovo vratiti. Bilo je jedno pitanje vezano za to zašto minimum šest meseci na Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Da bismo se obratili suštini problema nezaposlenosti kod nas, a to je dugoročna nezaposlenost, znači, ono što je frikcijska nezaposlenost, ono što je ispod šest meseci, i ako i toga imamo puno, više nego u drugim uporedivim zemljama… Ono čemu želimo da se obratimo jesu ljudi koji su na duže vreme van radnog odnosa i samim tim njihova radna sposobnost i kvaliteti slabe. Zbog toga njih želimo da gađamo podsticajima, a ne sve uniformno. Neko je pomenuo pripravnike, odnosno one koji završavaju škole, upravo ulaze u radno sposobne, u radnu snagu na tržište rada, za njih važi tri meseca, a ne šest meseci, kao i ranije, i ostaje pripravnički status. Konačno, bilo je pitanje vezano za inspekcije i svakako ono što ne treba gubiti iz vida jeste, to sam rekao, čini mi se, na samom početku, da ovaj zakon mora da se primenjuje i da ide paralelno sa nekoliko stvari koje radimo u ekonomiji. Bilo je govora o tome u izlaganjima nekih od poslanika, ali takođe mora da se ide sa rigoroznijom kontrolom inspekcija za tržište rada, kao i drugih inspekcija, i to je nešto što će se takođe sprovoditi. Konkretno, na ovih par zamerki koje ste imali, ovim zakonima o izmenama i dopunama zakona se ni na koji način ne menja kvalitet usluge u zdravstvenom sistemu kod nas. Dakle, menja se, i to ne suštinski, način finansiranja. Zašto se menja način finansiranja, to je upravo zbog toga što ste vi rekli da je postojao suficit. Objasniću prostim jezikom. Dakle, mi na nekoliko mesta u državi, iz različitih razloga u koje ne bih ulazio, imamo džepove profita, imamo džepove novca koji se ili ne koristi, stoji tu ili ga ima više u protoku svake godine, dok na nekim drugim mestima imamo ogroman deficit, odnosno nedostatak. Da li su to javna preduzeća, da li su to pojedini fondovi u nekom trenutku, oni raspolažu sredstvima koja nam prosto fale na drugom mestu, a mi nemamo mehanizam, pošto su nam zakoni tako formulisani, da do tog novca dođemo. Promena stope doprinosa omogućava upravo to da ćemo moći da vidimo one uštede koje su ostvarene u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje, a mislim da jesu ostvarene i kroz javne nabavke i kroz neke druge mehanizme u prošlosti, i da od toga imamo koristi na čitavom konsolidovanom nivou države. Dakle, cela država će moći to da ima. Dalje, pomenuli ste, i to je Fiskalni savet takođe rekao, da nije u skladu sa najboljom svetskom poreskom praksom bilo kakvo davanje olakšica za određeni segment populacije, dok to ne važi za druge nije u skladu sa najboljom svetskom praksom. Ovo što ste vi rekli, da ispod 30 godina, a iznad 45 godina, je još manje u skladu sa najboljom svetskom praksom, kao takvom. Uredba, odnosno zakon koji je donet 2011. godine. Ono što treba imati u vidu jeste da to jeste mera. Mi smo je oročili na dve godine zbog toga što nam je potrebno da u ovom periodu, kada imamo visok nivo nenaplativih potraživanja u privatnom sektoru, omogućimo, odnosno sklonimo bilo kakve prepreke dok se ne donesu sistemski zakoni, o tome ću govoriti posle, da bi povećali, odnosno omogućili najveću moguću zaposlenost. Dakle, kako će se zapošljavati mlađi od 30 godina, a stariji od 45 godina, kako će se uopšte bilo ko zapošljavati, rekao sam na samom početku. Neće ovaj zakon o promeni stopa doprinosa i poreskim olakšicama, kao takvim, omogućiti da se odjednom svi zaposle i da odjednom kvantno padne stopa nezaposlenosti, ali će pomoći. Pomoći će dok Zakon o radu, koji će se naći u skupštinskoj proceduri, verujem u narednih mesec dana, ne stvori uslove na tržištu rada koji će privući investicije. Dok te investicije dođu, stvore radna mesta, ljudi budu zaposleni, pa nam upravo zbog toga treba ovaj period od dve godine koji će omogućiti poresku olakšicu. Nemam ništa protiv, nisam video amandmane, ali ćemo ih sagledati. Sami ste rekli da se informacije objavljuju u biltenu javnih finansija i kao takve su javno dostupne. Nemam ništa protiv da sam bilten, a i ove informacije vezane za ovaj zakon, dostavljamo Narodnoj skupštini. Niko tu ne pokušava da izbegne, kako ste rekli, nadzornu ulogu republičkog parlamenta. Drago mi je da mogu da kažem da će izveštavanje po tom osnovu biti lakše, nego što je ranije bio slučaj i to zato što sad imamo objedinjenu naplatu u Poreskoj upravi, što će omogućiti, i time odgovaram na jedno od vaših pitanja, na efikasan način vršimo refundaciju. Odlučili smo se za refundaciju upravo da bismo izbegli, pošto možemo da je vršimo efikasno upoređivanjem podataka između Nacionalne službe za zapošljavanje i Poreske uprava sada, bilo kakve malverzacije vezane za primenu ovog zakona. Takođe, bilo je predloga iz privrede da se iz zakona isključe ljudi koji su, odnosno da iste poreske olakšice važe za ljude, oni koji su ugovorci ili oni koji nisu bili na Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Želim da objasnim sada da smo se odlučili protiv toga, jer je namera sa jedne strane da gađamo upravo tamo gde je nezaposlenost dugoročna, a takođe da bismo izbegli malverzacije, jer nismo želeli da neko ko se sad zapošljava 20 ugovoraca i na njih plaća porez, koji je time definisan, sada pređe na ovu olakšicu koja bi bila manja, jer to prosto ne bi postiglo nikakav efekat, a isto tako smo i želeli da izbegnemo, i razmišljali smo o tome, da neko sada otpušta ljude da bi ih zaposlio sutradan u nekoj drugoj firmi ili kako već i onda na njih plaćao samo trećinu poreza i doprinosa. Prvo pitanje koje sam zabeležio, a koje ste postavili, je – koja je razlika između uplaćivanja u Republički fond za zdravstveno osiguranje, odnosno u PIO, odnosno davanja transfera sa nivoa republičkog budžeta? Razlika je u tome što do sada nismo davali transfer u Republički fond za zdravstveno osiguranje. Republički fond kao nezavisan sud, da tako kažem, javnih finansija, odnosno nivo vlasti stručno govoreći, je imao više para protekle godine nego što mu je trebalo, narodski govoreći, dok je PIO imao ogroman deficit, oko 253 milijarde dinara za ovu godinu. Ideja ovde jeste da ih dovedemo da ovaj novac koji je Fond za zdravstveno osiguranje, ne menjajući nivoe usluga koji će pacijenti, koje ste pominjali, dobijati, a koji svakako može biti bolji, da taj novac koji bi Fond uštedeo, a za ovu godinu vidimo da bi to bio slučaj, upotrebimo na nekom drugom mestu kada nam novca fali. Što se tiče duga prema farmaceutskim kućama i pretvaranja u javni dug,znate da nisam bio kada je taj zakon donet, to svakako nije dobra praksa. Mi smo to radili i kod javnih preduzeća i na drugim mestima. U principu, na to gledam kao na tehničko rešenje, jer to defakto jeste tehničko rešenje i samo je ogledalo ovoga gde sada smanjujemo doprinose za uplaćivanje Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje. To je isto naš novac. Apstrakovanidug, koji je Republički fond za zdravstveno osiguranje imao prema farmaceutskim kućama, je takođe bio naš novac. Zašto je taj dug nastao je sasvim legitimno pitanje kojim se treba baviti, ali mislim da je odvojena tema. Što se tiče efekata primene zakona i koliko ljudi, govorio sam da to može biti fiskalno pozitivno. Duboko sam skeptičan da prejudiciram koliko desetina hiljada ljudi u broj će moći da bude zaposleno zbog ovog propisa iz prostog razloga što je ovaj propis jedan od pet stvari koje ćemo doneti, da ih tako nazovem, stabilizacionog paketa mera, a koje prethode ili treba da koincidiraju sa početkom primene strukturnih zakona koji će omogućiti mnogo lakše zapošljavanje, kao što je Zakon o radu i Zakon o državnim službenicima i još par drugih zakona koje u tom domenu hoćemo da donesemo. Ono što je svakako slučaj jeste da je cilj u potpunosti svega ovoga što se radi u domenu privrede, pa čak i ovih strukturnih reformskih zakona, koji su kritikovani često u javnosti, a u stvari su dobri za privredu i mlade koje ste pominjali, oko zapošljavanja jeste povećanje zaposlenosti, odnosno smanjenje nezaposlenosti. Ukupne cifre oko nivoa zaposlenosti i nezaposlenosti uzev u obzir i restrukturiranje i druge stvari, o kojima smo pričali, elemente fiskalne konsolidacije su iznete u fiskalnoj strategiji. Mislim da ste i sami referisali te brojeve, ili je neko drugi to uradio, čini mi se, jutros. Nova projekcija toga će biti ako ne sa rebalansom budžeta, onda za par meseci kasnije kada budemo usvajali ovde novu fiskalnu strategiju. To je to. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Đilas. Pošto nisam bio u toku, daću vam repliku.
Zahvaljujem na iscrpnim odgovorima. Želim, pošto ne znam da li se ste sa dobrom pažnjom pratili premijera Vučića, on je rekao, citiram – antirecesione mere ekonomske politike i vremenski ograničene poreske olakšice prilikom zapošljavanja novih radnika država bi snosila deo poreza. Ovim merama bi posebno bila posvećena pažnja najugroženijim grupama stanovništva, mladim ljudima na samom početku karijere i ljudima koji su na samom kraju karijere. Ovoga nema u vašem Predlogu zakona. Mi smo to amandmanima predvideli, da se poveća nivo subvencije tj. poreskih olakšica za ljude koji su mlađi od 30 i stariji od 55 godina. Jednostavno moramo da zaustavimo odliv mozgova iz Srbije i ukoliko ne subvencionišemo poslodavce da radije zapošljavaju mlade ljude, imaćemo i dalje odliv mozgova koji je treći u svetu. Hvala.
Reč ima Dragan Đilas.
Poštovane narodne poslanice, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, na samom početku da kažem da DS neće glasati za predložene mere jer one neće doneti ništa, apsolutno ništa, kao i sve ono što se radi u poslednje dve godine što ne donosi nikakav boljitak u privredi Srbije, ekonomiji i životnom standardu. Podaci koje vi znate govore o tome koliki je deficit za prva četiri meseca, koji je prešao 50% od planiranog deficita za ovu godinu. Znate da su i prihodi od PDV manji za 14%. Znate i da smo vas upozoravali na to kada ste donosili te predloge zakona da povećanje poreza na životne namirnice i neke druge stvari neće automatski povećati prihode u budžetu i da je jedina šansa ove zemlje razvojna politika, zapošljavanje ljudi, ali nje neće biti bez upliva države, ali ne internacionističkog nego investicionog u privredu RS. Uštede koje su najavljivane i koje vi danas takođe pominjete kroz Fond zdravstva su takve da su budžetski rashodi u prva četiri meseca ove godine veći za 250 miliona evra nego prošle godine, a da su prihodi manji i u budžetima lokalnih samouprava, što je već svima poznato. Sve to govori da mere koje se preduzimaju, kao i ovi današnji zakoni koji su pred nama, a koji treba da omoguće navodno povećavanje zapošljavanja u Srbiji, neće dati rezultat jer je na današnji dan 30.000 ljudi manje zaposleno nego za prvi maj prošle godine. Još ako zamislite koliko bi bilo manje da nisu zaposleni kadrovi vladajuće stranke, o kojima govore mnogi ljudi poput onih nekoliko stotina u Boru pred izbore, u Majdanpeku i kuda sve, shvatili biste da bi stopa nezaposlenosti bila ne za 30 nego za 100.000 veća nego što je danas. Ono što se u ovim zakonima pominje jeste vrlo jednostavno prebacivanje sredstava sa Fonda zdravstva u Penzioni fond. To je jedna mera za koju ste i sami rekli da ne predstavlja neko veliko rešenje i da neće biti sistemsko rešenje koje će mnogo pomoći. Fond zdravstva je navodno u suficitu. On i ne može da bude u minusu ni po zakonu. Ima taj višak i zbog toga što je Zakon o javnim nabavkama, koji je donet u ovom parlamentu, maltene onemogućen u sprovođenju do kraja jednog postupka, a mogu da se žale i firme koje nisu učesnici tendera. Slažem se da ovaj zakon neće promeniti kvalitet zdravstvenih usluga pošto je on toliko nizak da kada bi ga još smanjivali ne znam šta bi se dešavalo. Mi treba ta sredstva da iskoristimo. O tome će govoriti moje kolege i kolege koji su u zdravstvu. Da smanjimo liste čekanja i da se ne čeka na operaciju katarakte nekoliko godina, veštački kuk nekoliko godina. Naravno, u zemlji koja je siromašna ne može niko da traži da kvalitet zdravstvene usluge bude kao u nekim razvijenim evropskim zemljama i to mi nikada nećemo tražiti. To ne bi bilo korektno. Ali, tu neke stvari moraju da se menjaju. Ono što se dešava u ekonomskoj politici Srbije, mere poput subvencionisanih kredit imali smo 2009. godine u Vladi Mirka Cvetkovića. Te godine je pad BDP bio 3,5%, 5,4% ili 5,7% koliko su dinarski krediti, omogućiće samo da nelikvidni deo privrede malo reprogramira svoje obaveze. I vi jako dobro znate da ako prvu ratu kredita vraćate za šest meseci, nema tog biznisa koji omogućava da investirate, napravite nešto, prodate, naplatite i da vam se vrati da možete da vraćate kredit. To ne postoji. To jedino neki poslovi koji su maltene na granici zakona ili sa one strane zakona. To su sve stvari koje su jasne činjenice i zbog toga DS i mi insistiramo na drugom načinu gledanja ekonomske politike. Da ne bi bilo da stalno kritikujemo bez ikakvih rešenja daću vam samo nekoliko predloga, a vi možete naravno da razmislite o njima i ako smatrate da vam se uklapaju u politiku, da neki prihvatite. Smanjenje plata, eventualno smanjenje penzija koje se najavljuje, smanjuje potrošačku moć, vi to znate. Ljudi idu manje u prodavnice, manje kupuju, kad manje kupuju, manje se proizvodi, kad se manje proizvodi, manje ljudi radi, to je nešto što je najjednostavnije, to je osnovni princip. Ono što mi predlažemo jeste pre sveta povećanje minimalne cene rada u Srbiji, jer danas to rade i SAD, Velika Britanija. Omogućiće ljudima da zarade više da bi taj novac potrošili u Srbiji. Olakšice za zapošljavanje, slažem se da bi zemlja kao što je Srbija … bila konkurentnija mora da ima nešto više od onih zemalja koje su deo EU, u našem su okruženju, da bi taj jedan deo kapitala došao kod nas. Naivno je verovanje da samo izmenama zakonskih procedura i propisa ćemo dobiti povećanje investicija. Kad bi tako moglo onda bi sve zemlje ovog sveta privlačile mnogo više investicija nego što danas privlači. Investicija u svetu nema više toliko kao što je nekada bilo pre 20 godina kada smo našu najveću šansu propustili, ali da ne govorim o prošlosti, govorim o sadašnjosti i budućnosti. Domaći privrednici su većinom nelikvidni. Znači, jedini ko može da se pojavi kao investitor, da zaposli ljude, da pokrene privredu je, neki će reći nažalost, neki na sreću, država. Moramo da pobegnemo od toga da smatramo da su sva javna preduzeća samim tim što su javna ili državna da su oni neprofitabilni, da oni ne mogu da izdrže tržište. Samo dovedemo profesionalni menadžment, ali damo prave plate, dovedemo ljude koji rade u multinacionalnim kompanijama, dođu ljudi iz inostranstva koji znaju, kao što ste i vi došli i onda dođu i vode to. Danas ta javna preduzeća prave 50% DžDP i to svi znaju. Tamo pravi menadžment, investicija države je pre svega u poljoprivredu i još neke stvari koje procenimo da su vredne, pokrenemo privredu, e onda dođu mere zapošljavanja. Naravno da prednost trebaju da imaju najmlađi, kao što je govorio kolega Senić i još neke kolege ovde, i oni stariji preko 45, 50 godina realno da će teško naći posao u tim godinama. Znači, uložimo u 20 regionalnih centara određenu svotu sredstava, mi smo procenili na 30 miliona po jednom, pokrenemo privredu, napravimo mogućnost zapošljavanja. Kada te firme počnu da rade one sa sobom povlače i mala i srednja preduzeća. Ako uložite u poljoprivredu trebaće vam protivgradne mreže, kada su vam potrebne protivgradne mreže onda ćete dobiti fabriku koju možete da otvorite na nekom mestu u Srbiji gde teško da će investitor, kao recimo u Ivanjici ili u tako nekom mestu. Tamo ljudi rade, proizvode, povećavamo proizvodnju, povećavamo izvoz i od ove zemlje pravimo pristojno mesto za život. Umesto subvencionisanja kredita, bez obzira na loše iskustvo iz prošlosti, razvojnog fonda i razvojnih banaka, i dalje stojimo na tome da treba promeniti razvojnu banku. Pozovimo svetske partnere iz zemalja gde takve banke postoje, pozovimo KFV ili tako nekoga, napravimo zajedno sa njima banku, napravimo profesionalnu, pravu banku koja će finansirati ono što je bitno za Srbiju. Ne banke kao današnje gde ako prodajete evro danas daju vam 112, a ako kupujete daju vam 118 dinara, gde su kamate tolike kolike jesu, jer to ni jedna privreda ovog sveta neće moći da izdrži. Kada sve to napravimo onda možemo da pričamo o podsticajnim merama za zapošljavanje ljudi, jer iz te priče možemo da krenemo dalje. Dok se bavimo ekonomijom i privredom na ovaj način mi nećemo krenuti dalje, dok mi pričamo o privredi da ćemo praviti stanove za 380 evra tako što ih oslobodimo plaćanja infrastrukture i zemljišta, pa onda dovedemo druge u neravnopravan položaj, pa onda država otkupi 40.000 stanova za vojsku i policiju, a zašto samo za vojsku i policiju, a što ne za nastavnike, što ne za medicinske sestre, a što ne za ljude koji rade u privatnim firmama koji rade u privatnim firmama za 15, 20.000 dinara, zašto samo za jedan deo stanovništva, mi nećemo krenuti napred. Nećete imati od ove stranke podršku za ove zakona, kao što ćete imati podršku ukoliko dođemo do toga da razmišljamo na isti ili sličan način. Neće DS nikada podržati internacionalističke mere na tržištu koje tržišta ukidaju, ali će i te kako tražiti i od ove Vlade i od svake Vlade i tražiti podršku građana za učešće države u privredi ove zemlje na način koji će omogućiti razvoj. Daću vam samo jedan primer i time ću završiti, ne želeći da trošim i vaše vreme i vreme svih ovde, narodnih poslanika. U mestu Knjaževac u Srbiji imali smo hiljadu hektara pod voćem. Opštinsko rukovodstvo koje čine razne stranke su finansirali 500 hektara pod voćem. Vi ste mladi, ne znam da li se sećate, izvinjavam se, ali u tom Knjaževcu je bio „Džervin“ koji je nekada pravio i sokove i džem i neke druge stvari. Sada kada smo povećali proizvodnju sirovina on je ponovo počeo da radi posle mnogo godina. To je način na koji funkcionišemo, uz svo poštovanje predsedniku Odbora za poljoprivredu koji je dokazan poljoprivrednik sa minimalnim dugovima u svojoj firmi. Kažem vam da je to jedini način kako da pokrenete ovu zemlju, kako da zaposlite ljude, kako da ova zemlja krene napred. Ovo sve ostalo, marketing, demagogija i sitna pomeranja koja nažalost ne dovode do boljitka u ovoj zemlji. Hvala vam.
Reč ima ministar Krstić.
Samo da odgovorim na par komentara s početka, onda ću rado debatovati ako za to postoji interesovanje i alternativne pravce ekonomske politike, odnosno alternativne ekonomske politike, pošto mislim da je to konstruktivna rasprava i stvaran izbor, odnosno bar prividno stvaran izbor. Što se tiče deficita za prva četiri meseca, ono što svakako svi koji se time bave znaju jeste da su januar i februar tradicionalno meseci sa najmanjim poreskim prihodima u početku godine, da u prvom kvartalu oko 20% ukupnih prihoda u drugom kvartalu, ovo je prosek iz prethodnih godina, svega 22% ukupnih prihoda dolazi. Dakle, 58% poreskih prihoda dolazi u poslednjih šest meseci, odnosno u drugoj polovini godine. Pored toga želeo bih da dodam i da je poreski kalendar promenjen i da porez na profit koji je prethodne godine i svih prethodnih godina uplaćivan kvartalno, odnosno počev od marta, ove godine će biti uplaćen tek u junu. To naravno takođe doprinosi nešto nižim prihodima. Što se tiče rashoda, imali smo, to je nešto na čemu radimo, jer je pametno zapravo to proširiti na čitavu godinu, ali u prvih šest meseci su otplate kamata, naročito ovih na domaćem tržištu, kratkoročnih dinarskih kamata veoma značajne, odnosno predstavljaju najveći deo, te samim tim upravo na rashodima kamata koje su poslednjih pet godina narasle do preko milijardu evra mi imamo velike rashode. Dakle, to je što se tiče stanja budžeta, hajde da tako kažemo. Što se tiče ostalih mera, nazovimo ih stabilizacionim, koje smo usvojili ili usvajamo evo i danas, a koje smo predstavili kao jednu komponentu paketa reformskih mera, pri čemu ove reformske ranije nisu bile donošene. Tačno je da neke od ovih mera su ranije bile korišćene, kao što su subvencionisani krediti, kao što je u jednom ili drugom obliku uostalom i ova poreska olakšica, one nisu tu da bi same po sebi na ne znam kakav način pospešile dugoročno privredu, ali jesu tu da bi pomogle da premostimo jedan period od godinu do dve dana, koliko i vrede, dok ove strukturne reforme, koje su opsežnije i kojima treba vremena da zapravo uspeju, uzele maha. Ne bih više o tome. Što se tiče vašeg predloga alternativne ekonomske politike, pokazalo se da ona, nažalost, ne funkcioniše kod nas poslednjih pet godina. U principu, ne funkcioniše skoro nigde. Vi svakako znate da povećanje minimalne cene rada u državama koje ste pomenuli jeste mera koja zavređuje pažnju i zavređuje razmišljanje, ali ne kada imate nezaposlenost od 20%, nego kada imate nezaposlenost od 5, 6, ili 7%, koliko je slučaj, recimo, sa SAD. Onda možete da povećavate barijere za zapošljavanje. Kada imate nezaposlenost od 20%, vi želite da snizite cenu rada, tu govorim o minimalnoj zaradi, minimalnoj ceni rada, ili da je bar držite konstantno, ili govorim o ovim poreskim olakšicama koje takođe smanjuju cenu rada, naravno, i to prilično značajno. Pored tih primera, naveo bih još jedan interesantan primer, a u kontekstu debate koju ćemo svakako imati i na Socijalno-ekonomskom savetu, a i na Vladi, a vezano za minimalnu cenu rada. Mi imamo slučaj Švajcarske koja je odlučila na referendumu pre nedelju dana, ako se ne varam, da nema minimalnu cenu rada, odnosno da dozvoli fleksibilnost. Naravno, razumem i da su različiti uslovi, ali to samo govori o tome da se ne ide sa populističkim merama, nego se ide sa stvarima koje stvarno donose boljitak u privredi, odnosno u zapošljavanju. To radimo i ovde. Što se tiče pitanja Razvojne banke, pitanja regionalnih centara, odnosno investicija otprilike 2% BDP, od 600 miliona evra, ako sam ispravno pomnožio 20 centara puta 30 miliona evra, pokretanjem javnih preduzeća kao nekakvih motora razvoja, u principu u knjizi to bi možda i funkcionisalo kako treba, ali šta je u poslednjih pet-šest godina kod nas? Na tom domenu nije puno postignuto i to je legitimna tema za raspravu. Možda mi možemo da stignemo dotle, ali da bismo stigli dotle potrebne su nam dve stvari. Jedna je da povećamo kapacitet države, u smislu da država, odnosno državna administracija, ko god donosi odluke o kreditiranju, što bi bio slučaj Razvojnoj banci koju ste pomenuli, odnosno eventualnoj razvojnoj banci, odnosno o investicijama, o izvršavanju poslova u javnim preduzećima, prosto kvalitet mora da se podigne na jedan potpuno drugi nivo. To iskustveno govori. To nema nikakve veze u smislu iskustava drugih zemalja. To nema nikakve veze sa tim gde smo i kakvi smo, već da to prosto traje. To traje jedan ekonomski ciklus, četiri-pet godina, ne može pre toga. Singapuru je trebalo 25 godina. Zato što to za sobom povlači drugačije obrazovanje i drugačije svakolike stvari. Ono što je nama olakšavajuća okolnost, ja bih rekao u donošenju odluke kojim putem želimo da idemo, jeste što smo već šest godina za redom pokušavali ovo, a to je ubrizgivanje u potrošnju, konkretno. Čak ne ni u investicione aktivnosti, izuzev par slučajeva, a i to se pokazalo da nas je dovelo u situaciju u kojoj se nalazimo, a koja je sve samo nije laka. U tom smislu, ubeđenja sam, i to nije ideološko ubeđenje lično, da država nije dobar preduzetnik, bar se nije pokazala kao dobar preduzetnik kod nas. Neophodno je da se ispune određeni preduslovi na kojima ćemo raditi kroz zakonsku regulativu, kroz reformu javne uprave i mnogim drugim stvarima, pre nego što to bude bio slučaj. Do tada, dubokog sam ubeđenja, sada kao ministar finansija, da nama ne treba još jedna razvojna banka, kakvu smo imali u bankarskom sektoru u kom smo državne banke videli kako se, nažalost, pokazuju. To je samo taj primer o investicijama i svemu ostalom. Mislim da takođe kroz javna preduzeća nema puno smisla govoriti. Ono gde ima smisla govoriti o uplivu države, naročito investiciono, jeste u poboljšanju infrastrukture kao jedan od preduslova poslovanja, naročito privatnog sektora. To je ono gde ćete videti u fiskalnoj strategiji, uostalom i u Zakonu o budžetu za 2014. godinu da država zapravo ima svoju ulogu, gde smo išli sa kreditima. O jednom od njih ćemo razgovarati i kasnije u toku ove sednice na sledećoj tački dnevnog reda. Recimo, u poljoprivredi gde država treba da bude ta koja će opredeliti na centralizovan način kakva je poljoprivredna strategija i obezbediti uslove da te kulture o kojima ćemo pričati i mehanizme, načine na koje će se davati subvencije da to sve bude sinhronizovano i obezbediti infrastrukturu da bi tu imali navodnjavanje i odvodne kanale i sve ostalo što nam treba. Takođe, u putevima i negde drugde, gde ćemo takođe debatovati šta je dugoročno i ono što ima smisla. Ali, sipati dalje i sipati naročito u potrošnju, ne u investicije, to smo već radili. Naša potrošnja je 60% uvoza. Od toga smo videli da nema koristi. To je jedno vrzino kolo koje nas je dovelo do toga da moramo da razmišljamo o drastičnim fiskalnim merama i paralelno dok prebacujemo, dok vršimo one strukturne reforme sa strane ekonomije, koje nisu prosto, pa nisu nikada urađene kod nas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Đilas, replika.
Poštovani gospodine ministre, hvala na ovim odgovorima i na razmišljanjima. Niste mi odgovorili zašto je bio najveći deficit u istoriji u martu mesecu ove godine, ali ne bih vas na tome više zadržavao. Što se tiče minimalne cene rada, ona nije povećana dve godine, 30% ljudi u Srbiji je prima. Poređenje sa onim zemljama, slažem se da nije primereno. Ono u čemu se mi najviše razlikujemo, jeste u tome što vi prihvatate činjenicu da ako nešto nije dobro radilo u prošlosti, da tako mora da se nastavi dalje. Ja sam bio gradonačelnik Beograda, ovde su sva preduzeća bila profitabilna, od PKB smo napravili to što smo napravili i te kako će se dalje razvijati. Ono što vi govorite – potrošićemo mnogo vremena da do toga dođemo, do tada je pitanje ko će preživeti, a ko neće preživeti. Naravno da, ako govorimo o Železnicama, koje vodi gospodin Simonović, koji u 53 završi Poslovni fakultet u Banja Luci, nema iskustva, on ne može to da vodi. Naravno, nije mogao da vodi ni Milan Marković, koga je tada postavila DS, zato što je on imao pravni fakultet, ali nije imao iskustva u tome. Ali, ako mi kažemo – ne može ni Marković, ne može ni Simonović, ali može čovek koji zna i damo mu pravu platu i da on napravi pravi menadžment tim, on može to da pokrene. To nema veze sa strankama, to ima veze sa ekonomijom i sa privredom. Poslednja stvar, da ne oduzimam više mnogo vremena. Što se tiče Razvojne banke, naravno, ako je pravimo tako da političari utiču na nju, od nje ništa biti neće. Ako pozovemo strane partnere i strane banke, a vi znate da je Francuska upravo pre godinu i nešto dana ušla u tako nešto, ako ih pozovemo da oni budu naši partneri, da spreče da se te stvari dešavaju, onda ta banka može da ima budućnost, da nije komercijalna, onda ima svoje mesto u ovoj državi. Znači, to što je nešto bilo loše, što ja prihvatam za mnoge stvari, ne znači da danas ne može da bude bolje ako mi svi zajedno imamo snage da napravimo taj iskorak, izađemo iz partijskih priča i uđemo u priču pravljenja ove države na drugi način. U svakom slučaju, još jednom hvala na odgovore koje ste mi dali.
Reč ima ministar Kristić. Izvolite.
Hvala. Samo ću kratko. Samo hoću da kažem da sa tim, naravno, nemam principijelno nikakav problem. Šta više, mislim da KFW, koja je razvojna banka Nemačke, ili neke druge razvojne banke mogu da funkcionišu kako treba. Železnice takođe možete da gledate na različite načine. Evropska unija podrazumeva određeno restrukturiranje koje bi svakako moralo da se desi i to važi za većinu drugih infrastrukturnih projekata. Činjenica je da, samo hoću da budem vrlo jasan, ono što se radi i u tom kontekstu predstavljam i ovu meru o kojoj trenutno pričamo i poresku olakšicu i sve ostalo, da postoje različiti horizonti, postoje stabilizacioni horizonti, postoji par godina i postoji ekonomski ciklus od četiri-pet godina. Niko ne kaže da ako smo se mi fiskalno doveli u red i imamo strane investicije, domaće investicije koje su pokrenule privredu, razvezali smo čvor u bankarskom sektoru, a ja verujem da sve to možemo da uradimo u naredne dve do tri godine, da onda nije smisleno razgovarati o tome koja je ulaga države i da li država može da ima razvojnu banku ili ne. To nije to pitanje, ali prosto, znate, ide ona izreka koju sam čuo pre par godina – kada radite isto, a očekujete drugi rezultat, to je definicija ludila. Mi prosto više nemamo lufta, nemamo fiskalnog prostora i ne možemo sebi to više da priuštimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine ministre, vi ste jutros u obrazloženju rekli dva veoma važna razloga zbog kojih treba usvojiti izmene i dopune ova dva zakona, iako smo danas u toku parlamentarne debate čuli različita mišljenja, što je uobičajeno i potpuno normalno. Prvi vaš razlog na osnovu kojeg ste vi preporučili poslanicima da u Danu za glasanje podrže ovaj zakon je olakšica za novo zapošljavanje u iznosu od 65 do 75%, u zavisnosti od broja zaposlenih, gde ste vrlo jasno i precizno rekli da je to samo jedna od mera koja će suzbiti sivu ekonomiju. Drugi razlog po kojem ste preporučili da podržimo predlagača u Danu za glasanje je što se izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i Zakona o izmenama i dopunama Zakona za obavezno socijalno osiguranje menja visina stope doprinosa za PIO i Fond zdravstvenog osiguranja, tako što se težina prebacuje sa Fonda zdravstvenog osiguranja na PIO fond. Potpuno je jasno da je namera predlagača odnosno Vlade Republike Srbije da izmenama i dopunama ovog zakona pojača investicioni ambijent u Srbiji i ubrza fiskalnu konsolidaciju. To su, po meni, dva veoma važna argumenta zbog kojih će poslanička grupa Nove Srbije u Danu za glasanje podržati ovaj zakon. Ovim zakonom je vrlo jasno rečeno da se delimičnim i privremenim oslobađanjem od obaveze plaćanja poreza na zaradu, kao i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, stimulišu postojeći, kao i novi poslodavci za legalno zapošljavanje. Moram da kažem, istine radi, da su ovi podsticaji postojali i u prethodnom zakonu, samo što oni nisu na pravi način iskorišćeni i što se ovim izmenama i dopunama Zakona oni na mnogo precizniji način definišu, odnosno određuju pojam novozaposlenih lica i što je jako važno – ukidaju se sva postojeća ograničenja i diskriminatorske odredbe kada su u pitanju godine života, radno iskustvo i slično. Takođe smatram da je vrlo važno što je na jedan precizan način određen rok za olakšice preduzetnika za zapošljavanje, to je ovaj 31. mart 2014. godine i što se na ovaj način smanjuju moguće zloupotrebe. Takođe, smatram veoma važnim što se na jedan vrlo precizan način određuje i smanjuju zloupotrebe i činjenicom da prijavljeni radnici moraju biti u službi za zapošljavanje u periodu od šest meseci. Znači, ova odredba, po mom mišljenju i mišljenju mojih kolega iz poslaničke grupe Nove Srbije, treba da dodatno spreči zloupotrebe u zapošljavanju, što je uostalom i mišljenje Fiskalnog saveta. Namera Vlade je da se predloženim rešenjem stimuliše prelazak određenog broja radnika iz sive zone u legalne okvire, mada, i Fiskalni savet očekuje da samo po osnovu ove mere to neće biti dovoljno i da je, po mišljenju ovog tela, vrlo važno stimulisati i osnažiti poresku upravu, kako bi delovanje poreskih vlasti bilo neuporedivo efikasnije nego što je to trenutno slučaj. Smatram da je vrlo važno da čujemo i drugačija mišljenja, kao što je i mišljenje Fiskalnog saveta. Međutim, Fiskalni savet je pored određenog broja kritika koje je uputio na ovaj zakon, uputio i određene pozitivne preporuke, odnosno složio se sa određenim odredbama ovog zakona, pre svega u činjenici da Fiskalni savet smatra da povećanje stope penzijskih doprinosa sa 24 na 26% i smanjenje stope doprinosa za zdravstveno sa 12,3 na 10,3 jeste korektno i iznuđeno rešenje, jer je Fond za zdravstveno osiguranje beležio blagi suficit u proteklom periodu, što nije slučaj sa penzijskim fondom. Ovo rešenje bi upravo po mišljenju Fiskalnog saveta trebalo da utiče u određenoj meri na smanjenje budžetskog deficita. Poslanička grupa Nove Srbije je, kada su u pitanju izmene i dopune ovog zakona, reagovala sa jednim amandmanom, o kojem će govoriti više moj kolega Dragan Jovanović, koristeći vreme poslaničke grupe, ali bih vas zamolila da obratite pažnju na taj amandman, jer on praktično predviđa da se upravo stimuliše zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Želim da vam još jednom kažem da će poslanička grupa Nove Srbije u Danu za glasanje podržati izmene i dopune ova dva zakona, zbog toga što smatramo da treba podržati Vladu Republike Srbije u nameri da se što pre ubrza fiskalna konsolidacija i da se počne sa postupkom i merama za smanjenje sive ekonomije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Poštovani ministre, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao današnju debatu i žao mi je što je ona tek pred kraj doživela određenu devijaciju, pa se govorilo o svemu drugom osim o izmenama i dopunama ova dva zakona. Govorilo se o profesionalizaciji rada javnog sektora i kada ta kritika dolazi od nekoga ko je imao sve mogućnosti i svu vlast da takvu profesionalizaciju javnog sektora u onom delu koji mu je poveren uradi i napravi, a nije je napravio, onda je to ili naknadna pamet ili krajnje zlonamerna kritika. Za SNS jasna je poruka koja je poslata i u ekspozeu, a i u predizbornoj kampanji, i sada, jer mi nemamo naknadnu pamet već politiku koju sprovodimo. Jasan je odnos i prema javnom sektoru, jasan je odnos i prema privatnom sektoru. Javni sektor i javna preduzeća ne mogu da budu generator razvoja jedne zemlje. Neodrživo je na duge staze. Pokazalo se u prošlosti da je tako nešto nemoguće, ma koliko mi bili patriote i ma koliko mi želeli da ta javna preduzeća budu jaka, da budu generatori razvoja, da budu moto razvoja. Pokazali smo se i lično da nismo dobri tutori, da nismo dobri domaćini u tom javnom sektoru. Jasan signal želimo da pokažemo i domaćim i stranim investitorima, želimo da pokažemo i domaćoj i stranoj javnosti, želimo da pokažemo i mladim ljudima koji se sada nalaze na kraju školovanja i na početku karijere, da je moto i generator razvoja svakog društva, i srpskog društva koji želimo da izgradimo – stabilan privatni sektor. Država sa svojim alatima, sa svojim javnim preduzećima, mora da bude isključivo samo servis u službi privrede i u službi građana. Tako nešto je neophodno. Drago mi je što smo se usaglasili ovde svi i što ste i vi gospodine ministre stavili tačku da je neodrživ i neozbiljan bankarski sektor po modelu „Razvojne banke“ ili „Agrobanke“, gde su se krediti dobijali na lepe oči, na časnu reč, na „majke mi, vratiću kredit“, a da je račun i za te kredite i za te kamate dolazio građanima Republike Srbije. Gospodine ministre, SNS će u Danu za glasanje podržati ova dva zakona o izmenama i dopunama zakona, zato što smatramo da je naše društvo, nažalost, obolelo od tri teške, velike bolesti. Tri su rane nanete našem društvu, a ovi predlozi zakona daju rešenja. Možda ne ona sudbonosna, ali dovoljno snažne signale i dovoljno dobar lek da se bar dve od te tri bolesti barem delom eliminišu. Kada govorim o bolestima našeg društva, tu prvenstveno mislim na korupciju, na sivu ekonomiju i na veliku nezaposlenost. Srpska napredna stranka nema nikakvu odgovornost za te bolesti koje su napale naše društvo. Odgovornost za te bolesti, za te rane imaju politički akteri koji su vodili ovu zemlju, vodili su ovu Vladu, Vlade Republike Srbije do 2012. godine. Imaju odgovornost i zato što su te bolesti nastale. Imaju odgovornost i zbog čega su na te bolesti reagovale šećernom vodicom i aspirinom, odgovornost zbog čega su zatvarali oči iz političkog neznanja ili zbog nepostojanja želje da se te bolesti izleče. Kada govorimo o korupciji, mnogo toga je rečeno i urađeno u protekle dve godine u borbi protiv korupcije. Ta borba protiv korupcije ima svoj nominalni iznos, kao i ove ostale boljke. Na svetskoj listi po borbi protiv korupcije bili smo 78. Za godinu dana posvećene politike SNS i gospodina Aleksandra Vučića, koji je u vreme prethodne Vlade bio zadužen za borbu protiv kriminala ikorupcije, napredovali smo za šest mesta. Idemo dalje. Kada nam kritika i o ovim zakonima dolazi od istih onih ljudi koji su i pre dve godine rekli - ne, vi nemate kapaciteta, ni snage, ni volje da se izborite sa korupcijom, pa smo onda udarili na najjače, ne mi, niko od nas pojedinačno, institucije sistema - tužilaštvo, pravosuđe, policija, oni koji imaju zakonske mogućnosti i zakonska prava da to istraže i da sve to rade, tada su nam rekli – ne, vi nećete ići dalje, vi nećete udariti na vaše koalicione partnere, draža vam je vlast, draže su vam fotelje, pa su procesuirani neki ljudi koji su članovi političkih stranaka naših koalicionih partnera. Tada su rekli – ne, vi nećete, vi vršite selektivnu borbu protiv kriminala i korupcije i štitite svoje. U jednom teškom danu za SNS u istom ovom domu Narodne skupštine je ukinut imunitet narodnom poslaniku SNS kako bi mogao da bude procesuiran na osnovu zahteva tužilaštva za organizovani kriminal. Nulta tolerancija za kriminal i korupciju i u borbi protiv kriminala i korupcije nema zaštićenih. To je politika SNS. Zašto vam ovo govorim? Zato što isti ti ljudi umesto da kažu izvinite, umesto da navijaju u toj borbi da pobedi država, ne stranka, navijaju da ta borba propadne zbog sitnih političkih poena. Sada idemo dalje. Sada ćemo nove stvari govoriti i sada ćemo nastavljati sa kataklizmičkim najavama. Niko u Srbiji tome ne veruje. Kada je siva ekonomija u pitanju, a ovi zakoni targetiraju jedan domen sive ekonomije i on se odnosi na rad na crno. Nažalost, tako se popularno u Srbiji zove. Siguran sam da niko od nas 250 narodnih poslanika ne postoji da ne zna nekoga ko se u nekom trenutku, a možda i sada ne radi na crno. Obim sive ekonomije je za 15% veći nego u ostalim zemljama istočne i centralne Evrope. Trećina BDP u Srbiji nastaje i bez nadzora nestaje u sivoj ekonomiji. To je stanje koje je neodrživo. Šta je razlika između borbe protiv sive ekonomije nekada i sada? Ne kažem da te borbe protiv sive ekonomije u prošlosti nije bilo, nije bila dovoljno snažna, nije bila dovoljno izdržljiva i propadala je zato što nije davala mogućnosti. Ovim zakonima ste, gospodine ministre, i vi i Vlada Republike Srbije dali mogućnost poslodavcima da se opredele. Dali ste im mogućnost da uvedu sve one ljude koji u ovom trenutku rade na crno, bez penzionog i socijalnog osiguranja, a ja kažem i bez sadašnjosti i bez budućnosti, jer čovek koji u ovom trenutku ne može da se leči jer nema zdravstvenu knjižicu nema sadašnjost, a bez penzionog i očekivanja penzije u budućnosti nema ni budućnost. Takvim poslodavcima Vlada Republike Srbije šalje jasnu poruku – izvolite, imate zakon, uradite u legalne tokove, naredne tri godine nećete plaćati, odnosno vršiće vam se refundacija 70% od plaćenog poreza. Ko želi da to koristi neće drhtati sutra pred inspekcijskim organima, neće razmišljati šta će se desiti sa njegovom firmom ili kolike će kazne plaćati zbog toga što ima radnike na crno. S druge strane, armija ljudi koja nažalost radi u sivoj i crnoj zoni imaće i sadašnjost i budućnost, imaće penziono i socijalno, imaće zdravstvenu zaštitu i imaće budućnost u koju može da veruje. To je razlika prema sivoj ekonomiji kako su se odnosile prošle Vlade i kako se odnosi sadašnja Vlada Republike Srbije. Borba protiv sive ekonomije definitivno je jedan od prioriteta ove Vlade. Konsolidacija koja je državi potrebna u naredne tri, četiri godine je oko 150 milijardi dinara. Cilj je da sivu ekonomiju spustimo na nivo proseka zemalja novih članica EU i ona bi iznosila 20-ak milijardi dinara godišnje. To je ono što se očekuje, nivo koji možemo u budućnosti da napravimo. Što se tiče nezaposlenosti, to je tema koja je jako bolna za mnoge građane naše zemlje. Bolna je za one ljude koji su 2008. godine, verujući u neka predizborna obećanja, a bilo ih je 400 hiljada prevarenih, da će dobiti nova radna mesta. Bolna je i za onih 400 hiljada ljudi koji su do 2012. godine ostali bez radnih mesta. Pažljivo ću birati termine zato što, zbog termina koji su značili istinu, sam dobio kaznu u prošlom sazivu. Nadam se, generale, nećete konzumirati takvu poslovničku mogućnost. Uglavnom, stopa nezaposlenosti je u aprilu 2008. godine u Srbiji iznosila 13,3%. Znam da će se neko sada javiti i reći – pa dobro, ali tada nije bilo svetske ekonomske krize. Da, ali ću unapred reći da nije bilo neodgovorne politike koja se vodila od 2008. godine, koja nam je govorila da je kriza šansa, da nas kriza neće ni dotaći, da nije bilo takve politike, mi ne bi dobili ovaj rast stope nezaposlenosti. Ovo su podaci NBS. Nisu odokativni, niti onakvi kakvi bi ja želeo da budu, jer da su onakvi kakva bi SNS želela da bude, verovatno da bi bili na nivou 2008. godine. Rasli su progresivno i Vlada je zatvarala oči pred takvom pojavom. U oktobru 2008. godine - 14%, u oktobru 2009. godine – 16,6%, u oktobru 2010. godine – 19,2%, u oktobru 2011. godine – 23,7%, u aprilu 2012. godine – 25,5%. To je stopa nezaposlenosti. Prethodna Vlada Republike Srbije je uspela da zaustavi tu stopu. Nismo zadovoljni zaustavljanjem. I predsednik Vlade Republike Srbije i SNS je jasno dala obećanje i predizborno obećanje, ali ne samo obećanje koje će se zaboraviti, koje je tako jedan sastavni deo političkog folklora, već je jedan amanet da želimo da se ta stopa nezaposlenosti u Srbiji, ne smanji, dramatično da se smanji. Nismo zadovoljni sa sadašnjih 20,8% po podacima NBS, iako odgovornost za toliku stopu nezaposlenosti SNS ne snosi. Ovo je način da jedan veliki broj ljudi koji rade ne samo u sivoj zoni, ne samo oni ljudi koji sada završavaju škole, fakultete, ne samo oni ljudi koji nemaju mogućnosti, niti želju da odu negde u inostranstvo, već žele ovde da zasnuju radni odnos, ovo je način da do tog radnog odnosa dođu na osnovu svog znanja, na osnovu škole koju su završili, na osnovu iskustva koje su stekli radnim odnosom, a ne zbog političke pripadnosti ili zbog poznavanja nekoga ko ima političku moć. Reći ću vam samo još jedan podatak, kada se radi o stopi nezaposlenosti, koliko nas je ta stopa nezaposlenosti zbog neodgovorne politike u prošlosti koštala. Jedna Poljska je formiranjem specijalnih ekonomskih zona, otvorenošću, dobrom poslovnom i fiskalnom politikom uspela da privuče 20 milijardi evra koje su otvorile 186.000 radnih mesta, a mi smo za četiri godine izgubili 400.000 radnih mesta. Vidite koliki je nivo investicija neophodan da se privuče u našu državu, kako bi samo te ljude koji su izgubili posao za četiri godine zaposlili i odgovornost tih ljudi koja ne može i ne sme da bude samo politička, pa da kažu – mi smo izgubili na izborima i to je sasvim dovoljno. Različite države su različit odnos i mere podsticaja imale za nezaposlene. Zato zaista ne razumem šta znači ta najbolja ili najgora svetska praksa u odnosu na zapošljavanje. Kako ćemo onda nazvati praksu koja je, recimo, u Crnoj Gori, koja targetira subvencije za zapošljavanje određenih kategorija lica sa najmanje 40 godina života? Kako da nazovem onda, da li je to u najboljoj praksi, u Bugarskoj za nezaposlene do 29 godina? Svi su imali neka ograničenja. Jedino ovaj zakon, koji je predložila Vlada Republike Srbije, u njemu ne postoje ograničenja, odnosi se na sve nezaposlene ljude, sa jasnim ograničenjima zakonskim ko može da očekuje povraćaj tih sredstava, a ko ne. Svako ko je koristio bilo kakve subvencije za otvaranje radnih mesta ne može po duplom osnovu da očekuje i povraćaj sredstava iz poreza. Svako ko se lati razmišljanja da sada otpusti ljude, a da ih za mesec dana ponovo prijavi, takođe ne može da konzumira efekte ovog zakona. Što se tiče same brige za zdravstveni sistem Srbije, 18 milijardi dinara će biti manje, odnosno to prelivanje iz Fonda zdravstvenog osiguranja u PIO fond. Normalno je da se država ponaša po sistemu spojenih sudova. Neko ko je tehničko lice će razumeti šta to znači. Ne možemo da se ophodimo prema državi kao da smo samo pojedinci, kao du su to institucije koje su pojedinačno negde složene. Povezuje ih jedna nit, a ta nit je država Srbija. Normalno je da tamo gde postoji konsolidovani budžet, tamo gde postoji kakav-takav suficit, da se prebaci na mesta gde postoji deficit. Naravno da to umanjenje neće uticati na samo poslovanje Fonda zdravstvenog osiguranja. U Fondu zdravstvenog osiguranja radi 104.000 ljudi, 99 milijardi dinara je godišnji budžet za plate Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja. Mislite li da su ti ljudi sedeli skrštenih ruku, mislite li da su samo čekali kada će neko doći i reći – 18 milijardi dinara u penzioni fond? Ne, spremili su mere i u okviru Fonda i u okviru Ministarstva zdravlja, mere kojima će istamponirati tih 18 milijardi dinara. Uvešće se novi sistem palijativne nege i oko 3.000 bolničkih postelja pretvoriti u bolnice palijativne nege, što podrazumeva smanjenje troškova. Pojačaće se usluge kućnog lečenja i nege. Uvođenjem elektronskog recepta smanjiće se početkom naredne godine troškovi za lekove za najmanje 30%, što znači da će se ostvariti uštede od skoro 100 miliona evra itd. Ovo su mere koje će ovde braniti i ministar zdravlja i direktor Fonda zdravstvenog osiguranja, zato što se država ponaša po sistemu spojenih sudova, zato što ljudi koji predstavljaju ovu državu imaju jasnu strategiju, i ovu Vladu Republike Srbije, imaju jasnu strategiju za mere i podsticaje koje vrše. Na kraju ću vam reći da će poslanička grupa SNS podržati ove mere i ova dva predloga zakona o izmenama i dopunama zakona, jer smatramo da će one snažno uticati na poboljšavanje investicionog ambijenta, smanjiti sivu ekonomiju, možda ne za taj korak od sedam milja, ali jedan po jedan korak koji će dovesti do onog željenog cilja i željenog nivoa sive ekonomije. Povećaće broj zaposlenih, ali i prihod budžeta je na 10.000 novozaposlenih, kako ste rekli, oko pet miliona evra. Međutim, najveća prednost ovih predloga zakona o kojima ćemo se izjašnjavati u narednim danima je ta što daje sigurnost i poslodavcu i novozaposlenima, poslodavcu da može da radi svoj posao, da razvija svoj biznis, da razmišlja o poslovnim stvarima, a ne da drhti pred inspekcijom. Podržavam najavu koju ste, gospodine ministre, izrekli da će inspekcijski organi raditi svoj posao, ali poruka koju ova dva zakona pružaju, da zaposleni u Srbiji imaju i sadašnjost kroz mogućnost zdravstvenog osiguranja, lečenja i svega onoga što se kroz zdravstveno osiguranje dobija, ali imaju i budućnost kroz očekivanu i zarađenu penziju.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku.
Ovo je bilo jedno od najflagrantnijih kršenja Poslovnika člana 106, zato što ste dozvolili prethodnom govorniku da, po mojoj skromnoj evidenciji, čitavih 11 minuta i 50 sekundi priča potpuno van teme, pri čemu razumem njegovu želju da glorifikuje gospodina Vučića i njegovu nepogrešivost, ali u ovom slučaju, tek nešto na kraju, nismo čuli nikakav komentar na ove zakone, a vi ste to dozvolili, tek na kraju, gde smo čuli u stvari da je sve to u redu i da će biti dobro, ali nismo čuli ni zašto, ni kako. Molim vas da ubuduće intervenišete. Razumem da svi imamo mogućnost da malo odemo od teme, to je potrebno zbog konteksta u kojem pričamo, ali baš toliko da se dozvoli od 20 minuta da se priča. Sa radošću vas obaveštavam da ću učiniti isto. Hvala.
Daću vam komentar. Moram priznati da se delimično sa vama slažem, ali sam sve očekivao da će Babić preći na dnevni red. I moj je utisak da je više kritikovao druga izlaganja, ali dobro. Ipak smatram da nije bila tolika povreda Poslovnika da sam morao da intervenišem. Bio sam malo tolerantniji, ali je vaše pravo da se izjasnite da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo. (Borislav Stefanović, s mesta: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Biću jako kratak, gospodine predsedavajući. Mislim da niste sa dovoljno pažnje slušali kada sam govorio malopre 19, 20 minuta zato što je target ovih zakona smanjenje stope nezaposlenosti i smanjenje sive ekonomije. Kome ne odgovara da sluša o nivou i o razlozima i o krivcima za takvo stanje u našem društvu …
Gospodine Babiću, dao sam vam pravo na povredu Poslovnika. Vi sada govorite o replici. Molim vas da objasnite kako je došlo do povrede Poslovnika, koji je član i to da obrazložite, a ne sada da vršite repliku.
Članovi 104, 105. i 106. individualno vaše razmišljanje i vaš utisak o mom izlaganju, gospodine predsedavajući, je individualan. Obraćam se i gospodinu ministru i 250 narodnih poslanika i javnosti koja nas u ovom trenutku sluša. Još samo jedna rečenica, od onoga ko je napravio ovakvo stanje u kojem se naše društvo nalazi i ne očekujem da razume mere izlaska iz ovakvog stanja.
Nažalost, u tom smislu, gospodine Babiću, ja ću da prihvatim da je stvar individualna kako ko koga doživi i čije izlaganje ima mnogo uticaja. Sve u svemu, ja sam ipak shvatio, čini mi se, i zaključio da je bila vaša namera dobronamerna i zato vas nisam prekidao u izlaganju, ali sam isto tako smatrao za potrebu da prihvatim deo i moje odgovornosti što vas možda nisam malo kanalisao, tako da ne bi do ovih nesporazuma došlo. Vi imate pravo da se u danu za glasanje izjasnite. Ne, hvala vam.
Uvaženi predsedavajući, ja se zaista ne bih javio, ali je povređen član 107. zbog toga što je prethodni govornik doveo u pitanje vašu poziciju, kao predsedavajućeg skupštine, time što je rekao da je to vaše lično mišljenje, kao da vi niste predsedavajući skupštine, a onda je uvredio Narodnu skupštinu, jer je rekao da mi ne možemo, neki od nas, da razumemo mere. Samo ne znamo koje mere, pošto ni on nije govorio o bilo čemu što ima „m“ na početku reči. Hvala.
Hvala vam. Stvarno to tako nisam doživeo, prema tome smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Da li želite da se izjasnite u danu za glasanje? Ne. Hvala vam lepo. Pošto su predstavnici poslaničkih grupa završili svoja izlaganja, prelazimo na redosled narodnih poslanika po prijavljenom spisku. Prva je na spisku narodni poslanik Ljiljana Kosorić. Molim vas da se prijavite. Izvolite, Ljiljana.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, prioritet Srbije je sigurno reforma poslovnog okruženja i stvaranje jednih uslova za nove investicije i za zapošljavanje. Predlog današnjeg zakona omogućava olakšice privatnom sektoru uz podsticaj zapošljavanja i povraćaj plaćenih doprinosa. Predlogom današnjih zakona vrši se izmena visine stope za penzijsko-invalidsko osiguranje sa 24 na 26% i za zdravstveno osiguranje sa 12,3 na 10,3%, ali smanjenjem doprinosa za zdravstveno osiguranje smanjuje se i prihod RZZO za oko 18 milijardi dinara do kraja godine. Zdravstveni fond, koji ni danas nije u tako dobroj situaciji, ovim smanjenjem doprinosa biće sigurno osiromašen, jer i ova izdvajanja su jedna od najredovnijih , zato što poslodavac svakog meseca prilikom isplaćivanja plata uplaćuje u Fond zdravstvenog osiguranja. Sa druge strane, imamo i poljoprivrednike koji u vrlo malom broju uplaćuju zdravstveno osiguranje, jer tu postoji dosta problema i smatram da, iako je bilo pokušaja davanja nekih olakšica, ovaj sektor, tj. poljoprivrednici i njihovozdravstveno osiguranje se ne može rešiti bez pomoći države. Zatim, deca, trudnice, porodilje, iako nemaju zdravstveno osiguranja oslobođeni su plaćanja i mogu imati zdravstvenu knjižicu. Pogodnosti imaju i preduzeća u restrukturiranju, kao i ceo član 22. Zakona o osiguranju, gde pripadaju stariji od 65 godina i nezaposleni. Neću navoditi ceo ovaj zakon, ali kao lekar zaista smatram da svih 7,2 miliona građana Srbije treba da imaju zdravstveno osiguranje, jer onda neće se javiti samo kad je potrebna nužna zdravstvena zaštita, već i onda kada treba sprečiti, kada treba odraditi na preventivi. Međutim, sa druge strane, ti finansijski pokazatelji su mnogo neumoljiviji. Prema finansijskom planu RZZO, za 6,9 miliona osiguranika za ovu godinu 2014. je predviđeno 290 evra po glavi stanovnika za njihovo lečenje. To je u svakom slučaju veliki pomak u odnosu na prošlu godinu kada je 5,5 miliona građana bilo aktivno osigurano i bilo je po 230 evra po stanovniku za zdravstvenu zaštitu. Ovo je sigurno pomak, gde se 1,4 miliona građana smatra da će biti osigurano u ovoj godini, što je dobro, ali ne znam da li je dovoljna cifra od 166 evra. Ako se oduzmu primanja zaposlenih u zdravstvu, 166 evra ostaje za preglede, operacije, lekove i sve one druge potrebekoje su pacijentu neophodne. To je pet puta manja suma nego što je u okruženju, skoro pet puta. Recimo, ako se poredimo sa Hrvatskom izdvajanje na godišnjem nivou je po 780 evra po stanovniku. U Sloveniji 1.250 evra, a Nemačka više od 3.500 evra. Međutim, šta nam ovo znači? Ako poredimo Srbiju i ako se rangiramo prema zemljama gde želimo da se nađemo, prema zemljama EU, ako želimo da budemo ta 29 članica, po prirodnom priraštaju Srbija je na 20 mestu, prosečna starost stanovništva je na 21 mestu, a očekivana starost u odnosu na broj rođenih je na 29, zadnjem mestu, smrtnost od malignih, kardio-vaskularnih bolesti su u samom vrhu, broj lekara na 1000 stanovnika zauzima 25 mesto.Šta nam to govori? Pre svega, mislim da je potreban dobar plan, zajednički plan, zajedničko delovanje komplenog Ministarstva, države i svih zaposlenih. Mislim da taj plan postoji, postoje dobro urađene strategije iz raznih oblasti, a potrebno je da ih samo poštujemo, a za to je potreban novac. Zato je zdravstvu potreban novac. Kada govorim o ovom delu, rekla bih za zdravstvene radnike, godinama nose teret raznih nedaća, kriza i ne bih želela da se sutra desi da lekari budu ti koji će na svojim plećima osetiti ove ekonomske mere od strane raznih komisija RZZO, jer u medicini dva i dva često nisu četiri. Zamolila bih vas, gospodine ministre, da u slučaju nedostajućih sredstava, a sigurno će biti za razne potrebe, se iznađu neophodnasredstva za zdravstvenu zaštitu i za čitav sektor zdravstva, jer mislim da je zdravlje prioritet, jer zdrava nacija je i srećna nacija, zdravi ljudi su sposobni da rade i da grade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Dva loša zakona za pet minuta, to je veliki zadatak, ali ću pokušati da dam najvažniji deo osvrta. Porez na dohodak građana je nastavak loših mera koje su bile uvedene maja 2011. godine, a koje nisu dale nikakve rezultate. Ovo su iste te mere, samo sa drugim atributima. Više nisu važne godine. Sada nemado 30 godina i preko 45, nego se to na drugačiji način rešava, ali sa šansama da smanji sivu ekonomiju, da poveća broj zaposlenih, da popravi srpsku privredu su iste šanse kao što je to bilo sa onim merama od pre tri godine, a od tih mera nije bilo ništa. Mislim da tu nema punopriče oko toga. Stvar je da se smanje javni troškovi, da se napravi ambijent za poslodavce. Ne znam da li u Vladi Srbije sedi bilo koji ministar koji je bilo kad koga uspeo da zaposli ili da mu stvori uslove za posao, ali prave poslodavce treba pustiti da rade po zakonu bez puno dociranja i bez puno pametovanja države. Oko toga se slažemo. Kada ministar priča van obrazloženja zakona, priča je odlična. Potpuno se slažem, ali ono što nam posle dostavite kao predlog zakona, to nema veze sa vašom pričom. Smanjite javne troškove. Mi ćemo dati amandmane na ovaj zakon sa povećavanjem procenta povraćaja od poreza za plate. Nadam se da je to samo jedna od tih pet, šest mera koje ste rekli da ćemo videti u bliskoj budućnosti. Ono što je veći problem je Zakon o doprinosima za socijalno ili transfer 18 milijardi dinara ove godine, odnosno 155 miliona evra iz Fonda zdravstva koji je u suficitu Fondu penzionog osiguranja koji je u deficitu. Po kojim parametrima, osim po golom knjigovodstvu, neko može da kaže da je Fond zdravstva, da je zdravstvo Srbije u suficitu? Da li je bilo ko iz sadašnje Vlade bio u bolnici? Trebalo je da bude i da se uveri kakvo je stanje tamo. Tamo se čeka mesecima, pola godine, godinu dana na pregled na skeneru, godinu, godinu i po dana, dve godine za operacije. Decu lečimo SMS porukama i neko sme da kaže, da napiše da je Fond zdravstva u suficitu, da su to spojeni sudovi. To je kriminal, osim ako to nije deo jedne duge strategije da se lošom zdravstvenom zaštitom smanji broj ljudi koji će da dočeka penziju, pa da se time posredno smanje troškovi Penzionog fonda. To je nedopustiva stvar. Trideset milijardi na godišnjem nivou će biti smanjenje prihoda Fonda zdravstvene zaštite. To je 260 miliona evra. Kažite mi jednu bolnicu, kažite i jedno mesto u Srbiji, kažite mi jednu kliniku, kažite mi bilo koji deo srpskog zdravstva gde ima viška. Pogledajte na šta liče bolnice, da li su okrečene, a da ne pričam kakva je oprema, da ne pričam da li ima lekova, da li ima potrošnog materijala. Ljudi čekaju mesecima da se pojavi neki lek. Moraju da kupuju po apoteka lekove koji nisu na listi, da kupuju osnovne stvari koje su potrebne za operaciju, za operaciju dece, za operaciju starijih. Penzioni fond je u velikom problemu. Za to nisu krivi penzioneri, ali ovo nije rešenje. Mislim da se penzioneri slažu sa tim. Na ovaj način ako vi uskratite zdravstvenu zaštitu, adekvatnu zdravstvenu zaštitu, a ovde postoji i pretnja da se kvalitet zdravstvene zaštite neće promeniti, a mi smo najgori u Evropi, a verovatno i ne samo u Evropi po kvalitetu zdravstvene zaštite. Molim vas da se manemo bilo kakve demagogije. Ovde govorimo o zdravstvu, o zdravstvu nacije. To je tema gde nema potrebe da prihvatamo neke mere samo zato što su predlog ove ili one stranke. Siguran sam da i većina poslanika vladajuće većine misli ovo isto, ali zbog odgovornosti prema svojim partijama ne sme to da kaže. Pozivam vas, ministre, da povučete ovaj Predlog zakona i da spasite i dušu i Srbiju. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Po Poslovniku gospodin Babić.
Gospodine predsedavajući, molim vas, član 107, da uvedete ovu sednicu u normalne tokove. Molim vas da ne dozvolite, a ova Narodna skupština je sastavljena od 250 narodnih poslanika koji su vlasnici svog mandata, koji imaju pravo i razmišljanja i glasanja onako kako misle, da niko nema pravo da govori u ime bilo koga drugog. Možda je to u vreme demokratije gospodina Živkovića i njegovog shvatanja demokratije i kako je to demokratiju sprovodio paleći ovu Skupštinu. Sa druge strane, takođe, ne dozvoljavam, gospodine predsedavajući, da ne prekinete sednicu u trenutku kada od prethodnog govornika dolazi optužba da na ovaj način država se ophodi prema ljudima koji su u Srbiji bolesni zato što ne želi da dočekaju penziju. E to je kriminal. Takva tvrdnja je kriminal i takva tvrdnja je tvrdnja nekoga ko je u politiku zalutao sa cela dva člana svoje političke stranke.
Gospodine Babiću, mislim da gospodin Živković nije... Na kraju krajeva, pravo je vaše da se u Danu za glasanje izjasnimo. Da li želite da se izjasnimo o povredi Poslovnika? (Ne.) Gospodine ministre, čini mi ste da ste se vi bili prijavili ili ste odustali? Izvolite.
Pošto je čitavo izlaganje bilo oko toga o kvalitetu zdravstvene zaštite i kako će ovi zakoni uticati na kvalitet zdravstvene zaštite i njeno finansiranje - neće. Dakle, mi zakonima iz finansija ne pretendujemo da menjamo kvalitet zdravstvene zaštite, tako da ne znam zašto ste nužno potrošili četiri od pet minuta svog izlaganja na tu temu. Suština i ono što treba da bude je vrlo jasno jeste da jedino što se menja ovde jeste način finansiranja Fonda za zdravstveno osiguranje. Tih osam milijardi dinara, kojih je ostalo više u Fondu za zdravstveno osiguranje prošle godine, nije potrošeno na nešto drugo na šta je moglo da bude potrošeno. Pritom je u Fondu za penziono osiguranje je potrošeno dve i po milijarde evra. Tako da ovo je prosto finansijska mera, a sva sredstva koja budu nedostajala Fondu za zdravstveno osiguranje da izvrši ono što je po zakonu predviđeno i što su planirali biće nadomešteno transferom budžeta i to će se videti i o tome ćemo raspravljati. O tome treba da raspravljamo kada budemo raspravljali o rebalansu budžeta. Prvi put, a onda i o budžetusvaki sledeći put i to je što se tiče toga. Što se tiče obuhvata, kvaliteta zdravstvene zaštite i zdravstva uopšte to je tema kojoj se svakako trebamo obratiti, ali svakako nije tema za današnju sednicu, ja bih rekao. Hvala.
Hvala ministre. Po kom osnovu gospodine Živkoviću? (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Možete vi biti od strane ministra pomenuti. On je samo odgovarao na vašu diskusiju. Prema tome, nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, molim vas za malo pažnje. Izmenom ova dva zakona treba da donesemo ono o čemu smo govorili i u kampanji i sve ovo vreme od kako sedim u ovim skupštinskim klupama, a to je pre svega da se pospeši zapošljavanje. Ono što se iskreno nadam, što Vlada mora ispratiti kada je u pitanju primena ova dva zakona jeste pre svega da se tek tako ne amnestiraju ljudi koji su do sada radili na crno, odnosno sve svoje prihode su, da kažem, skrivali u toj takozvanoj sivoj zoni. Zbog toga bih podržao izlaganje i mojih prethodnika koji su dosta govorili o ažurnosti inspekcija koje kada izmenom ova dva zakona stupi na snagu, moraju biti puno ažurnije. Ono takođe što bih posebno apostrofirao jeste da ovaj podatak koji smo čuli suficit u Fondu za zdravstvu mene posebno raduje. Moram da priznam, ali jedna stvar koju sam hteo da upitam vas, gospodine ministre, jeste da obratite pažnju, moje kolege su takođe pominjale ovde zemljoradnike, odnosno poljoprivrednike i ogromna dugovanja koja ti ljudi imaju prema Fondu zdravstvenog osiguranja. O čemu se konkretno radi? Poljoprivrednici, koji žive i koji su možda i najviše pogođeni ovim elementarnim nepogodama i poplavama koje su se dešavale u Srbiji, imaju problema kada danas hoće da overe zdravstvenu knjižicu i kada odu u filijalu lokalne poreske uprave da bi dobili potvrdu i sa njom otišli u socijalno da overe knjižicu, njima se traži da retroaktivno uplate zdravstveno osiguranje najpre za prethodnu godinu, a oni možda prethodne godine se uopšte nisu lečili u državnim ustanovama ili ako su se lečili kod privatnika, morali su da plate. Mislim da su oni jedina populaciji, ljudi koji žive u gazdinstvima, koji moraju da plate retroaktivno nešto što nisu koristili. Zbog toga, gospodine, ministre smatram da bi bilo pravično i pravedeno, zbog svih ovih i sada šteta i ovih nedaća i muka koje imaju uopšte zemljoradnici, seljaci u Srbiji da se zaključno sa 2013. godinom, jednostavno te obaveze izbrišu ili da se svedu na najmanju moguću, ali razumnu meru, koju bi ti ljudi mogli da plate. Podsetio bih i vas i sve kolege narodne poslanike da mi danas imamo u centralnoj Srbiji, u Šumadiji, svakog drugog seljaka koji ima neoverenu zdravstvenu knjižicu i čovek ne može da se leči. Ako je već tačan podatak da imamo suficit u Fondu zdravstvenog osiguranja, onda bi bilo pravedno i pravično da mi tim ljudima pomognemo da oni mogu da overe knjižice i da se normalno leče. Nešto o ovome su govorile moje koleginice iz Kosjerića i njih mogu apsolutno da podržim i molim vas da o ovome ozbiljno povedete računa. Sa druge strane, nešto što je moja koleginica Filipovski pomenula jeste da bi u ovim izmenama zakona još jednom trebalo posebno da se obrati pažnja na te tzv. ugrožene grupe, a tu pre svega mislimo na invalidna lica. U izmenama se naravno zadržava stari predlog, a to je da firme koje zapošljavaju invalide i invalidna lica budu tri godine oslobođeni od plaćanja doprinosa za ta lica. Moram da vas podsetim da je sama procedura, procedura dokazivanja da ste zaposlili takvo lice vrlo komplikovana, i nažalost, primene i efekti ovog zakona bi bili značajniji kada bi se ta procedura mogla uprostiti. Ono što bih predložio i što ću govoriti kada se bude govorilo o ovom zakonu o pojedinostima, jeste da pokušamo da u prvoj godini dodatno stimulišemo sve poslodavce koji zapošljavaju osobe sa bilo kojim vrstama hendikepa ili invaliditeta da dobiju dodatne subvencije od države u prvoj godini, u prvih 12 meseci, jer mi i dalje imamo ogroman broj ljudi, neke brojke kažu da ih ima između 50 i 70.000 sada na biroima, odnosno nacionalnim službama za zapošljavanje. Znači, to su lica sa određenim vrstama invaliditeta i koja vrlo teško danas na tržištu rada mogu dobiti zaposlenje. Iskreno se nadam da će izmene ova dva zakona, već sam to na početku izlaganja i rekao, suzbiti rad na crno. Ako nešto trebamo svi skupa da učinimo jeste da smanjimo tu tzv. sivu zonu, i kažem, na samom kraju ovog mog izlaganja moram vas da pozovem, vas kao resornog ministra i vaše kolege morate na terenu pospešiti rad inspekcija, i to je ono ključno. Mi možemo ovde donositi bilo kakve zakone, ali ako se oni slabo i nikako primenjuju, a tu su pre svega nadležne inspekcijske službe, onda mi džaba ovde možemo bilo šta izglasavati. Naravno, ja ću u danu za glasanje glasati za predloge ovih zakona, kao i moje kolege iz Nove Srbije i nadam se da ćemo i u raspravi i u pojedinostima pokušati da pre svega kod ovih stvari koje sam govorio, zapošljavanja ljudi, odnosno invalida da tu dodatno pomognete i sa vašim autoritetom da toj grupi koja je jako ugrožena dodatno pomognemo. Hvala vam puno na razumevanju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, oba ova zakona našla su se pred poslanicima po hitnom postupku. Ne sporim potrebu da se oni hitno izglasaju u okviru aktivnosti na sprovođenju mera ekonomskih reformi, ali nije bilo javne rasprave. Vlada Republike Srbije je u avgustu mesecu 2013. godine usvojila akcioni plan za sprovođenje nacionalne strategije za borbu protiv korupcije koji predstavlja konkretne mere i aktivnosti za realizaciju ciljeva u borbi protiv korupcije. Jedna od tih mera u oblasti političkih aktivnosti je i uspostavljanje mehanizama kojima bi se zainteresovanim stranama i javnosti omogućilo učešće u postupku donošenja propisa na svim nivoima vlasti. Krijući se iza razloga hitnosti Vlada ne poštuje ni postojeće propise. Kako verovati da će Vlada sprovesti predložene mere ako već sada svojim delovanjem ne pokazuje političku volju da svojom praksom pokaže da je spremna da pokaže da postati nove standarde i stvori ambijent za borbu protiv korupcije? Zakon o državnoj upravi predviđa da je rad državnih organa državne uprave javan, te da ministarstva imaju obavezu da sprovedu javnu raspravu kada pripremaju propis kojim se uređuje pitanja koja posebno zanimaju javnost. Zakon je u postupku pripreme, kako je navedeno u obrazloženju oba ova predloga zakona, dostavljen samo nadležnim ministarstvima i nadležnim organima, tako da se javna rasprava o njima nije ni vodila. Složićemo se da su i izmene Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, kao i ukidanje poreskih oslobađanja, kao i mere za stimulaciju zapošljavanja pojedinih kategorija nezaposlenih pitanja koja posebno zanimaju javnost. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana ukidaju se dosadašnja poreska oslobađanja koja su stimulisala zapošljavanje nezaposlenih do 30 godina starosti i lica starija od 45 godina. Postojeća poreska oslobađanja za ove kategorije oslobađaju poslodavca obaveze plaćanja poreza na period od tri, odnosno dve godine. Predloženim izmenama se poslodavcima nameću veći troškovi prilikom zapošljavanja nezaposlenih lica, jer moraju da plate poreze, pa da traže povraćaj za razliku od postojećeg rešenja gde se to nije moralo činiti. Ovo svakako nije stimulativna mera koja bi podstakla povećanje broja zaposlenih. Na ovaj način se na poslodavce prevaljuje teret, a da nije prethodno stvoren ambijent za povećanje produktivnosti i ostvarivanje profita. Predloženo rešenje je apsolutno neprimenljivo jer podrazumeva postojanje velikog broja poslodavaca koji imaju sredstva da pokriju inicijalne troškove zapošljavanja. Predloženim merama destimuliše se zapošljavanje mladih do 30 godina, stvaraju se teži uslovi za zapošljavanje preko 213.000 nezaposlenih, koliko ih je bilo na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje u martu 2014. godine, što predstavlja 27% procenata od ukupnog broja nezaposlenih. U istoj situaciji će se naći i oni nezaposleni koji spadaju u kategoriju teže zapošljivih, a to su stariji od 55 godina, a njih je na evidenciji u martu 2014. godine bilo preko 109.000, što je 14% od ukupnog broja nezaposlenih. Ovime se dodatno stvara pritisak na sistem socijalnog osiguranja. Osim toga, ova kategorija nezaposlenih biva prinuđena da radi na crno da bi obezbedila egzistenciju. Ako samo stavimo akcenat na ove dve kategorije možemo zaključiti da se predloženim merama pogoršavaju uslovi za preko 40% nezaposlenih građana. Podsetiću, premijer je u svom ekspozeu govoreći o ograničenim poreskim olakšicama prilikom zapošljavanja novih radnika rekao – ovim merama bi posebno bilo posvećena pažnja najugroženijim grupama stanovništva, mladim ljudima na samom početku karijere i ljudima koji su na samom kraju karijere. U ovom predlogu izmena i dopuna zakona toga nema. Predložene mere nisu u skladu sa ekspozeom premijera i mislim da je to jedna od najbitnijih stvari. Moje kolege i ja smo amandmanima pokušali ovo da ispravimo. Dakle, predloženo rešenje je daleko lošije od postojećeg. Ono ne stimuliše poslodavce koji nemaju dodatna sredstva za inicijalne troškove zapošljavanja. Nažalost, neće doći do povećanja broja zaposlenih, tako da se ni prihod države neće uvećati. Ukidanjem postojećih poreskih olakšica dodatno se onemogućavaju poslodavci da pod uslovima koje mogu da podnesu zaposle nove radnike u većem broju. Nema mehanizama zaštite od mogućih zloupotreba od strane nesavestnih poslodavaca. Izostala je i potpuna analiza efekata propisa, nije naveden očekivani broj novozaposlenih lica, koje kategorije nezaposlenih lica će posebno osetiti benefit. Kakav efekat ovakva stimulativna mera ima na kategorija mladih do 30 godina ili na kategoriju teže zapošljivih? Koliko će država prihodovati usled primene ovih mera? Kažete u obrazloženju da je očekivani prihod pola milijarde na 10.000 zaposlenih. Koja je projektovana dinamika zapošljavanja? To su sve pitanja čije odgovore od vas očekujemo. Interesuje nas koliki su inicijalni troškovi kod poslodavaca svake kategorije koji oni moraju da podnesu da bi ostvarili poreske olakšice i koliko je takvih poslodavaca u Srbiji koji realno mogu da uposle nezaposlene, naravno u ovim novim okolnostima? U obrazloženju posebno ističete da Ministarstvo finansija periodičnim publikovanjem biltena kao i na drugi prigodan način dodatno obezbeđuje transparentnost, informisanost i pristup informacijama kako bi se doprinelo ostvarivanju ciljeva postavljenih donošenjem zakona. Slažem se sa vama da ove aktivnosti mogu biti podrška sprovođenju propisa, ali ne mogu obezbediti formaciju o efektima propisa. Predlažem da resorna ministarstva tromesečno informišu Skupštinu o efektima primene ovog zakona, o broju novozaposlenih, o prilivu sredstava u budžet itd. Tako bi i kontrolna funkcija Skupštine, koja je u njenoj nadležnosti, bila primenjena. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, stoji predloženo rešenje i u pogledu zbirne stope doprinosa ona je ostala nepromenjena. Međutim, povećava se za 2% stopa doprinosa za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje, te će se na taj način uvećati prihod PIO fonda za 18 milijardi dinara do kraja godine, a smanjiti za 2% stopa doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, što će uticati na smanjenje prihoda Republička fonda za zdravstveno osiguranje za 18 milijardi dinara do kraja godine. Nema promene zbirne stope doprinosa, ali ima smanjenja prihoda u Fondu za zdravstveno osiguranje za 18 milijardi dinara. Još jedan sistem koji je odavno zreo za reforme je naš zdravstveni sistem. Srbija je nedavno rangirana kao poslednja u kategoriji u Evropi i ova Vlada ima za cilj da Srbiju pomeri sa tog mesta za naredne četiri godine. Reagovanje našeg zdravstvenog sistema je neadekvatno. Ljudi mesecima čekaju pre nego što doktor može da ih primi. Obični ljudi u našoj zemlji koji nemaju veze ili novac bivaju zanemareni i nemaju mogućnosti da odmah budu pregledani. Ovo su reči premijera kojima je u svom ekspozeu opisivao stanje zdravstva u našoj zemlji, navodeći da su neophodne reforme sistema. Da li je ovo smanjenje prihoda u Fondu za zdravstvo prvi korak u pravcu najavljenih reformi? Ako kažete da je u postupku pripreme ovaj zakon dostavljen nadležnim ministarstvima i drugim nadležnim organima da se o njemu izjasne, pretpostavljam da su i ministar zdravlja i direktor Fonda imali prilike da iskažu svoje mišljenje o predloženom zakonu. Interesuje me kako su se o efektima primene zakona izjasnili, ako su imali informaciju da će zdravstvo do kraja ove godine biti uskraćeno za 18 milijardi dinara? Da li je ovo realni efekat smanjenja sredstava Fonda, ako znamo da je najavljeno smanjenje plata i broja zaposlenih u javnom sektoru? Da li smanjenje prihoda Fonda znači opadanje kvaliteta usluga zdravstvene zaštite? Da li će se smanjiti obim propisanih usluga? Da li će građanima biti dostupni svi specijalistički pregledi? Da li će biti uvećana participacija i da li će biti redukovana pozitivna lista lekova? Ovo će naročito pogoditi najugroženije, a to su stari, deca i nezaposleni. Ovo je dodatno pritisak na građane da plaćaju usluge lečenja u privatnim klinikama. Takođe će se povećati korupcija u zdravstvu usled smanjenja prihoda. Kažete da postoji suficit u Fondu zdravstvenog osiguranja. Zašto on nije iskorišćen za poboljšanje kvaliteta zdravstvenih usluga? Najblaže rečeno, postoji nesklad između rečenog u ekspozeu premijera i ovih predloga izmena zakona koji su pred nama. Stoga poslanička grupa Boris Tadić – Nova demokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije neće glasati za ove predloge zakona.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković, a neka se pripremi narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da SDPS uvek snažno podržava zakone i zakonska rešenja koja za svoj glavni cilj imaju podsticanje zaposlenosti i rešavanje, po našem mišljenju, najvećih problema u našoj zemlji, a to je visoka stopa nezaposlenosti. Ono što za nas predstavlja zabrinjavajuće činjenice to je da krajem 2013. godine imamo preko 13.000 preduzeća koja su izbrisana u Agenciji za privredne registre, preko 46.000 preduzeća u januaru ove godine koja su u faktičkoj blokadi računa, a preko 100.000 preduzeća i preduzetnika koji su bili u nekoj vrsti blokade računa preko 180 dana. Najveći procenat tih preduzeća su u tim blokadama bila upravo zbog toga što su dugovala visoke iznose za poreze i doprinose na osnovu obaveza za zarade zaposlenih. Ono što nas najviše interesuje, jeste kako izbeći ono što se u ekonomiji zove „over leping“, dakle, preklapanje svih ovih subvencija koje država i Vlada daju potencijalnim investitorima i privrednicima. Ono što je za nas najbitnije, jeste da svu svoju pažnju usmerimo ka mikro malim i srednjim preduzećima i tzv. „start ap preduzećima“, dakle, onim ljudima koje ćemo podstaći, koje ćemo pokušati da podstaknemo da osnivaju svoj biznis i da zapošljavaju ljude. Smatram da smo dosta uradili u toj politici privlačenja stranih investicija i izražavam bojazan da ovaj zakon u nekom domenu može možda više koristiti tim velikim investitorima koji već imaju velike beneficije kada je u pitanju njihov kapital i njihovo investiranje. Podsetiću vas samo da Zakon o porezu na dobit pravnih lica u članu 50. jasno govori o tome da oni koji uposle više od 100 ljudi su oslobođeni od poreza na dobit, da mnoge lokalne samouprave, imali smo to priliku da čujemo u prethodnim debatama, oslobađaju iste te investitore od poreza na zarade. Pitanje je kako će se to kontrolisati, jer ako uzmemo i ozbiljnije analiziramo sve ove subvencije, može nam se desiti to da radno mesto stranom investitoru, velikom investitoru, a oni su u stvari ti investitori koji će potencijalno zapošljavati više od 100 ljudi, jer u proteklih nekoliko godina, pet-šest godina nema mnogo domaćih privrednika koji su zapošljavali toliki broj ljudi, nažalost, doći ćemo do te situacije da plaćamo radno mesto 20.000 do 30.000 evra. Naša poslanička grupa smatra da je ambijent za strane investitore sasvim korektan i sasvim dobar. Predali smo jedan amandman koji podrazumeva to da se ovaj rok od dve godine odnosi upravo na mikro i mala preduzeća i na „start ap preduzetnike“, a kada su veliki investitori i velika preduzeća u pitanju da se taj period smanji na šest meseci, da ne bi došli u poziciju da ti investitori dođu, ulože ovde, ne plate državi ništa jer su oslobođeni od poreza na dobit, oslobođeni od velikog procenta poreza na dohodak, lokalna samouprava im plati priključak za električnu energiju koji košta u većini slučajeva negde oko pola miliona evra, čak i putnu infrastrukturu, obezbedi im hale, obezbedi im zemljište i oni posle četiri – pet godina mogu bez ikakvih problema, kada zarade dovoljno novca, imajući u vidu da mi ovde imamo jeftinu radnu snagu, da odu na neku drugu destinaciju gde će faktički na taj jedan način u visokom procentu oplođavati svoj kapital. Smatram da u tim novim podsticajnim merama, strukturnim podsticajnim merama treba da vodimo računa o porodičnom biznisu i treba da vodimo računa o novim generacijama, a ne samo o subvencijama. Evo, prošle nedelje je doneta Uredba Vlade o subvencionisanju po radnom mestu. Naravno, moram da napomenem da taj prag subvencionisanja i ti uslovi moraju da se povećaju kada su u pitanju zarade zaposlenih, ne da ti investitori plaćaju samo 20% više od minimalne zarade, nego da se taj prag poveća. Moram da napomenem kao socijaldemokrata i da apelujem na ministra i nadležno ministarstvo da se svi zakoni koji su iz socijalno ekonomske oblasti, u skladu sa Zakonom o Socijalno ekonomskom savetu, obavezno daju na mišljenje istom tom Socijalno ekonomskom savetu, kako bi, naravno, u skladu sa politikom i EU i politikom Evropskog socijalnog komiteta i u skladu sa politikom evropskih integracija naše zemlje, mogli da razvijamo našu privredu. Molim vas da kao član istog tog Socijalno ekonomskog saveta imate to u vidu i da dolazite sa predlozima zakona koji se tiču finansija, ekonomije i socijalne politike, pogotovo zapošljavanja, sa mišljenjem i predstavnika zaposlenih, predstavnika poslodavaca, naravno, kao i vas kao predstavnika države. Što se tiče Zakona o doprinosima za socijalno osiguranje, ja ću samo reći sledeće. Podržaćemo ovaj zakon, međutim, nisam siguran da dok se PIO fond ne korporatizuje, nisam siguran da će taj novac, kao što to i nije bio slučaj u prethodnim godinama, biti utrošen onako kako treba, u onoj instituciji koja po izveštaju DRI sa tolikim deficitom i kroz podsticaj koji je imala iz budžeta, davala je kredite za kupovinu stanova zaposlenih po kamatnoj stopi od 1%. Neko je u prepodnevnoj sesiji rekao da je PIO fond kod nas protočni bojler. Nažalost, čak nije ni protočni bojler, nego se bavi stvarima koje ni zakonski nisu dozvoljene. Ja vas molim da kada je u pitanju menadžment, korporatizacija, paralelno sa ovim predlogom uradite nešto po tom pitanju, kako bi PIO fond mogao da bude što efikasniji i što bolji. Hvala vam na pažnji.
Hvala lepo. Reč ima ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Vrlo ću kratko da odgovorim na par stvari, vezano za socijalno-ekonomski savet. Ova i druge mere koje su ekonomske politike koje se predlažu jesu zapravo bile debatovane na sednici ekonomskog saveta iz dva dela, a poslednja je bila sad u subotu ujutru. Što se tiče malih i srednjih preduzeća, i o tome ćemo u toku ove sednice imati prilike da razgovaramo, bilo kroz ove subvencionisane kredite, to neće biti jer je to uredba Vlade, ali, imamo i Apeks III-a, odnosno Apeks V, koji će biti na to usmeren. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Neka se pripremi narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, mi danas ovde imamo predloge dva zakona, koja u suštini, po našem dubokom uverenju, zaista ne donose nikakve efekte koji su toliko dugo najavljivani. Zbog toga ih mi ne možemo podržati. Prvo ću se osvrnuti na jednu stalnu nejasnoću i nekonzistentnost na koju se pozivaju često poslanici vladajuće većine, a koju vi možete pomoći, ministre. Naime, na sajtu vašeg ministarstva piše da od 2012. godine imamo rast nezaposlenosti i da je ovog trenutka 29,9%, dakle, da imamo 30.000 novonezaposlenih u Srbiji. To je na vašem sajtu i to mogu da vam pokažem, ako mi ne verujete, ministre. Ja bih voleo da ubuduće izbegavamo ovo gađanje ciframa koje nema nikakvog smisla i ne donosi nikakav boljitak. Ovim predloženim zakonima, po našem mišljenju, povećava se stopa doprinosa za PIO fond za 2%, a smanjuje se doprinos za zdravstvo za 2% i modifikuju se postojeće podsticajne mere za novo zapošljavanje. Identično povećanje stopa za PIO i smanjenje za socijalno osiguranje ne smanjuje opterećenje poslodavcima, ali značajno smanjuje ukupna sredstva za zdravstvenu zaštitu građana za 250 miliona evra, otprilike. Inače, vi ste malo pre rekli jednu zanimljivu stvar prilikom replike s kolegom Živkovićem. Ako sam ja vas dobro razumeo, rekli ste da kvalitet zdravstvene zaštite nije u korelaciji sa novcem. Ja mislim da je to velika greška i da sigurno niste tako mislili. Nažalost, i te kako je u vezi sa novcem. Ako smanjite izdvajanje za 260 miliona evra, kako vi lično objašnjavate da neće i ovako ruiniran zdravstveni sistem biti u još težoj situaciji? To me jako zanima da čujem vaše objašnjenje, vrlo konkretno ako je moguće. Pri tome, zbog većih izvornih prihoda Fonda PIO se smanjuje iznos koji se iz budžeta izdvaja za penzije, čime se stvara jedan privid, veštački stvoren, o manjem budžetskom deficitu. Vi ste ovo uradili da biste napravili privid smanjenog budžetskog deficita. Smanjujete kvalitet zdravstvene zaštite, koji je inače na jako niskom nivou, za 260 miliona evra, i dolazimo zaista u jednu vrlo interesantnu situaciju ponovnog dizbalansa između onoga što vi stalno najavljujete i onoga što nam dajete kroz zakonske predloge. Inače, ove olakšice za novo zapošljavanje su manje nego one koje je primenjivala prethodna Vlada, pa čak više i ne ciljaju ugrožene grupe, kao što su mnoge kolege rekle, kao što su mladi do 30 godina i stariji od 45 godina života, što smatramo da je vrlo loše i to ćemo i mi i neke druge poslaničke grupe pokušati amandmanima da izmenimo. Ukinuta je i zakonska zaštita od smanjenja broja zaposlenih kod poslodavaca koji koriste poreske olakšice za novozaposlene, pa tako može da se desi da poslodavac zaposli 10 radnika za koje će platiti samo 30% poreza i doprinosa, a istovremeno otpusti 15 postojećih zaposlenih, za koje plaća 100% poreza i doprinosa. To je moguće. A vi objasnite kako nije moguće? Mere neće imati efekta jer ne može doći do povećanja broja zaposlenih kada država ne radi ništa da bi povećala privrednu aktivnost, o čemu smo govorili, pa ako firme nemaju posla, nemaju ni razloga da zapošljavaju nove ljude. To je kvar u vašoj koncepciji. Dakle, vi pokušavate da primenite polu-mere, često demagoškog karaktera, u jednoj situaciji koja je primerena razvijenom ekonomskom sistemu, gde razvoj postoji i gde se privreda normalno kreće. U srpskim uslovima to nas, nažalost, vodi u jako, jako lošem pravcu. Mi zbog toga insistiramo da vi javno ovde ministre postavite cilj numerički određen, dakle, da nam kažete približno koliko će do 31. decembra 2014. godine zahvaljujući ovog zakonu i ovim merama biti novozaposlenih u Srbiji. Bilo bi jako korisno da vi kao jedan ministar koji vodi izuzetno važan resor pokažete odgovornost i shvatite da nosite veliki i političku odgovornost da nama ovde poslanicima i građanima kažete koliko će otprilike biti ljudi zaposleno zahvaljujući ovom zakonu koji vi sada donosite u Skupštini. To bi bilo, čini mi se, vrlo korisno. Ove su vam mere kao i mnoge druge koje ste toliko najavljivali od pravosuđa pa nadalje parcijalne, nedovoljne, demagoške često kozmetičke i sami steto rekli malo pre kada ste rekli – ovo je samo jedan deo koji će malo da pomogne, a neće moći realno da reši problem. Tako ste rekli. I ove zakone ste najavljivali kao rešenje za nezaposlenost, a od toga na žalost ništa, to i vi znate. Dakle, 30.000 više nezaposlenih ima u ovom trenutku. Poslodavci će biti u neravnopravnom položaju, što je rekla i organizacija koja se zove „Transparentna Srbija“. Fiskalni savet se izrazito negativno odredio o ovim merama. Tako da mi ne vidimo zaista ono što vi najavljujete, ne vidimo u ovom predlogu zakona. Mi smo vama i ranije govorili, ministre, da ono što ste vi rekli daće sprovođenje novih ekonomskih mera u 2014. godini – očekuju se uštede od 600 do 800 miliona evra. To ste vi rekli i u ovoj skupštini, i u javnosti, a nama nije jasno kakve su to mere i kakve su to uštede kada su nam rashodi u prva četiri meseca ove godine 250 miliona evra veći nego prošle godine. Dakle, vrlo jednostavno, precizno pitanje – kako ste vi rekli da će biti od 600 do 800 ušteda, a imamo 250 miliona rashoda više? Dakle, to nam nije jasno. Rupa u budžetu je 92 milijarde dinara, što je inače više od 50% planiranog deficita za ovu godinu. Mislim, da je to već sada. Za četiri meseca kontinuiteta iste Vlade, de fakto. Kolika je odgovornost vaša lična za kvalitet, pod znacima navoda ovog budžeta i rebalansa koji smo radili za koji smo vam i tada govorili da nije realan, da nije dobar. Kolika je vaša lična odgovornost za to? Između ostalog i to moram da vam pitam – što ste digli ruku na Vladi da se smanje izdaci za vanredne situacije 70% kad smo mi molili da to ne radite, tokom rebalansa? Ovde ste sedeli i mi smo to molili od vas i smejali ste se i vi i poslanici većine. Dakle, to bih voleo da mi kažete. Zašto je manja naplata PDV-a 14% u aprilu u odnosu na prethodnu godinu, a povećali ste PDV ministre za osnovne životne namirnice? Zašto je deficit veći nego prošle godine? Zašto ponovo ministar privrede nije konsultovan, nije učestvovao u izradi bilo kojih od ovih zakona i predloga i mera koje vi najavljujete? Vi ponovo pravite još jednog Radulovića. Verovatno postoje jake karakterne razlike između njih dvojice, ali zaista se plašimo da ova stvar nikako ne ide u prilog. Na kraju ću vas podsetiti nešto što znam, nemojte ovo shvatiti lično, jer znam da ste i vi afirmativno o tome govorili u javnosti, pojavila se jedna grozna informacija za koju verujem da je neistinita, da vi primate, recimo 5 plata. Mislim da je to ne tačno, ali isto tako znam da ste rekli da ćete vi to sistemski rešiti, jer po funkciji morate to da primate, a pošto smo u godini štednje nije red da se takva praksa nastavi od Narodne banke do Ministarstva finansija. Ministre, mislim dabi bilo zgodno da iskoristite i vi ovu priliku da nam kažete na koji način će subvencije koje planirate da date privrednicima, bankama, kako će to da funkcioniše u praksi, kako mislite da napravite stanove po tako jeftinim cenama, da nam date neke, eto, stvari koje nisu usko vezane za ovaj zakon, ali vi imate tu mogućnost da o tome da pričate ako mi nemamo, pa da obavestite ovu javnost da zna šta ona da očekuje od vas - da li vi želite uopšte da povećate osnovnu cenu rada u Srbiji, što mi stalno tražimo, da li želite da smanjite kamate zakonom o bankama u Srbiji, što mi takođe predlažemo, kako se vi lično odnosite i kakav je vaš lični stav, ali molim vas decidno i precizno, a ne kroz to šta biste vi voleli da uradite i ponovo da nam pričate šta planirate da uradite, nego da nam kažete - ja nisam za to, ja jesam za ovo, ovo mislim da je dobro i ovo mislim da je loše. Hvala.
Reč ima ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Hvala puno. Par puta ste me netačno citirali, pa ću samo to, nepodrazumevajući da je tedencionalno bilo, ispraviti. Što se tiče zdravstvene zaštite, naravno da zavisi od novca, između ostalih stvari, i naravno da nisam rekao da ne zavisi od novca. Ono što sam rekao jeste da ovim izmenama zakona neće biti uskraćeno novca Fondu za zdravstveno osiguranje. Zašto to kažem? Zato što će rebalansom budžeta biti uveden transfer Fondu za zdravstveno osiguranje koji će nadomestiti deo sredstava koji bi inače oni dobili do kraja ove godine s ovim starim poreskim stopama, s tim što će biti nadomešten do onog iznosa koji bi se potrošio, a ne do onoga iznosa koji bi ostao u džepu zarobljen tamo, što je bilo slučaj u prethodnim godinama. Što se tiče broja novozaposlenih, razlog zbog koga ja bih voleo da vi date predlog na koji način možemo izolovano govoriti samo o ovom zakonu. Ja sam rekao, i tu ste me opet izvukli iz konteksta, ovo je jedan od mera ekonomske politike. Štaviše, rekao sam, jedna od mera ovih stabilizacione, da tako nazovem, ekonomske politike koja je predviđena da važi jedan određen rok, tj. dve godine u ovom slučaju, a da ćemo mi preduzeti i mnoge druge mere, kao što je prevashodno izmene zakona radnog zakonodavstva, Zakon o radu koja će daleko pospešiti mogućnost ljudi da se zaposle, odnosno da imaju posao. Što se nezaposlenosti tiče, postoje dve metodologije. Sasvim sam siguran da vi to odlično znate. Jedna od tih metodologija je metodologija koja se radi anketom. Druga ide sa evidencije Nacionalne službe za zapošljavanje. Te dve se tradicionalno razlikuju iz prostog razloga što ono što se evidentira na Nacionalnoj službi za zapošljavanje, a što je inače naša metodologija, ali ne i metodologija koja se uniformno primenjuju u EU. Ne zahvate one koji, na primer, rade u crnoj ili sivoj zoni ili čak i deo onih koji se privremeno ili povremeno bave poljoprivrednom proizvodnjom. Jedan od ciljeva ovog zakona u kombinaciji sa preduzimanjem na frontu inspekcija će biti smanjenje onih koji rade na crno. Razgovarali smo već i ranije, ali mislim da sam objasnio već vezano za deficit u prva četiri meseca. Nisam siguran o kom rebalansu pričate, pošto ja nisam nijedan rebalans budžeta radio niti branio u Skupštini, jedino budžet za 2014. godinu, ali dobro. Što se tiče ekonomskih mera i insinuacija da Ministarstvo privrede nije bilo uključeno, odnosno da ministar privrede nije bio uključen u njihovo donošenje, ja ću prosto reći da to nije tačno i da smo o ovim, ali i o svim ostalim merama razgovarali i sa ministrom Vujovićem i sa ministarkom Udovički. Uopšte, diskutovali smo na Vladi. Štaviše, diskutovali smo i na Socijalno-ekonomskom savetu, što mislim da ranije nije bila praksa, bar ne u tom obimu i na taj način. Na posletku, na vaše pitanje, ne znam gde se to pojavilo, ja sam rekao na samom početku prethodnog mandata, u septembru mesecu, da po automatizmu četiri ili pet plata bi trebalo da primam, ja sam se svih odrekao. Ja primam samo ministarsku platu reda veličina oko 700 evra, oko 80.000 dinara mesečno. Hvala.
Narodni poslanik Borislav Stefanović, pravo na repliku. Izvolite.
Vidite, to je sada malo nejasno, ministre. Odgovorili ste zaista na neka pitanja i zahvalan sam na tome. Na mnoga od ovih koja sam vas pitao pre toga niste. U redu, ja se izvinjavam, niste vi branili rebalans, nego budžet. Mislim da vas to zaista ne abolira u ovoj situaciji. Vi to vrlo dobro znate. Dakle, vi ste otac budžeta koji ima ovoliku rupu i za koji građani Srbije očekuju da vide kako ćemo tu rupu u finansijskom smislu da zapušimo. To smo vas pitali i onda i upozoravali vas i onda. Oslanjali ste se na pare iz inostranstva. Sutra ili prekosutra usvajamo jedan zakon koji je samo mali deo onoga što ste vi obećali, ne vi lično, nego predsednik Vlade. Ne vidim da će nam biti bolje, jer mi hronično imamo taj manjak u budžetu već godinama. Ni vaši prethodnici nisu ništa u tom smislu uspeli da urade i svima smo govorili da nešto u tom smislu promene i nije im padalo napamet, nego su se smejali, nego su vređali, nego su ovi dizali buku sa druge strane, a sada, kada se to pogleda, ništa. Pitao sam vas – zašto ste digli ruku? Zašto ste vi digli ruku za budžet gde ima 70% manje za vanredne situacije, evo, pitam vas kao čoveka? I ne samo vi, nego vaše kolege u Vladi i poslanici iz većine. Imamo stenograme gde piše lepo da vas molimo da to ne uradite i vi to uradite i onda kada mi to pitamo, mi smo antidržavni element. To stvarno vređa inteligenciju. To nije korektno. Dakle, rebalans će uvesti transfer fondu, a koliko će tu biti para, za koje potrebe, šta je sa tenderima zbog Zakona o javnim nabavkama i koliko zaista tamo ljudima treba i da li je to put u rešenje budžetskog sistema ove zemlje? Jednostavno, te stvari nisu budžetske stavke i vi to vrlo dobro znate. Kako ćete to rešiti i po kom osnovu?
Reč ima ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Rebalansom budžeta, o kome ćemo pričati ne dalje od mesec do mesec i po dana od sada ovde u parlamentu, biće predviđeno onoliko novca koliko fondu bude falilo da sprovode sve ono što podrazumeva primarna zdravstvena zaštita i sve ostalo, uključujući i javne nabavke i sve ostale stvari. Što se tiče budžeta kao takvog, mislim da smo detaljno prolazili kroz sve kategorije i prihoda i rashoda budžeta i da je vrlo jasno da na svim poljima, i to je posledica konkretno nekih odluka koje su donošene između 2007. i 2009. godine. naša struktura budžeta je takva da trošimo daleko više na tzv. tekuće rashode, koji isključuju kapitalne investicije i robe i usluge nego što bi to trebalo da bude slučaj. O tome ćemo razgovarati takođe kada tome bude bilo vreme. Što se tiče vaše, ja to čitam kao implicitnu insinuaciju, da bi situacija bila dramatično drugačija da je u ovom budžetu iznos novca za vanredne situacije bio veći, a u kontekstu ove nesreće koja nas je pogodila, iz onoga što znam o poplavama i načina na koji su se dogodile i gde su se dogodile, uzev u obzir gde nasipi postoje, u kom obimu i na koji način, ja to lično ne verujem, a uostalom, o tome ćemo moći da razgovaramo. Ja vas molim, vas i sve ostale, da sledeći put kada bodemo razgovarali o rebalansu budžeta, kada budemo razgovarali o sledećem budžetu, razgovaramo ne samo o tome gde fali, nego odakle to možemo da nadomestimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospodine predsedavajući, pravo na repliku sam pronašao u reči „ovi“ iz vladajuće većine, što mislim da ste trebali da intervenišete, jer je to omalovažavanje kolega koji ma da su iz vladajućeg ili nevladajućeg dela parlamenta, sigurno su sve samo ne ovi, ali to je više stvar domaćeg vaspitanja i kulture pojedinaca koju ni vi kao predsedavajući, ni ovaj parlament ne mogu da ih nauče ako se nisu naučili do sada. S druge strane, što se tiče izdvajanja sredstava za vanredne situacije, loše je politizovati temu kada je nevolja još uvek na pragu, kada nevolja nije odstranjena. S druge strane, u danima koji su iza nas se čula inicijativa, koja je naglo utihnula, da se napravi anketni odbor Skupštine Srbije koji će ispitati trošenje sredstava prikupljenih sada za poplave koje su zadesile najveći deo teritorije Srbije. U onom trenutku kada sam izrekao stav SNS da smo mi za to i za taj anketni odbor sa proširenim dejstvom, ali da se ispita i zemljotres u Kraljevu i poplave u Jaši Tomiću i sve elementarne nepogode koje su nas pogodile u zadnjih petnaestak, dvadeset godina, gde su se trošila sredstva, kako su se trošila sredstva, kako su se trošila sredstva koja su godinama izdvajana za sprečavanje elementarnih nepogoda i da li su završavala tamo gde su trebala da završe, odjednom se predlagač takvog anketnog odbora povukao, odjednom – nemojte da pričamo o tome, nemojte da pričamo o onome što je bilo i o onim nepravilnostima koje su u prošlosti bile. Za SNS nema ovih i onih, kao što nema tema koje su tabu teme i o kojima ne želimo da govorimo. Želimo da govorimo o svim nevoljama koje su snalazile naše građane i u prošlosti i u budućnosti, ali i o ovome što se dešavalo sada.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Samo preciznosti radi. Nikakva inicijativa nije utihnula, a naročito neće utihnuti, niti će se bilo ko uplašiti toga što se traži istraživanje svih okolnosti, svih loših radnji činjenih u prošlosti, na bilo kom mestu. To je, uostalom, zakonska obaveza. Anketni odbor se pravi zbog konkretnih stvari, u ovom slučaju katastrofe koja je zadesila Srbiju i po rečima predsednika Vlade i predsednika vaše partije, bilo je tu propusta i moraju da se utvrde. Šta je onda problem? Mislite li da se mi plašimo utvrđivanja šta je bilo pre toga? Naprotiv, ali ćemo tražiti da se utvrdi ko je kriv za bombardovanje, pa ćemo tražiti da se utvrdi ko je kriv za propast srpske privrede, pa da se utvrdi ko je nosio bedževe i majice u Skupštini.
Gospodine Stefanoviću, razumem da poslanici u toku replike imaju široke diskusije. Nemam ništa protiv da ispitujete svačiju odgovornost, ali na prvom mestu čovek prvo preispituje svoju sopstvenu odgovornost, pa svojih prijatelja, pa onda traži drugih. Molim vas da se zadržite u tom pravcu, kada je replika u pitanju, a ne da širite temu. Izvolite.
Tako je. Smatram, gospodine predsedavajući, da mi jesmo svi prijatelji ovde i građani Srbije su nas birali, ali smatram da je potpuno neprimereno da prethodni govornik kaže – utihnula je inicijativa. Prvo, inicijativa ne može da utihne. Ona može da se pojavi ili da nestane, ali da utihne može muzika ili jaganjci, ali ja mislim da je u ovom smislu pogrešio. Nije da je utihnula, niti je prestala, niti je nestala, ali je normalno da pošto smo podneli zahtev za sednicu sa posebnom temom, podneli smo uporedo inicijativu i da se formira anketni odbor, nikakvih problema nema. Valjda niste pomislili da ćemo se zadovoljiti četvrtkom i pitanjem Vladi, da će to biti u redu da se utvrdi ko je šta radio tokom poplava. To nije ni u čijem interesu u ovoj Skupštini, ni većine, ni manjine, nego da se utvrdi ko je za šta kriv. Možda malo pažljivije slušam predsednika Vlade nego vi, da vidimo ko je dozvolio da popuste nasipi, ko je dozvolio da se narod ne evakuiše, ko je pustio u tabloidima da se pišu gluposti…
Molim vas, privodite kraju.
Završavam. Uzeo sam repliku samo radi preciziranja, da ne bi neko ovde stekao utisak, ne daj Bože, da naspram velike naprednjačke većine stoje neke kukavice, ni slučajno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Reči prethodnika su potvrda svega onoga što sam izrekao malopre. Hajde da razgovaramo o svemu, samo ne o odgovornosti za sve nevolje koje su zadesile, elementarne nevolje i nepogode koje su zadesile našu državu i naše građane, samo da ne razgovaramo ni o Kraljevu i zemljotresu i svemu onome što je usledilo nakon toga, samo da ne razgovaramo o drugim stvarima, da ne razgovaramo kako su se trošila sredstva godinama namenjena ne samo za sanaciju, nego za sprečavanje elementarnih nepogoda. Razgovaraćemo i o bedževima i o majicama i o raznim drugim stvarima, toliko nebitnim za naše društvo i standard građana. To je potvrda da je ta inicijativa utihnula u onom trenutku kada je mogla da se okrene i kada se okreće prema nekim drugim ljudima. S druge strane, mnogo je onih koji su, nažalost, iz toplih soba, koristeći društvene mreže, najavljivali takva pucanja nasipa po Srbiji, kao što je to malopre kolega, verujem, nespretno uradio, a ne zbog želje da širi paniku i strah. Nasip nije pukao nigde u Srbiji. Zahvalan sam i vojnicima i policajcima i svim onim ljudima koji su se solidarisali u nevolji i nesreći i pomogli da nivo te nesreće, da nivo ljudskih života, ali i materijalni gubici budu manji u odnosu na to kakvi su mogli da budu.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Ljudski je odgovoriti na ove sjajne reči. Sve je u redu što ste rekli, samo ste u jednoj stvari otišli predaleko i mislim da to niste trebali, baš zbog tih okolnosti u kojima se zemlja nalazi. Da gledate u pravcu mene i kažete – iz toplih soba, na društvenim mrežama najavljivao katastrofu, neko. Nije korektno. Tu vam sedi gospodin Jovičić, pitajte ga gde sam bio, ako pitate mene lično. Nije dobro, vidite gde smo ušli zbog vaše retorike, u preispitivanje. Da nije pukao ni jedan nasip, idite u Obrenovac i recite to da nije pukao, recite u Šapcu, što ste bili šef štaba manje od jednog dana, što? Što niste mogli lepo to da završite? Koliko znam, vi imate veze s vodom. Da li je morao načelnik Generalštaba da ostavi celu vojsku da se bavi jednim gradom? Mogli ste vi. Što niste? Naravno da smo svi zahvalni i policiji i vojsci i drugim ljudima koji su izašli u ogromnom broju da pomognu građanima Srbije, ali ovo nije ni vreme, ni mesto, nikad neće biti za to što ste sada pokušali da insinuirate, što je ispod svakog nivoa. To je ono što hoćete od Srbije da napravite, kad neko pita – zašto ljudi nisu evakuisani, vi ste iz toplih soba nešto, zato što je Srbija u koju vi verujete Srbija u kojoj se misli i priča samo onako kako vi hoćete i za to koristite ovu nesreću. To vam nećemo dozvoliti.
Gospodine Babiću, dozvoliću vam repliku i završavamo. Nema više replike, molim vas. (Borislav Stefanović, sa mesta: Što?) Koliko znam, vi ste bili govornik i vi ste izabrali repliku i red je u tom smislu da se završi na suprotnoj strani replika i sa tim završavamo, jer ovako možemo do sutra. Izvolite i završavamo sa replikama.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Znate, te nesretne noći sam u Šabac otišao kao civil, kao neko ko se odazvao pozivu premijera Vučića, a umesto 1000, 1500 ljudi u Šapcu se te noći pojavilo između 10 i 12 hiljada ljudi. Na poziv, humanih, odgovornih. Nisam bio jedan dan, nisam bio ni par sati, niti sam želeo da budem šef Kriznog štaba u gradu koji ne poznajem, niti da radim posao koji ne poznajem, ali sam tu odgovornost za nekoliko sati, dok se ne pojave odgovorni ljudi iz Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstva vojske, odnosno odbrane, prihvatio zbog nespremnosti lokalne samouprave koju ste vi napravili, zbog nespremnosti lokalne samouprave koja nije imala ni jedan džak peska, zbog nespremnosti lokalne samouprave koju nije bilo briga za svoje građane, zbog ovih ljudi, odgovornih ljudi koji su zajedno te noći bili u tom štabu, punili džakove, zbog nespremnosti lokalne samouprave koja nije imala 30 lopata u tom trenutku, jedan bager na Čevrentiji. Nikada neću preuzeti posao koji moraju da rade profesionalci. Zahvalan sam gospodinu Dikoviću na sjajno obavljenom poslu i zato što šest ili sedam dana zajedno sa tim ljudima nije odlazio kući, nije spavao. Šta ima loše u tome, šta ima loše u tome što politika mora da se izvuče iz sporta? Pitajte vašeg predsednika što nije izašao iz sporta. Zato što politika mora da izađe i da ustupi mesto profesionalcima i da politika, odnosno takve stvari nisu mesto, gde će se bilo ko ko se bavi politikom reklamirati, već oni ljudi koji imaju ovlašćenja i mogućnosti da spasu i živote i materijalna dobra. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Babiću.) Sa druge strane, samo još jednom, koji je to bedem u Srbiji pukao, a da nije u Bosni, odnosno u Hrvatskoj? Koji je to bedem u Srbiji pukao, a i sada se plaše ljudi u Srbiji?
Po kom osnovu gospodine Šutanovac?
Ovlašćeni sam predstavnik DS, gospodin Babić je rekao da pitamo našeg predsednika stranke i želim ovde da kažem par stvari, imam puno pravo da to uradim. Znam da vam je teško kada se ja javim za reč, ali, kako da vam kažem, i meni je teško kada slušam vas. Gospodine Babiću, malopre ste rekli nekoliko stvari, ako su to činjenice, to su osnovni razlozi zbog kojih mislimo da mora da se sastavi anketni odbor i da saznamo kako ste vi stigli pre odgovornih iz MUP-a i iz Vojske Srbije? Rekli ste nam da ste vi stigli, zaseli tamo, valjda ste bili najjači u tom trenutku i onda ste vi bili komandant odbrane. Kako se to desilo i zbog čega se to desilo? Kako se desilo da komandant sve Vojske Srbije, koji treba da brani i Palanku i Svilajnac i Paraćin i Krupanj, brani jedan nasip? Kako se desila ta degradacija Vojske Srbije o kojoj danima na tim blogovima pišu svašta? Potpuno se slažemo i po pitanju žrtava i po pitanju upotrebe Vojske i po pitanju Sektora za vanredne situacije. Kako se to desilo, nas to zanima?Zanima nas, pošto su to ljudi koji primaju platu za taj posao, kako je moguće da vi stignete pre njih, a rekli ste da ste to uradili? Pitanje sporta i politike sa ovom tačkom dnevnog reda nema ama baš nikakve veze. (Zoran Babić, sa mesta: A ovo ima?) Ovo, pa vi ste pokrenuli to. Na pitanje zbog čega je u budžetu smanjeno izdvajanje za Sektor za vanredne situacije od 75%, vi ste pokrenuli priču o Šapcu i o ne znam već kojim ostalim pričama i odbranama zemlje itd. Zahvaljujem.
Molim vas, gospodine Babiću, znam da imate potrebe, ali neću dozvoliti da se jedna humanitarna akcija, jedan napor svih građana ovde sada dovede u pitanje i da se oko toga vodi rasprava ko je više doprineo, ko je manje. Ovde su građani pobedili i molim vas sa time da završimo. Prema tome, molim vas, stvarno nije tema rasprave i nećemo više. Nastavljamo po dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite. Gospodine Marinkoviću, po kom osnovu se javljate?
Kao ovlašćeni predstavnik, želim da odgovorim na diskusiju gospodina Šutanovca.
Nemate pravo. Nije vas spomenuo.
Imam pravo na repliku, kao neko ko je učestvovao u događaju.
Nemate pravo na repliku. Gospodine Marinkoviću, dobro znate da je pravo predsedavajućeg da odluči da li će nekome dati pravo na repliku ili ne. Prema tome, smatram da nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Predsedavajući, uz dužno poštovanje, mislim da ste pomešali. Ne znam da li se gospodin Babić javio po povredi Poslovnika. Vi kolega imate prioritet, ako je povreda Poslovnika u pitanju. Predsedavajući, hoćete li dozvoliti prvo povredu Poslovnika, pošto mislim da kolega ima prednost?
Gospodine Milićeviću, izvolite, dao sam vam reč. Gospodine Babiću, dobićete posle pravo na povredu Poslovnika, pošto sam već dao reč gospodinu Milićeviću i ne želim da mu je oduzimam. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, na početku ću ponoviti ono što je ovlašćeni predstavnik Poslaničkog kluba SPS u današnjem prepodnevnom delu rasprave rekao da će Poslanički klub SPS u Danu za glasanje podržati ova dva zakonska predloga. Podržavajući ove predloge, zapravo želimo da podržimo cilj koji se želi postići usvajanjem ovih zakonskih predloga, odnosno želimo da podržimo ono što ovi zakonski predlozi treba da obezbede, a to je da rasterete privredne subjekte, sa jedne strane, i da povećaju zaposlenost, odnosno da povećaju zapošljavanje, s druge strane. Oba zakonska predloga idu u pravcu smanjenja troškova poslovanja i u pravcu podsticaja zapošljavanja i uvođenja zapošljavanja u jedne legalne i legitimne tokove. Poučen iskustvom iz prethodnog perioda, ovde u Republičkom parlamentu, moram reći da je veoma teško govoriti afirmativno o porezima. Mnogi analitičari i mislioci su pokušavali da obrazlože postojanje poreza, ali porezi se i danas definišu i shvataju kao nešto što je nepopularno. Mislim da postoji jedna jedinstvena definicija i kvalifikacija, kada je reč o građanima i porezima, građani smatraju poreze kao trošak, kao novac koji je uzaludno bačen niz reku, što naravno nije slučaj. To je tako, jer građani nikad nisu bili u mogućnosti da na jedan direktan način osete ono što jeste korist od samih poreza. Rekao bih da ova dva zakonska predloga, o kojima danas govorimo, upravo to treba da omoguće. Sa druge strane, treba reći da država ne može da funkcioniše bez poreza. Velika je preosetljivost građana Srbije kada je reč o postojanju sive ekonomije u našoj državi. Negativne posledice sive ekonomije su nažalost vidljive u Srbiji kroz utaju poreza i kroz distorziju tržišta, nelojalnu konkurenciju. Zalažemo se da jednom jasno, precizno, efikasno fiskalnom politikom treba raditi na sanaciji, ublažavanju i otklanjanju svih vidova i svih oblika sive ekonomije, a pre svega kada je reč o radu na nelegalnom tržištu. Oni koji rade na crno nemaju apsolutno nikakvih prava, nemaju ni zdravstveno, ni socijalno. Vrlo često su izloženi nehumanim uslovima poslovanja i vrlo često, odnosno u kontinuitetu imaju pritisak od eventualne mogućnosti gubitka posla. Ova dva zakonska predloga, naše je mišljenje, upravo jesu jedan fiskalni podsticaj ka investiranju, odnosno investicijama u zapošljavanju, nova radna mesta i cilj ovih zakonskih predloga jeste da na neki način suzbije, smanji sivu ekonomiju u oblasti zapošljavanja, uvede je u legalne i legitimne tokove i to je ono što će poslanički klub SPS uvek podržati. Dakle, mi ovde, i to je ministar rekao u uvodnom izlaganju, govorimo o novom zapošljavanju. Mi govorimo o novim radnim mestima bez ograničavanja u pogledu starosne granice, bez ograničavanja u pogledu radnog iskustva i smatramo da je to veoma dobro, jer se ne može definisati da postoji nekakav vid i oblik diskriminacije u tom pogledu. Potpuno je jasno da država jeste neko ko stvara ambijent i stvara atmosferu u kojoj će se razvijati i odvijati biznis. Mi želimo da pohvalimo ova dva zakonska predloga, jer ono što smatramo da je pozitivno i što se može sagledati iz sadržine ovih zakonskih predloga jeste činjenica da je privatni sektor tretiran, rekao bih, na jedan pravi i adekvatan način i da privatni sektor na jedan način postaje deo paketa ekonomskih mera Vlade Republike Srbije. To je ono što je, čini mi se, i gospodin Babić rekao u uvodnom izlaganju, što je suština i ekspozea premijera Vlade Republike Srbije, reforma javnog sektora i jačanje privatnog sektora. Moraćemo u narednom vremenskom periodu mnogo da uštedimo kada je reč o javnom sektoru i da više uložimo u privatni sektor, u zapošljavanje, u proizvodnju i u nova radna mesta. Ono što mi smatramo kao poslanički klub da na neki način treba da bude prioritet u narednom vremenskom periodu jeste da Vlada treba da razmišlja o daljim podsticajima, o daljim strukturnim reformama za podsticaj i razvoj privatnog sektora. Vrlo je važan taj podsticaj privatnog sektora, jer on je na jedan način važan za privredu koja kreira radna mesta, na drugi način važan je za državu koja živi od taksi i poreza iz dobiti preduzeća. Nemoguće je iz ekonomske krize izaći bez otvaranja novih radnih mesta i to pre svega u privatnom sektoru, odnosno u proizvodnom sektoru. Svako radno mesto danas, novo radno mesto u proizvodnom sektoru u Srbiji je uspeh u situaciji kada je goruće pitanje u Republici danas pitanje nezaposlenosti. Moraćemo da promenimo podsticajni ambijent u Srbiji i to je prioritet. Mi danas govorimo o setu zakonskih predloga koji se tiču privatnog sektora. Na taj način privatni sektor postaje deo ekonomskih mera Vlade Republike Srbije. Mislim da sutra govorimo o veoma povoljnom finansijskom kreditu od UAE, milijardu evra i on će nam omogućiti da prebrodimo jedan izuzetno težak period, ali ono što moramo da učinimo, pre svega ovde u republičkom parlamentu tokom narednog meseca, jeste da usvojimo set sistemskih zakona i da na taj način stvorimo osnov i preduslov za dalji reformski proces. Bez reformskog procesa, nastavka reformskog procesa, kroz usvajanje seta sistemskih zakona, nećemo moći da osetimo one pozitivne efekte, što i jeste zapravo krajnji cilj. Naravno, kao što sam rekao, moraćemo da uđemo u reformu i javnih preduzeća i državne uprave. Pre izvesnog vremenskog perioda imao samprilike da pogledam određene podatke. Ne znam koliko su tačni, vi ćete me demantovati ako nisam u pravu, ali mislim da su poražavajući ukoliko su tačni. Naišao sam na podatak da za državu Srbiju u ovom trenutku radi oko 781.000 ljudi, od ukupno 1.700.000 zaposlenih. Ako je to tačno, to je nešto malo manje od 50%. Ako taj podatak uporedite sa evropskim prosekom koji je 20%, kada je reč o javnom sektoru i ako ga uporedite sa prosekom u najefikasnijim svetskim privredama, recimo u Nemačkoj, on je 15%, onda su ti podaci zaista poražavajući. Sa druge strane imamo jedan podatak koji kaže da je fond za plate negde oko 14 puta veći od profita koji se ostvari u tom sektoru. U privatnom sektoru iznos plata po dinaru profita je mnogo manji i iznosi na jedan dinar profita isplaćuje se oko 1,7 dinara plate. Ono što želim da kažem jeste da ćemo za jedan kraći vremenski period morati da ukupan broj zaposlenih upodobimo sa mogućnostima privrede. Neće ovo privreda još dugo moći da nosi na svojim plećima. Svakako, ne može preko noći i u tom pogledu mi treba zajedno da definišemo te ciljeve, napravimo jedan srednjoročni plan i krenemo u realizaciju tih ciljeva. Ono što želim još da kažem u nekoliko rečenica tiče se Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Ne teči se konkretno izmena o kojima danas govorimo, ali mislim da je važno pitanje, mislim da je toliko važno i značajno pitanje da zaslužuje pažnju Vlade Republike Srbije i da zaslužuje odmah, što pre, na početku mandata. Naime, kada je reč o celini, ovaj zakonski predlog jeste od izuzetne važnosti i značaja, ali ovaj zakon u celini nema smisao ako nema finansijskog efekta. Ovde je reč o određivanju doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i naplatom se omogućava funkcionisanje tri sistema i penzijskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Ukoliko nema naplate, onda nijedan od ova tri sistema ne može da funkcioniše. Moje pitanje je upravo naplata, kontrola i instrumenti naplate poreza i doprinosa. Pitanje je jednostavno – kako neko može i mora da plati poreze i doprinose, a opet neko ne mora. Mislim da je to važno pitanje i da zaslužuje pažnju Vlade Republike Srbije, odmah na početku mandata. Vratiću se, i sa tim želim da završim, na zakonske predloge o kojima danas govorimo. Oni će imati podršku poslaničkog kluba SPS, jer mi smatramo da oni jesu interes i radnika, ali jesu interes i poslodavaca, jesu interes i države. Radnici će dobiti ugovor o radu u sva garantovana prava koja uz to idu. Država, odnosno poslodavac će biti rasterećen, odnosno imaće manje troškove poslovanja, a država kroz same proizvode, poreze, doprinose će imati već budžetski prihod. Još jednom, u Danu za glasanje poslanički klub SPS podržaće ove zakonske predloge. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, poštovani ministre Krstiću, danas, kao što znamo, ovde raspravljamo o dva predloga zakona, jedan o porezu na dohodak građana, a drugi o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Moje mišljenje, gospodine Krstiću, je da su oba predloga zakona veoma loša, ali popravljiva i pokušaću da objasnim zašto smatram da su ovi predlozi loši i da ukažem na to kojim predlozima mi smatramo da ovi zakoni mogu da budu popravljeni, pošto sam čuo da vi insistirate na tome da iz opozicije treba da dolaze konkretni predlozi za rešenja. Prva stvar, članom 1. Predloga zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje predviđa se preraspodela sredstava iz Fonda zdravstvenog osiguranja u Fond penzijskog i invalidskog osiguranja. Ključna reč, gospodine Krstiću, ovde je preraspodela. Nadam se da preraspodela nije ključna reč ekonomske politike ove Vlade. Ako bi to bio slučaj, a slutim da bi moglo to da se desi i na osnovu ovakvih predloga, mislim da je Vlada onda na lošem putu. Do kraja ove godine, i vi ste tamo napisali, da je predviđeno 18 milijardi dinara manje za zdravstveno osiguranje. Na godišnjem nivou to bi moralo da znači 30 milijardi dinara. Vlada tvrdi da se usvajanjem ovog predloga povećava održivost sistema obaveznog penzijskog i invalidskog osiguranja, ali naše pitanje, kada uzmemo u obzir ovu računicu, ove cifre, jeste – šta je sa održivošću zdravstvenog osiguranja? Ovo objašnjenje da postoji suficit mislim da strašno udara u realnost našeg sistema zdravstvenog osiguranja, gospodine Krstiću. Smanjujete sredstva Fonda zdravstvenog osiguranja, a u regionu našem nema države koja za zdravstvo izdvaja manje sredstava. Kako možemo da govorimo onda o suficitu, gospodine Krstiću? Ili ministar zdravlja, vaš kolega iz Vlade, jutros kaže da usvajanjem ovog Predloga zakona zdravstvo neće trpeti. Moram vas da pitam, a vi gospodine Krstiću možda možete da upitate svog kolegu ministra Lončara, zašto onda, ako zdravstvo neće da trpi, a mi smatramo da već trpi, zašto moramo da plaćamo lečenje dece SMS-ovima? Da ljudi moraju da čekaju na izvesne operacije i po više od godinu i po dana. Kako to gospodine Krstiću da tvrdite da postoje viškovi u Fondu zdravstvenog osiguranja, a naše zdravstvo, zdravstvena struka i zdravstvena zaštita se danas nalaze na najnižem mogućem nivou. Kako možemo onda da koristimo terminu poput suficita u sistemu zdravstvenog osiguranja? Gospodine Krstiću, imam još nekoliko pitanja za vas. Osnovno je da li je presipanje iz inače siromašnog zdravstva u bunar bez dna vrhunac stručnih dometa ove vlade? Mislim da je današnja rasprava trebalo da bude jedan dobar povod, gospodine Krstiću, jedna prilika da jasno kažeteda je Fond penzijsko invalidskog osiguranja u nenadoknadivom gubitku. Rešenje za tu situaciju gospodine ministre ne sme da bude preraspodela. Smatram da je pravi odgovor na tu situaciju u kojoj se nalazi ovaj fond otpočinjanje reformi, kao što ste bili najavili, a ovi predlozi zakona, po mom sudu kada vidim još da je preraspodela ključni termin, su kako ja vidim antireformski predlozi zakona. Zbog toga smatram da ne treba da se prihvate. Mi smatramo da član 1. ovog predloga treba da se briše i plus, ja mislim da je danas bila jedna dobra prilika da razgovaramo o toj reformi penzijsko invalidskog osiguranja, o tome šta bi moglo da znači, kakve bi posledice bile ako bismo prešli na sistem privatnih penzija, na primer da trenutno zaposleni štede za svoju budućnost preko privatnih penzionih računa. Meni bi to ukazivalo na neki reformski kurs, ovako mislim da je ovo antireformska pozicija. Druga stvar, u oba predloga zakona navode se predlozi podsticajnih mera za poslodavce koji zaposle izvesni broj radnika. Mi smatramo, gospodine Krstiću, da su ovi podsticaji nedovoljni, umesto 65% za novih jedan do devet zaposlenih mi predlažemo 85%, umesto 70 za deset do 99, predlažemo 90%, a koji poslodavac zaposli preko 100 radnika neka im podsticajne mere idu i do 95%. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam gospodine predsedavajući samo jednom napomenom, predlažem ministru da razmisli o našim predlozima. Mi smo podneli pet amandmana na ove predloge zakona i u danu kada bude rasprava po amandmanima, ponovo ćemo diskutovati.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege poslanici, gospodine ministre, na početku bih želeo da dam podršku ovim izmenama zakona i dopunama zakona o porezu na dohodak građana. Čini mi se da je država konačno krenula u proces koji će dovesti do toga da ohrabrimo naš privatni sektor, s obzirom da se država već u prethodnih deceniju prema privatnom sektoru ponašala kao maćeha, a prema javnom sektoru kao majka. S obzirom da smo uvek imali određene olakšice kako da sačuvamo preduzeća, naravno to i jeste naša obaveza, ali u većini slučajeva oni koji danas iznose optužbe su i uništili ta javna preduzeća, a njih je preko 700 u Republici Srbiji. Ono što takođe moramo zapaziti kao činjenicu u prošlosti, a to je da smo pogotovo u periodu od 2009. do 2011. godine, u jeku najveće svetske ekonomske krize imali parafiskalne namete koje je Vlada uvodila u visini od 21% povećanja nameta prema maloj i srednjoj privredi. Takođe, odnos Republike gde je Republika 61% nameta preusmerila na lokalne samouprave, što je otežalo rad privatnog sektora i na taj način je za te dve godine dosta ljudi ostalo bez posla. Ovaj zakon je potpuno jasan. Vlada Republike Srbije želi sa jedne strane da zaštiti prava radnika, da radnik bude u sistemu, u zakonu, da ima prava na zdravstveno, penziono osiguranje i ono što je najvažnije da ima status radnika, a to znači da imate mogućnost da se zadužite za stambeni kredit ili za automobil ili bilo koju potrebu koju želite da sebi ostvarite. Ovaj zakon jasno kaže, i to poslodavci moraju znati a i građani, da ukoliko, pošto to niko danas nije želeo da naglasi ili o tome da govori, nego je rasprava išla veoma često u drugom pravcu, ukoliko želite da zaposlite od jednog do devet radnika, mladih radnika, država vam vrati 65% od plaćenog poreza, ukoliko želite od 10 do 99 radnika da zaposlite, država vam vrati od plaćenog poreza 70%. Preko 100 radnika ako zaposlite – 75%. Zašto po difoltu uvek opozicija traži neko kritičko razmišljanje, a doveli su u situaciju Srbiju da je za nepunih šest godina ostalo preko 200.000 ljudi bez posla. Ono što je nama važno je svakako položaj radnika i nadamo se da će ovo pre svega biti usmereno na nove preduzetnike, mlade preduzetnike, mala i srednja preduzeća, jer nam je zaista važno da se konačno uspostavi takav prirodno poslovni ambijent koji će omogućiti da država nešto da, a ne samo da se uzima kao što je to bilo u prošlosti. Biću dovoljno slobodan da napravim jednu uporednu analizu država u regionu, kada govorimo o njihovim poreskim olakšicama. Zapravo Hrvatska je napravila određene pomake, ali nedovoljne pomake, pa se desilo da određeni predstavnici velikog kapitala iznesu svoj kapital, odnosno svoje kompanije na teritoriju Slovenije, što su samim tim činom sebi uskratili određeni profit. Ono što možemo videti u Crnoj Gori, a to je da je Crna Gora imala određene olakšice kada govorimo o porezu na dobit. Svaki investitor koji je želeo da ulaže u nerazvijene delove Crne Gore imao je osam godina „fri“ zone u kojoj nije morao da plaća porez na dobit. Međutim, ako malo bolje sagledate, to je bilo ograničeno na određene delatnosti, stoga neko ko se bavio transportom, poljoprivredom, ribarstvom, čelikom nije imao mogućnost da te olakšice koristi. Mi smo ovde bez prava da diskriminišemo bilo koga doneli jedinstven stav da za svakog radnika država vraća određeni iznos od tog poreza i smatramo da je to za razliku od onoga što predstavnici bivših vlasti i vlada nisu ni pokušali da urade, ovaj korak na dalje. Ono što je važno, danas kažete da to neće rešiti sve probleme. Naravno da neće iz razloga što za 12 godina uništavanja srpske privrede nije moguće nešto rešiti za godinu ili dve dana, ali ono što građani prepoznaju svakako jeste inicijativa koju daje SNS, inicijativa koju daje premijer Aleksandar Vučić. Čuli smo ovde od određenih predstavnika ili predstavnika najveće opozicione stranke, ma kolika god da je ona, da se ovde radi o merketingu. Nije mi jasno, s obzirom da predsednik te stranke je u koliziji sa ovim što je rekao, da li je moguće da on danas poziva na mere koje su državotvorne, na brigu o javnim preduzećima. U situaciji kada je on mogao da odlučuje o sudbini tih preduzeća jedino što je raslo jeste privatni biznis njega i njegovih saradnika, odnosno stranačkih saboraca. To zaista i jeste bezobrazluk. Danas se dele lekcije, a on je uspešno prodao svoju firmu za nekoliko stotina miliona evra… (Predsedavajući: Gospodine Jovičiću…) Evo završavam, izvinjavam se. A predstavnici njegove stranke, direktori su upropastili javna preduzeća, pa više naravno niko ne želi da ih privatizuje. Kada govorimo, ja moram, jer je to bilo u domenu predstavnika opozicije, da Beograd ima javna preduzeća koja su stabilna, to nije tačno. Beograd je prezadužena metropola u visini od milijardu evra, a preduzeća su ruinirana izvlačenjem novca za baš te privatne firme koje se bave marketingom, gledajte čuda. Stoga vas molim kao predstavnike opozicije da date konstruktivna rešenja, rešenja koja će doprineti da se borimo svi zajedno za prava radnika s jedne strane, da se borimo za preduzetnika da konačno dobije šansu da pošteno radi u ovoj zemlji, a ne da ima ljude koji su u crnoj zoni. Zato i jesmo u situaciji gde 700.000 ljudi radi u crnoj ili sivoj zoni, kako god da to nazovemo. Ono što je najvažnije, da omogućimo da se poslovni ambijent popravlja i u krajnjoj instanci da i Republika Srbija u svoj budžet ulije određen novac. Ne vidim šta je sporno ako će na 10.000 novozaposlenih Srbija uliti u svoj budžet 500 miliona dinara. Stoga vas pozivam kao narodne poslanike da podržite ovu izmenu i dopunu zakona, jer smatramo da je konačno vreme, vreme u kome država Srbija mora da ima isti tretman i prema privatnom sektoru, a ne da uvek budemo naklonjeni, zbog gubitaša i onih koji su upropastili javni sektor, samo javnom sektoru. Hvala vam.
Gospodine Jovičiću, ja sam pokušao da vas prekinem, ali sam vas pustio do kraja. Ipak moram nešto da vam kažem. Nemam ništa protiv vaše diskusije, ali mislim da nije primereno davati preporuke i savete opoziciji na koji način će ona zauzeti stavove o zakonu. U tom smislu vas molim da pustite opoziciju, jer kao što vi imate pravo da iznesete svoj stav, tako i oni imaju svoje pravo. Molim vas u tom smislu da se tako ponašamo, jer na taj način samo izazivamo nepotrebne replike. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika!) Zbog toga se sigurno i gospodin Šutanovac javlja. Izvolite.
Zahvaljujem. Javljam se pre svega zato što uvaženi mladi kolega ne zna u stvari šta se desilo u poslednjih 12 godina u Srbiji i često govori da se devastirala privreda u tih 12 godina, da je pre toga bilo fenomenalno i sad je verovatno na tom nivou kao kad je bilo fenomenalno. Molim vas, znamo da je u tih 12 godina BDP porastao za 300%, tri puta. Izvoz iz Srbije je porastao za četiri puta. Prosečna plata je porasla 10 puta u tih 12 godina te kako kažu loše vlasti, a ta ista plata sada pada, po biltenu javnih finansija, koje ću kasnije pročitati, manja je već u februaru u odnosu na januar. Takođe, ono što je interesantno znati jeste da su 2000. godine devizne rezerve Republike Srbije bile negde na nivou 200 miliona evra, a na početku ove godine su bile preko 11 milijardi evra. Isto toliko je bilo i 2012. godine u januaru mesecu. Znači, 55 puta je povećan bilans deviznih rezervi u odnosu na 2000. godinu u tih 12 godina. Šta se desilo u međuvremenu? U međuvremenu su devizne rezerve počele da padaju. Samo u ovoj godini 300 miliona evra imamo pad deviznih rezervi. U međuvremenu imamo pad zaposlenih od 2012. godine do danas, takođe po biltenu javnih finansija. U međuvremenu, po tom istom biltenu, na strani 5. imate jasno rečeno zbog čega imate pad prosečne zarade u ovoj godini u odnosu na prošlu godinu. U poslednje dve godine samo milijardu evra stranih investicija, gospodine ministre, a ove godine za četiri meseca samo 92 miliona, a u 2011. godini, za koju kažete da je loša u tih 12, je bilo milijardu i 800 miliona evra. To je ono na čemu se Srbija danas nalazi… (Predsedavajući: Vreme.) …posle tih 12 tzv. loših godina, a sad se nalazimo u još lošijim godinama i težimo onim dobrim 90-im godinama, na koje ste ponosni i danas posle deceniju i po. Hvala.
Po kom osnovu se javljate, gospodine Babiću? [[Zoran Babić, s mesta: Može i replika i povreda Poslovnika.]] Povreda Poslovnika može. Izvolite.
Jedna stvar samo, gospodine predsedavajući, mi nije jasna… (Dragan Šutanovac, s mesta: Koji član?) Član 107. - poštovanje dostojanstva Narodne skupštine, a kada se izrekne nešto što je neistinito, bez obzira na imunitet, ugroženo je dostojanstvo Narodne skupštine. Jedna stvar mi samo, gospodine predsedavajući, nije jasna, a to je kako je to sve od 2000. do 2012. godine sjajno raslo, sjajno napredovalo, bilo fenomenalno u Srbiji, med i mleko je teklo, a ti koji su doprineli da to sve raste su došli na 6% popularnosti po poverenju kod građana? (Predsedavajući: Gospodine Babiću, nemojte molim vas.) Gospodine predsedavajući, još jedna rečenica. Kako je moguće da svi ti koji su doprineli, odnosno SNS koja je doprinela, eto, bože moj, devastiranju zadnje dve godine, da na martovskim izborima dobije polovičnu podršku građana Srbije? Ko ovde govori neistinu i ko ovde onda unižava dostojanstvo Skupštine iznoseći neke stvari koje apsolutno nemaju veze sa istinom? U stvari, sada mi je jasno zbog čega su došlo na ivicu cenzusa.
Hvala, gospodine Babiću. Molim vas, nemojte zloupotrebljavati povredu Poslovnika. Tražili ste povredu Poslovnika, a znate dobro da povredu Poslovnika može samo da izazove predsedavajući i dužni ste da obrazložite u čemu sam ja povredio. Ja nisam shvatio u čemu sam učini povredu Poslovnika i smatram da nisam povredio. Ne mogu ja ovde da utvrđujem činjenično stanje ili ko istinu govori ili ne govori. To nije moj problem. Molim vas da u tom smislu uvažavate pre svega i predsedavajućeg i, na kraju krajeva, to je pitanje dostojanstva Skupštine. Hvala vam lepo. (Zoran Babić, s mesta: Da se glasa.) Želite da se glasa o povredi Poslovnika? Dobro. Aleksandar Jovičić, po kom osnovu se javljate? (Aleksandar Jovičić, s mesta: Replika.) Ne, neću vam dozvoliti. Sačekajte da ja dovršim. Pročitaću vam taj član i molim vas da saslušate dobro. Dakle, ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno ako pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Molim vas, saslušajte dalje. Ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku, a narodni poslanik pripada toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. Zadnji stav, najvažniji – o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine. Ja sam odlučio da nemate pravo na repliku i molim vas da to poštujete. Hvala vam lepo. (Vladimir Đukanović, s mesta: Poslovnik!) Reč ima Vladimir Đukanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, baš ste povredili član koji ste citirali, član 104, zato što se lepo kaže – odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje. Pošto je malopređašnji govornik pomenuo mladog kolegu koji je inače govorio, red je bio da mu date repliku. Zaista mi se čini da imate izuzetno duple aršine tokom vođenja ove sednice. Hvala vam.
Ne, ja stvarno nemam duple aršine i pokušavam da budem krajnje objektivan. Kada je gospodin Jovičić završio izlaganje znao sam da je svojim izlaganjem izazvao repliku. On je toliko lepo u početku diskutovao, ali je njegov kraj… Molim vas, pažljivo sam slušao čoveka, ako je moje pravo da ocenjujem vrednost diskusije, odlična je po meni bila, ali ste na kraju izazvali repliku. Zato vam sada ne dozvoljavam ponovo repliku. Da li me razumete? Budite toliko korektni. Ja pratim koliko god mogu. Razumem, jesu moje godine i moj mozak ne radi kao vaš, to priznajem, ali se ne dam ni ja. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege, pokušaću u par rečenica u ovo malo vremena što je ostalo mojoj poslaničkoj grupi da obrazložim zbog čega ja i poslanička grupa kojoj pripadam nećemo u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Prvo par reči o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Dosadašnji zakon, koji je još uvek važeći do vašeg izglasavanja, u čl. 21v i 21d govori o olakšicama i podsticajima za zapošljavanje nezaposlenih ljudi koji su na birou za zapošljavanje, i to oni koji su mlađi od 30 godina, bilo da su pripravnici ili su već radili negde pa izgubili posao, kao i starijih od 45 godina. Po trenutno važećem zakonu svi oni su imali taj benefit, tj. njihovi poslodavci da ne plaćaju porez na dohodak i da ne plaćaju doprinose za te radnike, i to u periodu od dve godine za one koji su mlađi od 30 godina i stariji od 45, a period od tri godine je bio za one koji su mlađi od 30 godina i koji su pripravnici. Novim predlogom zakona ova dva člana se menjaju i to tako što se 21v menja drastično, a 21d se briše, ako sam dobro shvatio i to da poslodavac više nema benefit da ne plaća poreze i doprinose za novoprimljene radnike, nego ako zaposli do deset radnika ima oslobađanja od 65% na plaćene poreze na zaradu i doprinose, 70% ako zaposli između deset i 100 radnika i preko 70% odnosno 75% ako zaposli preko 100 radnika. To sve sa idejom da se podstakne privredni razvoj, zapošljavanje i da se smanji siva ekonomija. Pitam, gospodina ministra, kako to u istom privrednom okruženju, u privrednom okruženju gde imamo toliko nezaposlenih u zemlji Srbiji, gde imamo državni aparat kakav imamo, gde imamo inspekcijske službe kakve imamo, kako to mislite da podstaknete zaposlenje ljudi i animiranje malih i srednjih preduzetnika sada sa ovim novim izmenama koje dajete, a oni nisu zapošljavali sa benefitima da ne plaćaju uopšte ni porez, ni doprinos u trajanju od dve, odnosno tri godine? Kako to mislite da izvedete? Da li vi mislite da će privrednici koji nisu zapošljavali na benefite koje su davali članovi 21v i 21d će sada zapošljavati gde imaju mnogo lošije uslove za zapošljavanje jer moraju da uplate kompletan porez i doprinos za radnika, pa onda nakon predaje dokumentacije da lokalna ispostava Ministarstva finansija izvrši povraćaj u zavisnosti da li treba da budu oslobođeni 65%, 70% ili 75% pod uslovom da budu dovoljno efikasni i da taj novac vraćaju u zakonskom roku od 15 dana, što je nemoguće u zemlji Srbiji. Molio bih vas da mi na to pitanje odgovorite. Ovaj drugi predlog koji se odnosi na Zakon o doprinosu za obavezno socijalno osiguranje, mislim da je kontraproduktivan i da će naneti nenadoknadivu štetu srpskom zdravstvu. Srpsko zdravstvo se finansira doprinosima osiguranih lica i to je red, veličina na godišnjem nivou oko dve milijarde .. (Predsedavajući: Gospodine Bradiću, molim vas da završite misao, vreme vaše poslaničke grupe je utrošeno.) Dve milijarde i 100 miliona evra je budžet Republike Srbije koji je nedovoljan za finansiranje svih onih zdravstvenih potreba koje imaju osiguranici Republičkog fonda. Smanjenjem od 30 milijardi dinara na godišnjem nivou još više ćemo urušiti sistem koji ne funkcioniše, naročito na nivou osnovnog zdravstva zbog nedovoljnih finansija i nedovoljnih uposlenih radnika u osnovnom zdravstvu zbog nepostojanja para za njihove plate. Hvala.
Reč ima prvo ministar.
Samo kratak odgovor na vaša dva pitanja. Prvo, neće ostati Republički fond za zdravstveno osiguranje sa 30 milijardi manje kao što sam rekao. Transferom će se, rebalansom budžeta koji će biti usvojen pre stupanja na snagu ovog zakona o promenjenim doprinosima obezbediti, nadomestiti odgovarajuća sredstva. Što se tiče druge mere, dakle, ona ide paralelno sa rigoroznijom inspekcijom. Takođe, sa sredstvima koje sada ima poreska uprava koja nije imala ranije kao i uz izmene i dopune zakona ZPP i pratećih zakona o kojima ćemo takođe diskutovati, nadam se u narednih, ne duže od mesec i po dana. Ono što je dobro kod ove poreske olakšice u odnosu na onu prethodnu jesu dve stvari koje bih izdvojio u odnosu na vaše izlaganje. Jedna je da nije diskriminatorna ni na jedan način u smislu i na kategoriju ljudi, ni po čemu drugom. Odredba koja se odnosi na lica sa invaliditetom ostaje u zakonu, a to je apropo nečega što je bilo ranije pomenuto. Druga stvar je ta da po prethodno važećim propisima, odnosno po trenutno važećim propisima dok ovaj zakon ne bude bio usvojen, ako će biti usvojen, jeste da ukoliko poslodavac otpusti radnikapo prethodnim, dakle, po trenutno važećem zakonu, on mora da vrati porez i doprinos, odnosno da plati poreze i doprinose od kojih je inače bio oslobođen što je, složićete se, ograničavajuće. Prilično ograničavajuće, a naročito u uslovima u kojima se privreda nalazila što sa ovim predlogom o izmenama i dopunama zakona se eliminiše. Hvala.
Gospodine Bradiću verovatno želite repliku, mada ne vidim osnova, ali izvolite.
Da želim repliku, naročito oko finansiranja zdravstva, tj. Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Republički fond za zdravstveno osiguranje usvojio je svoj budžet do decembra meseca, koliko znam u zadnjih 10, 20 godina i svaka čast za RFZO, jer onda zdravstvene ustanove mogu na vreme da planiraju svoje troškove. Republički fond je isprojektovao dohodnu i rashodnu stranu na dve milijarde i 100 miliona evra, kako to sada razlika koja se javila od 18 milijardi, to je verovatno zbog centralizovane nabavke lekova i sanitetskog materijala, verovatno je tu nađena razlika, ali to je jedan dobar deo novca. Taj novac nije u rebalansu u decembru mesecu iskorišćen ili je sada iskorišćen da bi se isfinansirao veći broj zdravstvenih radnika. Da li smo doneli odluku pre par dana da ljudi idu na specijalizacije bez dana radnog staža što je nedopustivo. Nisu oni išli zato što je neko imao hir da tera studente da idu dve godine obavezno u zdravstvene ustanove, pa onda da dobiju specijalizacije, nego što je to potreba zdravstva. Zašto nismo taj novac usmerili na blaže kriterijume kod prijema radnika, naročito u osnovnom zdravstvu, jer imate 90% sela u Srbiji gde živi staro, bolesno i siromašno stanovništvo, a nema mogućnost da dobije seoskog doktora u osnovnom zdravstvu, jer nema 1.200 stanovnika. Mislim da je taj novac tu rebalansom u okviru Fonda mnogo pametnije mogao da se iskoristi nego da se daje penzionom da bi obezbedili sigurno primanje penzije, a onda da se iz budžeta povlače pare ako bude i kad bude. Koliko znam ni jedan budžet se ne puni 100%, ni republički ni Fonda zdravstva niti Fonda penzionog, 100% dohodovno se ne puni. Znači, da će na kraju opet sav udar da istrpe osiguranici RFZO.
Reč ima ministar Lazar Krstić.
Znači, samo da budemo vrlo jasni, mi sada razgovaramo o načinu na koji se puni taj budžet o kome ste sada pričali, konkretno za zdravstveni fond. Ono što želim da izbegnem ovom diskusijom, a imam sa svima koji imaju suficit, a ima nekoliko i lokalnih samouprava, a to je upravo ono što ćemo menjati javnih preduzeća itd, mada kod javnih preduzeća govorimo o profitu, a ne o suficitu. To je zbog poverenih poslova ili načina finansiranja. Dakle, Fond po trenutnim pravilima ima više prihoda nego što troši. Slažem se sa vama da je potpuno legitimno razgovarati o tome koliko mi želimo da troši Fond. To koliko će trošiti fond znači da taj novac neće i nije bio predodređen na onoliko procenata koliko je bilo ranije, to je promenjiva kategorija. To je bitno da shvatimo. Razgovor o tome na šta ćemo trošiti konsolidovane prihode ne republičkog budžeta nego svih nivoa vlasti je razgovor o budžetu. Nećemo moći to u rebalansu, ali sam rekao da ćemo već od 2015. godine, odnosno od budžeta za 2015. godinu, znači, kasnije u 2014. godini nadam se da ćemo ga na konsolidovanom nivou i braniti, odnosno ovde u Skupštini, odnosno o njemu diskutovati. Dakle, mi moramo da razgovaramo o tome se troše sredstva. Ako ćemo ih trošiti više na zdravstvo, sa čime se ja kao ministar finansija, odnosno otvoren sam da razgovaram o tome, moramo da smislimo gde ćemo ih trošiti malo manje ili ćete morati da mi kažete odakle ćemo nabaviti veće prihode. To nema veze sa tim. Jednostavno ovo što se radi ovde promenom stope doprinosa jeste da u uslovima kojima nemamo dovoljno novca mi ne bojimo pare da ne možemo da ih koristimo za ono za šta nam je potrebno. Niko nije dovodio u pitanje ni sa deficitom od 50% Fonda PIO, niko nije dovodio u pitanje redovnu isplatu penzija. Isto tako niko neće dovoditi u pitanje da će RFZO imati dovoljno novaca i da ovo neće uticati na njegovo poslovanje, odnosno na zdravstvo. O tome da li je naše zdravstvo postavljeno i treba da funkcioniše na ovaj način ili na neki drugačiji način, vrlo sam voljan, čak šta više mislim da je neophodno da uđemo u tu raspravu, nadam se već do kraja godine zajedno sa Ministarstvom zdravlja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Nestorović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, slušamo već čitav dan raspravu o predloženim izmenama i dopunama dva poreska zakona. Iako sigurno neće doneti nikakav kopernikanski obrt za našu ekonomiju, ja ih vidim kao veoma pozitivne zakone i mislim da su prilično zlonamerno tumačeni od strane opozicije, koja ove predloge doživljavaju u nekoj disharmoniji sa onim što smo slušali ovde u ekspozeu i što jeste generalni plan Vlade. Ja mislim da su i te kako u skladu, a da ćemo tek bitne promene u ekonomskoj sferi dobiti sa sistemskim i strukturnim promenama koje nas čekaju u raspravi o Zakonu o radu, Zakonu o stečaju i mnogim drugim vrlo bitnim zakonima. U ovom trenutku mislim da je najveći kvalitet promene ova dva zakona zapravo podsticaj svima onima koji imaju ambiciju da prvi put u životu krenu u neki privatni biznis. Znači, za njih je ovo zapravo najbolja mera. Međutim, ono što smatram kao jako važno da podvučem, to je da u razgovoru sa direktnim korisnicima ovih novih zakona, kakvi budu posle ovih promena, a sa kojima sam razgovarala, a radi se i o preduzetnicima i poslodavcima, a i o onima koji su sada nezaposleni a čekaju da budu zaposleni, i jedni i drugi imaju primedbe. One se tiču određene vrste diskriminacije, na koju oni skreću pažnju i smatraju da u ovakvim rešenjima može doći do favorizovanja jednih poslodavaca ili jednih nezaposlenih u odnosu na neke druge grupe kojima se sada daju određene šanse. Evo šta konkretno mislim kada to kažem, odnosno prenosim pre svega iskustva onih koji su, recimo, u asocijaciji malih i srednjih preduzeća. Koje su osnovne primedbe? Primedbe su da jednostavno nemogućnošću, a to i nije realno jer nam je budžet zaista ograničen, korišćenja ovih olakšica i za one koji već sada rade, znači, primena na one koji su već sada zaposleni, u istoj meri u kojoj će biti primenjena, naravno, to je nemoguće na ove kojima sada dajete olakšice, bi bila zapravo prava mera ovog zakona. Ako je to nemoguće, oni kažu da može da se desi, pod određenim uslovima, da zapravo poslodavci koji su do sada zapošljavali radnike, plaćali uredno ili manje uredno državi porez, ali su se svakako trudili, koji su se trudili da zadrže sve radnike na okupu i da sačuvaju radna mesta, sada dolaze u jednu poziciju da maltene od tih davanja kroz porez finansiraju one koji će tek sada da otvaraju radna mesta i zapravo u nekim segmentima da predstavljaju čak i njihovu konkurenciju. Tu je po meni najveći problem sa ovim zakonom. Naravno da je neko već osvojio tržište i samim tim ima komparativnu prednost. Ali, može da nam se desi da to ne bude baš tako. Posebno ako dođe, na primer, neka ozbiljna, respektabilna firma, evo, navešću primer mada možda to nije korektno, „Beneton“, bavi se tekstilnom industrijom i imamo našu domaću proizvodnju koja je na niskim granama, možda primitivnija, ali postoji i radi, ostvaruje neku dobit, zapošljava neke ljude, obezbeđuje neka radna mesta. Ako vi pod ovim olakšicama sada, ne dajući nijednu olakšicu sadašnjim poslodavcima, a ne možemo nazvati pravom olakšicom da će dobiti olakšanje na svako novo radno mesto, pošto oni zapošljavaju po potrebi, ne po olakšicama, i to kažu, znači, ne zapošljava onaj ko sad ima firmu zato što ste mu vi dali olakšice, nego zato što ima potrebu za novom radnom snagom. Znači, ako vi jednu moćnu stranu tekstilnu kompaniju dovedete ovde i stavite je pod ovim uslovima kao konkurenciju domaćoj proizvodnji tekstila, vi ste maltene doveli njih u situaciju da se gase. I to jeste problem i nelojalna konkurencija. Ja mislim da to može da se reši kroz neke druge zakone, da se prosto ili kroz Zakon o zaštiti konkurencije ili neki drugi zakon, ili neka pomoć ubuduće predvidi, paralelno sa ovom merom, i za ove poslodavce koji sada zapošljavaju. Verujte, ja sam dužna to da kažem, kao narodni poslanik, i ako ću podržati ovaj zakon, kao i svi poslanici Socijaldemokratske partije, a da ne prenesem ta strahovanja da se na taj način domicilna privreda dovodi u podređeni položaj i u krajnjoj instanci ovaj zakon čak može da se nađe i pred Ustavnim sudom na oceni ustavnosti. Istu zamerku imaju i oni koji su konzumenti ovog zakona u smislu da čekaju da se zaposle po ovim novim pravilima. Ova odredba od šest meseci koju ste vi stavili u zakon tiče se upravo njih. Smatraju da su tom odredbom mnogi diskriminisani jer zašto bi neko ko je šest meseci na birou imao veća prava od nekog ko je pet i po meseci, ili tri meseca? Biti nezaposlen tri meseca maltene isti je problem kad nemate dinara kao biti nezaposlen pola godine… (Predsedavajući: Gospođo Nestorović, vreme vaše poslaničke grupe je isteklo.) … Samo da završim misao. Znači, i tu smo podneli kao Socijaldemokratska partija amandman, gde predlažemo ukidanje tih šest meseci i dajemo u još jednoj rečenici, ali o tome ćemo kad bude vreme za amandmane, rešenje kako da se svaka vrsta zloupotrebe ograniči. Molim vas da na to obratite pažnju. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Želeo bih da koristim vreme ovlašćenog predstavnika.
Ne možete. Vi imate vreme poslaničke grupe, a vreme ovlašćenog predstavnika možete iskoristiti kada se završi rasprava svih prijavljenih poslanika. Znači, to vreme možete iskoristiti na kraju.
Hvala. Na samom početku, želeo bih da mi dozvolite da pročitam nešto što piše na sajtu Ministarstva finansija, a zove se Bilten javnih finansija, strana 6: „Prosečna neto zarada u februaru 2014. godine iznosila je 44.057 dinara, što je u odnosu na isti mesec prethodne godine realno smanjenje od 1%. Istovremeno, prosečna neto zarada u javnom sektoru realno je povećana za 1%, dok je prosečna neto zarada u privatnom sektoru realno smanjena za 1,9%.“ Koliko brine ovo smanjenje plata generalno, još više brine ta mogućnost da se u javnom sektoru povećavaju plate u vremenu u kome je zabranjeno zapošljavanje, u vremenu u kome govorimo da u Srbiji je javni sektor toliki da Srbija to više ne može da izdrži. U istom Biltenu na stani 17. se kaže da je 2012. godine, u tabeli 15, bilo zaposleno 1.738.870 radnika, a danas je 1.696.579. Ponavljam, to je zvanični sajt Ministarstva finansija, Bilten javnih finansija, što znači da ima manje zaposlenih za oko 40.000 u odnosu na 2012. godinu. U isto vreme imate rast ali nezaposlenosti, ista tabela, strana 17 . Rast nezaposlenosti sa 764.166 na 793.625. Ovo su rezultati ekonomske politike koju sprovodi ova Vlada. Ova Vlada je jedna zaista ozbiljna finansijska nepogoda, jer uz povećanje svih poreza, od poreza PDV-a, poreza na dobit, desilo se da ova Vlada ima najveću budžetsku rupu u isto vreme, da plate opadaju i da praktično ne stvara ambijent privredi da privreda radi, odnosno da imamo strane investicije koje, pretpostavljam, gospodine ministre, su u osnovi ove težnje koju danas promovišete ovde da oslobodimo te ljude određenih dažbina. Ovo govorim zato što sam očekivao da ćete kao ministar koji je sada već ministar u dve vlade, doći u parlament Srbije sa novim zakonom o porezu na dohodak i izneti nam jednu viziju, ideju načina razvoja srpskih finansija, a samim tim i srpske privrede, jer ovo što ste danas doneli ovde, ovo je praktično jedna tehnička stvar za koju neću da kažem ni da je loša, ni da je dobra, nego sačekati tih šeseci, pa da vidimo rezultat koliko će Srbija od ovih nezaposlenih zaposliti, odnosno da li će ostati isto brojčano stanje ili će taj broj da se promeni. Zabrinjavajuće je to što se oslanjate na strane investitore, a za dve godine imate praktično nešto malo više od milijardu evra investicija. U ovoj godini imate 92 miliona za prva četiri meseca. Ako bude taj tempo, biće 300 miliona evra. Znamo da je u Srbiji neophodno između milijardu i po i dve milijarde da bi funkcionisala naša država i da bi privreda radila, što znači da ste sada šest puta manje obezbedili. To je nešto što, bojim se ukoliko ne budete uzeli u razmatranje, i na način na koji do sada kada ste radili, nećete moći da učinite i to će biti veliki promašaj ove Vlade i samim tim i privrede Srbije, a samim tim i svih građana Srbije i onih koji su podržavali vašu politiku, misleći da donosite neku reformu ozbiljnu i onih koji nisu. Ono što je takođe izuzetno zabrinjavajuće to je da ste danas govorili ovde da je RFZO ostvario suficit. Uporno već godinu i po dana pokušavamo da vam objasnimo da će novi zakoni o javnim nabavkama ostvariti suficit gde god su planirane javne nabavke, zbog čega onemogućava realizaciju planiranih planskih javnih nabavki, jer su procedure takve da je nemoguće izvršiti nabavke na pravi način. S druge strane, najavljena je ušteda od šest stotina miliona na osnovu tog zakona. Ušteda je bila, kako je rekao premijer ovde u ekspozeu, nešto manje ili oko 100 miliona evra. Znači, šest puta je promašeno, a rezultat toga je sada nešto što vi zovete suficit, a u stvari to nije suficit. To će vam reći bilo ko ko radi u medicini, to je u stvari nerealizacija neophodnih kupovina koje moraju da se obave kako bi bolnice u Srbiji danas radile. Postoje bolnice u Srbiji koje od 100% ukupnih potrepština u prošloj godini 51% nisu imali. Ukratko samo još jedna stvar, pošto ste rekli da tražite predloge. Ja ću vam dati mogućnost da čujete nešto, možda i da zapišete ako želite, mislim prvo da ste ovim novim zakonom trebali da definišete da li dobit ulazi u ukupan prihod građana ili ne. Zašto se u Srbiji više isplati, poreski gledano, biti bogat nego siromašan? Znate, ne ulazi trenutno u dobit. Zašto kamate ne ulaze u ukupan prihod građana? Zbog čega se građani oporezuju ako zarađuju i primaju platu veliku kroz ukupan prihod nakon godine, odnosno nakon dva miliona, a ovi koji dobijaju visoke kamate to ne? Da li smatrate da je moguće napraviti korelaciju visine prosečne plate u preduzeću i porez na dobit u tom preduzeću? Zbog čega? Zato što u Srbiji imamo preduzeća koje isplaćuju minimalac i izuzetnu veliku dobit. Taj novac koji se manje oporezuje kroz dobit se kasnije vrati kroz koverat zaposlenima i on zaobiđe izdvajanje i za porez i za doprinos. To je nešto što vas savetujem da pogledate i mislim da ukoliko to uradite imate mogućnost da napravite rezultat. Treća stvar, da kažem poslednja, pošto nemamo dovoljno vremena, očigledno je da primarna zdravstvena zaštita, po predlogu Demokratske stranke, treba da bude besplatna i da omogućena svima i zaposlenima i nezaposlenima. Način na koji baratate sa budžetom RFZO onemogućiće zdravstvenu zaštitu i onima koji rade i onima koji ne rade, jer način na koji mislite da to može da se vodi naprosto je potpuno devastirajući. Danas su bolnice u katastrofalnom stanju, a bez novca koji im uzimate biće u još lošijem. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Babić, samo po kom osnovu?
Šta god, i replika i povreda Poslovnika.
Hajde povreda Poslovnika. Izabrao sam što ste ponudili, što meni više odgovara.
Insistiram na replici.
Ne vidim razloga za repliku, stvarno. Razumem šta hoćete da kažete, ali to je njegovo pravo da priča.
Član 32. Ako već ima svako pravo, kako ste sada rekli, svaki čovek ima pravo da govori šta god hoće, onda to pravo nemojte da uskraćujete nekim drugim ljudima koji sede u ovoj sali, ako ćemo pričati o čemu god hoćemo, jer ovde se danas pričalo samo i isključivo o postavljanju pitanja gospodinu Krstiću. Niti je ovo tema dnevnog reda, niti je danas tema dnevnog reda bilo bilo kakvo propitivanje Vlade, niti ispitivanje znanja gospodina Krstića, koje je u ekonomskom smislu veće nego zbirno svih članova DS, već su zakoni o kojima ni ovlašćeni jedan, ni ovlašćeni drugi, ni svi ti mešajući ovlašćeni predstavnici DS nisu govorili o tome. Ako ćemo postavljati pitanja, hajde da postavljamo pitanja o odgovornosti. Koja je to naknadna pamet koja je rekla – sada treba zdravstveno osiguranje da bude besplatno, i to od onih ljudi koji su 12 godina vodili ovu zemlju? Zašto tada nije bilo zdravstveno osiguranje besplatno? Zašto se tada resorni ministar operisao u Nemačkoj, a nije imao poverenje u resorno ministarstvo koje je vodio? Hajde da pričamo malo o odgovornosti za ovoliku stopu nezaposlenosti. Nemojte da mešamo babe i žabe, nemojte da govorimo o stopi zaposlenih i o stopi nezaposlenih lica. Hajde da govorimo o odgovornosti ne samo političke. Ovde je život u pitanju, život 400.000 ljudi je u pitanju i odgovorni su oni koji sada imaju pravo da postavljaju pitanje. Ne, nemaju pravo, gospodine predsedavajući. Imaju mogućnost samo da odgovaraju za ono što su učinili zaposlenima i ono što su učinili ekonomiji i privredi ove zemlje.
Ako bi imali isto mišljenje i opozicija i pozicija, onda bi mi bili ovde jedinstveni u svakom pogledu. To je moj odgovor što se tiče rasprave o svemu. Gospodine Babiću, branim ministra od uvreda, ali ne branim od pitanja koja se njemu postavljaju jer sam se uverio da ministar veoma stručno i kvalitetno daje odgovore. Nema razloga da se ljutim što oni njemu postavljaju pitanja. Još jednom moram da kažem da jeste ministar taj koji treba da brani ovaj zakon. Ako sada budemo išli iz krajnosti u krajnost, nećemo nigde doći. Molim vas da privedemo i ton i duh rasprave u skladu sa dnevnim redom koji je danas ovde. Reč ima ministar Krstić, pa ću vam dati repliku, gospodine Šutanovac.
Oko par činjenica, licitirali ste neke statistike vezane za plate. Pročitaću vam od 2008. do 2013. godine, to je poslednje što imam. Vi ste pročitali 2014. godinu i tu bi moglo bolje i radimo na tome da bude bolje. Privatni sektor, pošto mislim da je on glavni referentan, 2008. godina 1.518.140 zaposlenih, 2012. godina 1.257.653 zaposlena. Dakle, smanjenje od 260.000 zaposlenih u privatnom sektoru. Na to ću dodati samo činjenicu da u javnom sektoru u tom istom periodu imamo smanjenje ovih zvanično registrovanih u užem javnom sektoru od 10.000 samo na cifru od oko 480.000. Što se plata tiče, 2008. godina 380 evra, 2009. godina 330 evra, 2010. godina 324 evra, prosečno u privatnom sektoru 2011. godine skače na 363 evra, 2012. godine 364 evra, 2013. godine 387 evra. Za tu poslednju nisam siguran, piše mi ovde novembarski podatak, možda nije cela godina uprosečena. To je u evrima. U dinarima mogu da vam pročitam, s tim što mislim da je isto padala 2009. godine, pa onda raste, ali znamo šta se sve desilo sa kursom. Pri tom, u javnom sektoru, plata je ostala relativno stabilna, sve vreme oko 420 evra sa brojem zaposlenih. Ne kažem da su plate dovoljno visoke ili da ne bi trebalo da rastu, ali kažem, ne vredi preganjati se ciframa i uzimati ono što nam odgovara da gledamo. Imamo sistemski problem sa budžetom, sa visinom, sa veličinom javnog sektora konkretno i sa visinom plata u javnom sektoru, sa visinom prevashodno zaposlenima, onda i visinom plate u odnosu na privatni sektor. Videli ste da je to oko 15% više. Imamo ogroman deficit koji se tiče Fonda za penziono osiguranje, koji proizilazi iz dve stvari, jedna od njih je zaposlenost, a druga je ogroman broj penzionera koji imamo u odnosu na broj zaposlenih, visina penzije, kao i činjenica da se ogroman broj ljudi prevremeno penzionisao. O tim stvarima sam voljan da razgovaram. Mislim da postoji siva ekonomija, to je treća stvar o kojoj treba pričati, o njoj smo pričali i jedna je od mera o kojima danas razgovaramo. Dakle, u tom smislu, treba da se obratimo sistemskom problemu. Ovo citiranje, ja sam isto mogao da kažem, pročitao sam jutros na vestima – aprilska plata je veća od martovske. Sada je to podatak koji mi možemo i realno i nominalno i na svaki drugi način, ali to nije… Mi prosto želimo da razgovaramo o suštini problema. Mislim da je po prvi put to slučaj i prosto bih apelovao, nije tema. To je tačno zato se nisam ni javio odmah za odgovor. Ovo nije tema za ovu diskusiju oizmena i dopunama ova dva zakona, ali pošto ste se vi toga dotakli da pročitam činjenice i samo da vratim temu na ono o čemu bi zapravo trebalo da razgovaramo. Slažem se da bi bilo dobro da pređemo na oporezivanje koje će uzeti u obzir sve prihode u okviru godine na sličan način na koji to postoji i u Americi, i u Nemačkoj i u većini zemalja. Zapravo, ne u većini, ali u velikom broju zapadnih zemalja. Ne želim da obećavam nešto, pošto o tome moramo da se konsultujemo i u široj stručnoj javnosti. Dakle, celokupna mera, koja je oročena na dve godine, ima za cilj da funkcioniše u sklopu sa nekoliko ekonomskih mera i u sklopu sa reformom poreske uprave i borbom protiv sive ekonomije. Šire od same poreske uprave, dakle, mislim na inspekciju rada i kao takva ona jeste mala izmena. Dakle, izmene i dopune su u pitanju. Nama je plan, konsultovao sam se sa svojom koleginicom iz ministarstva i ranije u toku rasprave, i držimo se tog plana da o Zakonu o porezu na dohodak građana, između ostalih zakona, takođe diskutujemo u drugoj polovini ove godine na sistemski sveobuhvatniji način. Na posletku, već smo razgovarali, te ne bih detaljno sada ulazio oko zdravstvene zaštite i načina beveridžovog modela prelaženja na budžetsku zdravstvenu zaštitu, imamo nekoliko distorzija u sistemu, ne samo u poreskom, što se kaže da nije u skladu sa najboljom praksom, pa naravno i sa ovim napomenama koje su došle u vezi sa konkurentnošću i poslovanjem na tržištu, koje su vrlo razumno utemeljene ali imamo puno anomalija, uključujući i preduzeća u restrukturiranju. Prvo od njih, kako ih budemo rešavali, otvoriće prostor za diskusiju, mnogo ozbiljniju diskusiju o zdravstvenom sistemu kao takvom, to je šira tema, da li ima smisla prelaziti beveridžov model, na finansiranje u potpunosti iz budžeta, kolika je pokrivenost, koliko bi to povećalo troškove, koje su usluge primarne zdravstvene zaštite i na koji način mi kao država možemo to da zadovoljimo, kao i koja bi bila uloga od privatnih subjekata u zdravstvenom sistemu. Sve su to teme o kojima sam sa strane finansija vrlo voljan da razgovaram. U krajnjoj liniji, drugi treba da budu vodeći subjekti u tom razgovoru i ja sam, bar iz diskusije koje sam imao do sada, uostalom iz ekspozea premijera, uveren da ćemo o tome pričati u vrlo razumnim rokovima u mandatu ove Vlade kako bismo to na sistemski način rešili. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Gospodine ministre, da vam zahvalim što ste vi dopustili, za razliku od poslaničke većine, da vas pitam. Ideja je da mi odgovaramo. Pretpostavljam da je gospodi Babić malopre imao neku ideju da smi mi odgovorni za stanje u državi u kojoj ste vi dve godine na vlasti. Pristajem, čovek kulturan, odgovara na pitanja. Ne vidim šta problem. Nekoliko stvari. Prvo, predložio bih vam da razmotrite mogućnost, pošto ne možete da povećate minimalnu zaradu, da uvedete maksimalnu zaradu u javnom sektoru. Nemojte oporezivati vojnika koji ima 26.000 dinara sa 10%, nego recite maksimalna zarada u javnom sektoru 100.000 dinara, dok traje kriza, ili 80.000. Ako vi imate 80.000, neka bude toliko maksimalna zarada. Nemojte uzimati onima koji nemaju. Čak je onaj zakon, koji ste imali, solidarnog poreza, koji je bio potpuno neprimeren, kažnjavao one koji su školovani. Sada vam predlažem da spašavate one koji imaju problem. Druga stvar, zamolio bih vas, pošto zaista tragam za konačnom brojkom i definicijom javnog sektora. Šta je za vas javni sektor? Da li su to samo ovi koji su na budžetu ili samodohodovni, pa u zbiru? Šta je javni sektor? Sada vas ovo pitam, ne da bih vas provocirao na bilo koji način. Verujem da ni u ovoj sali ljudima nije baš najjasnije kada govore o tome, o tih 780.000 ljudi u javnom sektoru. Da li je to na budžetu ili su to i radnici fabrike „Zastava oružja“ u Kragujevcu ili vodovod, koji su samo dohodovni? To je jako važna stvar. Treba ljudi da znaju da nisu svi ti ljudi na grbači naroda, nego su u javnom sektoru, ali su dohodovni i plaćaju poreze i još uplaćuju profit u budžet Republike Srbije. To je ono što bih vas zamolio i drago mi je što ste odgovarali na jedan način koji je pristojan, s tim što bih voleo da kažete kolegama, došli ste iz kompanije „Mekenzi“,… (Predsedavajući: Vreme.) … na kojoj ste poziciji bili i na kojoj je bio gospodin Đelić kada je došao u Srbiju? Da li je bio šef, nije bio šef. Ko je Srba Antić, gospodin iz MMF? Možete i Ivana Vujačića da pomenete.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, danas je učinjeno više povreda Poslovnika. Zbog toga apelujem na vas, kao predsedavajući, nivo predsedavanja podignete. Imajući u vidu da je danas više puta odstupljeno od teme, a samim tim i od tačke dnevnog reda. Mislim da taj stepen tolerancije više nije dopustiv. Mislim da ostali poslanici ne treba da trpe takav stepen tolerancije, bez obzira o kome se radi, da li se radi o narodnim poslanicima iz pozicije, dakle nama, ili se radi o narodnim poslanicima iz opozicije. Opozicija svoj kapacitet ili nedostatak svog kapaciteta će dokazivati. Ovo je danas bilo nebrojeno puta, iskakanje iz dnevnog reda. Apelujem da se vežemo za tačku dnevnog reda. Shvatio sam da je gospodin ministar raspoložen da odgovori na sva pitanja, ali njegov je takođe stav da se vežemo za tačke dnevnog reda o kojima danas raspravljamo i da ovu sednicu nastavimo u pravom toku. Hvala.
Gospodine Jovanoviću, prvo, niste rekli koji je član. (Neđo Jovanović, sa mesta: Član 27.) Drugo, moram da kažem da ste mene uvredili. Vi ste mene ponizili i rekli da ne umem da vodim Skupštinu. Ja to tako doživljavam. Molim vas, vodite računa šta pričate i kako pričate. Mogu da prihvatim da ne znam da vodim, onda recite gospodo poslanici, ustaću, otići i zahvaliću se. Znači, to je jedna stvar. Ako povladim malo levoj strani, ova se buni. Ako povladim malo ovoj strani, ona se buni. Znam da ne mogu biti pravedan nikako. Ovde sam uvek krivac, ali je moja savest čista. Znači, nisam tendenciozan i to vam sigurno tvrdim. Želim da ovu skupštinu dovedem do kraja, da održim dostojanstvo koliko god je moguće. To dostojanstvo mnogo više zavisi od vas učesnika, nego od mene. Mogu i da kažnjavam, mogu da izreknem opomene. Šta sam uradio onda? Da napustite, da odete iz ove sale. Da li je to cilj? Nije. Mislim da se dobro razumemo ovde. Možda ste u pravu da sam povredio Poslovnik, pa vas pitam da li želite da se u danu za glasanje izjašnjavamo o toj povredi Poslovnika? (Da.)
Gospodine predsedavajući, mislim da se nismo razumeli. Nije postojao nikakav motiv, namera da se neko ponižava, a naročito ne vi. Ne insistiram da se o ovoj povredi glasa, ali sam kao i svi narodni poslanici uveren da smo više puta danas izašli iz okvira dnevnog reda. Ne tražim da se glasa o povredi Poslovnika.
Molim vas, gospodine Jovanoviću, nema potrebe da sa mnom vodite repliku. Samo sam rekao da morate voditi računa kako ko to doživljava. Svako ume da doživi, pa i ja, iako znam da niste bili zlonamerni. Samo sam hteo da dokažem kako možete jednu običnu stvar da izvrnete naopačke. Gospodine Babiću, po kom osnovu se javljate.
Replika, gospodine predsedavajući, ako mi dozvolite zbog ličnog pominjanja imena i prezimena.
Gospodin Šutanovac, jeste spomenuo vaše ime, ali ništa ružno nije rekao. Molim vas, nije ništa ružno rekao, samo je vaše ime uveo u primer odgovora gospodina ministra. Po tom osnovu vam ne mogu dati repliku. Izvolite, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem se gospodine potpredsedniče i podsetiću vas da potpredsednici Narodne skupštine pomažu predsedniku Narodne skupštine u vršenju poslova iz njegovog delokruga. Ja bih voleo da se ovde u ovoj sali definišu neka prava i neke obaveze. Ukoliko su prava narodnih poslanika SNS manja u odnosu na druge, složiću se, ali samo hoću da znam zašto su manja i po kom osnovu su manja? Zbog čega se meni oduzima reč na repliku na povredu Poslovnika? Rekli ste vi, gospodine predsedavajući, da nemam pravo. S druge strane, gospodinu Šutanovcu se daje pravo na repliku posle reklamiranja moje povrede Poslovnika. Zašto dupli standardi? Čim su dupli standardi nikuda ova skupština u tom trenutku ne vodi. Rizikovaću, kaznite me, isključite me, uhapsite me, uradite šta god hoćete, ali ću od sada pa do kraja govoriti ko je odgovoran za prezaduženost naše zemlje i da je za to odgovoran bivši režim na čelu sa DS. Da su odgovorni za laž prema 400.000 ljudi koje su slagali da će dobiti radna mesta, a nisu dobili radna mesta. Da su odgovorni za 400.000 ljudi koje su ostavili bez radnih mesta, odgovorni su i za njih. (Predsedavajući: Hvala vam gospodine Babiću.) I zbog toga možete da uradite šta god želite, gospodine predsedavajući. Ponovo ću se vratiti u ovu stolicu i iste stvari ću izgovarati sve dok… [[isključen mikrofon.]] građani Srbije ne saznaju sa kojim teretom se bori ova Vlada i SNS.
Hvala vam. Gospodine Babiću, ako ste vi stvarno to tako doživeli, meni je stvarno žao. Imam neke simpatije levo ili desno. Ovde kada sam, verujte mi, svi ste mi jednaki. Gospodinu Šutanovcu nisam dao repliku na vašu povredu Poslovnika, nego na izlaganje ministra i on se isključivo obratio ministru. Valjda toliko vidimo, molim vas. Po tom osnovu nije dobio repliku nego po vašoj povredi Poslovniku, nego po osnovu izlaganja ministra. Gospodine Šutanovac, po kom osnovu?
Govorio je da smo mi odgovorni za sve.
Nemojte molim vas, gospodine Šutanovac. Njemu nisam dozvolio, neću ni vama dozvoliti.
Mogu li da odgovorim ministru?
Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu? Izvolite.
Po Poslovniku. Moram da kažem, član 106. u stvari 107. pardon. Da saberemo, uz osvrt na član 27. za koji ste prozvani, koji nema nikakve veze sa vašim vršenjem funkcije, apsolutno, to moram da kažem uz veliko uvažavanje kolege, apsolutno nikakve. Molim vas da vodite računa da poslanici kada se pozivaju na kršenje Poslovnika vrlo kreativno tumače ove brojeve, pa da ne uđemo u tu praksu jer će svako da frlja broj koji hoće. Zašto član 107.? Dakle, gospodine predsedavajući, vi ste pustili sada jednu vrlo, vrlo nezgodnu stvar ovde da se desi tokom ukazivanja na povredu Poslovnika. Da poslanik koji je ustao ovde, ne znam zbog čega je izgubio živce, to me uopšte i ne interesuje lično, ali nema pravo da govori vama i da vam kroz preteću formu govori šta će on da radi i da se neće smiriti dok mi ne odgovaramo politički i na druge načine. To zaslužuje opomenu, po meni. Tu ste morali čoveka da opomenete, da mu date opomenu zato što kad bih ja rekao gospođi Gojković na primer da se neću smiriti dok druga strana ne plati političku i svaku drugu cenu za nepočinstva ovom narodu, ja bih dobio odmah da izađem napolje iz ove zgrade. Kažem kao primer. To su ti dvostruki aršini, tako da kolege iz većine ne treba da se ljute, jer nema čemu da seljute, nemaju razloga, jer oni upotrebljavaju tako teške reči kojima nije mesto u ovoj skupštini, zaista. Tu ste trebali reagovati.
Mislim, bez obzira na reakciju gospodina Babića, njegovo emotivno reagovanje sam shvatio sasvim drugačije. Nisam shvatio upereno protiv bilo koga, nego jednostavno želja njegova da on iskaže ono što on misli. Prema tome, to je to. Vi možete da tražite pravo da u Danu za glasanje, gospodine Stefanoviću… Gospodine Babiću, po kom osnovu? (Narodni poslanik Zoran Babić, s mesta: Replika. Pominjanje većine.) Dao sam pravo na povredu Poslovnika. Ne mogu vam dati repliku. Izvolite vi gospodine Đukanoviću, možete povredu Poslovnika.
Na član 107. Vezano za dostojanstvo Narodne Skupštine. Malopre dok ste ukazivali, da li ste pogrešili ili niste, poslaniku koji vam je reklamirao, on vam je okrenuo leđa i uopšte se nije ni zanimao za ono što ste pričali. Tako da ga suštinski ona prethodna njegova priča o povredi Poslovnika nije interesovala, nego je samo želeo da iskaže neki svoj politički stav i tad ste morali naravno da ga opomenete. Ovo je strašno vređanje Skupštine, da ga vi pozivate, on okrene leđa i uopšte nije zainteresovan za ono što mu vi govorite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, koleginice i kolege poslanici, u današnjim diskusijama smo se skoro svi složili oko toga da je privredna i ekonomska situacija u Srbiji teška, a da je situacija po pitanju nezaposlenosti alarmantna. U Srbiji je više ili oko milion osoba nezaposleno. Stopa nezaposlenosti osoba od 15 do 65 godina je 45% a prosečna starost nezaposlenih je 39 godina. Oko četiri godine je prosečna dužina čekanja za posao. Ovo su definitivno podaci koji nas upozoravaju i dobro je što su se privreda i država najzad složile oko toga da treba rešavati probleme u privredi, a pre svega rešavati gorući problem nezaposlenosti. Predlozi zakona, o kojima danas raspravljamo, su samo jedan korak ili jedan način da se stimuliše zapošljavanje u privatnom sektoru. Pored ovih zakona, Srbiji je potrebna sveobuhvatna poreska reforma, donošenje novog zakona o inspekcijama sa posebnim osvrtom na inspekciju rada kao i promena kaznene politike. Problem nezaposlenosti ne datira od juče. Taj problem je u Srbiji prisutan unazad godinama i na razne načine je pokušavano da se taj problem reši kroz sufinansiranje, kroz subvencije, kroz razne oblike stimulacija, program prva šansa, projekat pomoći oko zapošljavanja, subvencionisanje zapošljavanja teže zapošljivih kategorija, projekat zapošljavanja osoba romske nacionalnosti itd. U poslednjih par godina Nacionalna služba za zapošljavanje je sa oko 80 miliona evra finansijski podržala zapošljavanje za oko 55.000 nezaposlenih. Međutim, za sve to vreme broj nezaposlenih se u Srbiji nije smanjio što nam govori o tome da su ove mere bile kratkog daha i da je zapošljavanjeovih lica ovim putem trajalo onolikona koliki su se period subvencije i odnosile. Predlozima ovih zakonima danas ne rešava se samo pitanje nezaposlenosti već i dugoročno veliki problemi za privredu, kao što su rad na crno. U Srbiji radi između 300.000 i 1.000.000 radnika koji rade bez ugovora ili ugovorom o delu i slično, kao i problem sive ekonomije koji je veliki problem u Srbiji jer jedna trećina preduzeća posluje u sivoj zoni. Pretpostavka je da bi suzbijanjem sive ekonomije Srbija do kraja 2014. godine mogla da prihoduje 100 miliona evra. Sve u svemu, cilj ovih zakona je da se, pre svega, one osobe koje rade na crno, da ih poslodavci prijave, kao i da se poveća stopa zapošljavanja. Međutim, sigurna sam, gospodine ministre, da ste i vi svesni da ovi zakoni neće rešiti problem i drastično promeniti situaciju. Preduzetnici i uopšte privatni sektor zapošljavaju onda kada imaju potrebe za novim radnicima, a potrebe za novim radnicima imaju kada se poveća obim posla. U Srbiji je potencijal privrede sveden na nivo pojedinačnih kompanija. Mnoga preduzeća i preduzetničke firme vode bitku za opstanak i jedva održavaju likvidnost. Pored navedenih predloga zakona za zapošljavanje su ključne investicije koje će uposliti privatni sektor, dovesti do povećanja obima posla i tako stvoriti potrebu da se zapošljavaju novi radnici. Takođe, mi moramo da radimo na osnaživanju mladih, da ih podstičemo na preduzetnički duh i sopstveni biznis, da tako zaposle sebe i još nezaposlenih. Osim novog zapošljavanja za cilj moramo da imamo i to da sačuvamo postojeća radna mesta. Mikropreduzeća u Srbiji, kojih ima najviše, oko 80% mikropreduzeća čini od ukupnog broja privrednih društava u Srbiji i ta preduzeća zapošljavaju do 10 radnika, što je 16,5% od ukupnog broja zaposlenih. Mi moramo da nađemo načina da ova preduzeća motivišemo da ne otpuste ni jednog radnika i da ih stimulišemo da zapošljavaju nove radnike. Ministar je izašao, ja sam htela da postavim jedno pitanje i čujem njegovo objašnjenje – šta se događa sa firmama koje su proteklih meseci sklopile ugovor sa Vladom o subvencionisanju novih radnih mesta, a u međuvremenu nisu počele sa radom i nisu zaposlile ni jednog radnika? Da li i te kompanije imaju pravo povraćaja poosnovu ovih zakona? Rekla sam već da smo svi saglasni oko toga da je privredna situacija u Srbiji teška, ali postoji perspektiva napretka kroz reformu poslovnog okruženja, kroz reformu poreskog sistema, kroz razvijanje aktivnosti za strane i domaće investicije i kroz stvaranje jednog stabilnog i predvidljivog pravnog okvira. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ja bih vas zamolio da sačekamo ministra, kako bi čuo ovo moje izlaganje. Mislim da imam pravo to da tražim i da mi vi kao predsedavajući omogućite da ministar dođe i uvaži narodne poslanike i ovo izlaganje.
Ministar je na trenutak izašao da telefonira. Odmah će se vratiti u salu. Možete početi, ali ako želite možemo i sačekati, ali ja bih vas zamolio da počnete. On će odmah ući unutra.
Možete li mi onda vratiti vreme od početka?
Da, biće vam uračunato vreme. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, danas kada raspravljamo o ovom zakonu koji treba da određena sredstva koja nisu nimalo mala preusmeri iz sektora zdravstva u sektor PIO, želim da kažem da se ne slažem sa ovim, s obzirom da je naš zdravstveni sistem u jako lošem stanju, da dve godine za redom evropski „Helt konzjumer indeks“ proglašava srpsko zdravstvo kao najgore iz nekoliko parametara. Parametar koji jeste praćen od Brisela, to su liste čekanja koje su u Srbiji postale moda i koje u velikom broju slučajeva imaju elemente korupcije od strane direktora koji su pravili veštački te liste čekanja, ali kada pogledate da smo u toku dana od strane ministra dobili informaciju da je Republički fond napravio suficit, ja kao lekar koji 20 godina radim u bolnici u Nišu, znajući kakvi su uslovi lečenja naših pacijenata, a isto i rada naših lekara i medicinskih sestara u Srbiji, sa čuđenjem mogu da prihvatim ovu informaciju da je neko uštedeo novac u Republičkom fondu i da taj novac sada preusmeravamo negde drugde, a ne koristimo ga u korist lečenja pacijenata i u korist rada i podizanja kvaliteta zdravstvenog rada naših lekara i medicinskih sestara. Vrlo dobro znam da Republički fond, gospodine ministre, svotu novca od dve milijarde evra koju dobije godišnje iz budžeta Republike Srbije malo više od 50% troši na plate zdravstvenih radnika u Srbiji, 14% troši na lekove, 35% troši na troškove energetike, sanitetskog materijala, implanata i pomagala i 4% troši na nadoknade bolovanja i putnih troškova. Pitam vas ministre, na kojoj osnovi je Fond napravio uštedu, s obzirom da na platama koje su više od 55% nije pravio uštedu, gde je ta ušteda napravljena? Mogu vam reći da mnogi tenderi nisu uspeli, da mnoge naše bolnice nemaju savremene aparate zato što ti tenderi nisu uspeli. Pitam vas da li je neko nesposoban u tom Republičkom fondu i nije umeo dobro da uradi tendere? Sada se neko hvali da je imao uštedu, jer od jednog siromašnog zdravstva koje treba da pruži zdravstvenu uslugu građanima Srbije vi dodatno skidate i stavljate u drugi sektor. Oštro se protivim ovome, jer uslovi lečenja u našim bolnicama su uslovi šezdesetih i sedamdesetih godina i to svakodnevno i lekari i medicinske sestre, a najgore pacijenti vide na svojoj koži u kakvim se bolesničkim sobama nalaze, u kakve operacione sale ulaze, sa kakvim aparatima radimo, kakvi su instrumenti, kakvi su sterilizatori u bolnicama. Nemojte gledati samo Beograd, Srbija je nešto više od Beograda. Srbija je i Ruma, gde je zatvoreno porodilište, Srbija je i Vrbas, gde je zatvorena pedijatrija, Srbija je i Trgovište i Bosilegrad i Babušnica gde su uslovi lečenja jako loši. Upravo svaki dinar trebamo da uložimo u kvalitet zdravstva, poboljšanje zdravstvenog sistema, a ne da neko kaže – mi smo tu uštedeli novac. Mi nažalost srpsko zdravstvo moramo zajedno da jačamo i da ga unapredimo, a ne da od najsiromašnijeg dela društva, praktično od ministarstva i sektora zdravstva uzimamo novac. Dajte da taj novac tražimo na nekim drugim pozicijama, a da u zdravstvo… (Predsedavajući: Vreme.) … da uložimo napora da sa nekih drugih stavki uložimo u sektor zdravstva, da povećamo ulaganje u zdravstvo kako bismo omogućili bolji kvalitet i uspešnije lečenje naših građana.
Zahvaljujem. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, gospodin Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, Poslovnik član 107, a to je da je nepoštovano dostojanstvo Narodne skupštine. Dostojanstvo Narodne skupštine se ne poštuje i ponovo ako se u ovom domu i za govornicom izriču neistine. Za SNS, verujem za sve građane Srbije, niko ne može da kaže da je zadovoljan, prezadovoljan nivoom zdravstvene zaštite. Tražimo veći kvalitet, tražimo bolje uslove. Ono gde ste trebali kolegu da opomenete, ili je to neko priznanje krivice, ako je priznanje krivice onda u redu, da se kaže da je nivo zdravstvene zaštite u Srbiji na nivou pedesetih i šezdesetih godina ovog veka, odnosno prošlog veka. Šta to znači? Da li to znači da 2012. godine je bilo na nivou 21. veka i da je za dve godine uništeno, što apsolutno nije istina, ili je odgovornost baš na prethodnom govorniku zbog čega nam je zdravstvo na nivou pedesetih i šezdesetih godina prošlog veka? Prema tome, ovo izlaganje prethodnog govornika, a niste ga prekinuli, smatram kao priznanje krivice zbog čega nam je nivo zdravstvene zaštite na nivou pedesetih i šezdesetih godina prošlog veka, ili je izrečena neistina, jer nije na nivou pedesetih i šezdesetih godina prošlog veka. Samo recite šta je. Ne može da se izrekne nešto a da se iza toga ne stoji, da se pošalje poruka da se i zdravstvena zaštita i bolesti dece, nažalost, koriste u političke svrhe na najprizemniji mogući način. Ili je priznanje krivice, i to bih zaista voleo da čujem, zbog vođenja zdravstva u proteklih 12 godina, ili ono što je izrečeno nije u skladu sa istinom, a tu ste trebali da opomenete govornika.
Za reč se javio dr Dušan Milisavljević, ali neću vam dati reč zato što ste malopre imali trideset i nešto sekundi vremena više. Nije bila replika, ovo je povreda Poslovnika. Neću vam dati reč. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović. Gospodine Ćiriću, nemate više vremena. Neka se pripremi narodna poslanica Vesna Rakonjac. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, ne znam odakle da počnem, svašta smo ovde danas čuli. Posebno mi je zanimljiva bila ova tematika vezana za javne nabavke, posebno u zdravstvu. Bolje da ti ljudi koji pominju kako se sada one odvijaju, da ne spominju kako su se odvijale ranije, jer je naš zdravstveni sistem, između ostalog i preko tih javnih nabavki, i te kako dobro opljačkan i danas smo došli u situaciju upravo zato da nam je zdravstveni sistem došao na najniže moguće grane. Sve ovo što je neko iznosio u nekom prethodnom periodu ove diskusije kako sada nešto ne valja, pa mogao je to da uradi tokom 12 godina vladavine. Imali smo afere od „svinjskog gripa“, pa do ne znam čega, a sada nam ovde neko spočitava kakav je danas zdravstveni sistem. Isto govorim i o penzionom sistemu. Neko pita - zašto moramo da prebacujemo novac iz jednog zdravstvenog sistema u penzioni? Zaista se izvinjavam, ali ova država je dobro opljačkana na razne načine, do te mere da mi danas nemamo nikakvu privredu, pa da možete na normalan način da finansirate penzije, jer su ovde javna preduzeća služila da se ispumpavaju pare, zato što smo ovde imali poresku upravu koja je tolerisala da neko po deset godina ne plaća porez. Zato što smo ovde imali zaista neverovatne stvari što se tiče sive ekonomije, radila su preduzeća da nikog nisu prijavljivali ili prijave ljude na minimalac, pa im onda daju platu u gotovini, koverti nekoj. Zaista sam ovde šokiran kakve sve primedbe mi ovde doživljavamo. Čak imamo i jednu kontradiktornost. Jedan ovlašćeni predstavnik kaže da bi trebalo da dajemo bonuse dobrim menadžerima, što bi možda i mogao da se složim. Drugi kaže da im ograničimo plate na ministarske. Stvarnone znam o čemu se onda radi i prosto mi nije jasno za šta se ti ljudi zalažu. Kada smo već kod nedostatka sredstava, pominjale su se između ostalog i elementarne nepogode. Naravno, ja sam se time malo pozabavio, pa ću sada nešto pročitati. Zato i nemamo sredstva, inače, da znate. Savet za borbu protiv korupcije, govorim o 2011. godini, uputio je dopis tada premijeru Mirku Cvetkoviću, u kome upozorava na netransparentan rad Republičkog hidrometeorološkog zavoda i nekontrolisano trošenje sredstava za odbranu od grada, zbog čega je u prethodnom periodu pričinjena šteta veća od 8,5 miliona evra. Znači, ovo ne govori niko iz Srpske napredne stranke, ovo je govorio Savet za borbu protiv korupcije, na čijem čelu je bila gospođa Verica Barać. Između ostalog, tu je naznačeno i da je bio sporan kvalitet tih raketa. Da ne pričam da je namešten bio tender tako da su naduvane cene, umesto 20.000 koštale su 30.000 te rakete po komadu, da nisu do kraja ni nabavljene, a čak je uzeto samo 3.000 raketa, nije ni 15.000 raketa do kraja kupljeno. Neko je proneverio novac, pare su nestale i imamo štetu od 8,5 miliona evra. Inače, te godine smo imali strahovitu štetu od grada, i to posebno u opštinama kao što je Knić ili nekim drugim opštinama gde su ljudima potpuno uništeni usevi, što povrće, što voće, što pšenica, što svih ostalih žitarica. I danas nas neko pita – gde su sredstva? Eto, u ovakvim proneverama su ta sredstva. Neko je ovde državu sistematski pljačkao. Zaista sistematski. Danas ovo što se dešava sa ovim zakonima, razumem gospodina Krstića, morate nekada da branite i nešto što nije popularno. Mislite da se nekome ovde dopada što mora iz zdravstvenog fonda da prebacuje u penzioni? Ne dopada se to nikome, ali dok ne stane država na noge, dok neku privredu ne pokrenemo, dok nemate neki realan izvor prihoda za te penzije, izvinite, od čega ljudima da isplatimo penzije? Neko se nekada zaduživao, podizao komercijalne kredite da bi isplaćivao penzije. Da li je to politika? Da li bi tako trebalo i dalje da se nastavi? Gospodine Krstiću, na kraju bih vas samo zamolio, čisto radi preciziranja, vezano za ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, ako je već intencija da svi u državnom sektoru ne mogu da koriste benefite iz ovoga, samo da se ubaci reč, ukoliko Vlada može da podnese amandman, da poresku olakšicu iz ovog člana ne mogu ostvariti državni organi i organizacije, da stoji – državna i javna preduzeća, javne službe i drugi direktni ili indirektni budžetski korisnici. Zašto vam to govorim? Zato što postoje državna preduzeća koja nisu javna, čak koja nisu ni korisnici budžeta. Postoje takva preduzeća, tako da bi možda to valjalo precizirati. Na kraju moram da dodam što se tiče sive ekonomije, odnosno crne ekonomije, ona je ovde zalivana godinama, gajena. Ovde je neko uzgajao sivu ekonomiju. Već sam pomenu primer poreskih uprava. Neko je ovde imao direktore poreskih uprava. Godinama nisu neki ljudi, poreski obveznici uopšte uplaćivali porez i niko ih nije dirao, lepo su poslovali. Sada kada neko to hoće da proba da promeni, imamo strašne otpore. Gospodine Krstiću, zamolio bih vas da se uradi jedna sveobuhvatna reforma poreske uprave, voleo bih da se tako nešto dogodi. Recimo, konkretno sektor kojim se inače bavim, nedavno je direktor tog sektora unutar poreske uprave napomenuo da u ovom momentu, čak uz intervencije i policije i poreske policije itd, mi imamo 30% ilegalnog tržišta. Do sada je bilo negde 40,50, što je zaista zastrašujuća cifra, a i ovih 30 je jezivo, ali nažalost to nam je neko ostavio i danas plaćamo danak tome i zato danas moramo da imamo ovakve zakone, koje moramo da podržimo ako želimo da zemlja krene napred. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik dr Dušan Milisavljević, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, reklamiram član 107, samo jedan segment tog člana – korišćenje uvredljivih izraza. Gospodin Babić to zna, ja sam već treći saziv u Narodnoj skupštini i nikada nikoga, niti imam nameru da uvredim. Iznosio sam podatke koji su zvanični podaci „“, koji je Srbiju ocenio drugu godinu za redom da je najgora na evropskom kontinentu po parametrima koje sam pričao. Parametar da Srbija ima dva puta veću stopu smrtnosti za sve uzroke smrti ili tri put veću stopu smrtnosti usled bolesti krvi i krvnih sudova jasna je veličina tog problema. To su zvanični podaci. To građani svakodnevno vide i to lekari svakodnevno vide. Znači, ni u jednoj replici, niti u jednom govoru ja nijednog od poslanika nisam uzimao u negativnom kontekstu, niti sam iznosio ni jednu neistinu, što može da se proveri. Podatke koje sam izneo su zvanični podaci „“, koji je proglasio Srbiju da je drugu godinu za redom na zadnjem mestu. Ako ćemo i dalje da nabijamo glavu u zemlju, da nećemo da shvatimo da moramo da ulažemo u zdravstvo zarad tih pacijenata i zarad lekara, jer radimo u jako lošim uslovima, to je samo vapaj i ovaj moj promukao glas možda deluje patetično, ali je bukvalno vapaj. Zdravstvo je uništeno. Ne kažem ja da je uništeno ono pre pola godine, ono je uništavano 20 godina sistematično, kao da je neko svesno ili namerno hteo da to zdravstvo uništi kako bi razvijao privatni sektor. Protiv toga se borim. To moramo da regulišemo, ali ne možemo bez para da regulišemo i da napravimo bolje zdravstvo. Zato se borim za svaki dinar koji se skida iz sektora zdravstva i gledam da privučemo neki dinar u sektor zdravstva, da nam se poboljšaju bolnice, da nam se poboljšaju uslovi lečenja pacijenata, jer ovo sada ni na šta ne liči. Da li je 50-ta ili 60-ta ili 70-ta, to građani svakodnevno vide. Pogledajte u Beogradu Zvezdaru, Kliniko-bolnički centar, na šta liči jedan deo. Žalosno je i moramo da imamo bolje uslove lečenja. Sa moje strane samo dobra volja i ovo su podaci koje ste trebali da čujete.
Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika?
Ne.
Hvala. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, gospodin Zoran Babić. Pošto ste direktno pomenuti, daću vam pravo na repliku, dva minuta.
Povreda Poslovnika. Kako je pravilo za sve tako je i za mene. Povreda Poslovnika član 32. gospodine predsedavajući, mislim da ste morali da reagujete, jer iako ne retko svi upotrebljavamo povredu Poslovnika za replike, ali bar da uvedemo u tu repliku onako malo nevidljiviji, elastičniji i lepši način, a ne samo da se kaže član taj i taj, i onda narednih dva minuta da se koristi za repliku. Mislim da ste bar trebali da opomenete prethodnog govornika, ali nemam ništa protiv. Sve to što je rekao je zapravo odgovor na moje postavljeno pitanje od pre nekoliko minuta, a taj odgovor vrlo jednostavno se tumači kao - da odgovorna je stranka kojoj prethodni govornik pripada, zbog čega nam je zdravstvo u stanju pedesetih, šezdesetih ili sedamdesetih godina. Da, odgovoran je bivši režim zbog čega je takvo stanje u KBC Zvezdara. Da, odgovoran je bivši režim za sve što se dešavalo u zdravstvu prethodnih 12 godina. I ja to vidim kao jedno priznanje krivice, i time prethodnom govorniku, zaista dajem na značaju. Znate kada sam govorio o odgovornosti, govorio sam i o političkoj odgovornosti, govorio sam i o drugim odgovornostima i jedino nemoralan čovek ne prepoznaje moralnu odgovornost. Mislim, da je to kolega Milosavljević shvatio za razliku od nekih predstavnika njegove poslaničke grupe koji moralnu odgovornost zbog nepoznavanja morala nisu prepoznali.
Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika u danu za glasanje? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Hvala. Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Borislav Stefanović, po kom osnovu? Po Poslovniku, izvolite. Koji član? Citirajte član Poslovnika? Član 107. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, morali ste reagovati u ovoj situaciji. Zašto? Zato što ja razumem gospodin Babić je čak u jednom momentu rekao – moramo da uvedemo neka pravila oko zloupotrebe svesne povrede Poslovnika. U redu, ali ovako izvrtati stvari, iznositi ovakve neistine o poslanicima DS i još na kraju reći da smo nemoralni i vi na to ne reagujete jer je nemoralan čovek koji ne poznaje…Zašto ste me isključili?
Gospodine Stefanoviću, ni jednog trenutka nisam čuo da je pomenuta DS. Pomenut je bivši režim, ako ste se vi prepoznali u rečenici „bivši režim“, izvolite nastavite.
Gospodine predsedavajući, DS nikada nije vodila sektor zdravstva u Srbiji. Gospodin Babić to jako dobro zna. Gospodin Babić jedino što ne zna kada priča bivši režim priča o prethodnoj Vladi gospodina Vučića i time napada svog predsednika.
Gospodine Stefanoviću, ako kažete da DS nije vodila resor zdravstva, onda ne razumem zašto ste tražili povredu Poslovnika? Zašto ste se onda prepoznali u rečenici bivši režim? Nemojte polemisati sa mnom iz klupe. Zahvaljujem. Za reč se javila Ljubica Mrdaković Todorović, po kom osnovu? Izvolite [[Ljubica Mrdaković Todorović, s mesta: Po osnovu replike.]] Nemate pravo na repliku. Zahvaljujem. Po listi govornika reč ima Milisav Petronijević. Izvolite. Odustao je. Reč ima narodna poslanica Vesna Rakonjac, a neka se pripremi Darko Laketić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, uvažene kolege, set zakona koji je danas tema našeg razgovora je u principu jedno kratkotrajno i iznuđeno rešenje u ovim teškim trenucima. Kao što je moj kolega Đukanović spomenuo, niko me se ne dopada da jednostavno presipamo iz dela koji je predviđen za zdravstveno osiguranje u deo za PIO fond, ali to je neminovno. Neminovno je da iz dela gde možemo da uštedimo na javnim nabavkama, kao što je kolega Milisavljević spomenuo, a to je 35% kada su tenderi za energente u pitanju, jer znamo da je bilo i velikih malverzacija u tom delu. Zatim 14% kada su lekovi u pitanju i tu ako sprovedemo tendere koji će korektni da budu imamo prave dobavljače može da se uštedi. Fiskalnom politikom možemo da uštedimo i u jednom delu zarada, a da ne govorim na poslovna putovanja i dnevnice. Prema tome, ušteda u tom delu fonda može da se napravi, a da ne bude na štetu osiguranika. Ako smo pažljivo slušali ministra, rečeno je – ako bude deficita u ovom delu novca on će jednostavno da bude refundiran iz budžeta. Prema tome, ako bude, a znamo da u PIO fondu već postoji deficit i na ovaj način možemo da ga prevaziđemo. Na taj način ćemo obezbediti jednu sigurnost našim penzionerima da mogu da odahnu da će i dalje redovno primati penzije od kojih izdržavaju ne mali broj svoju decu, a i svoje unuke. Prema tome, ova je kao što sam rekla jedno iznuđeno rešenje i kratko trajno rešenje dok jednostavno ne počnemo da pokrećemo privredu, da uposlimo veći broj građana, da privučemo investitore. Ovakvom politikom koju smo predložili, a to je ponuda investitorima da zapošljavaju ljude, da ih izvuku iz sive zone i da jednostavno imamo veći priliv i u budžetu. Što se tiče našeg stanja zdravstva ono je u takvom stanju već duži period, znači, 15-ak godina naše zdravstvo grca, ali to nije posledica prethodne Vlade od 2012. godine do 2014. godine nego je to posledica još iz 90-ih godina, a kulminiralo je od 2001. godine, naročito kada se radio o kardio-vaskularnim oboljenjima i drugim masovnim ne zaraznim bolestima. Onog momenta kada su sve preventivne delatnosti izbačena iz redovnog finansiranja iz Fonda. Tada nisam čula nijedan glas protiv kada su preventivne grane stavljene na tržište, nemilosrdno, a lekari koji su radili u zavodima za javno zdravlje stavljeni u takvu poziciju da se bore za sopstvene plate i zdravlje građana uz natčovečanske napore. I to smo prevazišli. Osvojili smo dobrim radom i to tržište, a da ne govorim o zdravstvenoj zaštiti u stomatologiji gde ste jednostavno stavili u neravnopravan položaj i stomatologe i doveli u situaciju celu preventivnu delatnost jer ste ih stavili na tržište. Tada o preventivi i o masovnim ne zaraznim bolestima niste vodili računa. Tada vam je bilo sasvim svejedno, a sada kada jednostavno skupljamo posledice onoga što je bilo od 2000. godine pa do 2012. godine. nažalost imamo reperkusiju sada. Sada je vidljivo i transparentno, onda je bilo skrivano, to nama spočitavate. Mislim da to nije u redu. Želimo da uposlimo Srbiju. Želimo da imamo zdravstveno osigurano stanovništvo. Želimo da imamo penzionere koji će imati redovne prihode. Hvala vam. I to je poruka SNS i svakako da ćemo podržati sve ove mere.
Zahvaljujem. Gospodine Milosavljeviću po kom osnovu se javljate?
Spomenula me je. Jeste, spomenut sam. Tražim stenografske beleške. Gospodine, predsedavajući spomenut sam, u delu tendera za energente. Spomenut sam.
Izvolite gospodine Laketiću.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, govoriću pre svega o odredbama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje čije se izmene i dopune vrše. Pre svega, činjenica je dakle, da smanjenjem stope doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje od 2% ne posredno će doći do smanjenja količine novca koji se sliva u RFZO. Međutim, zaista bih stavi akcenat na nekoliko vrlo značajnih stvari i momenata koji su u više navrata pomenuli gospodin ministar, ali i mnoštvo narodnih poslanika. Pre svega, u članu 45. čija se izmena predlaže i dopuna vrši, jasno se kaže da poslodavac će zaista sa ovim merama, 65%, 70% i 75% povraćaja doprinosa, imati vrlo stimulativne mere za upošljavanje novih radnika. Ono što je jako bitno jeste da se deo tih sredstava, to je 18 milijardi dinara, koliko je matematičkim proračunom izračunato da će sredstava biti manje do kraja godine u budžetu RFZO, pre svega na taj način delom nadoknaditi povećanjem broja regularno osiguranih lica, pre svega regularnog zdravstvenog osiguranja. Takođe sam stava da se na ovaj način stimuliše opet regularno zapošljavanje radnika uz uredno plaćanje doprinosa, a ne na crno, i opet dodatno će se povećati broj radnika kojima se uplaćuje po našoj zakonskoj regulativi doprinos za obavezno zdravstveno osiguranje. Ono što je takođe bitno i što je i gospodin ministar pomenuo jeste, ukoliko sredstva na ovaj način prikupljena koja će se uliti u budžet RFZO ne budu dovoljna za sprovođenje adekvatne zdravstvene zaštite stanovništva, rebalansom će biti opredeljena sredstva. Lično mislim da će ta sredstva, ako uopšte budu usmerena ka RFZO, zato što će priliv sredstava iz ova dva razloga koja sam ranije pomenuo biti definitivno veći, ne verujem da će ta sredstva biti nekog većeg obima. Ono što bih takođe pohvalio jeste uštedu RFZO zahvaljujući kojoj se radi zapravo ovakav način preraspodele doprinosa. Po podacima RFZO, to je 32,5 miliona evra u toku ove godine. Ono što bih takođe prokomentarisao, a nekoliko puta je pomenuto kao tema u izlaganju narodnih poslanika jeste pre svega činjenica da je postojao dug RFZO prema farmaceutskim kućama. Međutim, taj dug koji je pretvoren u javni dug je nastao upravo za vreme vladavine bivše vlasti. Dakle, neodgovorna vlast i ljudi koji su je vršili u tom periodu su upravo odgovorni za postojanje ovakvo čega u našoj državi. Ono što je bitno jeste da li je najbolje rešenje prevođenje u javni dug ili ne. To je pitanje o kome zaista možemo diskutovati, ali pitanje o kome ne možemo diskutovati jeste gde smo uopšte nalazili rešenje za ovaj problem iz jednog jedinog razloga – zato što je postojala neodgovorna vlast u ranijem periodu. Tu bih stavio tačku na komentare. Nekoliko puta je pomenut i kvalitet zdravstvene zaštite. Kvalitet zdravstvene zaštite definitivno ima veze i u korelaciji i sa količinom novca koji se ulaže u zdravstvo, ali ne zavisi isključivo od količine novca. Jedna adekvatna organizacija zdravstvene službe, uz popravljanje mnoštva parametara na kojima ćemo svi zajedno raditi, definitivno će poboljšati kvalitet zdravstvene službe. Ono što je takođe bitno jeste da lično smatram da ovolika briga opozicionih poslanika o količini novca koja će biti usmerena ka zdravstvu ove države, a govorim o novcu RFZO, zaista mislim da posle ovako argumentovanih objašnjenja gospodina ministra i jedne podrobne analize većine poslanika nije umesna i mislim da nema mesta zato što već sam pomenuo načine na koji će se budžet RFZO puniti i, vreme će pokazati, lično smatram da će se nadomestiti čak i ovaj minus od 18 milijardi. Ono što je najbitnije, po meni, jeste da će se ovim merama povećati broj radnika sa overenom knjižicom, broj građana sa overenom zdravstvenom knjižicom i uplaćenim zdravstvenim doprinosima. To je ono što je vrlo bitno i to je značajno pre svega za nas lekare zato što se mi svakodnevno susrećemo praktično u realnom životu sa tom problematikom kada pacijent dođe bez overene zdravstvene knjižice. Za kraj bih rekao sledeće. Pomenuto je, ne znam u kom kontekstu, da smo najgori. Srbija je odlučila i građani ove zemlje su odlučili da zemlju vode najbolji, a ne najgori. Mislim da u tom smislu zaista ne treba diskutovati ako sam dobro razumeo izlaganje jednog od ranijih poslanika. Ono što mislim da je najznačajnije jeste da će se ovim izmenama i dopunama zakona definitivno napraviti jedan adekvatan ambijent za novo upošljavanje radnika, a uz to omogućiti adekvatna i u skladu sa zakonom uplata doprinosa. Hvala vam puno.
Zahvaljujem se. Dao bih samo jedno obaveštenje poslaničkoj grupi DS, pošto sam dobio dopis gde se obaveštavam da će poslaničku grupu DS po zajedničkom načelnom pretresu tačke 1. i tačke 2. dnevnog reda Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine predstavljati narodni poslanik Goran Ćirić. Pročitaću član 39. „U toku sednice Narodne skupštine predsednik poslaničke grupe može ovlastiti jednog člana da predstavlja poslaničku grupu za određenu tačku dnevnog reda, o čemu predsednik poslaničke grupe u pisanom obliku obaveštava predsednika Narodne skupštine do otvaranja pretresa o toj tački dnevnog reda“. Pošto je ovo treći dopis i treća izmena, a nije dostavljena pre otvaranja pretresa, po ovom osnovu vam ne mogu dati reč. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ulazimo u završni deo ove rasprave oko dva zakona oko kojih je bilo mnogo polemike, mnogo sukobljenih mišljenja i interesa, mnogo izražene zabrinutosti, ali mogu da kažem i mnogo izrečenih neistina. Same efekte zakona videćemo kada oni uđu u primenu, ali ja bih hteo da popričamo malo i o razlozima za donošenje ovih zakona. Šta je to našu voljenu zemlju Srbiju zaustavilo na tom snažnom evropskom putu i dovelo do ovolikog broja nezaposlenih? Problemi Srbije su se dugo prikrivali i dugo se nedomaćinski odnosilo prema našoj zemlji, prema našim građanima, prema našim radnicima, tako da je vrhunac te nebrige počeo 2008. godine i završio se 2012. godine. Bilo je ovde kolega poslanika koji su iznosili neke jako zanimljive detalje, pa ću evo i ja u tim razlozima za donošenje jednog ovakvog zakona da kažem neke činjenice i neke detalje. Kao što je poznato, 2008. godine započela je svetska ekonomska kriza. Srbija je tada u periodu oktobar mesec 2008. godine do aprila meseca 2009. godine iz deviznih rezervi radi očuvanja stabilnosti kursa dinara prodala oko milijardu i po evra. Kurs dinara ne samo da nije očuvan, nego je sa 80 dinara skočio na 94. To se tako intenzivno radilo da onaj novac koji je dobijen za privatizaciju NIS iz Rusije bukvalno je potrošen iz deviznih rezervi za manje od nedelju dana. Ta kriza se nastavlja i 2010. godine. Prodato je opet milijardu i 500 miliona evra, kurs dinara je skočio sa 94 na 108 dinara. Problem se nastavio 2012. godine. Do juna meseca prodato je milijardu i 420 miliona evra deviznih rezervi, a kurs evra je sa 108 skočio na 119,80 dinara, pa bih zamolio kolege koje se brinu da mi objasne gde su potrošili 4,5 milijarde evra? Šta je to? To je sitnica, jel tako? Kurs evra je skočio za više od 50%. Da li je normalno potrošiti 300 miliona evra deviznih rezervi i kurs dinara prema evru smanjiti za skoro četiri dinara? Pošto se mnogi bave time – a kakve to veze ima sa zapošljavanjem, evo, reći ću kakve su posledice bile na privredu. Naša preduzeća su bila zadužena u kreditima koji su bili indeksirani u evrima, uglavnom privatna, mala i srednja preduzeća koja zbog ovih kursnih razlika nisu mogla da vraćaju kredite, nego su otpuštali zaposlene i najčešće završavali sa katancem na vratima, jedan deo. Drugi deo je, da bi se spasao i napravio bilo kakve šanse za opstanak, izašao iz legalnog poslovanja i ušao u sivu zonu. Šta je radila država? Kako se smanjivao broj zaposlenih, vodila je u tom periodu od 2008-2012. godine jednu jako demagošku politiku, a to je da brine za svoje građane, a brinula je za svoje građane tako što ih je zaduživala sve više i više. Imali su čak i hrabrosti da prikažu kao veliku stranu investiciju od dve milijarde evra prodaju „Maksija“. Verovatno bi, da su uspeli da prodaju „Telekom“, i to bila strana investicija. Verovatno su strane investicije bile i onaj silan čelik koji je završio u „Sartidu“ a pripadao je Ministarstvu odbrane. Sve su to bile njihove strane investicije. Sada smo došli do toga da za te četiri godine imamo ekspresno povećanje nezaposlenih od 400 hiljada ljudi. I onda licitiramo – da li je u 2012. ili u 2013. godini bez posla ostalo sedam, osam, 16 ili je dobilo posao sedam, osam ili 16.000 ljudi, baš od onih koji su najveći kritičari ovih mera i ovog zakona. Poručujem im da se okrenu iza sebe, neka pogledaju Srbiju kakvu su ostavili ne nama koji podržavamo Vladu Republike Srbije, neka pogledaju Srbiju kakvu su ostavili našoj deci, svakom detetu u Srbiji, pa neka dođu onda da pričaju kako treba zakon da se sprovodi ili ne sprovodi. Šta je tu toliko strašno što će država da daje podsticajne mere iz oblasti doprinosa koji se uplaćuju za novozaposlene radnike? Kažem novozaposlene, jer je zakon jako precizan i kaže da je osnova za ostvarivanje ove subvencije broj zaposlenih zaključno sa 31. martom 2014. godine. Znači, da biste stekli pravo, možete da zaposlite na 10 još 10 radnika, ali kada otpustite prvih 10, nemate pravo na subvencije. Da li to neko ne zna da računa? Očigledno je da ne zna ili neće da ispriča istinu što piše u zakonu. Naslušao sam se priča oko Fonda zdravstvene zaštite. Odakle se pune ti fondovi, iz poreza i doprinosa zaposlenih? Pune se iz poreza na dodatu vrednost, pune se iz raznih drugih osnova. Kako mislite da naši građani i naša privreda to pune ako nemaju određene podsticaje? Koliko vredi jedan zaposleni u realnom sektoru? Zamislite da u nekom gradu zaposlite 200 ili 300 ljudi. To ste zaposlili direktno nekim podsticajnim merama. Da li znate da se i druge delatnosti u koje niste investirali šire, povećavaju broj zaposlenih, povećavaju potrošnju? Hoćemo li da se bavimo samo suvom statistikom i šta bi bilo kad bi bilo? To su problemi koji pokušavaju da se reše ovim zakonom, da se daju podsticaji za one koji rade u skladu sa zakonom, da ulažu u svoje preduzeće, u svoju privredu, da šire svoje delatnosti i za one druge koji su zbog katastrofalne politike koja je vođena od 2008-2012. godine prešli u sivu zonu da se vrate u realnu, da počnu da plaćaju poreze i da se ne plaše kada im prođe poreska ili neka druga policija pored nekog magacina, stovarišta, što krijumčare, nego da počnu da rade u skladu sa zakonom. To su ciljevi ovog zakona. Da li je ovo dovoljno? Nije. Da li je ovo jedan od mogućih rešenja? Jeste. Da li ćemo biti zadovoljni rezultatima ovih zakona? Verovatno neće niko od nas, ali sam siguran da ako makar za jedno mesto radno u celoj Srbiji dobijemo makar jednog radnika i niko ne izgubi posao, isplatilo se doneti jedan ovakav zakon, jer ste obezbedili makar jednu porodicu. Dežurni kritičari neka se zamisle i neka kažu šta su uradili za svoju zemlju, osim što su kritikovali, a oni koji sada kritikuju, a trebali su da rade za svoju zemlju, neka pogledaju kakva su njihova dela. Mi iz SNS se toga ne stidimo i ne bojimo se odgovornosti. Zato ćemo da podržimo jedan ovakav zakon, zakon koji je možda samo jedan mali deo reformi ekonomskih, koje trebaju konačno Srbiju da pokrenu sa onog puta kojim smo išli 12 godina i koji je bio pogrešan, da ga pokrene i okrene na onaj put koji garantuje neku budućnost, a i nama koji smo već naučeni nekim iskustvima i određenu nadu da ta budućnost može da bude dobra, makar za naše potomke. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, u svom izlaganju ću se verovatno ponoviti sa mojim kolegama iz SNS, ali smatram da nije naodmet da to i javnost naša čuje. Svi znamo, kako mi, tako i naši građani, da je ekonomska situacija u našoj zemlji veoma teška, nikada teža, zbog loše ekonomske politike prethodne vlasti, nerazumnog zaduživanja i finansiranja delatnosti iz preterano i nedozvoljeno skupih kredita, tako da se sa tom praksom mora prekinuti. Moram da vam kažem da sam duboko ganuta kao lekar koji 27 godina radi kako na primarnom nivou zdravstvene zaštite, tako i na sekundarnom nivou, brigom pojedinih mojih kolega za budućnost našeg zdravstvenog sistema i budućnost Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Samo bih pitala – ko su, u prethodnom periodu od 2008-2012. godine, a i mnogo ranije, bili ti direktori ustanova primarnog nivoa zdravstvene zaštite na lokalu, pa i na republici, direktori filijala Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje po mnogim gradovima, a svi znamo kakva su nam nasleđa i dugovanja ostavili? Da se vratimo na temu. Prvo bih nešto rekla o Predlogu zakona o porezu na dohodak građana. Imajući u vidu činjenicu da je veliki broj radno angažovanih ljudi još uvek u sivoj zoni, odnosno da rade na crno, dobrim delom, takav sistem rada preovlađuje u privrednoj strukturi naše zemlje, čuli smo, 15% više nego u zemljama EU, ovaj Predlog zakona ima za cilj da motiviše poslodavce da primenom predloženih olakšica i rasterećenja omogući da brojni zaposleni koji sada rade na crno budu radno angažovani, uz mogućnost korišćenja svih prava koja proističu iz radnog odnosa, što znači da im teče radni staž, da imaju plaćeno zdravstveno, socijalno, penziono osiguranje itd. Svesni smo da višak radne snage na tržištu omogućava pojedinim poslodavcima da zloupotrebljavaju trenutnu situaciju, ali ova Vlada i ova država čine sve da se stane na put ovakvoj pojavi i da se ova pojava svede na najmanju moguću meru. Na drugu stranu, ovo je podstrek i za strane investitore koji kada u Srbiju ulažu novac i otvaraju nova radna mesta poštuju svako slovo zakona i time su veoma često u neravnopravnoj borbi sa pojedinim domaćim poslodavcima kojima je veći broj radnika radno angažovan na crno. Pravila tržišne utakmice moraju biti jednaka za sve i država mora da preduzme, kao što sada preduzima, odgovarajuće preventivne i represivne mere kako bi se povoljan tržišni ambijent stvorio i održao. Ovaj zakon, pre svega ima za cilj rasterećenje privrednih subjekata u cilju što većeg zapošljavanja novih radnika, ima za cilj otklanjanje sive zone u oblasti zapošljavanja, njeno prevođenje u legalne tokove, kao i sve to za posledicu ima fiskalnu konsolidaciju. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, čuli smo i od mojih kolega iz SNS i od gospodina ministra da sve ove predložene mere neće uticati na kvalitet zdravstvene zaštite, ne menja se priroda zdravstvenog osiguranja. Menja se jedino način finansiranja i prvi put imamo na delu solidarnost. Promena stope doprinosa omogućiće da uštede koje je ostvario Republički zavod za zdravstveno osiguranje bude stavljen na raspolaganje državi. Jako sam ponosna, pretpostavljam i sve moje kolege, što je u prethodnom periodu RFZO pozitivno poslovao, domaćinski poslovao, što će i u budućem periodu činiti kroz brojne projekte koje je započeo tako da ću samo pomenuti neke od njih. Smanjenje doprinosa je tranzitorno i vezano je za ekonomski oporavak zemlje, tako da kako zemlja bude ekonomski jačala tako će se i ove mere zakona menjati. Planira se u budućem periodu redukcija kapaciteta i troškova u zdravstvenom sistemu, u smislu smanjenja bolničkih postelja, kroz redukciju mreže institucija i plana mreže ustanova i to se odnosi, pre svega, na 5.000 postelja u različitim bolnicama u onima u kojima je trenutna zauzetost na nivou od 50%. Pojačaće se usluge kućnog lečenja i nege, uvešće se nove usluge, telefonske konsultacije za stara i nemoćna lica. Uvođenjem elektronskog recepta imaćemo uštede na troškove za lekove za sto miliona evra na godišnjem nivou. Takođe, smanjenjem cena lekova, kroz novi pravilnik koji planira Republički zavod za zdravstveno osiguranje o uslovima za stavljanje leka na listu koji je usvojen, naredne godine će se ostvariti ušteda na nivou od oko 50 miliona evra kada možemo očekivati smanjenje, pa čak i potpuno ukidanje participacije. Treba promeniti, naravno, i sistem finansiranja i podstaći one koji rade da rade još više radi povećanja zarada, jer to mora ipak biti krajnji rezultat. Htela bih da kažem da se SNS zalaže za reforme u zdravstvenom sistemu i za potpuno novi Zakon o zdravstvenoj zaštiti o čemu je govorio u svom ekspozeu veoma detaljno i premijer Vlade gospodin Aleksandar Vučić, tako da ćemo mi iz SNS u danu za glasanje podržati ova dva predloga zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović i neka se za reč pripremi narodni poslanik Milorad Cvetanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu za dohodak građana je izuzetno značajan iz više razloga. Njime se ostvaruje drugi veliki zadatak reformi koji će sprovesti Vlada, kako je to i premijer gospodin Aleksandar Vučić istakao u svom ekspozeu, a to je razvoj privatnog preduzetništva davanjem podsticaja malim i srednjim preduzećima kroz poreske olakšice, kako bi poslodavac mogao zaposliti što više ljudi i uložiti u osnovna sredstva za pošten rad. Minimum koji je svakako prihvatljiv kod poreskih olakšica bez obzira da li su efektivne ili ne, jeste da podstiču i održavaju poslovnu i političku klimu povoljnu za poslovanje. Predloženim zakonskim rešenjem ostvaruje se poreska konkurentska prednost. Poreska konkurencija predstavlja takmičenje između država u privlačenju kapitala odnosno investitora poreskim instrumentima, posebno poreskim podsticajima i olakšicama. Ono što je bitno jeste što će ovaj zakon motivistati naše radne ljude, koji su inovativni i kreativni, da budu najbolji radnici u svojoj državi, kao što su to i u stranim državama. Takođe, treba napomenuti da ove poreske olakšice ne mogu da ostvaruju državni organi i organizacije, javna preduzeća, javne službe i drugi direktni i indirektni budžetski korisnici, kako ne bi došlo do bujanja birokratije. Zakon će omogućiti funkcionalni privredni razvoj naše zemlje i zapošljavanje, kako mladih ljudi, tako i onih koji su ostali bez posla u vrlo osetljivim godinama, na primer u 45-oj godini života, i kojima je ostalo još mnogo godina do ostvarivanja prava na starosnu penziju. Predložena zakonska rešenja predstavljaju veliki fiskalni podsticaj za poslodavca za otvaranje novih radnih mesta. Zakonom se omogućava i uvođenje sive ekonomije u legalne tokove. To je bitno, kako za poslodavca, tako i za fizička lica, odnosno zaposlene, jer će im ovaj zakon omogućiti ostvarivanje prava iz radnog odnosa, a po tom osnovu i ostvarivanje prava iz obaveznog socijalnog osiguranja, prava iz penzijsko-invalidskog osiguranja, prava iz zdravstvenog osiguranja, kao i prava za slučaj nezaposlenosti. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, pored gore navedenih značajnih ciljeva, koji se takođe ostvaruju ovim zakonom, ovde se radi o izmeni portfolija poreskih stopa i poreskih podsticaja, čime se povećava održivost sistema penzijsko-invalidskog osiguranja bez povećanja ukupnog fiskalnog opterećenja na zarade, što omogućava stabilno planiranje i odlučivanje uz istovremeno obezbeđivanje uslova za sveobuhvatu reformu poslovnog okruženja. Davanje prednosti ekonomskim ciljevima, kao što su brz rast i smanjenje nezaposlenosti, održava nameru Srbije za otklanjanjem nedostataka u nivou razvijenosti u odnosu na članice EU. Kroz poresku politiku je moguće uticati, kako na ostvarivanje ekonomskih, tako i socijalnih ciljeva. Ono što je neophodno jeste širenje poreske svesti građana Srbije, isto tako i pojačavanje poreskog morala. Pametan poreski sistem jeste osnov svake uspešne ekonomije i SNS će u danu za glasanje podržati ove predloge zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Kovačević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Prvenstveno i pre detaljnije analiza ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, kao dugogodišnji mali preduzetnik, baviti se raznim sferama malog biznisa i poslovnim angažovanjima u okviru malog preduzetništva, moram reći da je ovo zakon kojim su dugo i sa nestrpljenjem čekali mnogi mali preduzetnici, veoma opterećeni doprinosima prema zaposlenima koja su sa velikim poteškoćama nekako uspevali da izmire. Želje za proširenjem liste zaposlenih često su bile sputane nemogućnošću ispunjenja obaveza prema državi iz realnih razloga, mada je potreba za novozaposlenim i te kako postojala. Samim tim, novozapošljenja su bila sprovođena, ali na takav način da se siva zona ekonomskog privređivanja širila, tj. rastao je broj zaposlenih radnika, žargonski rečeno, na crno. Moram reći da rad na crno, tj. bez prijave novozaposlene radne snage, ne podrazumeva samo novozaposlene bez socijalnog, penzionog i zdravstvenog osiguranja, već i one koji su prijavljeni na minimalni lični dohodak, pa samim tim poslodavac vrši uštedu u sopstvenom budžetu, a na teret državnih organa. Dok razliku od minimalnog prijavljenog i stvarnog ličnog dohotka isplaćuje u gotovom novcu, što je, mogu slobodno reći, opšte rasprostranjena pojava među poslodavcima. Na ovaj se podatak nikako nisam mislio osvrnuti rezignirano i sa razočaranjem, jer je i to daleko bolje nego narodski rečeno – držati radnike na crno. Sa punim pravom konstatujem, kao poslodavac koji je zapošljavao ne mali broj radnika, povraćaj plaćenog poreza i to sad od jednog do devet zaposlenih radnika od 65%, od 10 do 99 za 70% i preko 100 zaposlenih povraćaj plaćenog poreza u visini od 75%, da je to ogroman podsticaj za sve poslodavce, vlasnike malih, srednjih i velikih preduzeća koji će im uštedeti znatna obrtna sredstva iusmeriti ih u nove razvojne projekte ili ojačanje postojećih. Ovim potezom su svi na ogromnom dobitku. Pod jedan – Vlada RS će, siguran sam, pridobiti znatna finansijska sredstva u budžet i to prijavom velikog broja radnika sa dugogodišnjim stažom na birou za zapošljavanje i to od strane poslodavaca zbog veoma dobrih podsticajnih mera.Pod dva – poslodavci će napokon moći da odahnu i da obzirom na mnogo manje doprinose uposle preko potrebnu radnu snagu ne strahujući od inspekcijskih organa. Pod tri – zaposleni će najzad doći do svojih prava koja im zakonski pripadaju i neće morati da se sklanjaju, da ne kažem, beže od iznenadne inspekcijske kontrole, štiteći sebe, ali više poslodavca kod koga,u slučaju njihovog pronalaženja, uglavnom im ne bi bilo više povratka. Kao država sa daleko tolerantnijim brojem nezaposlenih na evidenciji, u šta sam gotovo siguran da će ove podsticajne mere i doneti, bićemo daleko cenjeniji, respektabilniji i uvaženiji činilac u bilateralnim odnosima uopšteno gledano. Smatram da ovakve mere u podsticanju zapošljavanja su veoma bitan činilac u našem budućem privrednom razvoju i da Vlada RS je tačno locirala probleme, donela veoma ispravne zaključke i mere čijom primenom ćemo veoma brzo krenuti u ozdravljenje naše privrede. Prevelika nezaposlenost je ogroman problem svakog društva, ali siva ekonomska zona je još značajniji kočioni faktor mnogobrojnih privreda u svetu pa i naše. Sa njom se možemo izboriti samo ako otklonimo uzroke njenog nastanka. A jedan od načina su baš ove podsticajne mere o kojima govorimo. Posle njihovog donošenja nas čeka još teži posao, a to je dosledna provera i primena u praksi, koja je, složićete se, i najteži deo paketa mera koje Vlada donosi. Predlažem da posle edukativnog vremenskog perioda poslodavca na koje se ovaj predlog zakona i odnosi, počne sistematska kontrola sprovođenja istih. Anajbolji pokazatelj uspešnosti ovog zakona će biti sukcesivno smanjenje nezaposlenih sa evidencije. Iz svih ovih razloga, pozivam kolege narodne poslanike da u Danu za glasanje podrže ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i glasaju za njega. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Cvetanović. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. A za reč neka se pripremi narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite.
Dame i gospodo, predlog ovog zakona prenajavljenog zakona o radu koga očekujemo u narednom vremenskom periodu potpuno menja tržište radne snage u Srbiji i sve kompanije velike, male i srednje dovodi u potpuno drugačiji položaj. Ovi zakoni su prvi zakoni reformski koje donosi ova Vlada i ova Vlada želi ovim zakonima da promeni jedan od ključnih makro ekonomskih parametra, rast društvenog bruto proizvoda, stabilan nivo cena i dobrovoljna nezaposlenost su tri ključna makro ekonomska parametra u jednoj nacionalnoj ekonomiji. Danas predlozima ovih zakona pokušavamo da promenimo dva – nivo zaposlenosti i da podignemo rast društvenog bruto proizvoda. Problem nezaposlenosti je širok problem i kada govorite o uređenoj ekonomiji onda obično govorite o cikličnoj nezaposlenosti koja se vremenski pojavljuje. Problem ciklične nezaposlenosti nastaje u onom trenutku kada dolazi do pada tražnje, što izaziva pad prodaje, a samim tim i pad tražnje na tržištu radne snage. Sve to ima za posledicu povećanje nivoa nezaposlenosti. Danas kada govorite o velikoj nezaposlenosti obično govorimo o velikoj ekonomskoj krizi iz 1930. godine, kada je stopa nezaposlenosti bila oko 25% američkog radno aktivnog stanovništva. Mi u Srbiji već suviše dugo imamo tu stopu nezaposlenosti. Danas smo dobili mišljenje Fiskalnog saveta koji kažeda je nezaposlenost u Srbijistrukturalna. Šta to u stvari znači? To znači da u jednom delu nacionalne ekonomije imate izraženu tražnju na tržištu radne snage, a da nemate dovoljnu strukturu u drugom delu gde imate tražnju za radnom snagom. Naravno da to nije tačno. Ako govorite o problemu nezaposlenosti i njenoj preciznoj definiciji onda ciklične krize izazivaju mnogo veće i katastrofalne posledice po nivo nezaposlenosti u odnosu na strukturne. U Srbiji je kriza sistemska i ona traje isuviše dugo. Ako imate stopu nezaposlenosti koja se kreće oko 25% i to traje u kontinuitetu, onda se ne može govoriti o bilo kakvim značajnijim pomacima u prethodnom vremenskom periodu koji se tiču ovog makro ekonomskog parametra. Ono što danas slušamo celog dana, a što moramo da vratimo na teoriju, jeste činjenica da Vladi RS u stvari ne ostaje ništa drugo nego jedan od dva mehanizma koje može da primeni. Ona danas u stvari govori o fiskalnim merama koje su potpuno teorijski utemeljene. Radi se o oporezivanju i Vlada RS danas smanjuje svoja zahvatanja od sektora privrede. To istovremeno podrazumeva još i drugi efekat, vrši se praktično preraspodela sredstava i jedan deo sredstava koji bi odlazio za javnu potrošnju u ovom trenutku odlazi na ličnu potrošnju, podrazumevajući efekat povećanja tražnje i povećanja društvenog bruto proizvoda. Naravno da drugi efekat koji Vlada najavljuje i koji mi svi očekujemo, a koji podrazumeva značajnu ekonomsku stabilnost jeste cena kapitala. Cena kapitala, odnosno monetarna politika jeste drugi parametar i mi ćemo koliko sutra već govoriti o kreditima koji će imati nižu cenu i koji će pospešiti rast i svakako povećati zaposlenost. Predlogom prvog člana praktično Vlada RS ne menja ništa značajnije. Dolazi samo do preraspodele sredstava i to govori o socijalnoj odgovornosti Vlade RS koja ne želi da urušeni penzioni fond još više uruši i samim tim vodi računa o najstarijem sloju stanovništva. Suštinski ova odluka je sadržana u drugom članu i kao nikada pre Vlada RS predlaže, i na moje opšte zadovljstvo, konstatujemo da se praktično potpuno ukidaju diskriminatorske mere Vlade RS i da se potpuno na sve odnosi ova odluka. U prethodnom vremenskom periodu vrlo često smo mogli da čujemo da su pojedine grupe na tržištu rada bile povlašćene. Imali smo povlašćene različite investitore, domaće i strane, različita lokacija, ali po prvi put svi oni koji angažuju novu radnu snagu imaće umanjenje od 65, 70, odnosno 75% fiskalnih obaveza u zavisnosti od činjenice koliko su radno angažovanog stanovništva povukli sa tržišta radne snage. To svakako jeste jedan novi, potpuno drugačiji pomak u donošenju republičkih zakona. Izmena ovih zakona, danas smo mogli da čujemo u raspravi, tiče se potpuno olakšica koje do sada nisu zabeležene u fiskalnom sistemu RS. One nikada nisu bile veće. Kada smo danas mogli da slušamo kakve su povlastice bile i činile su diskriminaciju stanovništva od 30, odnosno preko 45 godina, govorili smo samo o jednom delu povlastica koje smo dobijali, a to su obaveze koje su se odnosile prema državi, odnosno fiskalne obaveze na teret poslodavca. To nikako nije moglo da prelazi 60%. U ovom trenutku to je najmanje 65%. Mala i srednja preduzeća su okosnica rasta i razvoja jedne nacionalne ekonomije. Mala i srednja preduzeća su tu da zapošljavaju najveći broj radno aktivnog stanovništva i amortizer da u teškim vremenima prime prve talase ekonomske recesije. Po prvi put, mala i srednja preduzeća su izjednačena sa velikim investitorima i ovo svakako jeste pozitivna mera za mala i srednja preduzeća. U pravu su danas neki govornici koji kažu da je ovo odluka koja je smišljena za novoosnovane kompanije. Praktično, dolazite u situaciju da ova novoosnovana kompanija, koja ulazi na tržište, ima troškove radne snage od 65%, i to je ono što je suština. Kada ulazite na novo tržište, sve novoosnovane kompanije suočavaju se sa troškovima ulaska u granu. Ti troškovi ulaska u granu su potpuno različiti od grane do grane, ali čine kompanije koje se nalaze u grani konkurentnijom u odnosu na preduzeća koja ulaze. U trenutku kada ulazite i kada u jednom ključnom segmentu imate 65% umanjenja troškova u odnosu na kompanije koje se već nalaze u grani, vaši ukupni troškovi vas dovode u situaciju da možda preživite prvu najtežu godinu u poslovanju. Novoosnovane kompanije koje su tu već su iskoristile možda brojne podsticaje koji su postojali i u ovom trenutku mi iz SNS smatramo da ovakav način stvara novi preduzetnički pomak na tržištu, kako radne snage, tako i u ukupnom tržištu Republike Srbije. Naravno da kompanije koje su već na tržištu neće biti suočene sa problemom da ne mogu da koriste ova podsticajna sredstva ali će svakako, kako njihov rast, odnosno kako njihova proizvodnja bude rasla, njihovi pojedinačni proizvodi po novom proizvodu biti manji, a samim tim i ukupni proizvodi, odnosno cena ukupnih proizvoda biti niža. Problematična odluka sa kojom se javnost u poslednje vreme vrlo često suočavala i polemisala oko subvencija koje su dodeljene stranim investitorima, ovom odlukom se delimično briše. Svi imaju ista prava, bez obzira na poreklo kapitala, pa samim tim ova odluka pogađa i krupne investitore. Kada smo danas slušali o stranim investicijama, onda moramo da kažemo da ova odluka košta i doprinosi oko 23% bruto cene radne snage u ovom trenutku, što Srbiju smešta u položaj da je sa cenom radne snage izuzetno konkurentna, kako na regionalnom, tako i na evropskom tržištu i stvara podsticaj za strane investicije. Iako se ova odluka, dame i gospodo, odnosi na porast stope zaposlenosti, ona ima i efekat na rast društvenog bruto proizvoda. Danas slušamo da ova odluka jeste široka i sveobuhvatna, i ona tako i treba da bude. Ekonomska situacija u Srbiji, u kojoj se mi trenutno nalazimo, je takva da rast grane ne doprinosi. Ovde je neophodna potpuna i suštinska reforma i zato ove mere podrazumevaju potpunu reformu u oblasti radne snage. Naravno da ova odluka ima svoja fiskalna opterećenja i svoje fiskalne obaveze, ali, kao što smo čuli od ministra, očekuju se pozitivni efekti u njenoj realizaciji. Ono što bih hteo na kraju da kažem, kada pratite ekonomsku teoriju i uporednu praksu, onda ono što ja mislim da jeste i što ministar treba da naglasi je da ovaj modelpodseća na čikašku poslovnu školu i čileanski model. Ovo što mi danas u Srbiji primenjujemo, ako pogledate, za onog koji plaća porez, a to su preduzetnici, ima efekat fiskalnog rasterećenja koji je u kratkom roku u Čileu doprineo rastu broja zaposlenih, a u drugom koraku rastu društvenog bruto proizvoda. Mislim da Vlada Republike Srbije i skupštinska većina u narednom vremenskom periodu od ova dva predloga zakona očekuju isto.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović, a neka se pripremi Enis Imamović, poslednji prijavljeni govornik. Izvolite.
Uvaženi ministre, uvaženi predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, ono što želim reći povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje je da ovaj zakon treba podržati. Treba ga podržati jer se sa predloženim izmenama predviđa niz olakšica za poslodavce koji zapošljavanjem novozaposlenih lica povećavaju broj zaposlenih i na taj način se dodatno stimuliše proces zapošljavanja i smanjenja broja nezaposlenih u Republici Srbiji. Na osnovu ovog zakona stimulacije koje se ogledaju u povraćaju dela plaćenih doprinosa za obavezno socijalno osiguranje na teret zaposlenog i na teret poslodavca, ogledaju se u sledećem. Dakle, 65% ako je zasnovao radni odnos najmanje sa jednim, a najviše sa devet novozaposlenih lica, 70% ako je zasnovao radni odnos sa najmanje 10, a sa najviše 99 novozaposlenih lica, 75% ako je zasnovao radni odnos sa najmanje 100 novozaposlenih lica. Ohrabrujuće deluje činjenica da je ovim zakonom isključena mogućnost i regulisano je da ove olakšice ne mogu ostvariti državni organi, javna preduzeća, javne službe i drugi direktni ili indirektni budžetski korisnici. Time je još jednom potvrđeno jasno opredeljenje ove Vlade da što je više moguće više stimuliše zapošljavanje u privatnom sektoru i razvoj privrede. Davanjem ovih olakšica privrednim subjektima koji zapošljavaju nezaposlena lica Vlada Republike Srbije dodatno obezbeđuje okolnosti za priliv investicija koje će pospešiti privredni rast i omogućiti povoljnije uslove privređivanja, jer će pored ostalih pogodnosti koje obezbeđuje, legalno zapošljavanje, delimični povraćaj plaćenih doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, poslodavci moći da konkurišu delatnostima iz sive zone zapošljavanja, koje upravo zbog izbegavanja plaćanja poreza po osnovu socijalnog osiguranja radnika nude jeftiniji proizvod i uslugu, stvarajući privid konkurencije, a u stvari nanoseći štetu i licima koja zapošljavaju na crno i nanoseći štetu državi. Ono što treba naglasiti je da će se primenom ovog zakona povećati prihod Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, da će finansijski efekat za budžet Republike Srbije iznositi oko 0,5 milijardi dinara za svakih 10.000 novozaposlenih lica, da predložene izmene stopa doprinosa neće sveukupno uticati na povećanje zbirne stope koja ostaje nepromenjena, da će se prihodi Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje povećati za oko 18 milijardi dinara do kraja ove godine, da se poslodavcima iz privatnog sektora daje fiskalni podsticaj kako bi investirali u radna mesta i zapošljavali što više lica, kao i da fizička lica koja zasnuju radni odnos ostvare prava iz obaveznog socijalnog osiguranja. To su prava iz zdravstvenog osiguranja i prava po osnovu osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Na kraju treba naglasiti da sve ove pozitivne efekte zakon omogućava, a da država neće imati nikakvih dodatnih troškova za njegovo sprovođenje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović, kao poslednji prijljavljeni govornik. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o predloženim zakonima o porezima na dohodak građana i o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, najpre moram da kažem da se ovde radi o jedno očigledno dobroj nameri koja dugoročno u suštini stvara prostor za produbljivanje socijalnih razlika između razvijenih i nerazvijenih područja u Republici Srbiji. U nerazvijenim opštinama živi oko milion naših građana i to je najranivljija kategorija našeg stanovništva. To su sve poreski obveznici, građani ove zemlje koji su po svim merilima jednaki, koji su jednaki po Ustavu i po zakonima ove države i koji zaslužuju jednaku šansu za razvoj i razvijenost. U praksi to međutim nije tako i mi vidimo iz ovih predloga zakona da ne postoji sistemsko rešenje koje treba da pomogne razvoj nerazvijenih područja u našoj državi. Nerazvijenima možemo pomoći na svakom koraku i pri svakom zakonskom rešenju. Oni treba da budu predmet interesovanja svakog akta koji mi ovde donosimo. Ovaj zakon tone predviđa i ne bavi se ovom problematikom. Zato vas pozivamo da ovaj zakon povučete iz procedure i da pokušamo zajedno da predvidimo jedno sistemsko rešenje koje će imati za cilj da nerazvijene opštine u Srbiji dovede na nivo održivog razvoja. To jeste moguće ako predvidimo subvenicije koje ćemo ponuditi zainteresovanim investitorima, kako bi ih motivisali da ulažu u nerazvijena područja u Srbiji. Mi u parlamentu predstavljamo nacionalnu manjinu Bošnjake, građane koji žive u Sandžaku i koji je danas jedan od najnerazvijenih delova u Republici Srbiji. U Sandžaku se nezaposlenost kreće i do 70%, a u proseku je dva puta veća nego što je to republički prosek. Mi zato smatramo da je upravo zbog toga važno predvideti olakšice koje treba da podstaknu investiranje u Sandžaku, ali i u svim drugim nerazvijenim područjima u Republici Srbiji gde zajedno žive pripadnici većinskog i manjinskih naroda, kao što sam rekao na početku, njih milion. Dakle, ovi ljudi dobijaju pažnju samo u predizbornim kampanjama. Nakon tih predizbornih kampanja njihovi problemi se prebacuju sa zakona na zakon i tako se njihovo rešavanje odlaže u nedogled i zato je važno posvetiti pažnju na suštinu, a ne na formu, a suština jeste da je u ovim područjima nerazvijenost i nezaposlenost ogromna, a u nekim delovima je čak ispod 40% od republičkog proseka. Protiv toga mi ovde treba da se borimo kako nerazvijeni ne bi postali još nerazvijeniji dok se razvijeni ubrzano razvijaju. Ovakve razlike mi ne smemo dopustiti zbog evropskih integracija, jer sa ovolikim regionalnim razlikama mi zaista nemamo gde pred EU. Znam da ste najavili donošenje zakona koji će tretirati investicije i investiranje u nerazvijene. Upravo zbog toga mi predlažemo da na svakom koraku treba da donosimo akta koja su usaglašena jedni sa drugima i kako ne bi opet morali i ovaj zakon da usaglašavamo sa tim novim budućim merama. Dakle, sve ovo govorim zbog činjenice da ovim zakonom nećemo uspeti da motivišemo investiranje u nerazvijene. Investitori traže pravnu sigurnost. Traže stabilnu političku situaciju, efikasnu administraciju i povoljna zakonska rešenja. To čak traži i naša dijaspora koja zaista može da ulaže. Ukoliko dodatno ne poboljšamo uslove za investiranje u nerazvijenim područjima, ne možemo da povećamo interesovanje investitora da ulažu u nerazvijene. Ovim zakonskim rešenjem zaista to ne uspevamo i zato je on za nas neprihvatljiv. Sa nekoliko amandmana mi smo pokušali da ispravimo ovaj predlog i pozivam vas da razmotrite usvajanje ovih amandmana koji upravo tretiraju nerazvijene i ispravljaju tu nepravdu koja je proistekla vođenjem nedovoljno računa o nerazvijenima. Kao što smo čuli, danas od nekih stranaka koji dolaze iz vladajuće većine, koji imaju određene kritike i određene rezerve prema ovom zakonu. Još jednom vas na kraju pozivam da dobro obratite pažnju na naše amandmane i da ih usvojite. Hvala.
Zahvaljujem se gospodinu Imamoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Ako ne, zaključujem zajednički načelni pretres. Nastavak sednice je stura u 10,00 časova po objedinjenoj raspravi 3, 4. i 5. tačke dnevnog reda. Zahvaljujem.