Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 23. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: gospa Iva Dimic do 15. ure, mag. Jana Jenko, gospod Jožef Horvat od 13. do 18. ure, gospod Jernej Vrtovec od 20. ure dalje, Matjaž Han od 12. do 19. ure in gospod Janez Janša. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 23. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 2. novembra 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Skupina 84 poslank in poslancev s prvopodpisano dr. Simono Kustec Lipicer je vložila zahtevo za sklic izredne seje s točko Predlog sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi in Državnemu zboru istočasno predlagala, da 23. izredno sejo razširi z navedeno zadevo. Predlog za širitev ste prejeli 3. 11. 2015 in je objavljen na e-klopi. Želi besedo predstavnica predlagateljev širitve? [[Ne.]] Želi besedo predstavnik Vlade? [[Ne.]] Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 5. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo izglasovano širitev obravnaval kot 4. točko dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in sprejeto širitvijo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 4. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red 23. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA PRIPOROČILA VLADI RS V ZVEZI Z NEOBVLADLJIVIMI RAZMERAMI NA MEJI REPUBLIKE SLOVENIJE Z REPUBLIKO HRVAŠKO IN ZAHTEVA ZA MNENJE PREDSEDNIKA REPUBLIKE SLOVENIJE O TEM VPRAŠANJU. Predlog priporočila je obravnavi zboru predložila skupina 28 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom priporočila je skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Skupina 28 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom je na podlagi drugega odstavka 107. člena Ustave Republike Slovenije in prvega odstavka 223. člena Poslovnika Državnega zbora tudi predlagala, da Državni zbor od predsednika Republike Slovenije zahteva mnenje v tem vprašanju. V sladu z dogovorom na 42. seji kolegija predsednika Državnega zbora 2. 11. 2015 je predstavnik predlagatelja predlog sklepa pisno popravil, in sicer je rok, v katerem Državni zbor želi pridobiti mnenje predsednika Republike Slovenije skrajšal s treh dni na 24 ur. Pisni popravek predloga sklepa ste prejeli včeraj 3. 11. 2015. Na podlagi sprejetega sklepa na isti seji kolegija predsednika Državnega zbora dajem najprej besedo predstavniku predlagatelja, gospodu Jožetu Tanku, za dopolnilno obrazložitev predloga za pridobitev mnenja predsednika republike. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Neobičajno pravzaprav celo nepojmljivo je, da Vlada v nekaj mesecih, odkar se dogaja ta migrantska kriza, ni zahtevala v Državnem zboru prav nobene razprave o tem ključnem problemu Evropske unije in pa seveda ključnem problemu, ki čedalje bolj stiska tudi Slovenijo. Slovenija je v zadnjem času postala ključna karavanska pot, pa ne zaradi Karavank, ampak zato, ker se je ta migracijski tok oziroma migracijska karavana zaradi blokad na drugih mejah usmerjala preko Slovenije. Opozoril, da se bo to zgodilo, je bilo dovolj, tako domačih kot tudi tujih, da gre za hude probleme povsod, kamor ta begunski val pljusne, je bilo tudi znano, še posebej hudo pa je tam, kjer se ta migrantski val konča. Žal je tako, da so tisti, ki so pomoči potrebni, gre za družine in posameznike iz vojnih področij, v manjšini. Večji del predstavljajo izredno agresivne skupine, ki pa ne izbirajo sredstev. Čeprav so informacije o tem zelo filtrirane, mimo teh dejstev ni mogoče. Slovenija se sooča s problemi na severni in na južni meji, na obeh so razmere nevzdržne za uniformirane varnostne in obrambne sile, za humanitarce, za zdravstveni sistem in še posebej za prebivalce. Problemi so predvsem zato, ker je bil odziv naše Vlade neustrezen in bistveno prepočasen. Morda bodo šele prihodnji teden na mizi ukrepi, ki bi jih mogli sprejeti že pred dvema, tremi meseci, ampak pač tako je. Pobud za ukrepe je bilo precej, veliko večino teh je predlagal naš predsednik, gospod Janez Janša,, vendar so bili vladni odzivi nanje cinični, podcenjujoči in ocenjeni kot nedržavotvorni. Slovenija bi bila v bistveno boljšem položaju že, če bi sledila tujim vzorom. Lahko bi samo z nekajdnevnim zamikom kopirali ukrepe Madžarske. To se ni zgodilo in zato se je tudi glavni tok migrantov usmeril preko Slovenije. Če se bodo razmere na severni meji, na meji z Avstrijo, zaostrile, bo Slovenija vsaj začasno postala glavna migrantska postaja. Če se bo to zgodilo, se bodo razmere še posebej zaostrile, stroški pa bodo dosegali več sto milijonov evrov letno. Dejstvo je, da so varnostne kapacitete Slovenije zelo omejene in so odraz negativnih ukrepov proti vojski in policiji v preteklih letih, po informacijah pa je Vlada tudi nedavno zavrnila ponujeno mednarodno pomoč. Zato ni mogoče zagotavljati schengenskega režima na meji. Priča smo absurdu, da migranti – med njimi so številni, ki so bili udeleženi v vojnih zadevah –, mnogo lažje prestopajo schengensko mejo kot osebe oziroma potniki z urejenimi dokumenti. Sklic te izredne seje je zaradi neodzivnosti Cerarjeve oblasti nujen. Dejstvo pa je, da se je v reševanje migrantske krize vključil tudi predsednik države. Nedavno je bil na obisku v Belgiji, kjer je svoje pogovore izkoristil zlasti za predstavitev aktualnega stanja v Sloveniji v zvezi z migrantsko krizo, kar je bilo hvalevredno dejanje, vendar žal predsednik Republike ni izkoristil svojega ustavnega pooblastila, da bi samoiniciativno nagovoril tudi Državni zbor in predstavil svoje poglede na reševanje migrantske krize. Zato podpisniki menimo, da izkoristiti moramo to priložnost, ki nam jo daje tudi ustavno pooblastilo, da lahko zahtevamo od predsednika države odgovor oziroma zjasnitev o pomembnem družbenem vprašanju, da to predsednik republike tudi opravi, še posebej, ker je vrhovni poveljnik Slovenske vojske in je kot tak že vključen v vse te zadeve. Danes imate priložnost, da s podporo predlogu podpisnikov zahteve za izredno sejo izglasujete, da dobimo tudi mnenje predsednika republike. Njegova stališča in pobude so zagotovo relevantne in mislim, da je prav, da tudi od Vlade potem v nadaljevanju slišimo, kakšni so bodoče scenariji glede reševanja teh vprašanj. Jaz upam, da bo koalicija predlog podpisnikov podprla. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin o tem predlogu. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor! Migrantska kriza je največji trenutni aktualni problem, s katerim se soočajo države na tako imenovani balkanski poti, v katero je ujeta tudi Republika Slovenija. Dnevno prečka državno mejo med Hrvaško in Slovenijo več tisoč migrantov in tako obsežen migrantski val vsekakor pomeni neko vrsto izrednih razmer, če hočete, če ne že na območju celotne države, pa vsekakor na vstopnih in izstopnih točkah tega migrantskega vala. Val migrantov je zlasti na obmejnih območjih močno posegel v vsakodnevno življenje lokalnih prebivalcev, na kar glasno opozarjajo tudi župani obmejnih občin. Prebivalci niso zmogli voziti otrok v šolo, niso mogli dostopati do zdravnika na način, kot so lahko to storili prej, kmetje niso mogli dostopati do svojih zemljišč, čezmejni delovni migranti niso mogli neovirano prečkati mejnih prehodov. Vse to so dejstva, s katerimi se sooča Republika Slovenija. Obstoječi kadrovski potencial policije v naši državi tako obsežnega migrantskega vala ne obvladuje. Potrebna je torej pomoč vojske, vendar se zatika pri uveljavitvi zadnje novele Zakona o obrambi, na podlagi katere bi vojska pridobila nekatera policijska pooblastila v zvezi z varovanjem meje. Glede na to, da je omejevanje priliva migrantov v Nemčijo in Avstrijo samo še vprašanje časa – bolj dni ali tednov, kot pa mesecev –, bomo lahko že v nekaj dneh postali v Sloveniji tako imenovani žep, v katerem bo za dlje časa lahko ostalo več 10 tisoč ali morda nekaj 100 tisoč migrantov, kar pa bo zagotovo pomenilo dejansko težko obvladljivo stanje, po našem mnenju kar dejanske izredne razmere. Funkcija predsednika je najvišja funkcija v državi. Po naši ustavni ureditvi je predsednik Republike tudi vrhovni poveljnik oboroženih sil. V Novi Sloveniji - krščanski demokrati smo prepričani, da bi moral predsednik Republike že takoj ob pričetku migrantskega vala nagovoriti ne le Državni zbor, pač pa tudi državljane in jim pojasniti pripravljenost Slovenije za obvladovanje nastalih razmer. Če že nismo dočakali njegovega javnega nastopa do zdaj, pa je vsekakor zdaj tisti pravi čas, da stopi pred Državni zbor in pojasni pripravljenost naše države za obvladovanje razmer v prihodnjih dneh in mesecih, ko se pričakuje še celo zaostritev migrantske problematike na območju naše države. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo prav tega, zaradi naštetih razlogov, proceduralni predlog za pridobitev mnenja predsednika Republike glede migrantske problematike soglasno podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Simona Lipicer.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav, predsednik Državnega zbora, Predsednik Vlade, kolegice in kolegi, vladna ekipa! Želela bi povedati, da sta se od takrat, ko se je begunska oziroma migrantska problematika v Republiki Sloveniji pojavila kot velik izziv in hkrati tudi velika preizkušnja za to državo, aktualna oblast, tako Vlada kot tudi parlament, intenzivno odzivala in sprotno odzivala nanjo. Če govorim samo v imenu odziva Državnega zbora, naj spomnim, da smo že imeli oziroma opravili eno izredno sejo Državnega zbora na to tematiko oziroma o vsebinah, ki so povezane s to tematiko. Spomnim naj, da je bilo od 1. 9. do danes izvedenih 12 sej delovnih telesa, na katerih so bile naslovljene vsebine begunske oziroma migrantske problematike in na katere so bili povabljeni predstavniki Vlade, zato da so nam dajali pojasnila, odgovore in da smo jim pomagali tudi sooblikovati priporočila in sporočila, ki so jih prenašali v mednarodno skupnost. Od tega je pomembno tudi izpostaviti, da je bilo 6 sej skupnih sej delovnih teles. V okviru tega sta bili tudi dve seji, ki jih je sklicalo opozicijsko matično delovno telo, to je Komisija za nadzor varnostno obveščevalnih služb. Prav tako velja omeniti, da je bilo do danes postavljenih Vladi oziroma posameznim ministrom 17 poslanskih vprašanj, vseh s strani opozicije, ki so naslavljala vprašanja, povezana z begunsko oziroma migrantsko problematiko. Sklicani sta bili dve seji Sveta za nacionalno varnost. Res pa je, da do sedaj v Državnem zboru nismo izkoristili možnosti, ki nam jo omogoča 107. člen Ustave Republike Slovenije, da bi pozabili tudi predsednika Republike, da se izreče o aktualnih vsebinah, o katerih, kot rečeno, tako izvršni del oblasti, torej vladni del, in pa parlamentarni Državni zbor že zelo aktivno razpravljata. Iz tega razloga v naši poslanski skupini podpiramo predlog, ki je bil podan, da se pozove predsednika Vlade, da nam predstavi svoje stališče oziroma mnenje o omenjenih vsebinah. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Jože Tanko.
Še enkrat hvala lepa za besedo. V prejšnjem stališču je bilo povedano, da je bil Državni zbor kar aktiven na tem področju. Več ali manj je bilo vse, kar je bilo obravnavano v Državnem zboru, bodisi na sejah bodisi na delovnih telesih, obravnavano na zahtevo opozicijskih strank. Se pravi, Vlada v tem delu ni nastopila proaktivno, se ni potrudila, da bi Državni zbor seznanjala o zunanjepolitičnih okoliščinah, o notranjih problemih, o varnostnih problemih, ampak je bilo vse to treba z Vlade dobiti – odgovori na teh sejah so bili zelo nepopolni. Predsednik republike ima v tej državi poseben status. Po ustavi predstavlja Republiko Slovenijo doma in v tujini. Na svojih notranjih potovanjih in tudi v mednarodnem sodelovanju se je v zadnjem času posvetil tudi aktivnostim, povezanim z begunsko oziroma migrantsko krizo, opravil je nekatere razgovore, najbrž formalne in tudi neformalne. Mislim, da je prav, da izvemo tudi od predsednika republike, kakšna so njegova stališča, pa tudi navsezadnje, ali so ta njegova stališča usklajena s stališči Vlade. To je temeljno vprašanje, kajti stvari potekajo in se dogajajo po več poteh. Skratka, predsednik ima neko svojo vlogo, Vlada svoje aktivnosti, zunanji, obrambni in notranji ministri pa svoje. Ni bilo zaznati, da bi kakorkoli prišlo do koordiniranega delovanja na tem področju. Problem je tudi v tem, da predsednik republike ni izkoristil svoje možnosti, ki mu jo daje ustava. Lahko bi sam predlagal razpravo o temeljnem evropskem problemu, ki je v veliki meri tudi čedalje večji slovenski problem, pa tega ni storil. Mislim, da je prav, da poslanci pridobimo tudi ta stališča, še posebej zaradi tega, ker je predsednik republike vrhovni poveljnik Slovenske vojske in Slovenska vojska je v čedalje večji meri angažirana ali pa bo morala biti angažirana v reševanje mejnih in tudi drugih varnostnih vprašanj, ki so povezana z begunsko krizo oziroma migrantsko krizo, in vsem, kar zraven sodi. Naša poslanska skupina bo pri predlogu, da damo besedo in možnost predsedniku republike, da se izjasni in pojasni svoja stališča v zvezi s temi problemi, glasovala za. In jaz upam, da bo predsednik republike to priložnost dobro izkoristil. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom Vlade, kolegicam in kolegom! Državni organi, predvsem pa policija, civilna zaščita in vojska, zdaj tudi s pomočjo humanitarnih organizacij in prostovoljci, obvladujejo krizne razmere na meji, ki jih povzroča veliko število migrantov z Bližnjega vzhoda. Zdi se, da se razmere po tistem, ko so glavni akterji sedli za mizo, na nek način počasi tudi umirjajo, ne glede na to, da je dnevni pretok migrantov še vedno na zelo visoki ravni. Očitanje, da Vlada ni dajala informacij, ne drži, saj je Ministrstvo za notranje zadeve vsakodnevno seznanjalo prebivalce, mi pa smo tudi prebivalci te države in smo informacije tudi dobivali. Predsednik republike predstavlja državo in je vrhovni poveljnik njenih oboroženih sil, vendar nima konkretnih pristojnosti, da bi lahko sam ukrepal. Ustava in dejstvo, da je bil izvoljen na neposrednih volitvah, mu dajeta predvsem veliko moralno moč. Zato je pomembno, da ob tako razširjeni krizi, ki se utegne še bolj zaostriti, jasno pove, kaj si on o tej zadevi misli in kaj bo tudi storil, da bo vplival pozitivno na reševanje migrantske krize. Državni zbor mu torej ponuja priložnost, da se na ta način dejavno vključi v napore naše države. Zato zahtevamo, da Državnemu zboru pove svoje mnenje in poglede na migrantsko problematiko, zlasti o tem, kako varovati naše meje in varnost v državi in tudi o tem, kaj bo storil, da bo Slovenija deležna čim bolj izdatne pomoči mednarodne skupnosti. Zaradi nujnosti situacije pozivamo predsednika države, da v najkrajšem času Državnemu zboru posreduje svoje mnenje. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev glede na navedeno predlagani sklep podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, predsednik. Predsednik Vlade, ministrski zbor! Politika do begunske krize ne more in ne sme postati politika izključevanj, diskreditacij, podpihovanja različnosti in merjenja moči med domačimi političnimi akterji. Zadeva je preresna. Slovenija je zaradi svoje lege tik pred mejami tako imenovanih obljubljenih dežel še toliko bolj občutljiva na vsakršno, tudi notranjo, politično reakcijo. Ta ne ostane samo med našimi zidovi tukaj v dvorani, kaj hitro se lahko preslika na teren, med naše ljudi, med begunce in seveda med vse zaposlene. Slovenija je že tako ali tako preveč razdeljena. Večplastnost te krize tako narekuje reševanje mnogih vsebin, ne samo tega, kako se bomo dnevno spoprijemali s tokom novih tisoč beguncev. Imamo vprašanje solidarnosti, varnosti, logistike, življenja vseh naših državljank in državljanov. To zajema vprašanje naše vloge v Evropski uniji in vloge v celotni skupnosti v mednarodnem okolju, zato je treba begunsko krizo postaviti v kontekst vseevropskega vprašanja, kar od nas kot majhne in suverene države članice te unije zahteva še toliko bolj enoten pristop, tako navzven, predvsem pa tudi navznoter. Slovenija se je v tem kratkem času dobro odzvala na to krizo, predsednik Vlade in vsi trije ministri – zunanji, notranji in obrambni minister – so delali dobro. Kljub različnim dnevno političnim interpretacijam obvladujemo in, kar je najpomembneje, z velikimi napori naših ljudi dostojno do beguncev skupaj z ustreznimi varnostnimi ukrepi se tudi soočamo s to krizo. Poziv, ki ga je dal SDS in vsi podpisniki, naj o tej krizi poda svoja mnenje tudi predsednik republike, je tako lahko dobrodošel. Upam pa, da je poziv v kontekstu reševanj, ne pa v kontekstu še nadaljnjega političnega zapletanja te krize. Socialni demokrati bomo ta sklep sicer podprli, vendar v pričakovanju, da bomo na koncu te seje imeli razlog več, ne pa manj, da se poenotimo, kot rečeno, v reševanju in ne zapletanju te krize. Ne smemo si dovoliti, da se begunsko krizo zlorabi za nastanek politične krize v Sloveniji. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor, spoštovana Vlada! V tem mandatu predsednika republike še nismo videli za govornico v Državnem zboru. Tudi v javnosti se glede aktualnih problematik le malokrat opredeli. V Združeni levici seveda ne nasprotujemo predlogu, da se do tokratne aktualne problematike opredeli. Prav bi bilo, da to stori večkrat. Današnje seje sicer v Združeni levici ne podpiramo. Zakaj? V javnosti se namreč zbuja vtis, da so v Sloveniji tako zelo izredne razmere, da terjajo vsakodnevne nujne in izredne seje odborov Državnega zbora ter Državnega zbora kot takega. Takšnih razmer še ni. So določene težave v določenih lokalnih okoljih, so problemi z logistiko in koordinacijo, ampak Državni zbor mora delovati v smeri pomiritve državljank in državljanov, ne pa v smeri vzbujanja dodatnega strahu. Mora iskati rešitve, ne pa sejati strah. Od predsednik republike tako na eni strani pričakujemo, da ne bo ravnal po zgledu predlagateljev, na drugi strani pa od njega pričakujemo, da bo jasno obsodil sovražni govor, ki smo mu v zadnjih dneh priča žal tudi v tej hiši, torej v Državnem zboru. Do danes se namreč tudi glede tega ni opredelil. Kot rečeno, bomo v Združeni levici predlog podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na odločanje. Glasujemo o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor zahteva na podlagi 107. člena Ustave Republike Slovenije, da predsednik Republike Slovenije v roku 24 ur izreče mnenje o aktualni imigrantski problematiki v Republiki Sloveniji z vidika varovanja meje Republike Slovenije, zagotavljanja varnostni državljank in državljanov Republike Slovenije, zmožnostih Republike Slovenije za varovanje državne meje, nujnosti mednarodne pomoči in državnih zmožnosti za oskrbo imigrantov. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ker je bil proceduralni sklep sprejet, prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo z obravnavo predloga priporočila nadaljevali jutri ob 14. uri, ko bomo prejeli mnenje predsednika Republike. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! S Predlogom zakona o spremembi Zakona o organiziranosti in delu v policiji zasledujemo cilj zadostitve potrebe po kadrovski okrepitvi enot pomožne policije. Posledice pretiranega varčevanja preteklih let se v policiji kot ključnem nosilcu nacionalne varnostni kažejo na različne načine. Ena od pojavnih oblik kadrovske podhranjenosti policijskih struktur se kaže tudi v odnosu do pomožne policije, ki se ji je v preteklosti pripisoval premajhen pomen. Ta institut je izjemno pomemben zlasti v kontekstu aktualne situacije. Že v preteklosti je bila ob določenih dogodkih izražena potreba po vpoklicu rezervnega sestava, kar je ob migracijski krizi še bolj izraženo in še bolj utemeljeno. Izhodišče za predlog spremembe je delo in obvladovanje izjemno velikega števila migrantov s strani policiji, zaradi česar je nujno, da se policiji omogoči povečanje števila pomožnih policistov, seveda ob hkratnem izkoristku kadrovskega potenciala, ki je v tem trenutku že na razpolago. S spremembo se predlaga povečanje starosti pomožnih policistov na 60 let tako za moške in ženske, kar bi potem privedlo do tega, da bomo po relativno hitrem postopku pridobili usposobljene, preizkušene, preverjene kadre, glede na to, da je močna kadrovska podpora policiji ob nepredvidenih dogodkih nujna ter je dobrodošlo angažiranje upokojenih policistov in tistih, ki jim je delovno razmerje prenehalo po lastni volji in so seveda še vedno usposobljeni za opravljanje policijskih nalog. Ta predlog prav tako prinaša finančne prihranke, vendar pa je to v dani situaciji drugotnega pomena. Zaradi odločitev iz leta 2010 oziroma neugodne finančne situacije naše policije je trenutno sklenjenih 252 pogodb, prišlo je do zmanjšanja iz takratne številke 4200. Policija je že pripravila projekcijo potrebe širjenja pomožne policije, ki bo izkoristila tudi pomembno sinergijo prenosa znanja na mlajše generacije. Skratka, cilj tega predloga je okrepitev organiziranosti in delovanja naše policije za boljše soočanje z varnostnimi izzivi, kar pa tudi primerjalno pravno ustreza ureditvam drugih držav, ki tudi na ta način urejajo to situacijo. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Lilijani Kozlovič.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanci, poslanke, spoštovani ministrski zbor! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 27. nujni seji 3. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada s predlogom za obravnavo po nujnem postopku. Kolegi predsednika Državnega zbora je na 42. seji 2. 11. 2015 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. K predlogu zakona so v poslovniškem roku amandmaje vložile poslanske skupine SMC, Desus, SD in Poslanska skupina SDS. Ministrica za notranje zadeve je kot predstavnica predlagatelja v dopolnilni obrazložitvi členov povedala, da je glede na trenutne varnostne razmere v Republiki Sloveniji, ki zahtevajo obvladovanje in delo z izredno visokim številom ilegalnih migrantov, nujno potrebno, da se v najkrajšem možnem času in na najbolj učinkovit način omogoči policiji povečanje števila pomožnih policistov. S sprejemom predlagane spremembe zakona bo to omogočeno z angažiranjem policistov, ki so se v preteklih letih upokojili, pa so še vedno dovolj usposobljeni za opravljanje nalog pomožnih policistov. Z dobro usposobljenimi pomožnimi policisti bi policija pridobila močno kadrovsko podporo za delovanje ob neprimernih dogodkih, kot so naravne in druge nesreče, ko je hujše ogrožena javna varnost, za primer zavarovanja državne meje, za primere krize izrednega ali vojnega stanja, kot tudi za nadomeščanje izpada aktivnih policistov v policijskih enotah zaradi različnih razlogov, kot je vpoklic v posebne enote policije, širitev epidemije in podobno. Zakonodajno-pravna služba je povedala, da k samemu besedilu predloga zakona nima pripomb. Podala je komentar k vloženemu amandmaju Poslanske skupine SDS v zvezi s statusom pomožnega policista, ki bi ga lahko pridobili kandidati, ki so še v teku usposabljanja. Izrazila je nestrinjanje s predlagano rešitvijo, saj bi to v praksi lahko pomenilo kršenje načela enakosti, saj bi pomenilo, da imajo policijska pooblastila tako tiste osebe, ki so že kvalificirane, kot tudi tiste, ki te kvalifikacije še niso pridobile. V razpravi so članice in člani odbora iz vrst opozicijskih poslancev izpostavili vprašanje višine predvidenih prispevkov oziroma določitev morebitne pozitivne diskriminacije pri odmeri dohodnine in prispevkov v pokojninsko blagajno, ki jih bodo vplačevali ljudje s statusom pomožnega policista. Izrazili so podporo predlaganemu amandmaju Poslanske skupine SDS, saj bi to pripomoglo k še večjemu naboru ljudi, ki bi lahko pripomogli k izboljšanju kriznih razmer tudi s pomočjo del, za katera niso zahtevana policijska pooblastila. Iz vrst koalicijskih poslanskih skupin je bila izražena podpora predlagani spremembi zakona, saj gre za znižanje stroškov in omogočanje aktivacije oseb iz že usposobljenega kadra, ki zaradi omejitev, danih v preteklosti, niso mogli biti vpoklicani kot pomožni policisti. Poudarili so, da so bili že v preteklosti priča dogodkom, kot so na primer naravne nesreče, ki bi lahko sprožili vpoklic, zato vidijo s predlogom te spremembe predvsem možnost trajne ureditve tega področja. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus, SD k 1. členu in nato glasoval v vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji tudi vključeni. Dopolnjen predlog je seveda sestavni del tega poročila. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Anita Koleša.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, cenjeni ministri, dragi kolegice in kolegi! Dovolite, da vas seznanim s predlogom sprememb organiziranosti in dela v policiji, ki ga je sprejela naša poslanska skupina. Predlog novele Zakona o organiziranosti in delu policiji, ki ga obravnavamo, sledi predvsem cilju zagotoviti boljšo organiziranost in delovanje policije tako, da se bo ta učinkovito odzivala na vse varnostne izzive. Dejstvo je, da se je institutu pomožnega policista oziroma policistke v preteklosti posvečalo manj pozornosti, čeprav so bili le-ti vseskozi pomemben del zagotavljanja varnosti države. Zato moramo poudariti, da pomožni policisti dejansko pripomorejo k učinkovitemu in tudi racionalnemu načinu organizacije sistema notranje varnosti. Iz različnih razlogov je slovenska policija v zadnjih letih doživela izrazito zmanjšanje kadrovske sestave. Od leta 2007 kar 15 % zmanjšanje števila zaposlenih. Tudi to dejstvo je botrovalo predlogu Vlade, da pohiti s predlogom teh zakonskih sprememb, ki zadevajo organizacijo in delo v policiji. V Sloveniji smo imeli v zadnjih letih kar nekaj predvidljivih in tudi nepredvidljivih dogodkov. Med prve lahko štejemo večje športne dogodke, med druge pa hujše naravne in druge nesreče, ki nesorazmerno povečajo potrebo po poklicu pomožne policije za nadomeščanje policistov posebne policijske enote in opravljanje manj zahtevnih nalog. V iskanju vseh možnih oblik krepitve kadrovske strukture policije in za učinkovito delovanje policijskega dela, predvsem zaradi trenutnih varnostnih razmer v Sloveniji, je vpoklic pomožne policije za nadomeščanje policistov, ki opravljajo delo na mejnih prehodih in v zbirnih centrih ustrezna in praktična rešitev. Zato je predlog, da lahko v pomožni policiji sodelujejo ženske in moški do konca koledarskega leta, v katerem dopolnijo 60 let, razumna meja. Prav tako pa podpiramo izenačitev starostne meje za oba spola. Delo policistov je vedno zahtevalo dobro in stalno fizično ter tudi njihovo strokovno usposobljenost, zato so bojazni, da bi pomožni policisti tega ne zmogli, zagotovo odveč. Poleg tega uredba o pomožni policiji določa komisijo, ki preverja izpolnjevanje pogojev in določa tudi preverjanje psihofizičnih sposobnosti kandidatov za delo v pomožni policiji. S predlogom zakona se daje tudi možnost, da upokojeni policisti ostanejo aktivni, saj so to preizkušeni in preverjeni kadri. Prav tako pa so izredno pomembni za prenos znanja in izkušenj na mlajše kolege. Mislim, da je to vidik, ki smo ga v zadnjem obdobju povsem zanemarili. Za ustreznejšo ureditev smo na seji matičnega delovnega telesa poslanci sprejeli amandma, ki za delo pomožnega policista izključuje omejitev, ki velja za ostale upravičence začasnega in občasnega dela po Zakonu o urejanju trga dela. Tako lahko po tej ureditvi pomožni policisti opravijo več kot 60 ur v koledarskem mesecu. Vse našteto so zelo tehtni razlogi za sprejetje predlaganega zakona, zato bomo poslanci Stranke modernega centra predlog zakona podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Če vzamem ta zakon, ki je pred nami, vzamem splošno zakonodajo, ki govori o upokojevanju policistov, in če k temu dodam še seveda ZUJF, potem bi človek rekel, da je pred nami mineštra. Mineštra na Štajerskem rečemo tisti jedi, kjer zmečemo vse v lonec, kar nam je ostalo, in potem na nek način dobimo neko juho, ki jo jemo z žlico, pa niti ne vemo, kakšna bo. Zakaj sem začel s takim uvodom? Mi imamo na tem področju točno to, kar sem rekel. Splošna zakonodaja, ki govori o upokojevanju policistov v povezavi s policijsko zakonodajo, nalaga, da se policisti upokojijo pri 53-ih letih starosti ali 55-ih, kjer so pač prehodna obdobja. Zakonodajalec je rekel, da je to potrebno zato, ker so policisti pri 53-ih letih pač iztrošeni in ne morejo več delati. Potem torej ne morejo več delati. Potem k temu dodajmo še ZUJF, ki pa pravzaprav definitivno odloči in reče, da morajo iti v pokoj. Zdaj je pa pred nami zakon, ki pravi, da jih bomo vzeli nazaj na šiht. Vidite, zato je to mineštra in čisto nič drugega. Na eni strani sprejemamo zakone, kjer govorimo o tem, da morajo iti v pokoj, da so popolnoma iztrošeni, zdaj jih bomo pa nazaj vzeli s tem zakonom. Ampak tudi temu zakonu, ker sodi v sklop zakonodaje, ki rešuje vprašanje nastalih varnostnih razmer v državi, mi ne bomo nasprotovali, celo podprli ga bomo. Prav bi pa bilo, da bi bil ta zakon verjetno v sklopu nekaterih drugih zakonov, kot so obrambni zakon, Zakon o javnih financah, Zakon o izvrševanju proračunov in še kakšen, sprejet meseca maja. Če bi bil tak zakon sprejet meseca maja, potem se nam verjetno ne bi dogajalo to, kar se nam zdaj dogaja. Kje pa imamo kakšno garancijo, da jutri ne bo Radio Študent pozval k zbiranju podpisov in nam bo padel tudi ta zakon? Hotel sem povedati, da Vlada Republike Slovenije absolutno ni pripravljena na nič, kar se tiče migrantske krize. Vsi tisti, ki govorite o tem, kako pravočasno podvzema ukrepe – meni je žal, da ni tu predsednika Vlade, da bi to njemu povedal -, in vsi tisti, ki govorite, kako se pravočasno odzivamo, nimate prav, ker se ne odzivamo pravočasno. Pravočasno bi bilo, če bi bil ta zakon na mizi meseca maja, skupaj z večino ostalih zakonov. Ampak imate srečo. Srečo imate tudi zato, ker vam gredo zakoni skozi s pomočjo SDS odnosno s pomočjo opozicije, zato lahko naredite globok poklon opoziciji. Namreč, skozi spravite tudi dvotretjinski zakon, kar je zelo zanimiva zadeva, seveda z našo podporo, saj ga sicer ne bi, to menda veste. Ampak v takih razmerah – ker mi je ostala še minuta in pol – bi človek pričakoval s strani predsednika Vlade tudi kakšno, ne bom rekel spravljivo, ampak normalno potezo. Ne pa poteze, kakršne vleče, ko mu naš predsednik stranke pošlje osem predlogov, kaj je treba narediti, potem pa s strani koalicijskih poslancev slišim, da je pravzaprav vse to narejeno, predsednik Vlade pa to označi za napad na njega, na Vlado in na nedržavotvornost in ne vem, kaj vse. Pa saj ne vem, če je človek čisto normalen. Zato je seveda tudi vprašanje, ali je zakonodaja, ki jo sprejemamo na tak način, zakonodaja, ki je konsistentna. Ta zakonodaja ni konsistentna, pika, amen, gotovo, to je dejstvo. Tudi pri temu zakonu pravzaprav poglejte, kaj je naredil koalicijski amandma, ki je bil na seji odbora na mizi. Koalicijski amandma je rekel, da bodo lahko ti policisti, ki se bodo eventualno vrnili na delo, delali 180 ur ali več, ker je omejitev samo 60 ur. Se pravi, da bomo dali na 180 ur, nič pa nismo rekli o tem, kako bo kaj z zmanjšanjem pokojnine zaradi tega, nič nismo rekli o tem, kako bodo dohodnine plačali, ali se jim bo sploh splačalo priti v službo ali ne. Jaz mislim, da se bodo mnogi odločili za "ne", ko bodo pogruntali, koliko se jim pokojnina zniža in koliko bodo dohodnine plačali, ker bodo potem ugotovili, da se jim ne splača hoditi v službo. Ampak to je vse rezultat tega, ker delamo kampanjsko, ker delamo neodgovorno in ker delamo na horuk. Šele ko nekdo potrka, se zganemo. Ampak kljub vsemu, glede na konstruktivnost opozicije oziroma SDS, bomo mi zadevo podprli, ne zaradi vas, ampak zaradi potreb države. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, spoštovani ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Potrebe po vpoklicu pomožne policije za nadomeščanje policistov posebne policijske enote so se pojavile že večkrat, in sicer se tovrstne potrebe kažejo predvsem ob naravnih nesrečah, večjih športnih dogodkih, toliko bolj pa se kažejo v času, ko se Slovenija sooča z migrantsko krizo in so policisti izjemno obremenjeni. V našo državo dnevno vstopa na tisoče migrantov, nadzor, usmerjanje in postopke v zvezi z vstopi pa opravlja nekaj več kot tisoč policistov. Tako je bilo na najbolj obremenjen dan, 21. 10. 2015, ko je v Slovenijo vstopilo 12 tisoč 116 oseb, na terenu prisotnih tisoč 139 policistov. Policisti skrbijo za zagotavljanje varnosti državljanov, hkrati pa skupaj z vsemi drugimi deležniki, ki sodelujejo pri sprejemu, obravnavi in pomoči migrantom, skrbijo za čim bolj dostojno in humano obravnavo množice ljudi, ki prehaja preko naše države. Posebno skrb zagotavljajo predvsem najranljivejšim skupinam: bolnim, otrokom, ženskam in starejšim. Glede na to, da vemo, da policijske sile ne zadoščajo taki količini migrantov, je nujno treba sprejeti take ukrepe, s katerimi bomo povečali njihove kapacitete na terenu. Da je policija kadrovsko podhranjena, pričajo podatki, po katerih je policija v obdobju zadnjih nekaj let doživela drastično zmanjšanje kadrov. Tako se je samo v obdobju od 1. januarja 2014 do 30. oktobra 2014 število zaposlenih v policiji zmanjšalo za 303 zaposlene. Zaradi tega je policija podala predlog o širitvi instituta pomožne policije na 864 pomožnih policistov, kar bi sovpadalo s številom policistov posebne policijske enote. Trenutno je sklenjenih 225 pogodb. Z novelo Zakona o organiziranosti in delu policije se tako predlaga sprememba veljavnega 101. člena, ta člen pa nam določa, da v pomožni policiji lahko sodelujejo ženske in moški od dopolnjenega 18. leta starosti pa vse do konca koledarskega leta, ko ženske dopolnijo 40, moški pa 50 let. Seveda pa morajo poleg starostnega izpolnjevati tudi druge pogoje. Z novelo se predlaga zadržanje usposobljenih pomožnih policistov do dopolnjenega 60. leta starosti. Na ta način bi lahko hitro aktivirali tudi policiste, ki so se v preteklih letih upokojili, so pa še vedno dovolj usposobljeni za opravljanje nalog pomožnih policistov. S spremembo starostne meje se bodo zmanjšali stroški kadrovanja, povečala pa se bo kakovost opravljenega dela pomožnih policistov. Sprememba bo namreč omogočila sklepanje pogodb z izkušenimi policisti, katerim ne bo treba opraviti predvidenega štirimesečnega usposabljanja. V Poslanski skupini Desus menimo, da so pomožni policisti pomemben del pri zagotavljanju varnosti države ter da bomo s tem ukrepom zagotovili hitro in dobro okrepitev kadrov v policiji, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Spoštovani predsednik, spoštovane ministrice, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Begunski oziroma migrantski val, katerega smo še nedavno opazovali tam daleč na italijanski in grški meji, je zdaj tukaj, na meji Republike Slovenije z Republiko Hrvaško ter naprej z Republiko Avstrijo. Z njim se za enkrat soočajo predvsem prebivalci obmejnih občin in krajev. Ob tem je treba pripomniti, da se, da je temu tako, lahko zahvalimo policistom, pripadnikom civilne zaščite, vojski, medicinskemu osebju in prostovoljcem, ki trenutno obvladujejo situacijo. Zakon o nalogah in pooblastilih policije v 4. členu določa,katere so temeljne dolžnosti policije, tudi nadzor mej. Če smo nedavno mislili, da je nadzor mej zgolj rutinsko delo, zdaj ugotavljamo, da temu ni tako. Še posebej zdaj, ko gre za množično vstopanje migrantov iz sosednje Hrvaške v Slovenijo ter izstopanje migrantov v severno sosedo Avstrijo. Za obvladovanje tega vala je država nujno morala odreagirati ter v obvladovanje tega vala vključiti vse svoje resurse, ki pa so žal podhranjeni. Tukaj mislim na policijo, saj danes govorimo o policijskem zakonu. Žal je treba spomniti, da smo tudi zaradi evropskih zapovedi o varčevanju v javnem sektorju do onemoglosti ter zaradi groženj tudi o prihodu trojke, nekatere segmente javnega sektorja zanemarili oziroma jo zelo osiromašili. Tudi našo policijo. Število policistov se je zmanjševalo zaradi odhoda v pokoj ali pa zaradi drugih razlogov, med katere lahko uvrstimo tudi zaustavitev razvojnih momentov posameznikov v tem sektorju. Vlada je za reševanje oziroma za obvladovanje razmer na državni meji ter istočasno za uresničevanje temeljnih nalog policije, med katere zagotovo sodi zagotavljanje varnosti državljank ter preganjanje kriminala, pripravila predlog novele Zakona o organiziranosti in delu v policiji. Cilj te novele je, da bi zaradi trenutnih razmer na meji lahko v svoje vrste, pod pogoji seveda, povabili policiste, ki so se že ne toliko let nazaj upokojili, in policiste, ki so policijske vrste zapustili po svoji volji. Gre za ljudi, ki so jim policijske naloge poznane in bi lahko brez dodatnih usposabljanj delo začeli opravljati takoj. Prav tako pa gre novela tudi v smeri popolnitve pomožne policije. Na ta način se bo nekoliko razbremenilo delo tistih policistov, ki so sedaj na mejah in opravljajo delo preko polnega delovnega časa, velikokrat tudi več kot 12 ur dnevno. Na spletnih straneh Vlade oziroma policije lahko zasledimo, da si vsi prizadevajo k čim bolj usmerjenemu in nadzorovanemu vstopanju migrantov, usklajenemu delovanju s sosednjimi varnostnimi organi, ki se je izboljšalo po vrhu EU – Balkan. Nujno je sodelovanje z drugimi službami, ki skupaj s policijo skrbijo za čim bolj dostojno in humano obvladovanje množice ljudi, ki prihajajo čez državo, še posebej, ko gre za otroke, ženske, starejše in bolne ljudi. Socialni demokrati bomo predlog novele zakona podprli. Se pa zavedamo, da je to trenutna rešitev, ki jo bo v ugodnejših razmerah treba nujno dodelati in popolniti policijske vrste ter poskrbeti za njihov razvoj. Nekateri se šele zdaj zavedajo, kaj pomeni beseda varnost. Socialni demokrati pa bomo dodali še besedo mir. V varni državi in v miru se lahko razvijamo posamezniki, krepimo podjetniško pobudo, se lahko skratka razvijamo kot družba. Zavedati pa se moramo, da te dobrine tudi nekaj stanejo, zato je skrajni čas, da prenehamo z nepremišljenim varčevanjem.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, državni sekretar, spoštovani zbor! Kadrovska stiska policije ni nastala s prihodom beguncev v Slovenijo. Začela se je z varčevalnimi ukrepi, zahtevo zmanjševanja števila zaposlenih, spremembo pogojev upokojevanja, rezi v različne dodatke. Da imamo premalo policistov, v Združeni levici opozarjamo že od prvega dne od vstopa v Državni zbor. To, da ima vsesplošno varčevanje na vseh področjih dolgoročne škodljive posledice, je jasno vsem. Tovrstne negativnosti se najbolj očitno pokažejo ravno v času posebnih situacij. Krivi niso begunci, ampak vse pretekle vlade in koalicije, ki so nepremišljeno dopuščale in sprejemale varčevalne ukrepe. Ko smo pred letom dni na nujni seji matičnega odbora na predlog Združene levice prvič podrobno obravnavali to problematiko, smo se vsi strinjali, da je kadrovska stiska v policiji velika. V letu dni smo od Vlade pričakovali celovite spremembe, ki bi omogočile zaposlitev tisoč dodatnih policistov redne sestave in ustrezen sistem ter organizacijo pomožne policije. Noveliranje enega člena nekega zakona, ki ga obravnavamo danes, te kadrovske problematike seveda ne rešuje, a se zavedamo, da je treba nemudoma zagotoviti dodatno pomoč policistom, zato bomo predlog zakona v Združeni levici vseeno podprli. Treba pa je povedati, da je postopanje Vlade, blago rečeno, nenavadno, da ne uporabim kakšne hujše besede. Najprej smo posegli v Zakon o obrambi in vojski podelili policijska pooblastila, zdaj pa iščemo možnost dodatne rešitve s pomožno policijo. V Združeni levici že ves čas opozarjamo, da je takšno reševanje položaja neprimerno in neučinkovito. Vlada bi morala pripraviti interventni zakon in v njem urediti vse, kar je potrebno, ne le možnost dodatnih pomožnih policistov, ampak tudi možnost novih zaposlitev v policiji, interventne nakupe potrebne opreme, primerna nadomestila in dodatke za delo, podlage za ustrezno zdravstveno oskrbo, poenostavitev postopkov registracije in vse druge ukrepe, ki jih je treba sprejeti. Ministrstvo sedaj pričakuje, da bo s spremenjenim zakonom oziroma z enim členom pogodbe podpisalo z dodatnimi tisoč 300 do tisoč 500 pomožnimi policisti. Večinoma gre, kot so že povedali govorniki pred menoj, za že upokojene policiste, ki prejemajo nizke pokojnine. Postavlja se vprašanje, ali bodo upokojeni policisti za podpis pogodbe sploh zainteresirani. Številni se zaradi dejstva, da se jim plačilo, ki ga prejemajo kot pomožni policisti, všteva v davčno osnovo, za to ne bodo odločili, ker se jim to preprosto ne bo izplačalo. Zaradi dodatnega zaslužka bodo morali konec leta plačati dohodnino, tega se z noveliranjem ne rešuje. Druga nevarnost pa je vezana na problem nadomeščanja rednih policistov s pomožnimi. Pomožna sestava policije bi morala dejansko biti to, kar pove samo ime – pomožna. Tak način reševanja kadrovske problematike se nikakor ne sme izrabljati za nadomeščanje števila rednih policistov. To namreč dobesedno pomeni izkoriščanje poceni delovne sile in izgovor za nadaljnje varčevanje ter omejevanje števila zaposlenih v policiji. Kaj hitro bomo lahko s strani Vlade in koalicije slišali izgovor, da dodatnih zaposlitev v policiji ne potrebujemo, ker imamo zadostno število pomožnih policistov, ki lahko po potrebi priskočijo na pomoč. Vsekakor pričakujemo, da se to ne bo zgodilo. V Združeni levici bomo predlog podprli, čeprav ne gre za več kot potrebno celovito rešitev. Upamo, da Vlada pripravlja interventni zakon, s katerim bo resnično uredila vse potrebno, in da ne bomo vsak teden obravnavali eno od potrebnih sprememb ali en člen nekega zakona in še naprej govorili zgolj in predvsem o ograjah, pardon, tehničnih sredstvih, ki nikakor ne bodo rešila položaja, v katerem smo. Na teh debatah, razpravah, ki smo jih imeli na matičnih odborih, je še vedno glavna mantra varčevanje, varčevanje, varčevanje. Seveda je vedno treba z javnimi financami varčevati, ampak varčevati pametno in optimalno. Skrajni čas je, da se tudi tega lotimo. Hvala za besedo.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi! Naj uvodoma pojasnimo, da bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov predlog sprememb in dopolnitev Zakona o organiziranosti in delu policije seveda podprli. Rešitve, ki jih omenjeni predlog zakona prinaša, namreč pomenijo tisto pravno podlago za aktiviranje večjega števila pomožnih policistov, ki imajo ustrezno strokovno usposobljenost in tudi izkušnje za delo v policiji. Ampak ob vsem tem velja izpostaviti našo kritičnost do dela vladajoče koalicije na področju pripravljenosti za soočenje z migrantsko krizo. V Novi Sloveniji smo vladajočo koalicijo pravočasno opozarjali na potrebno pripravljenost, na migrantski val, s katerim se danes soočamo, in že meseca avgusta smo v ta namen zahtevali nujno sejo Odbora za notranje zadeve. Vendar so bila naša opozorila očitno preslišana, s strani nekaterih niso bila resno vzeta. Tako smo prišli v ta migrantski val zelo nepripravljeni. Zamudili smo čas za pravočasno pripravo vseh potrebnih pravnih, zakonodajnih podlag za ukrepanje vojske in policije v tej krizni situaciji. Za ta migrantski val so se indici kazali že nekaj časa, vsaj tri mesece, ko je Madžarska napovedala zapiranje mej. Mi smo globoko v teh migrantskih težavah in šele danes, na vrat na nos, ko smo postavljeni pred dejstvo, sprejemamo temu prilagojeno zakonodajo. Naj spomnim na težave pri sprejemanju Zakona o obrambi, in lahko se zgodi, da bomo prišli v težave tudi pri tem zakonu. Se pa strinjam, da obstoječe število policistov ne more obvladovati varnostne situacije na mejah, hkrati pa zagotavljati varnostni znotraj države in tudi med posameznimi prebežniki. Tako smo zdaj v situaciji, da so bili policisti v službi tudi po več kot 26 ur brez vmesnega počitka, in se že soočamo z njihovo psihofizično izčrpanostjo. Dejstvo je tudi, da imamo premajhno število policistov že za opravljanje rednih delovnih nalog, da imamo policiste, ki so slabo plačani, slabo opremljeni in preobremenjeni. Do takšnega stanja je prispevalo tudi večletno varčevanje pri urejenosti in delu policije. Ko je prišlo do teh dodatnih obremenitev policije, pa smo se soočili z dejstvom, da varčevanje na področju varnostni dejansko vprašljivo in bomo morali za varnost v bodoče namenjati bistveno več sredstev, kot smo jih do zdaj. Lahko pa pohvalimo prizadevnost in tudi humanost dosedanjega dela naših policistov, tako pri rednem delu kot pri njihovem delu ob migrantskem valu, in jim na tem mestu lahko izrečemo iskrene pohvale. Dejstvo je tudi, da med državnimi organi uživajo visoko stopnjo zaupanja v javnosti, in da bomo ohranili to stanje, bo treba vlagati več sredstev, tako za dodatne zaposlitve, izboljšanje materialnega statusa, kot tudi za izobraževanje in usposabljanje policistov. Za konec naj izrazim eno veliko željo s strani Poslanske skupine Nove Slovenije, in sicer da Vlada Republike Slovenije ne pristopa k problemom migrantskega vala parcialno, da iz tedna v teden prihaja z nekim novim zakonom, temveč da problem rešujemo celostno. Seveda pa smo velik del priložnosti, ki smo jo imeli, že zamudili. Omenjeno zakonodajo bi lahko namreč sprejeli že tedaj, ko so se kazali indici, da bo Slovenija soočena s tako močnim in velikim migrantskim valom. Ob tem pa še eno opozorilo, kaj se lahko zgodi, če v naslednjih dneh pride do zreduciranja ali pa zminimaliziranja prestopa migrantov v avstrijsko državo. Slovenija bo soočena s še hujšimi težavami pri obvladovanju svoje južne meje. Zaradi tega vas pozivamo, da pridete z zakonodajo. V Novi Sloveniji bomo vse dobre predloge, ki bodo namenjeni temu, da bo zagotovljena varnost in da bo zagotovljen varnostni vidik, seveda z veseljem podprli. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo vsekakor predlagane spremembe podprli, tako kot pri prejšnjih spremembah pa opozarjamo, da če bi to storili pravočasno, bi bile lahko s kvalitativno in kvantitativno analizo in razpravo te spremembe boljše. Vidimo, da imamo v teh spremembah aktivno vlogo policijskega sindikata, obeh, ki opozarjata na nezadovoljstvo v policiji, na veliko fluktuacijo in stanje se samo še poslabšuje. Te slabe razmere smo imeli že pred letom, slabše so bile spomladi, vendar kljub opozorilom nismo oziroma Vlada ni zmogla napora, da bi stanje izboljšala, vložila več sredstev v policijo, izboljšala tako tehnične kot ostale razmere. Zakaj ta zakon sprejemamo šele zdaj? Imeli smo izredno nočno sejo, na kateri smo sprejemali spremembe Zakona o obrambi. Tudi tam smo opozarjali na napake in posledice so vidne danes, ko imamo zopet problem glede izvajanja samega zakona. Tako bomo najbrž imeli tudi problem glede izvajanja teh določb. Paket v celoti ni bil sprejet in samo parcialno rešuje problem. Zakon kot tak mora doživeti celovite spremembe, kajti brez celovitih sprememb ne bo učinkovit. Če pogledamo nezadovoljstvo pri delu policije, izhaja predvsem iz plač, zelo nizko so uvrščeni, vedno so bili deležni omejevanja plač, tehnična sredstva so nepopolna, iztrošena, pri tem pa moramo opozoriti tako na varnost – ker če so tehnična sredstva slaba, ni varnosti –, na ekološko varnost, zdravstveno varnost in vse ostalo, da sploh ne naštevamo. Napoved policijske stavke se že dolgo obeta. Pravijo, da je neprimeren čas zaradi razmer. Kdaj pa naj policisti opozorijo na neprimerne razmere? Saj ko imamo varnostno situacijo dobro, jih pač nihče ne posluša. Jaz mislim, da se bodo v tej stavki poslužili modernih sredstev stavke, kar pomeni, da je stavka lasersko ciljno usmerjena. Nekatere policije v drugih državah to izvedejo tako, da če je treba izvesti pritisk na Vlado, se pač ta stavka usmeri na Vlado. Naj to stavko čutijo tisti, ki so za delo policije odgovorni. Se pravi, fokusiranje stavke na vladne uslužbence, ne pa da bomo to stavko čutili drugi. To so te moderne oblike pritiska in upam, da se jih bodo policisti poslužili, pri tem pa jih poslanci Nepovezane skupine podpiramo. Ureditev statusa pomožnih policistov. Seveda ga je treba urediti, pri tem razmisliti še o drugih zadevah, kar pa zdaj ni bilo časa. Kdo vse, od kadetov do študentov Fakultete za varnostne vede, je primeren za takšnega pomožnega policista. Tukaj bi tematiko lahko rešili širše, če bi si za to vzeli dovolj časa. Potrebe so kompleksne, zato morajo biti tudi spremembe kompleksne. Zdaj rešujemo situacijo reaktivno za nazaj, spomladi ali pa že prejšnje leto bi jo lahko rešili proaktivno. V tem času, ko smo oblikovali sklep, smo predlagali še eno spremembo, ki jo boste dobili v obliki amandmaja na klop, in sicer, kot je kolega Gorenak že omenil, pozabili smo na številne primere in vprašanje je, koliko policistov se bo odločilo za ta status, ki ga zdaj predlagamo. Pozabili smo na to, da se veliko policistov, ki gredo zgodaj v pokoj, pridruži političnim strankam in so politično aktivni, vendar Ustava prepoveduje, da bi izvajali naloge, če so v političnih strankah. Zato v predlaganem amandmaju odpravljamo tudi to možnost. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Jaz mislim, da imamo dva amandmaja. Zdaj ne vem, predsednik, ali je pri vas že še eden amandma ali ne.
Enega imam.
Mislim, da je napovedan ali pa bo prišel še amandma, ki ga vlagajo Nepovezani poslanci. V skladu s tistim, kar sem prej govoril. Zdaj sem imel še ene par klicev, eno serijo enih elektronskih sporočil nekdanjih zaposlenih v policiji, ki so upokojeni. Eni so si že dali malo preračunati, kako bi to bilo, če bi se zdaj zaposlili za 180 ur na mesec in kaj bi posledično to pomenilo z vidika njihovih prihodkov. Velika večina ugotavlja, da se dejansko ni pametno zaposliti, ker je razlika med tistim, kar nekdo izgubi pri pokojnini, med tistim, kar potem plača dohodnine in tistim, kar ven dobi s takšnim delom, premajhna. Se pravi, da bi po domače povedano hodili v službo za premalo denarja, zato se bo verjetno zgodilo to, na kar me opozarjajo, da bo večina ostala doma in se za to ne bo odločila, ker ni finančno stimulativna zadeva, ker če nekdo izgubi del penzije, če plača dohodnino, potem Kar se tiče amandmajev. Kaj smo želeli mi doseči z našim amandmajem? Mi imamo danes na južni meji 200 ali ne vem koliko kandidatov za policiste, ki nimajo nobenih policijskih pooblasti. To je isto, kot da se kogarkoli tu od nas obleče v uniformo in gre tam na cesto, ustavi nekega voznika in ta voznik bo rekel: Kdo pa si ti? To je čisto ista situacija. Zato smo dali ta naš amandma, da se tem policistom, ki so v Tacnu, ki so v bistvu na šolanju, ki še niso policisti, da takšna policijska pooblastila. Ampak včeraj smo dobili neko zagotovilo ministrice, da bodo ti policisti umaknjeni, da jih ne bo več tam dol in da bodo šolanje nadaljevali. Potem je ta problem na nek način rešen. Ni pa rešen problem tega, na kar opozarja Združena levica. Gre namreč za vprašanje izpolnjevanja pogojev iz celega 44. člena, to so pa tisti pogoji, ki jih je treba izpolniti poleg splošnega zakona, ki govori o zaposlovanju v državni upravi. Recimo to, da nekdo ne more biti kaznovan pod določenimi pogoji, da ne naštevam podrobnosti, da ni v kazenskem postopku, da ni član politične stranke in tako dalje. Vi veste, da imamo mi poleg Italijanov v ustavi eni redkih absolutno prepoved članstva policistov v političnih strankah in je to tudi razlog za prekinitev pogodbe o delu odnosno morajo izstopiti prej, preden se lahko zaposlijo v policiji. To sicer ni evropska norma, ampak je slovenska in italijanska, ampak pustimo, tako stanje je. Zato velika večina ali pa mnogi, bom rekel, potem, ko zapustijo policijo, ko so upokojeni, gredo v politične stranke. Recimo Murska Sobota, je ratal župan in še kaj. Pa mnogi drugi tudi, to vemo. To je do teh nižjih nivojev, za katere javno niti ne vemo. Kaj zdaj to pomeni? Pomeni, da ima Združena levica z gospodom Dobovškom prav. Mi bomo ta amandma podprli. Zakaj? Zaradi tega, ker se mi zdi, da res morajo izpolnjevati vse pogoje 44. člena, kot da se prvič zaposlijo v policiji. To je dejstvo. Drugače po mojem mnenju to ni normalno in ne bi bilo prav. Jaz ne vem, če je to možno, ne vem, kaj bo rekla Vlada, kaj bo rekla ministrica, koalicija bo verjetno požegnala to, kar je uradni predlog Vlade. Ampak saj ne gre za to, mi želimo pomagati, ampak ta pomoč je običajno takole [[naredi gesto, ki označuje zavračanje]] . Naš amandma, še bolj pa amandma nepovezanih poslancev, to je treba reči, opozarja na zadevo, ki jo je treba urediti. Po mojem je treba ta amandma sprejeti. Ker kaj se nam bo sicer zgodilo? Da bomo dobili notri še člane političnih strank in še kakega kriminalca, če je bil nekdo recimo obsojen. Ker teoretično je tako, da smo recimo tam na Ptuju imela nekoga, če se spomnite, ki je ubil tistega gostilničarja. Se spomnite? Ta mož je zdaj obsojen na 15 let ali nekaj takega, če se ne motim. Če z njim sklenete pogodbo, bo čisto v redu. Vem, da ne boste, ker je v zaporu, ampak lahko pa je nekdo obsojen, pa ga boste na šiht vzeli. To pa ne bi bilo v redu, zato je ta amandma po mojem v redu. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz bom pač govorila seveda o našem amandmaju. Predvsem iz gledišča, da smo opozorili že večkrat na to, da se je treba na področju policije okrepiti, da je treba narediti vse, da pride pomoč tudi iz tujine, pa seveda je Vlada dolgo časa te zadeve zavračala. Danes smo pred situacijo, ko moramo nekako vključevati nazaj policiste penzioniste, bomo temu rekli. Če grem od začetka. Kakšen narobe svet vodi ta Vlada. Konec avgusta oziroma v začetku septembra smo obravnavali Kontingentni načrt Republike Slovenije za zagotovitev nastanitve in oskrbe v primeru povečanja števila prosilcev za mednarodno pomoč. Se pravi, da smo se v začetku septembra najprej ukvarjali s tem, kam bomo dali 500 tistih, ki bodo zaprosili za azil. Številka 500 je bila že tista številka, ko je že pokalo po šivih. Glejte, 33 strani, to je počela avgusta. Potem pa smo bili soočeni, pa smo opozarjali na to, da to ni bistvo problema, da skozi Slovenijo prihaja število migrantov, ki ga Slovenija enostavno ne bo zmogla sama obvladati. Pa smo bili deležni posmeha, pa še danes poslušamo, da zastrašujemo javnost in tako naprej. Javnost se pa sooča s temi problemi in nam po raznih socialnih omrežjih sporoča nazaj, da naj naredimo vse, da jih bomo zaščitili. Ampak mi smo sprejemali kontingentni načrt, Zakon o obrambi, danes zakon o spremembi Zakona o policiji, po nekih hitrih postopkih, brez neke natančne analize, ali s tem, kar spreminjamo, dejansko sploh naredimo korake naprej. Seveda bomo mi te spremembe podprli. Ampak smo pa povedali, da je morda naš amandma dobrodošel, tudi če morda ta trenutek ne bo potreben. Morda bo to, kar napoveduje ministrica, da se tako imenovani upokojeni policisti javljajo [[…]]S tem, da je bilo včeraj, ko smo vprašali, ali so seznanjeni s tem, kaj te pogodbe pomenijo, se pravi, da bodo še kako udarjeni vsaj pri dohodnini, rečeno, da pogodbe seveda še niso podpisane. Se pravi, da s tem seveda niso mogli biti seznanjeni. Jaz mislim, da bo stanje povsem drugačno, kot je bil tisti prvi zanos, ko so seveda zaradi pripadnosti, ki je tako v Slovenski vojski kot policiji znana, pokazali velik interes. Lahko se nam bo zgodilo, da bomo morali čez dva dni zopet spreminjati zakon. Danes so ti tako imenovani kadeti že na terenu, sploh statusa nimajo urejenega. Ko smo želeli nekako ta status urediti, zdaj pravite, da ni potrebno, da gredo nazaj v kadetnice. Še nekaj. Na eni strani bomo nazaj aktivirali policiste, ki so v pokoju tudi že po pet let. V petih letih se marsikaj spremeni, tudi v posameznih predpisih, tudi v posamezni rabi različnih pripomočkov, ki jih policisti uporabljajo, tehnik in tako naprej. Ti kadeti se pa usposabljajo za to. Nekateri so bili že na terenu, so že uporabljali nekatere naloge in izvajali posamezne zadeve. Zakaj izključevati njih, ki že imajo določena znanja in ki bi zagotovo lahko z nekaterimi pooblastili, ki bi jih dobili, pripomogli k stanju na naših najbolj trenutno ogroženih in zahtevnih točkah? Ampak ne, vsak amandma, ki pride, ga zavračamo. Jaz sem vesela tudi amandmaja nepovezanih poslancev, kajti kaže na to, da so se tudi sami v zadevo nekako poglobili. Jaz upam, da boste vsaj sledili nekaterim od teh predlogov. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Se bom poskušal za razliko od nekaterih drugih kolegic in kolegov držati ožje točke. Glede na neko opombo, kolikor jaz vem, kontingentni načrt je sprejemala Vlada, ne mi. Priznam, da sem oziroma smo imeli glede amandmaja SDS k 1. členu imeli neke pomisleke. Gospod Gorenak je včeraj tudi rekel, da naj o zadevah razpravljajo ljudje, ki se na zadeve spoznajo. Jaz se na številne zadeve ne spoznam, ne maram pa vztrajati v nevednosti, zato sem imel v bistvu včeraj popoldne pa danes zjutraj kar nekaj razgovorov z ljudmi, ki se na zadeve zelo dobro spoznajo, recimo bivši sodelavci gospoda Gorenaka, kolega Bojana in tako naprej. Mag. Bobnar je včeraj rekla, da ni potrebe po teh 240 kadetih, če uporabim to besedo, da se jih vrne nazaj na šolanja, da pridejo tuji policisti in tako naprej. Glede na to neko količino informacij, ki sem jo dobil v tem relativno kratkem času, lahko za Združeno levico rečem, da vidim potrebo, da se ta amandma sprejme. Mi bomo to nekako podprli. Nek zadržek, ki smo ga tukaj imeli, je seveda, ali so ti mladi ljudje dovolj usposobljeni. So ljudje, ki se na stroko spoznajo, rekli da so v neki zaključni fazi usposabljanja. Dr. Gorenak je že rekel, da so dejansko že bili na terenu v nekem neurejenem pravnem statusu. Lahko bi kakšen radio to problematiziral, tudi drugi, mogoče Radio Ognjišče, če se o radijih pogovarjamo. Skratka, to bomo podprli. Sočasno bi pa še nekaj rad povedal. Upam, da državni sekretar in ministrica to poslušata. Ne poslušata. Ali lahko prosim za pozornost? Izvedel sem, da več kot leto dni 35 mladih policistov čaka na podaljšanje zaposlitve. V letu dni se resorno ministrstvo ni zmigalo in tega postopka spravilo naprej. Gre za ljudi, ki so šli čez vsa usposabljanja, čez vsa preverjanja, tudi psihofizična, in leto dni čakajo. Med njimi je recimo tudi, kolikor sem dobil informacije, certificirani prevajalec za albanski jezik, ki bi ga nekako definitivno potrebovali na terenu. Izvedel sem tudi, da se kar nekaj ljudi hoče reaktivirati nazaj v policijo, ker so šli na kakšne misije, delati v tujino in tako naprej, potem imajo pa problematiko s temi tako imenovanimi psihofizičnimi testi. Ne gre za neke, po domače povedano, zarejene ljudi gor in dol, gre za ljudi, ki so mogoče 40 let in malo starejši in so ravno na meji. Kakšnega "cooperja" zelo uspešno odtečejo, kakšnega sonožnega skoka mogoče ne izvedejo, ampak eden od njih mi je zapisal v mailu: "Mogoče nismo tako hitri kot ti mladi kadeti, smo pa vzdržljivi." Meni to ni smešno, jaz se rad o konkretnih problematikah pogovarjam. Zdi se mi, da bi bil tudi tu nekako potreben nek razmislek. Nenazadnje se potem te ljudi kliče na testiranje, od njih se zahteva dokumente o neki opravljeni izobrazbi, ki jo že imajo opravljeno, in tako naprej. Bral sem par tistih mailov in sem se dejansko za glavo držal. To je birokracija v najbolj klasičnem smislu, kako se nekaj ne da. Upam, da nas bo tudi tukaj pamet srečala in da bomo nekako rešili to. Navsezadnje gre, če uporabim izraz iz teorije organizacij, za tako imenovana skrita znanja, ki jih ti ljudje imajo. Ti ljudje so, po domače povedano, tudi dovolj fit. Ti mladi kadeti bi potrebovali tudi mentorstvo tovrstnih ljudi. Jaz bi si želel, da se tudi to nekako interventno reši. Mogoče ne jutri, ampak usedite se v klet pa recimo v tednu dni spišite neko vsaj sektorsko interventno zakonodajo, ki bo rešila vse to, na kar vas iz opozicije ali iz nepovezane skupine, ki je tudi na nek način opozicija, opozarjamo. Nekateri opozarjamo, ker še niti laiki nismo, pa smo si nabrali neka znanja. Dva gospoda, ne glede na njun osebni stil, sta vrhunska strokovnjaka za to. Dajte to dobronamerno vzeti, ne pa, kot imam včasih občutek, da smo tu ene jaslice ali še to ne. Karkoli reče opozicija, ste takoj užaljeni. Jaz se bom tu ustavil, ker bom še nekaj povedal glede drugega amandmaja. Amandma bomo podprli. Upam, da se tudi to, kar sem navedel v tej razpravi, razreši v pozitivno smer. Veste, država ni le neko to naše, bom rekel v maternem jeziku, "prepucavanje" v tej dvorani. Država je nek sistem, ki mora imeti podsisteme robustne. To, da policijski podsistem ni robusten, je delno posledica verjetno tega, na kar je Bojan opozarjal, da je mogoče nekdo potihem želel, da bi se vsaj del tega sektorja privatiziral. Največji begunski center v Avstriji upravlja švicarsko podjetje, ki se hvali, kako je imelo lani 21 milijonov evrov dobička v tem avstrijskem begunskem centru. Jaz in Združena levica si kaj takšnega v Sloveniji ne želimo. Želimo si pa seveda robusten kvalitetni sistem, ki ga vsaka kriza ali krizica ne bo vrgla na hrbet. Hvala za besedo.
Preden dam besedo naprej, naj opozorim na to, da zdaj pa je na E-klopi objavljen tudi amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev k 1. členu, tako da sta v razpravi oba amandmaja k 1. členu, tako Poslanske skupine SDS kot Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministrici in državnemu sekretarju ter vsem ostalim! Pri teh amandmajih in samem Zakonu o organiziranosti in delu v policiji imamo različne vidike in zadeve. Je pa važna samo ta poanta, da dobimo neko večje število pomožnih ali rezervnih policistov, kot želite, zaradi takšnih razmer, kot so zdaj v tem trenutku pri nas. Mislim, da je to ena od smiselnih zadev, ki jih moramo obravnavati in jih potrditi. Zato sem tudi hvaležen za podporo iz vseh strani, pa tudi razne ideje in predlogi, ki prihajajo, niso slabi. Kar se tiče predlogov SDS, sem se tudi jaz malo pozanimal za te kandidate. Z ministrico in s pomočnico generalnega direktorja sem tudi včeraj govoril, ŕ propos tega, ker se mi je zdela zanimiva ta ideja o uvrstitvi kandidatov za policiste v pomožni sestav. Sem pa potem ob branju samega zakona našel ta odgovor, ki se nahaja nekje v tem 108. členu, v katerem kandidate za policiste dejansko poimenujemo kot obveznike, in jih na podlagi tega Generalni direktorat lahko tudi usmeri na določena mesta, kot so bili zdaj usmerjeni na te točke, kjer se dajali pomoč policistom, seveda brez pooblastil. Mislim, da je ta zakonski okvir nekako smiseln, glede na to, da ti fantje sicer so v šoli, ampak nimajo še teh pooblastili, in zato je zelo pomembno povedati, da so dejansko ti fantje imeli neko možnost priti na teren, da vidijo na licu mesta, kako to zgleda, čeprav niso imeli pooblastil, in tisti, ki so delali v policiji tudi vedo, da so tudi vsi kandidati, ko že končajo in ko dobijo pooblastila, vedno v paru s kolegom, ki ima ta pooblastila, ki je starejši in ki ima že nekaj izkušenj. Jaz to gledam samo kot nek dodatek tem pomožnim policistom. Kar se tiče tega 44. člena, ki so ga predlagali Nepovezani poslanci kot dodatek, je smiseln, s tem da moramo biti konkretni, kar se tiče tega samega člena. Tukaj je naštetih 7 točk, in to so: psihofizične sposobnosti, da ni kaznovan, da nima dvojnega državljanstva in da ni član političnih strank, kar je recimo ta aspekt, ki je mogoče malo nenavaden, kar sta tudi gospod Gorenak in Bojan omenila, da tukaj zna biti malo vprašljivo, ali se bo te ljudi potem angažiralo. Ampak ko pogledamo dejansko na zadevo, se bo za vsakega bivšega oziroma upokojenega to pregledalo, imelo se bo v nekem seznamu in če bo človek povedal, da je v stranki, mu žal verjetno ne bodo mogli narediti te pogodbe. Je verjetno tudi kakšno vprašanje, kar se tiče tega, ali se jim bo splačalo ali ne, ampak jaz sem razumel Vlado in tudi ministrico, da bodo poskrbeli za to, da bodo ti ljudje dobili zasluženo plačilo za tisto, kar delajo. Ne zato, da bi jim kaj vzeli, ali da bi bil manko pri pokojnini ali karkoli. Jaz sem razumel, da bodo delali na temu, zdaj pa ne vem, lahko nam ministrica to pove, ampak jaz mislim, da je to fer, ker bodo ti ljudje dejansko prišli pomagati državi. Tukaj je en od teh aspektov, ki bi ga morali razčistiti. Gre za to, da dobimo strokovno usposobljen kader, da lahko v zelo kratkem časovnem terminu dobimo ljudi, ki znajo opravljati svoje delo, da ima država v neki fazi tudi finančni prihranek pri tem, ker jih ni treba posebej, eksplicitno usposabljati, in tudi raven učinkovitosti se bo zagotovo s tem povečala. Jaz mislim, da je vse to za podpreti in sem hvaležen vsem strankam tukaj, da se zavedamo tega pomembnega trenutka, da je treba to podpreti in iti naprej. Hvala.
Besedo ima dr. Bojan Dobovšek.
Hvala. Za dopolnitev in obrazložitev amandmaja. Meni po tej razpravi ni dovolj jasno, kaj sploh želimo. Ali potrebujemo te dodatne policiste ali jih sploh ne potrebujemo? Ali gre res zadaj za to, da bi šlo za privatizacijo varnosti in bi nekdo na koncu še veliko zaslužil zaradi te varnostne situacije. Če podpiramo te zadeve, potem so vsekakor vsi amandmaji dobrodošli. Če smo na eni strani ugotavljali, da vojski dajemo dodatna pooblastila, za katera še danes ne vemo, kakšna so, ne vemo pa tudi, ali so vojaki za ta pooblastila usposobljeni in izobraženi. Jaz menim, da pač niso. Zdaj imamo problem kolega dr. Gorenaka, kjer pravijo da ne vedo, ali so dovolj usposobljeni in izobraženi. Jaz menim, glede na izkušnje, ki jih imajo, da so veliko bolj usposobljeni in izobraženi kot pripadniki vojske. Tu bi šel mogoče še dlje, da so ti predlogi glede izobraževanja teh ljudi še premalo izdelani, kajti imamo cel kup študentov Fakultete za varnostne vede, ki bi lahko šli samo še na dodatno usposabljanje in bili primerni za takšne naloge. Glede amandmaja. Predlagamo ureditev, da tudi pri tistih, ki so šli v pokoj in so pripadniki političnih strank, rešimo to, da dobimo večje število ljudi, ki bi bili zmožni in sposobni opravljati te naloge, se pravi, da se jih več javi, če to seveda želimo. Drugi predlog gre pa v smislu tega, kar se dogaja po celotni Evropski uniji ali pa celotnem svetu. Zakaj starostna meja 60? V kriminalistični službi bodo ti ljudje nadomestili ljudi, ki bodo šli na mejo in s svojimi izkušnjami lahko pripomogli k reševanju težjih oblik organiziranega ali drugega kriminala. Zakaj torej omejitev 60, če pa dvigujemo mejo starosti pri upokojevanju, neki predlogi so celo do 70 v skandinavskih državah? Se pravi, predlog gre v tej smeri, da pridobimo večje število ljudi, s tem da uredimo status tistih, ki so vstopili v politične stranke, in da se dvigne meja do leta 65, saj tisti, ki ne bo izpolnjeval psihofizičnih sposobnosti – kot pa vemo, je velika večina policistov športno in drugače zelo aktivnih in izpolnjujejo določena merila – ,pa bo sam ocenil, da ni primeren za takšno službo. Hvala.
Besedo ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Jaz upam, da nam bo ministrica povedala, kakšno je njeno mnenje v zvezi s predlaganimi amandmaji. Mislim, da ni treba ponovno poudarjati, da jih vlagamo zato, da bi stvari po naši oceni uredili na še boljši način. Mislim, da so policisti do zdaj na meji naredili celo več, kot bi bilo mogoče, in jim je absolutno ob takšni situaciji treba pomagati in narediti vse, da bo situacija za njih lažja. Ne morem pa tu mimo ene stvari in izjave ministrice. Ob napovedani stavki policistov je ministrica povedala, da jo podpira. To je lepo in prav, spoštovana ministrica, tudi mi jo podpiramo, ampak vi ste tam za to, da stvari urejate in rešujete ter policistom zagotovite pogoje, ki so in bodo vredni njihovega dela. Resnično pričakujem tudi odgovor na to zadnje moje vprašanje, čeprav ni čisto v kontekstu amandmaja, ampak bi konec koncev s to spremembo zakona lahko uredili še nekaj drugih stvari, pa jih niste predlagali. Odpirate samo minimalno ta zakon, pa bi lahko, če je potrebno, in večkrat sem vas že slišala, da je potrebno, s tem zakonom zdaj uredili še kakšno drugo stvar. Če ne drži, ker odkimavate z glavo, da ste rekli, da podpirate stavko policistov, bom še enkrat poiskala to izjavo, ki je resnično skrajno nenavadna. Vi ste tam zato, da zadeve za policiste in policijo uredite.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! V okviru današnjega zakona zagotovo lahko povem, da ga bom podprl. Mislim, da je treba zelo podrobno proučiti tudi amandmaje, ki gredo po mojem mnenju v pravo smer. Sam ocenjujem, da so te rešitve potrebne, vendar se hkrati tudi sprašujem, ali so zadostne. Ko namreč pogledamo obrazložitev oziroma oceno stanja in razloge za sprejetje predloga zakona, je zelo dobro zapisano, da se z dobro usposobljenimi pomožnimi policisti pridobi močno kadrovsko podporo znotraj policije za delovanje o nepredvidenih dogodkih, kot so naravne in druge nesreče, kot je hujše ogrožena javna varnost, za primer za varovanja državne meje, za primer krize, izrednega ali vojnega stanja, kot tudi zaradi nadomeščanja izpada aktivnih policistov. To so resnično izjemno obsežne in zahtevne naloge. In če naredimo majhno analizo ali pregled dogajanj v tem zadnjem obdobju, ko se srečujemo s problematiko migrantov, je bila ena od pomembnih pomanjkljivosti ta, da ni bilo dobre komunikacija in prenosa informacij do občin in tudi do krajevnih skupnosti. To je nekaj, kar bi bilo zagotovo treba zelo natančno proučiti, in mislim, da so se sicer v tem procesu izjemno dobro izkazali postopki, ki so nekako zgrajeni znotraj delovanja civilne zaščite. Tukaj se je ta sistem gradil, ohranjal kontakt in vedno znova ga je treba ohranjati in vedno znova je treba spomniti tudi župane, da je to en sistem, ki ga je treba resnično spremljati in ga ne jemati kot nekaj, kar bo mogoče funkcioniralo samo od sebe. Zato ob vsem spoštovanju ob tem, kar je ta hip zapisano – čestitke tako ministrici kot tudi državnemu sekretarju –, predlog zakona je napisan tako, da pravzaprav ne bo imel finančnih posledic. Gre za to, da ne bo treba dodatno usposabljati kadrov, ker bo s tem zakonom pravzaprav k sodelovanju povabljeno veliko število že usposobljenih policistov, ki pa so pravzaprav upokojeni. In tukaj je ta točka, okoli katere se vedno vrtimo. In vprašanje, ki sem ga tudi že večkrat izpostavil v zadnjem obdobju, predvsem v času finančne in gospodarske krize. Drastično so se zmanjševala sredstva na področju varnosti in še v tej fazi, ko že ugotavljamo, da je pravzaprav varnost države na močni preizkušnji, se še vedno morajo upoštevati ali iskati rešitve, ki ne bi povečevale finančnih obveznosti. Vendar je dejstvo, da tudi fiskalno pravilo, ki je bilo sprejeto z dvotretjinsko večino, v teh razmerah ne more veljati. Po mojem mnenju je dejstvo tudi, da znotraj EU, ko ugotavljamo, da nima zgrajene varnostne politike, da nima zgrajene zunanje politike, ki bi lahko učinkovito delovala na področju problematike migrantov, ne moremo govoriti o tem, da moramo mi pa še kar naprej spoštovati maastrichtske kriterije. Torej, to dvoje skupaj ne gre. Zmanjševanje javne porabe zaradi upoštevanja maastrichtskih kriterijev in fiskalnega pravila, ki je vpisano v Sloveniji v ustavo, ne gre skupaj z zagotavljanjem varnosti države. Tukaj mislim, da bomo morali narediti eno resno analizo in tudi pogovor, kako naprej. Sam pa menim, da bi dejansko poleg tega zakona že danes morali vzeti v roke Zakon o splošni ljudski obrambi in družbeni samozaščiti in pogledati člene, ki govorijo o narodni zaščiti, to je člen od 173 do 186, in se čim prej pripraviti na sprejetje zakona, s katerim bomo uzakonili narodno zaščito. Kaj je narodna zaščita po tem zakonu iz leta 1982 opravljala? Preverjala je istovetnost oseb, ki se nahajajo v nekem okolju. Lahko je varovala objekte in tudi preprečevala nepooblaščenim osebam vstop v prostore, lahko je tudi zadržala določene osebe. Lahko se je tudi pregledalo osebno vozilo, če je bil sum, da gre za prevoz nevarnih predmetov ali naprav, ter opravljala druge naloge, določene v načrtu v skladu z varnostjo države. Mislim, da je čas, da vendarle nehamo reševati ali pa se odzivati na te razmere po kapljicah. Ena kapljica je bila sprememba Zakona o obrambi, ki je bila tudi po mojem mnenju prehitra, ne dovolj dorečena, neusklajena. Danes se srečujemo s potrebnim ukrepom pri spremembi zakona o policiji, vendar, kot sem povedal, premajhnim ukrepom za to, da bi celovito lahko rešili vse potrebe, ki lahko nastanejo v Sloveniji. Moj nasvet bi bil, da resnično poskušamo čim prej vzeti v roke ta zakon iz leta 1982 in v Sloveniji ponovno uzakoniti narodno zaščito. Takrat bomo imeli organizirane ljudi, od nivoja krajevne skupnosti do seveda tudi nivoja države. Če tega ne bomo naredili, nas bodo dogodki prehiteli in se bomo vedno znova spraševali, kaj je zdaj, vsi ukrepi, ki bodo sprejemani, pa bodo bistveno manj premišljeni, manj učinkovito. Nenazadnje se moramo zavedati, da moramo vendarle sami poskrbeti za svojo varnost, za premoženje ljudi, za delovanje gospodarstva in nenazadnje za delovanje države. Samo z dobro premišljeno zakonodajo v smeri oblikovanja narodne zaščite, je po mojem mnenju to mogoče. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Oglašam se še k amandmaju skupine Nepovezanih poslancev. Po eni strani me veseli to, kar je začel govorec pred menoj, ker že nekaj dni v Poslanski skupini Združene levice težim z zbujanjem koncepta teritorialne obrambe in narodne zaščite. Seveda ne na način teritorialne obrambe kot neke vrste strankarske vojske, kar lahko v neki izrojeni obliki malo opazujemo na Hrvaškem. Navsezadnje so se ti sistemi izkazali za uspešne, gredo od spodaj navzgor, so ljudski. Mogoče bi bila potrebna tudi debata o vrnitvi uvedbe naborniškega sistema. Veste, da smo v Združeni levici za izstop iz Nata, ampak to so neke druge teme, navsezadnje zdaj niti časa nimam toliko. Se pa absolutno strinjam, če bi bil malo ciničen, bi lahko rekel kolegu poslancu iz SD, če bi mogoče takrat, ko je bil predsednik, ko je sedel tukaj gor, malo bolj razmišljali, kaj se uvaja s tem fokusom na "fiskalca", te današnje debate ne bi imeli, ampak lahko je za nazaj biti pameten. Kar me žalosti, je, da imamo tukaj neko debato, Vlada se nič ne odziva. Navsezadnje upam, da se bosta predstavnika resornega ministrstva odzvala glede teh amandmajev in debate, ki tukaj teče. Glede tega, kar pa predlaga skupina Nepovezanih poslancev, imam pa v bistvu en majhen problem oziroma predlog. Bojan je zelo jasno nakazal na psihofizično usposobljenost. Zakaj ne bi tem ljudem, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, podaljšali delovno razmerje, če si to želijo, v redni sestavi? Ne pa, da jih premikamo v rezervno sestavo. To bi bil način urgentnega zapolnjevanja kadrovske problematike slovenske policije, o kateri malo preveč na široko govorimo. Ampak navsezadnje je Bojan strokovnjak za to, pa naj razmisli, ali bi to dodatno amandmirali ali ne. Vmes mi kar letijo maili, ko mi ljudje govorijo primere. Recimo primer policista, ki je bil top špica po vseh ocenjevanjih, pa je šel v tujino, pa zaradi nekih družinskih zadev prišel nazaj, bi se rad reaktiviral, pa leto dni čaka na reaktivacijo. Očitno imamo mi nek velik birokratski problem. Ob tej mantri varčevanja, varčevanje, varčevanje, imamo na drugi strani še nek velik birokratski problem. Imamo neko število ljudi, ki so bili kvalitetni, ki so v glavnem zapustili policijske enote, čisto preprosto povedano, največkrat iz nekih finančnih, preživitvenih razlogov, ki bi se zdaj radi vrnili nazaj iz takšnih in drugačnih razlogov, tudi domoljubnih, pa nekako iz tega, kar berem tukaj, dobi človek občutek, da se resorno ministrstvo ali neki uradniki tam na vse kriplje trudijo, da bi tem ljudem onemogočili prihod nazaj v redno sestavo policije. Če smo že ugotovili enkrat, da imamo problem, da imamo podhranjenost resorja, dajmo premisliti, dajmo sprejeti neko interventno zakonodajo, ki bo omogočala popolnitev tega resorja s kadrom, ki je na to pripravljen. Kar pa zadeva te upokojence, ki naj bi nazaj prišli, so se številni od njih temu predlogu smejali, ker se enostavno, po domače povedano, ne bodo pustili tako poceni finančno nategniti . Hvala za besedo.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Saj bi samo mogoče dodatno pojasnil. Nikoli nisem spremenil svojih stališč, vedno imam enaka, kot predsednik Državnega zbora kot tudi minister za obrambo. Vztrajam pri tem, da je varnost vprašanje, ki ga ni mogoče obravnavati znotraj neoliberalne politike, ki dejansko drastično posega prav v delovanje države in zagotavljanja varnosti ljudi. Bolj kot se nam stvari dogajajo, bolj se tudi potrjuje, da je bilo takšno razmišljanje pravilno. Žal so bila pač v tistem trenutku mogoče moja opozorila premalo uslišana, zato to vedno znova ponavljam, in mislim, da bomo vendarle prišli do spoznanja, po mojem mnenju v kratkem, da bo treba te korake narediti. Hvala.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Uvodoma želim izraziti zadovoljstvo, da naše razprave nekako konvergirajo k rešitvam, ki niso trivialne. V Sloveniji, v Evropi, v svetu, če hočete, imamo situacijo zaradi beguncev, zaradi migrantov, kot je v samostojni Sloveniji še nismo imeli in kot je dejansko tudi po drugi svetovni vojni nismo imeli. Na to nismo bili pripravljeni. Nihče, ne Slovenija, ne Evropa, nihče, tudi OZN ne. To je treba zelo jasno povedati in dejansko ne šparati tudi pri besedah, ki morda zvenijo zelo trdo. Imamo dramatične razmere in na te razmere, na to pravzaprav humanitarno krizo je treba tudi v tem parlamentu in na Vladi najti ustrezne rešitve. Mislim, da jih do danes nismo in tu se s kolegom Jankom Vebrom strinjam. Rešitve nekako kapljajo, tako ad hoc, na horuk. Mi potrebujemo sistemske, neke trajnostne rešitve in v tem kontekstu želim tudi pozvati Vlado, da naj vendarle z nami, državljani, komunicira odkrito in iskreno, naj jasno pove, ali ograja ja ali ograja ne. Mi v Novi Sloveniji ne razumemo ograje kot Berlinskega zidu, ampak zgolj nek pripomoček, kako lažje in učinkoviteje zagotoviti varnost državljank in državljanov naše države in varnost migrantov. Saj vidite, kaj se nam je dogajalo. Dobili smo migrante v vodo, v blato, med njimi seveda ženske in otroke ter tako naprej. Ali je to varnost? Ne, ni. Zato je treba z različnimi pristopi, tudi tehničnimi pripomočki – pa bom direktno povedal še enkrat, da tudi z ograjo –, učinkoviteje upravljati to migrantsko reko, ta migrantski tok. V nedeljo, 25. oktobra, je na palači Evropske komisije visel jumbo plakat. Večkrat jih vidite, z različnimi vsebinami, ta pa je opozarjal in sporočal javnosti, da se prav tistega dne, torej 25., ob štirih popoldne sreča evropski vrh na temo zahodno balkanske migrantske poti. Kakšen besednjak se je tam uporabljal, ne vem, ker nisem bil zraven, sem pa bil zraven v Evropskem parlamentu, ki je v torek, 27., govoril o tem. Poslušal sem gospoda Tuska, gospodar Martina Schulza, gospoda Junckerja in tudi druge. Ja, govori se o dramatični situaciji, da je dejansko ta migrantska kriza eden največjih izzivov v zadnjih desetletjih in da ima strahoviti potencial, da lahko uniči vse, kar smo znotraj EU dobrega dosegli. Dogaja se nam to, da namesto, da se države pogovarjajo ena z drugo, pogovarjajo ena čez drugo, namesto da bi reševale probleme, namesto da bi nas ta problem nekako združil, ker v Evropi smo vendarle zato, da spoštujemo dostojanstvo človeka – ni pomembno, kako se piše, katere narodnosti je – in da rešitve sprejemamo skupaj. Tako tudi v tem parlamentu. Najboljše rešitve bodo tiste, ki jih bomo skupaj sprejeli, za katere se bomo skupaj dogovorili. Zato sem vesel, da je pravzaprav opozicija tukaj nekako bolj aktivna, vsak kar se razprav tiče, kar se predlogov tiče, kar se amandmajev tiče. Ta dva amandmaja, ki ju imamo na mizi, seveda zahtevata maksimalno pozornost, saj nista napisana zato, da bi nagajali rešitvam, ampak zato, da bi bile rešitve boljše. Koliko policistov mi potrebujemo v naslednjih mesecih? Saj nihče ne ve. Moral bo pa imeti različne scenarije. Tudi najbolj črne. Govori se, da se bo ta balkanska pot razcepila, da bo šla še ena pot bolj zahodno, kar pomeni, da bodo, da bi naj, ne vemo, begunci vstopali v Slovenijo tudi intenzivneje na zahodnem delu Slovenije. To pomeni, da potem tudi tam potrebujemo večja policijska moštva, več kontrolnih točk in tako dalje. Včeraj sem na odboru opozarjal na psihofizično pripravljenost policistov, in sicer teh, ki bodo podpisali pogodbe, ki bodo vpoklicani oziroma, če bo ta amandma kolegic in kolegov SDS sprejet, tudi kadetov, če lahko tako rečem. Po mojem prepričanju, kolegice in kolegi, je tukaj ključna psihofizična pripravljenost. Vse mogoče se dogaja. Migranti prihajajo iz neke čisto druge kulture. Prihajajo iz vojnega območja. Ko človek prihaja iz vojnega območja, verjetno to dramo oziroma to tragedijo nosi tudi v sebi in je njegovo obnašanje gotovo rezultat drame, ki jo je doživel, ki jo doživlja. "Nihče ne zapusti svojega doma, razen če je njegov dom gobec morskega psa," je nekdo zapisal. V tem kontekstu zaključujem in želim pozvati Vlado, da ima dejansko več scenarijev, ki se bodo morebiti zgodili na naših tleh, na Balkanu, v Evropi, da bomo tako lažje in predvsem učinkoviteje upravljali s tem migrantskim tokom. Ta bo enkrat verjetno tudi povraten. Ali smo na to pripravljeni? Na kakšen način bomo ta povratni tok, če bo do njega prišlo, upravljali? Še enkrat pozivam Vlado, da ne menca, ko gre za komunikacijo z državljani, da je treba jasno povedati, tudi če so napovedi morda včasih dramatične. To niso heci, ampak ljudje morajo vedeti, kaj nas čaka, in na drugi strani seveda morajo tudi vedeti, kako smo mi pripravljeni, da probleme rešujemo. Zato mislim, da v tej situaciji ne pride v poštev izjava ministra ali kogarkoli: Ne komentiram. Tega ni. Tega ne sme biti. Hvala lepa.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Bi Vlada želela? Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, predsednik. Najprej glede amandmaja Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Tukaj lahko rečemo načeloma, da so nekatere ideje dobre. Vendar pa menim, zlasti glede kriminalistov, da bi bilo primerneje njihovo izkušnjo obdržati skozi druge sisteme, vključno z izobraževalnim, ker namreč v trenutni situaciji in glede na cilj oziroma izhodišče za prelagano spremembo Zakona o organiziranost in delu v policiji dejansko targetiramo bolj na drugo kategorijo znotraj policije. Torej, ne toliko na kriminaliste, ampak bolj na, če lahko rečem, klasične policiste za opravljanje policijskih nalog, vključno z uporabo sile in seveda z vsemi drugimi ostalimi vzvodi, ki jih policijska zakonodaja policistom daje. Moram reči, da je bil dan dober predlog s strani poslanca Trčka, kar se tiče podaljšanja delovnega razmerja tem ljudem. Seveda bi to bila zelo dobra podlaga za prenos znanja preko mentorstva in na druge načine na mlajše generacije. Kar se tiče članstva v političnih strankah, je tukaj treba povedati, da je prepoved članstva v političnih strankah ustavna kategorija. Je torej kategorija, ki velja za vse policiste. Pomožni policisti so pri izvajanju policijskih pooblastil izenačeni z rednimi policisti, zato kakršnakoli razlikovanja niso možna in niso dopustna, ker ratio je namreč isti. Skuša se torej zagotoviti nepristranskost pri izvajanju pooblastil in edina možna rešitev glede na situacijo je potemtakem, da se ustava spremeni za vse, ampak mislim, da tak način parcialnega reševanja za pomožne policiste, glede na sam namen te ureditve, ni primeren. Kar se tiče kandidatov za policiste nadzornike državne meje oziroma kandidate na višji policijski šoli, menim, v nadaljevanju tega, kar je bilo včeraj na odboru povedano, da bi to bila dejansko nesistemska ureditev, da bi dejansko a priori pravno določili policijska pooblastila, preden bi sploh dejansko izpolnjevali pogoje za pridobitev teh pooblastil. Mislim, da to ni dobro. Nenazadnje imajo s policijo že sklenjeno delovno razmerje in zanje velja delovnopravna zakonodaja, način usposabljanja pa se ne more urejati v okviru pomožne policije, ki je urejen s civilnopravno pogodbo. Tukaj bi torej nastala nekako čudna situacija, da bi dejansko imeli dve pogodbi z istim delodajalcem. Prav tako pa menim, da bi s tem posegali že v bistvo instituta pomožne policije na način, za katerega mislim, da ni primeren. Nenazadnje pa glede na situacijo tudi ne bi odtehtalo situacij, ki pa si jih ne želimo, da torej pred zaključkom usposabljanja mladi ljudje dobijo pooblastila, za katera morda niso popolnoma pripravljeni. Tako bi jih lahko potem potisnili v situacijo, ko bi lahko prišlo tudi do prekoračitve policijskih pooblastil, ker vemo, da je to zelo občutljivo področje in je tukaj potrebna velika mera previdnosti, glede na to, da se policist s pooblastili, ne glede na to, kako do tega pride, ali preko rednega usposabljanja ali preko predloga zakona, ki jim to a priori podeli, pač mora odzvati na poziv izvajanja nalog policije, predpogoj v vsakem primeru pa je usposobljenost, ki pa mora biti nedvoumna. Postavljeno mi je bilo tudi vprašanje oziroma nekako očitek, da podpiram stavko. Jaz nikoli nisem rekla, da jaz podpiram stavko, jaz o tem sploh nisem govorila. Povedala pa sem, da so nerealizirane zaveze preteklih vlad legitimna zahteva sindikatov in da tudi jaz menim, da je te zaveze treba izpolniti, ker je to nujno za primerno vrednotenje policijskega poklica, za upoštevanje vseh specifik policijskega poklica in pa nenazadnje, da se pričnemo pomikati k celostnemu urejanju statusa policista, ker vemo, da je plača samo eden izmed problemov. Mi smo tudi dali predlog sprememb Zakona o organiziranosti in delu v policiji tudi v širšem smislu, ne samo v tem, kar urejamo danes, da se torej izboljša položaj policije. Vendar pa je, glede na to, da je po mnenju Ministrstva za javno upravo to nesistemska dimenzija, da zadeva tudi druge poklicne skupine, s tega vidika pristojnost MNZ konzumirana. Je pa res, da bodo te zaveze zapadle konec leta in tudi mislim, da bo Vlada vendarle do konca leta uspela najti določene rešitve, s katerimi bomo naslovili vse te težave, s katerimi se sooča policija. Moram pa povedati, da menim, da smo, ne glede na to, da je od prevzema mandata minilo samo dobro leto, v kratkem času vendarle nekaj storili za policijo. Izbojevane so bile nove zaposlitve, ki so nujne glede na kadrovski deficit v policiji. Prav tako je proračunska perspektiva ugodna in tudi nekako potrjuje eno zdravo smer razvoja, da se bo vendarle v prihodnjih letih lahko saniralo vse tisto, kar je v preteklih letih zaradi nespametnih odločitev povzročilo stagnacijo policije, in da bomo te trende že pričeli oziroma jih že nekako počasi obračamo navzgor. Proračun, če obvelja v tej obliki, kot je zastavljen, bo omogočal nemoteno operativno delovanje policije in nenazadnje tudi bolj primerne pogoje za delo policistov in policist in pa tudi varnejše delo, glede na to, da so tudi sredstva tako za usposabljanje kot za nabavo policijske opreme. Glede starosti, ki je navedena v predlogu, mislim, da 65 let, mi menimo, da je starostna meja, kot smo jo mi zastavili, torej 60 let, primerna. Nekako menimo, da višja ne. Prav tako vključitev upokojenih policistov med pomožne policiste poenostavlja uredba o pomožni policiji kot izvedbeni akt. Tudi predlog je že pripravljen, zato menimo, da ta določba ni potrebna.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod dr. Trček, nimate več časa. Dobro. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE ZA RAZPIS ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH, IN SICER NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O RAZPISU ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH. Pobudnika zahteve, Metka Zevnik in Aleš Primc, sta 30. oktobra 2015 vložila pisno zahtevo za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. V zvezi s to zahtevo bomo obravnavali Predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o navedenem zakonu, ki ga je pripravil in v obravnavo Državnemu zboru predložil Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predstavniku predlagatelja, predsedniku odbora gospodu Urošu Priklu. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je včeraj, na svoji 20. nujni seji, kot matično delovno telo obravnaval zahtevo več kot 40 tisoč volivk in volivcev za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih na podlagi 169.a in 171. člena Poslovnika Državnega zbora. Sprejel je Predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi Državni zbor razpiše referendum v sedmih dneh po vložitvi zahteve za razpis referenduma. Vprašanje, ki se daje na referendum, se glasi: Ali ste za to, da se uveljavi Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ga je sprejel Državi zbor na svoji seji dne 3. marca 2015? Za dan razpisa referenduma, s katerim začenjajo teči tudi roki za opravila, ki so potrebna za izvedbo referenduma, se določi 9. 11. 2015. Glasovanje na referendumu se izvede v nedeljo, 20. 12. 2015. V skladu s 33. členom Zakona o referendumu in ljudski iniciativi od dneva razpisa, to je od 9. 11. 2015, do dneva glasovanja ne sme preteči manj kot 30 dni in ne več kakor leto dni. Določitev dneva glasovanja, do katerega preteče več kot 45 dni od dneva razpisa referenduma, sprejme Državni zbor z dvotretjinsko večino navzočih poslancev. Glede na navedeno lahko Državni zbor z navadno večino, to je večino navzočih poslancev, določi za dan glasovanja dan o razdobju najmanj 30 in največ 45 dni od dneva razpisa referenduma. Na tej podlagi se za dan glasovanja določi nedelja, 20. 12. 2015. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Jelka Godec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! Pred nami je Predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Do tega koraka smo prišli šele potem, ko je Ustavno sodišče Republike Slovenije odločilo, da je referendum o Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih dovoljen. Z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije se je zgodilo ravno tisto, na kar smo v Slovenski demokratski stranki opozarjali že pred tem, ko je prišla zadeva na Ustavno sodišče. Prepoved referenduma, ki ga je izglasoval Državni zbor o Zakonu in zakonski zvezi in družinskih razmerjih, je protiustavno dejanje. Koalicija takrat argumentom ni prisluhnila. Naj vas spomnim, da je v mesecu marcu po skrajšanem postopku, lahko rečemo z argumentom moči, mavrična koalicija sprejela novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Koalicija Za otroke gre! je v Državni zbor vložila zadostno število podpisov za pobudo za razpis referenduma. Ne moremo reči samo zadostno število, ampak rekordno število, več kot 85 tisoč podpisov. Ko je predsednik Državnega zbora določil 23. marec za začetek 35 dnevnega roka za zbiranje overjenih podpisov na upravnih enotah in krajevnih uradih, so predlagatelji zakona vložili tudi pobudo o nedopustnosti referenduma. Koalicija Za otroke gre! je takrat v rekordnem času oziroma v 4 dneh zbrala rekordno število overjenih podpisov, in sicer več kot 48 tisoč podpisov. Takrat je tudi Državni zbor izglasoval s 30 poslanci za in 21 glasovi proti sklep o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma. Torej, lahko rečemo, da poslance velik mavrične koalicije ni zmotilo niti dejstvo, da je koalicija Za otroke gre! uspela zbrati več kot 85 tisoč podpisov za pobudo za razpis referenduma in več kot 48 tisoč overjenih podpisov samo v 4 dneh. V javnosti so se po odločbi Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je dopustilo referendum, pojavile tudi izjave, da je odločitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije vsebinsko prazna in da je referendum dovoljen iz procesnih razlogov. S tem se v Slovenski demokratski stranki ne moremo strinjati. Ustavno sodišče Republike Slovenije je namreč presojalo dopustnost referenduma, to pomeni, ali je mogoče referendum zavrniti na podlagi vsebinskih razlogov v 90. členu Ustave Republike Slovenije. Na podlagi vsebine tega člena je namreč odločilo, da referenduma ni mogoče zavrniti, saj nova sprememba Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ne odpravlja protiustavnosti na področju človekovih pravic. V 51. točki odločitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije je tudi sledeče pojasnilo: V skladu s četrto alinejo drugega odstavka 90. člena Ustave torej referendum ni dopustno razpisati o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic ali temeljnih svoboščin, ki ju je predhodno že ugotovilo Ustavno sodišče ali Evropsko sodišče za človekove pravice. S tem pa se je tudi posredno vsebinsko dotaknilo vprašanja, ali je zakonska zveza človekova pravica dveh oseb istega spola. Že res, da Ustavno sodišče tega vprašanja še ni presojalo in zato ta pogoj še ni bil izpolnjen, je pa zato o poroki kot človekovi pravici dveh oseb že presojalo Evropsko sodišče za človekove pravice. Le to pa je večkrat jasno odločilo, da poroka dveh oseb istega spola ni človekova pravica. Ustavno sodišče Republike Slovenije je tako vsebinsko presojalo dopustnost referenduma po 90. členu Ustave Republike Slovenije, kar je bila njegova edina naloga po Ustavi Republike Slovenije. Posredno je ponudilo vsebinsko razlago o tem, da zakonske zveze dveh oseb istega spola ni mogoče šteti kot človekovo pravico, saj ne gre za ugotavljanje kršitev človekovih pravic, ki bi se sicer lahko preprečile z referendumom. V Slovenski demokratski stranki se strinjamo, da je treba k vprašanju, ali je treba istospolnim parom zagotoviti še nekatere pravice, ki so do zdaj zapisane v zakonih, pristopiti resno in odgovorno. Vendar ne na račun redefinicije oziroma revizije skupnosti moškega in ženske oziroma zakonske zveze in zunajzakonske skupnosti. Novela, ki bo predmet referenduma, pa ureja ravno to. Zakonska skupnost po noveli ne bo več skupnost moža in žene, temveč skupnost dveh oseb. Takšna sprememba ne pomeni samo obširnih pravic posledic po drugih zakonih, ne pomeni samo posvajanja otrok v istospolne skupnosti, ampak pomeni tudi brisanje edine definicije moža in žene v slovenski zakonodaji. Včeraj smo bili na matičnem odboru najprej priča zmedenemu delu oziroma izvajanju koalicije ob sprejemanju odloka o referendumu. Ob dejstvu, da je Zakonodajno-pravna služba na seji matičnega odbora izrazila pomisleke o datumu, ko naj bi začeli teči roki za opravila, ki so potrebna za izvedbo referenduma, je koalicija le zmedeno opazovala dogajanje in zahtevala prekinitev seje, brez dodatnih pojasnil ali kakršnekoli razprave. V Slovenski demokratski stranki smo že pred tem, ob začetku seje, predlagali datum izvedbe referenduma 20. december, ki ga je odbor v nadaljevanju seje sicer tudi sprejel. S predlaganim amandmajem se torej predlaga sprememba datuma izvedbe referenduma, in sicer z 10. 1. 2016 na 20. 12. 2015. Tako je v bistvu sprememba datuma predlagana v skladu s 33. členom ZRLI, tako da od dneva razpisa, ki je v odloku 6. 11. 2015 ,do izvedbe referenduma ne bo poteklo manj kot 30 dni in ne več kot 45 dni, zato tudi ni potrebna dvotretjinska večina. Spremembo datuma izvedbe referenduma smo predlagali z namenom, da se glede na predlagan dan razpisa referenduma določi datum izvedbe referenduma v najkrajšem možnem času, ki ga dopušča ZRLI. Veseli nas, da je koalicija to odločitev oziroma ta amandma podprla, ga tudi vkomponirala v odlok za razpis referenduma, da se ne obremenjuje državljanov z referendumom med najlepšimi družinskimi prazniki, to so prazniki okoli božiča. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Gantar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Državni zbor mora na podlagi določil Ustave, Zakona o referendumu in ljudski iniciativi in tudi Poslovnika Državnega zbora v predvidenih rokih razpisati referendum, ki odraža demokratičnost zakonodajnega postopka v Republiki Sloveniji. V Poslanski skupini Desus smo vedno spoštovali to legitimno in demokratično pravico, ki so se je do zdaj posluževali predlagatelji referenduma. Res pa je tudi, da smo že večkrat izrazili pomisleke o smotrnosti nekaterih referendumskih pobud. Zloraba instituta referenduma vodi namreč le do neupravičenih stroškov, seveda v breme davkoplačevalcev. V tem današnjem primeru pa gre za mnogo več. Gre namreč za precedenčni primer odločanja Ustavnega sodišča o dopustnosti referenduma po novem 90. členu Ustave Republike Slovenije, po katerem referenduma ni dopustno razpisati o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Ne glede na to, da v Poslanski skupini Desus glede same vsebine novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih nismo imeli enotnega stališča, pa smo kot vedno tudi tokrat pričakovali, da bo odločitev Ustavnega sodišča v konkretnem sporu med Državnim zborom in predlagateljem referenduma temeljila na dobro premišljeni, razumni ter nepolitični presoji. Odločitev Ustavnega sodišča nas je zato nekoliko presenetila in obenem tudi razočarala. Pa nas ne bi, če bi sodišče odločilo tako, kot je odločilo, in če bi odločitev temeljila na vsebini problema, ki je bil za nas v tem, da sodišče ugotovi, ali je sprejeta novela zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih materija oziroma snov, ki odpravlja protiustavnosti v zvezi s temeljnimi človekovimi pravicami in svoboščinami. Tako pa smo se morali soočiti z za nas vsebinsko prazno odločbo, saj je končno mnenje petih sodnikov oblikovano na presoji dopustnosti referenduma zgolj s formalističnih oziroma procesnih vidikov. Tako je peterica od devetih sodnikov oblikovala stališče, ki bo verjetno kot precedens vplivalo na vse bodoče primere podobnih odločanj, in sicer, da referendum po 90. členu Ustave Republike Slovenije ni dopustno razpisati samo o tistih zakonih, ki odpravljajo tisto protiustavnost, ki jo je v svojih odločbah že ugotovilo samo Ustavno sodišče ali pa Evropsko sodišče za človekove pravice. Ampak odločitev Ustavnega sodišča je tukaj. Čeprav je ta odločba za nas nenavadna, jo v Poslanski skupini Desus spoštujemo takšno, kot je, in bomo zato predlagani odlok, ki razpisuje zakonodajni referendum in določa datum začetka opravilnih dejanj za njegovo izvedbo ter končni datum referendumskega dne, podprli. Dosedanja praksa Državnega zbora ob obravnavi odlokov za razpis referendumov je bila govoriti predvsem o sami vsebini zakona, ki je predmet odločanja na referendumu. Glede tega v Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da je razpravljanje o sami vsebini zakona, ki bo podvržen odločanju na referendumu, v nasprotju z vlogo, ki bi jo pri tem konkretnem, tako rekoč proceduralnem ali, če hočete, tehničnem aktu moral imeti Državni zbor. Želimo si in zato že zdaj pozivamo organizatorje kampanje katerekoli strani, da naj bo ta kampanja predvsem strpna, izvajana v luči spoštovanja temeljnih človekovih pravic in svoboščin, brez zavajanj, ustvarjanja strahov, uporabe sovražnega govora in stereotipnih opazk ter zlorabe ideoloških prepričanj posameznikov. Odlok bomo podprli in za nas tudi ni sporen predlagani datum izvedbe referenduma. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi ter še posebej toplo pozdravljeni neprisotni predstavniki predlagatelja! Očitno je množična odsotnost tistih, ki so referendum predlagali, tudi eden izmed resnih pokazateljev, kako zelo težko je tovrstni referendum podpreti in kako zelo težko bo v tej kampanji stati na strani tistih, ki so mnenja, da je diskriminacija v sodobni družbi 21. stoletja še lahko dopustna. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo globoko razočarani nad tem, da danes razpravljamo o tem odloku. Ljudski volji in referendumski iniciativi seveda ne želimo nasprotovati, nas pa boli, da slovenska družba še ni dovolj civilizacijsko, kulturno in tudi politično zrela, da bi razumela, da se o človekovih pravicah ne odloča na referendumih, da večina ne more odločati o posegu v temeljne pravice manjšine in da enakost ne more biti stvar razprave na referendumu, ampak je lahko samo predmet učinkovitega uveljavljanja in zagotavljanja s strani politike, s strani države in vseh deležnikov skupnosti. Zato kakršnakoli razprava o nečem, o čemer smo vrednostno že davno poenoteni, torej o tem, da so svoboda, enakost in tudi bratstvo temeljne vrednote napredka in civilizacijskega obstoja evropskega kontinenta, ni ne dobra popotnica niti nekaj, na kar smo lahko Slovenke in Slovenci ponosni. Če je ameriško vrhovno sodišče na več kot sto straneh obrazložilo, da gre v primeru pravice do poroke istospolnih partnerjev za temeljno ustavno kategorijo enakosti, ki je ni mogoče izpodbijati in ki jo z vso pravico zahtevajo tisti, ki so danes v družbi diskriminirani, bomo mi v 21. stoletju ob vseh možnih in dobrih zgledih danes potrdili odlok na podlagi sodbe Ustavnega sodišča, ki pač je takšna, kakršna je, sprejeta pa je bila s petimi glasovi proti štirim, ob osmih različnih mnenjih in ob štirih nasprotujočih si odklonilnih mnenjih o sodbi. In vendar bomo mi referendum imeli na datum, ki je bil določen, pred najčudovitejšimi prazniki, božičnimi družinskimi prazniki. Socialni demokrati upamo, da bo to zadnji tovrstni referendum in da bodo ti božični prazniki, ki se bodo odvili po referendumu, prijetni in lepi za vse družine, tudi tiste, ki jih danes ne priznavate vsi in tudi tiste, ki so danes odkrito diskriminirane. Čeprav je zastrašujoče, da moramo razpravljati o temeljnih človekovih pravicah, mi dovolite, da izpostavim samo eno vsebinsko dilemo – na kateri strani razvoja in napredka želimo biti. Kaj imajo skupnega Eritreja, Somalija, Rusija, Malavi? Korupcijo, sistemsko diskriminacijo, uporabo nasilja za doseganje političnih ciljev in diskriminacijo istospolnih partnerstev, odkrito državno politiko diskriminacij, da ne omenjam višine življenjskega standarda in plač. Kaj imajo skupnega Norveška, Danska, Finska, Združene države Amerike in Kanada? Odprto gospodarstvo, odprte skupnosti, visoko dodano vrednost, neodvisnost od surovin in že davno sprejeto odločitev, da se je proti diskriminaciji potrebno boriti in da je v razvitih skupnostih ni mogoče tolerirati. Ko se vprašate, ali gre za otroke, boste želeli, da vaši in naši otroci živijo v okoljih, ki so bolj podoba Eritreji, Somaliji in Rusiji ali Norveški, Danski in Švedski? Socialni demokrati bi si želeli, da bi tudi Slovenija znala in zmogla slediti zgledu skandinavskih in najrazvitejših držav. Prav tako trdno verjamemo, da če del slovenske politike ne premore dovolj poguma in dovolj modrosti, da bi prekinil z diskriminacijo, da bo to zmoglo slovensko ljudstvo, državljanke in državljani, na referendumu in da bodo pravico preživeti božične praznike v krogu družine omogočili vsem, ne samo tistim, ki mislijo, da imajo pravico diskriminirati druge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Danes Državni zbor obravnava odlok, ki ga ne bi smelo biti. Zakaj? Z njim bo namreč razpisal referendum, na katerem bo o pravicah manjšine odločala večina. Ne samo, da bo na podlagi tega odloka večina odločala o pravicah manjšine, večina bo odločala o tem, ali smo pred zakonom vsi enaki. Večina bo odločala o tem, ali je v Sloveniji dovoljena diskriminacija neke male skupine ljudi. Na referendumu bomo dejansko odločali o tem, ali gredo z ustavo zagotovljene pravice vsem ali ne. Odločali bomo torej o človekovih pravicah in enakosti pred zakonom, in to kljub temu, da je bil 90. člen Ustave Republike Slovenije spremenjen ravno zaradi preprečitve referendumskega odločanja o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin ali drugo protiustavnost. A za 5 sodnikov Ustavnega sodišča Republike Slovenije volja zakonodajalca enostavno ni pomembna in teh 5 sodnikov Ustavnega sodišča se je odločilo, da se lahko v Sloveniji na referendumu glasuje o človekovih pravicah. Na tej točki je seveda treba opozoriti na nekaj dejstev, saj smo se zaradi odločitve tega Ustavnega sodišča znašli v izredno kontradiktorni situaciji. Ustavno sodišče je že dvakrat odločilo, da je slovenski pravni red diskriminatoren do istospolno usmerjenih. Državni zbor kot zakonodajalec se je odločil, da diskriminacijo v celoti odpravi. Ker je bila edina primerna rešitev, da lahko obstoječo diskriminacijo odpravimo, sprememba Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, je to Državni zbor tudi sprejel. Nasprotniki odprave diskriminacije so sprožili postopek za razpis referenduma. Ker je zakonodajalec leta 2013 spremenil 90. člen Ustave s ciljem, da na referendumu ne bi mogli glasovati o zakonih, s katerimi se odpravlja protiustavno stanje, je ta isti zakonodajalec s sklepom razpis referenduma upravičeno zavrnil. Pobudnika sta se zoper sklep pritožila na Ustavno sodišče, Ustavno sodišče pa je odločilo, da volja zakonodajalca ni pomembna ter da je referendum o Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih dopusten. Situacija je več kot konfuzna, situacija je kontradiktorna. Ustavno sodišče je na eni strani že dvakrat odločilo, da je slovenski pravni red diskriminatoren do istospolnih usmerjenih, na drugi strani pa je to isto Ustavno sodišče že drugič dopustilo referendum o zakonu, ki to ugotovljeno protiustavnost odpravlja. Zaradi tega danes obravnavamo odlok o razpisu referenduma. Posebej zaskrbljujoče je, da je Ustavno sodišče tako pomembno odločitev sprejelo s preglasovanjem, s 5 glasovi za in 4 proti, kar 8 ustavnih sodnikov pa je podalo ločeno mnenje. Kljub temu, da je Ustavno sodišče v tem letu že večkrat sprejelo enotno in vsebinsko odločitev o pravicah enega posameznika, pa o veliko večji skupini posameznikov tudi tokrat ni zbralo poguma za vsebinsko opredelitev. Odločba namreč temelji na ozko formalističnih argumentih, za katere bo vsak, ki je prebral odločbo in ločena mnenja, zelo hitro ugotovil, da so izredno trhli. Prepričani smo, da si Ustavno sodišče, ko gre za odločanje o temeljnih človekovih pravicah ter o enakosti vseh pred zakonom, tega nikakor ne bi smelo privoščiti. Ustavno sodišče tako s svojo odločbo sporoča le eno. Glasovanje na referendumu je možno o vseh z ustavo zagotovljenih pravicah, o katerih Ustavno sodišče še ni odločalo. Preprosto. Pa tudi če gre za takšne zakone, glede katerih se ustavna presoja že več let valja po predalih Ustavnega sodišča, Ustavni sodniki pa do danes niso zmogli o njih vsebinsko odločiti. Da je bil namen ustavodajalca pri spremembi 90. člena ravno nasproten, je za Ustavno sodišče popolnoma irelevantno, kar je jasno zapisano tudi v sami odločbi. Sodišče, ki naj bi bilo glavni in najvišji branik človekovih pravic in temeljnih svoboščin, se je z odločitvijo postavilo na stališče, da je na referendumu dopustno odločati o tem, ali naj bodo v Republiki Sloveniji vsi enaki pred zakonom ali ne, s tem pa tudi povozilo glavni namen spremembe 90. člena Ustave Republike Slovenije, ki določa, da odločanje o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah na referendumu ni dopustno. Čeprav hoče Slovenija biti sodobna in napredna država in se s tem rada tudi hvali, naše Ustavno sodišče tega nikakor ne dokazuje. Odločitve slovenskega Ustavnega sodišča so v jasnem nasprotju z odločitvami primerljivih tujih sodišč, ki so se v zadnjem obdobju odločno postavila v bran zagotavljanju enakih pravic vsem, ne glede na spolno usmerjenost. Če smo bili pred kratkim pozitivno presenečeni nad odločitvijo ameriškega vrhovnega sodišča, ki je poroko opredelilo kot človekovo pravico, ki velja tudi za istospolne pare, pa se je naše Ustavno sodišče očitno odločilo, da je v nekaterih primerih o tem, ali bomo dopustili diskriminacijo ali ne, celo dopustno odločati na referendumu. S takšno odločitvijo smo namesto priključitve državam, ki so sistemsko diskriminacijo istospolnih popolnoma odpravili, dobili še eno področje, na katerem smo popolnoma in v celoti pogrnili. Glede na to, da je Ustava jasna tako glede prepovedi diskriminacije in ravno tako glede tega, da o človekovih pravicah ni mogoče odločati na referendumu, smo v Združeni levici mnenja, da do sprejetja odloka, ki je danes pred nami, sploh ne bi smelo priti. Zato v Združeni levici odloka o razpisu referenduma o človekovih pravicah ne bomo podprli. A dejstvo je, da se bo referendum zgodil. V Združeni levici se nam je prvotni predlagani datum, torej 10. 1. 2016, zdel veliko ustreznejši od zdajšnjega, 20. 12. 2015. Referendum v času praznikov se namreč ne zdi primeren, saj bi radi čim več ljudem omogočili, da pridejo na referendum ter podprejo odpravo diskriminacije istospolnih. Da mora biti to glavni cilj pri določanju datuma izhaja tako iz ustave kot iz dosedanje prakse Ustavnega sodišča. Ne glede na to pa smo prepričani, da bo na referendumu vseeno večina volilnih upravičencev odločila, da je Slovenija napredna, demokratična in strpna družba, ker so vsi, ne glede na spolno usmerjenost, pred zakonom enaki. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice, kolegi in vsi, ki spremljate to današnjo sejo! Tudi Krščanski demokrati smo upali, da smo na materinski dan 25. marca 2012 opravili zadnji tovrstni referendum, pa smo se zmotili. Ta koalicija s pomočjo levega krila opozicije je v tem Državnem zboru sprejela zakon, ki drastično posega celo v 70 področnih zakonov, kot je zapisalo v odločbi Ustavno sodišče. Zato izražamo zadovoljstvo, da se kljub vsem poizkusom preprečevanja ali upočasnjevanja danes odloča o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Po včerajšnjih tragikomičnih potezah koalicije v postopku obravnave predloga odloka o razpisu referenduma smo ostali brez besed. Tako neorganiziranega pristopa k pripravi tako pomembne materije še nismo videli. S takim pristopom se kaže ali nepoznavanje referendumske zakonodaje, v kar težko verjamemo, ali pa velika neodgovornost tistih, ki bi morali pripraviti predlog odloka v skladu z zakonodajo. Še dobro, da je Zakonodajno-pravna služba opozorila na nedoslednosti in s tem dejansko prisilila koalicijo, da se odreče poizkusom zavlačevanja izvedbe referendumskega glasovanja čez vse zakonske in razumne mnenje. Krščanski demokrati menimo, da je pri tako občutljivih temah potrebno dosledno spoštovanje zakonodaje, saj si ne more vsaka vlada po svoje razlagati rokov za razpis in izvedbo referenduma. Po predlogu odloka bo referendum 20. decembra 2015, kar bomo Krščanski demokrati tudi podprli. Zakaj v Novi Sloveniji nasprotujemo sprejetemu zakonu, ki je predmet referenduma? Ker sprejeta novela zakona osebne želje odraslih postavlja pred temeljne pravice in dobrobit otrok. Ker je sprejeta brez širše javne razprave, ukinila zakonsko zvezo med moškim in žensko ter uvedla zvezo dveh oseb poljubnega spola. Sprejeta novela zakona ne priznava pomena materinstva in očetovstva oziroma ženske in moškega za rojstvo, vzgojo in razvoj otroka, ker uvaja možnost posvojitve otrok v istospolno razmerje ter ne omogoča posvojitve vnukov s strani starih staršev. Prav tako dve ženski ali dva moška ne moreta svobodno odločati o rojstvu otrok, saj te svobode sama naravno nista zmožna izvršiti. Koalicija je v sodelovanju z delom opozicije ponovno povozila voljo volivcev, izraženo na referendumu o Družinskem zakoniku, ki je bil, kot že povedano, 25. marca 2012. Nova Slovenija ne nasprotuje ureditvi pravic in položaju istospolnih oseb, vendar je za nas nesprejemljiva popolna izenačitev istospolnih partnerskih skupnosti z zakonsko zvezo moškega in ženske. Prav tako je za nas sporna možnost skupne posvojitve otrok s strani obeh istospolnih partnerjev in ji tudi odločno nasprotujemo. Ustavno sodišče je registrirano istospolno partnersko skupnost označilo kot podobno, nikakor pa ne enako zakonski zvezi, in ni zahtevalo nobene izenačitve. Novela zakona o zakonski zvezi torej bistveno preseže v odločbi naloženo obvezo Državnega zbora Republike Slovenije, da odpravi zakonsko neskladje v Zakonu o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Po našem mnenju ima vsak otrok pravico, da ga vzgajata samo eden moški in ena ženska, njegov oče in njegova mati, da bi bilo zadovoljeno njegovim duševnim, družbenim, moralnim in duhovnim potrebam. Z referendumskim glasovanjem proti zakonu bomo zavrnili ideologijo družbenega spola, ki pravi, da spolna identiteta ni odvisna od bioloških danosti. Krščanski demokrati smo prepričani, da je sprejeta novela tudi v nasprotju s 53. členom Ustave Republike Slovenije. Ustava kot človekovo pravico in temeljno svoboščino določa tudi zakonsko zvezo in družino in v tretjem odstavku 53. člena določa: "Država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere." Menimo, da v primeru redefinicije družine kot osnovne celice družbe, ki bo odslej zgolj zveza dveh oseb, ne moremo več govoriti o materinstvu in očetovstvu v duhu te ustavne določbe. Dejstvo je, da mati in oče, ne pa dve osebi istega spola, in s tem njuno temeljno poslanstvo, to je materinstvo in očetovstvo, povem izgubita svoj namen, kajti ne bomo več govorili o materi in očetu, temveč o dveh osebah – starših. Namen omenjene ustavne človekove pravice in temeljne svoboščine je brez dvoma varstvo matere kot ženske in očeta kot moškega. Poleg navedenih razlogov pa v Novi Sloveniji podpiramo zahtevo za razpis referenduma o Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih tudi zaradi tega, ker sprejeti zakon ne omogoča ugovora vesti za tiste, ki se z rešitvami zakona ne strinjajo iz osebnih, filozofskih, verskih ali drugih razlogov. Z uporabo zakona, kot je bil sprejet, bi bili prizadeti predvsem javni uslužbenci. Nekatere radikalne primere prisile lahko vidimo vsakodnevno v medijih. Javni uslužbenci in tudi drugi ljudje, ki se iz različnih razlogov ne strinjajo z rešitvami podobnih zakonov v nekaterih tujih državah, so podvrženi grožnjam z denarno kaznijo, nekateri pa tudi kaznovani z izgubo službe ali celo zaporno kaznijo. Za krščanske demokrate je to nesprejemljivo. Svoboda vesti je ena temeljnih lastnosti sodobne demokratične družbe in možnost ugovora vesti na različnih področjih mora biti omogočena. V Novi Sloveniji ne nasprotujemo urejanju statusa istospolnih partnerskih skupnosti. Dokaz je dejstvo, da smo prav mi že pred 10 leti, natančno pred 10 leti, razumeli občutljivost tega področja in predlagali rešitev, in sicer zakon, ki je gotovo pomenil prelomnico v urejanju družbenih razmerij v Sloveniji. Nismo se zadovoljili in se tudi zdaj ne z vsakokratno uporabo področja za ideološki boj, s čimer se srečamo pred vsakimi volitvami in v obdobjih, ko levica ne zna ponuditi rešitev za številne probleme v slovenski družbi. Razpravljamo o stvareh, ki zadevajo občutljivo manjšino, v kateri so še najobčutljivejši otroci. Slabo bo, če se bodo ob tem ustvarjale nove delitve in novi predsodki, ki bodo predvsem v škodo otrok za daljši čas obremenile ozračje v družbi. Poslanci Nove Slovenije bomo glasovali za predlog odloka, saj smo za to, da se spoštuje volja ljudi in da se referendum izvede. Na referendumu pa bomo glasovali proti sprejeti noveli Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Sprašujete, zakaj? Zaradi otrok, je naš odgovor.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev.
Najlepša hvala, podpredsednik. Kolegice in kolegi! Res je, da odloka, ki je danes pred nami tukaj sploh ne bi smelo biti. Človekova pravica je pravica vsakega posameznika in prav nihče nima pravice posegati v to. Nihče. Ne poslanci, ne ustavni sodniki, nihče. Mi trije, kolegi v naši poslanski skupini, smo prvič, ko smo glasovali o referendumu, glasovali po svoji vesti in pri polni zavesti, po svoji vesti in pri polni zavesti, in 5 ustavnih sodnikov tega pač preprosto ne more spremeniti. Ne gre zanemariti dejstva, da so 4 ustavne sodnice, ne vem, slučajno zato, ker so ženske, glasovale drugače. Se pravi, da se strinjajo z našo odločitvijo. Spoštovani kolegice in kolegi, danes boste odločali o tem, da bo na referendumu večina odločala o manjšini oziroma bo večina odločala o pravici manjšine, in to je ne samo neskladno z ustavo, ampak preprosto nedopustno. Tisti, ki pravite, da v Državnem zboru zastopate liberalno-socialne vrednote, jaz mislim, da je še čas, da razmislite, če je prav, da boste ta odlok, ki je danes pred vami, podprli. Niso dovolj besede, da tako preprosto ne gre, ampak vaš pritisk na gumb bo referendum omogočil, se pravi boste glasovali za in to potrdili. Tako to je, spoštovani kolegice in kolegi, ki zagovarjate liberalno-socialne vrednote. Mi trije bomo tako kot prvič glasovali po svoji vesti in skladno z ustavo, ki pravi, da je poseganje v človekove pravice nedopustno. Na žalost mislim, da se bo stvar obrnila drugače, da bo na referendumu večina odločila o pravicah manjšine, upam pa, da velika večina Slovencev želi naprej, želi napredno Slovenijo in bo to na tem referendumu, ki ga še vedno sicer preprečimo, glasovala tako, kot je prav.
Hvala lepa. Dr. Simona Kustec Lipicer bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, ki še vztrajate v dvorani, in tisti, ki nas poslušate, predvsem pa državljanke in državljani! Najprej želim sporočiti, da v Poslanski skupini Stranke modernega centra odločitev Ustavnega sodišča, s katero je razveljavilo sklep Državnega zbora o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o noveli Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, spoštujemo. Iz tega razloga bomo danes zato predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma tudi podprli. Zdaj pa mi dovolite, da najprej naslovim še nekaj naših zapažanj in spoznanj, ki so obravnavano obravnavo zakona privedli do točke današnje obravnave, s tem pa tudi do nadaljnje dokončne odločitve, ki je v rokah ljudstva. Najprej o sporočilih Ustavnega sodišča. Iz njih razbiramo dve vrsti sporočil. Prvo izhaja iz stališča ustavnega sodišča, da se spremembe 90. člena Ustave, s katerim je prepovedano razpisati zakonodajni referendum o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, nanašajo le na protiustavnosti, ki jih je ugotovilo samo, poudarjam, samo Ustavno sodišče ali Evropsko sodišče za človekove pravice, čeprav je bila omenjena sprememba 90. člena Ustave sprejeta z namenom spoštovanja in upoštevanja, poudarjam, vsake protiustavnosti, in ne samo, poudarjam, ugotovljene protiustavnosti. Vsebinsko močne argumente, tako v prid kot tudi proti takšni interpretaciji, najdemo v kar 8 od 9 možnih ločenih mnenj ustavnih sodnikov. Tovrstna raznolikost v pogledih upravičeno zbuja našo pozornost in tudi premislek, ki pa nas seveda ne sme odvrniti od spoštovanja odločitve Ustavnega sodišča, tudi in četudi je bila ta sprejeta s končno tesno večino 5 glasov proti 4. Drugo sporočil,o vezano na odločitev Ustavnega sodišča, pa se nanaša na procesni vidik sprejemanja sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o noveli Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki smo ga poslanci Stranke modernega centra v Državnem zboru soglasno potrdili 26. marca letos. Temu procesu sprejemanja sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma je Ustavno sodišče v celoti pritrdilo. Še več, z odločbo Ustavnega sodišča je potrjena nujnost takega postopka, da se dvomi o ustavnosti referendumskega določanja čim prej v fazi zbiranja podpisov razrešijo in se s tem omogoči čim hitrejše končanje zakonodajnega postopka. Zdaj pa še nekaj o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin ali drugo protiustavnost. Kljub temu, da smo zavezani k spoštovanju pravnega reda in načelom delitve oblasti, ne moremo mimo manjka vsebinskega sporočila o pravicah družbenih manjšin, ki je v strogo procesni odločitvi Ustavnega sodišča povsem umanjkala. Sprašujemo se, kaj kot demokratična družba in država sporočamo našim državljankam in državljanom, ki zaradi njihove istospolne usmerjenosti svojega partnerskega odnosa formalno morebiti ne bodo mogli skleniti na enak način kot razno spolni partnerji. So drugačni? So mogoče drugorazredni? Se morajo spremeniti, ker niso enaki kot večina? Ali ljubijo drugače kot večina? Jim je zaradi te drugačnosti treba postavljati pogoje, omejitve ali celo prepovedi ljubiti, ki sicer za večino ne veljajo in jih ta večina sama za sebe ne bi nikoli dopustila? Bo torej istospolnim partnerjem drugače misleča, tako imenovana raznospolna večina, preprečila, da si izkazujejo ljubezen na takšen način, da si tudi formalno delijo vse pravice in dolžnosti v dobrem in slabem. Je to obraz napredne in v prihodnost usmerjene družbe? Je to obraz družbe, ki se zna na medsebojno spoštljiv, strpen in dostojanstven način soočati sama s seboj? V Poslanski skupini Stranke modernega centra verjamemo, da je slovenska družba skozi svojo dosedanjo zgodovinsko izkušnjo majhnosti na pogosto tudi tragičen način spoznavala, kako boleče in nepravično je biti manjšina, v kateri zate veljajo drugačni, slabši pogoji življenja kot za vse druge, ki pripadajo veliki večini. Kako nepravično, mnogokrat poniževalno in ponižujoče je bilo, ko smo si morali izboriti pravice, ki so jih že ves čas uživali vsi drugi, večji. Dovolite mi, da na koncu našega poslanskega stališča povzamem, da glas Stranke modernega centra je in vedno bo pripadal spoštovanju enakosti človekovih pravic, dolžnosti in dostojanstva, ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino, torej tudi ljubezen. Zaradi vsega navedenega bo tudi na referendumu 20. decembra naš glas namenjen za enako ljubezen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava o predlogu odloka. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Pripravi naj se gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Nova Slovenija je stranka, ki želi, da bi bile pravice istospolnih partnerskih skupnosti urejene, zato je tudi naš minister leta 2005 predlagal Zakon o registraciji istospolnih partnerskih skupnosti in na ta zakon je Ustavno sodišče odločilo, da v določenih točkah ni skladen z ustavo. Zato tudi v Novi Sloveniji podpiramo, da bi se obstoječi zakon izboljšal in odpravil to ustavno neskladnost. Še vedno obžalujemo, da ministrstvo, ki je že pripravljalo spremembe tistega zakona, ni tega storilo oziroma izvedlo do konca, pač pa je vladna koalicija na hitro podprla predlog Združene levice, ki popolnoma izenačuje zakonsko zvezo moškega in ženske z istospolno partnersko skupnostjo in mu s tem daje tudi vse pravice. Vendar pravica do posvojitve otrok ni človekova pravica in zato mi nasprotujemo takšni popolni izenačitvi. Obžalujem, da smo vnaprej napadeni od tistih, ki se imajo za zelo demokratične, napredne, širokogrudne. Zmerjate nas, da smo nazadnjaški, nedemokratični, da jemljemo pravice manjšini, da odloča večina o manjšini in podobne stvari. Jaz na takšne teze, na takšne napade pač ne pristajam. Pravica do posvojitve otrok ni človekova pravica in zakonska zveza med moškim in žensko, ki je veljala tisočletja, je naenkrat postala sporna. Ne moremo pač izenačiti nečesa, kar po sami naravi in bistvu ni enako. Kot pa sem že večkrat poudarila, smo pa za to, da se status uredi v posebnem zakonu in da se odpravi tisto, kar je neustavno, kar je torej sporno. Mislim, da prav takšno pretirano izpostavljanje in zavzemanje raznih lobistov oziroma določenih lobijev za to temo postavlja istospolne partnerje oziroma te skupine ljudi v takšen položaj, da so izpostavljeni potem šikaniranju, da tukaj po nepotrebnem pretirano o tem govorimo. Jaz bi si bolj želela, da bi govorili, zakaj imamo krizo družine, zakaj v Sloveniji ena ženska rojeva samo, mislim, da 1,3 otroka, zakaj imamo zaradi tega demografske probleme. Zaradi tega je v prihodnosti ogrožen naš pokojninski sistem, zdravstveni sistem, delovanje države, do takrat bo pa prišlo še do večjih problemov in neustavnosti, ko ne bomo več mogli izplačevati pokojnin in podobno. Želim si, da bomo v tej referendumski kampanji – vesela sem, da bo datum pred božičnimi prazniki –,več govorili o teh problemih, ki so resnični problemi Slovenije. Popolna izenačitev ni resnični problem. Želimo, da dobijo pravice, da se uredi status, vsi pa vemo, kaj potrebujejo otroci in da ne more niti manjšina odločati o otrocih, ki potrebujejo očeta in mater. [[oglašanje iz dvorane]] Vsak dan, točno, vsak dan. Poglejmo, koliko je še neenakosti v družbi, da ne govorimo o mladih ženskah, ki ne dobijo zaposlitve, oziroma moške hitreje zaposlijo, ker je pač velika verjetnost ali možnost, da bo ženska šla na porodniški dopust. To je nedopustno. In da so ženske še vedno manj plačane za isto delo, za isto delovno mesto in z isto izobrazbo kot moški. To je tudi zelo neenakopravno in nedopustno. Zato, da moški še vedno zavzemajo vodilna mesta, ne rečem, da vedno tudi ne po krivdi žensk, ki se mogoče premalo za to zavzemamo in grebemo. Tudi tukaj gre torej za veliko neenakost. Da ne govorimo o tem, kako želijo nekateri demografijo reševati s priseljevanjem, nas pa ne zanima, kakšna je demografska slika Slovenije. To so resnični problemi. To, kako bodo živeli ljudje na teh območjih, preko katerih gredo begunci, in ne morejo več opravljati svojih dejavnosti in normalno skrbeti za svoje družine. To so resnični problemi. In če se primerjamo z naprednimi državami, si jaz želim, da bi se primerjali tudi po tem, kakšne ukrepe smo sprejeli za rast gospodarstva oziroma kakšno zakonodajo imamo. Zakaj se pa tu ne primerjamo s skandinavskimi državami? Ne, tu se pa moramo primerjati z nekaterimi drugimi, ki so na dnu lestvic konkurenčnosti. Naprednosti naše države se torej ne bo merilo glede na ta referendum in sprejetje tega zakona.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Pripravi naj se gospod Matjaž Nemec.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana predstavnica ministrstva! Pred nami je Predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Zakaj? Ustavno sodišče je namreč – bom rekla, da kar na srečo in tudi pričakovano – razsodilo, da je tak referendum dovoljen, da mora biti. To smo seveda pričakovali in na to smo vas tudi že večkrat opozarjali. Prav je, da je tak referendum tudi čim prej. Da bi se vam glede razpisa referenduma mudilo približno tako, kot se vam je mudilo s sprejetjem zakona. Naj spomnim, da se je zakon namreč sprejemal po skrajšanem postopku. Zakaj? Sklicevali ste se na diskriminacijo, kar sistemsko diskriminacijo istospolnih partnerjev. Običajno, kadar je v igri beseda "sistemsko", si vedno v koaliciji vzamete veliko časa, da proučujete, naredite kakšne analize, tu pa to ni bilo treba. Po drugi strani pa v tem primeru niti ne moremo govoriti o diskriminaciji. Odprava neustavnosti v letu 2009 namreč ni bila dana na Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, temveč na Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti, konkretno glede problematike dedovanja. Od tiste odločbe naprej je že veljalo, da se deduje tako kot pri ostalih zakonskih parih, to pomeni tudi ti, ki so v istospolni partnerski skupnosti. Tako tudi tu ne moremo govoriti, da je šlo za neko protiustavnost, ker je bila odpravljena. Naj spomnim, kako ste ravnali do zdaj. Najprej ste se odločili, da boste ta zakon sprejeli po skrajšanem postopku. Seveda ste z veliko večino ta skrajšani postopek potrdili, kot ste v nadaljevanju tudi potrdili sprejetje tega zakona. V nadaljevanju ste prekinili zbiranje podpisov za referendum, pod pretvezo, da tak referendum ni dopusten, ker zakon odpravlja protiustavnost na področju človekovih pravic. Ampak spoštovani, zakonska zveza ni človekova pravica, kot tudi pravica do otroka ni človekova pravica, pa ne vem, zakaj se danes v Državnem zboru to tako rado poudarja. Namreč vemo, kar je izpostavila že tudi Jelka, Evropsko sodišče za človekove pravice je že večkrat presojalo o tem, ali je poroka dveh istospolno usmerjenih človekova pravica, in razsodilo, da poroka dveh oseb istega spola ni človekova pravica. Tako v tem primeru ne moremo govoriti o človekovi pravici. Prav je, da spomnim, da je bilo zbranih 85 tisoč podpisov državljank in državljanov za vložitev zahteve glede razpisa referenduma. 85 tisoč! Ampak tu vas ta volja teh državljanov ne zanima. Da se je v nadaljevanju v roku štirih dni zbralo 48 tisoč overjenih podpisov na upravni enoti. V štirih dneh! Seveda ste pohiteli, da ste to zbiranje prekinili, ampak verjemite, to je rekordno in izjemno veliko število naših državljank in državljanov, zaradi katerih mi tudi sedimo v Državnem zboru. Tisto zbiranje ste prekinili s sklepom o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma. Kaj pa je razsodilo Ustavno sodišče? Da referenduma ni mogoče zavrniti, saj sprememba zakona ne odpravlja protiustavnosti na področju človekovih pravic. Torej ne gre za odpravo protiustavnosti na področju človekovih pravic. Kaj je bilo tukaj protiustavno? Protiustavna je bila vaša prepoved referenduma, dragi moji. Seveda našim argumentom, to smo že opozarjali, niste prisluhnili takrat in verjamem, da jim ne boste tudi danes. Zakaj se mi zdi pomembno, da se državljanke in državljani čim prej odločajo o izpostavljeni vsebini na referendumu? Zato, ker novela, ki je bila sprejeta, prvič, postavlja interese odraslih pred interese otrok. Kje je zdaj tukaj večina in manjšina, ki jo danes spet tako radi izpostavljate? Kaj pa pravice otrok? To pa za vas ni pomembno ali kaj? Zakaj? Zato, ker omogoča posvojitev otroka istospolno usmerjenim. To pomeni, da dejansko omogoča nekaj, kar je nenaravnega. Torej, gremo proti neki naravni poti. In pa ukinja zakonsko zvezo moža in ženske. Spremenili ste definicijo zakonske zveze, kar se mi zdi popoln nesmisel in nepotrebno. Ker sprejeta novela v nadaljevanju daje podlago tudi seveda za spremembe učnih programov, od tako imenovanih teorij spola, da si lahko otrok izbere spol sam in podobne nesmiselnosti. Predlog odloka, ki je danes pred nami, seveda podpiram. Prav je, da se sprejel amandma in da bomo na referendum šli že 20. decembra tega leta, da se ne bo prenašal v prihodnje leto. In seveda je prav, da se državljanke in državljani čim prej odločijo o tem zakonu, ker imajo to pravico. Prav je tudi, da se vsi vi tukaj zavedate, da otroci niso naša pravica, da so otroci naš dar. Dar narave, dar moškega in ženske. Drugače žal po naravni poti tukaj pač ni mogoče. Prav bi bilo, da se začnemo tukaj ukvarjati, kako bomo izboljšali kvaliteto naših otrok. Verjemite, tudi jaz sem za to, da skrbimo za razvoj Slovenije, še kako, ampak s spremembo tega zakona, s spremembo redefinicije zakonske zveze, zagotovo ne bomo dosegli razvoja Slovenija. Spoštovana koalicija, dajte se že enkrat ukvarjati s pravimi ukrepi. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Nemec. Pripravi naj se dr. Jasna Murgel. Izvolite.
Hvala, predsednik. Za otroke gre. Kaj pa, če so ti otroci geji? Za njih pa ne gre. Gre za tiste druge otroke, za tiste prave otroke, če so geji, to ni v redu za njih, pa ne gre. Tako da se dotikamo samo enih otrok in se borimo samo za tiste otroke, ki jih mi definiramo, da so pravi. Pravijo, da se moramo spoštovati in to se moramo, razumem. Pravijo tudi, da moramo spoštovati odločitev najvišje instance v državi, to je Vrhovno sodišče, in se tudi strinjam. Predvsem pa, da mora Državni zbor spoštovati odločitve Ustavnega sodišča. To je tudi res. Jaz se pa sprašujem, ali Ustavno sodišče mora spoštovati koga. Ali mora spoštovati človekove pravice? Ne, Ustavnemu sodišču pa ni treba, ker so presodili 5 proti 4 izjemno velika večina, skoraj tako velika, kot je bila v Državnem zboru, ko smo v imenu ljudstva izglasovali tisto, za kar se bom še naprej borili. In verjamem, da bomo nekoč – če ne bo to 20. Decembra –,zmagali, ker je to razvoj, na nek način razvoj naše družbe, predvsem razvoj tolerance eden do drugega, ki je pri nas tako primanjkuje. Nekdo pred menoj je rekel, da se moramo vzdržati nekih popularnih parol pri tem, zato da na nek način vseeno obvarujemo našo državo in naše institucije. Ampak moje mnenje in – tokrat pa je treba reči – moj osebni vtis je, da se je Vrhovno sodišče [l. l.] še enkrat izkazalo kot tisti šibek člen razvoja naše družbe, zato ker tisti, ki ne želi videti, naj pogleda stran, tisti, ki ne želi priznati, naj pusti živeti, naj živi in pusti živeti. Govorim o definiciji, nekdo je govoril pred menoj, da ne bo več pisalo moški, ženska odnos. Jaz imam svojo ženo, ona bo zame vedno žena, tisti, ki pa tega ne želi, naj to preprosto spregleda. Moramo se naučiti, ne samo pri temu vprašanju, ampak preprosto pri marsikaterem, tudi ideološkem vprašanju – živi in pusti živeti. Jaz razumem, da dokler nekdo posega v tvojo dobrobit, v tvoj način življenja se lahko njemu upremo, povemo svoje, ampak če ti nihče nič noče, nihče se te ne dotakne, samo pusti ljudi živeti. Jaz imam vseeno še upanje in to upanje ne bo nikdar splahnelo. Jaz sem pozorno poslušal tudi predsednika Državnega zbora na tiskovni konferenci, ko je na nek način komentiral odločitev Ustavnega sodišča, in se z njim strinjam. Neverjetno je, 6 mesecev je potrebovalo Ustavno sodišče. Zelo hitro pokažemo s prstom na Državni zbor in na poslance, ko se kaj ne odvija po naših načrtih, Ustavno sodišče si je vzelo 6 mesecev za nekaj, kar bi moralo bistveno prej odločiti. Ampak dobro, procesna pot je bila prava, hvala bogu, to je dobro. Predsednik Državnega zbora je tudi dejal, če ga citiram, da je pa vsebinsko prazna tale odločitev oziroma razlaga. Upanje je v varuhinji. Pohvale, varuhinja človekovih pravic vseeno dopušča možnost, da bi preučili, da bi vseeno vložili presojo ustavnosti, in sicer predvsem v tistih predpisih, ki vsebujejo diskriminatornost, to je v dveh zakonih –v zdravstvenem varstvu in v zdravstvenem zavarovanju. Jaz verjamem, da se ne vsi strinjate z menoj. Verjamem, da se boste vsi strinjali s tem, ko vam bom rekel: Živi in pusti živeti. Dajmo ljudem možnost, da zaživijo, mi še tega nismo naredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel, izvolite, imate besedo. Pripravi naj se gospod Žan Mahnič.
Hvala lepa. Spoštovani! V Poslanski skupini SMC smo se odločili za datum 20. 12. 2015 zato, ker mislimo, da je določitev takšnega datuma na ta način najbolj ustrezna v skladu z Zakonom o referendumu in ljudski iniciativi. Zdaj se bo pač o tem vprašanju, ali se lahko istospolni poročijo, odločala vsa Slovenija. Obžalujem sicer to, da bomo o vprašanju človekovih pravic odločali na referendumu. To se mi zdi še vedno nedopustno in še vedno menim, da ustava to prepoveduje. O tem so mnenja deljena, veliko je mnenj pravnikov, ki zavzemajo eno ali pa drugo stališče. Ampak Ustavno sodišče se je izognilo temeljnemu vprašanju, in sicer temu, ali Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih zato, ker ne ureja poroke med istospolnimi partnerji, diskriminira istospolne partnerje. Na to vprašanje Ustavno sodišče ni odgovorilo. Na to, da je to vprašanje zelo pomembno, je opozorila tudi varuhinja človekovih pravic, ki je napovedala možnost, da bo vložila ustavno presojo, ali gre tukaj za diskriminacijo. To bomo videli v nadaljevanju, ko bo mimo ta referendum. Upam, da se bodo državljani na referendumu odločili za to, da bomo sodobna družba, ki zavrača diskriminacijo tako kot večina zahodnih držav. Kajti to vprašanje, vprašanje diskriminacije, je izhodiščno vprašanje, eno najpomembnejših vprašanj, ni neka obrobna tema, s katero se mi tukaj zdaj ukvarjamo. To je vprašanje, na katerem temelji celotna družba. Mi imamo lahko tudi velik razvoj in ne vem, kaj, ampak lahko imamo tudi diktaturo, za katero vemo, kam vodi, zato je pomembno, da se diskriminacija prepreči. Ker moramo pač odločati na referendumu o tem, ker je tako odločilo Ustavno sodišče, res upam, da se bodo državljani odločili za to, da diskriminacije vsaj na tem področju v Republiki Sloveniji ne bo, in da se bomo odločili za to, da novela Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, tako kot je bila predvidena, obvelja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Žan Mahnič. Pripravi naj se gospod Tomaž Gantar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod Hainz. Spoštovani kolegice in kolegi! Zanimivo je poslušati, kako o človekovih pravicah govorite tisti, ki ste jih dokazano v tem mandatu kršili že dvakrat. Prvič ste kršili pravico do izvajanja aktivne volilne pravice, ko ste odvzeli mandat poslanskemu kolegu, gospodu Janezu Janši, in vam je takrat Ustavno sodišče povedalo, kaj si o tej zadevi misli in kako v tej zadevi je. In drugič ste kršili človekovo pravico do svobodne volje izražanja tudi na referendumu, s tem, da ste prepovedali, da bi lahko o tem zakonu državljanke in državljani odločali na referendumu. V Slovenski demokratski stranki se strinjamo, da je referendum o človekovih pravicah nedopusten. Nenazadnje smo tako glasovali tudi preteklo leto, ko se je ta člen, 90. člen Ustave, spreminjal. Ampak gospe in gospodje, v tem primeru ne gre za odločanje o človekovih pravicah. To je jasno reklo tudi Ustavno sodišče. Strinjam se, ko je kolega Nemec prej dejal, ko je citiral predsednika Državnega zbora, da je dolgo trajalo, 6 mesecev so potrebovali. Ampak nisem pa zaznal, da bi se kdorkoli pritoževal, ko so pa sedem let odločali o aferi Patria in vplivali praktično na vsake volitve. Človekova pravica ni posvajanje otrok. Tako kot, če želite, glede na to, da imamo zdaj to begunsko krizo, po mojem mnenju, evropsko življenje ni človekova pravica. Ustavno sodišče je odločilo, kakor je odločilo. V Slovenski demokratski stranki smo tudi zato najprej predlagali včeraj z amandmajem, preden je bila tista prekinitev, da naj bo referendum 20. decembra. Zdaj referendum takrat bo in treba ga je čim prej izvesti. Slišal sem, da danes tukaj ni predlagateljev referenduma. Verjetno imajo marsikaj drugega za delati, priprave na kampanjo, kakor sem seznanjen, že tečejo. Zadnje, kar si želijo, je sedeti v tem parlamentu in poslušati to razpravo. In da mi stranka, ki je še pred, kaj jaz vem, 40 leti zapirala tiste, ki so praznovali božič, danes govori o čaru božiča in o nekakšnih družinskih praznikih, se meni zdi malo smešno. In ko govorimo o Somaliji in o tem, ali bomo z njihovimi, kar se tiče korupcije in kar se tiče pravne države, smo dokaj blizu tem državam. Nekatere celo prehitevamo na teh lestvicah, seveda v negativnem smislu. Tako da jaz upam, da se bodo državljanke in državljani masovno podali na te referendum, ker je pomemben, ker se odločamo o tem, kakšna bo naša družba v prihodnje. Ali lahko istospolni par posvoji otroka ali ne more, ni zame noben pokazatelj napredka. Mi imamo številne druge indikatorje, ki nam bodo pokazali, ali smo napredna družba ali nismo. Jaz upam in računam, da boste tudi na teh področjih, ki resnično kažejo napredek naše družbe, naredili toliko in vložili toliko truda in naporov, kot ste ga vložili v ta zakon, ki je nato klavrno propadel z odločitvijo Ustavnega sodišča oziroma – če pač ne bo zavrnjen na referendumu – bo prišel v veljavo. Državljanke in državljani, mislim, da je tudi odločno, da je ta referendum v predbožičnem času, v tem družinskem času, da bomo imeli možnost zavarovati in ohraniti tradicionalno družino z očetom, materjo in otrokom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Gantar ima besedo, pripravi naj se gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem! Jaz mislim, da v Sloveniji enostavno ne moremo biti ponosni na to, da zasedamo neslavni vrh pri kršenju človekovih pravic. Seveda dam tu dostikrat tudi sam prav opoziciji, ki na to vedno opozarja, da je treba to prakso spremeniti in da je vsaka kršitev človekovih pravic dejansko krivična in lahko tudi velika tragedija za posameznika ali za skupine posameznikov. Seveda se ne morem strinjati s tezo, ki je bila omenjena ravno pri mojem predhodniku, da enakopraven položaj glede na spolno usmerjenost ne sodi med človekove pravice. Jaz mislim, da še kako sodi in da še kako odraža pogled na prednost, razvitost družbe ravno v odnosu večine do manjšine. Iz tega stališča seveda smatram kot nedostojno in popolnoma neprimerno, da se predlaga in da bo ponovno večina odločala o pravicah manjšine. Osebno seveda tudi verjamem, da novela zakona, ki bo predmet referendumskega odločanja, v ničemer ne posega v obstoječe povezave in zveze. Mož in žena ostajata mož in žena, oče in mati seveda ostajata tudi starša svojih otrok in v tem pač ne vidim nobene razlike. Še manj vidim upravičenost v tem, da se na podlagi staršev, ali so isto ali različno spolno usmerjeni, odloča tudi o njihovih pravicah, ali jih imajo več ali manj. Dejstvo je, da obstaja že danes, pa če mi to hočemo priznati ali ne, veliko otrok, ki tudi živijo v istospolno usmerjenih družinah. Bojim se, da bo to kampanja, kjer bodo igrali ravno otroci glavno vlogo, kar je zgrešeno in kar je nedopustno, ker nikjer ni rečeno in dokazano, da so razvoj otroka, njegove možnosti bivanja ali karkoli drugače ogroženi in vezani na neke druge rizične faktorje, kot če živi v istospolno ali pa različnospolno usmerjeni družini. Seveda bi se dalo o tem veliko razpravljati. Mislim, da je bilo rečenih veliko besed o utemeljenosti sprejete novele zakona. Osebno jo seveda podpiram. Morda ob koncu samo to, kar je že v predstavitvi poslanske skupine kolega omenil, mislim, da je bila to lepa misel. Tudi jaz seveda želim, da bodo vse družine, pa naj bodo istospolno usmerjene ali različnospolno usmerjene, božične praznike, ki so namenjeni družinam in ki bodo kmalu po referendumu, lahko enako srečno in zadovoljno praznovale, seveda ob zavrnitvi predloga na referendumu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer, imate besedo. Pripravi naj se mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Danes smo slišali ogromno besed okoli tega, kaj je pravično in kaj ne in kaj je naravno in kaj ne. V bistvu se je vse zgodilo že včeraj, ko je imela v resnici koalicija možnost in priložnost, da zaustavi to neumnost, o kateri se danes pogovarjamo. Zadeva ima bistveno večje razsežnosti kot samo to, da se pogovarjamo, kdo ima pravico se poročati s kom in kdo ima pravico koga posvajati. V resnici gre za vprašanje, kdo v tej državi v resnici odloča. Ljudstvo ali majhna skupina ustavnih sodnikov, ki po novem že reinterpretira in tudi razlaga Ustavo? Ustavni sodniki niso zato, da razlagajo Ustavo. Ustavni sodniki so za to, da sodijo odločitve, ki jih sprejemamo tudi v Državnem zboru. Zgodilo pa se je prav nasprotno. Zgodilo se je v resnici to, da so podali prazno odločitev, o kateri je govoril predsednik Državnega zbora, zraven tega pa so, kar je še bolj pomembno, posredno v resnici povedali vse s svojimi ločenimi mnenji, saj so se namesto v sklepu v resnici tam notri opredelili do tega vprašanja. In več kot jasno je, da imajo osebnostni problem. Osebnostni problem odločati zaradi svojega pogleda, svetovnega nazora, in to je resen problem za Državni zbor. Če so pred leti lahko, kar jim ustava sploh ne dovoljuje, ustanovili občino, če so lahko pred kratkim reinterpretirali svojo lastno odločitev, ki je bila v okviru šolstva že enkrat odločena, imamo danes tretjo novo odločitev. Za kaj v resnici gre? Ne gre za otroke in za stare starše. Daleč od tega. Gre za odgovor, ali bo cerkev, ki je dobila na Irskem veliko klofuto, to napako zdaj popravljala v eni majhni državi Republiki Sloveniji. Ne gre za civilno družbo, gre za inštitucijo s svojimi državnimi atributi in vlogo, ki jo mora ponesti in jo zagovarja že več kot 2 tisoč let. Konservativne stranke v naši državi to vlogo tudi podpirajo in se izgovarjajo na vse možne načine, kaj je prav in kaj ne. In Ustavno sodišče, ki bi se moralo odločiti vsebinsko, ali je zakon v nasprotju z ustavo ali ne, se ni hotelo odločiti. Odločilo se je raje politično, tako da si kot Poncij Pilat umije roke in reče, da naj odločijo drugi. V resnici pa vsi vemo, za kaj gre. Šlo bo za volilno kampanjo, ki bo grda, umazana, glavno vlogo bodo igrali otroci in stari starši kot kolateralna škoda, politiki in tisti, ki krojijo usodo, pa si bodo meli roke, da bodo lahko še naprej pod ščitom nevidnosti igrali svoje skrite umazane igrice. V resnici se gremo to, kar so se šli v Ameriki, torej segregacijo ljudi. Če so takrat govorili o črncih in belcih, danes govorimo o zdravih, naravnih in ne vem kakšnih, na drugi strani pa samo o 81 istospolnih družinah in nič več. In sram me je, da Državni zbor to dopušča in si tišči oči pod krinko, da moramo spoštovati ustavo. Ustave ni spoštovalo niti Ustavno sodišče, spregledalo je 14. člen, ki ga zna vsak pravnik v prvem letniku prava na pamet. In tega me je sram, da bomo v mesecu decembru govorili o otrocih, o starših, o pravicah, o naravni družini. Vsi veste točno o čem govorim in vsi gledate v tla. Do te pravice bodo slej kot prej prišli, sram pa me je, da bodo morali na to čakati še 10, 15, 20 let in da bodo naši otroci morali reči, da ne razumejo, zakaj smo toliko časa čakali. Vse po vrsti, ustavne sodnike, vlado, poslance, vse nas je lahko sram! Črn dan se nam piše.
Hvala lepa. Gospe Alenke Bratušek ni. Dr. Matej Tašner Vatovec, imate besedo. Pripravi naj se gospod Jan Škoberne.
Hvala, gospod podpredsednik. To, kar smo danes slišali v tej razpravi, ki seveda ni bila razprava o odloku, ampak ponovno tisto, kar smo poslušali ob sprejetju zakona, jasno kaže na to, kam bo ta kampanja vodila na strani tistih, ki nasprotujejo odpravi diskriminacije. Soočeni bomo s kopico laži, zavajanj in govora, ki meji na sovražni govor. In to se bo verjetno tudi zaradi te odločitve Ustavnega sodišča dopuščalo, kot se je zdaj. Če se vrnem na sam odlok, jaz mislim, da se tukaj danes s to debato, kakršna se odvija, delamo norca iz te institucije, ki ji pravimo Državni zbor. Delamo se norca iz te institucije, ker si na nek način ne upamo kot poslanci in zakonodajalci sprejeti odgovornosti, da določene odločitve tudi sprejmemo, tako da smo zdaj ta odlok spremenili, tudi na željo napovedi, ki so bile predlagane ob vložitvi teh podpisov za ta referendum. Lahko rečemo, da se tudi Ustavno sodišče dela norca iz te iste institucije, se pravi iz Državnega zbora. Če ste prebrali odločbo, oziroma tisti, ki ste jo, boste jasno razbrali iz tistih vrstic, kaj tam Ustavno sodišče pravi. Pravi namreč, da je ono tisto, ki ima pravico do končnega in avtoritativnega mnenja o tem, kaj ustava govori. Se pravi, kakršnakoli poteza, ki jo Državni zbor tudi kot ustavodajalec sprejme, je popolnoma nepomembna za Ustavno sodišče. Se pravi, da je Ustavno sodišče najvišja instanca, ki lahko povozi tudi to, kar Državni zbor kot ustavodajalec sprejme. Lahko bi se cinično – ali pa mogoče tudi ne – vprašali, v čigavih barvah bije srce določenih ustavnih sodnikov. Kolega Mahnič je na nek način že nakazal na to, ko je govoril o tem, kako so bile kršene človekove pravice enega človeka, medtem ko se zdaj tu soočamo s tem, da se človekove pravice množice ljudi lahko kršijo brez težav. Kaj lahko še rečem na koncu? Poslušali smo v tej razpravi o tem, kako ta zakon, se pravi Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ne govori o človekovih pravicah. Jaz se sprašujem, ali ni zavarovanje po partnerju, s katerim živiš, ki ga imajo seveda vsi raznospolni pari, tako v zakonski kot izvenzakonski skupnosti, človekova pravica. Ali ni to, da obiščeš obolelega partnerja v bolnici, človekova pravica? Raznospolni partnerji to zdaj seveda lahko počno – če je en partner v bolnici, ga greš obiskati, istospolni pa te možnosti nimajo, ker so obravnavani kot tujci. In teh pravic je še cel kup. Mislim, da tu ne govorimo zgolj o nekih nevralgičnih točkah, ki jih prepoznajo nasprotniki odprave diskriminacije predvsem v poroki, ki bi naj sesula družbo in družino, kot jo danes poznamo, v posvojitvah in tako dalje. Jaz pa mislim, da moramo tu danes poudariti to, da govorimo o enakosti pred zakonom, če se zelo pravniško in formalno postavimo na to, kaj ta novela uveljavlja. Ali ni enakost pred zakonom ustavna in tudi človekova pravica? O tem govorimo, ne o vseh ostalih partikularnosti, ki smo jih danes poslušali. Mislim, da bo to moralo biti najbolj jasno sporočilo, ko gremo na referendum, ker bomo pač žal morali iti, da gremo glasovati za to, da bomo vsi državljani enaki pred zakonom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič ima repliko. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Ker me je dr. Vatovec omenil, ne vem, verjetno nisem bil najbolj razumljen. Jaz nisem govoril o nobenem političnem pedigreju ustavnih sodnikov. Če bi že govoril o tem, bi lahko spomnil kvečjemu na to, da je večino ustavnih sodnikov, ki trenutno sodijo na Ustavnem sodišču, predlagal bivši predsednik Republike dr. Danilo Türk. In glede na politični pedigre verjamem, da ste tudi vi volili Danila Türka na predsedniških volitvah. Vsi vemo, da on ni bil niti najmanj blizu naši stranki, da je bil predstavnik, lahko temu rečemo, bolj tiste radikalne levice in nikakor ni predlagal SDS ustavnih sodnikov. To je bilo v Državnem zboru že večkrat rečeno. Poleg tega pa so sami ustavni sodniki zapisali, da ne gre za človekove pravice in da je zaradi tega referendum dopusten.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne, imate besedo. Pripravi naj se gospa Jelka Godec. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V resnici smo bolj ali manj izčrpali vsebino razprave, ki je ne bi smelo biti in je nevredna tega, da tu poteka. Osebno sem v hudi dilemi in stiski, ker se moram odločiti o tem, ali pri glasovanju podpreti odlok o razpisu referenduma ali ne. Pa se bom odločil, da bom odlok podprl, in sicer iz preprostega razloga, ker iskreno verjamem, da državljanke in državljani te države želijo, da smo vsi enakopravni, ker želijo, da imata dve polnoletni osebi možnost, da skleneta zakonsko zvezo, in ker ne želijo živeti v državi, kjer so primorani sprejemati in gledati diskriminacijo svojega soseda iz dneva v dan. Ne verjamem, da bo tokrat zmagala doktrina strahu, čeprav ta doktrina, še posebej v času krize in ob izjemno zahtevnih odločitvah, kot je lahko tudi ta, pogosto pride na plan in se izkoristi za to, da se doseže nekaj, kar je popolnoma v nasprotju s kakršnimkoli racionalnim premislekom. Ena posebej simpatična knjižica mi že cel dan hodi po glavi, in sicer živalska farma Georgea Orwella. Jaz upam, da ste jo vsi prebrali. Nauk zgodbe je na koncu povsem preprosto. Prašiči kot vodilna sila so se odločili, da so vse živali enakopravne, ene bolj, druge manj. Mi kot tisti, ki smo poklicani za to, da odgovorno soupravljamo to državo, se moramo odločiti drugače in ugotoviti, da smo v tej državi vsi ljudje enakopravni in pred zakonom enaki. Pika. Če komu ta teza ni povsem jasna, predlagam, da ponovno vzame v roke Živalsko farmo, enkrat, dvakrat, trikrat, štirikrat, petkrat, vse dokler to ne bo jasno in dokler to ne bo popolnoma sprejeto. Nauki francoske revolucije, na katerih temelji sodobna civilizacija, za katero vsaj v večini razprav, recimo o kakšni deklaraciji Evropskega parlamenta zelo veliko poslušamo, so pri vprašanju enakosti zelo jasni. Meni je iskreno žal, da razpravljamo danes o tem odloku in o tem referendumu. Se bom pa iskreno veselil, ko bo, jaz sem trdno prepričan, 20. decembra potrjena odločitev, da diskriminacije ne želimo več, in bo zakon, ki omogoča, da dve polnoletni osebi v tej državi skleneta zakonsko zvezo, potrjen. Za nič drugega ne gre, razen za to, da je včasih korake k napredku zelo težko narediti, da vsi nikdar niso bili pristaši napredka, ker prinaša nekaj novega, nekaj neznanega, nekaj, česar se lahko včasih tudi upravičeno bojimo, ampak strah je treba premagati. Še posebej zato, ker nismo prvi. Pred nami je ta korak naredilo že mnogo držav in mnogo skupnosti. Na presenečenje mnogih družina ni propadla. Družina se je okrepila. Države, ki so bile sposobne to odločitev uveljaviti, odločitev, da diskriminacije v skupnosti ni in da so pred zakonom vsi enaki, so tiste, ki so po vseh parametrih najuspešnejše. Sam si želim, da bi bila tudi Slovenija med njimi. Če smo v svetovnih medijih ob sprejemu tega zakona spremljali pohvale, komentarje, kako je dobro, da smo se pridružili tistim najnaprednejšim, mi je žal, da smo morali in da v tem času moramo poslušati in brati tudi komentarje razočaranja nad tem, da smo se vsaj začasno pomaknili med tiste bolj nazadnjaške, vsaj do 20. decembra. Upam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, imate besedo. Naj se pripravita predstavnica Vlade in predlagatelja. Izvolite.
Hvala za besedo. Današnji razpravljavci oziroma to, kdo so bili razpravljavci, kaže na to, kdo je začel grdo volilno kampanjo. Vsi tisti, ki se danes tolčete po prsih, kaj vse boste ali ste naredili za istospolne, bolje je, da umolknete. Leta 2005 je bil sprejet Zakon o registraciji istospolnih partnerjev, takrat ste bili v opoziciji. Od 25 let demokratične Slovenije ste 20 let vladali. V tem času niste s prstom mignili za istospolne, s prstom ne. Ustavno sodišče Republike Slovenije, ki ga danes blatite eden za drugim, je 2009 ugotovilo, da je Zakon o registraciji istospolnih partnerjev protiustaven v določenih členih, in sicer tudi v primeru dedovanja. Slovenska demokratska stranke je takrat dala popravek tega zakona, ki ste ga na levi strani zavrnili. Danes se pa vsi tolčete, še enkrat povem, po prsih, kaj vse ste naredili za istospolne. Nič niste naredili, popolnoma nič. Še danes izkoriščate tudi Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih za svoje ideološke poglede. Vi danes zbijate ideološki boj. Vi danes niste govorili o datumu. Niste govorili o odloku, ki je danes na seji. Govorite in peljete kampanjo, ki se začne, kolikor jaz vem, 6. 11. Vi izkoriščate Državni zbor za vaš boj. Ko je šefica Poslanske skupine Stranke modernega centra govorila o človekovih pravicah, jih je naštevala celo vrsto. Verjamem, da je koga pozabila. Upam, da se ga bo spomnila na naslednji seji, ko jo bo mogoče eden iz tiste manjšine o tem spomnil. Govorila je lepo o tem, kako se ne sme delati protiustavno, kako se mora spoštovati zakone, ustave, človekove pravice. Jaz ne vem, ali imate spomin človeške ribice? Večkrat ste v Državnem zboru kršili Ustavo in zakone Republike Slovenije, danes pa nas poučujete, kaj so človekove pravice in kako je treba spoštovati človekove pravice. Če je temu tako, zakaj potem niste takoj, ko ste leta 2014 prišli na oblast, dali v ustavno presojo Zakona o zdravstvenem zavarovanju? Ali druge zakone, ki so usmerjeni proti istospolnim? Zakaj niste dali v revidiranje vseh tistih zakonov, ki kršijo človekove pravice? Niste jih dali. Danes govorite o tem, kako ste dobri in kaj boste naredili, da boste to vse spremenili. Že večkrat ste dobili klofuto za klofuto Ustavnega sodišča. In danes nekateri celo govorite o tem, kako ustavni sodniki delujejo, kakšne barve srce jim bije, ali so normalni ali niso normalni, ker so tako odločili. To razlagate vsi tisti, ki sploh niste ustavni pravniki, ki niti niste pravniki. Nekateri sploh ne veste, o čem govorite, in govorite celo o tem, da je Vrhovno sodišče razsojalo, ne Ustavno sodišče. Saj očitno sploh ne veste, o čem je Ustavno sodišče odločalo. Vsebinsko je odločalo o sporu med predlagateljem in Državnim zborom ter posredno tudi vsebinsko o tem, da ta zakon ni bil nikoli spoznan kot protiustaven na področju človekovih pravic in da je Evropsko sodišče za človekove pravice že večkrat ugotovilo, da zakonska zveza istospolnih oseb ni človekova pravica. Tudi zakonska zveza ni človekova pravica, otrok ni človekova pravica, vse to so svobodne izbire vsakega posameznika. Naj vas spomnim, da je, ko se je 24. marca 2013 sprejemala spremembe Ustave Republike Slovenije in je bila na seji takrat sprememba 90. člena Ustave, gospa Maša Kociper, ki je bila predsednica Ustavne komisije – žal mi je, da njenega bivšega kolega gospoda Janija ni tukaj – za 90. člen Ustave dejala takole: "Med določbami, ki prepovedujejo oziroma omejujejo referendumsko odločanje, je tudi določba, ki jo je na podlagi predloga stališča proučila strokovna komisija in Ustavna komisija. Gre za določbo, ki jasno omejuje odločanje o zakonih, ki odpravljajo protiustavnost. Tudi v tem primeru bo praksa Državnega zbora morala striktno vztrajati na obrazložitvi, ki je bila dana v Ustavni komisiji, in sicer, da se lahko za odpravljanje protiustavnosti spreminjajo le členi, ki so bili z odločitvijo Ustavnega sodišča predlagani kot protiustavni. Vsakršno odnašanje drugih vsebin in s tem povezanih sprememb ostalih določb zakona bo nedopustno, saj bi se s tem predlagatelj res lahko izognil zakonodajnemu referendumu. Tudi tukaj bo praksa Ustavnega sodišča ključna." Lepo vam je torej povedala, da mora biti zakon prej v bistvu spoznan kot protiustaven. Še enkrat bi rada poudarila, da je Ustavno sodišče presojalo dopustnost referenduma tudi vsebinsko, še enkrat - odločala je o sporu med predlagateljem in Državnim zborom glede na vsebinske razloge v 90. členu Ustave Republike Slovenije. Danes je nedopustno, da se pogovarjamo, ali je odločilo prav ali ni. Institut Ustavnega sodišča Republike Slovenije je odločil, kot je odločil. In da se spuščate na osebno raven, kot se je gospod Jani, ki se je dobesedno razburil, kako so ustavni sodniki neprimerni in ne vem kakšni vse, in tudi drugi, ki govorite, kako so politično usmerjeni, mislim, da je to nedopustno, da s tem blatite institut Ustavnega sodišča Republike Slovenije. O tem, da se niti ne ve, da je Ustavno sodišče, in se govori o Vrhovnem sodišču, je pa tako posebno poglavje. Še enkrat sprašujem torej koalicijo in vse tiste, ki danes govorite o kršenju človekovih pravic, zakaj niste dali v ustavno presojo vseh tistih zakonov, ki kršijo te človekove pravice na področju istospolnih? Zakaj niste predlagali spremembe Zakona o registraciji istospolnih partnerjev? Zakaj niste predlagali spremembe Zakona o dedovanju in tako naprej? Verjamem, da tega odgovora enostavno nimate. Na referendumu ne bo odločala večina o manjšini, ampak večina o večini. Odločalo se bo, kaj je institut zakonske zveze, ali je torej zakonska zveza zveza dveh oseb, kar zdaj piše v noveli, ali zakonska zveza moža in žene. Torej ne bo odločala večina o manjšini, ampak večina o večini. Ne gre za izenačitev istospolne zveze z raznospolno, ampak gre za redefinicijo družine. To se pozna že na nekaterih obrazcih, če niste opazili. Tisti, ki nimate otrok, definitivno tega niste opazili. Domov dobivamo obrazce, na katerih piše "starš 1" in "starš 2", ne piše "mati" in ne piše "oče". Nihče mi ne bo dejal, da s tem ne posegajo v mojo privatno zadevo oziroma v moje nazore in mišljenja. Jaz nisem starš 1 ne starš 2, jaz sem mati, in si ne bom dovolila in ne dovolim, da me tretirajo kot starša 1, kot se dogaja zdaj pri vabilih na volitve, ki jih starši dobivamo domov. Ali je to že posledica te spremembe zakona ali česa? Kako se to lahko dopušča? Rekla bi tako, kot so rekli moji predhodniki, dajte raje boljšo prihodnost družinam, otrokom, zlorabljenim otrokom, zlorabljenim moškim, ženskam, enostarševskim družinam. Dajte boljšo prihodnost našim mladim, brezposelnim in tako naprej. Ukvarjate se s temo, ki v današnjem času ni pomembna za razvoj naše družbe in ne bo pripomogla tako močno k razvoju naše družbe, da bomo naenkrat vsi bolje živeli. Daleč od tega. Se ukvarjate z enostarševskimi družinami, kjer otrok joče, ko je materinski dan? Ne. Se sprašujete o pravicah tega otroka, ki nima matere, da bi prišla na materinski dan? To vas ne zanima. Govorite tudi o tem, da predlagatelja danes ni. Vlada je tu, pa je tako, kot da je ni. Vlada molči. Že spet molči. Ministrice v tem primeru ni, vam pa povem, da bo ministrica tu, če bo zakonodajni referendum padel. Takrat se bo prišla slikat. Danes je ni, da bi razložila tudi to, kakšno je stališče Vlade do tega, da je v odloku zdaj drugačen datum, kot je bil predlagan, da to ni 10. januar, ampak 20. december. Kakšno mnenje ima? Če smo včeraj spremljali sejo matičnega odbora, je koalicija delovala popolnoma nekonsistentno, sploh niso vedeli, o čem glasujejo. Tako zmedeni so bili, da so glasovali o preložitvi seje na dvajseto uro, da sploh niso vedeli, da so izglasovali dvajseto uro! Nič, popolnoma nič jim ni bilo jasno. Danes pa ponovno govorijo o tem, da omogočajo boljšo prihodnost. Komu omogočajo boljšo prihodnost? Koliko ljudem? Ponovno sprašujem, ali omogočate boljšo prihodnost brezposelnim, tistim, ki so na meji preživetja? Ne, z nobenim zakonom do zdaj ne. Do danes ne. Tiste zakone, ki bi omogočali boljšo prihodnost vsem Slovencem, vsem državljanom Republike Slovenije, bi bilo treba podpreti, bi jih morali prinesli na mizo, da bi takšne zakone obravnavali. Nehajte se ukvarjati s tem, kaj govori Ustavno sodišče oziroma zakaj in kako je odločilo. Odločilo je, kot je odločilo. Danes vi vodite umazano kampanjo in ta ideološki boj, ki ga bijete s takšnimi floskulami, ki jih poslušamo, da Ustavnemu sodišče bije srce bolj na desno, ker nimate nobenih drugih argumentov. Upam, da tega ne boste nadaljevali v tej kampanji. Pozivam vse državljane, ne samo tistih, ki so dali v štirih dneh več kot 48 tisoč podpisov, ampak vse, da gredo na referendum in odločijo po svoji vesti, kot se jim zdi prav. Za ali proti temu, da je zakonska zveza po novem zveza dveh oseb in ne zveza moškega in ženske, ker to potegne za sabo marsikaj. Ne samo to, da se istospolni lahko poročijo. To potegne za sabo tudi to, da bom jaz starš 1 ali pa 2, mogoče si bom v družini izborila, da bom 1. Pomeni, da bomo spremenili učne načrte, ki jih že počasi spreminjamo, zato lahko imamo v resoluciji o enakosti spolov oziroma enakosti moških in žensk tudi cilje, kot so spremembe učnih načrtov na tem področju. Načrti so bili torej že dolgo prej napisani, vendar se nihče od vas do zdaj ni potrudil dati na Ustavno sodišče v presojo vse tiste zakone, kjer mislite, da se kršijo človekove pravice istospolnih. Ne, tega niste storili. Danes govorite, kaj vse ste naredili. Nič. Do zdaj nič. Jaz upam oziroma verjamem, da bo referendum uspel. Tako s tem, koliko bo ljudi na referendumu, in tudi s tem, da se bodo tri leta po tem, ko je bil zavrnjen družinski zakonik, enako odločili, da je zakonska zveza zveza moža in žene in ne dveh oseb. Potem pa, draga koalicija, upam in verjamem v vas, ker so vas lepe besede, da končno že pride do dejanj, da boste na Ustavno sodišče dali torej vse zakone, kjer se kršijo človekove pravice, da boste spremenili vse zakone, ki kršijo človekove pravice istospolnih, da boste poslušali tudi varuhinjo človekovih pravic, ki je dejala, da če zakon uspe, bo dala v ustavno presojo Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ne pa Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Tudi varuhinja torej meni, da je ta zakon, ki je obstoječ, popolnoma dober. Od vas se torej po 20. decembru pričakuje marsikaj. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica Vlade, državna sekretarka gospa Martina Vuk. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! V resnici je danes prav žalosten dan, pa mi je žal, da moram to tako na glas ugotoviti. 14. člen Ustave je v resnici zelo jasen. 14. člen Ustave govori o načelu enakosti. Govori o tem, da nihče ne sme biti drugače obravnavan zaradi različnih osebnih okoliščin. Spolna usmerjenost je ena taka osebna okoliščina. Zato danes, zato v odločbi Ustavnega sodišča, zato v razpravah, zato tudi v noveli Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih nikoli ni bilo govora, ali je zakonska zveza človekova pravica, ali je posvojitev otrok človekova pravica, ali je otrok na splošno človekova pravica. Nikoli ni bilo o tem govora, zato je žalostno, da se kar naprej to izpostavlja. Pravi pa načelo enakosti, da ta osebna okoliščina ne sme biti razlog za razlikovanje, če za to ni utemeljenih razlogov. To, da lahko dve osebi skleneta zakonsko zvezo, pomeni pravice in obveznosti, ki jih ta zakonska zveza prinese. Pomeni pravice in obveznosti. Če je bilo toliko govora danes in skozi ves ta čas – in pričakujem tudi v prihodnje, vse do referenduma, ki bo izveden – o tem, kaj so resnični problemi, kako se je treba soočati z resničnimi problemi, o čem se sploh tukaj pogovarjamo, kako je to zelo brez veze, potem se pa človek res vpraša, zakaj smo potem porabili 6 mesecev in še malo, zakaj bomo porabili še naslednja dva meseca in zakaj se stalno vrtimo v krogu, ko pa vemo, da je realnost taka, da med nami živijo osebe, ki so istospolno usmerjene, da med nami živijo istospolni pari, da me nami danes tukaj in zdaj živijo istospolne družine in da v teh družinah tukaj in zdaj danes živijo otroci. O teh se pogovarjamo. Res je, teh ljudi in teh družin ni na sto tisoče, ni 2 milijona, jih je nekaj deset, ampak njihovo življenje je enako resnično, kot je naše življenje, in njihove potrebe, njihove odgovornosti, njihove obveznosti ter njihove pravice so enako resnične, kot so naše pravice, kot so pravice vseh ljudi, ki živimo v tej državi. Zato je zelo, ampak res zelo grdo do teh ljudi in do vseh nas, ki živimo v tej državi, reči, da so to minorni in neresnični problemi. Se pa samoumevno potem postavijo naslednja vprašanja. Zakaj potem imeti referendum? Zakaj potem zbirati toliko in toliko deset tisoč podpisov? Zakaj potem pozivati vse ljudi, da odločajo o za njih minornih, nepomembnih problemih, ki jih ne občutijo v vsakdanjem življenju? Za to gre. Zato govorimo, da ni prav, da manjšina odloča o večini, ker takrat, ko se s težavami, s problemi, z neenakostjo sooča neka manjšina, nek ožji krog ljudi, seveda ni za pričakovati od vseh ostalih ljudi, da bodo to vzeli za svoje in razumeli. Zato pa imamo institute varovanja človekovih pravic in zato imamo 14. člen Ustave, da do takih neenakosti ne bi prihajalo. Zato je danes žalosten dan. Ker smo še vedno, na današnji dan, to je 5. 11. 2015, poslušali o tem, kaj je naravna danost, kaj je naravni dar. Veste, jaz vedno rečem, da odkar imamo elektriko, ni več narave. Pa poizkusimo danes živeti brez elektrike, če je ta naravnost nekaj, kar nas definira. Kako pa bomo potem razložili otrokom, ki danes živijo v istospolnih družinah, da njihovi starši pa pač niso starši? Kako bomo razložili istospolnim parom, da si niso vzajemno svojci in ker niso prepoznani kot svojci, pač ne smejo uresničevati nekaterih pravic, kot je to, da jim ni treba pričati na sodišču, kot je to, da lahko hodijo na obisk v bolnišnice, kot smo danes že slišali, kot je to, da lahko negujejo svojega partnerja ali partnerko, ko pride do teh zadev, kot je to samoumevno za vse ostale pare? Celo tako zelo samoumevno je za vse ostale pare, da niti ni pomembno, ali smo poročeni ali nismo, ali imamo sklenjeno zakonsko zvezo ali nimamo sklenjene zakonske zveze. Zato je žalosten dan, ker se na današnji dan leta 2015 sprašujemo, ali res načelo enakosti, ki je temeljno načelo v naši Ustavi, velja za vse.
Hvala lepa. Predstavnika predlagatelja ni. Vsi razpravljavci ste dobili besedo. Amandmaji k predlogu zakona niso bili vloženi. Čas nam še omogoča, da nadaljujemo razpravo, če je kakšna želja. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu odloka. Odločanje o predlogu odloka bomo opravili danes po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 3. točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O ZAVRNITVI RAZPISA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O ZAKONU O DOPOLNITVI ZAKONA O OBRAMBI. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 84 poslank in poslancev s prvopodpisano dr. Simono Kustec Lipicer. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Marjanu Dolinšku.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Sprejetje Zakona o dopolnitvi Zakona o obrambi izhaja iz potreb, ki jih opredeljuje aktualna begunska in migrantska kriza. Delo policije od 17. oktobra 2015 dalje narekujejo spremenjene varnostne razmere zaradi množičnega vstopanja beguncev in migrantov v Republiko Slovenijo. Zakon o dopolnitvi Zakona o obrambi tako predstavlja nujni ukrep, s katerim bo omogočeno takojšno in učinkovito zagotavljanje varnosti na celotnem ozemlju Republike Slovenije. Na nujno naravo ukrepa in s tem izpolnjevanja pogoja, določenega v prvi alineji drugega odstavka 90. člena Ustave, kažejo tudi: opredelitev pooblastil pripadnikov Slovenske vojske kot "izjemnih", časovna omejenost trajanja ukrepa ter vgrajena varovalka, ki omogoča aktivacijo izjemnih pooblastil na predlog Vlade zgolj in samo ob dvotretjinski podpori navzočih poslancev Državnega zbora. Državni zbor je na svoji 22. izredni seji dne 21. 10. 2015 sprejel Zakon o dopolnitvi Zakona o obrambi. Martina Dervarič je v sredo, 28. oktobra 2015, predsednika Državnega zbora dr. Milana Brgleza obvestila o vložitvi pobude volivcev za vložitev zahteve za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o obrambi. Predsednik Državnega zbora je kot prvi dan koledarskega roka za zbiranje podpisov volivk in volivcev v podporo o zahtevi za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o obrambi določil ponedeljek 2. november 2015, zadnji, 35. Dan, zbiranja podpisov pa je nedelja 6. december 2015. 24. 5. 2013 je Državni zbor sprejel Ustavni zakon o spremembah 90., 97. in 99. člena Ustave Republike Slovenije. Prva alineja drugega odstavka spremenjenega 90. člena določa, da referenduma ni dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč. Drugi razdelek ustavnega zakona v drugem odstavku določa, da se do uskladitve Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi določbe 1. člena tega ustavnega zakona uporabljajo ob smiselni uporabi Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi neposredno ter da se do uskladitve 21. člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi smiselno uporablja tako, da Ustavno sodišče odloči o sporu med predlagateljem referenduma in Državnim zborom, ki zavrne razpis referenduma o zakonu. Iz navedenega izhaja, da Državni zbor v primeru, da se pobuda oziroma zahteva za razpis referenduma nanaša na zakon iz drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije, ugotovi, da referenduma ni dopustno razpisati. Na podlagi obrazložitev iz točke drugega predloga sklepa predlagamo Državnemu zboru, da sprejme sklep o zavrnitvi razpisa naknadnega zakonodajnega referenduma, saj se pobuda oziroma zahteva nanaša na zakon, ki je opredeljen v prvi alineji drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije in o njem referenduma ni dopustno razpisati. Hvala.
Hvala lepa. Predlog sklepa je obravnaval Odbor za obrambo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Žanu Mahniču za predstavitev poročila.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana ministrica! Odbor za obrambo je na 18. nujni seji 3. novembra kot matično delovno telo obravnaval Predlog sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev. Državni zbor je na 22. izredni seji 21. oktobra sprejel Zakon o dopolnitvah Zakona o obrambi. 28. oktobra je bilo vloženo obvestilo o pobudi volivcem za vložitev zahteve za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi. Predsednik Državnega zbora je na podlagi 16.a člena v zvezi s tretjim odstavkom 12.a člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi kot prvi dan koledarskega roka za zbiranje podpisov volivk in volivcev v podporo zahtevi za razpis zakonodajnega referenduma določil ponedeljek, 2. november 2015, zadnji, 35. dan, pa nedeljo, 6. december 2015. 3. novembra je skupina poslank in poslancev Stranke modernega centra, Slovenske demokratske stranke, Demokratične stranke upokojencev Slovenije, Socialnih demokratov, NSi - krščanskih demokratov, Nepovezanih poslancev, poslanca italijanske in madžarske narodne skupnosti ter poslanec Jani Möderndorfer na podlagi 88. člena ustave in 19. člena Zakona o poslancih ter 112. in 169.a člena Poslovnika odboru predložila Predlog sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvah Zakona o obrambi. Odbor je v skladu s 171. členom poslovnika prešel na obravnavo Predloga sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi. V imenu predlagatelja je dopolnilno obrazložitev k I. in II. točki predloga sklepa podal poslanec Marjan Dolinšek, ki je na koncu predlagal, da Državni zbor sprejme Sklep o zavrnitvi razpisa naknadnega zakonodajnega referenduma, saj se pobuda nanaša na zakon, ki je opredeljen v prvi alineji drugega odstavka 90. člena Ustave in o njem referenduma ni dopustno razpisati. Ministrica za obrambo je uvodoma dejala, da Vlada spoštuje pravico do referenduma, vendar pa se v konkretni situaciji država srečuje z zahtevno migrantsko politiko. Sprejetje Zakona o dopolnitvi Zakona o obrambi je bilo potrebno zaradi aktualne migrantske krize. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila mnenje ZPS, ki je predlog sklepa proučila z vidika pristojnosti, ki jih ima v referendumskem postopku z vidika formalno-pravne skladnosti predloga akta z Ustavo in zakonom. V razpravi so sodelovali predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, mag. Matej Tonin in Miha Kordiš. Predsednik Državnega zbora in mag. Tonin sta v razpravi predlog sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma podprla, predstavnik Poslanske skupine Združene levice Miha Kordiš pa je sprejetju predloga sklepa nasprotoval. K Predlogu sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi ni bilo vloženih amandmajev. Odbor prav tako ni oblikoval svojih amandmajev k predlogu navedenega sklepa. Zato je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o I. in II. točki Predloga sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi in ga sprejel. Odbor za obrambo predlaga Državnemu zboru, da predlog sklepa sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za obrambo gospe Andreji Katič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovani poslanke in poslanci! Naj na začetku ponovno poudarim, kot sem to storila že v preteklih dneh, da spoštujem pravico do referenduma. Kot ministrica za obrambo pa bi rada tudi poudarila, da se država v zvezi z migrantsko krizo srečuje z zahtevno varnostno situacijo, v obvladovanje katere so vključeni vsi deli sistema nacionalne varnosti, to je varnostni sistem, obrambni sistem ter sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Država je pri angažiranju sil za obvladovanje nastale situacije omejena, saj razpolagamo s silami in sredstvi v obsegu, kot smo jih v preteklosti vzpostavili. Razpoložljive sile in sredstva je treba v vsaki krizni situaciji izkoristiti na kar najbolj učinkovit način, da se zavaruje varnost državljanov, njihovega premoženja in varnost države kot celote. Namen novele Zakona o obrambi je, kot ste podrobno seznanjeni, predvsem, da se omogoči širše angažiranje, poveča operativno sposobnost in učinkovitost Slovenske vojske pri izvajanju nalog varovanja državne meje. V novelo je vgrajenih več omejitev, ki preprečujejo zlorabo te rešitve. Najprej gre za dvofaznost aktiviranja Slovenske vojske, kjer v prvi fazi naloge v podporo policiji pri širšem varovanju izvaja brez policijskih pooblastil, kot to počne danes. Šele z odločitvijo Državnega zbora, in to z dvotretjinsko večino prisotnih, dobi Slovenska vojska lahko samo določena posebna pooblastila, s tem da te naloge izvaja skupaj s policijo. Dodatna omejitev je tudi časovna, in sicer se te naloge po odločitvi Državnega zbora lahko izvajajo le v tistem obdobju, ko je to nujno potrebno za izvedbo nalog, vendar ne več kot 3 mesece, s tem da Državni zbor lahko to obdobje podaljša za enako obdobje. Vlada Republike Slovenije glede na izjemno zahtevno varnostno situacijo v državi predlog sklepa, kot je bil vložen v postopek, podpira. Uveljavitev novele Zakona o obrambi bo omogočila, da bi v primeru morebitnega zaostrovanja migrantske problematike v prihodnjih dneh in tednih ter seveda na podlagi ocene ter predloga Ministrstva za notranje zadeve Vlada predlagala Državnemu zboru, da se omogoči angažiranje Slovenske vojske z novimi pooblastili, ki jih predvideva zakon. Slovenska vojska bo naloge izvajala skupaj s policijo in na podlagi usklajenih načrtov. S tem se bo zagotovilo povečano operativno sposobnost ter učinkovitost delovanja Slovenske vojske pri varovanju državne meje. Uveljavitev novele Zakona o obrambi bo omogočila, da takoj začnemo s policijo načrtovati morebitno angažiranost Slovenske vojske z novimi pooblastili ter da pravočasno zagotovimo tudi ustrezno opremljenost, če bo do odločitve Državnega zbora tudi prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani ministrica, kolegice in kolegice, lep pozdrav! Pred dneva tednoma smo sprejeli novelo Zakona o obrambi, s katero bi omočili Državnemu zboru, da lahko na predlog Vlade z dvotretjinsko večino glasov navzočih poslancev odloči, da pripadniki Slovenske vojske skupaj s policijo izjemoma pri širšem varovanju državne meje izvajajo nekatera policijska pooblastila. Pooblastila in naloge, ki jih je določil predlog zakona, bi pripadniki Slovenske vojske izvajali pod enakimi pogoji, kot to velja za policiste, vendar pa le, če bi bilo to nujno potrebno in ne več kot tri mesece. V Poslanski skupini DeSUS se zavzamemo za sprejem vseh možnih ukrepov, s katerimi bomo zavarovali mejo, naše državljane ter hkrati nudili karseda učinkovito oskrbo in pomoč migrantom. Prejšnji teden je bila vložena pobuda volivcem za vložitev zahteve za razpis zakonodajnega referenduma. Referendum je ustavna kategorija, ki daje državljankam in državljanom možnost, da na takšen način izrazijo svojo voljo. Vendar pa v Poslanski skupini Desus obžalujemo, da je prišlo do vložitve pobude za vložitev zahteve za razpis referenduma o zakonu, z uveljavitvijo katerega bi omogočili Slovenski vojski, da skupaj s policijo zagotovi varnost na naših mejah. Sprašujemo se, ali se predlagatelji zavedajo stanja na naših mejah in dejstva, da so vsi, ki so vključeni v nadzor meja in oskrbo migrantov, že zelo izmučeni. Zato je treba nujno okrepiti kapacitete na terenu. V Poslanski skupini Desus menimo, da referenduma o noveli Zakona o obrambi ni dopustno razpisati, saj gre za zakon, ki spada v kategorijo zakonov o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč v skladu z 90. členom Ustave. Na nujno naravo ukrepa in s tem izpolnjevanje pogoja, določenega v 90. členu Ustave, kaže tudi opredelitev pooblastil pripadnikov Slovenske vojske kot "izjemnih", časovna omejenost trajanja ukrepa ter vgrajena varovalka, ki omogoča aktivacijo izjemnih pooblastil na predlog Vlade zgolj in samo ob dvotretjinski podpori navzočih poslancev Državnega zbora. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini Desus predlog sklepa podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Nemec.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, kolegice, kolegi! Socialni demokrati smo podprli Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o obrambi. Socialni demokrati smo tudi sopodpisniki Predloga sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o noveli Zakona o obrambi, zato bomo podprli predlagani sklep, kot smo to že naredili na sinočnji seji Odbora za obrambo. Pobudniki referenduma imajo vso legitimno pravico, da dvomijo v razloge za sprejem dopolnil Zakona o obrambi in prav tako imajo vso pravico do negativne ocene glede samega postopka obravnave in sprejema teh dopolnil. Vlada se torej sooča z dvema mnenjema, ki sta tudi dve mnenji javnosti. Na eni strani so tisti, ki očitajo počasnost, neodzivnost, nepripravljenost na begunsko problematiko, na drugi strani pa so tisti, ki so mnenja, da Vlada prehitro in brez širše razprave odloča o tako pomembnem zakonu, kot je Zakon o obrambi, ki se sprejema z dvotretjinsko večino glasov navzočih poslancev. In da to v vsakem primeru pomeni več kot praviloma, lahko zagotovi vladna večina. Tu pa so tudi tisti, ki pa se dnevno soočajo s prihajajočo in odhajajočo množico ljudi na meji s Hrvaško in Avstrijo in skušajo tem ljudem pomagati ne le s hrano, pijačo, obleko ter medicinsko in drugo oskrbo, ampak tudi s tem, da se te ljudi varno pospremi preko ozemlja Slovenije, saj je Slovenija, kot vemo, tako kot Hrvaška, Srbija, Makedonija in Grčija tranzitna in ne obljubljena dežela. Spremstvo in nadzor pa opravijo policisti, ki na podlagi zakonskih določil nadzirajo prehod državne meje ter gibanje tujcev. Glede na razmerje med številom policistov in število ljudi, ki prehajajo ozemlje Republike Slovenije, je to na daljši rok težko izvajati, in prav ti policisti bodo morda rekli, da nujno potrebujejo pomoč zaradi trenutne preobremenitve. Zato se je Vlada in praktično tudi velika večina poslank in poslancev odločila, da se v teh trenutnih razmerah z dodelitvijo nekaterih policijskih pooblastil vojakom razbremeni delo policistov, ki so v teh prvih mesecih begunskega vala tudi s pomočjo navzočnosti vojakov obvladali ta masovni prihod ljudi s kriznih žarišč Bližnjega vzhoda. Že v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov smo se izrekli do dopolnitve Zakona o obrambi, da ne bo samo odgovor na aktualno stanje na naših mejah, temveč bo postavila še dodaten oporni steber že sedaj začetim aktivnostim Republike Slovenije pri reševanju begunske krize. Podatki kažejo, da je slovensko ozemlje prešlo čez 130 tisoč ljudi. Slovenija z velikimi napori policistov, predstavnikov civilne zaščite, humanitarcev, medicinskega osebja ter v zadnjih dneh tudi s pomočjo tujih policistov, zdravnikov in prostovoljcev pretok ljudi obvlada. Ob napovedanem večjem pritisku ljudi, ki gredo proti osrednjem delu Evrope pa moramo ubrati tudi pot zakonskih sprememb, ki nam bodo v tem trenutku pomagale pri učinkovitejšem prilagajanju dani situaciji kot tudi, v nadaljevanju, zagotavljanju varnosti državljank in državljanov Republike Slovenije kot tudi za begunce. Socialni demokrati smo ocenili, da nastala situacija pri odločanju in reševanju tega problema potrebuje mirno glavo. Tako je na strani politike, da se zadeve rešujejo preudarno, izbrano, predvsem pa brez koriščenja tega vprašanja za politično preigravanje. Kot sem že uvodoma dejal, bomo Socialni demokrati predlog sklepa podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! V zadnjih tednih tudi skozi Slovenijo začenja prihajati veliko število beguncev, ki bežijo iz držav, v katerih je bila zaradi dolgoletnih sankcij, vojaških agresij ali pa podpihovanja državljanskih vojn praktično uničena celotna civilna infrastruktura. Dolžnost naše Vlade je, da v teh razmerah poizkusi zagotoviti čim bolj humano postopanje, da beguncem omogoči human prehod, tistim, ki želijo, pa zagotovi status begunca. Vlada mora storiti vse, da te razmere ne bi postale izgovor za širjenje rasne in verske nestrpnosti, kar na žalost že postajajo v zadnjih dneh. In tudi Vlada se nagiba v to smer. Namesto, da bi prispevala k humani razrešitvi, je tudi sama prispevala k ustvarjanju izrednih razmer. Spremembe Zakona o obrambi in prepoved referenduma sta recimo dva taka koraka. Če začnem na začetku. Jasna razmejitev med pristojnostmi vojske in policije je civilizacijski dosežek. Namen je namreč, da se prepreči poseganje vojske v civilne zadeve, da se prepreči zloraba vojske s strani te ali one politične oblasti, za kar imamo v zgodovini nešteto slabih praks. Zato tudi naš Zakon o obrambi do leta 2004 ni dopuščal, da bi vojska opravljala policijske naloge. Šele leta 2004 ob vstopu v Nato pa je bil dodan četrti odstavek 37. člena, ki dopušča angažiranje vojske za varovanje meje v notranjosti države, pri tem pa vojska ni smela opravljati policijskih nalog. Kljub temu je lahko Slovenija v 90. letih nudila zatočišče najmanj 35 tisoč beguncem takrat in normalno preživela tako imenovano prebežniško krizo v letih 2001 in 2002, ko je našo državo prečkalo več kot 10 tisoč tako imenovanih ilegalcev. Dva taka primera smo že imeli. Država se je normalno razvijala, vojska ni imela policijskih pooblastil, pa ljudje niso postali žrtve beguncev, izrednih razmer ni bilo, narod ni bil ogrožen. Danes je enako. Zato ponavljam, da je nesmiselno in nesorazmerno poseganje v ta zakon. Poleg tega je pa 124. člen Ustave jasen. Vojska je tista, ki brani ozemeljsko celovitost in nedotakljivost države, torej odvračanje vojaških groženj. Begunci bi radi samo prečkali državo in niso vojaška grožnja, so neoboroženi, so civilisti. Zato je že 37. člen Zakona o obrambi na meji ustavnosti, novi 37a. člen, ki bi ga Vlada dodala in o katerem bi odločali na referendumu, pa je zagotovo neustaven. Spremenjeni 90. člen Ustave namreč ne prepoveduje referenduma o zakonih, ki zadevajo varnosti in obrambo države kar nasploh. Prepoved je dopustna samo takrat, ko gre za uzakonitev ukrepov, ki so nujni, to pomeni, prvič, da istega cilja ni mogoče doseči z drugimi ali manj nevarnimi sredstvi, in ta pogoj v tem primeru ni bil izpolnjen. Če pogledamo, se varnostne razmere v državi niso bistveno spremenile. V zadnjih tednih je Slovenijo medna prečkalo že 150 tisoč ljudi, pred tem pa se ni zaznavno povečalo število kaznivih dejanj. Isto se je potrdilo tudi v drugih državah, recimo v Srbiji, kjer kljub temu, da poleti niti ni bilo organiziranih prevozov, ampak so begunci potovali samostojno, nekega večjega števila kaznivih dejanja ali pa ogrožanja varnosti državljanov Srbije ni bilo. Še manj drži, da ni alternativnih ukrepov, kar v bistvu dokazuje kar Vlada sama. Po tem, ko je tale zakon ostal neuveljavljen, se pravi, ko vojska ni dobila policijskih pooblastil, je Vlada začela z drugimi ukrepi, ki pa so učinkovali tako, kot bi mogli. Recimo še pred 10 dnevi so ljudje bredli čez Sotlo in zmrzovali na nikogaršnjem ozemlju, danes se to ne dogaja več. Pa to ni zasluga tega zakona, ampak je to zasluga dogovarjanja s Hrvaško, poenostavitve postopkov popisovanja in pa gradnje pomožnega perona v Šentilju. To so vse konkretni dokazi, da je zaostrovanje represije in podeljevanje policijskih pooblastil vojski v tem primeru nesmiselno in da se v resnici soočamo z administrativnim, logističnim in humanitarnim problemom, ki ga moramo tudi kot takega obravnavati in reševati, ne pa, da zganjamo izredne razmere. V Združeni levici se seveda zavedamo hudih obremenitev policistov in humanitarnih, ampak oni mislijo žrtve beguncev, temveč napačnih ukrepov Vlade. Zakaj smo recimo šele teden po tem, ko smo se začeli pogovarjati o tem faliranem zakonu, začeli sprejemati ukrepe za povečanja števila pomožnih policistov, kar bi bilo logično? Še en dokaz, da niso bili izčrpani alternativni ukrepi, da so predlagane rešitve neustavne in da je referendum nedopusten. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo mag. Matej Tonin.
Od začetka drugega begunskega vala 17. oktobra je v Slovenijo dnevno vstopilo med 7 in 12 tisoč ljudi. Z migranti na mejah in v Sloveniji dela tisoč policistov. Teh tisoč policistov je praktično obremenjenih že 18 dni, zato je logično in človeško, da je policijska posadka iztrošena in izmučena. Ker pa vsi podatki kažejo, da migrantski val tudi v prihodnosti ne bo pojenjal in da se lahko še celo stopnjuje oziroma traja mesece, je jasno, da imajo tudi prekomerne človeške zmogljivosti svojo mejo. Policisti niso supermani, da bi lahko mesece zdržali tovrstni pritisk in delali od jutra do večera. Zato so nove okrepitve s podobnimi pooblastili, kot jih imajo sedanji policisti, absolutno nujne in potrebne. Zaradi tega je angažma Slovenske vojske nujen, kajti v državi je to edina sila, edina organizacija, ki je primerno usposobljena, da lahko v tako kritičnih razmerah, kakršnim smo priča danes, pomaga policiji. Obstajata dva razloga, zakaj je večji angažma Slovenske vojske na meji potreben. En je varnostni razlog in drugi je humanitarni razlog. Naj se najprej dotaknem humanitarnega razloga. Predstavniki človekoljubnih organizacij, na primer predstavniki Karitasa iz Maribora, so povedali, da ni možno razdeljevati humanitarne pomoči, hrane, oblačil brez prisotnosti policije in vojske, in sicer zaradi stampeda, ki se ustvari v takšnih primerih. Zato jaz upam, da nasprotniki večjih pooblastil Slovenske vojske razumejo, da s tem tudi onemogočajo učinkovito razdeljevanje humanitarne pomoči. Drugi razlog, ki je pomemben, je varnostni razlog. Imate poročila in pričanja, ki govorijo, da so se v teh zbirnih centrih zgodili številni konflikti, spori, da je prišlo celo do požiga šotorov. V takšnih primerih, da preprečimo nadaljnje širjenje konflikta, je potrebna usposobljena sila in potrebna je tudi zadostna številka te sile, ki lahko te konflikte uspešno obvlada. Nenazadnje pa je pri varnostnem razlogu za povečan angažma vojske pomemben tudi še en vidik, to je, da je islamska država nedavno obljubila 100 tisoč evrov nagrade za vsakogar, ki bo razorožil policista oziroma vojaka. Tudi s tega vidika je potreben okrepljen nadzor oziroma pomoč slovenski policiji. Nasprotniki večjega angažmaja Slovenske vojske pri migrantski krizi izpostavljajo naslednje štiri ključne argumente. Pravijo, da gre za militarizacijo Slovenije. V Novi Sloveniji se s to trditvijo ne moremo strinjati, ker ima sedanji spremenjen zakon številne varovalke – za angažiranje vojske je potrebna dvotretjinska večina parlamenta in poleg tega je ta angažma omejen na tri mesece. Gre za dovolj veliko varovalko. Naslednji problem, ki ga izpostavljajo nasprotniki, je, da pravijo, da Slovenska vojska ni usposobljena za tovrstno delo. Tudi ta argument ne drži. Poleg policije, ki je izčrpana in izmučena je Slovenska vojska še edina druga sila, ki je vsaj primerno usposobljena za obvladovanje množic. Ne pozabiti, da so šli na Kosovo številni slovenski kontingenti, ki so se usposabljali prav za obvladovanje množic. Nasprotniki pravijo, da Slovenska vojska že danes deluje na mejah. Ja, ampak samo logistično, nima pa pooblastil, da ukrepa v primeru konfliktov. Potem sprašujejo, zakaj ne sprejemamo interventnega zakona? Ker je manjša varovalka. Interventni zakon se sprejema z navadno večino, Zakon o obrambi pa z dvotretjinsko večino. Vsaka država je dolžna zagotavljati red in varnost na svojem ozemlju. Brez dodatnega angažiranja slovenske vojske v prihodnjih mesecih to ne bo mogoče, zaradi tega je predlagani referendum na ta zakon neodgovorno dejanje. V Novi Sloveniji bomo podprli sklep, s katerim bi zaustavili ta neodgovoren referendum.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Poslanska skupina Nepovezanih poslancev bo vsekakor podprla omenjeni predlog. Večkrat je bil dan očitek, da smo nedržavotvorni. Mi smo še kako državotvorni. Na omenjene probleme smo opozarjali že od spomladi pa še v avgustu in mesecu septembru, bili smo prisotni na nočni seji, na seji odbora, katerega sploh člani nismo, dali konstruktivne pripombe, v odgovor pa dobimo, da smo nedržavotvorni. Pripombe, ki smo jih dali, so govorile o tem, da ni dobro definirano, kaj pomeni, da so ogrožene varnostne razmere v Sloveniji. Pripombe smo dali na številna pooblastila, ki so predlagana, ki so nedoločljiva, opozorili smo, da so številni problemi že pri izvajanju policijskih pooblastil, ki so že vrsto let definirana primerljivo v Evropi, pa pri njih prihaja do problema izvajanja in bo do teh problemov prihajalo tudi pri novih pooblastilih. Pa smo predlog kljub temu podprli. V razlagi nam je bilo razloženo, da je rešen sistem poveljevanja. Vendar potem v dodatnem členu je prišlo do tega, da samo poveljevanje ni točno določeno in da bo prihajalo do problemov, ko bo delovala vojska sama. Prej se nam je pa razlagalo, da bodo vedno delovali skupaj in bo policija tista, ki bo imela vodilno vlogo. Ne glede na vse bomo predlog podprli in delovali proaktivno. In pričakujemo, da bo tudi Vlada od zdaj naprej delovala proaktivno, da bo pripravljala posege prej, na določene zadeve že opozarjamo, pa ne zopet reči, da smo nekonstruktivni in nedržavotvorni, da ustvarjamo paniko. Mi opozarjamo, da se pripravimo prej, da je zakon dober, da potem ne prihaja do problemov, kateremu smo priča danes, in da ne prihaja do posegov v človekove pravice, če so ti pretirani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Marjan Dolinšek.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana ministrica, spoštovani vsi prisotni! Republika Slovenija se ta trenutek nahaja v specifični situaciji, ki jo zaznamuje prehajanje velikega in raznolikega toka migrantov čez ozemlje naše države. Situacija je izjemna in zahtevna tudi z varnostnega vidika, saj se s silovitim nihanjem ter trendom naraščanja migrantov sooča bolj ali manj enako število vse bolj obremenjenih policistov. Medtem ko se številke dnevnih vstopov migrantov na ozemlje Republike Slovenije gibljejo med 2 tisoč 700 in 12 tisoč 600 pa je število policistov na terenu vse skozi omejeno na 800 do maksimalno tisoč 500 policistov. Za obvladovanje nastale varnostne situacije ter zagotavljanje varnosti tako migrantov kot državljanov Republike Slovenije je nujno, da se zagotovi čim bolj usmerjeno in nadzorovano vstopanje migrantov v Republiko Slovenijo ter njihovo nadaljnje gibanje na ozemlju naše države tako, da se angažirajo vse dostopne primerne kapacitete. Kot enega izmed stopnjevalnih ukrepov za hitro in učinkovito soočanje s spremenjenimi varnostnimi razmerami zaradi množičnega vstopanja beguncev in migrantov v Republiko Slovenije je Državni zbor 21. oktobra 2015 sprejel Zakon o dopolnitvi Zakona o obrambi. Poglavitni namen novele Zakona o obrambi je bil odgovoriti na varnostna tveganja, ki nastajajo spričo spremenjenih varnostnih razmer na eni strani ter omenjenih kadrovskih kapacitet na drugi strani. S spremembo Zakona o obrambi se omogoča, da v primeru, da to zahtevajo varnostne razmere, Državni zbor na predlog Vlade podeli izjemna pooblastila pripadnikom Slovenske vojske pri izvajanju nalog zagotavljanja varnosti na celotnem ozemlju Republike Slovenije. Zakon o dopolnitvi Zakona o obrambi tako predstavlja nujen ukrep, ki je lahko uporaben za takojšnje in učinkovito zagotavljanje varnosti, pri čemer so v zakon vgrajene varovalke za aktivizacijo izjemnih pooblastil. Naj vas spomnim, da je za podelitev izjemnih pooblastil pripadnikom Slovenske vojske med drugim potrebna dvotretjinska večina vseh navzočih poslancev ter da je ta ukrep omejen časovno na ne več kot tri mesece. Medtem ko v Poslanski skupini Stranke modernega centra spoštujemo ustavno pravico volivcev, da vložijo zahtevek za razpis zakonodajnega referenduma, pa v zvezi z Zakonom o dopolnitvi Zakona o obrambi opozarjamo, da gre za zakon, glede katerega skladno s prvo alinejo drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije razpis referenduma ni dopusten. Referendumska pobuda, ki je bila sprožena v zvezi z Zakonom o dopolnitvi Zakona o obrambi se v tem primeru nanaša na zakon o nujnih ukrepih za zagotovitev varnosti. Pri nujnem ukrepanju je ključno učinkovito in hitro delovanje, ki pa ga z razpisom in izvedbo referenduma o zadevnem zakonu ne bi bilo mogoče zagotoviti. Če bi bil zakon na referendumu zavrnjen, bi to pomenilo resno oviro za sprejemanje nadaljnjih ukrepov, potrebnih za zagotavljanje in krepitev varnosti. Ker so izpolnjeni vsi pogoji iz prve alineje drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije in ker gre pri Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi za nujen ukrep, v Poslanski skupini Stranke modernega centra Predlog sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi soglasno podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, podpredsednica. Gospa ministrica, kolegice in kolegi! Naj uvodoma povem, da bomo v Slovenski demokratski stranki predlog za zavrnitev zakonodajnega referenduma podprli, nenazadnje smo tudi dali svoje podpise pod zahtevo za sklic te izredne seje Državnega zbora. Danes se pogovarjamo o eni izmed osnovnih človekovih potreb, in to je varnost. Pogovarjamo se o varnosti, ki smo jo praktično vse od osamosvojitve naprej, posebej pa še v kriznih letih, v Sloveniji zanemarjali, tako policijo kot Slovensko vojsko. Vendar nismo bili edini indikatorji. Če pogledamo bivšo državo Jugoslavijo, bolj kot se je oddaljevala vojna, bolj so države bivše Jugoslavije krčile obrambne izdatke, kajti tisti strah, prisoten pred oboroženimi in drugimi konflikti, je bil čedalje bolj oddaljen in zaradi tega se je sprejemalo tudi nepremišljene odločitve. Se posebno v času krize, ko se je praktično pri vsakem proračunu krčilo sredstva za obrambo, sredstva za vojsko. Nobeden od resorjev ni bil tako prizadet, kot je bil prizadet obrambni resor, kjer smo okrog 750 milijonov sredstev skrčili na približno 350 milijonov evrov. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da ko govorimo o tem referendumu, ne moremo enačiti razprave in samega referenduma o ZZZDR, o katerem smo govorili prej, saj vemo, kako je Ustavno sodišče definiralo človekove pravice. Tukaj, ko gre za obrambne zadeve, ko gre za varnost države, pa je ta zadeva specificirana v 90. členu Ustave. Zato vidimo ta poskus referenduma kot izrazito nedržavotvorno dejanje in poskus rušenja ustavnega reda Republike Slovenije. Žalostno je, da smo v naši državi prišli tako daleč, da se moramo o teh osnovnih človekovih pravicah, prvinah in potrebah, kot je varnost, pogovarjati na ta način, ali bomo o njih odločali na referendumu oziroma ali bomo sploh dopustili, da do tega pride. Tisti poslanci, ki ste bili na terenu, dobro veste, kakšna je situacija. S komerkoli smo se pogovarjali, z vojaki, policisti in nenazadnje prostovoljci, vsi so rekli, da bi si želeli, da ima vojska večja pooblastila, da je lahko vojska bolj aktivna. In potem se nekateri še sprašujete, ali bo vojska res šla na teren oborožena. Poglejte, pištola je osnovna oprema vojaškega policista in slovenskih častnikov, jurišna puška pa je osebna oprema slovenskega vojaka in brez nje na terenu nima kaj početi. Jasno pa je, v katerih primerih jo lahko uporabi. Verjemite mi, ko sem se pogovarjal z vojaki, pravna služba v Slovenski vojski dan za dnem preigrava različne možnosti, do kje Slovenska vojska lahko gre, kakšna pooblastila ima, ker je vedno zelo specifično, ko vojska deluje na svojem teritorialnem ozemlju. Situacija, v kateri smo trenutno, ni normalna, ni vsakdanja. Nenormalno je, da 130 tisoč ljudi brez potnih listov in brez vsega prečka državno mejo. Predstavljajte si, da bi jaz leta 2003, ko je bil Schengen na meji z Avstrijo, recimo s 30 tisoč evrov v žepih – veliko migrantov ima ta denar – čez mejo prišel v Avstrijo in tam rekel: "Germany, Germany, Germany, I want to go there." Bi me spustili čez? Verjetno me ne bi. Ali bi me zaprli ali poslali nazaj. Policija ne more vsega obvladovati sama, to ni kritika policije, potrebujejo pomoč Slovenske vojske zaradi varnostne situacije. Najbolj žalostno pa je, da potem v Slovenski demokratski stranki poslušamo, da smo nekonstruktivni, ko dajemo podpise. Dali smo vam podpis za sejo, podprli smo novelo Zakona o policiji, podprli spremembe Zakona o obrambi. Apeliram na vas, da prosim, da ne slišimo več besede, da v Slovenski demokratski stranki nismo konstruktivni in da nagajamo Vladi. Že mesece prej smo govorili, kaj se bo zgodilo, dajali smo konstruktivne predloge in očitno je tudi tisto še pred tremi meseci prepovedano besedo "ograja" včeraj predsednik Vlade že uporabil, danes pa slišim, da naj bi bila tudi na Poljskem že naročena, kljub temu, da po nekaterih informacijah v Slovenijo ne prihaja ravno ograja, ampak 80 kilometrov bodeče žice. Mi bomo ta sklep podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo o predlogu sklepa. Ker za to točko dnevnega reda niste najavili časa za razpravo, bomo lahko v skladu s parlamentarno prakso na podlagi sprotne prijave razpravljali vsaka poslanka in poslanec, predstavnik predlagatelja in predstavnik Vlade, in sicer ima vsak na voljo po 5 minut. Kdo želi razpravljati? Še kdo? Gospod Miha Kordiš, beseda je vaša, izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Spoštovani, spoštovane! Priča smo nevarnemu precedensu. Če bo sklep o prepovedi tega referenduma sprejet in bo prestal morebitno ustavno presojo, bodo v tej državi dopustni referendumi o zakonih, ki varujejo človekove pravice, v istem času, ko bodo prepovedani referendumi o zakonih, ki v človekove pravice posegajo. To je nekaj, na kar v Združeni levici ne moremo pristati, ne bomo pristali in bomo zato tudi danes namenili svoj glas proti prepovedi tega referenduma. Edini razlog, s katerim je smiselno in legitimno posegati v referendumsko pravico, so človekove pravice. V slučajih, ko referendum ogroža človekove pravice, takrat je vanj smiselno poseči, v nobenem drugem slučaju pa tak poseg ni smiseln in krši demokratične pravice slovenskih državljank in državljanov. V nobenem slučaju pa pogoji za prepoved referenduma niso izpolnjeni v tem primeru, v primeru spremenjenega Zakona o obrambi. 90. člen Ustave predpisuje zelo zahtevne pogoje za prepoved referenduma, zato prepoved ni dovolj, da Vlada preprosto zatrjuje, ampak mora to tudi pojasniti in to zelo dobro pojasniti. Neke pavšalne navedbe v slogu senzacionalističnega poročanja rumenih medijev to vsekakor niso in ne zadostujejo in utemeljujejo zahteve po prepovedi takšnega referenduma. Kar tu šteje, so dejstva in so vzročne povezave, kaj je vzrok in kaj je posledica. In ta dejstva in te vzročne povezave pravijo diametralno nasprotno kot pravi Vlada, kot pravi koalicija in kot pravi desna opozicija. Ustava dopušča prepoved referenduma o zakonih, o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč. Že takoj na začetku lahko izločimo to, da bi bila begunska kriza kakršnakoli naravna nesreča, to nikakor ne more biti razlog, zakaj prepovedati referendum o Zakonu o obrambi. Jasno pa je tudi, da neoboroženi ljudje, ki bi radi v neki stiski – ekonomski, vojni, kakršnikoli že – samo prečkali Slovenijo, niso nikakršna vojaška grožnja, se pravi odpade razlog, da bi ra referendum prepovedali iz vzgiba obrambe države, ker ta obramba nikakor ni ogrožena. Kar nam edino ostane, je vprašanje varnosti. Ampak v obrazložitvi, razen pavšalnih navedb, ni nikakršnih dokazov o tem, da bi bila varnost države tako ogrožena, da bi bilo zato treba spremeniti ustavno ureditev. In teh dokazov tudi ne more biti, zaradi tega, ker praksa kaže diametralno nasprotno, kot kažejo trditve predlagateljev, Vlade, desnice, koalicije in tako naprej. V zadnjih mesecih je na primer Srbijo in Makedonijo prečkalo vsaj 350 tisoč beguncev. Nekaj časa so to pač počeli neorganizirano, v zadnjem času pa vedno bolj organizirano ob spremstvu policije. Ampak ne v prvem ne v drugem slučaju ni bilo zaznati bistvenega povečanja števila kaznivih dejanj, s katerim danes tukaj režimske stranke strašite javnost. Konec koncev je tudi Slovenijo v zadnjem času prečkalo 150 tisoč beguncev, pa tudi pri nas ni bilo zaznati bistvenega povečanja števila kaznivih dejanj zoper osebo in premoženje. Se pravi, vse to strašenje, kako je naša varnost ogrožena, kako so ogrožene naše družine, pa imovina slovenskih državljanov, preprosto ne pije vode. To so neke senzacionalistične pavšalne trditve, ki servisirajo takšne in drugačne politične agende, v realnosti pa nikakor niso utemeljene. In celo, če bi bilo na terenu stanje tako, da bi bilo varnostno tveganje povečano, pa to ni oziroma Vlada tega ni dokazala, to še ne pomeni, da je podelitev policijskih pooblastil vojski nujen ukrep. Nujen ukrep je samo tisti ukrep, za katerega ni boljše alternative in je to nesporno jasno. S čimer smo pa danes tukaj in na terenu soočeni, je pa pač dejstvo, da praksa, celo praksa naše lastne Vlade, dokazuje, da alternative obstajajo. Nesprejemljivo je na primer, da se najprej podeli policijska pooblastila vojski, še preden je pa Vlada, koalicija ali kdorkoli že sprejel ukrepe za povečanje števila pomožnih policistov. Mislim, to je nek popolnoma pomešan vrstni red. Prav tako je v zadnjih dneh prišlo do bistvenega izboljšanja razmer na meji s Hrvaško, in to ne zaradi povečanja represije, ampak zaradi zmanjšanja represije. Takoj, ko so začeli ljudi popisovati šele potem, ko so jih nastanili v sprejemnih centrih, takoj, ko so jim omogočili prestopanje iz enega vlaka na drugega, je bilo konec tistih grozljivih čakanj na nikogaršnjem ozemlju in bredenja po reki Sotli. V Združeni levici nasprotujemo prepovedi referenduma o Zakonu o obrambi. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Matjaž Hanžek, izvolite.
Hvala lepa. Danes sem kar veliko poslušal o tem strahu, ki ga prinaša nekaj tisoč beguncev, ki bežijo pred smrtjo, neoboroženih beguncev, skoraj nič ali pa nič nisem slišal o tem, zakaj je do tega prišlo. Nekateri, ki smo že dlje časa na svetu, vemo, kako so se stvari dogajale, kako so – začenši v Afriki in kasneje na Bližnjem vzhodu – naše evropske države, Nato in tako naprej uničevali infrastrukturo, uničevali države, da ne rečem, da so zelo aktivno sodelovali pri uničevanju 10 tisoč let starih spomenikov v Iraku, Siriji in tako naprej, se pravi tudi naše zgodovinske in kulturne dediščine. V teh razmerah, ko prihaja nekaj tisoč ljudi, ki potrebujejo mednarodno zaščito beguncev, bi bila naloga Vlade umiriti strasti in ne pomagati rumenemu tisku in nekaterim drugim širiti strah, ki se vedno bolj kaže tudi v širjenju sovražnega govora, sovraštva in podobnega. Malo bi rad spomnil na nekaj zgodovinski dejstev, kako je do tega prišlo. Jaz sem pred desetimi ali več leti, ko je bil napad na Irak že povedal, da bomo posledice tega čez leta, nekaj desetletij čutili, ko bodo ljudje bežali v Evropo in šele takrat bomo kar naenkrat ugotovili, da nihče ni takrat reagiral, nihče ni obsodil napada na Irak, Slovenija je celo podpisala tisto slavno vilensko izjavo, kjer je Slovenija videla, kako je Irak oborožen z atomskim orožjem, z bojnimi plini in biološkimi plini, ki jih nikoli nihče ni našel. Samo izgovor. Načrtno uničevanje civilne infrastrukture je bilo ves čas temeljno za to, da ljudje bežijo. Če pogledamo samo Afganistan v drugi polovici 80-ih let. Američani izurijo in oborožijo mudžahide, ki se danes imenujejo muslimani. Državljanska vojna se ne konča. Leta 2001 se vmešajo Američani, ki nastopijo na strani, delajo [[nerazumljivo]]ki priženejo mudžahide, ki se potem imenujejo talibani. Državljanska vojna se širi in mi se sprašujemo, zakaj ljudje bežijo po 30 letih. Naj omenim slavni izrek Brzezinskega, ki je rekel, da komunizma ne bomo uničili niti ekonomsko niti vojaško, ampak s širjenjem nacionalnega in verskega sovraštva. In to je posledica vsega tega, kar se je 20, 30 let delalo. Irak je bil do leta 1990 ameriški zaveznik proti Iranu. Francozi, Američani ga oborožujejo, tudi plačujejo in prodajajo bojne pline, s katerimi zastruplja lastne in ostale vojake, nobeden ni videl, da je kaj od tega narobe, ker je pač bil na pravi strani. Zdaj ima Islamska država tretjino iraškega ozemlja. Kažemo, kako oni pobijajo in obglavljajo ljudi v tej Islamski državi, nobeden pa ne pove, da je Savdska Arabija, ki je naš zaveznik v boju proti Islamski državi, letos obglavila več ljudi kot pa Islamska država. Ampak seveda tisti, ki je na naši strani, lahko obglavlja, tisti, ki pa ni na naši strani, pa ne. Pa da ne bo kdo slučajno mislil, da to podpiram, absolutno ne. Libija, popolnoma enako, uničenje države, kjer so zdaj razne medsebojne plemenske zveze. Evropa se ne more dogovoriti o ničemer, ker pač nima tam oblasti in mi se še vedno čudimo, zakaj ljudje bežijo. Sirija, popolnoma enako. Dolga leta pod ekonomskim embargom, pritiski, spodbujanje državljanske vojne. Če se še malo spomnimo, so še pred dvema, tremi leti evropski voditelji bolj ali manj na glas pozivali upornike, da naj se bolj borijo proti predsedniku Asadu, torej so podpirali državljansko vojno. Država je uničena, ko pa ljudje bežijo od tam, se imamo pa mi seveda za velike žrtve. Jaz bom vsekakor glasoval po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem vesel, da se je razumni del ali kolikor toliko razumni del politike poenotil pri tem, da bomo skušali ustaviti ta referendum. Ko pa poslušam nasprotno stran, sem imel pa zdaj občutek, kot da poslušam vremensko napoved, v kateri bi napovedovalec rekel približno takole: Spoštovane gledalke in gledalci, jutri bo sončno, na nebu ne bo nobenega oblaka, zato boste namerili približno sto litrov dežja na kvadratni meter. Takemu bi verjetno rekli, da je malo za luno ali da je pa malo čuden ali kaj podobnega. Gremo po vrsti. Rečeno je bilo, da samo želijo preko Slovenije. Pojdite, gospod Kordiš, preko Afrike na isti način in recite, da želite priti v Južno Afriko brez dokumentov in brez vsega, pa recite, da boste zaprosili v Južni Afriki za azil. Vsaka zumba republika vas bo zaprla. Zdaj mi pa povejte, zakaj bi pa preko Evrope hodili brez dokumentov, ilegalno. Ne gre skupaj. Begunci. Dajte si že enkrat prebrati, kaj je begunec, pa si razložite, kaj je begunec in kaj je migrant. Migrant je tisti, ki gre za boljšimi časi v boljše države, begunec je pa tisti, ki beži pred vojno ali zaradi drugih razlogov – politično preganjanje, spolna usmerjenost in tako dalje. To so bistvene razlike med temi zadevami. Ne govorite o beguncih, ker jih ni. Za azil v Slovenije je zaprosilo 69 beguncev, kot je povedala včeraj ministrica. Kaj pa je ostalih 130 tisoč? To so pa ilegalci, ki nezakonito potujejo čez te države. Bežijo pred vojno, je nekdo rekel. Mislim, da gospod Hanžek ali kdo že, nimam pojma. Kdo pa? Se lahko strinjava, da en del Sircev. Da, lahko se strinjamo. Srbi, Albanci, ljudje iz Kosova. Je tam kakšna vojna? Ne. Nemci pravijo, da jih bodo takoj vrnili. Afganistan, ne, Pakistan, ne, Irak, ne, Iran, ne. Kaj torej govorite? Govorite stvari, ki ne držijo, ki niso točne. Prosilci za azil so lahko samo ti iz območja Sirije, kjer dejansko vihra vojna. To so lahko prosilci za azil. Pa še nekaj se moramo zmeniti. Te ljudi je treba tudi vprašati, zakaj ne gredo v Katar, Združene arabske Emirate, ker so bogate države. Zakaj hočejo v Evropo? Pa še nekaj jih je treba vprašati. Mi smo leta 1991 – vsi tisti, ki smo bili stari tam med 18 pa 35 let – stopili skupaj in to državo ustvarili. Tudi z orožjem. Avstrijci so imeli cel kup begunskih taborov pripravljenih za nas Slovence, pa so ostali prazni. Zakaj so ostali prazni? Zato, ker smo mi ostali tukaj, prijeli za orožje in to državo ustvarili. Zakaj pa oni tega ne počnejo? Tudi oni bi lahko to počeli. Zdaj smo pa pri sovražnem govoru in o sovražnem govoru govori bivši varuh človekovih pravic. Mene bi to jako veselilo, če bi bil to varuh človekovih pravic vseh državljanov Republike Slovenije. Tako pa je ta varuh po tem, ko ni več upravljal teh funkcij, hodil tukaj zunaj pa vpil: Dol z Vlado! Pred njim je hodil pa demonstrant, ki je imel velik transparent, na katerem je pisalo: Politike v Barbara rov! In ta gospod je ploskal. A je to to? Ali je to to? Za ene politike – to so bili verjetno tisti politiki, ki so bili na Vladi – se torej strinjate, da jih je treba dati v Barbara rov. Zdaj pa govorite o sovražnem govoru. Kdo v Sloveniji sovražno govori o osebah, ki so upravičene do azila? Kdo? Jaz jih praktično ne poznam. Je pa določen del ljudi seveda proti vsemu temu. In ima prav. Ne biti torej dvolični, češ sončno je, ni oblakov in 100 litrov dežja bo na kvadratni meter. Tako kot gospa Tomičeva, ki je kričala: Poslance na minimalce! Koliko ste že plač vrnili? Še nič jih niste vrnili. Ne biti torej dvolični. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prva replika, gospod Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Ne bom o vseh obtožbah, ampak o eni. Ja, priznam, da sem – ne samo takrat, ko nisem bil več varuh, ampak tudi, ko sem bil varuh – pred Državnim zborom demonstriral proti temu, da Slovenija pomaga pri napadu na Irak. Pustite tudi to. Zdaj pa posledice tega nosimo. Edini visok državni funkcionar sem bil, ki si je upal tako javno povedati, da nasprotuje napadom na Irak. Drugo, če sem se udeležil demonstracije – pa nisem bil samo jaz, ki sem se od leta 1966 naprej bolj ali manj vseh demonstracijah udeleževal – to ne pomeni, da sem jaz nosil transparent. Če bi slučajno videl tisti transparent o politikih in Barbara rovu, bi absolutno nasprotoval. Jaz sem videl marsikaj. Veste, da na takšne javne prireditve pridejo zelo različni ljudje in ne more vsak za vsakega odgovarjati. Vsak odgovarja za svoje dejanje. Jaz za vse, kar sem takrat naredil in kar sem takrat javno ali pa ne javno povedal, odgovarjam. Nikoli nisem trdil, da je treba politika ali kogarkoli dati v Barbara rov. To, kar ste pa vi zdaj naredili, da iz nekega posameznega dejanja posplošujete na celotno skupino, ki je demonstrirala, je pa tisto, kar pomeni sovražni govor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Druga replika, gospod Miha Kordiš.
Najlepša hvala. S strani zadnjega razpravljavca, ki sedi tam v desnih klopeh, smo lahko slišali, da se je pri spremembah Zakona v obrambi in v prepovedi referenduma poenotila vsa politika oziroma vsaj tista racionalna, razumna politika. Mi, socialisti v Združeni levici, pademo očitno ven iz tega kroga razumnih. Rad pa bi poudaril, kakšna je očitno ta razumnost očitno. Danes se pogovarjamo o prepovedi referenduma o spremembah Zakona o obrambi. Pogovarjamo se tudi o tem, da zadnje spremembe Zakona o obrambi pomenijo napad na državljanske svoboščine in pravice slovenskih državljank in državljanov. Ampak kaj smo s strani te poenotene razumske politike poslušali v tej zadnji intervenciji? Poslušali smo o rajžanju po Afriki, poslušali smo o Barbarinem rovu in poslušali smo o vremenu, bore malo ali nič pa smo slišali o spremembah Zakona o obrambi in referendumski pravici. Pa naj na tem mestu še enkrat poudarim, da v Združeni levici ne nasprotujemo, da država mobilizira vse razpoložljive resurse za to, da sanira in se spoprime z begunsko krizo, nasprotujemo pa z ad hoc spremembami sistemske zakonodaje čez noč, v tem primeru Zakona o obrambi, ko bi lahko iste učinke, brez da bi pod vprašaj postavili državljanske svoboščine slovenskih državljank in državljanov, dosegli z interventnim zakonom. Hvala.
Hvala lepa. Razprava, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Nisem hotela razpravljati, vendar se na replike in očitke gospoda Gorenaka pa moram oglasiti. Pri demonstrantih so bile različne skupine, nekateri so seveda govorili tudi "poslance na minimalce", vendar se je Združena levica vedno zavzemala za pošteno plačilo za pošteno delo. In to, kar počnete, je podtikanje in popolna neresnica. Zakaj so v Avstriji ostali prazni zbirni centri za eventualne begunce iz Slovenije, vam tudi povem. Tukaj, 10 dni je trajala naša vojna, vendar lahko na twitterjih vaših podpornikov in somišljenikov berem: "Molil sem boga, da bi vojna v Sloveniji trajala vsaj tri mesece. Bog me ni uslišal. Danes bi bili mala Švica, golazen bi," oprostite, "spizdila, ostalo rdečo golazen bi postrelili. Ni pa rečeno, da spet ne pride čas zapoznelega obračuna. ISIS je blizu. Preden bom streljal na pripadnika iz IS, bom streljal rdečuharsko golazen. Orožja iz leta 1991 se ne manjka." Potem imamo tudi pozive k pridobitvi orožnih listov. Koliko ljudi ta trenutek trenira, spoštovani, da bi lahko streljali na svoje sodržavljane? Kar naprej dobivam občutek, da naši državljani niso varni, da policija in vojska ne skrbita zadosti za varnost naših državljanov, poziva se k ustanavljanju vaških straž – in to je zares ne samo sovražni govor, ampak celo sovražno dejanje. Kolega Gorenak, ne odkimavajte, kajti to je vse zapisano na twitterjih in facebook straneh vaših članov in somišljenikov. Včeraj sem bila kot predsednica društva prijateljstva z Nizozemsko na poslovni večerji in tam je veleposlanik gospod Bart Twaalfhoven, ki je bil na meji, pred tem je služboval v Siriji, rekel: "Prenesite v Državni zbor moje pohvale vsem, ki delajo na mejnem prehodu. Vojska, policija, humanitarci delajo vzorno. Takšen mir, takšen red in ohranjanje dostojanstva teh beguncev, tudi če so migranti, oprostite, tudi migranti imajo pravico do boljšega življenja in tudi Slovenci smo bili velikokrat v zgodovini migranti. Kam bi prišli, če bi z nami tako ravnali, kot vi želite ravnati z begunci in migranti? Tam je bil tudi vatikanski nuncij njegova ekscelenca Julius Januš, ki je rekel: "Prenesite tudi moje pohvale v Državni zbor, kajti vzorno sodelujejo s humanitarci, s Karitasom." Tudi jaz sem bila na meji in moram reči, da lahko z vso pohvalo govorim o naših policistih. Seveda jim je treba dati večja sredstva in upam, da bomo pri naslednjem sprejemanju proračuna poskrbeli za te ljudi, ki delijo usodo teh beguncev, saj ravno tako zmrzujejo z njimi, so ravno tako na suhi hrani kot begunci in so ravno tako po 15 ur zunaj na dežju in mrazu. To so naši ljudje, ki dostojanstveno branijo naše meje. Vendar ne z orožjem, ni potrebe po orožju, spoštovani, kajti goloroki begunci niso varnostna grožnja Sloveniji. So pa varnostna grožnja Sloveniji, še enkrat bom poudarila, ustrahovanja ljudi in pozivanja, da naj sami poskrbijo za svojo varnost, ker so v nekakšni zdravstveni nevarnosti, da so njihovi domovi ogroženi, njihovo premoženje. Nič od tega ni res, spoštovani. Ljudje bi radi šli čez Slovenijo in nobeno postavljanje ograj, nobeno oboroževanje in nobeno streljanje nam ne bo pomagalo, kajti ljudje so kot reka, vedno najdejo pot. In najdejo pot v lepše in boljše življenje in tega jim noben zid in nobena ideologija ne bo preprečila. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Še kdo poleg tega? [[Ne.]] Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Za to, da se legalne migrante da ustaviti, je dokaz Avstralija, samo treba je dosledno izvajati svoje lastne zakone in lastne predpise. Evropa in z njo tudi Slovenija ima ta hip problem, ker seveda svojega lastnega pravnega reda ne spoštuje. Z vso odgovornostjo trdim, da ni politika, ne tukaj, ne v Evropi, ki bi imel od volivcev ta mandat. Zelo zanimiva stvar, o tem bomo kaj več rekli jutri. Tisto, zaradi česar sem se pa oglasil, je pa naslednje. Da so danes in v minulih dneh lahko ljudje v Sloveniji mirno spali, ima zaslugo samo tista skupina ljudi v uniformah, se pravi policija in vojska, skupaj z vsemi ostalimi, ki so bili vključeni v aktivnosti, ki so na meji svoja življenja, svoje hrbte in svoje zdravje nastavljali za vse ostale. Zaslužijo vso zahvalo, hvaležnost in vso podporo. Podporo, ki smo jim jo želeli dati tudi z zakonom, s katerim smo definirali dodatna pooblastila. Sam osebno sem želel, da bi bilo še bolj precizno definirana, tudi predlog SDS je bil takšen, ni bil sprejet, pa kljub temu smo zakon podprli. Zakaj? Ker je bistveno, da se vzpostavi in stori vse za to, da ljudje lahko mirno in varno živijo. Trenutek, ki je, naj vas ne vara. Ni bil problem prehod, problem bo, ko se bodo začeli vračati in se bodo meje zares pošteno zapirale. Takrat pa bo problem. In za takrat je treba danes storiti vse, kar je treba. Zato seveda bom tudi sam glasoval za sklep, ki je pred nami. Vas pa opozarjam na naslednje, kar je morda samo dobronamerna želja, pa vendarle. Bilo bi lepo, če bi slovenska politika, ki zaradi kolektivnega "virantovanja" v minulih letih takrat ni želela tega slišati, vendarle pretehtala, če je bila tako dobra ta sprememba ustave, ki je bila narejena z referendumom, in ali ne bi šli v smeri švicarskega modela referenduma, kar sem ves čas opozarjal že takrat. Kajti v temu primeru bi lahko imeli referendume o vsem, razen o tistem, kar bi bilo ustavno nedopustno, ljudje bi imeli prvo in zadnjo besedo in – kar je za dani primer bistveno, zato to danes opozarjam –, nobena zloraba za zavlačevanje zakonodajnega postopka tam ni možna. Sploh ni možna, ker je zakonodajni postopek v parlamentu od postopka referenduma popolnoma ločen. Gre za dve povsem različni zadevi. Če je zakon v parlamentu sprejet, gre zakon v veljavo, se uveljavi, velja. Če kdaj kasneje ljudje drugače odločijo, pač velja tisto, kar so odločili ljudje. Spoštovana je demokracija na najvišji možen način in po drugi strani ni možna nobena zloraba, kajti trdim, da je to, kar se je zdaj dogajalo v zvezi s tem zakonom, čisto navadna zloraba procedure in zloraba za zavlačevanje tega, da bi se uveljavilo nekaj, kar ljudje potrebujejo. Ta zakon potrebujejo državljanke in državljani za svojo varnost in po drugi strani potrebujejo to tudi tisti, ki, še enkrat poudarjam, svoja življenja, svoje zdravje ta hip nastavljajo za mir in varnost vseh drugih, za svojo zaščito, kajti dobro in pravilno definirana pravila in pristojnosti teh ljudi ščitijo v primeru kakršnih koli pritožb tudi njih same.
Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem splošno razpravo o predlogu sklepa. Ker k predlogu sklepa matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Odločanje o predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 23. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 14.40.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanja glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o organiziranosti in delu v policiji po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 11. 2015, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nepovezanih poslancev k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Amandma, ki je vložen s strani Nepovezanih poslancev, je vredno podpreti iz preprostega razloga, ker je ministrstvo očitno spregledalo dejstvo, da se lahko v policiji, če ta amandma ne bi bil sprejet, zaposlijo tisti, ki nimajo pogojev. So recimo obsojeni za kazniva dejanja ali še kaj drugega, recimo so člani političnih strank, kar ne smejo biti. Zato kaže ta amandma podpreti. Jaz upam, da je tudi naš amandma v igri v nadaljevanju. Mi bomo tega podprli. Našega v nadaljevanju, če izkoristim ta čas, pa tudi, iz temeljnega razloga, ker naš amandma pa v bistvu legalizira tisto, kar se na meji dogaja, ker imamo zdaj tam enostavno neke ljudi, ki nosijo uniforme, pa sploh niso policisti. Imamo neke ljudi, ki nosijo uniforme in niso policisti ter nimajo policijskih pooblastil. To so tisti, ki so v Tancu na šolanju, pa jih je ministrica tja dol poslala. Naš amandma pa spravlja to v legalno stanje. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Jutranja debata o tematiki je bila kvalitetna, si upam reči. Žal nas je bolj malo sodelovalo. V Združeni levici bomo podprli oba amandmaja, glede drugega se bom oglasil še enkrat. Amandma, ki ga predlaga skupina Nepovezanih poslancev, delno rešuje nek kadrovski primanjkljaj sestave policije. Kot sem že rekel v razpravi, sem pa položil na srce izvršilni oblasti, da bi Združena levica raje videla in da bi bilo bolj korektno, da se tem ljudem, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, dejansko prolongira redno zaposlitev v policiji, da so v sestavi redne policije in ne tako imenovane pomožne. Mi bomo kljub temu ta amandma podprli, upam pa, da v doglednem kratkem času – navsezadnje naj se izvršilna oblast zapre v klet za nekaj dni–, dobimo sveženj interventne zakonodaje, ki bo urejala vse to in še kaj zraven, o čemer smo danes dopoldne debatirali. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nepovezanih poslancev, dr. Bojan Dobovšek.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev bomo oba predloga podprli. Gre za državotvorno in konstruktivno držo opozicije. Predlagamo boljšo rešitev, ravno zaradi zamujanja koalicije smo imeli premalo časa za to, da bi pripravili kvaliteten predlog, zato predlagamo, da se podprejo te spremembe, ki izboljšujejo stanje in bodo pripomogle k ureditvi stanja. Se pa sprašujem, ali koalicija res želi, da pride do tega, da se pomaga policistom na meji, kajti menim, da te spremembe ne bodo dosegle velikega uspeha prav zaradi napak, ki se pri tem pojavljajo, kar smo videli že pri uveljavitvi Zakona o obrambi. Hvala.
Je še kakšna obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC, gospa Anita Koleša.
Hvala lepa. Poslanke in poslanci Stranke modernega centra amandmajev, ki so ju predlagali Nepovezani poslanci, ne bomo podprli. Cenimo napore, ki so jih vložili opozicijski poslanci za morebitno izboljšanje tega zakona. Žal nam je, da članov Poslanske skupine nepovezanih poslancev včeraj ni bilo na seji odbora, kjer bi lahko morda te zadeve predebatirali širše in bolj poglobljeno. Menimo, da gre za neustavnost amandmaja, in to ne more biti razlog, da bi lahko podprli ta amandma. Pri drugem delu, kjer se nam zdi predlog za povečanje na 65 let morda dober za predebatirati, da tako rečem, nimamo pa nikakršnih razlogov za to, da bi to podprli, ker se nam zdi, da je že to povišanje, ki ga predlaga Vlada, s 40 na 60 oziroma s 50 na 60, popolnoma primerna starostna meja.
Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združene levice, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo še enkrat. Sam sem dokaj tvorno in aktivno v imenu Združene levice včeraj sodeloval na seji odbora. Poslanci SMC in vsi ostali ste z lahkoto podprli nek drug sklep pri krovni zakonodaji v zvezi z obrambo, ki je bil po opozorilu številnih protiustaven. Kot sem že večkrat rekel, parlament ni debatni krožek, ampak očitno se to moralno teologiziranje nadaljuje. Obstaja razlika med teologijo pa teleologijo. Parlament naj bi bil teleološki, skratka, naj bi sprejemal neke ukrepe, ki so na področju policije urgentni, kar smo opozarjali že pred letom dni. Amandma Poslanske skupine SDS – priznam, da sem bil včeraj skeptičen do tega, opravili smo celo vrsto razgovorov. Gre za dejstvo, kot bi rekla poslanka iz SDS, kadetov, ki so že zdaj delovali na terenu v nekem pollegalnem stanju, ampak očitno za SMC to ni problematično. Lahko bi se našel kak radio, ki bi tudi to problematiziral. Hočemo, da se to uredi. Navsezadnje gre za skupino 240 mladih ljudi, ki so že proti koncu šolanja in ki jih nekako potrebujemo. Ob vsem tem, kar se dogaja, je navsezadnje kar nekaj uniformiranih pripadnikov policije dobesedno doživelo kolaps, zdaj so na bolniški in bodo za nagrado dobili 80 % plače. Tudi o tem bi bilo treba recimo razmišljati, ampak očitno mišljenje tudi v tem sklicu Državnega zbora žalni naravno stanje. Hvala za besedo.
Še kakšna obrazložitev glasu? Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 43. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem so amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Zahteve za razpis zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij oziroma Predloga odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Ker k predlogu odloka amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o Predlogu odloka o razpisu zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Danes Državni zbor sprejema odlok, ki ga pravzaprav ne bi smelo biti in ga ne bi smeli sprejemati oziroma o njem odločati. Zakaj? Zato, ker gre za odlok, na katerem bo večina odločala v manjšini, predvsem pa bo, kar je pomembno, to referendum o človekovih pravicah. Danes odločamo o odloku, ki dobesedno povozi 90. člen Ustave, kot ga je zakonodajalec spremenil, in stoji na podlagi neke nevsebinske in dolgotrajne tehnične odločbe Ustavnega sodišča in tega, da se je to isto Ustavno sodišče postavilo tako nad Ustavo kot nad samo voljo ustavodajalca, ki je to spremembo tudi naredil. Kljub temu je zdaj ta referendum postal dejstvo. Soočeni smo s tem, da bo. V Združeni levici smo bili sicer pripravljeni pristati na tisti prvi datum, ki je bil predlagan, se pravi 10. januar, z njim nismo imeli ne formalnih, ne pravnih težav, ravno v luči tega, da je to na nek način potrebno čisto zakonsko speljati. 20. 12. pa je seveda datum, ki ni sprejemljiv, pa ne zgolj zaradi tega, ker bi bil ta rok prekratek, ampak predvsem zato, ker pomeni podleganje željam pobudnikov. Danes smo s strani nasprotnikov odprave diskriminacije slišali oziroma videli, kaj bo kampanja glede tega referenduma prinesla. Prinesla bo nabor nekih laži, zavajanj, predvsem pa nečesa, kar je verjetno najbolj zastrašujoče, in to je sovražni govor. Mislim, da enakost pred zakonom ne more biti nič drugega kot neka ustavna kategorija, ki ne pomeni nič drugega kot temeljne človekove pravice. Ravno to je duh Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, se pravi, da bomo vsi državljani pred zakonom postali enaki. Iz navedenih razlogov, predvsem pa zaradi tega, kar smo že danes v razpravah slišali, bomo v Združeni levici glasovali proti odloku. Hvala.
Še kakšna obrazložitev najprej na ravni poslanskih skupin? [[Ne.]] Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Glasoval bom proti, in sicer iz navedenih razlogov, ki jih je v imenu Poslanske skupine Združena levica povedal kolega Matej. Ker se bomo to šli, ker bo šlo 3,5 milijon evrov za to, česar ne bi smelo biti, bi pa rad položil na srce naslednje. Dajte si pogledati na Statističnem uradu Republike Slovenije, kakšne vse družine obstajajo v Sloveniji, dajte potem premisliti in dajte biti v neki razpravi, ki bo nežaljiva. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospa Ljudmila Novak.
Glasovala bom za odlok, za izvedbo referenduma. Vedno se sklicujemo na to, da je treba spoštovati odločbe sodišča in spoštujmo jo tudi tokrat. Zadovoljna sem, da bo izveden referendum, kajti pravica do posvojitve otrok ni človekova pravica. Mi želimo in tudi sama želim, da se status istospolnih partnerskih skupnosti uredi v že obstoječem Zakonu o registraciji istospolni skupnosti in da se odpravi vse tisto, kar je v neskladju z ustavo. Protestiram proti temu, da smo v naprej obsojeni diskriminacije, diskreditacij, sovražnega govora in tako naprej. Prav tisti, ki nam to podtikajo, sami največkrat izvajajo sovražni govor, ker ne dopustijo, da imamo mi svoje lastno mnenje in prepričanje. Sem za potrditev odloka, za referendum in mislim, da je bil ta zakon sprejet popolnoma nedemokratično, po nujnem postopku in proti volji ljudi, ki so takšen način oziroma to vrsto zvez z možnostjo posvojitev otrok že enkrat zavrnili na referendumu.
Postopkovno, Luka Mesec.
Čisto kratek. To je bila polemika, ne obrazložitev glasu, tako da prosim, da naslednjič opozorite.
Na postopkovno ni replike. Postopkovno, gospa Ljudmila Novak.
Moja razprava, obrazložitev glasu, je bila tudi odgovor na tisto, kar je prihajalo iz vaše stranke.
Prosim, da se lepo umirite. A je še kakšna obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Jaz bom seveda glasovala proti in tukaj je moja obrazložitev glasu. Nikakršen referendum, ki zadeva osnovne človekove pravice, za nas ni sprejemljiv. V razvitem svetu, v Evropi 21. Stoletja, istospolni pari seveda imajo možnost imeti otroke. Imajo tudi moderne metode, kako priti do teh otrok – z nadomestnimi materami, z oploditvijo, z biomedicinsko pomočjo in podobno. Mi se še zmeraj kobacamo v neki ideologiji, bom rekla, oprostite, srednjeveški, da je samo otrok lahko spočet s strani matere in očeta. Istospolni pari morajo imeti enake pravice, kajti ustava zagotavlja vsem državljanom enake pravice pred zakonom. Ta referendum seveda bo, ne glede na to, kar si mi mislimo, in seveda bomo spoštovali odločitev Ustavnega sodišča, ne glede na to, kar si mislimo o tem, vendar je seveda najmanj, kar lahko storimo, da glasujemo proti takim. Hvala.
Obrazložitev glasu, dr. Jasna Murgel.
Hvala lepa. Jaz sem proti referendumu, ker menim, da ga sploh ne bi smelo biti. Ampak ker je Ustavno sodišče razsodilo drugače in je reklo, da referendum mora biti, bom to odločitev spoštovala in bom glasovala za odlok o referendumu. Menim namreč, da je institucija, ki mora spoštovati te odločbe Ustavnega sodišča, ravno Državni zbor in si pač ne smemo privoščiti tega, da tega ne naredimo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Res je treba spoštovati odločbe Ustavnega sodišča, ampak jaz mislim, da mora tudi Ustavno sodišče razmišljati o vsebini, ne pa da izda neko prazno, samo tehnično odločitev. O praznih tehničnih odločitvah, ki seveda zapovedujejo Državnemu zboru, da mora naprej spet potrditi prazno tehnično odločitev, bom proti. Druga stvar, zakaj bom proti, je tudi mešanje pravice do posvojitve, za katero se strinjam, ni človekova pravica. Ni človekova pravica, da lahko kdorkoli posvoji otroka, je pa pravica otroka biti posvojen od ljubečih staršev, ki so pa lahko marsikdo, ne samo raznospolni. V tem primeru gre za to. Gre za to, da istospolni pri tem niso obravnavani enako kot raznospolni. Zaradi tega gre za diskriminacijo in zato bom seveda proti. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Najbolje je pa v Državnem zboru slišati, da je nekdo proti, ampak mora glasovati za. Po Ustavi poslanci glasujemo tako, kot mislimo, da je prav. Ustavno sodišče in nihče drug nam ne more nalagati, kako bomo glasovali, zato je to sprenevedanje, ki ga danes poslušamo. Vi, ki boste za, boste ta referendum omogočili, ne Ustavno sodišče. Ga naj pa razpiše Ustavno sodišče, tako kot je ustanovilo občino, pa bi jo tudi moral Državni zbor. Ker je ni, jo je Ustavno sodišče. Resnično gre za sprenevedanje. Nisem za, ampak oh, ne morem narediti nič drugega. Sama bom seveda tako kot prvič glasovala proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Miha Kordiš.
Najlepša hvala. Seveda bom glasoval proti. Odločitve Ustavnega sodišča se spoštuje. Drži. Ampak spoštuje se tudi človekove pravice. In ko ti dve načeli, ta dva spoštovanja in priznavanja prideta v konflikt, je vprašanje, za kaj se bomo tukaj odločili. Sam se bom odločil oziroma sem se že odločil in sem odbral tisto univerzalno, tisto zares človeško, tisto, kar preči vse človeške družbe na tem svetu, to so človekove pravice. Zaradi tega, ker se odločam v prid človekovih pravic, nasprotujem razpisu referenduma o teh človekovih pravicah. Hvala.
Še kakšna obrazložitev? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti11. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi. Ker k predlogu sklepa matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmaja na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo. Z Zakonom o dopolnitvi Zakona o obrambi se je Vlada odločila, ko je Slovenija dosegla migrantska kriza, čez noč in na horuk spremeniti Zakon o obrambi na način, da bi lahko vojska dobila policijska pooblastila. Že takrat smo v Združeni levici takoj opozorili, da je to potencialno nevarno, ker sta vojska in policija civilizacijsko in zgodovinsko ločeni z namenom, ta namen pa je, da vojska ne more posegati v interne zadeve in da oblast ne more zlorabljati vojske za neke svoje politične interese, kar se je na žalost v zgodovini prevečkrat zgodilo. Se pravi, vojska je tukaj samo zato, da brani zunanjo mejo, če pa jo prečijo neoboroženi civilisti, tega ne moremo obravnavati kot napad oziroma kot ogroženost te meje, zato ne moremo v teh primerih angažirati vojske. Še manj je pa to lahko izgovor za to, da se vojsko vplete v civilne zadeve, ki so po definiciji domena policije. Vlada je takrat računala, da bo zakon sprejet in izveden že naslednji dan, ampak ker ni bil, se je v naslednjih dneh pokazalo, da je nepotreben. Še deset dni nazaj so ljudje premočeni bredli čez Sotlo, zdaj pa ne več. Razlog za to ni spreminjanje domen vojske, razlogi za to so povsem drugi, in sicer dogovor s Hrvaško, poenostavitev postopkov za popisovanje beguncev, gradnja novega perona na Šentilju, napori humanitarcev, policistov in drugih, ki to krizo razrešujejo. Opravka imamo torej z logističnim, humanitarnim in organizacijskim problemom, ne pa s takim, v katerega bi morala posegati vojska. Na koncu je pa to, kar danes sprejemamo, torej sklep o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o tem vprašanju, na žalost še protiustavno. Imamo potencialno nevaren zakon, ki je nepotreben, vi pa predlagate, da o njem ne bi mogli odločati na referendumu, kar pa je za povrh vsega še neustavno. 90. člen Ustave po novem prepoveduje referendume o tistih vprašanjih, ki se tičejo obrambe, kjer zakonodajalec predhodno pokaže, da alternative ne obstajajo. Tukaj pa sta zakonodajalec in izvršilna oblast že na več primerih predhodno pokazala, da kljub temu zakonu lahko to krizo obvladujemo povsem normalno, kar je zadosten argument, zakaj tega zakona ne rabimo in zakaj je treba ta sklep danes zavrniti. Ne moremo si privoščiti, da bomo živeli v državi, kjer na referendumu lahko odločamo o človekovih pravicah, ne moremo pa o tem, ali se bo vojski začelo podeljevati [[izklop mikrofona]]
Je še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Že zelo dolgo nazaj sem kot bruc bral Seneko, na kar sem se spomnil zdaj, ko sem poslušal obrazložitev glasu vodje poslanske skupine. Bil je srbski prevod od Nolita. Tam notri je pisalo: Kloni se gomile. Prevod v slovenščino bi bil: Izogibaj se množic. Ampak seveda ne izogibaj se množice, ker se jo bojiš, ampak na ravni teh psihoz tovrstnega kolektivnega mišljenja. Ob tem, kar je Luka povedal, ustavnopravna materija, protiustavno, sem seveda sedel kar na nekaj teh sejah. Danes dopoldan smo povedali rešitve – interventna zakonodaja, popolnitev kadrovske sestave policije, Bojan je govoril tudi o tem, da bi bili recimo študenti, ki gredo iz varstvoslovja, čez nekaj tednov pripravljeni za tovrstne zadeve. To je način mišljenja, ki ga jaz osebno gojim in ga bom gojil tudi, če bom zadnja kura na tem svetu, osamljena, ki bo svoje kljuvala. Tudi zato bom glasoval proti temu. Me pa nekako žalosti to "nemišljenje". Tako z lahkoto ste fiskalca sprejeli in si ploskali, enako tovrstni krovni zakonodaji. V bistvu me je tega zelo strah, pa ne samo mene in ne samo strokovnjakov, tudi mislečih ljudi v tej državi. Pa ne bom zdaj pozival, da se dajte zamisliti, da ne bo spet gospa Sluga začela kričati nazaj, ker me skrbi za njeno zdravje. Ampak jaz bom razmišljal, vi pa kakor hočete. Glasoval bom proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Jaz bi želela v tem državnem zboru povedati, da gre zdaj za posebne razmere. Gre za varnost državljank in državljanov. Zato je potrebno, da se angažira vojska. Jaz vsem, ki mislite, da to ni potrebno, predlagam, da greste na Šentilj pa vidite, kaj se tam dogaja, ko so ogroženi celo prostovoljci. Sinoči so mi prostovoljci Rdečega križa povedali po telefonu, kaj vse je tam [[…]]Gospod Gorenak, vam je smešno, ampak jaz res mislim, da so ti policisti, ki že toliko časa skrbijo za red v teh težkih razmerah, izmučeni in potrebujejo pomoč vojske, ki ima posebne naloge. Ne bo tam delala reda z orožjem, ampak povedali so prostovoljci, da ko se pojavi vojak, je vse mirno, ko ga ni, pa vemo kako in kaj. Jaz sem prepričana, da bom čisto z mirno vestjo podprla ta sklep o zavrnitvi razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o dopolnitvi Zakona o obrambi. Hvala.
Postopkovno, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Jaz pa sem zelo zaskrbljena, če so na Šentilju zares oboroženi prostovoljci. Želimo vedeti, če je to res, kar trdite, gospa, kajti če vsak že lahko hodi z orožjem okoli v imenu nekakšne varnosti, potem se jaz, oprostite, počutim zelo ne varno v tej državi. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Matjaž Nemec.
Hvala, gospod predsednik. Jaz mislim, da zadeve so resne in zato je tudi potreben resen pristop. Zagotovo je, da moramo imeti za to, da krepimo naš humanitarni odnos do beguncev, migrantov ali kakorkoli jih že želimo imenovati, tudi kapacitete. Naše kapacitete so bile do zdaj omejene, policiste bo treba spočiti, humanitarce bo treba spočiti in tukaj bo vojska z omejenimi pooblastili in z omejenim časom delovanja lahko k temu bistveno pripomogla. Tisti, ki se tega ne zaveda in vidi neko drugo zgodbo, ima vso pravico glasovati proti temu. Mislim pa, da velika večina tukaj odgovarja zelo trezno in odgovorno glede na okoliščine. Tudi jaz bom podprl ta predlog. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Miha Kordiš.
Hvala za besedo. S čimer smo soočeni danes, je trezen in odgovoren absurd. Po eni strani koalicija forsira spremembe Zakona o obrambi, ki posegajo in kratijo državljanske svoboščine našim sodržavljankam in sodržavljanom, po drugi strani pa nasprotujemo amandmajem, ki bi še dodatno kadrovsko okrepili policijo v vseh njenih zmožnostih. V Združeni levici bomo glasovali proti zaradi tega, ker niso izpolnjeni tisti trije ključni ustavni pogoji za prepoved referenduma. Prvič, ogroženost države in državljanov se ni bistveno povečala, to se je v praksi zelo lepo izkazalo tako v primeru Slovenije kot kakšnih drugih državah, zaradi tega, ker se nikjer ni bistveno povečalo število kaznivih dejanj. To ni posledica policijskega nadzora, ker tudi takrat, ko so begunci potovali samostojno, kot na primer v Srbiji, do resnih varnostih težav ni prišlo. Drugič, celo če bi predlagatelji dokazali, da je varnostno tveganje povečano – pa niso, so pač samo hujskali s posplošenimi trditvami –, to še ne pomeni, da je podelitev policijskih pooblastil vojski nujen ukrep. Nujen ukrep je namreč tisti, ki se mu ne da izogniti, ki je neizbežen, za katerega ne obstaja nikakršna boljša alternativa. Ampak tudi tukaj praksa, celo praksa naše lastne vlade, dokazuje, da alternative obstajajo. V zadnjih dneh na primer je prišlo do bistvenega izboljšanja razmer na meji s Hrvaško, in to ne zaradi povečanja represije, ampak zaradi zmanjšanja represije. Takoj, ko so začeli ljudi popisovati šele po nastanitvi v sprejemnih centrih, takoj, ko so jim omogočili prestopanje iz enega vlaka na drugega, je bilo konec tistega grozljivega čakanja na nikogaršnjem ozemlju in bredenja po reki Sotli. Skratka, neke možnosti in alternative sprejemanju sprememb sistemskega Zakona o obrambi vsekakor obstajajo. Če želimo mobilizirati vse resurse te države, zato da naslovimo begunsko krizo, da omogočimo kar se da normalno življenje, v nadaljevanju tudi našim državljankam in državljanom, spremembe sistemskega Zakona o obrambi niso potrebne. Obstajajo alternative, kot je na primer interventni zakon [[izklop mikrofona]]
Še kakšna obrazložitev glasu? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti 6. [[Za je glasovalo 71]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda Prekinjam 23. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 14. uri.