Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Začenjam 4. sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Barbara Žgajner Tavš, Roberto Battelli, dr. Göncz László in mag. Matej Tonin. Na sejo sem vabil k 1. točki dnevnega reda predsednika Vlade, ministrico in ministre ter generalnega sekretarja Vlade, k 17.b točki dnevnega reda predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije, k 17.c točki dnevnega reda predsednika Sodnega sveta dr. Mira Cerarja in predstavnike Vlade k vsem ostalim točkam dnevnega reda. Lepo vas pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 4. redne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 4. junija 2012, s sklicem. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika. Predlogov za umik posameznih točk z dnevnega reda in predlogov za širitev nisem prejel, bi vas pa obvestil, da sem prejel zahtevi za ponovno odločanje o postopkih. Na Kolegiju smo 4. junija 2012 sklenili, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije in Predlog zakona o spremembah Zakona o kmetijskih zemljiščih obravnavata po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika je skupina poslancev predlagala, da se o tej odločitvi ponovno odloča na seji Državnega zbora. Na podlagi drugega odstavka 142. člena Poslovnika o tem odločamo na prvi naslednji seji Državnega zbora, torej na tej seji, in sicer brez razprave in brez glasovanja, samo predlagatelj lahko predstavi svoj predlog. Tako bo Državni zbor navedeni zahtevi v skladu s časovnim razporedom obravnaval takoj na začetku, še pred poslanskimi vprašanji kot 1.A in 1.B točko dnevnega reda. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem s tem dvema dopolnitvama pod točkama 1.A in 1.B. Prehajamo na odločanje. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Veber, to pride. Pod 1.A in 1.B točko boste seveda imeli možnost, da predstavite. Zdaj bomo glasovali samo o dnevnem redu. Prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasovali bomo o dnevnem redu. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Če je težava z glasovalnimi napravami, bomo glasovanje ponovili. Prekinjam za toliko časa, kolikor je treba, da se tehnično preveri delovanje glasovalnih naprav.
Nadaljujemo. Službe so me obvestile, da so glasovalne naprave delovale, da je mogoče prišlo do nerodnosti z vaše strani pri ustavljanju kartic, tako da lahko samo ugotovim izid glasovanja. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 9. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je dnevni red 4. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LASTNINSKEM PREOBLIKOVANJU LOTERIJE SLOVENIJE OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 17. seji 4. junija 2012 odločil, da se ta predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku in na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika je skupina 29 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Samom Bevkom zahtevala, da Državni zbor ponovno odloča o tej zadevi. Zdaj dajem besedo gospodu Janku Vebru, da v imenu predlagatelja obrazloži zahtevo. Prosim, gospod Veber. 5 minut imate časa.
Hvala za besedo. Zahtevo za ponovno odločanje o odločitvi Kolegija vlagamo iz razloga, ker menimo, da je poslovnik dosledno zlorabljen, predvsem kadar se pogovarjamo o postopkih, ki govorijo o skrajšanem postopku obravnave posameznega zakona. Dosledno Vlada zapiše ali pa tudi nekateri drugi koalicijski predlagatelji, če vlagajo zakon, da gre za manj zahtevne spremembe in je zato seveda skrajšani postopek utemeljen. Po našem mnenju je tudi postopek, ki je vezan na Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, na Kolegiju bil sprejet v nasprotju s poslovnikom. Skrajšani postopek nikakor ne moremo razumeti za vsebino zakona, s katerim se drastično posega v delovanje Fundacije za šport. Ne nazadnje gre za razdeljevanje sredstev, ki so v pristojnosti fundacije in kjer je do sedaj imela večji vpliv športna sfera, po sprejetju tega zakona pa preide odločanje praktično na ministrstvo, pristojno za šport. Do sedaj je samo tri predstavnike strokovni svet ministrstva, pristojnega za šport, imenoval v Svet Fundacije za šport, po tem novem zakonu pa gre za imenovanje kar 14 predstavnikov od vsega 17. Mislim, da je že to razmerje dovolj tehten argument, da opravimo širšo razpravo v Državnem zboru, zakaj je dobro, da politika odloča tudi o športu, zakaj ni dobro, da se športniki oziroma športne organizacije poskušajo med seboj dogovoriti o porabi sredstev, ki se zbirajo iz naslova Loterije Slovenije. Ravno ta sprememba, podržavljanje športa oziroma vmešavanje politike v šport je zagotovo tema, ki je ne moremo obravnavati po skrajšanem postopku, pač pa po normalnem postopku, kjer lahko dejansko, vsaj upam tako, slišimo od Vlade, zakaj je treba prenesti celo zaposlene iz Fundacije za šport v ministrstvo, zakaj je treba tako drastično spremeniti sestavo Fundacije za šport, kot da do sedaj v Sloveniji nismo imeli vrhunskih dosežkov ravno zaradi tega, ker se je politika minimalno vtikala v šport. Če ne bi imeli vrhunskih dosežkov, bi mogoče lahko celo razumeli, da je treba nekaj narediti tudi s pomočjo politike, vendar dejstvo je, da športne organizacije funkcionirajo, da so se vedno tudi uspele dogovoriti o razdelitvi sredstev in ni bilo pri tem potrebne prav nobene velike politične volje, da je do razdeljevanja teh sredstev prišlo. Gre za, po našem mnenju, nerazumen poseg v sedanji sistem financiranja športnih organizacij in vsega, kar se je do sedaj dogovarjalo znotraj Fundacije za šport. Predsednik, dovolite mi, da vmes samo vprašam, ali imam teh pet minut za oba zakona ali samo za enega. Samo za tega, prvega. Hvala. Tako resnično, spoštovane kolegice in kolegi, menimo, da bi bilo primerneje, da se o spremenjenem načinu financiranja športnih organizacij vendarle dogovorimo znotraj usklajenih širših postopkov, ne pa po skrajšanem postopku, ker praktično na eni seji zaključimo razpravo in gremo vsaksebi, upam si reči, da kar z grenkim priokusom, da to, kar je bilo narejeno, ni bilo dovolj premišljeno. Hvala.
Hvala, kolega Veber. O tej zahtevi ni razprave in tudi ne obrazložitve glasu, tako lahko preidemo na odločanje. Odločali bomo o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije se obravnava po skrajšanem postopku. Če ta sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor obravnaval predlog zakona po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 34. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bomo predlog zakona obravnavali po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1.B TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ZAHTEVO SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O KMETIJSKIH ZEMLJIŠČIH OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Vsi podatki o odločitvi na Kolegiju in vložitvi zahteve za ponovno odločanje so identični kot pri prejšnjem zakonu, zato bi dal kar takoj besedo gospodu Janku Vebru, da v imenu vlagatelja zahteve predstavi to zahtevo. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Če smo prej govorili o zakonu, ki je mogoče razdeljeval deset milijonov evrov, gre pri Zakonu o kmetijskih zemljiščih za še zahtevnejše spremembe. Ta sprememba, ki je vložena, dejansko povsem zablokira izvajanje obstoječega zakona o kmetijskih zemljiščih, ki je imel prvenstveno nalogo predvsem to, da ohrani najkvalitetnejša kmetijska zemljišča za nadaljnjo obdelavo in s tem zagotavljanje prehranske varnosti v Sloveniji. Ta novela, ki je vložena, govori o tem, da se v celoti preneha plačevati nadomestilo za spremembo namembnosti oziroma odškodnina za spremembo namembnosti kmetijskega zemljišča v zazidljivo, in to velja tako za tista, ki že imajo danes tak status, kjer je možna pozidava, kot tudi za tista, ki jih bomo ali pa boste v prihodnosti namenili za pozidavo. Dejstvo je, da smo v Sloveniji vsaj do leta 2009 po znanih podatkih že spremenili 93 tisoč hektarjev obdelovalnih kmetijskih površin v zazidljive površine, od tega skoraj 23 tisoč njiv in vrtov. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji daleč najmanjši delež obdelovalnih površin na prebivalca, vsega 866 kvadratnih metrov odpade ta hip na prebivalca. Po kriterijih, ki jih obravnavajo tudi znotraj Evropske unije, pa bi bilo treba za samooskrbo imeti v posamezni državi nekje od 2 tisoč 500 do 3 tisoč kvadratnih metrov najboljših kmetijskih površin na prebivalca. Torej mi smo že daleč pod tem. In ravno v trenutku, ko se vse razvite države pogovarjajo o tem, da bi pravzaprav uvedle ukrep, s katerim sploh ni več mogoč poseg v kmetijska zemljišča, mi sproščamo pozidavo kmetijskih zemljišč in s tem ogrožamo tudi svojo prehransko varnost. Velikokrat smo opozorili na to, da je to celo za neko samostojnost in suverenost države huje, kot če ostaneš brez lastne vojske. Verjetno te bi nekdo, ki bi ga dobro plačal, celo lažje varoval, uspešneje varoval kot pa, če ostaneš brez hrane. Če ti nekdo enostavno ustavi dobavo hrane, ker je sam nisi zmožen pridelovati, je to nekaj najhujšega, kar lahko doleti posamezen narod. Rešitve, ki so potrebne pri tem zakonu, da se približamo tako težavam tistih investitorjev, ki bi danes menda radi investirali, kot tudi tistim mladim družinam, ki ravno tako razmišljajo o tem, da bi se razbremenili plačila nadomestila za uporabo za spremembo namembnosti kmetijskega zemljišča v stavbno, so tisti razlogi, o katerih bi morali razpravljati v Državnem zboru po rednem postopku ne pa po skrajšanem, kjer se dejansko lahko uzakoni, kot je v tej spremembi zapisano, da odškodnine za spremembo namembnosti kmetijskega v zazidljivo zemljišče v Sloveniji sploh ne plačujemo več, tako za nazaj kot tudi ne za naprej. Ta vir je bil namenjen ravno temu, da če se že poseže, kajti ta zakon dejansko tudi v nekih izrednih primerih omogoča poseganje v kmetijska zemljišča, vendar kvalitetnejša, kot so, dražje je to nadomestilo, in to iz razloga, da potem lahko s temi sredstvi zagotovimo nadomestne površine, ki nam tudi v perspektivi potem omogočajo ponovno stabilno pridelavo hrane. Predvsem pa se moramo zavedati, da so naše najboljše kmetijske površine hkrati tudi na vodonosnih območjih in bolj kot bomo krčili najkvalitetnejše površine, in če bomo želeli pridelati dovolj hrane, bomo morali tudi s kemičnimi sredstvi tretirati te rastline, kar pomeni, da si onesnažujemo tudi pitno vodo. Tako da, ne samo da lahko ostanemo brez zadostne prehranske varnosti in kakovosti hrane, lahko ostanemo tudi brez ustrezne vodooskrbe oziroma če že, je ta lahko izjemno draga zaradi dragih procesov, ki jih potrebuješ za to, da neko vodo ponovno lahko spraviš v tisti nivo kvalitete, ki ne škoduje zdravju. Sprememba zakona daleč daleč presega skrajšani postopek, zato tudi tukaj apeliramo, dajmo spremeniti odločitev o postopku in obravnavati po rednem postopku in se o vseh teh vprašanjih pogovoriti. Hvala.
Hvala. Prehajamo na odločanje. Državnemu zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah Zakona o kmetijskih zemljiščih se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev. Kdo je za? [[43 članov.]] Je kdo proti? [[36 članov.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in da bomo Predlog zakona o spremembah Zakona o kmetijskih zemljiščih obravnavali po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je s poslanskimi vprašanji. Opozarjam vas, da imamo na dnevnem redu vključno z zaostalimi 8 vprašanji 63 vprašanj poslank in poslancev.
Nadaljujemo prekinjeno sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Pozdravljam v Državnem zboru predsednika Vlade, ministrico, ministre, generalnega sekretarja Vlade. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 56 poslanskih vprašanj. Vrstni red je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanke oziroma poslanca koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za poslansko vprašanje na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministri in ministrica odgovarjajo v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade oziroma ministra. O tem bomo potem odločili v okviru glasovanj brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade ali minister v tridesetih dneh poslati pisni odgovor. Če pa poslanec želi dobiti ustni odgovor, pa bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda sta se opravičila mag. Andrej Vizjak, minister za delo, družino in socialne zadeve, in še en minister, za katerega pa vidim, da je kljub vsemu navzoč. Tako ga ne bomo šteli za opravičenega. Na klop ste prejeli tudi pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Najprej mu bo poslansko vprašanje postavil gospod Jani Möderndorfer, Pozitivna Slovenija. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Dober dan vladnemu zboru. Spoštovani predsednik Vlade, 14. marca smo v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Lahko rečem, da še ni dolgo od tega, ko je minister Šušteršič ob opozarjanju, kaj se pravzaprav vse lahko zgodi, po sami noveli zakona za upravljanje državnega premoženja ponovno skrbela vlada in nič več Agencija za upravljanje kapitalskih naložb, je rekel naslednje, citiram, "Agencija pri tem ne bo delovala kot poštar, ampak kot nekdo, ki bo prinesel predlog, ki bo vsebinski, se pravi, ne prazne kuverte, v katero bi vlada napisala tisto, kar si želi, ampak seveda svoje predloge, v skladu s svojimi pristojnostmi in kompetencami." Danes, tri mesece po tem, kar je rekel minister Šušteršič, lahko ugotavljamo samo, da se je uresničilo vse tisto, na kar smo opozarjali. Agencija je postala poštar, nosi prazne kuverte k vladi oziroma določenim ministrom in vlada oziroma določeni ministri v njih napišejo tisto, kar si želijo. To je popolnoma nasprotno od tistega, kar je pravzaprav bilo rečeno. Pa vendar, sprememba zakona je pripeljala do situacije, da smo odprli na široko vrata nazaj tistemu, čemur je prej bilo zaprto – torej politiki, da odloča o gospodarstvu. Nekaj podobnega smo lahko videli v letih 2004–2008, ko ste bili vi predsednik iste vlade, seveda z drugimi ministri, pa vendar, in ste že takrat v resnici pokazali model, kako je treba ravnati s kapitalskimi naložbami v državi. Pokazali ste smer, da je zelo pomembno, katero člansko izkaznico nosijo tisti, ki bodo prevzemali odgovornosti oziroma kateri koalicijski partnerji bodo sodelovali pri tem kadrovanju. Nekaj podobnega se že vidi in imamo pred vrati. Zgodilo se je v Darsu, zgodilo se je v SID banki, v Petrolu, Triglavskem narodnem parku, Razvojni agenciji Mura in verjetno nas v nadaljevanju čaka nekaj podobnega še v Telekomu in vsem ostalem, kar sledi. Zato je moje osnovno in glavno vprašanje: S koalicijsko pogodbo ste se zavezali, citiram, "kadrovali bomo izključno po sposobnostih, osebni poštenosti in pripravljenosti, da izvajamo program vlade za izhod iz krize..." in tako naprej. Ob izpolnjevanju zavez koalicijske pogodbe me zato, spoštovani predsednik Vlade zanima predvsem vaše videnje in uresničevanje zavez, da boste koalicijske partnerice kadrovale izključno po sposobnostih. Zato sprašujem: Kako oziroma na kakšen način mislite to doseči? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade gospod Janez Janša.
Vsaka vlada ima svoj program in ta program se trudi uresničevati po svojih najboljših močeh. Da se program uresničuje, vlada izvaja številne funkcije. Ena teh je tudi kadrovska. Vse vlade izvajajo to funkcijo in jo bodo tudi v prihodnje, ker to je pač del odgovornosti, ki jo ima vsaka vlada. Koalicijska pogodba v tem delu je popolnoma v redu. Mene ne zanima, kakšne barve je kdo, ki ga imenujemo, zanima me, ali je sposoben. Vsaka vlada ima na koncu obračun in ta obračun pokaže, ali je bila politika uspešna. Ker ste omenjali naš prejšnji mandat in neke pripombe na kadrovanje v tistem času, tudi v tistih štirih letih smo kot takratna vlada izvedli veliko imenovanj, vsak teden, ker potekajo mandati in tako naprej, tako kot vsaka druga vlada. Številna imenovanja so bila v redu, vsa niso bila, tudi v vseh drugih mandatih je bilo tako. Vendar če danes potegnemo črto pod tisti mandat, je to mandat, v katerem se je Slovenija v svoji zgodovini razvijala najhitreje in je imela najboljše makroekonomske kazalce. Vsako vlado se na koncu v zgodovini ocenjuje po tem kot glavnem kriteriju. In tudi ta mandat in to vlada se bo ocenjevala na ta način, ne po posamičnih kadrovskih potezah, temveč po tem, kakšni so bili rezultati teh imenovanj. Kar se tiče Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, mislim, da tu med vladno koalicijo in programom vaše stranke ni nobene razlike. V predvolilnem času smo se vsi zavzemali za to, da se ta agencija ukine. Mi bomo spoštovali svojo obljubo in bomo skušali narediti upravljanje s kapitalskimi naložbami bolj pregledno in tudi bolj racionalno. Zdaj imamo večje število institucij, ki se s tem ukvarjajo. To, da ustanoviš neko agencijo, ki kadruje in dela druge stvari daleč od odgovornosti in oči javnosti, ne pomeni, da ste odtegnili odločanje politiki ali da se politika ne vmešava v gospodarstvo, ampak to v slovenskih razmerah predvsem pomeni, da se številnim lobijem, ki so prej morali delovati posredno, na široko odpira vrata v državne družbe in da je zadeva še bistveno bolj netransparentna. Najbrž nimamo nobenih iluzij v zvezi s tem. Odločanje mora biti tam, kjer je odgovornost, in ne obratno. Izkušnje imamo, ki kažejo, da vsaka druga pot lahko vodi k zamegljevanju, vendar so na koncu slabi rezultati in je še bistveno manj transparentnosti. Če pa smo že pri številkah, za nami je dobre tri mesece mandata, v tem času je naša vlada izvedla 312 imenovanj in 150 razrešitev. V prejšnjem mandatu je prejšnja vlada v istem obdobju treh mesecev izvedla 730 imenovanj in 155 razrešitev. Takšna je statistika. Hvala.
Zahteva za dopolnitev, gospod Möderndorfer.
Jaz sem spraševal, kaj boste kot predsednik Vlade naredili, da se to politično kadrovanje ne bi nadaljevalo. Moram reči, prejšnji teden sem gledal izjavo vašega ministra na Odmevih, ko je bil vprašan gospod Černač, to je bilo 6. junija. Tam sem poslušal, kako reagira minister na vprašanje, glede na to, da je šlo za nezakonit postopek, ki se je peljal glede imenovanja. Govorimo o dokumentih, ki so jih mediji razkrili na podlagi elektronske pošte. Odgovor ministra je bil zelo preprost: "In kaj je tukaj nezakonitega?!" In če gremo gledat samo zakonodajo, lahko vidimo, da vlada lahko daje samo soglasje, ne pa da predlaga ali celo napotuje, katere kandidate naj se imenuje. Zato ne morem razumeti, enostavno gre za visoko stopnjo ignorance, ko je pravzaprav več kot jasno, da je bil kršen zakon. In to je tisto, kar me najbolj zanima: Kaj bomo v takšnem primeru naredili? Ali bomo preprosto ta odgovor, "pač ni to nič nezakonitega", kar nadaljevali. To mene najbolj skrbi. In mislim, da kot predsednika vlade bi vas to moralo najbolj skrbeti.
Predsednik Vlade, izvolite.
Mislim, da sem bil jasen. V proceduri oziroma v razpravi in pripravi je zakon o upravljanju kapitalskih naložb, ki bo združil vse dosedanje upravljavce državnega premoženja. So štirje glavni in še nekaj stranskih. Na ta način bomo zadevo naredili transparentno. Zdaj mogoče slovenska javnost ve za nekaj teh rešitev, ki slučajno pridejo v javnost, pa tisto, kar vlada obravnava, vse tisto, kar se odloča drugod, pa vi tega niti ne veste, niti mi ne vemo. Smo pa odgovorni za stanje. Če pa kdo misli, da je v Sloveniji bilo vse v redu, da so bile vse te družbe, od Darsa naprej, v redu vodene in da imamo denarja preveč in da je treba nadaljevati politiko, ki je v zadnjih treh letih Slovenijo pripeljala v bistven razvojni zaostanek za povprečjem Evropske unije, je to njegova pravica. Vendar ta vlada želi državo pripeljati iz krize in bo tudi ravnala tako in bo sprejemala tiste ukrepe, ki so za to potrebni, vključno s kadrovskimi in za to prevzema vso odgovornost.
Gospod Möderndorfer, zahteva za razpravo o odgovoru.
Predsednik Vlade, jaz se z vami popolnoma strinjam – vse je dovoljeno, dokler je zakonito. Vendar jaz še vedno trdim, da zadeva ni bila zakonito izpeljana. In če kdo, potem predsednik vlade mora braniti zakonitost. Jaz prav zaradi razlogov, ki so bili danes navedeni, in glede na to, da pravzaprav nisem dobil odgovora glede strankarskega in koalicijskega kadrovanja, glede strokovnosti in sposobnosti, tudi na podlagi tega, kar smo vsi lahko prebirali v tedenskem časopisu in tudi ostalih medijih, lahko rečem, da je več kot jasno, da gre za imena in ljudi, ki imajo malo skupnega s strokovnostjo. Mislim, da prav zaradi vsega povedanega lahko na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora odločamo o tem, da opravimo razpravo in dorečemo, kaj je res in kaj ne oziroma kako predvsem bi moralo biti. Hvala lepa.
O tem bomo odločali v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo predsedniku Vlade postavil gospod Darko Jazbec, Pozitivna Slovenija. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej predsedniku Vlade! Spoštovani premier,prve posledice sprejetega zakona za uravnoteženje javnih financ so sedaj že znane. Zanima me: Kako vi ocenjujete te prve učinke sprejetega zakona na področju zdravstva, posebej pa na področju zdravstvenega zavarovanja? Te posledice mogoče niso ravno take, kot ste nas seznanjali, ko se je zakon sprejemal. Vi ste dejali, da ne bodo prizadeti ljudje izpod socialnega cenzusa, 64 % povprečne plače. Sedaj vidimo, da temu ni tako. Povišana premija za dopolnilno zdravstveno zavarovanje je prizadela vse enako, ampak ne gre v tem trenutku za 50 evrov na leto, kolikor bo treba več doplačati. Zadeva je mnogo bolj kompleksna, zato vam bom razložil na primeru. Če si danes nekdo zlomi stegnenico in je operiran, odpuščen, so tri možnosti. Ali doplača iz žepa tisoč 700 evrov ali mu to krije dopolnilno zavarovanje ali pa nima ne enega ne drugega, pa gre iz obveznega zavarovanja, ker je pod nujno. Zadeva je popolnoma netransparentna, kaotična in kar je še zanimivo, je to, da kljub visokim zneskom iz teh zavarovalnic ni nobene kontrole, ne obstajajo kontrolorji. Za to ni pravne ne fizične podlage. Torej sklepam, da v bistvu ima nek namen ta netransparentnost na področju anomalije, kot je dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ki se je s tem zakonom še povečala. Pa gremo mogoče še na medicinsko-tehnične pripomočke. Kaj se je zgodilo? Ko je zakon stopil v veljavo, nasledji dan popoldan so lekarne po on-line sistemu dobile nove cenike, nove cenovne standarde, za katere so zavezane po pogodbi. Izdelke za sladkorno bolezen, katerih nabavna cena je 4,5 evra, so morali začeti prodajati za 1,5 evra. Jokali so se farmacevti, pacienti, mogoče pa so se smejali na Ministrstvu za finance, ker so izvedli sijajno potezo. Z enim zakonom so vzeli več denarja od pacientov in dali slabša zdravila in slabše pripomočke. Zakaj vam te primere razlagam? Ker ne vem in bi vas vprašal: Zakaj se tako hiti, zakaj se implementira ta zakon v prakso tako nedodelan, brez strokovne podlage in brez priprave, ko niso pripravljeni ne izvajalci zdravstvenih storitev, ne pacienti, ne lekarne? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala za vprašanje. Te spremembe, ki zadevajo zdravstvo in so vsebovane v Zakonu za uravnoteženje javnih financ, so bile nujne. Če jih ne bi sprejeli in uveljavljali, bi v letošnjem letu v zdravstveni blagajni zmanjkalo skoraj 100 milijonov evrov. V tem primeru bi se sistem dejansko sesul in bi bili vsi prizadeti. Še posebej tisti, ki si ne morejo privoščiti v tem primeru alternativ, in to je večina državljank in državljanov. Ker ste me vprašali za mnenje glede teh podražitev zavarovanj; popolnoma se strinjam z ministrom Gantarjem, ki je dejal, da ni bilo nobenih razlogov za Vzajemno, da takoj poveča premije, brez tega, da bi bilo sploh mogoče oceniti te učinke in brez tega, da se prej poiščejo notranje rezerve v tej zavarovalnici, ki očitno obstajajo, saj so samo plače tam bistveno večje, kot so na primer v Vladi. Očitno nekateri, ki spadajo v tako imenovani paradržavni sektor, izkoriščajo to situacijo, in mislim, da se bo moral tudi Državni zbor kot zakonodajalec v kratkem srečati s predlogi ali pa z razpravo o tem, kako drugače postaviti ta del sistema, s katerim financiramo zdravstveno varstvo. Morali bi vsaj počakati na učinke in na podlagi izračunov potem eventualno predlagati popravke premij. Da se je to naredilo na vrat na nos in že sama časovna umestitev kaže, da so se verjetno skušali zasledovati še drugi cilji, glede na to, da je zakon prinašal za njih tudi pozitivne učinke, bi morali to enostavno izračunati. To, kar je v zvezi z vprašanjem urejeno v tem zakonu o uravnoteženju javnih financ, na nek način omogoča, da zdravstveni sistem v letošnjem letu približno normalno preživi. Če tega ne bi naredili, slišali ste vsa opozorila, ki so podkrepljena tudi z konkretnimi izračuni, bi imeli že v drugi polovici leta ogromne težave. Šlo bi za zlom financiranja zdravstva, ker če ni prihodkov, ni možno financirati takšnega obsega, kot bi si ga sicer vsi želeli.
Hvala. Gospod Jazbec zahteva za dopolnitev.
Hvala. Z odgovorom sicer nisem zadovoljen, ampak nisem pa tudi ne razočaran, ker nisem pričakoval drugačnih podatkov. Poglejte, če bi kasneje povišali premije, bi bile le-te še višje. Če je vlada znala izračunati, so tudi zavarovanci znali izračunati, za koliko morajo dvigniti. To je pač čista matematika. Bi pa rekel, da pri tej stabilizaciji zdravstvene blagajne uporabljate isto logiko kot pri proračunu. Tukaj pa je zadeva vseeno drugačna. Ne morete uporabiti iste logike varčevanja, saj je zdravje živa entiteta in ne vem, ali boste potem predlagali nek zakon, s katerim prepovedujete, da so ljudje bolni ali poškodovani. Pa tudi na inputu se bodo zadeve spreminjale, tako da ta računica v vsakem primeru ne bo vzdržala. Saj stečaji so, nižji BDP, delavci Primorja zdaj ne bodo enako plačevali v to blagajno, kot so, ko so bili polno zaposleni, prisilne upokojitve, ravno tako bo manj plačevanja v to blagajno. Stabilizacija te blagajne, jaz mislim, da je to bolj čista teorija. Bi pa rekel, da s temi ukrepi se že vidi, da gremo v odmik od solidarnosti, poveča se asimetrija, težji je dostop do zdravstvenih storitev, predvsem pa je povečanje sredstev iz zasebnega vira financiranja, kjer smo že ravno tako v Evropi na vrhu. Ravno ti parametri, ki sem jih zdaj naštel, so bili vzrok, da je v prejšnjem mesecu v Bruslju Slovenija zdrknila na 19. mesto na lestvici Evropskega zdravstvenega sistema. In še bo drsela dalje. Ne vem, kako se bo to obrnilo navzgor. V koaliciji sem slišal, da ni napredka brez žrtev. Sedaj imamo žrtve brez napredka. Hvala.
Izvolite, gospod Janša.
Hvala. Jaz predvsem ugotavljam, da imajo nekateri podsistemi v tej državi zelo močne zagovornike. V prejšnjem mandatu in tudi že prej smo se velikokrat srečevali s pobudami in tudi zakonskimi predlogi, ki so na vsak način želeli ohraniti neko oazo samostojnosti v obliki Vzajemne in tudi nekaterih drugih zavarovalnic. Kadarkoli je skušal zakonodajalec poseči v to in zadeve racionalizirati ali pa spraviti pod nadzor, so prišli razni lobiji, tudi v Državnem zboru, in skušali to preprečiti. Jaz ne razumem tega zagovarjanja nekoga, ki porabi 15 % sredstev, ki jih zbere od zavarovancev, za funkcioniranje. Ključen podatek v zvezi s tem, na katerega smo naleteli ob teh primerjavah, je ta, da zdravstvena zavarovalnica porabi za svojo lastno funkcioniranje, mislim, da 2,% sredstev. Vzajemna pa porabi za lastno funkcioniranje z vsemi visokimi plačami in razno raznim razkošjem, ki je tam že leta, 15 %! Če bi samo delno posegli v te rezerve, zagotovo ne bi bilo potrebno kakšno bistveno povečanje teh premij. Tega se je treba zavedati in te stvari je dejansko treba urediti in ta vlada jih bo uredila, ne glede na to, ali bodo lobistični pritiski segali tudi v Državni zbor. Ni pa to edini problem. V tem mandatu nas čaka sistemska ureditev zdravstvenih pravic, tudi ureditev sistema zavarovalnih osnov in njihovih višin, kjer ni reda ureditev zdravstvene mreže za zagotavljanje bolj učinkovitega upravljanja z javnimi sredstvi v zdravstvu in nasploh odgovori na vprašanja, kako ob sredstvih, ki nikoli ne bodo takšna, kot bi si vsi želeli za financiranje vseh pravic, ki si jih tukaj lahko predpišemo, in ob pomanjkanju teh sredstev zagotoviti kvalitetno zdravstveno varstvo za vse, ne glede na socialne razlike.
Hvala. Naslednje poslansko vprašanje s strani opozicije bo predsedniku Vlade postavil gospod Janko Veber, Socialni demokrati. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav predsedniku Vlade! Moje poslansko vprašanje se bo nanašalo na upravljanje kapitalskih naložb. Obstajata vsaj dva modela, kako upravljati s kapitalskimi naložbami. Eden kaže v to, da gre v korist države in korist ljudi lahko to upravljanje, drugi kaže na to, da gre lahko tudi za postopek poceni pridobitve državnega premoženja v zasebno last. Ko smo Socialni demokrati prevzeli odgovornost za vodenje države, smo sprejeli za svoj izziv članstvo v organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj, s kratico OECD, ki je v svojih ugotovitvah, seveda na mednarodnem nivoju, ugotovila, da je treba pri upravljanju z državnim premoženjem oziroma kapitalskimi vložki ravnati pregledno, učinkovito in odgovorno. Hkrati je tudi ugotovitev OECD, da je to mogoče zagotoviti predvsem na način, da se politika umakne iz neposrednega vmešavanja v gospodarstvo v državni lasti. Zadovoljni smo, da smo v zelo kratkem času, ko je delovala Agencija za upravljanje kapitalskih naložb, dokazali, da je možno z državnim premoženjem gospodariti uspešno. To ne nazadnje dokazuje tudi delno poročilo agencije, ki je vsega v enem letu delovanja pravzaprav ustvarila kar za 45 % večji dobiček, kot je bil prej, čisti dobiček pa je celo iz poslovanja državnih naložb potrojila. V tem mandatu, pa naj spomnim tudi na dejstvo, da ste že v prejšnjem mandatu pravzaprav želeli tudi z referendumom preprečiti ustanovitev agencije, to pa ste nadaljevali v tem mandatu, ko ste ponovno prevzeli vodenje vlade na način, da bi bil prvi ukrep nekako odvzem vseh pristojnosti Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb in vse podrediti pravzaprav politiki. To je zaznala tudi organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj, OECD, na kar vas je seveda tudi zelo resno opozorila, da so takšni ukrepi povsem zgrešeni in omogočajo politiki neposredno vmešavanje v upravljanje kapitalskih naložb. Žal je šlo celo tako daleč pri predstavljanju javnosti, da ste želeli prikriti to ugotovitev OECD zato vas, spoštovani predsednik, sprašujem: Kaj so strokovni razlogi, da se je Vlada odločila začeti projekt celovite spremembe koncepta upravljanja z državnim premoženjem, čeprav ga je OECD označil kot ustrezen in transparenten? Predvsem me pa tudi zanima: Kako boste zagotovili strokovno, učinkovito upravljanje z državnim premoženjem in kako boste preprečili zlorabe predvsem pri poceni prodaji državnega premoženja? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala za vprašanje. Spoštovani gospod poslanec, ko ste Socialni demokrati prevzeli Vlado, je Slovenija dosegala 21 % razvitosti evropskega povprečja. Ko smo mi za vami prevzeli vlado, smo dobili to povprečje na ravni 84 %. Če bi to vse tako v redu "laufalo", če bi bile te reči s Kasi in AUKN pa z raznimi eksperimenti, ki so se javnomnenjsko sicer dobro prodajali, tako uspešne, potem bi bile najbrž te številke drugačne. Tudi o teh potrojenih dobičkih, moram reči, da jaz prvič slišim. Jaz ne poznam nobenega uradnega poročila agencije, ki bi ga dobila vlada, v katerih bi bili ti podatki. Očitno ta agencija poroča nekomu drugemu, čeprav bi najbrž morala Državnemu zboru. Treba pa je priznati, da rešitev, ki jo tudi mi zdaj pripravljamo, v določenem delu sledi temu konceptu upravljanja s kapitalskimi naložbami države, ki ne obremenjuje dnevnega dela vlade. V tem delu je bil ta pristop pravilen, ni pa bil ta korak izpeljan do konca. To, kar je zdaj v tem novem predlogu, dejansko združuje vse te dosedanje upravljavce državnega premoženja, tudi oba sklada, ker vi ste naredili agencijo z nekaj zaposlenimi, ki naj bi upravljala z večjim delom teh kapitalskih naložb, izven tega so ostali skladi, ki imajo 10-krat več zaposlenih in ki upravljajo z manjšim številom kapitalskih naložb. Zadeve se še vedno podvajajo, so neracionalne, veliko denarja država potroši za to, da ta aparat, sploh na različnih koncih, deluje. Zdaj bomo skušali to združiti in zadevo narediti tudi bolj transparentno. Ko se je sprejemala zakonodaja, o kateri govorite in jo zdaj branite, opozicije niti približno niste pustili zraven. Govorilo se je o tako imenovani stroki, ki se je na koncu izkazala več ali manj za lobistično. V tem predlogu, ki ga zdaj pripravlja vlada, bo komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ imela po zakonu zagotovljeno mesto v nadzornem svetu tega holdinga oziroma te družbe za upravljanje državnih kapitalskih naložb. Veste, da ima opozicija večino v tej komisiji, kar pomeni, da bo lahko opozicija prek te komisije neposredno sodelovala pri nadzoru upravljanja s kapitalskimi naložbami. Te rešitve doslej ni in jaz dvomim, da bo organizacija z OECD imela kakšne bistvene pripombe na to. Tudi sicer velikokrat dobimo iz raznih institucij samo iz slovenščine prevedene kakšne pripombe v angleščino, ki se zelo širijo po različnih kanalih. Tako je treba biti pri tem zelo previden. Je pa res, in to velja za vaš mandat, to velja za naš prejšnji mandat, pa še za kakšne mandate prej, da Slovenija doslej od teh kapitalskih naložb ni imela toliko učinkov in toliko koristi, kot bi jih lahko. In je treba končno najti nek sistem, da bodo tisti, ki so to premoženje ustvarjali, vsaj deloma to dobili na nek način povrnjeno.
Besedo ima gospod Veber.
Hvala. Glede izhodišč, ki jih je vlada imela, prejšnja vlada, ko smo prevzemali odgovornost za vladanje in vodenje države, bi vendarle bilo pošteno, gospod Janša, če bi tudi povedali, da je pravzaprav prevzela vodenje države v trenutku, ko je nastopila gospodarska kriza in da je bilo gospodarstvo in bančni sistem v Sloveniji zadolženo, ne samo do vratu, ampak praktično čez glavo. In to smo začeli reševati uspešno in res bi bil čudež, če bi Agencija za upravljanje kapitalskih naložb samo v enem letu rešila vse te probleme, ki so se nakopičili zaradi zgrešene ekonomske politike predvsem v obdobju 2004–2008, ko ste bili odgovorni za vodenje Slovenije. In to, kar nas ta hip skrbi, je, da se nadaljuje pot, ki se je začela v obdobju 2004–2008, ko se je očitno poskušalo omogočiti najemanje kreditov pri bankah brez resnih presoj. Krediti so se pravzaprav najemali na podlagi dogovarjanja in nekega medsebojnega zaupanja, posledice pa danes čutimo vsi. Zato smo bili ne nazadnje prisiljeni sprejeti tudi Zakon o uravnoteženju javnih financ, rebalans proračuna, ki je šel navzdol. Skratka, krčimo pravice v Sloveniji, ker so nekateri zelo zelo obogateli. To, kar nas v tem trenutku skrbi, je ravno to: Kako boste resnično zagotovili strokovno upravljanje teh naložb, kako boste celo preprečili prodajo Ljubljanske banke, recimo, belgijski banki in bo Ljubljanska banka postala podružnica tuje banke? Ali je to namen tudi petkove seje, ki je že sklicana, in kakšno bo takrat vaše stališče kot predsednika? Ali je možno v Sloveniji z državnim premoženjem upravljati uspešno ali ni? Socialni demokrati trdimo, da smo samo v enem letu delovanja agencije dokazali, da je to mogoče. Hvala.
Gospod Janša, izvolite.
Iz tega dopolnilnega vprašanja je zelo jasno razvidna vsa protislovnost ali pa vse protislovje te teme. Po eni strani nas obtožujete, da so banke dajale slabe kredite, po drugi strani govorite, da vlada ne sme imeti ničesar z bankami. Treba se je odločiti, ali želimo upravljavca države, ki ima pristojnosti in je tudi odgovoren, ali želite imeti nekoga, ki je samo odgovoren, upravljali bi pa še naprej vi, preko raznih bajpasov in tako imenovane lobistične stroke. Tako seveda ne bo šlo. Da se stvari spravijo v red, predlagamo zdaj to novo ureditev. Sam koncept boste zelo težko kritizirali, ker gre po enaki poti, po kateri ste tudi vi želeli te stvari urediti za to agencijo. Vendar bomo naredili vse korake, ne samo enega. In odgovornost bo še vedno jasno vezana na tistega, ki to odgovornost ima po ustavi in zakonih – na Državni zbor in tudi na Vlado. Kar se tiče banke, pa na nek način pričakujem, da bomo vendarle prešli od razprave o tem, kdo bo banko prodal, na razpravo o tem, kako zagotoviti normalno delovanje bančnega sistema, sicer, veste, kmalu te dileme ne bo več, ker ne bo česa prodati. Boste morali lepo prositi koga, da bo kaj vzel in saniral. Tako daleč smo prišli s to razpravo – nič se ne sme prodati, nacionalni interes je nad vsem. V ozadju tega so nekateri zelo dobro poskrbeli za svoj interes, ko so navidezno branili nacionalni interes, dolgovi so pa ostali davkoplačevalcem in tudi problemi v zvezi z bančnim sektorjem. Kakršnakoli odločitev bo – ne gre zdaj za to, kako boste preprečili prodajo – v zvezi z državnimi bankami, jo bomo morali skupaj sprejeti, zakonske podlage tukaj, operativne odločitve vlada oziroma tisti, ki bo potem operativno s tem upravljal. Nič od tega se ne da narediti na neki agenciji, čeprav se je to poskušalo.
Gospod Veber bo zahteval razpravo o odgovoru.
Tako je, predsednik. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora prosim, da Državni zbor opravi razpravo o, po mojem mnenju, neustreznem odgovoru predsednika Vlade. Če bi res bilo tako, da želite odpraviti protislovja, potem je prav, da se o tem pogovorimo v Državnem zboru. Želim vas pa spomniti na naslednje. Agencija za upravljanje kapitalskih naložb je tudi zelo jasno opozorila, da je treba poklicati na odgovornost oziroma pregledati poslovanje vseh tistih, ki so vodili banko, bodisi Novo Ljubljansko banko, bodisi Novo Kreditno banko Maribor. Vlada se tem opozorilom izogiba. Vlada se tudi noče soočiti s tem poročilom. Že prej je predsednik povedal, da pravzaprav ne pozna poročila Agencije za upravljanje kapitalskih naložb; kakšno protislovje, predsednik. Res je, agencija je poslala to poročilo Državnemu zboru, ker odgovarja Državnemu zboru. To je tudi zelo pomembna razlika med tem, kar počnete z vašim predlogom, in kar je prej veljalo. Agencija mora dobiti soglasje Državnega zbora, če želi karkoli prodati, vi predlagate drugo. Dovolj je, če se za to odloči predsednik vlade ali pa posamezen minister in se posamezen delež, pomemben delež bodisi v banki ali gospodarski družbi odproda. Gre pa za dvanajst milijard premoženja, ki je še preostalo, nismo brez premoženja, dvanajst milijard ga je, je pa res, da ga je v temu trenutku škoda prodajati, ker nima na trgu dovolj visoke vrednosti. In ravno na to želimo opozoriti, da se recimo s prodajo Nove Ljubljanske banke prodajo tudi vsi krediti,ki so jih najemala podjetja pri tej banki brez trezne presoje. In po zelo nizki ceni prodamo banko in hkrati tisti, ki kupi to banko, kupi vsa podjetja, ki so zadolžena pri Novi Ljubljanski banki. Mislim, da ni preveč ali pa odveč opozoriti tudi na to, da bi potencialni kupec samo z odprodajo eno od teh družb zaslužil več, kot bi dal za Novo Ljubljansko banko, hkrati bi bil pa lastnik večinskega deleža podjetij v Sloveniji, ki je ključno za to, kakšen razvoj bomo imeli. Ravno na to želimo opozoriti, da je zelo velika nevarnost, da Slovenija res ostane brez premoženja po zelo nizki ceni, in to je tisto, gospod predsednik, o čemer se želimo pogovoriti tukaj v parlamentu, kajti vaše spremembe gredo v smer, da parlament za to ne bo pristojen. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Sedaj pa še poslansko vprašanje predsedniku Vlade s strani koalicijskega poslanca. Postavil ga bo gospod Franc Jurša, DeSUS.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem v dvorani! Spoštovani gospod predsednik Vlade Republike Slovenije, v koalicijsko pogodbo smo zapisali, da je starostna pokojnina s plačanimi prispevki v pokojninsko blagajno plačana pravica do prejema pokojnine, za katere izplačilo jamči Republika Slovenija. Stranka DeSUS in velika večina zaposlenih, ki so dolga lepa plačevali prispevke v pokojninsko blagajno in sedaj prejemajo in pričakujejo izplačilo z odločbo odmerjene pokojnine, sprašujemo naslednje: Kdaj bomo iz obveznosti Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje izločili vsa izplačila tako imenovanih pokojnin, za katere zavod nima kritja plačanih prispevkov iz naslova delovne dobe? Zavedamo se, da je država v preteklosti morda bo tudi v prihodnosti z zakoni podeljevala pravice do pokojnin po posebnih pogojih in zaslugah, vendar je skrajni čas, da plačila teh obveznosti ločimo iz obveznosti ZPIZ in to obveznost financiramo s posebnega računa, katerega vir je proračun Republike Slovenije. To se nam zdi posebno pomembno prav sedaj, ko sprejemamo ukrepe za izravnavo javnih financ in je skrajni čas, da napravimo rez tudi v pokojninski blagajni, za kar se stranka DeSUS zavzema že več let. Veliko število zaposlenih mladih, ki čakajo na zaposlitev, pričakuje, da bo poslovanje ZPIZ takšno, da bo zagotavljalo konkretno in varno izplačilo pokojnin na osnovi plačanih prispevkov in seveda z določeno solidarnostjo.
Izvolite, gospod predsednik Vlade.
Hvala lepa za vprašanje. Zdaj veljavni pokojninski zakon še vedno vsebuje 54 različnih kategorij pravic, ki nimajo podlage v plačanih prispevkih. Se pravi, v Sloveniji iz pokojninske blagajne vsak mesec izplačujemo denar, ki ne izvira iz plačanih prispevkov 54 različnim kategorijam ljudi. Kot ste sami dejali, so nekatera iz teh plačil zagotovo upravičena, o nekaterih bi bilo treba razpravljati, vsaj o višini v teh časih, nekatera so po mojem mnenju skoraj zagotovo neupravičena, vendar to ni glavna tema tako imenovane pokojninske reforme. Jaz mislim, da je bilo že ob zakonu, ki je sicer padel, doseženo soglasje, da se ta del izloči iz pokojninskega sistema. To je bil itak že v prejšnjem mandatu predlagan del zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je imel za sabo več ali manj soglasij, ker tudi ni posegel v samo bistvo problema. Šlo je samo za to, da se ta sredstva neposredno izvzamejo iz izplačevanja pokojnin, s tem se razbremeni pokojninska blagajna, in se to plačuje direktno iz proračuna. Pred tem, ko pa se to plačuje direktno iz proračuna, pa po moje zakonodajalca čaka resna razprava o tem, katere od teh 54 kategorij obdržati v enaki višini, katere eventualno prilagoditi tem razmeram in katere eventualno ukiniti. To bo po mojem mnenju precej zanimiva razprava, ki tudi ne bo samo razprava o navideznih stvareh, kajti samo v lanskem letu je bilo iz pokojninske blagajne za te izdatke, ki ne izvirajo iz vplačanih prispevkov, plačanih skoraj 280 milijonov evrov. 280 milijonov evrov samo v lanskem letu. Pokojninska blagajna sama po sebi se bo bistveno razbremenila, če mi to vzamemo iz nje in prenesemo v proračun in ob tem tudi opravimo razpravo, kaj od tega je res upravičeno in kaj ni upravičeno. Deloma smo že z Zakonom o uravnoteženju javnih financ nekatere od teh izdatkov malenkostno omejili, ne bistveno, je pa to v bistvu 10 % pokojninske denarja. Lansko leto je bilo 9,2 % denarja, ki je bil izplačan iz pokojninske blagajne in ni izviral iz pravic na podlagi vplačanih prispevkov.To je naloga, ki nas čaka. Mislim, da glede tega prenosa iz pokojninske blagajne direktno v proračun ne bo kakšne velike razprave, ker smo se o tem vsi strinjali. Bolj zanimiva bo najbrž ta razprava okrog tega, ali v teh časih v Sloveniji dejansko še vedno obstaja upravičenost za to, da imamo 54 različnih kategorij, ki imajo pravice, ki ne izhajajo iz takšnih ali drugačnih plačanih prispevkov. Odgovor je da, to je treba storiti, mislimo, da bo to ena od lažjih stvari, ki jih bomo zdaj usklajevali v okviru novega socialnega sporazuma in da bo to v jeseni v takšni obliki tudi na vaših klopeh.
Hvala. Gospod Jurša, izvolite, zahteva za dopolnitev.
Še enkrat hvala lepa. Glede na to, da naju posluša velika večina državljanov in ker sem postavil kar konkretno vprašanje, bi vseeno še enkrat ponovil in želel vaš konkretnejši odgovor na vprašanje : Kdaj je realno, da lahko to pričakujemo?
Izvolite.
Kot rečeno, če bodo pogajanja normalno tekla z ekonomsko-socialnimi partnerji oziroma socialnimi partnerji v Ekonomsko-socialnem svetu, potem boste jeseni imeli te predloge na klopeh in jih bomo usklajevali tudi v okviru parlamentarne politike in skušali doseči soglasje ter potem uzakoniti.
Hvala. S tem smo izčrpali vprašanja za predsednika Vlade. Gospodu Janši se zahvaljujem za odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 3. seji Državnega zbora. Nekaj dolga se je s 3. seje nabralo ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču, ki bo odgovoril na vprašanja s prejšnje seje. Vprašanja gospe Renate Brunskole v zvezi s potekom projekta izgradnje mreže regionalnih centrov za ravnanje z odpadki, vprašanje gospoda Matjaža Zanoškarja v zvezi z okoljsko sanacijo Mežiške doline, vprašanje mag. Mateja Tonina v zvezi z nerazumno dolgimi postopki za izdajo mnenj Agencije Republike Slovenije za okolje, postopki izdelave občinskih prostorskih načrtov ter mag. Boruta Ambrožiča v zvezi z zaščito ogroženih vrst ptic v Sloveniji. Izvolite, gospod minister, beseda je vaša.
Lep pozdrav spoštovane poslanke, poslanci! Na začetku iskreno opravičilo za izostanek na prejšnji seji. Svet za kmetijstvo ali pa svet za okolje, katera pokrivam v Evropskem parlamentu, sta ob ponedeljkih, tako da vidim iz urnikov, da se bo tudi preko leta še marsikdaj tako zgodilo. Na vprašanje poslanke gospe Brunskole v zvezi s centri za ravnanje z odpadki, s poudarkom na centrih za ravnanje z odpadki Dolenske, bi podal sledeč odgovor. Kar se tiče najprej slovenske mreže centrov za ravnanje z odpadki, smo v okviru teh dveh, treh mesecev dela na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje naredili podroben pregled količin odpadkov v prihodnje, uskladili te količine s pričakovanji in obvezami, zahtevami, ki jih imamo po sprejetih evropskih direktivah vse do leta 2020, in v reviziji teh podatkov opravili tudi določene korekture v samem načrtu izgradnje centrov. Tako smo pri ljubljanskem centru, ki je bil tudi odobren, ugotovili, da je še za približno 200 tisoč ljudi rezerve na tako imenovanem mehansko-biološkem delu obdelave. Za jugozahodno Slovenijo smo potem napravili združitev iz predvidenih dveh centrov za mehansko-biološko obdelavo v enega. Prav tako pa smo imeli 11. 4. tudi razgovor s predstavniki Ceroda, da je treba količinski tok še enkrat pregledati in ga količinsko uskladiti, kajti celotna zasnova je bila narejena tako, kot da bodo na teh napravah za mehansko-biološko obdelavo obdelani vsi odpadki, ki so zbrani na tem območju, brez ostalih sortiranj, ki se danes v veliki meri odvijajo in se bodo v prihodnosti morali še toliko bolj. Tako danes na vprašanje, koliko je teh odlagališč MBO v Sloveniji, lahko odgovorimo, da sta delujoča v Celju in na Koroškem, v izgradnji je v Puconcih za Prekmurje, odobrene so odločbe za Slovensko Bistrico, potem za Zasavje, Ljubljano in Novo mesto, kjer so tudi že nekateri na začetku izgradnje – to mislim za Zasavje, Ljubljana je v fazi javnega naročanja, Primorska je v usklajevanju te skupne MBO naprave za celotno območje, za Dolenjsko pa pričakujemo tudi uskladitev količin in tudi prilagoditev projekta na te količine, ki se bodo obdelovale, kajti predimenzionirani MBO bi bili zagotovo lahko past za prihodnost, kajti cena obdelave odpadkov bi bila previsoka. Za vse te projekte ocenjujemo, da jih je moč izpeljati v tej finančni perspektivi. Glede na manjše količine po potrebnih MBO ocenjujemo, da so tudi finančna sredstva, ki so na razpolago za to področje odpadkov, zadostna in se bodo lahko v tem obdobju tudi realizirali. Kar se tiče drugega dela problema, ki je zaznan v novomeškem delu, se pravi na odlagališču Leskovec, je okoljevarstveno dovoljenje za obratovanje tega odlagališča in vseh naprav ob odlagališču. Pridobljena je bila potrebna naprava za sortiranje. Problem so bile odcedne vode in izgradnja čistilne naprave na tem odlagališču. Kot smo tudi iz medijev zaznali, je to poizkusno obratovanje že v teku, tako da računamo, da glede na terminski plan, ki je bil na relaciji Agencija Republike Slovenije za okolje, Direktorat za okolje in pa tudi upravljavci deponije, bi avgusta lahko potem to okoljevarstveno dovoljenje bilo izdano in bi lahko potem tudi nemoteno potekali. Kot vemo, pa se v vmesnem času ti odpadki začasno skladiščijo na tej lokaciji, kar je tudi z vidika zakonodaje za eno leto možno.
Gospa Brunskole, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister za odgovor. V povezavi z mrežami regionalnih centrov za ravnanje z odpadki v Sloveniji sem vprašala predvsem zaradi tega, ker po sedaj dostopnih podatkih Slovenja nima dovolj kapacitet za predelavo, tako da je na nek način nesmiselno krčiti kapacitete. Bolj smiselno je povečati prispevno območje in predvsem, kar se mi zdi izjemnega pomena, koristiti kohezijska sredstva v čim večji možni meri. V povezavi s tem vprašanjem o poteku izgradnje mreže regionalnih centrov v Sloveniji sem imela v mislih poleg ostalih navedenih, kar ste mi odgovorili in bi prosila potem tudi za ta vaš pisni dokument, ker očitno imate tako napisan odgovor, tudi določena območja, kot je bilo območje Trebnjega in še drugje v Sloveniji, kjer so bila določena vprašanja o priključitvi. V povezavi s Cerodom, druga faza, pa me je zanimalo ali mogoče nisem zaznala odgovora, kako je s podpisom aneksa številka štiri, Cerod, druga faza, s strani posavskih občin in tudi občine Črnomelj, čeprav so mi vse vključene občine poudarile, da jim je bilo s strani ministrstva odgovorjeno, da medobčinski aneks, podpis le-tega ni osnova za sofinanciranje projekta. Gre za namero, bojazen, da bi tukaj šlo za izločitev tega projekta s spremembo in mogoče bolj vključitev sredstev za, ne vem, MBO center Posavja ali kaj takšnega.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, za to dopolnilno vprašanje. Kar se tiče kapacitet, kot sem že dejal, je treba narediti ta jasen preračun. Osnovni projekt izgradnje MBO je bil koncipiran tako, da bi bilo za 490 tisoč ton teh kapacitet. To je od dobrih 800 tisoč ton odpadkov, kolikor se jih zbere, za krepko več, se pravi za pet osmin, za skoraj dve tretjini več teh odpadkov. Praksa, ki se je vpeljala v zadnjih letih in je šla v smer ločenega zbiranja odpadkov na otokih, ločeno zbiranje mehansko-bioloških odpadkov daje rezultate, da se količine dnevno zmanjšujejo in Vrhnika je tista, ki ima največ zbranih odpadkov, kjer že krepko preko 80 % odpadkov sploh ne pride v ta MBO. Zato je dimenzija tudi za ta dolenjski MBO za čez 50 tisoč ton odpadkov zagotovo predimenzionirana, kajti če računamo, da bo od 100 do 200 kilogramov na prebivalca teh odpadkov za to območje, je to za območje približno 150 tisoč ljudi za tam nekje od 15 pa do 30 tisoč ton. Projekt je, kot sem že dejal, koncipiran za 54 tisoč ton, v teh pogovorih, ki potekajo zdaj za ta območja, tudi za Primorsko, so koncepti tam nekje med 30 in 35 tisoč ton kapacitet na teh MBO. In to je tista ciljna količina, za katero se predvideva, da bi bil ta objekt tudi zgrajen, namesto 54 tisoč ton ocenjujemo, da gre potem tudi za temu primerno bistveno znižanje investicije, osnovna je 18 milijonov, to lahko računamo, da se lahko potem ta zadeva za bistveno manjši denar zgradi. Kar je pa pomembno, je, da se tudi potem cena te obdelave zniža. Bojim se, da so nekateri, ki so snovali koncepte gradnje teh MBO v preteklosti, imeli v mislih predvsem investicije, ne pa to, kakšna bo potem cena za prebivalce. Predvsem pa niso upoštevali, ker so bili zasnovani ti projekti pet, šest let nazaj, da se bo na sistemu ločenega zbiranja odpadkov toliko naredilo, kot se je naredilo v preteklih letih. Zato je ta revizija nujno potrebna. Kot sem že dejal, ocenjujemo in naš osnovni namen je, logično, da so tu kohezijska sredstva osnova za te investicije. Glede na takšno zmanjšanje potrebe po teh kapacitetah je ocena, da bomo z razpoložljivimi sredstvi tam okoli 150 milijonov kohezijskega denarja, kolikor ga je na razpolago za te zadeve, te kapacitete lahko tudi zgradili. Tako da nam bi za naslednjo finančno perspektivo ostalo zgolj še področje energetske izrabe komunalnih odpadkov. To pa ne bo v tej fiančni perspektivi.
Hvala lepa. Zdaj lahko kar odgovorite na vprašanje gospoda Zanoškarja v zvezi z Mežiško dolino.
Gre za pomembno vprašanje, ki izvira iz ugotovitev v preteklosti, da je v Mežiški dolini zaradi bremen iz preteklosti bilo treba sprejeti ukrepe za odpravo teh bremen. Ta zakon je bil in v preteklosti so se tudi zadeve že izvajale. Tudi v preteklih letih je prihajalo predvsem do problema zagotavljanja finančnih sredstev, kajti v osnovi je predvideno, da bi celoten projekt bil težak 13 milijonov 400 tisoč evrov in bi se naj izvedel med letoma 2007 in 2022. V prvih letih z dinamiko milijon evrov na leto, v obdobju 2017–2020 750 tisoč evrov, 2021 400 tisoč in 2022 374 tisoč evrov. Ob zapiranju finančnega načrta letošnjega leta ob rebalansu je podobno kot praktično vse ostale postavke tudi ta bila spremenjena navzdol, tako da smo od prvotno planiranega enega milijona morali te postavke znižati na 604 tisoč 579 evrov, zaradi česar bo treba tudi te ukrepe v letošnjem letu skrčiti. Vemo tudi to, da je bilo v lanskem letu delo že opravljano in da so iz lanskega leta še določene obveznosti, kar pomeni, da je potem realno teh sredstev za letošnje leto bistveno manj, gre za kar 466 tisoč obveznosti za preteklo leto in nam ostane približno 138 tisoč prostih sredstev za letošnje leto od prvotnega pričakovanja, kjer bi lahko bilo približno pol milijona evrov na razpolago. Imam tudi že pobudo in usklajujemo termin z župani iz Mežiške doline, da se poskušamo o tem problemu pogovoriti in v bodočih proračunih zagotavljati sredstva. Zagotovo pa je namera tudi znotraj ministrstva, da bi pri pripravi programov in pa operativnih programov za kohezijsko obdobje 2014–2020 na novo uvrstili tudi to, kar se v Sloveniji še ni naredilo, da bi v okviru kohezijske politike tudi z evropskimi sredstvi odpravljali stara bremena in upam, da bomo lahko takrat to dinamiko samo pospešili. Zagotovo sta dva projekta, ki sta v Sloveniji ob ostalih starih bremenih; eden izmed najbolj izpostavljenih so ravno ti problemi v Mežiški dolini in problemi okoli Cinkarne Celje in o teh dveh projektov se že dosti pogovarja. Kot sem pa že dejal, zavedamo se tega problema, žal pa v letošnjem letu, podobno kot smo tudi pri elementarnih nesrečah morali v zmanjašanje teh odhodkov za letošnje leto, tudi ta postavka ni ostala nedotaknjena.
Gospod Zanoškar, izvolite, za dopolnilo.
Hvala, gospod minister, za odgovor. Vendar čeboste dali takšen odgovor županom Mežiške doline, z njim ne bodo zadovoljni. Poglejte, res je bil leta 2007 sprejet zakon oziroma odlok o sanaciji zgornje Mežiške doline in v tistem času je bila vsaj na začetku dinamika financiranja urejena. Je bila taka, da so tudi ekspertize pokazale, da se stanje v Mežiški dolini izboljšuje, da se vsebnost svinca v krvi otrok zmanjšuje. Vendar smo danes nekako na pol poti. Ta projekt bi morali peljati naprej s tako dinamiko in zanj tudi zagotoviti sredstva. Saj vam je popolnoma jasno, da na tem območju degradirane Mežiške doline živi nekaj več kot 10 tisoč prebivalcev, da ti prebivalci niso ne krivi, ne dolžni zaradi te okoliščine, saj vemo, da je okoli 350 let stara tradicija eksploatacije svinčeve rude pustila velike ekološke rane. Moje vprašanje je bilo postavljeno, gospod minister, kako, kdaj se bodo zagotovila sredstva, ter odgovor, da sredstev ni v rebalansu in da jih ni možno zagotoviti v proračunu, je vsekakor nesprejemljiv tako zame kot za tiste, ki tam živijo in čakajo, da se bodo njihovi življenjski pogoji za sanacijo zgornje Mežiške doline uredili na tak način, da bodo lahko živeli približno tako, kot živijo vsi ostali prebivalci in prebivalke naše države.
Izvolite, minister.
Jaz moram reči, da sem pričakoval in zato tudi prihajajo kolegi s Koroške, ker niso zadovoljni s tem. Žal, kot sem že dejal, v pripravi rebalansa, ki smo ga sprejeli tudi v Državnem zboru, mi nismo enostavno mogli več zagotoviti polnega milijona. Kot veste, je tudi v prejšnjih letih bila zagata, tako da so se praktično polovična sredstva zagotavljala, zato sem tudi nakazal to možnost, da se bojim, da bi s to dinamiko in zgolj z integralnimi sredstvi proračuna ta zadeva potekala predolgo, zato bomo poskušali izoblikovati ta predlog, da vidimo, kaj lahko naredimo v naslednjem letu, se pravi v letu 2013, tiste najbolj potrebne zadeve, kar bo rezultirano tudi v pripravi proračuna za leto 2013. Osnovna ambicija pa je, da se glavnina teh sredstev poskuša pospešeno zagotoviti v kohezijskem obdobju 2014–2020, se pravi znotraj tega obdobja, za katerega je bil tudi ta terminski plan sprejet, da bi v tem času potem s pospešeno dinamiko ta problem razrešili.
Izvolite, gospod Zanoškar.
Hvala še enkrat, gospod minister. Popolnoma jasno mi je, vendar glede na to, da je v prejšnjem mandatu nekdo od poslancev, gospod Miro Petek, ki ji pripada [[...]]
Gospod Zanoškar, zdaj lahko samo predlagate razpravo odgovora.
Predsednik, to želim [[...]]
Ni replike na odgovor ministra.
[[...]]je poslal oziroma je vložil zakon za sanacijo Mežiške doline, zato se mi zdi [[...]]
Ne vem, če ste me razumeli dobro. Lahko postavite zahtevo za razpravo, ne replicirate na besede ministra.
Z ozirom na to, da je to bilo postavljeno, potem predlagam, da po drugem odstavku 246. člena opravimo razširjeno razpravo o sanaciji Mežiške doline. Hvala.
Hvala, gospod Zanoškar. Lahko preidemo kar na odgovor gospoda ministra na naslednje vprašanje, in sicer na vprašanje mag. Mateja Tonina v zvezi z ARSO.
Postavljeno poslansko vprašanje, v katerem se postavljata dve vprašanji, bi lahko rekel na kratko. Eno je vloga Agencije Republike Slovenije za okolje v postopkih izdelave občinskih prostorskih načrtov. V drugem delu pa je tudi siceršnja vloga agencije, ki je eden od zelo pomembnih soglasodajalcev oziroma agencije, ki je vključena v številne postopke. Lahko povemo, da ARSO izdaja soglasja in dovoljena na osnovi treh zakonov. To so zakon o varstvu okolja, zakon o ohranjanju narave in zakonu o vodah. Osnovni dokumenti so okoljevarstvena soglasja, okoljevarstvena dovoljenja, vodna dovoljenja, vodna soglasja, naravovarstvena soglasja, pooblastila za monitoring, odločbe o plačilu vodnega povračila. Približno 15 tisoč vlog je pripad letno na agencijo in v številnih razgovorih s kolegi iz agencije iščemo rešitve v tej smeri. Najprej da so se znotraj agencije, to se je tudi že v lanskem letu zgodilo, naredile določene premestitve, da je čim več ljudi ravno na tem področju teh upravnih postopkov, kjer so ti zaostanki največji. Druga zadeva, ki pa je pomembnejša od te in bo dala na dolgi rok večje učinke, gre za spremembo zakonodaje. Zato bomo tudi v letošnjem letu, kajti že na julijski imamo na dnevnem redu zakon o varstvu okolja in tudi zakon o vodah z osnovno intenco, da se nekateri zapleteni postopki, ki se danes odvijajo na agenciji, poenostavijo in da se tudi število teh vlog in pripad teh vlog bistveno zmanjša. Tako je na primer pri vodovarstvenih dovoljenjih oziroma koncesijah za izrabo vode, tako menim, da je bilo v tem delu precej napredka. Tudi sicer smo se s kolegi iz Agencije za okolje velikokrat usedli skupaj. Primer je bil tudi odpiranje odlagališč, če smem temu tako reči, kjer so se v preteklosti z inšpekcijskimi odločbami zaradi spoštovanja tudi pravnega reda Evrope te zadeve zaprle. Osnovni princip in način dela, ki smo ga ubrali, ki naj postane tudi model v bodoče, je bil takšen da so se tisti, ki so imeli te probleme, sestali s predstavniki agencije, tudi Direktorata za okolje, inšpekcij, da smo ugotovili, kaj je treba narediti za določeno odprtje tega odlagališča oziroma za izdajo pozitivnega okoljevarstvenega dovoljenja in da se iz nabora ukrepov naredi potem akcijski načrt, po katerem se te zadeve izvedejo. Moram reči, da so tudi kolegi priznali, da je to nov način, nova praksa, se pravi, da se proaktivno v zadevo vključimo in da na tak način tudi, ko to oddelamo, kar je treba storiti, pridobimo pričakovano dovoljenje. Lahko rečem, da sem dobil v tem času tudi že kar nekaj odzivov s terena, da se je to še pri drugih področjih poznalo in da se poskuša iti po tej poti, da se resnično osvoji celoten problem, če se dajejo pripombe na dovoljenje, da se ugotovijo vsi problemi in da se jih v enem hodu potem tudi reši, ne pa, da ta pošta roma od tistega, ki zaprosi za dovoljenje, na agencijo, pa nazaj in spet, kar se je dogajalo v preteklosti. Verjamem, da je tu možno veliko narediti predvsem na tej upravni ravni. Kot sem že rekel, določene kadrovske spremembe so bile narejene znotraj agencije med tehničnim in upravnim delom. V resnem razmisleku smo tudi, da bi v okviru druge faze reorganizacije ugotovili, da bi z delom ljudi za nek določen čas tudi še okrepili ta del, da te zaostanke čim bolj odpravimo. Paralelno pa, kot sem že dejal, s spremembami zakonodaje zmanjšamo in poenostavimo število postopkov in bi potem te zadeve lahko tekle bolj tekoče, kot potekajo danes. Zavedamo se tega problema in ga tudi poskušamo tekoče reševati.
Hvala, gospod minister. Ne bomo vas še pustili pri miru, lahko kar nadaljujete z odgovorom na naslednje vprašanje, ki ga je na prejšnji seji postavil mag. Borut Ambrožič v zvezi z zaščito ogroženih vrst ptic v Sloveniji. Prosim.
Moram priznati, da so bile teme, na katere sem prej odgovarjal, teme, ki so me bolj zaposlovale, sem pa z veseljem potem tudi pridobil odgovor kolegov, kaj je bilo storjenega v preteklosti na zaščiti velike uharice in vam lahko navedem ukrepe, ki so jih kolegi izvedli. Ključna gnezdišča in ključni življenjski prostori, kjer se uharica prehranjuje, so bili najprej vključeni v Naturo. Na gnezdiščih na kraškem robu, kjer je bilo v preteklosti gnezdenje velike uharice moteno zaradi nekontroliranega športnega plezanja, je bil dosežen dogovor s plezalci in režim na pleziščih vzpostavljen tako, da je mogoče uspešno gnezdenje velike uharice. Ti razgovori so potekali. Dogovoril so se o posegih v gozdove, se pravi sekanje v gozdovih, kjer gnezdi uharica, da se to dogaja zunaj gnezditvene sezone, prav tako tudi gradnja gozdnih prometnic, za katere je treba izdati soglasja, kdaj se smejo graditi. Potem je tudi ta ugotovitev, ki ste jo v nadaljevanju vprašanja, kot sem ga prebral, nadgradili, dejansko se je pojavil tudi problem z električnimi udari in posledično tudi poginom ptic zaradi tega. Tudi na to temo so na primorskem delu, kjer elektrodistribucijo pokrivata območna enota Nova Gorica in en del postojnski, drugi del pa sežanski, bili opravljeni pogovori s Primorci, ki so bili odzivni, to je opravil Zavod Republike Slovenije za varstvo narave. V teh pogovorih je bilo vidno, da so zaznali ta problem in vedo, kje so tiste kritične točke, na katerih se to dogaja, in da poskušajo z zavarovanjem oziroma izolacijo vodnikov ta problem odpraviti. Problem je na obeh straneh. Najprej je problem zaradi pogina ptic, po drugi strani pa so tu tudi izpadi elektrike. Žal so bili kolegi na sežanskem delu manj odzivni, je pa zaznan ta problem, ki je eden od evidentnih v kamnolomu Lipica, kjer so se tudi z DOPPS na to temo pogovarjali. In na tej točki, kot sem že dejal, so bili kolegi doslej neuspešni zaradi neodzivnosti kolegov iz te elektrodistribucije.
Mag. Ambrožič, izvolite.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Saj približno podatke, ki ste jih navedli, poznam. Bi vam pa dodatno postavil vprašanje: Ali ste razmislili o zadnjem delu mojega vprašanja, ki sem ga zastavil v vaši neprisotnosti, ali ste se pripravljeni povezati z ostalimi resornimi ministri, konkretno mislim na gospodarsko ministrstvo in Ministrstvo za finance, da bi zlasti elektrogospodarskim podjetjem omogočili davčne olajšave in jih s tem tudi posredno motivirali, da se lažje, kot ste sami rekli, odločijo za relativno nizke stroške izolacije, ki prinašajo veliko rešitev za to ogroženo ptico, ki predstavlja tudi velik turistični potencial naše dežele, ki ga ima tudi zaradi te ptice in športnih zmogljivosti, kot ste sami omenili? Tudi sam prihajam iz teh vrst kot varuh gorske narave in vem, o čem govorim. Zdi se mi, da bi z relativno majhnim naporom naše države lahko spodbudili tista podjetja ali morebiti tudi druga podjetja, da bi ustrezno zaščitila ta živi primerek lepote, za katero imamo srečo, da domuje na teritoriju naše države. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Moram reči, da v pogovoru, ki smo ga opravili glede tega vašega vprašanja, ne ocenjujemo, da bi bilo treba pri podjetjih, ki resnično nimajo nekih posebnih finančnih težav, uvesti instrument davčne olajšave za te stroške, vendar mislim, da je to treba enostavno dati v njihove programe in to zadevo izvesti. O tem, da bi šli v spremembo zakona in to davčno olajšavo uvedli, pa ne razmišljamo.
Hvala. Naslednji zaostanek s prejšnje seje ima minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec, ki bo odgovoril na vprašanje gospoda Mirka Brulca v zvezi z imenovanjem generalnega konzula v Trstu. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za ustno poslansko vprašanje. Kar se tiče imenovanja dr. Dimitrija Rupla, moram povedati, da je potekalo na podlagi razpisa. Komisija, ki je pregledala vse prispele vloge,je pogledala, kdo izpolnjuje pogoje, in predlagala ministru, naj predlaga Vladi v imenovanje dr. Dimitrija Rupla na položaj generalnega konzula v Trstu. Iz vprašanja izhaja, da poslanca moti, da je gospod dr. Rupel star 66 let oziroma naj bi jih dopolnil, in se mu zdi, glede na to, da se opravlja delo diplomata v tujini največ štiri leta, da bi bilo morda bolje, da bi bil imenovan nekdo, ki bi lahko opravljal poln mandat, se pravi, štiri leta. Kar se tiče dr. Dimitrija Rupla, sem prepričan, da izpolnjuje vse potrebne pogoje, da ima vse potrebne izkušnje, da ima vso potrebno znanje za opravljanje tega položaja. Moram pa reči, da Zakon o zunanjih zadevah ne določa izrecno, da traja mandat štiri leta, ampak pravi, največ štiri leta. To pomeni, da tudi če je mandat krajši, če bi bil morebiti krajši, to ne bi pomenilo, da je karkoli v nasprotju z zakonom. In tudi iz vprašanja ne izhaja kakšen dvom, da bi bilo to imenovanje nezakonito oziroma v nasprotju s predpisi. Tudi ni v nasprotju z Zakonom o uravnoteženju javnih financ. Moram pa povedati, da takrat, ko je tekel ta postopek in ko je bil imenovan, ta zakon še ni veljal. Zakon o uravnoteženju javnih financ ne določa izrecno takojšnjega upokojevanja, če nekdo izpolnjuje določene pogoje. Tako ocenjujem, da je bilo to imenovanje skladu s predpisi in da je bilo zakonito. Kar se pa tiče strokovnih referenc, pa ocenjujem, da ta kandidat, ki je bil imenovan, izpolnjuje vse te strokovne reference. Zaradi tega je potem tudi Vlada sledila predlogu ministra, ki je bil izdelan na podlagi predloga, ki ga je dala komisija, ki je bila odgovorna za razpis.
Gospod Brulc, želite dopolnitev? Izvolite.
Spoštovani, lep pozdrav! Nikakor ne nasprotujem ugotovitvi, da je bil razpis regularen, da kandidat izpolnjuje in škoda, da govorimo tukaj o imenu dr. Dimitrija Rupla. Gre pa za to, da se je vlada odločila, da bo vse tiste, ki izpolnjujejo minimalne pogoje za upokojevanje, tudi poslala v pokoj ali pa upokojila. Tukaj gre za dve leti mandata, ki ga bo lahko imenovani izvajal in mislim, da v smislu varčevanja, ki ga ta vlada stalno poudarja, ni racionalno, da se za dve leti nekoga seli na konzularno predstavništvo in da se potem čez dve leti zopet odstrani, se imenuje drugega in tako dalje. Seveda se pa tudi v medijih in tudi povsod drugod pojavi vprašanje, ali predčasni odpoklic generalne konzulke v Trstu ni mogoče politično naravnan. Mislim, da tudi to, kar je danes gospod predsednik vlade omenil, da je bilo že skoraj štiristo zamenjav kadrov ob prihodu vlade, lahko ugibamo, da gre mogoče tudi v tem primeru za politično zamenjavo. Gospod minister, jaz se vam zahvaljujem za odgovor in ne pričakujem še kaj dodatnega. Hvala.
Hvala. Še dve vprašanji s prejšnje seje. Se opravičujem, najprej gospod Erjavec, če želite dopolniti odgovor. Ne. Še dve vprašanji imamo iz prejšnje seje. Za dr. Žigo Turka, ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, je bilo vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi s športom. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, poslanki za vprašanje, sicer iz prejšnje seje, bo pa eno od sedemnajstih, na katera bom odgovarjal danes in mi pravzaprav omogoča, da tudi Državnemu zboru povem nekatere stvari, ki sem jih povedal že tudi v javnosti. Slovenija ima veliko izredno dobrih športnikov. Rezultati, ki jih dosegamo v športu, so nadpovprečno dobri za državo s tako majhnim številom prebivalstva. Žal pa vedno znova ugotavljamo, da naši športni funkcioniranji ne dosegajo ravni športnikov. Tudi dogajanja izpred nekaj dni v Koreji, ki jih ne želim posebej komentirati, to samo potrjujejo. Zato je temeljno načelo, s katerim naslavlja ministrstvo politiko na področju športa, to, da je treba šport vrniti športnikom. Športniki seveda niso samo tisti, ki brcajo žogo, to so tudi trenerji in vsi drugi športni delavci, ki živijo za šport. Ne pa tisti, ki jim je šport možnost, da imajo dobro plačo in da imajo eksotična potovanja. Ni res, da je bil do zdaj ves šport v rokah športnikov. Obstajajo bolj ali manj profilirani lobiji, ki že desetletja obvladujejo šport in predvsem sredstva, ki so namenjena športu. Načrtujejo in tudi uresničujejo se investicije, o katerih se je umestno vprašati, ali so res prioritete našega športa, zapostavljajo pa se investicije na področjih, ki so zgodovinsko za slovenski šport pomembna, tukaj je na primer gimnastika, in tistih, kjer se je Slovenija uveljavila v nekaterih nišnih panogah kot neka mala velesila, na primer plavanje. Odločitve se sprejemajo marsikje, tudi netransparentno, športniki o tem ne pridejo do besede, na koncu pa je za vse kriva vlada, ki v zvezi s tem nima veliko vzvodov oblasti. Te vzvode seveda nočemo imeti, prepričani pa smo, da morajo biti športniki pri tem soudeleženi. Zato smo začeli tam, kjer je po našem mnenju eden izmed razlogov sedanjega stanja. Želimo si, da tam, kjer je vpliv, je tudi odgovornost. Ocenjujemo, da je nedopustno, da ima ena sama organizacija, pa naj bo še tako pomembna, deloma neposredno deloma posredno absolutno večino v organu, ki odloča o najpomembnejših aspektih financiranja v športu, to je pri sredstvih Loterije Slovenije. Mi smo se sestali s številnimi deležniki, tudi z vrhunskimi športniki, s panožnimi in drugimi športnimi zvezami, s trenerji in na tej osnovi smo oblikovali ustrezne predloge. Šport je dejavnost civilne družbe in namen ministrstva je, da tako organiziranost dodatno podpira. Seveda s pripombo, da mora biti šport v rokah dejanske in fiktivne civilne družbe. To smo konec koncev napisali tudi v koalicijsko pogodbo, in to uresničujemo.
Hvala. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala za ta del odgovora, gospod minister. Saj kaj drugega niti nisem pričakovala, kot da boste povedali tisto, da bo ministrstvo zdaj tisto, ki bo odločalo, katera civilna družba v športu je prava in katera sme odločati o tem, kako se bodo sredstva razdeljevala. Jaz sem vam vprašanje zastavila pred dogodki, na katere ste se sklicevali. Sem pa včeraj pretresena slišala izjavo gospoda Mitje Petkovška v zvezi s financiranjem, če ste že ravno apostrofirali Gimnastično zvezo, pa se tako zelo radi hvalimo z obema znamenitima olimpionikoma, ki sta toliko slave slovenskemu športu prinesla. Ampak kar zadeva zdaj vaš odgovor, vam moram povedati, da toliko časa v Državnem zboru že spremljam spreminjanje zakonodaje, pravilnikov in še česa, da vam lahko zelo odgovorno zagotovim, da ste pravzaprav uspeli v rokah enega človeka, če bo zakon sprejet, ta pa zagotovo bo, združiti vso moč odločanja, medtem ko ste apostrofirali tudi Olimpijski komite. Ta direktno ne razdeljuje sredstev. Ste pa direktno v predlog zakona dali vse odločanje Svetu za šport, ki je posvetovalni organ Vlade. Ko ste v oddaji Pogledi Slovenije govorili o paketnem imenovanju, ste s tem predlogom zakona paketno imenovanje uzakonili oziroma ga boste. Hvala za naslednji del odgovora.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka, to, kar pravite, žal oziroma k sreči ne drži. Ministrstvo ne odloča. Odloča Državni zbor. Do sedaj je predlog odločilnega paketa glasov v Državni zbor prišel s strani Olimpijskega komiteja, po tem predlogu – in razpravo o tem predlogu bomo še opravili, bo pa prišel na predlog različnih športnih zvez in drugih civilnodružbenih organizacij, ki bodo stvari izbirale na nek odprt način. Jaz se vam zahvaljujem za opombo v zvezi z dvorano za gimnastiko. Jaz se srečujem s športniki, tudi ta srečanja so prilika za to, da me opozorijo na kakšno dosedanjo anomalijo. In popolnoma jim pritrjujem, da imamo v sprejetem programu investicij v športno infrastrukturo marsikaj, kar je manj pomembno, kot je ena solidna dvorana za trening gimnastike. In tudi v plavalno infrastrukturo smo v preteklosti, pa ne prejšnja vlada, pa ne samo predprejšnja vlada, ampak verjetno kar zadnjih več deset let vlagali toliko nespametno, da nimamo enega solidnega bazena za zimski trening naših plavalcev.
Izvolite, mag. Potrata.
Predlagam, da Državni zbor opravi razpravo v zvezi z odgovorom ministra dr. Žige Turka in tako odpravi tisto praznino, ki je ne bo mogoče zapolniti, ker bo zakon o spremembah o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije obravnavan po skrajšanem postopku, torej ne bo mogoče opraviti splošne razprave. Ko smo v prejšnjem mandatu spreminjali zakon Loterije Slovenije, 10. člen, smo ga obravnavali po rednem postopku. Zanimivo je, in to bi bilo vredno povedati v razpravi o odgovoru gospoda ministra, da isti človek, ki je zagovarjal recimo profesionalizacijo funkcije direktorja Fundacije za šport, zdaj predlaga deprofesionalizacijo, da isti človek sedi na Direktoratu za šport in je direktor Fundacije za šport. Če ne gre za združevanje odločilnih funkcij v rokah enega človeka, potem ne vem, kaj je bolj očiten dokaz, kot je ravno to. Gre namreč za to, če pregledamo predlagane funkcije, kako naj bi bile razdeljene, kako naj bi kdo odločal, je pa simptomatično, da gospod, ki ima tako odločilen vpliv v športu, vedno na koncu pravi, da je odgovoren Državni zbor. Ampak pravilnike mora sprejemati svet Fundacije za šport. In v prejšnjem mandatu smo trikrat dobivali pravila, ki jih je bilo mogoče kar tako na hitro spreminjati. Zelo lepo je na koncu reči, da o vsem odloča Državni zbor. Res je, ampak v tem državnem zboru ima večino koalicija, ki se je odločila sistem odločanja v športu in sistem odločanja o tem, kdo je civilna družba in kdo ni civilna družba v športu, vzeti v svoje roke. Ne potem govoriti, da je Državni zbor tisti, ki odloča o vsem. Državni zbor ne bo mogel niti opraviti splošne razprave o zakonu, o katerem bi bilo pa vredno razpravljati in si povedati, ali je v tej državi res interes, da so s strani države ali iz javnih sredstev financirani en, dva, trije ali pa več športov, ki so olimpijski športi. In mogoče kdaj pogledati tudi kam drugam. Hvala.
O vašem predlogu za razpravo bom odločali v okviru glasovanj. Še eno vprašanje je bilo na prejšnji seji za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, in sicer ga je postavil gospod Jerko Čehovin na temo Kobilarne Lipica. Prosim, minister.
Vedno čakam, če bo najprej prišlo vprašanje, pa pozabim, da je to s prejšnje seje. Popravljalne ukrepe, ki jih je naložilo Računsko sodišče Republike Slovenije, bomo v sodelovanju s pristojnimi resorji izvedli v najkrajšem možnem času in sporna vprašanja tudi uredili. Poročilo medresorske delovne skupine je bilo pripravljeno. Jaz sem ga podpisal pravzaprav danes in je bilo tudi danes vloženo v vladno proceduro. Poleg najprimernejše oblike organiziranosti dejavnosti Kobilarne Lipica bo vključeno v odzivno poročilo Vlade Republike Slovenije Računskemu sodišču. Rok za oddajo tega odzivnega poročila je 13. 7. 2012 in ne pričakujemo, da bomo imeli s tem v zvezi zamudo. Ločitev funkcije skrbnika pogodbe od članstva v svetu Kobilarna Lipica na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, kulturo in šport je odvisna od odločitve Vlade Republike Slovenije, katero ministrstvo bo resorno za javni zavod Kobilarna Lipica. Namreč bistvo ideje Računskega sodišča je, da je treba določiti eno edino resorno ministrstvo, ali bo to Ministrstvo za kmetijstvo in okolje ali ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport. Če bo resorno ministrstvo Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport skrbnika pogodbe za javni zavod Kobilarna Lipica seveda ne bo več imelo. Če bo pa resorno ministrstvo Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, bo pa predlagalo seveda novega člana sveta javnega zavoda. Za združitev javnega zavoda Kobilarna Lipica in družbe Lipica turizem, d. o. o., pa sprememba zakona o Kobilarni Lipica ni potrebno.
Gospod Čehovin, izvolite.
Gospod minister, hvala za odgovor. Dolga so pota reševanja tako pomembnega spomenika, kot je Lipica. Iz leta 2007 imamo že to zakonodajo in takrat je bila tudi ustanovljena ta družba za upravljanje gospodarske dejavnosti Lipica Turizem, ki je nekako še vedno združena z javnim zavodom. Delno ste sicer res odgovorili, ampak moram reči, da smo v teh dneh dobili tudi v Državni zbor vsi poslanci neko pismo direktorja Kobilarne Lipica,ki nas vse skupaj opozarja, da so problemi glede začasnega financiranja javne službe Kobilarna Lipica, kar je sicer domena Ministrstva za kmetijstvo in okolje, in tu moram reči, da se globoko strinjam, da kadar je več babic, je kilavo dete. In tudi v tem primeru velja ta ugotovitev. Zato bi bilo resnično prav, da se vprašanje Kobilarne Lipica reši na ustrezen način in da se tudi določi pristojno ministrstvo, ki bo skrbelo za svoje zakonske obveznosti do svojega javnega zavoda Lipica. Še enkrat ponavljam, gre za enega od turističnih biserov Slovenije, gre za to, da smo pred glavno turistično sezono in stanje v temu objektu, vsaj tako me opozarjajo ne samo javnost, ampak tudi zaposleni, da prihaja tudi do vrste pritiskov, mislim, da je direktor celo ovaden za mobing zaposlenih in tako dalje. Gre za neko stanje, ki ni dobro in se ne kaže ustrezno za to, kar nudimo v tem lepem objektu. Zato mislim, da je prav, da resnično temu posvetite več pozornosti kot do zdaj in da ta vaš odgovor v najkrajšem možnem času dobi tudi nek terminski datum, kjer bomo lahko govorili o tem, da je Vlada resno pristopila k temu problemu. Hvala.
Izvolite, minister.
Hvala lepa. Saj datum je dalo tudi Računsko sodišče, to je 13. 7. Spraševali ste tudi o problemih, na katere opozarja direktor v zvezi s financiranjem, pravzaprav je to poslansko vprašanje postavil tudi vaš kolega Ivan Vogrin, tako da se bom tej problematiki do takrat posvetil v večji meri. Sicer se pa strinjam. Lipica je pomemben kulturni spomenik, se pa moramo zavedati, da tisto, kar je tukaj dediščina, so konji, to niso stavbe. Iz tega bomo tudi izhajali, ko bomo iskali rešitve.
Hvala. S tem sta oba ministra odpravila zaostanke s prejšnje seje in lahko preidemo na sprotna, torej na današnja vprašanja. Prvo vprašanje bo postavil gospod Dragan Bosnić, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Prosim.
Najprej pozdrav ministru oziroma ministroma in vsem, ki še vztrajate. Nekateri so zgodaj obupali. Od konjev bi šli zdaj k dijakom, in sicer danes se je pisala nemščina. Šla je dobro, mislim, dijaki so krasno pisali, so mi javili. Verjetno vas to kot ministra zanima. Mene pa zanima nekaj drugega. Šola je ustanova, ki ima neko svojo evolucijo. Rodi se, živi, umre tudi, se združuje, se razdružuje ampak praviloma se to dogaja spontano, ne po direktivah. In zdaj nekateri dijaki, ki so pisali maturo in čakajo na svoje rezultate, in je to njihova edina skrb, so v privilegiranem položaju pred drugimi, ki pa čakajo na to, kaj se bo zgodilo z njihovo šolo. Ali bo šola, v katero so se vpisali, še obstajala ali ne, kaj se bo z njo zgodilo. Mene osebno skrbi za te dijake in za šole. V pisni maturi je na prvi strani napisano, naj zaupajo vase in v svoje sposobnosti in bodo po nekem ustaljenem programu prišli do srečnega konca. Zato vas sprašujem, sicer moram povedati, da sem vaš delovni osnutek prebral, ki, kot ste sami rekli, dopušča še nekatere spremembe. Ampak zanima me: Zakaj in katere šole kanite zapirati oziroma združevati, spreminjati pravni status in kakšne pozitivne učinke pričakujete od tega dejanja? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Zelo jasno bi rad povedal, da nobene šole ne zapiramo. Nobene šole ne zapiramo, samo spreminjamo njihov pravni status. Raznih srednješolskih centrov, ki so šle skozi takšno spremembo, je v Sloveniji kar nekaj. Najbližji, se mi zdi, je tam na Aškerčevi. Naš glavni namen pri tem delu je zagotoviti trdno mrežo srednjih šol za prihodnjih deset let. Demografija je neizprosna. Število dijakov v letu 2000 je bilo 104 tisoč 508, v letošnjem letu jih je 79 tisoč 901 in v letu 2020 jih bo samo še 75 tisoč. Se pravi za 30 tisoč se zmanjšuje število dijakov na številki okoli 75 tisoč. Reorganizacija temu je v preteklosti sledila in seveda reorganizacija se dogaja še danes. V zadnjih osmih letih je ministrstvo izvedlo šest priključitev, petnajst reorganizacij, sedem združitev, ki so zadevale štirinajst srednjih šol in enajst šol je postalo enovitih. To je pristojnost ministrstva, da te stvari dela, za to ni potrebno soglasje sindikatov na državni ravni, ampak je naloga ravnateljev, da s spremembo seznanijo sindikalno organizacijo na ravni zavoda. Največji pozitivni učinek je, da ohranjamo številne deficitarne poklice, ki jih v državni potrebujemo, in da ohranjamo tudi delovna mesta učiteljev. S tem združevanjem omogočamo preživetje manjšim, predvsem manjšim poklicnim in strokovnim šolam, na primer rešujemo poklicno šolo v Kočevju, Črnomlju, krepimo mrežo v Mariboru. Večje šole omogočajo tudi vertikalno prehodnost, na primer, v višje šole, omogočajo večjo izbirnost, omogočajo nove programe, lažje konkurirajo na razpisih za sredstva iz Evropskega socialnega sklada. Da srednja šola normalno funkcionira, mora imeti okoli 600 dijakov. Takšni šoli poleg ravnatelja pripadajo po veljavnih normativih tudi pomočnik, računovodja in ustrezno drugo administrativno osebje. Manjša šola nima pomočnika, ravnatelj je za vse sam, prav tako ima tudi nižji delež vsega ostalega osebja, ravnatelji so bolj obremenjeni. Seznam šol, ki je javno objavljen na spletnih straneh ministrstva, pravite, da ste si ogledali. To je naš načrt letos, da stvari izboljšamo. Skratka, vse gre za dobro dijakov in za ohranitev programov. Res pa je, da včasih kakšni veliki šoli priključimo eno ali pa dve manjši in zelo težko damo tej skupni šoli ime, ki ustreza neki ožji specializaciji. Ne moremo neki šoli, ki se bo ukvarjala s tehničnimi vedami, dati ime po eni od teh tehničnih ved, ki se bodo na tej šoli poučevale. Hvala.
Zahteva za dopolnitev, gospod Bosnić, izvolite.
S temi argumenti se ne morem strinjati v principu, ker ste navedli primere mariborskih šol, da se priključujejo manjše šole večjim, kar absolutno ne drži. Tukaj je primer Srednje elektro-računalniške šole, ki ustreza vsem kriterijem, ki ste jih prej navedli glede števila dijakov, se pravi, gre za šolo, ki je samostojna in sposobna samostojno funkcionirati, ki oblikuje dijake, ki so sposobni že kot dijaki se z inovativnimi projekti vključevati v gospodarstvo in ta šola se priključuje Tehniškemu šolskemu centru Maribor, ki je manjši center, se pravi gre za manjšo šolo. To pomeni, da je primer, ki je v praksi diametralno nasproten temu, kar trdite. Govori se o tem, da je smiselno šole združiti, alineja pred tem pa piše, da se šole ne združujejo. Se pravi, ta, ki je pripravil delovni osnutek, v dveh stavkih naredi diametralno nasprotno, se pravi neke nelogične zadeve. Ta primer, če ga pokomentirate, ker dejansko je obratno od tega, kar ste trdili.
Minister, izvolite.
Ta primer ni obraten. Poglejte, tukaj gre za to, da združujemo v ta Tehniški šolski center Maribor tudi Lesarsko šolo, ki ima 275 dijakov. Je pa res, da Srednja elektro-računalniška šola jih ima 862 in to vse skupaj lahko zelo dobro funkcionira. Ne gre za to, koga h komu priključujemo, mislimo, da gre tukaj za majčkeno nekih prestižnih bojev. Delamo novo obliko, v kateri upam, da bodo vsi enakopravni oziroma tisti, ki so bili do zdaj boljše vodeni, bodo povedali, kako se to dela, ostalim.
Gospod Bosnić, zahteva za razpravo.
Ja, absolutno. Glede na to, kdo je na kakšen način bil voden, pač v skladu z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da o tem razpravljamo.
Hvala. O tem bomo odločali v okviru glasovanj. Tudi naslednje vprašanje je namenjeno ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Turku. Postavila ga bo dr. Andreja Črnak Meglič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Gospod minister, ko ste prevzemali področje kulture, ki se je združilo z ostalimi dejavnostmi, ste razburjeno slovensko javnost skušali pomiriti z besedami, da bo za področje kulture poskrbljeno vsaj tako dobro ali celo bolje kot poprej, ko je obstajalo za to posebno ministrstvo. In zgleda, da s tem nimate ravno velike sreče. Ena izmed tem, ki v zadnjem času zelo razburja javnost, je predlog uredbe o samozaposlenih v kulturi. Spremembe, ki jih predvidevate in naj bi bile v kratkem sprejete na področju kriterijev, nakazujejo neupoštevanje posebnosti določenih dejavnosti, neupoštevanje interdisciplinarnega delovanja umetnikov, neupoštevanje dinamike poklicne kariere in prevelike teže subjektivnih kriterijev, da naštejem le nekatere bistvene pripombe na uredbo, ki ste jo pripravili. Za temi novostmi je treba videti, da se skriva širša zgodba in ta nakazuje na to, da se bodo zmanjšale možnosti za pridobitev pravice do plačila prispevkov za socialno varnost samozaposlenih v kulturi. Namreč, šele s tem, ko se samozaposlenim v kulturi priznava tudi pravica do pokrivanja socialnih prispevkov iz proračuna, naredimo prvi korak k izenačevanju pravic do dela in socialnih pravic samozaposlenih v kulturi s tistimi, ki so na področju kulture redno zaposleni. Odobritev pravice do plačila socialnih prispevkov v bistvu pomeni izenačevanje socialno-ekonomskega položaja samozaposlenih z zaposlenimi umetniki v kulturi, to se pravi tisto prvo stopnico, ki jo morajo prestopiti, da pravzaprav lahko avtonomno delujejo. Kot kažejo prve analize, bodo te spremembe kriterijev vplivale na drastičen upad števila upravičencev do plačila prispevkov. Mnogi samozaposleni bodo prisiljeni v to, da opustijo svojo osnovno kulturno dejavnost in bodo potisnjeni v prekerne oblike dela. Povečala se bo njihova odvisnost, kar je za svobodo in kreativnost, kot jo zahteva udejstvovanje v kulturi, naravnost pogubno. Ob tem velja tudi omeniti, da se socialno-ekonomske razmere zaostrujejo. Zato vas sprašujem: Na podlagi katerih analiz je bil pripravljen osnutek sprememb Uredbe o samozaposlenih v kulturi? In: Ali ste tudi ocenili kakšni bodo predvideni učinki sprememb na položaj samozaposlenih v kulturi? Hvala.
Izvolite, minister.
Hvala lepa. Vidite, meni se pa zdi, da je to en primer, kako stvari izboljšujemo na področju kulture. Spremembo uredbe narekuje 86. člen Zakona o uresničevanju javnega interesa v kulturi. Ta določa, da Vlada Republike Slovenije z uredbo določi podrobnejše kriterije izpolnjevanja izjemnega kulturnega prispevka, poudarjam, izjemnega kulturnega prispevka in prispevka k razvoju področja, ki ga zajema deficitarni poklic na ravni vsakega posameznega poklica, s katerim se lahko ustvarjalci na področju kulture vpišejo v razvid samozaposlenih in za katerega lahko pridobijo tudi pravico do plačila prispevkov. S predlagano spremembo se le podrobneje razčlenjuje 9. člen sprejete uredbe in je bila pripravljena na podlagi predlogov in v sodelovanju strokovne javnosti. Opravljena je bila razprava s strokovno javnostjo, s konkretnimi predlogi so se odzvala vsa stanovska društva in veliko število posameznikov. Mnoge pripombe so bile smiselne in so bile tudi upoštevane. Na premalo razčlenjen 9. člen uredbe oziroma na nejasne, presplošne kriterije so že do sedaj opozarjale strokovne komisije, v praksi pa je bila presoja po posameznih umetniških področjih zelo različna in zelo neuravnotežena. Uvedba strokovnih kriterijev za posamezen poklic pomeni jasno določitev pogojev za pridobitev pravice doplačila prispevkov, kar omogoča jasen in transparenten postopek dodeljevanja pravice ter uravnoteženo obravnavo posameznih specializiranih poklicev v kulturi. Pogoji za vpis v razvid samozaposlenih s sprejetjem teh kriterijev ostajajo nespremenjeni. Predlagane spremembe uredbe niso sistemske narave. V okviru spremembe uredbe in uveljavitve kriterijev smo opravili manjšo simulacijo ocenjevanja na že pozitivno rešenih primerih. Simulacija izkazuje, da način ocenjevanja omogoča dovolj fleksibilnosti ocenjevalcev glede upoštevanja vseh specifik posameznega poklica in zato posledično nima negativnih učinkov. Ministrstvo se zaveda, da bo k področju samozaposlenih v kulturi treba pristopiti tudi sistemsko, zato smo tudi oblikovali dve delovni skupini. Eno za samozaposlene v kulturi in drugo za nevladne organizacije, v katerih deluje veliko število samozaposlenih. Delovne skupine bodo določile cilje sistemske prenove področja in v ta namen bo izdelana tudi celovita analiza. Ker gre za horizontalno problematiko, se bo ministrstvo tudi v prihodnje aktivno vključevalo v urejanje vprašanj, ki vplivajo na položaj samozaposlenih v kulturi in sodijo na področje drugih ministrstev, proučilo pa bo tudi delovnopravno zakonodajo.
Dr. Andreja Črnak Meglič, zahteva za dopolnitev odgovora, izvolite.
Najlepša hvala. Ja, gospod minister, če je vse tako idealno, potem mi pa povejte, zakaj je toliko pripomb in negodovanja kulturne scene nad tem, kar ste pripravili. Odgovorili ste mi na vprašanje, da analiza ni narejena. Naredili ste neko manjšo simulacijo. Kaj pa to pomeni neka manjša simulacija? Kako je mogoče, da so ti isti kulturni delavci naredili natančno simulacijo, ki kaže, da se bo na nekaterih področjih, pa da jih naštejem, gre za področja kulturniškega udejstvovanja samozaposlenih v kulturi. To se pravi, gre za področje slikarjev, plesalcev, oblikovalcev, kulturnih kritikov, arhitektov, število tistih, ki bodo upravičeni do tovrstnih bonitet, zmanjšalo na eno tretjino sedanjih upravičencev. Če je temu tako, potem mi pojasnite, kako da gre za tako velike razlike. Na drugi strani pravite, da ste upoštevali pripombe te interesne skupine. Pa vendarle vas opozarjajo, da nekatere so bile upoštevane, mnoge, tiste, ki so pa bistvene za to, da ne pride do takšnih posledic, kot jih omenjam, pa niste upoštevali. Zato vas sprašujem: Katere pripombe strokovne javnosti namerava ministrstvo še vključiti v uredbo? S katerimi ukrepi in kdaj bo ministrstvo položaj samozaposlenih v kulturi uredilo celovito, tako kot ste napovedali? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, tudi za podvprašanja. Omenili ste, na primer, arhitekte, v vašem prejšnjem odgovoru ste pa omenili težave, ki jih socialnemu statusu ljudi povzroča bodisi vpis v ta register bodisi prejemanje teh nadomestil ali pa ne. Dejstvo je, da je treba stvari bolj natančno urediti ravno zaradi tega, da na trgu dela ne prihaja do nelojalne konkurence med tistimi, ki morajo plačati vse svoje prispevke, med tistimi arhitekti, ki so na primer redno zaposleni v birojih in jim morajo njihovi delodajalci plačati vse prispevke, in tistimi, ki živijo od tako imenovanega umetniškega dela in jim prispevke plačuje država in ustvarjajo na trgu intelektualnega dela nelojalno konkurenco. Ta konkurenca znižuje ceno ustvarjalnega dela čisto vsem. S tem, ko smo pripravili jasnejša merila, kdo je do plačevanja prispevkovupravičen in kdo ne, upamo, da bomo materialni položaj velike večine ustvarjalcev v Sloveniji izboljšali, ker dajemo s tem ustvarjalnemu delu šele pravo in resnično vrednost.
Proceduralni predlog, izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Več kot jasno je, da z vašim odgovorom nisem zadovoljna. Razlike med trditvami strokovne srenje in vašimi odgovori so prevelike, zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika prosim, da Državni zbor opravi splošno razpravo o odgovoru ministra. Hvala lepa.
O tem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje bo postavila mag. Damjana Petavar Dobovšek, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonetu Černaču.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljam vse prisotne! Spoštovani minister za infrastrukturo in prostor, gospod Černač, sprašujem vas: Kako nameravate urediti problem tranzitnega tovornega prometa na odsekih državnih cest, kjer zaradi nelikvidnosti izvajalcev rekonstrukcije ne potekajo skladno s terminskim planom? Konkretno izpostavljam problematiko tranzita težkih tovornih vozil nad 7,5 ton, ki v izogib plačevanju cestnine na avtocestah uporabljajo druge državne ceste, na primer državno cesto G1-5, ki poteka na relaciji Krško–Sevnica–Radeče skozi Zidani most proti Rimskim Toplicam in Laškemu, kjer pa zaradi rekonstrukcij na določenih odsekih te ceste, konkretno v Zidanem mostu, dobesedno paralizirajo promet, sploh sedaj, ko je izvajalec rekonstrukcije zaradi nelikvidnosti prekinil z obnovo odseka ceste, odpeljal stroje in cesto pustil v nemogočem stanju. Na delu odseka ceste je bila odstranjena asfaltna prevleka, odstranjen pločnik, sedaj je makadam, luknje, prah, stanje je izredno. Razmere so z vidika varnosti bivanja, hrupa, prahu in škodljivih emisij nemogoče za tamkajšnje prebivalstvo. Za odgovor se vam vnaprej iskreno zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Hvala tudi za priložnost, da lahko javno podam odgovore v zvezi s to problematiko, ki je mogoče v tem konkretnem primeru res problematika enega izmed lokalnih okolij, vendar se, žal, podobna problematika dogaja tudi na nekaterih drugih odsekih, kjer se izvajajo dela, pa tudi tam, kjer se ne, kar se tiče težkega tovornega prometa. Omenjeno je bilo, da gre za odsek, kjer se izvajajo rekonstrukcijska dela pri ureditvi križišča Vile na glavni cesti G1-5 Celje–Krško v Zidanem mostu. Dela izvaja družba iz Celja, ki je imela problem s pridobitvijo bančne garancije za dobro izvedbo del. Zaradi tega se je bila prisiljena začasno umakniti z gradbišča. To problematiko smo poskušali v največji možni meri reševati na ta način, da bi dela lahko potekala nemoteno preko nominacije ustreznega podizvajalca. Če to ne bo uspelo, potem bomo prisiljeni v skladu z zakonom izvesti nov razpis oziroma ga bo prisiljena izvesti Direkcija Republike Slovenije za ceste za izbiro izvajalca za dokončanje del. Vse te okoliščine pomenijo določeno motnjo, zelo veliko motnjo v prometu na tem območju. Ugotavljamo pa, da ima vedno več izvajalcev gradbenih del velike probleme z zagotavljanjem ustreznih formalnih pogojev za izvedbo del v skladu z veljavno zakonodajo, predvsem v tistem delu, ki se nanaša na izstavljanje garancij. V tej smeri bo treba v kratkem narediti tudi razmislek o tem, ali bi bilo mogoče z določeno spremembo zakonodaje, ki pa ne bi posledično pomenila problematike pri izvrševanju garancij, urediti to področje na tak način, da do teh problemov v bodoče glede na zaostrene finančne razmere ne bi prihajalo. Kakorkoli že, v konkretnem primeru lahko odgovorim, da je sedanja obremenitev, tako kot je bilo ugotovljeno, na posameznih odsekih glavne ceste G1 problematična. Gotovo je najbolj problematičen ta odsek skozi Zidani most, ki ne zagotavlja popolne prometne varnosti, in posamezni tehnični elementi ceste, dokler ne bo na ustrezen način rekonstruirana, tudi ne ustrezajo mejnim vrednostim za promet težkih tovornih vozil. Izhajajoč iz problemov, ki so nastali na ravni izvajanja del, izhajajoč iz tega, da je cesta v rekonstrukciji v nedokončanem stanju, in izhajajoč iz naslova varnosti oziroma zagotavljanja prometne varnosti na tem odseku, bo seveda treba začasno omejiti uporabo te ceste za težka tovorna vozila. V skladu z zakonodajo in podzakonskimi akti smo na ministrstvu pripravili vse potrebno za ta ukrep. Računamo da bi lahko že ob koncu tega tedna ali pa najkasneje v začetku naslednjega tedna bila uveljavljena omejitev za težka tovorna vozila na tem odseku. Na drugi strani seveda bo direkcija storila vse, da se ta začasna prekinitev izvajanja del čim prej nadaljuje in tudi vse, da bo v čim krajšem roku prišlo do končanja te rekonstrukcije in do dokončanja obnovitvenih del.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Ne želite. Hvala lepa. Ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu bo postavila poslansko vprašanje mag. Alenka Bratušek. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Minister, gospod Žerjav, sprašujem vas: Ali je kadrovska politika te vlade, za katero ste vsekakor odgovorni tudi vi, res prava? Ali je bil vaš predlog resnično dobronameren oziroma ali ste res želeli ločiti zrno od plevela in vzpostaviti neko normalno zdravo podjetniško okolje, ko ste predlagali in tudi sprejeli zakon, ki govori o omejevanju ustanavljanja, vodenja in nadziranja družb? Tako ste namreč govorili takrat ob sprejemanju vašega zakona, ko ste še sedeli v tej dvorani, danes delate nekaj povsem drugega. Prav takšna ureditev, kot ste jo predlagali, omejitev, vzpostavlja pogoje za bolj transparentno vodenje družb in omogoča, da se med člane organov vodstva in nadzora družbe vključijo najbolj usposobljeni menedžerji, ki so s svojim preteklim delom izkazali dobre poslovne rezultate in niso bili udeleženi pri upravljanju podjetij, nad katerim so bili sproženi postopki zaradi insolventnosti. S tem se bo neposredno izboljšala gospodarska kultura v Sloveniji, nedvomno pa bo tovrstna ureditev imela izjemno pozitivne učinke na konkurenčnost slovenskega gospodarstva in izboljšanje gospodarskega stanja v državi, piše v obrazložitvi vašega zakona, gospod Žerjav. Vaša vlada je v en nadzorni svet imenovala dva člana, ki ste pred tem delovala v nadzornem svetu družbe, ki je v stečajnem postopku in je za seboj pustila milijonske, desetmilijonske, mislim, da celo stomilijonske dolgove. Gospod Žerjav, za vas je vse to okej in prav nič sporno. Če uporabim vaše besede, minister Žerjav, sem zgrožena, da lahko nekdo tako vehementno zagovarja zakon in njegove pozitivne učinke, ko sedi tukaj v Državnemu zboru, ko pa postane minister, pa vse to pozabi in dela popolnoma drugače. Zgrožena sem, da je praksa te vlade, da ste ministri eno govorili, ko ste bili tukaj, zdaj, ko bi morali to pokazati z dejanji, pa delate nekaj čisto drugega. Minister Žerjav, kako naj vam verjamemo, da vam res gre za pozitivne učinke na konkurenčnost našega gospodarstva, tako ste namreč govorili, ko ste zagovarjali vaš zakon omejevanja. Vi kot minister bi morali biti vzor. Tudi če ne bi bilo zakona, bi morali delati tako, kot je dobro za slovensko gospodarstvo, saj ste menda minister za gospodarstvo.
Hvala lepa. Minister Radovan Žerjav, imate besedo.
Hvala lepa za to vprašanje. Da. In še vedno zagovarjam to rešitev, kljub temu da je rešitev, kot veste, pred Ustavnim sodiščem in upam, da bo Ustavno sodišče to rešitev potrdilo, ker mislim, da slovensko gospodarstvo to rešitev potrebuje. Če sprašujete o kakšnem konkretnem primeru, dajte ga, prosim, navesti. Sam kot minister v tej vladi ne preverjam vseh kadrovskih rešitev, ki jih predlagajo moji kolegi, in ne prebiram njihovih življenjepisov in tako naprej, ker to preprosto časovno ni mogoče. Če je katera šla narobe, je to narobe in se ne bi smela zgoditi.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor, magistrica Bratuškova? Prosim.
Minister Žerjav, jaz mislim, da dobro veste, za katero rešitev gre, ker so vas že novinarji spraševali po tem. Gre za imenovanje dveh nadzornikov v nadzorni svet Stanovanjskega sklada. Ste minister v tej vladi, sodelujete pri delu te vlade, domnevam zdaj, če vi ne preberete gradiva, ki prihaja na vlado, je to vaš problem. Vsekakor pri delu vlade, razumem, sodelujete. Zato vas še enkrat sprašujem: Zakaj danes delate drugače kot takrat, ko ste ta zakon predlagali, zagovarjali 10 let? 10 let naj bi bila omejitev za delo nadzornika, ki je sodeloval v podjetju, ki je zdaj v stečaju. Za to vlado očitno zakon, ki ste ga predlagali in sprejeli vi, ne velja. Zgroženost in šok, ki ga večkrat populistično omenjate, vam danes pač ne bo pomagal. Zgroženi in šokirani smo lahko danes samo mi, še enkrat, da minister ne spoštuje niti svojega zakona. Zakona, ki ga je tako vehementno zagovarjal, ko je bil še poslanec. Minister Žerjav, ta vaša dejanja kažejo na to, da ste velik populist. Ko ste bili poslanec, ste govorili nekaj, ko pa postanete minister, so vaša dejanja nekaj povsem drugega, saj je vendar treba postaviti svoje, prave ljudi na prava mesta, pa četudi je to slabo za konkurenčnost slovenskega gospodarstva.
Hvala lepa. Prosim ministra mag. Radovana Žerjava za dopolnilni odgovor.
Če je danes kdo tu populist, ste to vi. To vi dobro veste. Dobro veste, kdo predlaga nadzorni svet Stanovanjskega sklada. Da to ni minister za gospodarski razvoj in tehnologijo. Da je to en drug minister. In dejal sem vam, vsak minister na svojem področju je zadolžen za to, da kadruje, predlaga tiste ljudi po svoji lastni presoji, ki bi naj bili primerni. Vsak minister, ki predlaga, jaz sem jih sicer malo predlagal in pri vseh svojih imenovanjh sem upošteval moj zakon, ki, žal, poudarjam, žal, v tem trenutku ne velja. To vi dobro veste. In tudi ta zakon, ki je bil zelo radikalen in o katerem je bilo prelitega toliko črnila, povedanih toliko besed, je imel vendarle, ne bom rekel izjemo, ampak možnost, da tudi tisti, ki so šli skozi takšne in drugačne insolventne postopke, ki dokažejo, da niso krivi za to, lahko kandidirajo v prihodnjem času na kakšne funkcije. Jaz teh primerov ne poznam, ker jih nisem preverjal. Nisem jih preverjal, ker kot minister, zadolžen za gospodarstvo, nisem kadrovnik te vlade in ne preverjam vseh kadrovanj, ki jih opravljajo drugi ministri. In to vi veste, da je to vedno tako bilo. Žal je vedno tako bilo.
Hvala lepa za odgovor. Želite postaviti oziroma zahtevati dodatni odgovor oziroma razpravo o odgovoru? Prosim.
V skladu z 246. členom Poslovnika bi želela, da se o tej zadevi opravi splošna razprava. Če minister, ki sedi v vladi, ne ve, katere ljudi imenujejo v raznorazne subjekte, in to je minister za gospodarstvo, pa jaz res mislim, da bi se v tem državnem zboru lahko opravila razprava. Tudi, gospod minister, če ta zakon, ki ste ga predlagal vi, ne bi bil sprejet, pa je bil, pa ne velja zaradi tega, ker ga Ustavno sodišče presoja; tudi če ne bi bil, bi jaz verjela resnemu politiku in resnemu ministru, da bo to, zdaj ko je postal minister, udejanjal. In to, da niste resorni minister za to področje, vas ne odvezuje odgovornosti kadrovske politike te vlade kot celote. Jaz prosim, da se glasuje o tem, da se v zvezi z mojim vprašanjem, ki se mi zdi zelo pomembno, opravi razprava.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj. Smo pri naslednjem vprašanju. Gospa Maja Dimitrovski ima vprašanje za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turka. Prosim.
Hvala za besedo. V mandatu 2004–2008 vlade Janeza Janše je takratni kulturni minister Vasko Simoniti nezakonito podaril nepremičnine na Blejskem otoku Cerkvi, otok pa oddal v brezplačen najem za 45 let. Vlada pa, kot vemo, nepremičnin brez odobritve parlamenta ne sme darovati. Ministrstvo za kulturo je po odhodu Simonitija takoj naročilo pravno mnenje o spornem dogovoru in sam postopek traja že skoraj tri leta. Prvo tožbo Državnega pravobranilstva proti Župniji Bled zaradi vrnitve nepremičnin je kranjsko sodišče sprva obravnavalo prednostno prav zaradi načrtovanja morebitnih investicij in zagotovitve rednega vzdrževanja nepremičnin. Ta prvi poskus je, kot je znano, spodletel zaradi procesne napake, saj bi morala država, kot je odločilo sodišče, tožbo vložiti tudi proti ljubljanski nadškofiji in ne samo proti blejski župniji. A ko je lani poleti sledil drugi poskus, sodišče prednostne obravnave ni več odobrilo. Glavna obravnava bi se morala torej začeti januarja 2012, aprila je bila predvidena, a so jo za nedoločen čas prestavili. Sprašujem vas, gospod minister: Zakaj so prestavili glavno obravnavo? V kateri fazi je postopek? Ali lahko na sodišču pričakujemo poraz države ali bo celo tožba umaknjena? Hvala.
Hvala lepa. Besedo za odgovor ima minister dr. Žiga Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Vi ste uporabili besede, da je minister Simoniti oziroma prejšnja Janševa vlada naredila nekaj nezakonitega. Nič takšnega za enkrat ni bilo ugotovljeno. Vi natanko veste, da je bila takrat sodba ali pa ne veste, da je bila takrat sodba pred Evropskim sodiščem in da se je takratna vlada o predmetu spora poravnala z Rimskokatoliško cerkvijo. Zdaj pa k vašemu vprašanju. Okrožno sodišče v Kranju je s sodbo, pa ne bom našteval opravilne številke, z dne 31. 3. 2011 zavrnilo tisto tožbo Državnega pravobranilstva z dne 27. 3. 2009, s katero je Ministrstvo za kulturo, se pravi novo ministrstvo za kulturo, izpodbijalo odločitev prejšnjega ministra za kulturo za ugotovitev ničnosti sporazuma o zaključku postopka pred Evropskim sodiščem za varstvo človekovih pravic in s tem o končanju odprtih vprašanj denacionalizacijskega postopka vračanja nepremičnin Blejskega otoka ter upravljanju in gospodarjenju z dne 4. 10. 2008. To sodišče je tožbo zavrnilo zaradi procesnih razlogov, saj je bila tožena le Župnija Bled, kot drugotožena stranka pa bi morala v pravdi sodelovati tudi Nadškofija Ljubljana, ki je bila sopodpisnica sporazuma. Citirana sodba je postala pravnomočna 5. 5. leta 2011. Posledično je Državno pravobranilstvo Republike Slovenije, ki zastopa Ministrstvo za kulturo, dne 14. 6. 2011 zaradi enakih razlogov ponovno vložilo tožbo za ugotovitev ničnosti sporazuma ter predlagalo izvedbo enakih vsebinskih dokazov kot v predhodnem postopku. Narok v tej zadevi je bil razpisan za 25. 4. 2012. Ker pa se odloča le o pravnih vprašanjih, je bil narok na podlagi strinjanja obeh strank odpovedan, saj so bili že vloženi vsi dokazni predlogi, ki so na razpolago, in sodišče lahko v najkrajšem možnem času izda sodbo brez dodatnega zavlačevanja. O tem, kje je sodišče ta hip, vam pa jaz ne morem razlagati.
Hvala lepa za odgovor. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Maja Dimitrovski.
Spoštovani minister! Vaš odgovor me veseli, saj moramo v prvi vrsti v Sloveniji spoštovati pravno državo. Zato me čudi, da ste podali negativno mnenje na Zakon o verski svobodi, ki v celoti rešuje neustavna določila zakona, s katerimi rešitvami ste se tudi vi strinjali, kar ste tudi ne toliko nazaj zapisali v odgovoru na pisno poslansko vprašanje. Mar zakona ne boste podprli zgolj zato, ker ga predlagajo poslanke in poslanci opozicije – kaj pa spoštovanje pravne države?
Dr. Žiga Turk, prosim.
Zdaj vidim, zakaj ste spraševali nekaj, kar ste pravzaprav vedeli, zato da ste imeli iztočnico za to, da pripeljete na to sejo Zakon o verski svobodi. V zvezi s tem bi vas moral opozoriti predsedujoči, da sta to dve različni temi in da niste spraševali podvprašanja k že vprašanemu vprašanju. Zakon o verski svobodi, kot ste ga predlagali, se nam ne zdi primeren za nadaljnjo obravnavo in bomo to tudi obširno utemeljili.
Hvala lepa za odgovor. Na vrsti je mag. Katarina Hočevar, ki ima poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim! Poslansko vprašanje naslavljam na ministra za infrastrukturo in prostor, in sicer v zvezi z upravljanjem večstanovanjskih stavb v Republiki Sloveniji. V novembru 2011 so bile namreč sprejete spremembe in dopolnitve Pravilnika o upravljanju večstanovanjskih stavb, ki so med drugim v prakso uveljavile tudi določilo, da je potrebno 100 % soglasje etažnih lastnikov, na primer tudi za obnovo in izolacijo stavb ter drugih investicij v stanovanjskih stavbah s pomočjo posojila iz naslova rezervnega sklada. Ta sprememba se je v praksi izkazala kot izrazito neživljenjska in v praksi blokovskih gradenj nemogoča. Vedno se namreč najde kakšen lastnik v objektu, ki ni zainteresiran za obnovo: ali je stanovanje v zapuščinskem, ločitvenem postopku ali pa etažni lastnik sploh ne stanuje na naslovu in podobno. Tudi zaradi te spremembe pravilnika so dela na večstanovanjskih objektih zastala. Pri tem seveda niso zanemarljive niti izgube poslov izvajalcev gradbenih del. Smiselno bi tako bilo, da se sedma alineja 14. člena tega pravilnika, ki določa, da lastniki soglasno 100-procentno odločajo o najemu in odplačevanju posojila v breme rezervnega sklada, umesti v 13. člen tega pravilnika, ki predvideva tričetrtinsko soglasje oziroma 75-procentno soglasje lastnikov. Ker je sprejetje oziroma sprememba pravilnika v vaši pristojnosti, vas sprašujem: Kaj o tem menite oziroma kdaj boste zadevo uredili? V Državljanski listi namreč menimo, da je ta primer še ena od birokratskih cvetk, ki jih je v naši zakonodaji še obilo. Odprava ne bi imela finančnih posledic za proračun, državljanom, ki so etažni lastniki, pa bi bistveno olajšala postopek pri obnovah svojih nepremičnin. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister Zvonko Černač, prosim za odgovor.
Hvala tudi za to vprašanje in možnost, da ta odprta vprašanja pojasnim. Mislim, da je treba ločiti dve situaciji. Ena situacija je soglasje, ki je potrebno zato, da se neka dela izvedejo, v tem primeru to ni 100-procentno soglasje. Druga situacija pa je, o kateri me sprašujete, ko je intenca oziroma namera, da se najame posojilo za izvedbo teh del. Ne zaradi pravilnika, ampak zaradi stvarnopravnega zakonika in stanovanjskega zakona je predvideno soglasje vseh oziroma tega posojila niti ni mogoče najeti brez soglasja tistih, ki so pri tem soudeleženi. Določba se je, kot omenjate, izpostavila kot problematična mogoče tudi zaradi tega, ker se v vseh primerih verjetno ne izvaja na enak način. Če pogledamo samo formalnopravne razloge, ki sem jih že omenil, je stvarnopravni zakon tisti, ki določa, kakšno soglasje je potrebno pri teh poslih in za katere posle je potrebno 50- procentno, 75-procentno oziroma soglasje vseh. Tisti posli, kjer je potrebno manjše kot 100-procentno soglasje, so izrecno našteti v zakonu in med njimi ni najemanja kreditov v breme rezervnega sklada. Zakon daje možnost najemanja posojil v takih primerih izključno etažnim lastnikom, ne pa upravniku, razen če ta upravnik v takem primeru dobi pooblastilo vseh, se pravi vseh etažnih lastnikov, saj nekdo tretji ne more brez pooblastila posameznega etažnega lastnika odločati o sklenitvi posojilne pogodbe, zlasti ne o pogojih sklenitve, stroških in, kar je najpomembneje, jamstvih, ki jih banke za odplačilo teh posojil zahtevajo. Rezervni sklad je namreč skupno premoženje vseh etažnih lastnikov in skupni lastniki solidarno odgovarjajo za obveznosti, ki nastanejo v zvezi s skupno stvarjo. To pomeni, da v primeru neplačnikov ostali solidarno odgovarjajo tudi za bremena neplačnikov. V praksi pa, kot ste omenili, prihaja do problemov pri izvajanju določb tega zakona. Zaradi tega so v zvezi s tem potekali v preteklosti neki poskusi, na kakšen način bi bilo mogoče ta razmerja urediti, da bi na eni strani zagotavljala normalno izvedbo del, ki so potrebna, in na drugi ustrezno varovanje posameznih etažnih lastnikov, ki ne odklanjajo tega, da se neka dela izvedejo, ne želijo pa nositi solidarne odgovornosti pri najemanju nekega posojila za izvedbo teh del. V praksi bi bila mogoča rešitev, da upravnik pri banki odpre nek poseben račun, prek katerega se potem ta sredstva stekajo tudi za odplačevanje tega posojila. Tisti etažni lastniki, ki ne želijo participirati pri odplačevanju tega posojila, ker razpolagajo z lastnimi sredstvi za poplačilo teh obveznosti, bi verjetno na enostaven način lahko to svojo obveznost tudi izvršili. Kakorkoli, ne glede na vse to, kar sem sedaj povedal, je dejstvo, da se v praksi ti postopki ne odvijajo tako, kot bi bilo prav, da se odvijajo. Zaradi tega bomo to stanje še enkrat podrobno proučili in našli rešitev, ki bo na eni strani preprečila blokade pri izvajanju nujnih del in tistih del, ki pomenijo neko dodano vrednost na skupni lastnini, kar ta solastnina v posameznih večstanovanjskih objektih je, in na drugi strani varovanje tistih etažnih lastnikov, ki ne potrebujejo oziroma ne želijo participirati pri najemu nekega posojila za izvedbo teh del, ampak lahko in želijo svojo obveznost iz tega naslova poravnati z lastnimi sredstvi. Ali bo za to treba uveljaviti to spremembo v obliki spremembe zakona ali bo dovolj, da se deležniki, ki ta zakon izvršujejo, in tisti, ki ga nadzirajo, v tem primeru stanovanjska inšpekcija, o teh poteh na ustrezen način tudi formalno dogovorijo, bo pokazala praksa. Na vsak način izkušnje posameznih primerov kažejo, da tam, kjer so se upravniki na ustrezen način organizirali in dogovorili, je mogoče že v okviru veljavnih določb na eni strani zagotavljati ta dela in na drugi strani ne izpostavljati tistih etažnih lastnikov temu bremenu iz posojila, ki tega ne želijo.
Hvala lepa za odgovor. Mag. Majda Potrata želi postaviti poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigu Turku. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Popolnoma razumljivo je, da ustanovitelj odloča o tem, kakšna bo mreža šol in v štirih desetletjih je bilo teh sprememb zelo veliko. Drugo vprašanje pa je, kako spreminjanje šolske mreže poteka. In tukaj se začenja pravzaprav moje vprašanje. Šele na burno reakcijo zainteresirane javnosti in strokovne javnosti je Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport obelodanilo podatke o tem, kaj namerava storiti – prosim, pazite – do 1. 9. 2012. Ampak podatki, ki so v javnosti, so malo zmedeni, če dovolite. Ker ne vem, kako naj razumem to, da je pri strinjanju enkrat zapisano "da", drugič "ne" in tretjič "razumejo". Ne vem, kaj naj s tistim "razumejo" naredim. Ne vem, kaj naredim s tem, da po eni strani govorijo o pridruževanju, po drugi strani je v gradivu napisano združevanje. Ne vem, kaj naj naredim s podatkom, da je napisano, koliko ima posamična šola dijakov, ko pa številke seštejem, seštevek ni pravilen. Samo za primer, če so višje šole upoštevane, na višjih šolah so študentje, na srednjih šolah so dijaki in pri osmi točki, ki je bila že predmet razprave mojega kolega Bosnića, piše, da bi z združitvijo teh šol bilo na treh šolah 2 tisoč 372 dijakov. Pri najboljši volji, sem seštevala, in jih je tisoč 769. Če grem za kontrolo gledat pri točki 7, Šolski center Slovenj Gradec, pa je seštevek tisoč 463. Kaj hočem povedati? Da celo pri takšnih številčnih podatkih ni mogoče računati z natančnostjo, zato sprašujem ministra: Kateri kriteriji bodo odločilni za ukinitev, pripojitev oziroma združevanje javnih srednjih šol? Bila bi zelo hvaležna, če bi te kriterije lahko slišala, ker recimo prej je bilo rečeno, da je 600 dijakov pa že nekaj čisto normalnega za šolo. SERŠ – Srednja elektro-računalniška šola jih ima 862. V nadaljevanju pa še kaj drugega k temu vprašanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor bo dal minister dr. Žiga Turk. Prosim.
Hvala lepa. Jaz sem pričakoval zdaj na temu mestu vprašanje, vezano na visoko šolstvo, ampak vam seveda z veseljem tudi dopolnim odgovor, ki sem ga dal [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Poglejte, o obeh vprašanjih se bova pogovorila. Seveda ne boste z ogovori zadovoljni, ampak redko ste. Kot sem že povedal, nobene šole ne zapiramo, samo spreminjamo njihov status. To delamo zato, da izboljšamo šolsko mrežo. Vedeti morate, da so srednje in višje šole financirane na glavo, da če dve šoli združimo, samo omogočimo ravnatelju in vodstvu šole, da sredstva, ki jih dobijo, bolj učinkovito porabijo, da človeške vire, ki jih imajo, bolj učinkovito razporedijo med dijake in dijakinje, študente in študentke in da jim tudi morda kakšna sredstva ostanejo za učila, učne pripomočke in vse ostale stvari. Vsi dijaki bodo 1. 9. hodili na isto lokacijo, v isti program, k istim učiteljem, reorganizacije te mreže starši ne bodo opazili, dijaki tudi ne. Rekli ste, da ne veste, kaj bi naredili z besedo "razumejo". Beseda "razumejo" pomeni, da jim sicer ni najbolj všeč, ampak da so pa oni razumeli razloge, ki so jim bili razloženi z ministrstva, zakaj to delamo. In ko seštejete tiste, ki se strinjajo, in tiste, ki razumejo, boste videli, da v veliki večini teh šol razumejo razloge ministrstva, da se je tega projekta lotilo. V zvezi s seštevanjem, pod točko 3, Srednja ekonomska in trgovska šola Nova Gorica, 510, Tehniški šolski center Nova Gorica, tisoč 725. To se vse skupaj lepo sešteje v 2 tisoč 235, tistih 600, ki ste jih omenjali, to ni optimalna velikost, jaz sem lepo poudaril, to je minimalna velikost, pri katerih srednje šole dobijo po normativih določene ugodnosti Pri tej številki 600 se to šele začne.
Predvidevam, da boste zahtevali dopolnitev odgovora. Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala. Nisem govorila o Novi Gorici, ampak o Mariboru. Toda nič ne de, ker je bilo variant o tem, kaj naj bi se v Tehniški šolski center združevalo, zelo veliko različic, in verjetno je medtem katera od šol odpadla. Ko govorimo o tem, kakšen je interes za strokovno izobraževanje, pozabljamo na to, da je naravnost spodbudno, če na kakšni šoli dijaki čutijo še, da se s svojo šolo identificirajo, in s SERŠ se zagotovo. Po podatkih, ki jih je prejšnje ministrstvo, seveda, izdalo, se SERŠ ponaša z najboljšo učinkovitostjo. Vi ste pa, gospod minister, govorili o slabem vodenju. Na 4. mestu so po številu dijakov po izrabi sredstev in po vsem drugem. Tako da v tistih starih grdih totalitarnih časih je bilo to, kaj meni kolektiv in kaj menijo dijaki, kar omembe vredno in upoštevanja vredno. Zdaj je to nekaj, kar se zlahka zanemari. Gospod minister, resnično me zanima: Na podlagi katerih analiz je vaše ministrstvo pripravilo predlog sprememb mreže javnih šol in na katerih izsledkih temelji ocena o načrtovanih prihrankih? Ker če se pri tako banalni stvari, kot je število dijakov, zmotite, potem me res zanima, katere analize so bile podlaga za tako odločitev. Da pa boste v Tehniški center tudi meatroniko združevali, kjer je problem ravno v tem, da bi se z ene šole selili na drugo šolo, da ste pojasnjevali tudi to, da se bodo dijaki iz ene smeri kar preselili v drugi oddelek, tudi to je bilo mogoče prebrati. Torej ne govorite, da ne bodo dijaki na slabšem. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, minister dr. Žiga Turk, izvolite.
Ne, absolutno dijaki ne bodo na slabšem. Za dijake se ne spremeni popolnoma nič. V perspektivi neke naslednje generacije dijakov, ki se zaradi upadanja zanimanja za določene programe, ki se zaradi krčenja generacij sploh ne bi mogli na neko šolo vpisati, jim bo ta šola še vedno nudila tudi te programe, ker si bo lahko s sosednjimi programi, ki so močnejši, kjer je večje zanimanje, večji vpis, lahko izmenjevali učitelje, kjer bodo imeli lahko skupaj nekatere predmete in podobno. V Sloveniji imamo kup tako imenovanih šolskih centrov, ki so nastali na podoben ali enak način in ki odlično funkcionirajo. Sprašujete, kaj meni kolektiv. Glejte, pri spremembah je vedno tako, da tisti, ki se mu zdi, da bo pri spremembi nekaj izgubil, seveda zelo močno protestira. V tistem podtonu vprašanja o samozaposlenih v kulturi, so najbolj glasni seveda tisti, ki se bojijo, da bodo izgubili status, ker bodo kriteriji pač taki, da jih oni ne bodo dosegli. In, oprostite, čisto nič nisem govoril o tem, da je katerakoli konkretna šola slabo vodena. Za niti eno jaz tega tu nisem trdil.
Hvala lepa za dopolnitev odgovora. Imate proceduralno? Prosim.
Hvala. Saj bi lahko enkrat za dvakrat glasovali, ker je že kolega Bosnić dal predlog, da o odgovoru ministra razpravljamo, pa vendar se mi zdi, da je treba povedati. Gospod minister bo lahko v magnetogramu prebral, ali je govoril o boljšem vodenju ali ne, ampak to niti ni bistveno. Dijaki imajo zbor dijakov, dijaška skupnost nasprotuje, niso samo učitelji tisti, ki nasprotujejo. Ustavljen je postopek imenovanja ravnateljice te šole. Zdaj bi vam lahko naštevala, koliko napak je v postopku storjenih. Jaz sem zgrožena, da je na ministrstvu vpeljana nova praksa pravzaprav napol zasebnega komuniciranja s strokovno javnostjo, kajti pisanje po twitterju in blogu ne more nadomestiti neke normalne uradne komunikacije. Enako kot ne more nadomestiti posamično klicanje ravnateljev na ministrstvo in nekontrolirano, in to vse skupaj je potem tako, da kakor posameznik odgovarja, in je zdaj posameznik lahko razglašen za težavno osebnost, ne pa problem, o katerem govorimo. Govorimo o tem, da bomo v velike kombinate, bom rekla, združevali v šolske centre šole z razpoznavno blagovno znamko. In mi slišimo od pristojnega ministra, da gre za prestižna vprašanja. Jaz mislim, da se je o tem treba pogovarjati in treba spoznati kriterije, po katerih se to dogaja. Tu se bo neka večja šola pripojila k manjši šoli. In še tretja manjša, da vam ne govorim o tem, da je bila predlagana še četrta šola za združevanje. Ampak to se dela brez resnega premisleka. Tisti, ki se hočejo postaviti na noge, so seveda utišani in mislim, da na tak način v demokratični družbi ne moremo funkcionirati, ker govorimo o tem, da dobra šola z učiteljem stoji ali pade. Ali bomo imeli zdaj na šolah nižji standard? To je samo obvoznica za spreminjanje normativov in standardov. Dopolnjevanje obveze z ene šole na drugo je brez pripojitve, brez združevanja že veljavna in uveljavljena praksa. Zato ni treba delati teh manevrov, ki jih zdaj minister predlaga. Zato mislim, da je o njegovem odgovoru treba opraviti razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor glasoval v okviru glasovanj. Gospa Tamara Vonta bo postavila poslansko vprašanje ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu.
Hvala lepa. Slovenija se je na vrhu Nata obvezala, da bo prispevala denar v sistem AGS zavezništva oziroma v sestavni del tako imenovane "pametne obrambe". In od podjetja Northrop Grumman bo zavezništvo kupilo pet brezpilotnih vohunskih letal, pri nas se jih je, sicer ne vem zakaj, prijelo ime "troti" in mobilne postaje za njihovo vodenje. Za zdaj naj bi projekt vreden, če prav vem, slabi 2 milijardi, Slovenija naj bi prispevala slabih 7 milijonov, če seveda ne upoštevamo še stotisoče za vzdrževanje tega sistema. Zato obrambnega ministra Hojsa sprašujem: Kateri so tehtni oziroma konkretni razlogi, da moramo sodelovati v tem projektu? Že zdaj povem, da argument mednarodne kredibilnosti ne bo dovolj. Nimamo za brezplačni vrtec za drugega otroka, klestimo pokojnine, plače, ukinjamo veleposlaništva, imamo pa denar za brezpilotna letala, in to v državi, ki jo preletiš v nekaj urah z balonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za odgovor ministra za obrambo gospoda Aleša Hojsa.
Spoštovana poslanka, jaz upam, da bodo tehtni argumenti tiste zaveze, ki so jih vlade v preteklosti dale zavezništvu. Zato moram malo v zgodovino. Projekt nadzora iz zraka se je začel uveljavljati po koncu zalivske vojne tam nekje v letih 1991, 1992, ko je zavezništvo spoznalo, da v svojih bojnih operacijah ne zadostujejo samo tiste izvidniške, poveljniške in ostale funkcije, ki jih imajo na razpolago s kopnega, ampak da bi bilo sila primerno, če bi bil vzpostavljen tudi tako imenovani Air ground surveillance, to se pravi nadzor kopnega iz zraka. Zavezništvo je kar nekaj projektnih nalog v obdobju med letom 1992 in 2000 izvedlo, izračunalo, implementiralo v smislu projektne dokumentacije in nekako v tistih letih izračunalo, da bi tak projekt stal cca 3,4 milijarde evrov. Na širitvenem vrhu leta 2002 v Pragi so vsem tistim potencialnim kandidatom za zavezništvo ponudili tudi sodelovanje v paketu tako imenovanega "smart defenca" oziroma "pametne obrambe". Slovenska vlada se je leta 2002, kdo jo je takrat vodil, verjetno veste, odločila, da v tem projektu sodeluje. Leta 2002 je Slovenija podala zavezo, da bo k temu pristopila. V letu 2007 je zavezništvo ugotovilo, da je ta projekt predrag. Močno je skrčilo projektno dokumentacijo, izločilo je letala Airbusa in podobno in po krčenju ugotovilo, da bi bilo tak projekt v zmanjšanem obsegu in z nižjimi stroški mogoče končati za okoli 1,2 milijardi evrov, projektni svet pri Natu pa je omejil zgornjo vrednost projekta na 1,4 milijarde, kar pomeni, da se preko tega zneska projekt ne more izvesti. Slovenija se je v letu 2009 – torej pod bivšo vlado, prejšnjo vlado, ko je vlada že na veliko razlagala, da smo v hudi gospodarski krizi in da ni denarja – s podpisom obvezala, da bo v projektu sodelovala in da bo za ta projekt tudi zagotovila ustrezna sredstva. Ta sredstva so se v letu 2009 gibala po stalnih cenah na nivoju 5,7 milijona evrov, danes so ta sredstva na nivoju 6,8 milijona evrov in Slovenija je na vrhu zavezništva samo potrdila tisto, kar je bilo že dogovorjeno, seveda govorim o vrhu v Čikagu. To ne pomeni, da jaz kot obrambni minister temu projektu nasprotujem, tudi ne pomeni, da valim krivdo na kogar koli iz prejšnje vlade, kajti po mojem mnenju je ta projekt eden od projektov, ki dokazuje, da je s "pametno obrambo", z združevanjem sil, mogoče stroške obrambe tako pri nas kot v zavezništvu znižati. Sam projekt naj bi potekal v fazi devetih let, torej dokončan naj bi bil do leta 2017, če preračunam stroške, ki odpadejo na Slovenijo, gre za okoli 700 tisoč evrov na letnem nivoju, nekaj čez 600 tisoč evrov je Slovenija v preteklih letih v ta projekt že vplačala. Cirka 2 milijona in pol evrov sem s pozivom dobaviteljem na Ministrstvu za obrambo na obstoječih pogodbah; torej pozval sem vse dobavitelje na obstoječih pogodbah, da znižajo cene, ki so jih dosegli na javnih razpisih v zadnjih treh letih. Odziv je bil dober. Več kot dva milijona evrov smo dobili na podlagi tega poziva, torej dobršen del sredstev je pokrit že za naslednja tri leta. Bi pa rad jasno povedal tudi to, da je približno 60–70 % našega vložka, ki ga bomo v ta projekt vložili, namenjenih – ne za tako imenovane protidobave, ampak za vključenost. Slovenska podjetja naj bi v temu projektu sodelovala. Eno od slovenskih podjetij, torej bivši Hermes Softlab, je v projekt že vključeno. Kot Ministrstvo za obrambo se s samimi proizvajalci ne pogovarjamo, imamo pa informacije, da dela oziroma pogodbe, ki naj bi jih slovenska podjetja v projektu podpisala, tečejo skladno s terminskimi plani.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Čeprav ste rekli, da se ne boste sklicevali na sklepe prejšnje vlade, ste odgovor začeli natanko s tem. Ampak, saj veste, sklepi se dajo spreminjati; tudi v primeru odločitve Beneške komisije so se. Tako mislim, da ni neke težave. Niste mi odgovorili niti na vprašanje Ali je mogoče odstopiti od tega projekta? Lahko naštejete tudi države, ki so že odstopile? Zanimivo je namreč, da je nekaj precej bogatejših držav, kot je naša, že odstopilo od tega projekta. V Združenih državah so ugotovili, da so konkretno ta letala, o katerih govorimo, predraga in da je njihovo vzdrževanje silno drago in da so v glavnem prizemljena, potem pa so ponudili še drugim. In tukaj govoriti o tem popustu, ki smo ga dobili, se mi zdi pa res malce smešno. Po drugi strani pa je vse glasnejša polemika o moralnosti in etičnosti tega početja, posebej za tista letala, ki so opremljena z orožjem. Ne vem, vsak teden slišimo, koliko civilistov so s temi letali pobili. Vem, da ta naša letala naj ne bi imela tega, ampak dejansko me zanima: Kaj mi s tem resnično dobimo? Ali ne bi več dobili, če bi začeli s helikopterji z nujno medicinsko pomočjo, s katerimi imamo konstantno težave? Ampak ne, mi se ukvarjamo z brezpilotnimi letali! Ali mi dejansko rešujemo posledice finančne krize za zavezništvo in posledice, zato da Nato nekako išče svoj smisel v temu novem izzivnem času, ki mu enostavno ni kos? Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Aleš Hojc. Prosim.
Zdaj, spoštovana poslanka, najprej ste rekli, da vam ne smem reči, da s tem zadovoljujem oziroma [[...]]
Minister, trenutek. Prosim, da se izklopite, hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Če ponovim. Najprej ste, spoštovana poslanka, rekli, da ne smem govoriti o tem, kako s tem projektom izpolnjujemo obveznosti do Nata, začel sem z zgodovinskimi dejstvi in sem povedal, da se na nikogar ne sklicujem. Torej, zgodovinska dejstva so takšna, kot sem jih povedal. Je pa res to, kar sprašujete, moram povedati sedaj, s tem seveda izpolnjujemo tudi naše obveznosti do Nata. Članice, ki v projektu sodelujejo, so naslednje: Bolgarija, Češka, Estonija, Nemčija, Italija, Latvija, Litva, Luksemburg, Norveška, Romunija, Slovaška, Slovenija in Združene države Amerike. Iz projekta so v vmesenem času izstopile Poljska, Turčija, Danska in Kanada, pri čemer sta tako Poljska kakor Danska v projekt zopet vstopile. Torej sta iz projekta formalno izstopili samo Turčija in Kanada. Kaj Slovenija dobi? Nisem govoril o vojaški uporabi teh pilotov, govorim o smislu nadzora prostora; nobeno od teh letal ni opremljeno z orožjem, se pravi, da tukaj ne gre za vojaško delovanje. Vse članice bodo imele možnost ta brezpilotna letala uporabljati za nadzor svojega prostora, kopenske meje, morske meje, humanitarnih konvojev – ne nazadnje v nekaterih državah – piratstva, predvsem pa se mi zdi pomembno, da bo s tem nadzorom, z nadzorom zraka mogoče nadzirati oziroma reševati stvari tudi v primeru elementarnih, naravnih in drugih nesreč.
Proceduralno, prosim.
Ja, proceduralno. V bistvu ne, ker nima smislu o tem razpravljati, ker odgovore sem že slišala; ampak ne vem, kako bomo z reaktivci nadzorovali našo mejo, ne vem, ne znam si tega predstavljati, tako da rajši umikam, ker enostavno – nima smisla.
Ja, v tem primeru ste malo izkoristili poslovnik. Dobro, hvala lepa. Na vrsti je gospa Jasmina Opec, ki želi postaviti poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Prosim.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister! Državna cesta R2-441/1298 Murska Sobota–Gederovci v dolžini okoli 10 kilometrov velja za pomursko cesto smrti oziroma za enega najbolj nevarnih prometnih odsekov v Pomurju. Gre za izjemno prometno cesto v Pomurju, saj predstavlja zahodno vpadnico v mesto Murska Sobota in povezuje zahodni del Goričkega z ravninskim delom Prekmurja, gostota prometa pa se je v zadnjih časih povečala tudi na račun državljanov Republike Hrvaške, ki po njej dnevno migrirajo na delo v Republiko Avstrijo. Cesta je uničena, polna lukenj, z neustreznimi bankinami, z odsotnostjo kolesarske steze in pločnika pa je popolnoma onemogočen promet kolesarjem in pešcem. Naj navedem še nekaj črnih statističnih podatkov. V obdobju 2001–2012 se je na tej cesti zgodilo 693 prometnih nesreč, v katerih je bilo udeleženih tisoč 332 oseb, 7 oseb se je smrtno ponesrečilo, 42 je bilo hudo ranjenih. V zadnjih treh tednih cesta ponovno postaja cesta žrtev, saj je v treh prometnih nesrečah umrla 1 oseba, 3 pa so bile hudo ranjene. Prepričana sem, da cesta terja hitro in nujno obnovo, saj ogroža življenje vseh, ki se po njej peljejo, in vseh, ki ob njej živijo. Zato, spoštovani gospod minister, vas sprašujem: Kdaj lahko pričakujemo celovito obnovo državne ceste R2-441/1298 Murska Sobota–Gederovci? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač, prosim.
Hvala lepa tudi vam za to vprašanje. Problematika obnove, rekonstrukcije državnih cest je problematika, ki se vleče že skozi daljše obdobje in zadeva praktično omrežje državnih cest na območju celotne države. V nekaterih delih malo boljša, v nekaterih malo slabša, vendar je bila že pred leti ocena, da bi, če bi želeli v nekem doglednem obdobju petih do desetih let na ustrezen način modernizirati in vzpostaviti prenovljeno prometno omrežje na območju državnih cest, na letni ravni potrebovali okrog 300 milijonov evrov. Tega denarja seveda ni; ni ga že vrsto let, tudi ga ni bilo v časih, ko je bila gospodarska rast bistveno bolj intenzivna, kot je danes, ko smo rasli, ko nismo padali tako kot v preteklih letih. Iz teh približno 170, 180 milijonov evrov državnega denarja za te namene smo letos nekje na številki okrog 152 milijonov evrov. V enem delu se na tistem segmentu, kjer je to mogoče, glede na pravila, ki so določena na ravni koriščenja evropskih sredstev za te namene, za modernizacijo tega omrežja, predvsem tam, kjer gre za večje posege, v največji možni meri koristijo tudi evropska sredstva iz sedanje finančne perspektive in nekaj podobnega bo tudi v obdobju 2014 do 2020. Pri tem je zelo pomembno, da bomo za naslednje obdobje imeli v roku pol leta dokaj natančno pripravljen program s korektno časovnico, v okviru katere bo mogoče te posege izvajati, in na tak način zastavljene projekte, da bodo tudi upravičili pogoje za to sofinanciranje. Zaradi tega na številnih območjih prihaja do združevanja posameznih doslej razdrobljenih projektov. Ocenjujemo, da bi na ta način lahko v prihodnjem obdobju, torej v naslednji časovnici, ki presega mandat naše vlade, normalno, do leta 2020, prišli do nekega zaključka glede končne posodobitve, modernizacije in nadgradnje državnega cestnega omrežja, vključno z vsemi tistimi pričakovanji, ki so po posameznih lokalnih skupnostih. Glede tega konkretnega odseka; v teku sta dva projekta. Eden izmed teh projektov je državna kolesarska povezava Murska Sobota–Gederovci, odsek Veščica–Vanča vas, projekt številka 08 do 0013, ki teče že nekaj časa, vse od leta 2008, ko je bil izdelan projekt za izvedbo, ki je bil leto kasneje recenziran. Takrat so se tudi pričeli postopki za odkupe zemljišč. V lanskem letu je bila pripravljena razpisna dokumentacija za celotno izvedbo na R2-441, odsek 1298, od kilometra 3 tisoč 720 v dolžini 2 tisoč 600 metrov oziroma 2 kilometra 600 metrov, vendar zaradi znanih finančnih omejitev se dela niso izvajala. V letošnjem letu je bila razpisna dokumentacija zaradi teh omejitev prilagojena le za izvedbo dela odseka, in sicer daljinska kolesarska povezava D4 Murska Sobota–Gederovci, odsek Veščica–Vanča vas na odseku 1298, od kilometra 3 tisoč 720 v približno polovični dolžini prvotno načrtovanega odseka tisoč 320 metrov. Javni razpis je trenutno objavljen na portalu, projekt vodi Direkcija Republike Slovenije za ceste. In drugi del, rekonstrukcija cesta Gederovci–Murska Sobota–Rankovci od kilometra 3,7 dolžine 2 tisoč 140 metrov in od kilometra 5,84 dolžine 4 tisoč 310 metrov, kjer se predvideva izdelava projektne dokumentacije za obnovo vozišča in izgradnjo kolesarske poti. Izdelana je investicija dokumentacija na ravni DIP, izdelana je tudi projektna naloga, V letošnjem letu v aprilu mesecu je bila na ravni Direkcije za ceste potrjena. Tako je zdaj na potezi občina Tišina, ki je dobila to dokumentacijo v pregled oziroma niti ni več na potezi, ker je ta dokumentacija bila s strani občine že prejeta, tako da bodo nadaljnji postopki tekli v smislu izvedbe javnega naročila oziroma projekte dokumentacije in izvedbe same investicije v naslednjih letih. Žal v skladu z zelo majhnimi sredstvi, ki so pač na voljo.
Hvala lepa za odgovor. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Jožef Kavtičnik, in sicer ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku, ki je pa opravičeno odsoten. Ali želite postaviti ustno vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo. Kljub temu da ministra mag. Vizjaka ni, problem ostaja, zato bi želel na ta problem opozoriti. Evidentno je, da se populacija v naši državi in na splošno v Evropi stara. Starejši ljudje ostajajo sami, velikokrat so bolni in so potrebni pomoči. Njihovi najbližji so ali zaposleni ali živijo morda tudi v težkih socialnih razmerah, zato je treba, da bi se za njih poskrbelo. Pojavlja se vprašanja, kako bomo v naši državi poskrbeli za starostnike. Kot vemo, je v veliko državah v Evropi, predvsem v Skandinaviji, za to dobro poskrbljeno. Za starostnike imajo odlično organizirano oskrbo. V mandatu 2008–2011 je bil zakon o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju starejših oseb že dan v javno razpravo, zato ministra sprašujem – in ker ga ni danes tukaj, želim, da mi ustno odgovori na naslednji seji: Na kakšen način in v kolikšnem času boste pripravili celovito prenovo oziroma vzpostavitev celovitega sistema dolgotrajne oskrbe in nege v Republiki Sloveniji, ki zaradi družbenih, demografskih kazalcev postaja vedno večja težava na področju varstva starostnikov? Hvala.
Hvala lepa. V skladu z vašo željo vam bo minister odgovoril ustno na naslednji seji. Gospod Peter Vilfan bo postavil poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovani minister, dr. Žiga Turk! Moje vprašanje bo s področja, na katerega ste v teh dnevih že velikokrat in veliko odgovarjali, ampak jaz še vedno nisem dobil tistega pravega, za mene sprejemljivega odgovora. Pojdimo po vrsti. Računsko sodišče je Fundaciji za šport izreklo negativno mnenje o pravilnosti poslovanja Fundacije v letu 2010, ker loterijskih sredstev ni razdeljevala transparentno. Revizija kaže na to, da so nepravilno razdelili – in ta podatek je treba posebej poudariti – ne nekaj tisoč ali 10 tisoč evrov, ampak kar več kot 2,4 milijona evrov. Po mnenju Računskega sodišča Fundacija za šport ni zagotovila ustreznih podlag za delo organov fundacije, saj ni vnaprej opredelila finančnega vrednotenja programov in ni določila pravil in meril glede razdelitve sredstev na programih športne dejavnosti in gradnje športnih objektov. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija nismo presenečeni nad negativnim mnenjem Računskega sodišča, se pa upravičeno bojimo, da se bodo nepravilnosti še stopnjevale. Pod vodstvom sedanjega v. d. direktorja Direktorata za šport in direktorja Fundacije za šport v času ugotovljenih nepravilnosti gospoda Draga Balenta je nastal tudi predlog novele Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, s katero se ukinja funkcija direktorja Fundacije za šport, zaposlene, ki opravljajo administrativne naloge za fundacijo, pa se z novelo zakona zaposluje kar na ministrstvu. Slednji pa bodo pripravljali predlog za razdeljevanje sredstev, zato bojazen vmešavanja politike pri tem zagotovo ni odveč. S hitrim manevrom se je poseglo tudi v sestavo Strokovnega sveta za šport in v sestavo Sveta Fundacije za šport. V Pozitivni Sloveniji smo prepričani, da gre za očiten primer politizacije in poskus podrejanja ne samo športa, ampak tudi prilaščanja sredstev. Vse te rešitve nikakor ne bodo pozitivno vplivale na večjo neodvisnost in transparentnost delovanja Fundacije za šport. Moje vprašanje je naslednje. Glede na to, da očitno zelo zaupate gospodu Dragu Balentu in v njegove sposobnosti, me zanima: Kako vi osebno komentirate negativno mnenje Računskega sodišča Fundaciji za šport?
Hvala lepa. Odgovor bo podal minister dr. Žiga Turk. Prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Pravilno ste ugotovili, da se Računsko sodišče predvsem sklicuje oziroma kritizira odsotnost ustrezno razčlenjenega pravilnika. Mi smo malo prej govorili na področju samozaposlenih v kulturi, kjer poskušamo pravilnik bolj razčleniti, pa nekomu pa taka razčlenitev ni všeč, tako da bi se bilo dobro zmeniti, v katero smer oziroma kaj si pravzaprav želimo. Ampak grem zdaj k vašemu vprašanju, odgovoru nanj. Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport neposredne formalne povezave s Fundacijo za šport nima, saj je po 15. členu Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije nadzor nad poslovanjem Fundacije za šport v celoti v rokah Računskega sodišča. Mnenje Računskega sodišča se nanaša na poslovanje fundacije v letu 2010. Po mnenju Računskega sodišča naj Fundacija za šport v nekaterih primerih ne bi imela ustrezno razčlenjenih pravilnikov o pogojih in merilih za delitev sredstev, pri čemer je treba povedati, da pred tem letom oziroma še prej so bili pravilniki še bistveno manj razčlenjeni, ker je do spremembe oziroma do uvajanja pravilnikov sploh v teh letih šele prihajalo. Na nekaterih področjih naj bi Svet Fundacije za šport razdelil sredstva z nejasno določenimi in preverljivimi postopki in izračuni vrednotenja, prav tako naj bi komisija za pritožbe v nekaterih primerih ne imela ustrezne podlage za vrednotenje vlog oziroma sprejem sklepov na komisiji za pritožbe. Skratka, Računsko sodišče bi si želelo, da bi bile formule jasnejše, da bi več izpadlo ven iz številk, manj pa iz, recimo, strokovnih ali pa subjektivnih mnenj. Fundacija za šport mora na osnovi tega poročila v devetdesetih dneh predložiti Računskemu sodišču odzivno poročilo z izkazom popravljalnih ukrepov, izdelati mora podrobno razčlenjena pravila za delitev sredstev na različnih programih in pripraviti akt o pravilih delovanja komisije za pritožbe. Soglasje k pravilom daje Državni zbor Republike Slovenije. Ministrstvo bo pri vseh teh aktivnostih sodelovalo skladno s svojimi pristojnostmi in bo podprlo prizadevanja Sveta Fundacije za šport pri reševanju vprašanj, ki jih je nakazalo Računsko sodišče. Drugih pristojnosti glede Fundacije za šport ministrstvo nima.
Gospod Peter Vilfanzahteva za dopolnitev odgovora Prosim.
Spoštovani gospod minister, kljub vašemu odgovoru in navedbi razlogov oziroma zadev, za katere menite, da dajejo odgovore na vsa moja vprašanja, moram reči, da se še vedno ne morem znebiti občutka, da se Fundaciji za šport, predvsem pa avtonomiji športa ne obetajo ravno dobri časi. Očitno je, da je že ta vložena novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, pri pripravi katere so izključili Olimpijski komite Slovenije in ostale deležnike, povezane prav s tem negativnim mnenjem Računskega sodišča. O noveli zakona je še pred odločbo Računskega sodišča o poslovanju Fundacije za šport pomisleke izrekla tudi protikorupcijska komisija. Ti pomisleki so povezani tako s spremenjenim načinom izbora članov Sveta Fundacije za šport kot s premestitvijo administrativnega dela fundacije pod okrilje vašega mega ministrstva. Tudi današnja odločitev o tem hitrem postopku oziroma potrditev tega hitrega postopka pri sprejemanju omenjenega zakona pravzaprav potrjuje, da se vam, ne vem zakaj, tako zelo mudi in da si pri tem neke normalne, poglobljene in argumentirane razprave pravzaprav ne želite. Sam menim, da bi gospod Balent moral prevzeti odgovornost za ugotovljene nepravilnosti oziroma kršitve v Fundaciji za šport, saj je ravno on kot direktor neposredno odgovoren za njeno zakonito poslovanje. Zanima me: Ali boste razmislili o ustreznosti oziroma primernosti gospoda Balenta na mestu direktorja Direktorata za šport ali pa mu boste res v bližnji prihodnosti umaknili ta predznak v. d. in ga na ta način dokončno ustoličili na enega najpomembnejših položajev v slovenskem športu? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, za dopolnitev odgovora, minister dr. Žiga Turk.
Teh internih razmer v slovenski športni sferi pravzaprav ne poznam; kakšen je lobi na eni strani, na drugi strani, zakaj vam je gospod Balent tako trn v peti. Konec koncev je bil na visokih funkcijah pod zelo različno obarvanimi vladami. Po mojem mnenju se avtonomiji športa obetajo boljši časi. Namesto da v nek organ v celoti delegira vse skupaj Olimpijski komite, ki ga športne zveze sestavljajo, bi te športne zveze lahko direktno vplivale na sestavo tega organa. Tudi nočem v podrobnostih komentirati te odločbe Računskega sodišča tudi zato ne, ker čakam, kakšen bo odgovor s strani Fundacije za šport, kakšno bo odzivno poročilo, v katerem bodo verjetno argumentirali oziroma pokazali svojo plat medalje. Je pa treba vendar v zvezi z direktorjem fundacije povedati, da glede na 17. člen pravil Fundacije za šport, da v temu člen zelo jasno piše, da direktor lahko s sredstvi fundacije razpolaga samo za namen in v obsegu, ki jih je opredelil Svet Fundacije za šport s sklepi. Skratka, o razdelitvi sredstev komu, kaj, kdaj, koliko odloča svet, direktor pa je bolj ali manj oseba, ki potem to administrativno in drugače izpelje. Kot rečeno, ta hip težko vse te napade na direktorja Balenta razumem. Se pa bom verjetno o takšnih in drugačnih mrežah v športu moral še marsikaj naučiti.
Hvala lepa za odgovor. Gospa Marija Plevčak ima poslansko vprašanje za ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča. Prosim.
Lep pozdrav vsem, posebej še gospodu ministru. V kratkem časovnem roku ter na dveh maratonskih sejah Odbora za finance in monetarno politiko je paket zakonskih predpisov, to je Zakon o uravnoteženju javnih financ, potrdil tudi Državni zbor. Večina sprememb se nanaša na zmanjševanje pravic prebivalcev Slovenije. Na prihodkovni strani je bilo sicer 14 postavk, ki pa vemo, da ne bodo dale takojšnjega in zadostnega učinka. Vlada sicer išče rešitve tudi na tej prihodkovni strani. Vendar pa vam moram zastaviti naslednje vprašanje: Zakaj Vlada oziroma Ministrstvo za finance ne pokaže nobenega interesa, da bi podala zahtevo pristojnim organom, da po hitrem postopku oziroma takoj raziščejo vse masovne denarne odlive že znanih tajkunskih akterjev ter še vseh ostalih neodkritih goljufij vseh grobarjev dobrih podjetij, ki so tako imenovana "svoja" sredstva naložili v banke v tujini in druge davčne oaze? Prepričana sem in tudi znano mi je, da imata tako Davčna uprava Republike Slovenije kot Agencija Republike Slovenije za javnopravne evidence in storitve razpoložljivo dokumentacijo. Prav tako imajo evidenco banke, ki so k nepravilnostim pripomogle z odobravanjem zelo velikih posojil "na lepe oči", imajo pa tudi vse evidence o dogajanjih na transakcijskih računih. Ne vem, ali je v vse to vpletena tudi politika, ki ne kaže interesa, da bi vse te nepravilnosti čim prej odkrila in ta sredstva vrnila v proračun in realno gospodarstvo; tja, od koder so odtekla. Mislim, da sta vam vsem znana primera Nemčije in Avstrije, ki sta skrita in zatajena sredstva iskali v bankah v Švici in pridobili v svoj proračun precejšnje vsote denarja. Mislim, da Slovenci kaj takega ne zmoremo ali nočemo. Ali je varovanje zasebnosti tako "močno" in nam vse to onemogoča? Naši volivci, ne glede na strankarsko pripadnost, so nad vsem dogajanjem zelo razočarani in spremljajo naše dogajanje tu v parlamentu. Prosim za konkreten odgovor: Zakaj se ni oziroma kdaj se bo na tem področju tudi pri nas začela temeljita raziskava in iz ugotovitev izhajajoča osebna odgovornost? Ponovno poudarjam; osebna odgovornost, ki jo do zdaj še ne poznamo. Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Janez Šušteršič, prosim za odgovor.
Spoštovani, hvala za vaše vprašanje. Tisti organ, ki je na področju Ministrstva za finance najbolj pristojen za to, o čemer sprašujete, je Davčna uprava oziroma davčni postopek. V tem okviru marsikaj že poteka, tako proučevanje nakazil v tako imenovane davčne oaze kot izmenjava podatkov z drugimi državami, tudi s Švico, ki ste jo omenili. Tudi na tej podlagi prihaja ne samo do izmenjave informacij, ampak tudi do dodatnih prilivov v proračun, se pravi do dodatno ugotovljenih davčnih obveznosti. Kot ste želeli, smo prosili za konkretne, natančne podatke Davčne uprave o tem. Naj vam jih nekaj navedem, ker gre za številke, jih bom vseeno nekoliko tudi prebral. Prva stvar, kar se tiče poslovanja z davčnimi oazami. Tukaj je Davčna uprava zajela 29 držav, pregledala transakcije preko oziroma blizu 10 tisoč zavezancev, približno polovica fizičnih, polovica pravnih oseb. Seveda ne pomenijo vse te transakcije izogibanja davkov, pa ne pomenijo nečesa, kar je nelegitimno, nakazovanje denarja v tujino je vendar nekaj, kar je legalno, dokler ne gre, recimo v našem primeru, za izogibanje davkov. Se pravi, na osnovi teh informacij o transakcijah je Davčna uprava naredila nek pregled, kateri so najbolj tvegani zavezanci oziroma najbolj tvegane transakcije. Okrog 350 nadzorov je bilo doslej opravljenih. Ugotovljenih oziroma naloženih je bilo približno 11 milijonov dodatnih davčnih obveznosti. Druga stvar. Omenil sem mednarodno izmenjavo podatkov. Slovenija ima 47 sporazumov o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, kjer je ta izmenjava podatkov tudi zajeta. Ima tudi dva sporazuma, ki sta posebej samo o izmenjavi informacij. Na tej seji Državnega zbora boste verjetno ratificirali še dva takšna sporazuma o izmenjavi podatkov. Na osnovi tega – recimo, tukaj imam podatek za leto 2011, ko je bilo blizu 10 tisoč različnih davčnih informacij o dohodkih slovenskih rezidentov v tujini sporočeno v Slovenijo. To se pravi, te stvari potekajo. Posebno poglavje so tukaj obresti, na podlagi tako imenovane obrestne direktive, kjer gre za to, da države, kjer imajo rezidenti druge države, recimo Slovenci v tujini, neko vlogo, ta država izvede davčen odtegljaj in nakaže ta denar v Slovenijo. V letu 2011 je na ta način prišlo v slovenski proračun milijon in pol evrov, velik del tega, pomemben delež tega, tudi iz Švice, ki ste jo omenili, in dodatna odmera še na podlagi podatkov, ki tukaj niso bili navedeni, blizu 100 tisoč, kar je sicer manj, ampak važno je, da ta glavna izmenjava podatkov in nakazovanje na podlagi odtegljajev poteka. Še dve zadevi na kratko, da omenim. Tam, kjer to ni mogoče, ugotoviti na osnovi teh podatkov, Davčna uprava preverja tudi sum, se pravi situacije, v katerih prihaja do očitnega nesorazmerja med premoženjem in odhodki ljudi, kjer so odhodki večji od dohodkov oziroma premoženja. Blizu 400 takšnih preiskav je bilo v teku, preko 100 zaključenih, odmerjenih. Lahko, da bodo še kakšne pritožbe in drugi postopki, ampak odmerjenih je bilo približno 16 milijonov evrov dodatnih obveznosti. Poleg tega je bila posebna pozornost namenjena tudi tem tako imenovanim družbam, ki služijo kot poštni nabiralnik, tudi v tem kontekstu so inšpekcije naložile za približno 5 milijonov dodatnih davčnih obveznosti. Kot rečeno, to je tisto, kar so inšpekcije ugotovile. Niso še vsi postopki najbrž na vseh stopnjah zaključeni, vendar ti podatki kažejo, da se tukaj pač opravlja neko delo. Hvala.
Hvala lepa za odgovor. Ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu bo postavil poslansko vprašanje mag. Dejan Židan. Prosim.
Predsedujoči, lep pozdrav. Spoštovane kolegice in kolegi, tudi vam lep pozdrav! Spoštovani minister Žerjav, ostala ministrska ekipa še tudi vam lep pozdrav! To vprašanje mogoče ne bo tako zanimivo za vso Slovenijo, je pa res, da tudi lokalne skupnosti imajo težave, ki pa njim dosti pomenijo. Spoštovani minister, prepričan sem, da ste seznanjeni s primerom v občini Gornja Radgona. Občina Gornja Radgona je postopke za prenos zemljišč za izvedbo Projekta Skupaj, ki ga skupaj s sosednjo Avstrijo izvaja na območju, ki je predmet prenosa, začela že veliko prej, preden so projekt prijavili in so jim bila odobrena evropska sredstva. Prvo vlogo za prenos je občina namreč vložila že leta 2004, leta 2010 je bila pozvana, da vlogo dopolni. Danes je vloga popolna in ima vsa soglasja trenutnih upravljavcev, zaplete pa se pri postopkih, povezanih s prenosom zemljišč na bivšem mejnem prehodu v razvojne namene v skladu z Zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, kar ovira pridobitev gradbenega dovoljenja, saj je le-to vezano na urejene zemljiške zadeve. Zaradi navedenega so ogrožena evropska sredstva v višini 1,7 milijona evrov. Čas za izvedbo projekta se izteka, črpanje sredstev je resno ogroženo, in to tudi na avstrijski strani. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kdaj lahko občina pričakuje dokončanje postopkov prenosa in podpis pogodbe? Za odgovor se vam že vnaprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Prosim za odgovor ministra mag. Radovana Žerjava.
Hvala lepa. Na podlagi 29. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja so občine v letu 2011 in delno v letu 2012 na Službo Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko podale predloge za brezplačni prenos stvarnega premoženja na lokalne skupnosti. Stvarno premoženje se na podlagi zakona prenaša z namenom uporabe tega premoženja v razvojne namene. Za postopek prenosa brezplačnega stvarnega premoženja na občine je sedaj zadolženo, kot ste sami povedali, tudi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Po sprejetem rebalansu proračuna, v katerega je vključen tudi letni načrt ravnanja s stvarnim premoženjem, ministrstvo nadaljuje s postopki za brezplačni prenos premoženja na občino. Trenutno ima ministrstvo v postopku reševanja 32 vlog posameznih občin. Glede na določa 29. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja mora ministrstvo v postopku prenosa preveriti, ali se bo konkretno premoženje uporabljalo v razvojne namene, predvsem pa morajo biti izpolnjeni nekateri kriteriji, ki jih zdaj pač ni treba posebej navajati. Kar se tiče konkretnega primera občine Gornja Radgona. Glede na postopke, ki jih je treba upoštevati pri tem brezplačnem prenosu stvarnega premoženja po 29. členu in sprejetem rebalansu državnega proračuna, je ta konkretni postopek že stekel za prenos premoženja na občino Gornja Radgona. Vključenih je več ministrstev – za infrastrukturo, za finance, Carinska uprava, za pravosodje –, bile so poslane vloge za pridobitev soglasja za ta brezplačni prenos premoženja, tako da ne vidim zadržkov, da se ta zadeva ne bi relativno hitro razrešila v dobro občine. Hvala lepa.
Hvala lepa za odgovor. Ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju bo postavila poslansko vprašanje gospa Saša Kos.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! Dejstvo je, da ste z Zakonom za uravnoteženje javnih financ po naši oceni ostro posegli na področje pravic pacientov in posredno tudi na dostopnost do zdravstvenih storitev. Že na sami seji so opozorili na parcialni ukrep na področju dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, kjer ste črtali regularno organe, ki so nadzirali dvig in upravičenost premij dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Danes že vemo, da bodo zavarovalnice, ki to zavarovanje ponujajo, premije dvignile, vi kot minister pa na samo ceno zavarovanja ne morete več vplivati. To pomeni, da se bodo premije zvišale vsem, ne glede na posameznikov dohodek, kar pomeni, da se s tem zavestno odmikate od sistema solidarnosti in posredno tudi od univerzalne oziroma enakomerne dostopnosti do zdravstvenih storitev. Poleg tega pa vemo, da Slovenija za financiranje zdravstva ne dosega povprečja Evropske unije. Kljub finančnim krizam so se države članice EU dogovorile, da je treba socialne vrednote javnih sistemov zdravstvenega varstva, kot so solidarnost, socialna pravičnost in univerzalna dostopnost do pravic, utrditi in razvijati, ne pa zmanjševati ali krčiti njihovega pomena, kar danes počnete vi z vašimi ukrepi. Sprašujem vas, spoštovani minister: Kako boste v okviru napovedanih reform na področju zdravstva zagotovili stabilno financiranje zdravstvenih storitev in hkrati zagotovili, da bo zdravje tudi v prihodnje ostalo najpomembnejši del nacionalne blaginje in blaginje posameznika? Osnovni cilj vseh javnih sistemov zdravstvenega varstva, predvsem v državah članicah EU, je torej zagotoviti dostop do pravice na ustrezni kakovostni ravni vsem ljudem, ki jo pravni dokumenti EU opredeljujejo kot univerzalno pravico. V Pozitivni Sloveniji smo prepričani, da mora zdravstvo ostati javna dobrina, zato bi bilo v okviru univerzalne dostopnosti treba takoj sprejeti oziroma oblikovati novo mrežo izvajalcev zdravstvenih storitev, postaviti nove normative in standarde, ki bodo vse postulate tudi v prihodnje upoštevale in upoštevale ustavno določilo, ki pravi, da je Slovenija socialna država. Kdaj bodo ta vprašanja rešena oziroma kakšni so načrti pri reševanju omenjenih pomanjkljivosti oziroma težav? Tudi v luči dejstev, da ste v okviru tako imenovanih varčevalnih ukrepov popustili in z ad hoc spremembo, brez upoštevanja strokovne in druge zainteresirane javnosti, znižali odstotek javnih sredstev za določeno košarico tako imenovanih zdravstvenih storitev. Rezultat vašega hitenja v okviru mega zakona, nekateri celo trdijo, da ustavno vprašljivega zakona, je na primer tudi otežen dostop do nekaterih medicinskih pripomočkov.
Hvala lepa. Minister gospod Tomaž Gantar, prosim.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Poslanke in poslanci! Ko poslušam očitke glede na predloge, ki so bili sprejeti tudi v okviru ZUJF se mi zdi, da se včasih pogovarjamo o različnih stvareh. Namreč, omenja se krčenje pravic. Rad bi slišal vsaj eno pravico med tistimi, ki naj bi jih mi zdaj ukinili ali pa spremenili. Vam moram povedati, da niti ene same samcate ni med njimi, ki bi jo iz košarice ali pa iz česar koli umaknili. Ravno tu je bil vedno poudarek, tudi ko smo pripravljali Zakon o uravnoteženju javnih financ, da kot prvo seveda rešujemo zdravstveno blagajno, ki je v težki situaciji zaradi dejanj v preteklih letih, ki jih enostavno ni bilo, in da smo zato posegli po ukrepih, ki smo jih razpršili na izvajalce, na Zavod za zdravstveno zavarovanje in seveda tudi na nas, zavarovance. Še ena trditev je tukaj, ki je zelo vprašljiva oziroma govorite o ohranjanju solidarnosti. Sam pa trdim, da te solidarnosti v zdravstvenem sistemu že dolgo ni. Prvi poseg, ki je bil narejen v to smer, je bil iz istih razlogov, kot smo morali zdaj reševati zdravstveno blagajno, se pravi bodisi vedno nove pravice, nove tehnologije, nova zdravila in tako naprej, kar je upravičeno, in na drugi strani vse tisto, kar je padalo v zdravstveno blagajno, kar ni upravičeno; pa so tukaj specializacije, pa vdori zaradi plačnega sistema, pa še kup drugih stvari, domovi za starejše občane, kjer zdravstvena zavarovalnica nima vpliva in tako naprej. Vse to so bili razlogi, da so se stroški v zdravstvu višali, in to so bili tudi razlogi, da je do prvega največjega vdora tudi v žepe nas, zavarovancev prišlo z ustanovitvijo Vzajemne zavarovalnice. In potem tudi ostalih dopolnilnih zavarovanj. Zdaj vi od mene pričakujete to, kar sicer je moja naloga, da bomo v kratkem rešili probleme, ki se niso v okviru zdravstvene reforme ali pa zakonodaje reševali zadnjih deset, petnajst let, v času, v katerem govorimo o zdravstveni reformi. Zato še enkrat: kar se tiče obstoječega sprejetega Zakona o uravnoteženju javnih financ, ohranjene so bile vse pravice, ki so bile do danes, ohranili smo dostopnost in poskušali smo obdržati kvaliteto, da se ne bi daljšale čakalne dobe in da ne bi prišlo do kolapsa sistema financiranja. Da plačujemo več kot v povprečju v Evropski skupnosti – že to je dejstvo. Tudi tu je dejansko prišlo do nekega dviga premij za ceno tega, da dobimo nekaj časa, da lahko v socialnem dialogu resnično začnemo razpravljati o košarici pravic, o solidarnosti, na kakšen način. Naj vam dam nekaj primerov. Ko bomo govorili o košarici pravic, se bo treba dejansko odločiti, ker ne bo več dopolnilnega zavarovanja na enak način. Treba se bo odločiti o tem, kaj bomo naredili s prispevno stopnjo, ker danes tukaj ni solidarnosti; plačujemo različno, pravice pa vsi izkoriščamo enako. Na drugi strani seveda tudi tisti, ki imajo visoke plače, ne plačujejo nič več za zdravstveno zavarovanje po vseh teh letih. Se pravi, kje vidite vi solidarnost ali pa ohranjanje solidarnosti, o kateri me sprašujete? Te že zdavnaj ni več. Se pravi, jo moramo šele vzpostaviti. To ne bo enostavno, treba bo sprejeti najmanj ta dva reformna zakona, Zakon o varstvu in zdravstvenem zavarovanju in Zakon o zdravstveni dejavnosti. In tudi tu, verjamem, da bo tudi z vaše strani nemalo lobiranja, ker tu se bo treba odločiti: ali bomo šli na izenačitev prispevne osnove za plačevanje zdravstvenih storitev, ki je danes ni, kar pomeni več sto milijonov na letnem nivoju – ne vem, če bodo vsi to podprli, nisem prepričan; notri so kmetje, tu so upokojenci in še številne druge kategorije – ali bomo šli na širitev prispevne osnove, kjer bomo morali zajeti, ne vem, avtorske in ostale pogodbe, kjer spet govorimo o veliko denarja. Se pravi, to bodo področja, ki jih bomo morali obravnavati in v vse to vključiti tudi to, kar je gospod Kavtičnik spraševal, zakon o dolgotrajni oskrbi, ki je seveda del tega in ki se delno krije tudi iz sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje.
Hvala lepa za odgovor. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Spoštovani minister! V vaši koalicijski pogodbi ste napovedali določene aktivnosti, in sicer javno mrežo bomo dopolnjevali tudi s koncesijami, ki jih bomo podeljevali na osnovi javnih razpisov in sklenitvami pogodb za časovno opredeljeno obdobje. Zanima me, spoštovani minister: Na podlagi katerih kriterijev, na katerem področju in na kateri ravni boste podeljevali koncesije? Ali bo osnova zagotavljanja zdravstvenih storitev ostala javna dobrina ali boste v skladu z vašo tržno politiko tudi na področje zdravstva uvedli tržne zakonitosti predvsem zasebnih zavodov? V vaši koalicijski pogodbi je namreč navedeno tudi tako imenovanje tekmovanje med posameznimi javnimi zavodi in plačilo po opravljeni storitvi. Sprašujem vas: Ali vaše namere, kjer je podlaga izključno hitrost in nizka cena, ne vodijo v nižanje kakovosti zdravstvenih storitev? In še najpomembnejše, zavezali ste se k preoblikovanju zdravstvenega zavarovanja. Sprašujem vas: Na kakšen način boste uredili področje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in na kakšen način nameravate uvesti večje število ponudnikov obveznega zavarovanja? V koalicijski pogodbi namreč jasno piše, da boste proučili trg obveznih zavarovanj v primerljivih državah Evropske skupnosti in če se bodo te rešitve izkazale primerne za Slovenijo, uvedli sistem večjega števila ponudnikov obveznega zavarovanja. Naj vam povem, da gre pravzaprav za unikum, ki zavarovancem ne prinaša dostopnega in kakovostnega zdravstvenega varstva.
Hvala lepa. Minister, gospod Tomaž Gantar. Prosim.
Tu je še kup novih vprašanj, ki sicer nimajo direktno s prejšnjimi zveze, ampak nič hudega. Torej, kar se tiče koncesij, so predmet Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ga bomo pač tukaj obravnavali po rednem postopku in o tem bo verjetno dosti govora. Dejstvo je, da je sedanji zakon pomanjkljiv in da bomo morali tukaj kar nekaj stvari spremeniti. Pa ne gre samo za koncesije v zdravstvu, ampak tudi na širšem področju. Mi bomo to v dogovoru z Ministrstvom za pravosodje in javno upravo tudi predlagali. Tudi jaz še vedno zagovarjam in trdim, da zdravje je javna dobrina in da bomo tudi sistem solidarnosti v vsakem primeru vključevali. Danes napovedovati, kakšen bo način financiranja natančno, ali bo ena ali bo več zavarovalnic, bi bilo verjetno tudi z moje stran neresno. Vi veste, da je bilo v preteklosti velik zakonov napisanih. Pravljice lahko napišem tudi jaz. Vsi so praktično padali že na koaliciji, niso bili sprejeti. Zato želim, da te odločitve sprejmemo najprej znotraj dogovora in ministrstva za finance in pravosodje in potem boste tudi vi dobili v redno obravnavo. Lahko vam pač svoje mnenje povem, kar je pa verjetno v tem trenutku premalo.
Hvala lepa za odgovor. Poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigu Turku bo postavila gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Kot je znano, so zasebne šole v Sloveniji za državo finančno najugodnejša rešitev za izvajanje šolskega programa. V Sloveniji imamo trenutno tri osnovne šole in šest srednjih šol, ki so zasebne narave. Izvajajo javni veljavni program, ki jim ga država sofinancira, preostanek sredstev za izvajanje programa, sredstva za gradnjo in vzdrževanje stavb in opreme pa v celoti zagotavljajo same in država s tem nima nobenih stroškov oziroma ni obremenjena. Prav tako je dobro znano, da gre v večini za kvalitetno izobraževalne ustanove, ki šolarje in dijake zelo dobro pripravijo na poklicne izzive, ki jih prenašajo v življenje, ter jim nudi nadstandardne storitve. Po naših informacijah pa se zasebne srednje šole srečujejo z nekaj težavami. Izpostavila bi le eno: zasebne srednje šole nimajo možnosti prijave na številne razpise za sofinanciranje, na primer učil, učnih pripomočkov, ki jih učenci pri pouku ali praktičnem pouku potrebujejo in dejansko porabijo. Razumljiva je omejitev možnosti prijave na razpise za sofinanciranje opreme, ne razumem pa, zakaj se zasebne šole ne bi smele prijaviti na razpise za sofinanciranje učil oziroma učnih pripomočkov. V zvezi s tem vas sprašujem, gospod minister: Kaj boste storili, da se bodo zasebne šole lahko enakovredno prijavljale na razpise ministrstva za sofinanciranje učil oziroma učnih pripomočkov za učence? Hvala za vaš odgovor in uspešno delo vam želim.
Hvala lepa. Odgovor bo podal minister dr. Žiga Turk.
Hvala za vprašanje. Torej, v skladu z 11. členom Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, tako imenovanem ZOFVI, se za opravljanje javne službe na področju vzgoje in izobraževanja organizira javna mreža. Torej, imamo javno mrežo, ki jo sestavljajo javne šole in zasebniki, ki imajo koncesijo. Mi se dostikrat, ko imamo te politične debate o šolstvu, delamo, kot da imamo neke javne šole in neke zasebne šole. V obeh primerih gre za del javne mreže. Enkrat je izvajalec javna ustanova, drugič je izvajalec zasebna ustanova, obe delujeta oziroma bi morali delovati pod istimi oziroma podobnimi pogoji. Zasebne šole se v skladu z 78. členom ZOFVI financirajo iz javnih sredstev in deloma iz šolnin. Zakaj šolnin? Zato, ker zasebnim šolam iz 86. člena ZOFVI, ki imajo koncesijo za izvajanje javno veljavnega programa, se za izvedbo tega programa zagotavlja 85 % sredstev, ki jih država oziroma lokalna skupnost zagotavlja za izvajanje programa javne šole. Tistih 15 % pa šola lahko pridobi, če tako želi, iz šolnin. Poleg plač in drugih osebnih prejemkov zaposlenih se v določenem deležu financirajo tudi materialni stroški za izvajanje programa. Izračunajo se na podlagi istih normativov in standardov, kot veljajo tudi za javne šole. Zasebne šole se financirajo za izvajanje izobraževalnega programa in se jim nakazujejo sredstva za programe enako kot javnim šolam po pogodbi. Zasebna šola se pač vpiše v razvid in so ji zagotovljeni potem enaki kadrovski in materialni pogoji za izvajanje javnoveljavnega izobraževalnega programa. Sredstva za nabavo učnih pripomočkov, učil in tako naprej, ki imajo ob nakupu značaj tekočega odhodka, se zagotavljajo v okviru materialnih stroškov in ne na podlagi javnih razpisov, in to enako za javne ali zasebne. Sprašujete za informacijsko in komunikacijsko tehnologijo, torej za računalnike, projektorje, interaktivne table in tako naprej. Ministrstvo, po mojih informacijah, jo zasebnim zavodom že vrsto let zagotavlja pod enakimi pogoji kot javnim zavodom. To pomeni, da lahko zasebni zavodi, skladno z zakonodajo, kandidirajo na razpisih ministrstva za financiranje te informacijske in komunikacijske opreme. Ta enakost mora ostati, če ni zagotovljena, bi morali pogledati glede konkretnih primerov oziroma konkretnih razpisov, ali je prišlo do kakšnih napak oziroma do kakšnega favoriziranja ali javnih proti zasebnim ali zasebnim proti javnim. Nič od tega si ne želimo.
Hvala lepa. Ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču bo postavil poslansko vprašanje gospod Gašpar Gašpar Mišič. Prosim.
Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Moje vprašanje se bo nanašalo na praktične primere, ko se znajdemo v številnih neljubih situacijah v prometu. Gospod minister, poznavanje cestnoprometnih predpisov nam dosti ne koristi, ko se na cesti, predvsem pa na hitrih cestah in avtocestah znajdemo v takšni situaciji, kjer nam številna tovorna vozila na počasnem voznem pasu zakrijejo prometno signalizacijo, ki je zgolj na desni strani vozišča. To je razlog, da vas kot ministra sprašujem s ciljem, da se preprečijo prometne nesreče in umiranja na naših cestah: Kako in s katerimi ukrepi, s kakšnimi ukrepi nameravate povečati oziroma izboljšati prometno varnost na naših hitrih cestah in avtocestah? Hkrati bi bil moj predlog, poleg tega vprašanja, da res razmislimo, če ne bi bilo bolj smiselno, da se hkrati tam, kjer imamo prometno signalizacijo na desni strani in ko smo v situacijah, da nam kolona tovornjakov zapira pogled na zelo pomembno prometno signalizacijo, postavimo to tudi na levi strani voznega pasu; se pravi, prehitevalnega voznega pasu. Velikokrat se znajdemo v situaciji, ko vozimo po normalnem voznem pasu oziroma ko prehitevamo, da spregledamo prometni znak zaradi tovornjakov. Ob zaključku počasnega voznega pasu velikokrat ne moremo videti prometnega znaka, ki nakazuje, da se končuje počasni vozni pas, in dogaja se nam, da se tovorno vozilo prestavi pred nas tik pred zdajci, tik preden se konča počasni vozni pas. Zato je smiselno, da razmislimo bodisi o postavitvi, da se na levi strani prometni znak podvoji, bodisi o mostovni postavitvi, kjer bomo dejansko vsi udeleženci v prometu videli prometno signalizacijo bolje, kot jo sedaj na naših cestah. Pred nami je turistična sezona, pred nami je povečanje prometa, še posebej v poletnih mesecih, gre pa za enostaven ukrep, ki bi ga lahko kot minister realizirali še pred glavno turistično sezono, ko bo prometa pri nas bistveno več. Drugo, kar bi tudi rad poudaril, da bi morda razmislili kot minister: Ali bi lahko tudi pri nas sprejeli ukrep, da bi preprečili, nekako prepovedali prehitevanje za tovornjake, ko tisti z omejitvijo 80 oziroma 100 kilometrov drug drugega prehitevajo in se ustvarja kolona po nepotrebnem? Zato bi bilo dobro razmisliti, da bi v naši državi na avtocestah prepovedali medsebojno prehitevanje tovornjakov. Hvala.
Hvala lepa. Minister, gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Mislim, da gre, kar se tiče prometne varnosti, za pomembno vprašanje. Glede na tranzitnost in majhnost naše države je gotovo dolgoročna vizija, da čim več težkih tovornih vozil spravimo na tak ali drugačen način na železnico. Toda vsi vemo, v kakšnem stanju je naša železniška infrastruktura, zato tudi po najboljših močeh in z velikim pospeškom v prihodnjih letih – govorim o obdobju 2020–2022, ker gre za velike infrastrukturne posege – te železniške infrastrukture ne bo mogoče prej modernizirati do te mere, da bo absorbcijsko sposobna sprejeti večino tega tovora. Je pa gotovo to vizija za naprej in velik del tega tranzitnega prometa je treba spraviti na tire. V Sloveniji v letošnjem letu beležimo, kar se prometne varnosti tiče in kar se žrtev tiče, dokaj ugodno statistiko. Situacija v letošnjem letu je zaradi različnih faktorjev, eden izmed njih so gotovo tudi vremenske okoliščine v letošnjem letu, ki so bile slabše zaradi zime in so pogojevale tudi večjo pozornost v prometu, je ta situacija, kar se žrtev tiče, dokaj ugodna. Vendar pa nas seveda to stanje ne sme uspavati in vsak predlog v smeri povečanja varnosti je dobrodošel. Zakon o cestah predpisuje, da mora biti prometna signalizacija na javnih cestah postavljena in označena skladno s predpisi, ki urejajo ceste, in tako, da je dobro vidna. Detajlnejša pravila postavljanja prometne signalizacije določa Pravilnik o prometni signalizaciji in prometni opremi na javnih cestah. Ta tudi določa, da mora biti ta signalizacija načrtovana in postavljena tako, da se lahko od udeležencev v cestnem prometu pričakuje, da jo bodo zlahka in pravočasno opazili in dojeli njen pomen ter da bodo lahko na podlagi postavljene prometne signalizacije ravnali v skladu s pomenom oziroma zahtevami, ki so določene oziroma izražene s postavljeno prometno signalizacijo. Ta določba nekako pritrjuje temu, kar govorite in predlagate v povezavi z izpostavljenim primerom nepretrgane kolone tovornih vozil na počasnem voznem pasu. Ta situacija lahko resnično predstavlja resno oviro glede vidnosti te signalizacije. Tudi obstoječa regulativa pravi, da v primeru, ko obstaja nevarnost, da na mestu, na katerem je postavljen prometni znak, zaradi gostote prometa ali iz drugih razlogov udeleženci v cestnem prometu prometnega znaka ne bi pravočasno opazili, ga je treba v takem primeru postaviti na nasprotni vozni pas, da je tistim, ki gredo mimo, jasno viden, ali pa v primeru, da gre za podobne ali drugačne situacije, tudi nad voziščem. Ta pripomba je dobrodošla. V skladu s tem bomo pregledali vse nevralgične točke ne samo v tem konkretnem primeru, ki je bil izpostavljen, ampak tudi v vseh ostalih primerih in na podlagi tega zahtevali od tistih, ki so upravljavci ali avtocestnega omrežja ali omrežja hitrih cest, tam pa, kjer gre za upravljavce državnega omrežja, da na teh nevralgičnih točkah v najkrajšem času zagotovijo postavitev ustrezne prometne signalizacije, ki bo udeležence v takih primerih opozarjala na nevarnosti, ki jim lahko pretijo. Glede prepovedi prehitevanja tovornjakov; en del teh določb je že uresničen. Na posameznih odsekih v posameznih časovnih obdobjih so taki znaki že postavljeni. Povečati bo treba kontroling, ker smo opazili oziroma sodelavci me opozarjajo, da v mnogih primerih prihaja do kršitev teh postavljenih znakov, in v najkrajšem času – namen je bil, da bi to že storili, pa žal zaradi okoliščin, na katere nismo imeli vpliva, tega nismo mogli storiti, odstraniti moteče ovire predvsem na avtocestah. Kot vidite, včeraj se je zgodila ena huda nesreča zaradi teh ovir. Zelo veliko nepotrebno oviro trenutno predstavljajo ti otoki, te mitnice na čelnih cestninskih postajah, glede katerih so tudi mene, moram reči, dolgo časa prepričevali, da niso moteči in da ne predstavljajo omejitev. Prepričevali so me celo v to smer, da omogočajo, da se vozila tam zaustavijo in da se zmanjšajo hitrosti, kar seveda ne drži. Te ovire povzročajo ravno to, da se zaradi naleta vozil dostikrat zgodi zelo huda nesreča. Ne želim si, da bi se v prihodnje zgodila še kakšna hujša, kot se je ta včeraj. Zaradi tega bomo poskrbeli, da bodo te moteče ovire v letošnjem letu odstranjene. Del, kjer bomo največ dela lahko naredili v prihodnjem letu, so pa prometne situacije, kjer lahko z drugačno prometno rešitvijo odpravimo ta ozka grla – to so tako imenovana krožišča oziroma krožna krožišča –, tam, kjer je to mogoče narediti z majhnimi stroški. V tej smeri sem pred časom podpisal spremembo smernic glede ureditve teh situacij na ta način, da lahko te ureditve začasno urejamo tudi za daljše časovno obdobje, ne samo za pol leta.
Hvala lepa za odgovor. Imate predlog za dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Hvala lepa, gospod minister za odgovor. Predvsem se vam želim zahvaliti za spremembo smernic, ki so onemogočale to, o čemer ste nazadnje odgovorili glede teh krožišč. Tako imamo že nekje urejeno zadevo na Obali. Upam, da bomo na vseh regionalnih cestah tudi odpravili vse nepotrebne semaforje in postavili krožišča. Kar se pa tiče varnosti in vsega tega, kar sem navedel v svojem vprašanju, se pripravljam, odkar sem nastopil mandat poslanca, sem bil dnevno na cesti me Piranom in Ljubljano. V zadnjih mesecih pa sem prevozil tudi precej cest tudi do Prekmurja in nazaj, po Štajerskem in ugotavljam, da so prav povsod po naših avtocestah narejene enake napake. Tam, kjer je neprekinjena, nepretrgana kolona tovornjakov, se dejansko prometna signalizacija na desni strani vozišča ne vidi. Glede na to, da smo tik pred turistično sezono in da se bo tranzit tovornega prometa še povečal, da bodo kolone turistov k nam prihajale kmalu, da se tam, kjer se urgentno lahko ukrepa že prej – ker kot udeleženec v prometu sem prepričan, da se številne nesreče zgodijo ravno zaradi nepregledne prometne signalizacije in zaradi nepotrebnega in po mojih ocenah nedopustnega prehitevanja tovornjakov. Tovornjak prehiteva tovornjak in prehiteva in prehiteva in nikakor ga prehiteti. Najhujše je to, ko se vam tovornjak vrže pred vozilo tik pred zdajci in ta problem naleta. Preprečimo to pred sezono, in če boste to naredili, boste dobili še eno zahvalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa za te besede. Ne rabimo, tudi jaz osebno ne, nobene zahvale. Po svoji najboljši moči poskušamo delati najboljše na tistem področju, za katerega smo zadolženi. Glede prometne signalizacije, gre za relativno majhen strošek, ki ga je mogoče urediti v relativno kratkem času. Tako kot pri drugih predlogih in pobudah, ki so bili podani v Državnem zboru in kjer ni šlo za velika sredstva in jih je bilo mogoče uresničiti, bomo ravnali tudi v tem primeru. Zagotavljam vam, da bomo na vseh tistih mestih in vseh tistih nevralgičnih točkah, kjer je ta problem najbolj pereč in izpostavljen, to prometno signalizacijo, ki je ni, zagotovili. Podobno smo ravnali tudi na tistih delih, ki so povezani z drugačno ureditvijo prometa, kjer prihaja zaradi semaforiziranih križišč ali pa zaradi neustreznih prometnih ureditev pri dostopu z več stranskih ulic, kjer smo pregledali situacijo na območju cele države in trenutno ugotavljamo, da bi s postavitvijo petintrideset začasnih krožišč lahko bistveno izboljšali prometno situacijo na posameznih območjih. Žal, ne glede na to, da so tukaj potrebna manjša sredstva kot pri stalnih ureditvah, tega ne bomo mogli narediti v letošnjem letu. Ocena je, da lahko posežemo v pet do deset takšnih primerov, v vse ostale pa bomo posegli v naslednjem letu, tudi na ta način, da bomo določen del sredstev, ki je namenjen trajnejšim rešitvam, raje preusmerili v te začasne rešitve in na ta način z enako količino sredstev poskusili rešiti več ozkih prometnih zamaškov. Tudi za naprej, če bomo seznanjeni in opozorjeni na posamezne rešitve, ki so lahko boljše, bomo po najboljši moči pristopili k uresničitvi teh zavez.
Hvala lepa. Za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača ima poslansko vprašanje tudi gospa Alenka Pavlič. Prosim.
Spoštovani minister Černač! Na kakšen način bo država pokrila dolg Slovenskim železnicam v višini 134 milijonov evrov? Ali bo to na kakršen koli drugačen način v povezavi z Luko Koper? Ali držijo informacije, da se za državni delež Luke Koper zanimajo tuji vlagatelji in kateri so to? Z Zakonom o družbi Slovenskih železnic, ki je bil sprejet lani, se je zagotovila enotnost delovanja sistema Slovenskih železnic. V medijih se je pojavila informacija, da se v okviru ministrstva za infrastrukturo pripravlja sprememba zakona, s katerim se želi oddvojiti družba za infrastrukturo iz enovitega sistema Slovenskih železnic. Sprašujem vas: Ali je to še aktualno in kakšni so razlogi za to? To bi pomenilo razbiranje integriranega železniškega sistema in prineslo negativne učinke na delovanje Slovenskih železnic. Če povzamem nemški model, po katerem se Vlada zgleduje, oni imajo to organizirano holdinško. Prejšnje Ministrstvo za promet je v letu 2010 sklenilo svetovalno pogodbo s podjetjem A. T. Kearney s ciljem sanacije in prestrukturiranja Slovenskih železnic. Zanima me: Ali je ta pogodba že zaključena, kakšni so konkretni rezultati pri doseganju v pogodbi postavljenih ciljev in koliko znašajo dosedanja plačila iz naslova tega svetovanja?
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa tudi za ta vprašanja. Glede Slovenskih železnic in vprašanja glede dolga je treba povedati, da ne gre za dolg, vsaj formalno ne. Ta zakon glede pokritja preteklih vlaganj v infrastrukturo, tako se je ta zakon glasil, predlagala ga je prejšnja Pahorjeva vlada, bil je tudi sprejet v Državnemu zboru, je določal, da se Slovenskim železnicam iz naslova preteklih vlaganj v petih letih, torej v obdobju od 2012 naprej, povrne znesek 134 milijonov 261 tisoč 600 evrov. Letno torej 26 milijonov 852 tisoč evrov. In letošnje leto je bilo tisto, v katerem bi bilo treba ta sredstva začeti Slovenskim železnicam na nek način v skladu z zakonom vračati. Kot veste, je to bila ena izmed tistih finančnih postavk, ki ni bila realna. Poleg številnih drugih, kjer je bilo treba poseči po racionalizaciji, je bila tudi ta postavka tista, ki ni imela zagotovljenih realnih virov financiranja. Poenostavljeno povedano teh sredstev v proračunu, sploh ne v teh razmerah, v katerih smo danes, ni bilo. Seveda bi morala država še dodatno povečati dolg, če bi želela ta sredstva od letošnjega leta naprej vračati. Zaradi tega je bila ta določba v Zakonu o uravnoteženje javnih financ spremenjena na takšen način, da še vedno ohranja obveznost do povračila teh sredstev v višini 134 milijonov evrov 261 tisoč 600 evrov, vendar v 10 letih, v obdobju od 2014 do 2023; torej 13 milijonov 426 tisoč evrov letno, brez obresti in na način, da Vlada Republike Slovenije in družba Slovenske železnice skleneta pogodbo o poplačilu po sprejemu vsakoletnega proračuna Republike Slovenije, ko bodo ta sredstva v proračunu zagotovljena. S to pogodbo se tudi vsako leto posebej določi tako datum zapadlosti kot način poplačila teh obveznosti. Drugo vprašanje se nanaša na vlagatelje v Luko Koper oziroma v naše pristanišče. Interesa glede vlaganj v Luko Koper je veliko. Prihajajo različni signali tako s strani posameznih podjetij iz tujine kot tudi iz Slovenije. Prepričan sem, da bosta Nadzorni svet, na eni strani in Uprava Luke Koper poskrbela, da bo, ko bodo pogoji za to pripravljeni, Luka Koper deležna strateškega partnerja, ki ji bo na največji mogoči meri omogočil njen nadaljnji razvoj. Luka Koper je namreč eno izmed pomembnih severnojadranskih pristanišč, umeščenih v pomembna strateška omrežja v Evropi, in od njenega razvoja in njene nadaljnje rasti je seveda odvisen tudi nadaljnji razvoj ostale, predvsem železniške infrastrukture v naši državi. Glede družbe Infrastruktura in Slovenskih železnic gre za vprašanje skladnosti z evropskimi direktivami oziroma z evropsko regulativo. Primer, ki ste ga omenili glede nemških železnic, je mogoče ne najboljši primer, ker verjetno tudi na tem primeru bo prišlo do nekih statusnih, takšnih ali drugačnih sprememb. Gre, preprosto povedano, za to, da evropska regulativa določa, da je treba ločiti tire od koles. To se da narediti na različne načine. Imeli smo podoben primer tudi na energetskem področju, kjer je bilo treba ločiti žice od električne energije, ki se po njih pretaka, tako da ena izmed variant je tudi v okviru takšnega ali drugačnega holdinga. Strinjati se je mogoče z vami, da gre za družbo, ki ima specifičen položaj, in da je treba pri kakršnih koli spremembah temeljito pretehtati vse možne rešitve, prioritetno pa moramo imeti pred očmi njen nadaljnji dolgoročen razvoj, njeno sanacijo in možnosti za njeno nadaljnjo rast. Zadnje vprašanje je bilo glede A. T. Kearneya. Pogodba, ki je bila podpisana, je bila težka milijon 500 tisoč evrov. Skrbnik, edini skrbnik te pogodbe je bil bivši državni sekretar na bivšem Ministrstvu za promet, tudi po tistem, ko ga fizično kar nekaj mesecev ni bilo več. Plačano je bilo pred mojim prihodom, mislim , okrog 830 tisoč evrov od milijona in 500 tisoč evrov. Takoj po tistem, ko se pregledal stanje in vse pogodbe, glede katerih ni bilo več interesa, da bi se nadaljevale glede na njihov učinek, sem to pogodbo v skladu z določbami pogodbe prekinil.
Hvala lepa. Boste imeli zdaj priložnost naprej, ker je gospa Alenka Pavlič zaprosila za dopolnitev odgovora. Prosim.
Ja, prosila bi vas, če lahko nadaljujete z odgovorom. Poleg tega pa me zanima: glede na dejstvo, da je bil na zadnjem obisku predsednik vlade v Nemčiji, se je tudi on srečal z vodstvom nemških železnic. Po tem smo tudi v Državnem zboru gostili obisk, in sicer predstavnike nemškega parlamenta in nekaj dni kasneje so bili pri nas na obisku tudi člani Odbora za infrastrukturo. Zanima me: Kaj je bilo na srečanju dogovorjeno in kakšne aktivnosti v zvezi z bodočim delovanjem na področju transporta so predvidene v prihodnje? Pa še moje vprašanje: Ali vi pri tem tudi sodelujete in kakšne so vaše pristojnosti ali pa je to samo v pristojnosti izključno premierja? Hvala.
Hvala lepa. Prosim za odgovor gospoda ministra, gospoda Zvonka Černača. Prosim.
Hvala lepa tudi za to možnost, na nek način, da lahko do konca odgovorim na celotno vprašanje. Najprej glede te svetovalne pogodbe za milijon 500 tisoč evrov. Tako, laično povedano: po tistem, kar sem videl, je pri teh svetovalnih pogodbah nekaj podobnega, kot pri tisti, o kateri smo pred časom brali v medijih, pri družbi Dars, ki je bila težka, mislim, da milijon evrov. Potem, ko človek vidi izdelek in povzetek, glede na izkušnje, ki jih vsi nekako imamo tudi s tega področja, si lahko ustvarimo svoje mnenje glede tega in o vrednostnem obsegu. Ne želim nikogar prizadeti, vendar menim, da je bil v preteklosti ne samo na tem področju, tudi na številnih drugih področjih dan izjemno velik poudarek takim in drugačnim svetovanjem, študijam in iskanjem možnosti za študiozen pristop pri različnih zadevah, tudi pri infrastrukturi, žal, velik poudarek in žal tudi velika finančna sredstva. Zaradi tega smo danes tam, kjer smo, kjer nas realno ogrožajo prometni koridorji, predvsem na železniškem omrežju, ki pospešeno potekajo oziroma se izdelujejo in bodo, očitno, šli okrog nas. Če bi tak poudarek v preteklih letih dali izgradnji omrežja, kot je bil dan raznim študijam za te namene, potem bi po moje 5. koridor v tem obdobju že moral biti v celoti posodobljen in v skladu z evropsko regulativo. Ne glede na to, ta pogodba ni imela neke dodane vrednosti in po moji oceni je teh 670 tisoč evrov prihranjen znesek za proračun, ni pa to edina pogodba. Odpovedal sem še nekaj pogodb podobne narave, katerih nerealiziran skupni znesek presega nekaj milijonov evrov. Zaradi tega jih vsake toliko dobivam z ene ali druge strani po glavi. Glede srečanja oziroma glede nemških železnic in tega projekta. Nobena skrivnost ni, da so potekali pogovori o tej povezavi v obdobju nekdanje Janševe vlade, v obdobju 2005–2008, ki so se v letu 2008 na nek način prekinili, ne bom rekel zaključili, in se potem tudi pod Pahorjevo vlado nadaljevali, vendar niso bili deležni nekega ustreznega zaključka oziroma neke ustrezne odločitve. Nekako je ocena, da pogovori, ki so potekali v preteklosti glede strateškega povezovanja, niso bili slabi. Mogoče je velika škoda tudi za nadaljnji razvoj železniškega sistema v Sloveniji, da se niso v obdobju pretekle vlade nadaljevali. Mene na teh pogovorih, ki so se odvijali v Nemčiji, ni bilo. Verjamem pa in sem tudi trdno prepričan, da je beseda tekla tudi o tem, ali je mogoče oživiti pogovore, ki so v preteklosti [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku bo postavil gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor, spoštovani gospod minister dr. Žiga Turk! 24. maja 2012 je Ustavno sodišče Republike Slovenije v postopku za oceno ustavnosti začasno zadržalo izvrševanje prvega odstavka 40. člena Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva. Naj posebej opozorim, da je zahtevo za presojo podala varuhinja človekovih pravic. Omenjeni prvi odstavek 40. člena nalaga osebam javnega prava, da morajo Arhivu najkasneje 30 let po nastanku izročiti tudi tista gradiva, ki vsebujejo osebno občutljive podatke. Na Arhiv se morajo med drugim tako prenašati podatki psihiatričnih ustanov o psihiatričnem zdravljenju posameznikov. Po mnenju varuhinje človekovih pravic je to v neskladju z ustavo, in sicer z določili o pravni in socialni državi, enakosti pred zakonom, pravici do osebnega dostojanstva in varnosti, varstvu pravic zasebnosti in osebnostnih pravic ter varstvu osebnih podatkov. Podatki psihiatričnih ustanov namreč s prenosom na Arhiv postanejo pod določenimi pogoji javno dostopni, kot taki pa lahko povzročijo nepopravljivo škodo za osebno dostojanstvo ter osebnostne pravice posameznikov in njihovih družin. V zvezi s tem vas zato, gospod minister, sprašujem: Na kakšen način Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport zagotavlja spoštovanje varovanja občutljivih osebnih podatkov pri razpolaganju z informacijami, ki jih pridobivajo uporabniki arhivskega gradiva? Gospod minister, že vnaprej najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister dr. Žiga Turk, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. O dostopnosti arhivskih gradiv, varovanju osebnih podatkov in podobnih dejansko občutljivih in pomembnih vprašanjih ne odloča ne minister, ne odloča ne ministrstvo, ampak so stvari urejene z ustrezno zakonodajo oziroma o stvareh odločajo za to pristojni organi. Arhiv Republike Slovenije je jeseni leta 2011 uvedel tako imenovano anonimizacijo arhivskega gradiva, in to takrat brez pravne podlage, tudi brez jasnih meril. Ker v Arhivu ne obstaja dovolj arhivistov, ki opravljajo to delo, to anonimizacijo, so nastale dolge čakalne dobe za dostop do zgodovinsko pomembnih arhivov, ki jih preiskujejo nekateri raziskovalci. Zelo resno dvomim, da gre tukaj za vsebine, ki ste jih navajali vi, torej za zdravstvene kartoteke, medicinske podatke in tako naprej, je pa seveda problem splošen. Vodilni pravniki, arhivisti in uporabniki so 16. aprila 2012 soglasno sprejeli stališče, da s tako nedorečeno anonimizacijo ni mogoče nadaljevati. Tisto, kar so predlagali, je, da se uporabnike arhiva posebno natančno seznani z njihovimi obveznostmi pri varstvu osebnih podatkov. To, kar vi sprašujete, je verjetno najbolj utemeljeno, najboljše v svojem javnem pismu meni na to opozoril dr. Dragan Matič, on izraža dvom nad tako odločitvijo. Glede na to, da je za pravila v zvezi z dostopnostjo do arhivskega gradiva pristojna arhivska komisija, bom njo prosil oziroma sem jo že prosil, da pripravi ustrezen odgovor. Seveda ta opozorila jemlje z vso resnostjo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Delno ste mi že odgovorili na to drugo vprašanje. Namreč, tudi sam sem vas hotel povprašati glede vašega komentarja na odprto pismo, ki ga vam je naslovil nekdanji direktor Arhiva dr. Dragan Matič. V njem opozarja na te probleme, opozarja na pravice in interese ljudi, ki so jim bile v preteklosti kršene človekove pravice. Kot trdi dr. Matič, nespoštovanja zakonodaje po razpolaganju z arhivskim gradivom odpira možnosti, da se tem ljudem lahko zgodi krivica in kršenje človekovih pravic tudi danes. Občutljivi osebni podatki posameznikov, ki so bili v preteklosti pridobljeni s strani nekdanje SDV, bi namreč morali biti pred dejanjem na vpogled zainteresiranemu uporabniku zaščiteni. Sami ste prej omenili besedo anonimizacija in potem ta sestanek arhivistov, ki temu oporeka. Toda temu danes po teh odločitvah ni več tako, saj naj bi bilo to gradivo z občutljivimi osebnimi podatki žrtev [[...]] [[znak za konec razprave]] SDV dano v uporabo brez predhodnega pregleda arhivistov in brez ustreznega zakritja. V teh dokumentih so ravno tako občutljivi podatki kot prej, ko sem jih, recimo, povedal za zdravljene v psihiatričnih ustanovah. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kaj boste storili, da bodo občutljivi osebni podatki anonimizirani oziroma ali načrtujete tudi kakršenkoli drugo zakonsko spremembo v zvezi s to diskusijo, ki je sedaj v stroki prisotna? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za dopolnitev. Minister.
Hvala lepa. Povedal sem vam, da taka opozorila jemljem seveda resno. Za začetek prosim arhivsko komisijo, da se do tega opredeli, da se slišimo še njihove strokovne argumente za to. Rad bi pa še nekaj rekel. Vi pravilno ugotavljate, da tukaj gre za osebne podatke žrtev. Gre za ljudi, ki so bili žrtve nekega režima, nekega sistema, nekih metod nadzora nad prebivalstvom s strani, recimo, tajne policije, politične policije itn. Tukaj postavljamo dve stvari na tehtnico; na eni strani dostop do teh osebnih podatkov teh ljudi, na drugi strani izgovor, da se o delovanju tajne policije raziskovalci ne morejo podučiti zaradi tega, ker ta anonimizacija toliko časa traja. Če je to samo izgovor, jaz ne trdim, da je, ampak če je to samo izgovor, da se bistveno upočasni dostop do tega arhivskega gradiva, ki govori o delu tajne policije, politične policije in drugih organov totalitarne države, ali niso te žrtve, ki naj bi jih seveda in bi jih bilo pravilno anonimizirati – ali niso dvakrat žrtve? Prvič, ker so bile preiskovane, in drugič, ker se za njihovimi imeni skriva težnja, da ne bi prišli do razjasnitve tega, kar se je v tistih časih dogajalo. Kot pravim, dileme so težke in dajmo strokovnjakom nekaj časa, da nam o teh stvareh prikažejo obe plati.
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk, imeli boste spet priložnost za odgovor. Vprašanje vam bo zastavil mag. Borut Ambrožič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Pozdravljeni, spoštovani gospod minister! Dovolite, da na začetku postavim vprašanje, pa bom kasneje v danem času obrazložil. Kakšne so možnosti glede načrtovanja financiranja investicijskih projektov Evropske prestolnice kulture? Kot veste, gre, čeprav povezuje le del od 210 občin v Sloveniji, za vseslovenski projekt, ki privablja številne turiste v našo malo državo. Kljub temu se zlasti v mestu, iz katerega prihajam, še vedno ustrezne institucije, ki so vpletene v te investicijske cikle, sprašujejo, kako naprej glede na v preteklosti zastavljene cilje in strategije. Vlada Republike Slovenije je dne 20. 1. 2011 sprejela sklep, da bo v dveh letih zagotovila 10 milijonov evrov za sofinanciranje gradnje Mariborske knjižnice in posledično tudi ureditve Rotovškega trga. Realizacija tega sklepa je bila pogojena s pridobitvijo gradbene dokumentacije in ustrezno soudeležbo Mestne občine Maribor. Trenutno so se aktivnosti pri načrtovanju investicij ustavile, zaradi kritičnih prostorskih razmer Mariborske knjižnice, ki se iz dneva v dan stopnjujejo, pa bi bila uresničitev nujno potrebna. Pomanjkanje prostora za izvajanje redne dejavnosti knjižnice spremlja še dotrajanost obstoječe zgradbe, posebej električnih inštalacij, odtokov in še bi lahko naštevali. Ni zanemarljivo, da knjižnico dnevno obišče tudi tisoč in več uporabnikov in je bolj obiskana kot vse druge kulturne institucije skupaj. Vrednost celotne investicije je, torej tega projekta, 21,8 milijona evrov. Za leto 2012 je v proračunu Mestne občine Maribor predviden znesek 475 tisoč evrov in pričakovani transfer iz države 4 milijone evrov. Knjižnica v sedanjih prostorskih pogojih ne zmore več normalno izvajati svoje redne dejavnosti, zato nas zanima oziroma me zanima: Kako bo država pomagala pri realizaciji investicije oziroma na kakšen način bo postavko vrnila v proračun? Podobna zgodba se pravzaprav dogaja v enako pomembni kulturni ustanovi mesta Maribor, Umetnostni galeriji Maribor, ki prav tako nestrpno pričakuje selitev v nove prostore. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko mi dovolite najprej, da pohvalim vse dosedanje aktivnosti, ki so v Mariboru dogajajo v zvezi z Evropsko prestolnico kulture. To je zelo dober projekt, ki sicer ni narejen tako, da bi bila neka mega prireditev, ampak dejansko v mesto vnaša cel kup drobnih kulturnih prvin, ustvarja neke mreže, ki bodo, upam, delovale tudi kasneje. V sklopu EPK oziroma zato, ker je Maribor postal evropska prestolnica kulture, so se načrtovale tudi določene investicije v kulturno infrastrukturo mesta, ki jo Maribor nujno potrebuje, ki so se pa pospešile zaradi tega, ker je postal evropska prestolnica kulture. Ko sem prevzel ministrstvo, sem slišal različne zgodbe, različna pričevanja o tem, zakaj te investicije, gre predvsem za umetnostno galerijo, knjižnico in mariborski grad, zakaj ne napredujejo. Na eni strani boste uganili, kdo je trdil, da projekti niso pripravljeni, manjkajo dovoljenja, ni sofinanciranja in tako naprej. Na drugi strani so šle diskusije v smeri, da nam v Ljubljani nagajajo, nočejo, vedno zahtevajo nekaj novega in tako naprej. S tem, kar je bilo nazaj, se ne morem ukvarjati; na ministrstvu pa se zelo dobro zavedamo pomena, ki ga ima infrastruktura za kulturno podobo nekega mesta, in se zelo dobro zavedamo pomena, ki ga imajo investicije, zato da zdaj zaženemo gospodarski razvoj. Skratka, da se nekaj dogaja, da se evri, ki jih še imamo iz evropskih sredstev, obračajo. Seveda pa ne moremo mimo pravil, ki nam jih nalaga Evropska unija, oziroma pravil za črpanje evropskih sredstev. Delamo, kar se da. Ko sem slišal neke pripombe prejšnji teden, da se spet nekaj v zvezi z UGM zapleta, to je bilo v petek popoldne, sem poklical direktorja mag. Vihteliča, direktorja za investicije pri meni, kaj se dogaja. On se je isto popoldne, v petek popoldne, ob štirih usedel v avto, skozi dolgo kolono prišel ob sedmih zvečer v Maribor in so do polnoči sedeli in delali, kaj in kako se da stvari premakniti. Formalne stvari, ki mi jih je napisal in kje stvari stojijo, kje tečejo, če bom imel v nadaljevanju še kaj časa, vam lahko podatke povem. Na strani ministrstva je velika volja, da gredo stvari naprej, so pa nekateri od teh projektov dejansko v tako veliki zamudi, da bo roke, ki so pogodbena obveznost, razmeroma težko loviti. Recimo, za UGM. V tej pogodbi, ki ste jo citirali, 20. 1. 2011 Ministrstvo za kulturo – ja, 10 milijonov evrov za sofinanciranje gradnje UGM, in ta sredstva imamo, a ob primerljivi finančni participaciji Mestne občine Maribor, pod pogojem, da bo najkasneje do konca maja 2011 UGM razglašena za javno kulturno infrastrukturo in bo zagotovljena vsa projektna dokumentacija. Po podatkih, ki jih imam, je Mestna občina Maribor podala vlogo za potrditev sofinancerskih sredstev, vendar ta vloga še ni popolna. So velika vprašanja glede lastništva, javno-zasebnega partnerstva, javnih naročil. Finančna konstrukcija celega Maksa, v katerem je uvrščen UGM, pravzaprav ni zaprta. Podobno je v zvezi z Mariborsko knjižnico, kjer gradbeno dovoljenje za prvo fazo obstaja, ampak ta prva faza je samo za prestavitev in zaščito vodno-komunalne infrastrukture in za izvedbo podgradnje za gradbeno konstrukcijo, projektov za drugo fazo nismo prejeli, tudi gradbenega dovoljenja ne. Sklep Vlade zahteva primerno finančno participacijo Mestne občine Maribor, končnega terminskega plana nimamo. V zvezi z mariborskim gradom, vse aktivnosti, operacije, se pravi izdelava dokumentacije, gradbena dela, instalacije, nakup opreme in tako naprej, bi morala biti zaključena 30. 6. 2012 in do 31. 12. 2012 je čas samo za pridobitev uporabnega dovoljenja, vse ostale aktivnosti pa do konca tega meseca. Mestna občina še ni niti začela z izvajanjem tega dela del in nerealno je pričakovati, da bodo končali do 30. 6., posledica tega je kršitev pogodbe s strani mestne občine in odstop od pogodbe o sofinanciranju s strani ministrstva.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Veseli me, da načelno ugotavljate, da si tudi Maribor kot aktualna evropska prestolnica kulture zasluži nove infrastrukturne objekte, ki bi jih lahko na dolgo in široko naštevali tudi v preteklih kulturnih prestolnicah, ki sicer nekatere res niso primerljive z Mariborom – lahko bi omenil Linz, pa še katero –, kjer so finančna razmerja popolnoma drugačna. Kljub temu mi pa dovolite, da bi si želel, tako kot ste sami vzorno opisali dogodek v petek, ko se je pristojni direktor direktorata osebno potrudil in usedel v avtomobil in odpeljal v Maribor – podobno zagnanost in vnemo bi bilo pričakovati tudi z druge strani; se pravi od zakonitih zastopnikov ustreznih kulturnih ustanov in tudi Mestne občine Maribor, da se zadeve le s skupnimi močmi premaknejo naprej. Kolikor sem vas razumel, je nekako zlasti projekt mariborskega gradu pase, še vedno pa ostaja neko tiho upanje za Mariborsko knjižnico in Umetnostno galerijo Maribor, ki si pa res zaslužita dokončno umestitev v nek nov prostor ali pa v novo preobleko, če želite, saj se zlasti za Umetnostno galerijo Maribor govori o spremembi lokacije že od leta 1950. V nadaljevanju bom hvaležen seveda dopolnilnega dogovora in pa naprezanja z obeh strani, da projekte pripeljemo do konca. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilni odgovor, gospod minister.
Spoštovani poslanec, želja je obojestranska. Tudi partnerji na mariborski strani priznavajo, da smo se končno lotili stvari na pravi način, da gremo korak po koraku in odpravljamo ovire, ki tukaj stojijo. V kakšnih primerih kolegi ugotavljajo, da so pričakovanja, kako se da evropska sredstva koristiti, različna, včasih so nerealna, ampak jaz resnično upam, da bomo ta dva projekta na takšen ali drugačen način rešili. Ne delamo jih samo zato, ker je Maribor evropska prestolnica kulture, to bo samo še do 31. decembra, oba infrastrukturna kulturna objekta potrebuje predvsem za ves čas, ko ne bo evropska prestolnica kulture.
Hvala lepa. Naslednja bo vprašanje zastavila Patricija Šulin, in sicer ministru za finance dr. Janezu Šuštaršiču, ki ga ni z nami. Moram vas obvestiti, da je opravičil svojo odsotnost, in sicer od 18.30 ure dalje.
Predsedujoča, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim. Ministra za finance sprašujem: Kdaj se bo zgodila združitev Davčne uprave Republike Slovenije in Carinske uprave Republike Slovenije? Kako bodo v primeru združitve organizirane službe znotraj nove uprave? Ali bodo tem službam dane nove pristojnosti in katere? Še posebej me zanimata služba za postopke za nadzor sive ekonomije in posebna specializirana skupina za davčni nadzor z možnostjo zasega premoženja. In: Ali bo prišlo do premostitve delavcev iz dosedanje Carinske uprave Republike Slovenije v inšpekcijske službe dosedanjega Dursa in koliko? Hvala.
Hvala lepa za vprašanje. Glede na to, da ministra ni z nami, vas sprašujem, ali želite pisni odgovor ali boste zahtevali ustni ogovor na naslednji seji?
Želela bi ustni odgovor. Hvala.
V redu, hvala lepa. Naslednja je za vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigu Turku na vrsti Tina Komel.
Spoštovani minister Žiga Turk! V medijih smo v zadnjih dneh lahko prebrali, da je zasebna Fakulteta za uporabne družboslovne študije, FUDŠ, dobila tretjino vseh sredstev na javnem razpisu vašega ministrstva. Vodja Direktorata za visoko šolstvo na vašem ministrstvu gospod Borut Rončević je tudi, glej ga zlomka, soustanovitelj te fakultete. S trditvijo, da se je kot vodja direktorata izločil iz odločanja, nas ne boste prepričali, da ni vplival na to, da si je priskrbel, kar tretjino sredstev za svojo zasebno fakulteto. Preveč dobro smo spoznali delovanje SDS v mandatu 2004 do 2008, kjer ste imeli prav takšne vzorce delovanja. Verjamem, da mi boste povedali, koliko projektov so prijavili in kaj vse dela ta zasebna fakulteta. Samo, lepo vas prosim! Če bi vsi s FUDŠ, vključno z vsemi študenti, sodelovali na vseh projektih, ne bi zapolnili enega razreda v veliki predavalnici Ekonomske fakultete v Ljubljani. Zato nikakor ni minimalnih pogojev za tako višino prejetih sredstev s strani vašega ministrstva. Ta isti gospod je na tej fakulteti petinsko zaposlen in prejema sredstva, ki so bila namenjena iz tega razpisa. Ali lahko potrdite, da ta gospod na fakulteti dejansko tudi dela in opravlja delo, ali pa ne prejema zgolj plače, ker je sam svoji fakulteti odobril ogromno sredstev? Da bomo vsi mirni, predlagam, da ta primer pregleda Računsko sodišče, protikorupcijska komisija in tudi policija, saj gre za tipične znake korupcije in klientelizma. Moje vprašanje se glasi: Kako boste ukrepali, da se sredstva enakopravno porazdelijo med javne državne fakultete in ostale privatne, ki niso bile deležne takih sredstev? Ali nameravate v primeru dokazanih sumov korupcije in klientilizma na vašem ministrstvu odgovarjati in odstopiti?
Hvala lepa. Kar veliko vprašanj. Izvolite, gospod minister.
Ne vem, spoštovana poslanka Komel, ali ste si vi sami domislili tega vprašanja ali so vam ga podtaknili, ker tukaj ni nikakršne zgodbe. Nikakršne zgodbe v tem primeru ni. Pogoje tega razpisa je pisala prejšnja vlada [[...]]
Gospod minister, oprostite. Me opozarjajo, če se še enkrat priklopite, ker čas ne teče.
Torej, razpis je napisala prejšnja vlada pod vodstvom ministra Gregorja Golobiča. Komisijo, ki ocenjuje razpis, je imenovala prejšnja vlada, ko je bil resorni minister gospod Golobič. Kriterije ocenjevanja prispelih predlogov je postavila prejšnja vlada v času, ko je bil resorni minister gospod Gregor Golobič. Pogoji, ki jih je oziroma kriteriji ocenjevanja za te projekte so bili taki, da komisija ni imela arbitrarnih možnosti, da bi ocenjevala, kaj jim je bolj, kaj jim je pa manj všeč. Vsi pogoji so bili taki, kot jih, recimo, želite za, recimo, podeljevanje sredstev v športu, o čemur smo danes tukaj govorili. Ta komisija za isti razpis je že enkrat delala in podeljevala projekte v letu 2011, zdaj je bil samo drugi klic za isti razpis. Komisija je končala z delom 1. aprila 2012 in gospod Rončević je prišel v službo na ministrstvo za v. d. direktorja Direktorata za znanost in visoko šolstvo 2. aprila, torej dan kasneje. Vi izražate veliko skrb, zakaj javne univerze, javne fakultete niso bile na tem razpisu bolj uspešne. Tudi če se privatni zavodi sploh ne bi prijavili, javne fakultete ne bi bile v stanju počrpati vseh sredstev, ki so bila razpisana, ker so prijavile premalo projektov, ker se jim ni zdelo potrebno, vredno napisati, odgovoriti na ta razpis. Tako so vsi strahovi v zvezi s tem popolnoma odveč, gospa poslanka, pošljite protikorupcijsko komisijo, Računsko sodišče, policijo, kot ste rekli, vojsko, če se vam zdi – srečno! Mi smo vam z vsemi informacijami na voljo. Ker sem pričakoval, da če se slučajno zgodi, da bi kdo, ki ni iz največje univerze, dobil kakšna sredstva od ministrstva in da bo cel halo; ko sem dobil v podpis rezultate tega razpisa, sem rekel, da zadevo poglejmo, da ne bo kaj narobe, in sem dal stvari pogledati komisiji za interno revizijo. Seveda ni našla nobenih nepravilnosti, ki bi bile povezane s favoriziranjem javnih ali zasebnih, ali tega ali onega. Tako, prosim, v veliko veselje mi bo, če bomo na tem primeru nekatere stvari razčistili. Razpisov je ogromno. Na številnih razpisih je v že času, ko sem jaz minister, zmagala Univerza v Ljubljani, pa nihče ne problematizira, da je Turk tudi profesor na Univerzi v Ljubljani. Na ogromno razpisih je zmagala, ne vem, v času ministra Golobiča, tudi Univerza v Ljubljani, pa nihče ni problematiziral, da on tam študira. Je zmagala kakšna fakulteta, kjer je delal takratni državni sekretar, pa nihče ni tega problematiziral. Če pač je nekdo bil boljši, če je napisal boljše predloge za nek razpis, potem je pravilno, da mu čestitamo in da smo veseli, da se zasebni zavodi potrudijo za ta sredstva. Oni so se potrudili za ta sredstva zato, ker jim ni tako mehko postlano kot javnim zavodom, ki dobivajo sredstva marsikdaj mesečno in marsikakšna sredstva tudi brez razpisov.
Hvala lepa. Vidim, da želite dopolnitev. Izvolite.
Spoštovani minister! Z vašim odgovorom nisem zadovoljna in ne samo zato, ker dvomite v moje in naše sposobnosti, da bi lahko mi sami to izpisali in sestavili. Ampak tudi zaradi tega, ker – vam bom razložila. Univerzo v Ljubljani obiskuje približno 51 tisoč študentov. Na razpisu jim je vaše ministrstvo odobrilo štiri projekte in zanje so prejeli 90 tisoč evrov. To pomeni, da so na študenta prejeli dva evra. Fakulteto FUDŠ na vseh stopnjah obiskuje 369 študentov. Na razpisu jim je vaše ministrstvo odobrilo 8 projektov in prejeli so 400 tisoč evrov državnih sredstev. To pomeni, da je fakulteta FUDŠ prejela nekaj manj kot tisoč 100 evrov na študenta. Ali se vam zdi normalno, da je študent na Univerzi v Ljubljani vreden toliko kot en burek, na zasebni fakulteti FUDŠ pa toliko, kot najnovejši Applov računalnik? Te poštene logike razdelitev sredstev res ne razumem. Kot se mi dozdeva, vidim, da ne marate javnega šolstva. Pred meseci ste hoteli jim odvzeti 30 milijonov evrov sredstev, sedaj pa je na razpisu zasebna fakulteta FUDŠ pridobila več kot tretjino sredstev. Kot sem danes prebrala na spletni strani RTV, je ta ista zasebna fakulteta objavila anketo, v kateri vaša stranka SDS gladko vodi pred vsemi ostalimi. Verjetno so bila sredstva razpisa namenjena dobrim rezultatom SDS v javnomnenjskih raziskavah. Hvala.
Hvala lepa. Ne dvomim minister, da imate dodatna pojasnila.
Predstavljam si, da bi se prav lahko našel nekdo, ki bi rekel: "Poglejte, ti Slovenci, dva milijona jih je in imajo svetovnega prvaka v smučarskih poletih. Nas, Kitajcev, je pa milijarda in pol, pa nismo dobili niti ene medalje." Osnovni razlog oziroma osnovno pravilo je, da se je treba na stvari prijavljati. Ne vem, mislim, da gospod Golobič očitno, ko je pisal pogoje tega razpisa, ni dal v razpisne pogoje, da mora največja univerza dobiti toliko projektov in da je število študentov neke univerze merilo izbora. Komisija je točkovala in je točkovala po takih in takih merilih. Javne ustanove so predlagale 20 projektov in jih je bilo izbrano 13, torej približno dve tretjini. Zasebne ustanovne, zasebni visokošolski zavodi so predlagali 34 projektov in so zmagali oziroma so dobili financiranih 21, torej tudi približno dve tretjini. Vaša argumentacija me spominja na tistega gospoda, ki se je ves čas pritoževal, da ni pa ni zadel na loteriji. Potem mu je pa vendar eden razložil: "Pa daj, saj veš, da moraš srečko kupiti!" Če želiš dobiti projekte na razpisu, potem je za začetek dobro, da jih predlagaš.
Hvala lepa. Želite še kakšen predlog podati?
Po drugem odstavku 246. člena podajam predlog za javno razpravo. Hvala.
Hvala lepa za predlog. O tem predlogu bomo glasovali v okviru glasovanj. Naslednja je na vrsti gospa Renata Brunskole, ki bo prav tako postavila vprašanje ministru dr. Žigi – in ne Žigu, kot tu napačno piše [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Hvala lepa, zdaj nekaj več vemo. Hvala lepa. Skratka, minister dr. Žiga Turk bo odgovarjal na vprašanje gospe Renate Brunskole.
Spoštovana predsedujoča, gospod minister, vsi prisotni! Gospod minister, postavljam vam vprašanje v zvezi z ravno tako izredno zanimivo temo, mislim, da v zadnjem času aktualno, bi pa res prosila, da bi bil ta najin dialog čim bolj konstruktiven in ne morda ciničen. Namreč, pri predhodnem vprašanju je bilo, žal, temu tako. Torej, spoštovani dr. Žiga Turk, minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, sprašujem vas o načrtih glede predvidenega zvišanja standardov v osnovnih šolah in morebitnih spremembah šolskih okolišev v naslednjem šolskem letu. Zanimivo je, da bi si za tako velike, da ne rečem, za šolstvo kar zgodovinsko usodne ukrepe morali vzeti več časa ter omogočiti javno razpravo in izmenjavo mnenj, v kar bi morali biti vključeni aktualni strokovni delavci na področju šolstva in izobraževanja, tudi z drugih strokovnih področij, ravnatelji in širša strokovna javnost. Do takrat pa nam ostaja veljavni sistem, veljavni normativi mreže šol. Tako bi nekako bilo pravilno. Vendar v zadnjem času beremo: "Zaradi varčevalnih ukrepov so sredstva za izvajanje programa" – tega in tega, kateregakoli ministrstva – "zmanjšana" in tako naprej. Potem beremo, da bi potrebovali več psihologov, da so ljudje v stiskah, v težavah, vendar, žal, tudi za to področje sredstev ni. Predlogi bi morali prihajati v javnost natančno in celovito opredeljeni in takšni ukrepi bi pomenili, kot jih sedaj predvidevate za novo šolsko leto, da bi se breme države preselilo z državnega proračuna na lokalne skupnosti. To vprašanje postavljam tudi zato, ker je videti, da to resnično veliko ministrstvo, ki ga vodite, razmišlja ravno v drugi smeri, kot so pričakovanja državljank in državljanov. Naj povem na konkretnem primeru. Z interventnimi ukrepi na področju osnovnega šolstva, na primer v Beli krajini, ki je demografsko ogroženo območje po sklepu Vlade, bi še povečali neposeljenost, prizadeli mlade družine in praktično izselili mlado prebivalstvo s podeželja v večja mesta. Prosim za odgovor v zvezi z morebitnimi spremembami šolskih okolišev in predvidenim zvišanjem standardov v šolah v Republiki Sloveniji.
Hvala za vprašanje. Minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, je popolnoma na mestu. O teh stvareh smo v preteklih mesecih že veliko govorili. Največ je bilo slišati o tem, da se pogovarjamo s sindikati, ki jih ta stvar, zaradi delovnih mest in obremenitev, upravičeno zanima in zelo skrbi. Pogovarjali smo se tudi z župani oziroma predstavniki občin, ki jih stvar ravno tako zanima, včasih morda z nekoliko drugega stališča, ker bi za boljšo organizacijo vzgoje in izobraževanja, predvsem predšolske, tudi kakšen občinski proračun lahko z manj naredil več. V zvezi s tem naj pojasnim, da smo se s koordinacijo stavkovnih odborov sindikatov javnega sektorja, torej Vlada se je s koordinacijo stavkovnih odborov sindikatov javnega sektorja 10. maja 2012 dogovorila za sporazum o razrešitvi stavkovnih zahtev. Veste, da so bili ena centralnih tem, eno centralnih vprašanj v času, ko smo se s sindikati pogovarjali, ravno standardi, normativi, šolski okoliši in drugo. Skratka, dogovorili smo se, in citiram: "Prvič, da se spremembe standardov in normativov na področju vzgoje in izobraževanja uskladijo s socialnimi partnerji v okviru socialnega sporazuma. Drugič," spet citiram, "da so standardi in normativi za področje vzgoje in izobraževanja, zdravstva, raziskovanja in javne uprave, ki ne bodo usklajeni v okviru socialnega sporazuma, predmet nadaljnjega usklajevanja s socialnimi partnerji s ciljem doseči dogovor." Dialog v okviru socialnega partnerstva poteka te dni in s to razpravo tukaj ne bi želel ne izboljševati ne poslabševati naših pogajalskih izhodišč v zvezi s tem. Tisti, ki so diskusije spremljali, v katero smer gre Vlada v smislu tako standardov in normativov kot tudi šolskih okolišev, vedo, da gre v smeri rahlega približevanja normativov, ki jih imajo slovenski pedagogi nekemu povprečju v Evropski uniji, in da gre glede šolskih okolišev v smeri, ki bi v večjih krajih, v večjih urbanih središčih omogočili boljšo popolnjenost razredov. Nam ne gre za to, da natrpamo razrede z 28, 29, 30 učenci, nam pa gre za to, da tiste najmanjše razrede boljše popolnimo in dosegamo normativ približno 24 otrok v razredu kot spodnjo mejo. To je tudi število otrok, ki jih pedagoška stroka pripoznava kot neko zdravo število, znotraj katerega se lahko oblikujejo določene skupine otrok, prijateljstva; skratka, da razred funkcionira kot razred. Ne slučajno so bili skozi celotno zgodovino razredi približno toliko veliki, seveda so bili v preteklosti še večji, pa smo tudi nekako doštudirali, ampak naj bom zelo jasen: ne želimo iti nazaj v velikosti razredov, ki bi šli čez 30. Šolski okoliši. Kot pravim, v funkciji tega, da lahko na nivoju nekega urbanega središča, kjer se ljudje premikajo, lahko optimiziramo oziroma zvišamo tiste minimalne razrede, da nimamo na vsaki šoli enega razreda, kjer jih je pa notri deset ali pa sta dva razreda po, recimo, 15 otrok, ampak jih bo tam 24 pa v drugi šoli še 24 in podobno.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje gospa Brunskole.
Dopolnilno vprašanje. Hvala za dosedanji vaš odgovor, vendar žal nisem ravno zadovoljna. Predvsem, zakaj. Ne zato, ker sem opozicijska poslanka, ampak zaradi tega, ker ugotavljamo na območju Slovenije, posebej v bolj odmaknjenih območjih, kot sem prej govorila o Beli krajini. Vam bom kar konkretno povedala: pozabili smo na otroke s posebnimi potrebami, pa ne samo v Beli krajini, tudi drugje; pozabili smo na 20 % romske populacije, ki je v belokranjskih šolah in predstavlja specifiko pri izvajanju vzgojno-izobraževalnega dela. Četrtega maja so vam belokranjske občine in aktiv ravnateljev belokranjskih šol tudi pisali pismo. Prejeli so vaš odgovor, da boste poskusili vključiti v spremembo zakona tudi te specifike, vendar, celostno gledano, očitno pristojno ministrstvo in Vlada ne upoštevata preteklih sklepov Vlade, da spada Bela krajina med demografsko ogrožena območja. Kar me skrbi pri generaciji "baby boom", generaciji 2009, ki bo prišla v šole, to pomeni, da bo zopet prihajalo do težav. Bojim se tega, o čemer je danes že bilo postavljeno vprašanje, da bomo žal javne šole na nek način zmanjševali. Konkretno v Beli krajini bomo šolo Stari trg, šolo Dragatuš, šolo Podzemelj dali v podružnično šolo, 35 profesorjev – brez dela, otroci naj se vozijo itd. O tem vprašanju sploh ne bo treba razpravljati, ampak bomo pa, izgleda, preferirali nekatere zasebne šole. Bojim se, da se odmikamo od pravne, demokratične in socialne države Republike Slovenije. In to me skrbi, gospod minister.
Hvala lepa. Minister, prosim, dopolnilni odgovor.
Moram zelo odločno zavrniti ta namigovanja, ki se rada pojavljajo s te strani v zvezi s preferiranjem zasebnih šol. Pri prejšnjem vprašanju smo slišali pravzaprav veliko govorjenja o tem, kako bi bilo edino pravilno, da se preferirajo javne univerze oziroma da se preferirajo javne ustanove. Naše ministrstvo stoji na stališču, da moramo biti pošteni in da moramo vse obravnavati enako; če je nekdo prijavil boljši projekt, je prijavil boljši projekt – pa če je javen ali pa če je zaseben, če je rdeč ali pa če je črn. Delim vašo skrb v zvezi s podružničnimi šolami, v zvezi s šolsko mrežo v predlogu, ki ga potem nismo uvrstili v ZUJF. Ni bilo ideje, da bi katero koli šolsko lokacijo ukinili. Bile so edino ideje, da bi katero šolo spremenili v podružnično, kar za otroke spremeni zelo malo, malo več spremni za ravnatelja, občini celo nekaj poceni, ampak smo ta predlog pravzaprav zelo hitro črtali. In šlo je za 8 šol, če so te tri iz Bele krajine med temi 8, potem bodite brez skrbi. Pravite, da smo pozabili posebne šole, smo pozabili na Rome in tako naprej. Mislim, da odkar je ta vlada, nismo ničesar dodatno pozabili. Nič se ni na tem področju posebej poslabšalo. Nobenih sistemskih ukrepov na tem področju nismo počeli in nobenih sistemskih ukrepov na tem področju nismo počeli, ki bi te standarde prizadeli.
Hvala lepa. Imate predlog? Izvolite.
Glede na izjemno pomembnost tega vprašanja v povezavi z mrežo osnovnih šol, šolskih okolišev, standardov in normativ in da ne pozabimo tudi na otroke s posebnimi potrebami, ki so v klasičnih naših osnovnih šolah, pa rabijo posebno pomoč, predlagam, da na osnovi 2. odstavka 246. člena Poslovnika, opravimo javno razpravo. Upam, da bo tudi javna predstavitev mnenj, preden se kar koli sprejme.
Hvala lepa za predlog. O tem bomo odločali v okviru glasovanj. Sedaj pa je na vrsti mag. Ivan Vogrin, ki naj bi zastavil vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču, ki sem ga že opravičila za njegovo odsotnost. Magister Vogrin, želite zastaviti vprašanje ali lahko počakate na naslednjo sejo in boste takrat zastavili to isto vprašanje?
Hvala lepa za priložnost. Hvala lepa vsem skupaj. Bom kar danes postavil vprašanje, glede na to, da je aktualno in da sem se z ministrom o tem že tudi pogovarjal; in tudi s kakšnim drugim ministrom. Gre za Zakon o uravnoteženju javnih financ, s katerim smo mi več ali manj linearno zmanjšali plače, prejemke vsem zaposlenim v javnem sektorju. Dejstvo pa je, da neto plača pod 800 evri omogoča le životarjenje. Menim, da ljudem, ki imajo tako nizke prejemke, ne bi smeli nižati prejemkov, kajti s tem jim jemljemo tudi njihovo dostojanstvo. Tega pa, mislim, da s pravico do izvolitve ali imenovanja nismo dobili. Ob tem, da je tudi predsednik Vlade danes govoril o tem, da imamo močan paradržavni sektor, ki je država v državi, kjer imajo zaposlene v tem paradržavnem sektorju – Slovenske železnice, Vzajemna in še kaj –, višje plače od predsednika Vlade, od ministrov in tako dalje. In seveda meni, da je dovolj rezerve, da bi poiskali uravnoteženje javnih financ tam, kjer imajo ljudje velike prejemke. In je pravzaprav po svoje groteskno, da dobiva nek direktor zavoda ali nekega drugega paradržavnega organa večjo plačo kot sam predsednik vlade ali pa minister za finance, ki mu je formalno nadrejen. Zato sprašujem finančnega ministra in še kakšnega drugega ministra ali Vlado: Kdaj boste predlagali zakon oziroma takšne rešitve za vzdržnost javnih financ, da bo maksimalna razlika med najvišjo in najmanjšo plačo v javnem sektorju 1 : 5? Seveda bi bilo to v teh kriznih razmerah tudi etično. In drugo vprašanje: Kdaj boste s ciljem za uravnoteženje javnih financ zahtevali na seji Vlade spremembo zakonodaje za javna podjetja in javne gospodarske družbe oziroma družbe v pretežni lasti države, tako da bo zanje tudi veljal Zakon o sistemu plač v javnem sektorju? O tem sva se že pogovarjala tudi z ministrom dr. Pličaničem, ki je tudi prisoten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vas moram še vseeno vprašati. Bi bilo v redu, če vam minister poda pisno vprašanje, pardon odgovor seveda?
Čisto v redu je. Tukaj so štirje ministri, mislim, da je vprašanje na mestu. Resnično sem se že pogovarjal o tem in načeloma ministri soglašajo oziroma so mnenja, da bi vendar kazalo tudi to področje urediti, predvsem področje, da bo imela vlada vpliv na državna, paradržavna podjetja oziroma podjetja v pretežni lasti države, tako da bo tudi plačno politiko lahko uravnavala.
Hvala lepa. Potem bomo ministra zaprosili za pisni odgovor. Enako za dr. Janeza Šušteršiča, ministra za finance, ima vprašanje gospod Mirko Brulc. Izvolite.
Lep dober večer. Prepričan sem, da je ministru znano, da je v našem nacionalnem morju preveč ribičev vseh tehnologij. Ne nazadnje tudi zaradi napačne ribiške državne politike. Od razpoložljivih ukrepov Evropske unije, od Evropskega sklada za ribištvo 2007–2013 imenovan ukrep razrez ali trajna ukinitev ribolovnih dejavnosti, se ta ukrep financira 75 % iz sredstev Evropske unije in 25 % iz nacionalnih sredstev za izvajanje operativnega programa. Novi predlog Vlade, da se obdavči vse prejemke nad 63 tisoč evrov, pomeni 50 % davka za vse, ki bi prejeli sredstva za razrez ribiške ladje. Absurd je v tem, da bo država za ukrep razdelila do 25 % sredstev, vzela pa 40 ali 50 % namenskih sredstev za prenehanje dejavnosti. V Italiji ista sredstva niso obdavčena, kar je logično, saj ne gre za dohodek iz dejavnosti. Z neobdavčitvijo se je strinjal tudi aktualni minister za kmetijstvo in okolje, kajti na odboru za kmetijstvo je bila ta tema obravnavana konec aprila 2012 in sprejeta skupna ugotovitev, da dohodek ne gre iz dejavnosti ribolova, temveč gre za dohodek, ki bi ga ribiči prejeli, zato da prenehajo opravljati to dejavnost in s tem prispevajo k trajnostnemu koriščenju ribolovnih virov. Obenem se odvečnim ribičem omogoči dostojen umik iz te dejavnosti, preostalim pa dolgoročno upravljanje ribištva brez pomoči države in verjetno gre, to nam je vsem jasno, za neke vrste odpravnine. Ministra sprašujem: Zakaj ni realiziran soglasno sprejet sklep na ustreznem oboru, da sprejme sklep, s katerim bo davčna obravnava premij za razrez v celoti upoštevala uredbo Sveta EU št. 1198/2006? Vladi tudi podam predlog, da še pred objavo javnega razpisa v primeru, da je to seveda potrebno, pripravi ustrezno spremembo Zakona o dohodnini, in sicer tako, da se premije za razrez plovila ne bi obravnavale kot obdavčljiv dohodek. Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Tudi vas sprašujem, gospod Brulc ali bi zadostoval pisni ali želite ustni odgovor? V redu. Hvala za vaš predlog. Posredovali ga bomo ministru. Naslednja pa je na vrsti gospa Maša Kociper, vprašanje bo zastavila ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Spoštovani gospod minister, končno eno vprašanje tudi za vas. Kot veste, državljani naše države kot enega največjih problemov izpostavljajo neučinkovito in prepočasno delovanje pravosodja, znotraj njega zlasti sodstva. Zato bi moral biti eden največjih izzivov vsake vlade, tudi vaše, kako optimalno delovati v pravosodju in kako izboljšati delo celotnega pravosodja, zlasti pa delo sodišč. V Pozitivni Sloveniji smo med sprejemanjem rebalansa proračuna večkrat opozorili na to, da politika linearnega zmanjševanja proračunskih sredstev deluje tudi v sodstvu in v pravosodju, saj so se zmanjševali stroški tako tožilstvu, policiji, kot tudi sodiščem. Vodilni v sodstvu so takrat opozorili, da bo takšne zmanjševanje zagotovo negativno vplivalo na delovanje sodišč, saj prihrankov na sodiščih praktično ni mogoče doseči drugače kot z zmanjševanjem števila rešenih zadev, kar pa posledično zmanjšuje pravno varnost fizičnih in pravnih oseb. Za proračune sodišč je namreč značilno, da pretežni del, in sicer več kot 70 %, zajemajo plače, sledijo pa stroški sodnih postopkov, materialni stroški in stroški za brezplačno pravno pomoč. Če ne upoštevamo sredstev za plače, je pretežni del sredstev torej namenjen za kritje sodnih in materialnih stroškov, v takšnem razrezu pa stroški brezplačne pravne pomoči zajemajo kar 15 %. Zaskrbljujoče je zlasti to, da se ti stroški v zadnjih letih iz meseca v mesec izrazito povečujejo, kar pomeni, da se na ta račun dejansko zmanjšujejo razpoložljiva sredstva sodišč za sodne postopke. Vrhovno sodišče ob tem opozarja, da je velik del sredstev za BPP namenjen za plačilo začetnih stroškov stečajnega postopka, kar je uvedla novela Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Poleg problema naraščajočih sredstev s tega naslova nastajajo zaradi postopka odobritve brezplačne pravne pomoči tudi dejanski zastoji v stečajnem postopku, saj stečajni dolžniki, ki zaprosijo za to pomoč, že izpolnjujejo vse pogoje za začetek stečajnega postopka in bi jim moral sodišče sklep izdati v roku treh dni, kar pa se seveda ne zgodi. Poleg finančnih težav in zastojev v stečajnem postopku je takšna ureditev v insolventnem zakonu tudi v nasprotju z namenom Zakona o brezplačnem pravnem postopku, ki določa, da je njegov namen prav uresničevanje pravice do sodnega varstva po načelu enakopravnosti, upoštevajoč socialni položaj oseb, ki brez škode za svoje preživetje te pravice ne morejo uresničevati. Gre torej za pomoč fizičnim in ne pravnim osebam. Sprašujem torej, spoštovani gospod minister: Ali glede na povedano razmišljate o optimiziranem delovanju sodstva? Ali že imate konkretne rešitve za zajezitev naraščajočih stroškov brezplačne pravne pomoči? Ali v tej zvezi načrtujete kakršne koli spremembe Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za odgovor, minister.
Spoštovana podpredsednica. Spoštovana gospa Kociper, spoštovane poslanke in poslanci! To vaše vprašanje razumem dvodelno. Najprej, če razmišljamo o racionalizaciji stroškov, ki jih sodišča namenjajo brezplačni pravni pomoči na splošno, in potem v drugem delu, v tistem, ko so ta sredstva namenjena oprostitvi predujma, ki je pogoj za začetek stečajnega postopka, kadar ga predlaga dolžnik, fizična ali pravna oseba. Glede prvega lahko povem, da smo začeli skupaj z Vrhovnim sodiščem pripravljati analizo o tem, kako se porabljajo sredstva brezplačne pravne pomoči na splošno. Podlaga ali pa izhodišče za to analizo je ravno to vaše vprašanje, ki je zelo utemeljeno, da poskušamo tukaj skupaj doseči bolj racionalno porabo teh sredstev, še posebej v teh časih, ko so proračuni vseh proračunskih uporabnikov omejeni. Hkrati bo pa ta analiza dala podlago tudi za eventualno spremembo ali pa razmislek o tem, kako bi ta vprašanja brezplačne pravne pomoči, ki se, kot rečeno, v stečajnih postopkih daje v obliki oprostitve plačila predujma, ki je pogoj za začetek stečajnega postopka. Torej razmislek o tem, ali se da tudi tukaj bolj racionalno ta sredstva uporabljati v okviru teh postopkov. Tukaj naj povem še to, da je po obstoječi ureditvi zakona o finančnem poslovanju podjetij in prisilni poravnavi plačilo predujma predpostavka, pogoj za začetek stečajnega postopka, kadar ga predlaga dolžnik sam. Ta dolžnik je lahko fizična oseba in pravna oseba. Če ta predujem ni plačan, se stečajni postopek ne more začeti. Če fizična oseba ali pa tudi pravna, zlasti fizična seveda, nima dovolj sredstev za preživljanje, torej in izpolnjuje pogoje iz Zakona o brezplačni pravni pomoči, potem sodi v kategorijo tistih oseb, ki se jim lahko brezplačna pravna pomoč odobri, kot sem že omenil, v obliki oprostitve plačila tega predujma. Hkrati bi pa opozoril še na določbo veljavnega 233. člena prej navedenega zakona o finančnem poslovanju podjetij in prisilni poravnavi, ki določa, da v primeru, ko vrednost unovčene stečajne mase presega znesek predujma, tega, za katerega sredstva je dal proračun sodišča in s tem proračun države, sodišče, ki vodi stečajni postopek, odloči, da se ta plačila vrnejo v dobro proračuna sodišča, in to prednostno. Torej, poenostavljeno povedano, če je vrednost stečajne mase večja od dolgov, potem se iz tega izkupička najprej poplača ravno ta predujem, sredstva za predujem, ki jih je založilo sodišče taki osebi. Tako tu neka varovalka že obstaja v smislu vračila teh stroškov. Res pa je, kar ugotavljate, da se je v zadnjem času skokovito povečalo sploh odobravanje pravnih pomoči in s tem stroški in v tem okviru, kar tudi pravilno ugotavljate, povečanje stroškov brezplačne pomoči na način oprostitve plačila predujma. Vendar pa tu sam ne vidim načina, kako se temu izogniti, če ureditev ostane taka, kot je; torej, da je predujem predpostavka za začetek postopka, da se postopek sploh uvede. Omenil bi še to, da je ta medresorska delovna skupina, ki smo jo pred časom že napovedali, namenjena je pa spremembi ali pa neki bolj celoviti noveli zakona o finančnem poslovanju podjetij in prisilni poravnavi, bila ustanovljena že takoj po tem, ko smo to napovedali. Mislim, da bomo že pred poletjem imeli neke obrise nove ureditve, pri čemer bomo izhajali iz novele, ki jo je prejšnja vlada pripravila, in jo poskušali še nadgraditi in v tem okviru tudi nek razmislek vložiti v to vprašanje, o katerem govorimo. Hkrati pa ponavljam, da zaenkrat ne vidim načina, kako bi se temu lahko izognili. Še enkrat ponavljam: dokler je predujem podlaga za začetek postopka in če oseba, ki je dolžnik in želi sprožiti ta postopek, teh sredstev nima in izpolnjuje druge pogoje iz Zakona o brezplačni pravni pomoči, potem je preprosto najbrž treba ohraniti veljavno ureditev. Da pa se zelo verjetno – to bo analiza, ki sem jo omenil, pokazala – bolj racionalno uporabiti sredstva za brezplačno pravno pomoč na splošno, še posebej pa v tem okviru, o katerem govorimo. Na podlagi te analize bomo to ocenili in če bomo našli način, to vgradili v novelo zakona o finančnem poslovanju podjetij in prisilni poravnavi.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje, gospa Kociper.
Hvala lepa za pojasnila, gospod minister. V nadaljevanju sprašujem: Ali je mogoče tudi časovno opredeliti, kdaj lahko pričakujemo te spremembe? V tem smislu zlasti: Ali razmišljate tudi o bolj dolgoročnih sistemskih rešitvah? V smislu sistemskih rešitev bi bilo mogoče odgovoriti tudi na ta vprašanja, ki ste si jih sami zastavili. Mene pa zanimajo zlasti dolgoročne rešitve na področju BPP v smislu drugačne ureditve tega vprašanja, morda celo o prenosu postopkov brezplačne pravne pomoči izven sodstva. Prosim, če lahko odgovorite še na to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še to dopolnitev prosim, minister.
Hvala. Rok za novelo ZFPPIPP, torej zakona o finančnem poslovanju podjetij in prisilni poravnavi, interni rok za pripravo na vladi, je 30. 9. 2012, to lahko povem. O vsebinskih rešitvah še ne bi mogel govoriti v tem trenutku, koliko nameravamo poseči v veljavno ureditev. Vsekakor je izhodišče, narediti bolj racionalno in bolj učinkovito. Kar se pa tiče Zakona o brezplačni pravni pomoči, pa je ravno ta analiza tista, ki bo pokazala, kaj v bodoče narediti. Mislim pa, da ideja, ki ste jo predlagali, ni slaba, si jo bomo zabeležili in tudi o tej ideji razmislili.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje dvema ministroma, ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču ter ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču. Ministra, kdo bo odgovarjal prvi? Izvolite, gospod dr. Pličanič. Se opravičujem, najprej bi radi slišali vprašanje.
Hvala. Lep pozdrav, spoštovana predsedujoča, spoštovana ministra! Mnogi lastniki kmetijskih zemljišč in predstavniki občin vidijo v komasaciji možnost izboljšanja kmetovanja, ureditev dela infrastrukture in tudi možnost izboljšanja ter urejanja prostora, v katerem delajo in živijo. S komasacijami, kar je tema mojega vprašanja, se lahko uspešno rešujejo tudi vsi večji posegi v prostor, ki mnogim povzročajo velike probleme. V komasacijskem postopku se lahko ti problemi uspešno rešujejo na dokaj neboleč in hiter način z relativno majhnimi stroški, vsaj naj bi bilo tako, vendar pa je zadnja novela Zakona o zemljiški knjigi iz leta 2011, ki je s 1. 5. uvedla informatizirano zemljiško knjigo, prinesla verjetno več težav in problemov kot pa rešitev. Na to opozarjajo tako uporabniki, strokovnjaki, predstavniki geodetskih uprav, predstavniki upravnih enot in vsi ostali, ki se jih komasacija dotika. Govorimo predvsem o problemu ukinitve zemljiškoknjižnih vložkov, krajevne pristojnosti ter uvedbo elektronskega vlaganja teh predlogov. Zato mi dovolite par vprašanj. Najprej glede problema programske rešitve zemljiške knjige. Očitno je, da sedanji sistem ne omogoča vpisa komasacij. Kako nameravate to rešiti? Kot vemo, je do prenove oziroma elektronske zemljiške knjige v praksi to potekalo tako, da so bile lahko potem takoj te komasacije vpisane v zemljiško knjigo. Tako je bilo tudi zagotovljeno, da so lahko komasacijski udeleženci kot lastniki normalno uporabljali svoje zemljiške parcele. Po tem zakonu jim je to onemogočeno. Kakšne rešitve boste tu predlagali? Nadalje me tudi zanima: Kako in kdaj se bodo rešile posamezne pritožbe in odločbe komasacij? Zanima me tudi: Kakšno je vaše mnenje glede arbitražnega reševanja problematike komasacij? To je ena izmed tematik, ki je verjetno tudi prihodnost na tem področju. Potem me zanima: Kako boste rešili problem krajevne pristojnosti? Ali zagovarjate odpravo krajevnih pristojnosti ali njeno ohranitev? In na koncu mi dovolite še eno vprašanje glede problema ukinitve zemljiškoknjižnih vložkov: Ali nameravate z novo e-rešitvijo v zemljiški knjigi odpraviti tudi te probleme? To bi bilo zaenkrat to. Verjamem, da je veliko vprašanj, in upam, da bodo odgovori zanimivi. Hvala.
Res je, oba ministra pa imata za vse odgovore samo 5 minut časa. Izvolite, dr. Pličanič.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod Lisec! Odgovoril bom na prvi del vaših vprašanj, upam, da se bom lahko dotaknil vseh, potem pa bo kolega minister Bogovič še na drugi del vprašanj. Najprej naj pojasnim, da sem seznanjen s to problematiko, ki izhaja iz vaših vprašanj. Rad bi povedal tudi to, da je pisno vprašanje z enako ali podobno vsebino postavil tudi poslanec Državnega zbora mag. Dejan Židan in na to vprašanje pripravljamo obširnejši pisni odgovor. Glede konkretnih problemov, ki jih omenjate, torej problemov, povezanih z vpisom komasacijskih odločb v zemljiško knjigo, pa naj povem naslednje. Že kmalu po uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi iz leta 2011, ta je uveljavil celovito informatizacijo zemljiškoknjižnega postopka, smo na ministrstvu prejeli obvestilo upravnih enot o težavah pri vpisu komasacijskih odločb v zemljiško knjigo. O problematiki je bilo nemudoma obveščeno tudi Vrhovno sodišče Republike Slovenije, natančneje evidenčni oddelek tega sodišča, v katerega pristojnosti sodi operativna izvedba projekta e-zemljiške knjige oziroma informatizacije zemljiške knjige ter tudi nadzor in vodenje informacijskega sistema elektronske zemljiške knjige. Normativna ureditev je in še vedno omogoča, da se tudi komasacijske odločbe in pogodbe lahko vpisujejo v zemljiško knjigo, vendar pa je tudi za te postopke določeno, da mora biti predlog oziroma obvestilo za vpis podano v elektronski obliki. S strani Vrhovnega sodišča Republike Slovenije smo prejeli zagotovilo, da je vpis komasacijskih odločb mogoč, torej na ta elektronski način, vendar se je izkazalo, da bodo potrebne določene nadgradnje obstoječega informacijskega sistema, ki bo omogočal nov način vpisovanja komasacijskih odločb, informacijsko, elektronsko, ne pa na ročen način, kot je to potekalo do zdaj in iz česar izvirajo problemi. Na to smo se na ministrstvu takoj odzvali in 8. 5. 2012 na predlog Vrhovnega sodišča podali soglasje za izvedbo postopka javnega naročila za nadgradnjo sistema elektronske zemljiške knjige v tem delu. Ravno v tem delu, kjer so problemi; torej v delu, ki se nanaša na vpisovanje komasacijskih odločb. Po zagotovilih Vrhovnega sodišča – poudarjam, da so oni tisti, ki so za to pristojni – bo prav ta nadgradnja omogočila nemoteno in hitrejše vpisovanje komasacijskih odločb v zemljiško knjigo. Tisto, kar lahko še povem, je, da ocenjujem, da bo ta postopek javnega naročila, o katerem sem vam govoril, da čim prej uspešno, hitro končan in da bo v resnici s to nadgradnjo ta problem rešen. V drugem delu sprašujete, kaj mislimo narediti na Ministrstvu za pravosodje in javno upravo pri nadgradnji samega sistema zemljiške knjige. Omenili ste problem zemljiškoknjižnih vložkov. Tukaj lahko povem, da je eden od projektov našega ministrstva, ki izhaja tudi iz koalicijske pogodbe, zlasti združitev informacijskega sistema zemljiškega katastra in zemljiške knjige. To je glavna prioriteta, da bomo imeli opravka z eno evidenco in ne z dvema, tako kot do sedaj; vse z vidika poenostavljanja za uporabnike, da bo lahko uporabnik z vstopom v informacijski sistem dobil vse podatke, tako o katastru, o parceli, o mejah parcele itn., in tudi o pravnih vprašanjih, ki so na tej parceli, torej o lastninski pravici in drugih stvarnih pravicah. To je zaenkrat glavni cilj. Zaenkrat nismo še predvideli kakšnih obsežnejših posegov v sam sistem zemljiške knjige, čeprav razmišljamo tudi o tem, vemo, da so problemi tudi pri delovanju zemljiške knjige kot takšne, vendar pa moramo to še malo bolj natančno analizirati in bom potem lahko že pred poletjem kaj več o tem vedel, vsekakor pa septembra.
Hvala lepa. Še minister.
Ker je bilo več vprašanj za gospoda Pličaniča, verjamem, da bom sam lažje odgovoril v tem kratkem času. Na dvajsetih komasacijskih območjih je danes še 59 pritožb, ki so v reševanju pravne službe na ministrstvu. Od ene pa do enajst teh pritožb je na posamezno območje. Vemo, da Slovenci imamo zelo radi svoja zemljišča, zato pride do teh številnih zapletov. Postopki trajajo zelo različno dolgo, ker je tudi zahtevnost različna. Včasih gre za neurejena, neusklajena zemljiška, katastrska stanja, potem je neusklajenost s stanjem, posestnim listom in stanjem v naravi. Mnogokrat so pri vrednotenjih, in pri tem zaradi tega pride do pritožb, potrebni tudi izvedenci, ki opravijo potem tudi izvedeniško mnenje, zato so tudi ti roki dolgi. Ocena kolegov je, da bi glede na težo teh problemov, do maja 2013 nekje lahko bile vse te pritožbe rešene, glede na [[...]] [[izklop mikrofona]]
Dodatno vprašanje, gospod Lisec. Izvolite.
Hvala. Ker je bilo veliko vprašanj, dajem možnost za mogoče še kakšen odgovor. Predvsem pa me zanima – in moje vprašanje gre v tej smeri: Kakšno je mnenje glede arbitražnega reševanja problematike komasacij? Če je tukaj kakšno mnenje oziroma če je kakršno koli razmišljanje v tej smeri. Seveda me zanima problematika krajevne pristojnosti glede odprave: Ali ste za to, da krajevna pristojnost ostane? Hvala.
Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje imamo. Kdo bo odgovarjal? Gospod Bogovič, izvolite. Imamo proceduralni zaplet v smislu, da [[...]]Ne morete se prijaviti. Se lahko z drugim mikrofonom prijavi minister? Mora biti na svojem. Nas boste opozorili, ko bo.
Je že. Upam, da bom lahko odgovoril. Kar se tiče krajevne pristojnosti, je bilo to lansko leto, ko se je sprejemal ta zakon, eno od vsebinskih vprašanj, ali ne bo pri marsikaterem takšnem zemljiškem vpisu težje to reševati, ker se ta krajevna pristojnost sedaj ne upošteva več. Mislim, da je to predvsem stvar pravosodja, da mogoče razmisli, ali bi za takšne postopke, kjer je treba na licu mesta dosti reševati probleme, bila takšna rešitev. Glede arbitražnega reševanja moram reči, da sem v svoji prejšnji funkciji kot župan občine Krško bil udeležen v komasacijskih postopkih, kjer smo imeli v nekem obdobju približno 900 hektarjev odprtih komasacij, in da je to arbitriranje med posameznimi ljudmi mnogokrat narejeno v neke postopkih uvedbe komasacijskega postopka. Druga zgodba je pa prav v tem pravnem postopku in sam ocenjujem, da bi najbrž arbitražni postopek, tako kot kje drugje, tudi tu lahko pospešil nekatere probleme ki se jih da rešiti. Mogoče pa kolega želi kaj več o tem dodati.
Hvala lepa. Želite še kaj dodati dr. Pličanič? [[Ne.]] Hvala lepa za vprašanje in odgovore. Naslednja je na vrsti mag. Leja Hercegovac, ki bo zastavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Delovnega programa na Ministrstvu za zdravje za leto 2012 še nimamo. Delavnega programa za zdravstveno reformo na ministrstvu še nimamo, ampak ga res potrebujemo. Spoštovani minister, ker je v pripravi zdravstvena reforma, ki obsega spremembe več zakonov: Zakon o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, Zakon o zdravstveni dejavnosti, zakon o zdravstveni negi in terapiji, Zakon o pacientovih pravicah, Zakon o duševnem zdravju – in alternativni medicini –, vas, gospod minister, sprašujem: Kdaj in v kolikšnem času bodo spremembe pripravljene? Namreč, od časovnice in kakovosti izvajanja omenjenih zakonov je odvisna učinkovitost našega zdravstvenega sistema. Iz vaših predhodnih izjav je razbrati, da bo reforma res posegla v obstoječe pravice in načela socialne države. Zato vas sprašujem: Na kakšen način bo Ministrstvo za zdravje financiralo in na kakšen način bo izvajalo nadzor nad porabo sredstev ter razmejilo javno in zasebno zdravstvo? Ali bo mreža zdravstvene službe urejena po principu enakopravnega dostopa do zdravstvenih storitev? Kdaj bodo spremembe pripravljene in v katerem času? Hvala za odgovor.
Izvolite, minister.
Hvala. Spoštovani! Tu je toliko vprašanj, da lahko pol ure govorim, ker vam ne bom mogel vse na hitro odgovoriti, ste zelo zelo široko zastavili vprašanja. Glede programa sem omenjal že tudi v prejšnjih odgovorih, kaj ima prednost, kaj je prioriteta dela. Sigurno sta to dva zakona, ki bistveno vplivata na organizacijo in tudi na financiranje zdravstva, se pravi Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in pa Zakon o zdravstveni dejavnosti. Ostalega dela na ministrstvu, kar ste našteli, je seveda veliko. Vedeti morate, da so to zakoni, ki so se leta in leta pripravljali, že prej, eni so bili sprejeti, eni niso bili. V kratkem roku vseh – enostavno tudi ministrstvo ne razpolaga z dovolj ljudmi, da bi lahko pet ali pa še več zakonov vzporedno peljali. Tako bodo določene stvari morale počakati. Poleg tega se na ministrstvu ukvarjamo tudi z drugimi stvarmi. Tu so še investicije, so projekti, kot je e-zdravje, poleg zakonodaje, priprava mreže, priprava splošnega dogovora, ki ne potrebuje predhodne zakonske podlage in tako naprej. Vmes bo tudi socialni dialog, ki nam bo kar nekaj časa vzel. Saj pravim, žal mi je, da ste odpovedali sestanek na to temo, ko ste se najavili pri meni, brez razloga, zakaj. Tako vam bi lažje malo širše obrazložil. Seveda je verjetno bolj pomemben del, kot kaj vse mi počnemo na ministrstvu, vsebinski. Se pravi, kaj bomo s temi zakoni določali. Mislim, da sem tudi tu nakazal: prvič, moje videnje, ki je v temu trenutku verjetno premalo. Se pravi, želim dostopen, solidaren javni zdravstveni sistem, jasno ločevanje med zasebnim in javnim zdravstvom. Seveda je tukaj še veliko odprtih vprašanj, tudi znotraj koalicije – kot prej že omenjeno, kaj bomo delali s prispevno stopnjo, kakšen bo način organizacije, kakšna bo košarica pravic, na kakšen način bomo ločevali dopolnilno zavarovanje ali dodatno od obveznega in tako naprej. To so teme, ki so gotovo glede na pomen tiste, ki morajo biti stvar širšega dialoga in dialoga s socialnimi partnerji. Tudi zato, tudi to je razlog, da te temen niso bile predlog sprememb v okviru Zakona o uravnoteženju javnih financ, ampak da jih puščamo za redni postopek, za redno proceduro sprejemanja, tudi preko Državnega zbora. In kakršna koli trditev danes o tem, kakšen bo na koncu predlog, bi bilo z moje strani verjetno neresno in tudi preuranjeno. Tako razen mojih pogledov v tem trenutku zelo težko povsem konkretne rešitve dajem, ker mislim, da bi bilo neodgovorno. Seveda, lahko bi pač nekaj napisal, ampak mislim, da to ni to. In to bi pomenilo ponovno, kar se dogaja že 10 let, da od teh pomembnih zakonov ne bi bil sprejet niti eden. Tako tukaj prosim za malo potrpljenja, glede na redni postopek boste pravočasno obveščeni. Kaj je prioriteta, smo rekli; sta te dva zakona, in to bomo poskušali v nekem dogovoru z vsemi pripeljati do točke, ki bi, upam da, bila tudi primerna za sprejem.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje, gospa Hercegovac.
Hvala za odgovor, gospod minister, ampak moje vprašanje je bilo: časovnica, termini in kateri prvi zakon bo obravnavam. Pa vas še enkrat sprašujem: Ali nam lahko zagotovite, da se boste v bodoče držali postavljenih terminov, ki jih poveste? Kateri zakon boste kot prvega posredovali v obravnavo in kdaj? Zdaj ste omenjali Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ampak: Kdaj, gospod minister? To je zelo pomembno vprašanje. Hvala.
Ja, res je pomembno. Predvidevam, da bomo v jeseni uspeli predlog pripraviti, ni pa odvisno samo od nas, odvisno je tudi od dogovora, ki ga bomo uspeli s socialnimi partnerji doseči ali ne, in tudi o rešitvah se bo treba pogovarjati. Tako ni vse na ministrstvu. Mi ga lahko relativno hitro napišemo, kdaj bo primeren za sprejem, seveda je to drugo vprašanje. Želim si, da bi v letošnjem letu v jeseni imeli predlog na mizi. Seveda pa tukaj garancije ne morem dajati.
Hvala lepa. Še dodaten predlog. Izvolite.
Pravzaprav mi potrebujemo delovni program in prav to, kar ste rekli: kaj bo na mizi. To je zelo pomembno in dejansko je potrebna široka razprava in lepo prosim, da bolj decidirano terminsko opredelite. Hvala.
Mag. Hercegovac, vas lahko vprašam, kakšen je bil vaš predlog.
Proceduralni.
Proceduralni, kakšen? Za splošno razpravo, o kateri bomo [[...]]
Za splošno razpravo, lepo prosim.
V redu. Hvala lepa za predlog. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Sedaj pa prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo zastavila gospa Alenka Bikar, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Pozdravljeni vsi prisotni! Gospod minister! Vlada je 24. maja 2012 potrdila dopolnjeni selitveni načrt, ki zajema celovito reševanje prostorske problematike ministrstev in vladnih služb. Če se osredotočim predvsem na ministrstvo, ki je vaše ministrstvo, za katerega ste vi pristojni, bi želela vedeti: Kakšni so stroški selitve Ministrstva za notranje zadeve v okviru tega selitvenega načrta Vlade? V medijih se namreč pojavljajo različne informacije od 30 tisoč evrov pa tja do 300 tisoč evrov, po nekaterih podatkih celo milijon evrov. Seveda me zanimajo tudi stroški, povezani z vašim predlogom, da naj bi se Nacionalni preiskovalni organ selil z Dimičeve na Litostrojsko. S tem bodo povzročili drugim ministrstvom, ki se bodo morali zaradi tega seliti, dodatne stroške – če moji podatki držijo, naj bi se z Litostrojske selili uslužbenci Ministrstva za kmetijstvo in okolje ter Uprave za jedrsko varnost. Zanima me: Ali ocenjujete, da je stavba na Litostrojski primerno opremljena za kriminaliste, in če ne, kakšen delež sredstev pade tudi na dodatna opremljanja in prilagajanja prostorov na Litostrojski kriminalistični dejavnosti? Hvala.
Hvala za vprašanje. Izvolite minister.
Hvala lepa. Direktno se na vaše vprašanje ne bo dalo odgovoriti, če ste od mene pričakovali eksaktne številke v tem trenutku, ker jih pač še preprosto nimam. Ampak lahko pa čas vseeno izkoristiva za to, da razjasniva nekatere okoliščine in tudi tisto, o čemer pišejo raznorazni mediji na to temo. Osnovni selitveni načrt Vlade je bil sprejet konec marca in ne konec maja; datum, ki ste ga vi citirali, 24. maj je bil zgolj popravek tistega selitvenega načrta, in sicer v tistem smislu, da tako imenovana jedrska varnost, če poenostaviva ostane na Litostrojski, kar prvotno ni bilo predvideno. Sicer je pa treba reči naslednjo zadevo. Ministrstvo za notranja zadeve skupaj s policijo ima danes v Ljubljani najetih 8 lokacij. Vseh 8 lokacij so pravzaprav privatni prostori. Znotraj teh privatnih prostorov je najobsežnejši oziroma največji najem tako imenovana Dimičeva NPU, ki nas stane 136 tisoč evrov na mesec ali okoli milijon in pol na letni ravni. Selitveni načrt predvideva naslednje, da bomo sukcesivno v roku enega leta – zakaj v roku enega leta? Zaradi tega, ker so stare pogodbe narejene tako, da so ponekod odpovedni roki pol leta, ponekod pa so eno leto, poudarjam pa, da je večina odpovednih rokov vezanih na pol leta, tako da bomo približno do 25. oktobra preselili pomemben del uslužbencev in med drugim odpovedali tudi Dimičevo v Ljubljani, ker takrat potečejo pogodbe. Nekaj malega pogodb pa poteče po enem letu, to pomeni v marcu naslednje leto. Končni cilj bo naslednji. Ministrstvo za notranje zadeve skupaj s policijo ne bo več v najetih prostorih, ampak bomo skoncentirali vse uslužbence na Litostrojsko – žal ne čisto vse, ker tam vendar ostaja Statistični urad in Uprava za jedrsko varnost. In drugi del, kjer bodo še naši uslužbenci samo še na Štefanovi 2. To bo pomenilo, da bomo v celoti bom rekel preseljeni in da ne bomo več koristili prostorov, ki so v privatni rasti in plačevali teh prostorov privatnikom. Kar se tiče selitvenih stroškov, vam številke v tem trenutku ne morem povedati, ker je preprosto niti nimam. Zakaj je nimam? Iz temeljnega razloga, ker se pogovarjamo z DSU o tem, da bo del stroškov, ki so potrebni za selitev, prevzela DSU, s tem bo tudi najemnina nekoliko višja, ampak gre izključno za to, da bomo vse tri inštitucije, tako statistični zavod, potem jedrska varnost, kot tudi mi, precej, naj uporabim ta izraz, stisnili uslužbence v manjše prostore, če smem temu tako reči. Pač prostori ne bodo tako razkošni, kot je bilo prvotno predvideno. Zato bo treba nabaviti nekoliko stolov in miz, kaj drugega posebnega ne. Od kod različne cifre vselitvenih stroškov? Stroški preprosto izhajajo iz tega, ker si določeni uslužbenci želijo kaj več. Ob tem, ko se preselijo, si želijo še kaj nabaviti, recimo. Zato potem take informacije tudi prihajajo v medijih. Slišal sem celo že višji znesek, tudi tri milijone je bilo slišati, ne en milijon, kot ste poudarili vi. Ampak rekel bom vam tako: zelo jasno bom tudi povedal, da sama selitev ne pomeni in ne bo pomenila nobenega dodatnega razkošja. Mi se bomo preprosto preselili, zagotovili osnovne varnostne pogoje in to je pa tudi vse. Nihče si ne bo ničesar izmišljeval. Selitveni stroški v tem trenutku niso jasni zaradi tega, ker jih moramo razdeliti med DSU in nas. Če bo DSU prevzel določene stroške v smislu nabav miz, stolov in tako naprej, potem bo pač najemnina nekoliko večja, v nasprotnem primeru pa obratno. Tisto, kar je pa najpomembnejša pri celi stvari, in to se mi zdi, da vam moram povedati vam in javnosti, je pa naslednje: naš cilj mora biti jasen. Skupna najemnina za vseh osem prostorov, ki jih imamo danes najetih, je nek znesek okoli dva milijona in pol na letni ravni, naš cilj je, da na novi lokaciji, na Litostrojski, seveda plačujemo manj; in to lastnemu državnemu podjetju, ne privatnikom. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Bikar imate dodatno vprašanje? Izvolite.
Seveda. Sedaj se počutim kot učiteljica pred učencem, ki ni naredil svoje domače naloge. Vprašala sem vas o številkah, vi se izgovarjate, da mi teh številk ne morete povedati. Ali mi res ne morete povedati? Ali nimate narejenih niti najmanjših ocen, koliko bodo te selitve zares stale? Koliko bomo privarčevali na račun teh selitev? Tudi na Litostrojski se bo plačevala najemnina, ko se boste na Litostrojsko selili, in treba jo bo dodatno opremiti, da se bodo lahko v prostore na Litostrojski vselili uslužbenci MNZ. In da se bodo lahko uslužbenci MNZ vselili v prostore na Litostrojski, bodo morali uslužbenci Ministrstva za kmetijstvo in okolje ter Uprava za jedrsko varnost te prostore zapustiti in se preseliti v najemniške. Ne vem, ne razumem te matematike: Kako boste v tem primeru privarčevali? To me res zanima. In če bodo ti stroški res tako visoki, kot se govori, ne vem, kaj bo s to našo policijo, ker po drugi stran režete finančna sredstva za športne programe policistov, za izobraževanje, za usposabljanje policistov. Se vam mogoče ne zdi, da ste se lotili varčevanja na napačni strani? Konec koncev se sprašujem: Ali vas nič ne skrbi, kakšna bo psihofizična pripravljenost naših policistov, ki pa pravzaprav morajo biti 100 % – se strinjate? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala lepa. Moj lep namen je bil, povedati vam vse tisto, kar je bilo treba povedati, bil sem zelo vljuden in korekten, zdaj pa vidim, da moram uporabiti metode, kakršne sem tudi pri gospe Kresalovi, ker ona je potem šele razumela, prej pa ni razumela nekaterih zadev. Če govoriva o selitvenih stroških, potem je to prevoz in nič drugega. Večino bomo opravili sami, samo pri kakšni železni omari bomo rabili kakšno pomoč, po možnosti vojske – tako da smo si na jasnem. Kar se tiče pa nabav opreme – je ne bomo nabavljali, razen stvari, kjer gre za večje število miz in stolov, zaradi tega ker ožimo delovne prostore oziroma več uslužbencev spravljamo v iste prostore. Naslednja zadeva, jedrska varnost se ne seli nikamor, zato stroškov ne bo. Jedrska varnost ostane tam, torej ni stroškov. Kar se tiče pa ostalega, bi pa najrajši naredil to, kar sem pri gospe Kresalovi, ki sem ji nazorno pojasnil z denarnico, ampak vam bom pa vseeno, ker se prvič pogovarjava, na naslednji način: Ministrstvo za notranje zadeve danes plačuje dva in pol milijona evrov na letni ravni za najemnino privatnikom, med njimi gospodu Pogačarju v njegov privatni žep. Milijon in pol je tega denarja. Ministrstvo za notranje zadeve pa bo v bodoče plačevalo DSU. DSU je pa državna firma. Ali povedano drugače: Ministrstvo za notranje zadeve oziroma država bo v temu primeru denar dajala iz levega v desni žep, še vedno bo ostal denar državni, ker podjetje DSU vi lahko kadar koli ukinete in s tem postanete lastnik nepremičnin in kreditov. Skupno sem pa že povedal, da je cilj Vlade oziroma znotraj tega podcilj Ministrstva za notranje zadeve, da so ti stroški manjši in bodo manjši kot so danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nimate dodatnih predlogov, zato nadaljujemo. Vprašanje bo postavil mag. Štefan Tisel ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Lep pozdrav vsem, spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Vprašanje postavljam ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonetu Černaču, in sicer: Kako bo omogočeno normalno delovanje kamnolomov, ki jim letos, se pravi v letu 2012, poteče koncesija? Vemo, da je bil novi zakon oziroma prenovljeni Zakon o rudarstvu sprejet v letu 2010 in začel veljati s 1. 1. 2011. Ta zakon zahteva nove pogoje, se pravi dodatna soglasje, in ne upošteva obstoječih dovoljenj in zahteva pridobitev nove koncesije tudi za že obstoječe kamnolome. Največji problem pa je, ker mora biti območje kamnoloma opredeljeno v občinskih prostorskih aktih. Vemo pa, da so ti akti marsikje še zelo v povojih in traja leta in leta, da bo do tega prišlo. Zato sprašujem, kako bo omogočeno tistim, ki so delali zdaj po koncesiji, koncesija jim poteče, vlagali so sredstva v opremo in tehnologijo, ki še ni amortizirana, zaradi gospodarske krize pa se je dejavnost močno zmanjšala, prepolovila. Odkopi marsikje niso dosegli niti 50 % načrtovanega, hkrati izvajajo tudi sanacijo, ki je predpisana na obstoječih območjih, kar tudi nekaj stane, ni bilo novih odjemalcev, kajti prevozi so vedno dražji in na daljše lokacije se ne splača prevažati. Nekaterim koncesionarjem letos poteče koncesija, zato sprašujem, da bodo lahko nemoteno delali naprej: Kako omogočiti delovanje teh kamnolomov še naprej, dokler ne bo sprejet nov zakon oziroma spremenjen Zakon o rudarstvu? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite minister, za odgovor.
Hvala lepa tudi za to vprašanje spoštovanemu poslancu Tislu. Okrog Zakona o rudarstvu sem enkrat v Državnem zboru že govoril. Takrat sem povedal, da predstavlja določeno težavo pri nadaljevanju koncesijskih razmerij v tistih primerih, kjer surovina še obstaja in je možna eksploatacija, novela Zakona o rudarstvu, ki je bila sprejeta v letu 2010, ker se je skozi izvajanje pokazalo, da je neka ovira pri normalnemu podaljševanju oziroma pri omogočanju nadaljnje eksploatacije, predvsem kar se kamnolomov tiče na podlagi koncesijskih razmerij. Zakon o rudarstvu določa, da ko koncesijska pogodba preneha, preneha tudi rudarska pravica. Zakon pa omogoča, da v primerih, ko na določenem območju še vedno obstaja potencial za izkoriščanje, surovina, v času trajanja koncesijske pogodbe tak koncesionar poda vlogo za podaljšanje te rudarske pravice ali če tega podaljšanja ni, vlogo za pridobitev rudarske pravice za izkoriščanje mineralne surovine na istem pridobivalnem prostoru. Torej, če obstoječi koncesionar takšne vloge ne bi posredoval, da se takšna vloga presoja v skladu z določili Zakona o rudarstvu, konkretno 50. člen je tisti, ki govori o pogojih, pod katerimi je mogoče podaljšati rudarsko pravico za izkoriščanje. Nekaj teh pogojev lahko naštejem. Zakon pravi, da časa veljavnosti rudarske pravice za izkoriščanje ni mogoče podaljšati, razen če zaradi velikih vlaganj v izkoriščanje določene mineralne surovine na določenem območju in ob rednem in dobro izvedenem izkoriščanju zaradi višje sile ni bilo mogoče izčrpati zalog na pridobivalnem prostoru. Kar nekaj je takšnih primerov v Republiki Sloveniji. V takšnem primeru se lahko rudarska pravica za izkoriščanje v primeru izkoriščanja energetskih mineralnih surovin podaljša, in sicer za največ 10 let, v primeru izkoriščanja drugih mineralnih surovin pa za največ tri leta, vsakič, kadar nosilec rudarske pravice za izkoriščanje z ustreznimi dokazili dokaže obstoj zalog mineralne surovine znotraj pridobivalnega prostora in pod pogojem, da je bila na pridobivalnem prostoru izvedena predpisana sprotna sanacija zemljišč, degradiranih z rudarskimi deli. Nadalje zakon določa, da za podaljšanje časa veljavnosti rudarske pravice za izkoriščanje lahko nosilec rudarske pravice zaprosi pred iztekom roka, za katerega je bila rudarska pravica za izkoriščanje podeljena, in o tem podaljšanju odloča ministrstvo, ki je pristojno za rudarstvo z odločbo, v tem primeru je to Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Odločba se podaljša, če se ugotovi, da je nosilec rudarske pravice za izkoriščanje pred vložitvijo vloge izvajal rudarsko pravico na predpisan način. Potem, če se ugotovi, da so za podaljšanje časa veljavnosti rudarske pravice za izkoriščanje izpolnjeni pogoji iz prvega odstavka tega člena, to pomeni, da ni bilo mogoče ob normalni eksploataciji izkoristiti vsega potenciala na določenem nahajališču. In tretjič, da za podaljšanje časa veljavnosti ne obstajajo neke druge omejitve, ki jih določa zakon. Tako v vseh tistih primerih, kjer na podlagi obstoječih koncesijskih pogodb za izkoriščanje posameznih mineralnih surovin v primeru kamnoloma obstaja nadaljnji potencial za izkoriščanje in so bila v vmesnem obdobju oziroma v času trajanja koncesijskega razmerja opravljena vsa ustrezna dela v skladu s podeljeno koncesijo, obstaja že v okviru tega zakona legalna možnost za pridobitev odločbe o podaljšanju take rudarske pravice s podelitvijo oziroma pridobitvijo nove koncesije največ za obdobje, za katerega je bila ta koncesija doslej na istem prostoru podeljena. Ob tej priliki je treba povedati, da sta bili v preteklosti podeljeni dve vrsti teh rudarskih pravic, nekatere za krajše, nekatere za daljše časovno obdobje, nekatere za 10, nekatere za 20 let, v posameznih primerih verjetno tudi na podlagi ocene zalog posameznega potenciala. V posameznih primerih je prišlo do tega, kot ste sami ugotovili, da izkoriščanje ni bilo tako ekstenzivno oziroma tako močno, kot je bilo predvideno v času, ko se je ta koncesija podeljevala. V vseh teh primerih so že po sedanjem zakonu izpolnjeni pogoji za podaljšanje, če je vloga podana pred iztekom koncesijskega razmerja.
Hvala lepa. Še dopolnilno vprašanje, izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Saj ravno za to gre, ker se v moji poslanski pisarni oglašajo zainteresirani, ki imajo te kamnolome. Gre za manjše kamnolome na podeželju, na periferiji, kjer je kar nekaj delovnih mest odvisnih od tega, da se delo nadaljuje, da se lokalno oskrbuje tako lokalno prebivalstvo, gradbinci, asfalterji in podobno. Gre točno za te primere, ko izkoriščenost še ni bila v taki meri, kot je bilo predvideno. Bilo je veliko vloženih sredstev, vloge so bile tudi že poslane, niso pa še dobili odgovorov – ravno na podlagi tega 50. člena obstoječega zakona, ki omogoča v teh posebnih primerih. Hkrati pa tudi predlagajo, da bi vključili tudi strokovno javnost pri načrtovanju spremembe zakona, kot je Društvo tehničnih vodij, saj bi le na ta način lahko naredili resnično življenjski zakon, ki se ga bo dalo realno izvajati, in da bodo kamnolomi z veljavnimi dovoljenji za izkoriščanje normalno lahko obratovali naprej. Še enkrat, hvala za odgovor. Torej, pot je, tako lahko pričakujemo, da bodo dobili ustrezne odgovore in bodo lahko nadaljevali z delom v teh kamnolomih. Hvala lepa.
Minister, dodatno pojasnilo prosim.
Hvala lepa tudi za to priložnost, da lahko dodatno odgovorim. Drži to, kar ste ugotovili. Ne glede na določbe tega zakona, je praksa pokazala, da izvajanje teh določb ne poteka na najbolj optimalen način. Iz tega razloga smo opravili tudi določene spremembe v preteklih mesecih, kar se tiče izvrševanja določb tega zakona, vendar pa je ena izmed bistvenih novela, ki bo omogočila, da bodo postopki, ki jih je bilo v preteklih ne samo mesecih, v zadnjem letu dni začetih kar nekaj, v optimalnem roku tudi zaključeni. Upam, da nam bo uspelo to novelo zakona obravnavati še na julijski seji Državnega zbora, v najslabšem primeru pa potem na naslednji seji. Na ministrstvu pa bomo seveda storili vse, da v vseh tistih primerih, kjer gre za odprte postopke, te pospešimo in v najbolj optimalnem roku tam, kjer so upravičeni pogoji za nadaljevanje izkoriščanja, tudi zaključimo.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jerko Čehovin, ki bo vprašanje postavil ministru za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav četici 23. poslancev in trem ministrom, ki še vztrajamo v dvorani! Medtem ko se cela Slovenija ukvarja z vprašanjem, kaj se dogaja v južni Koreji, kdo je kaj napisal, kdo je kaj rekel, se v ozadju pri nas dogajajo druge zadeve. Ministra za kmetijstvo in okolje sprašujem. Po nekaterih podatkih je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov izplačal visoke odškodnine tujcem na osnovi 72. člena Zakona o denacionalizaciji. Vloženih je še več zahtevkov, ki jih po ocenah nekaterih strokovnjakov Sklad ne bo mogel poravnati. Ocena je, da bo skupni znesek odškodnin blizu 100 milijonov evrov. V tem primeru sodišča lahko vknjižijo zastavne pravice, tako imenovane plombe na premoženje Sklada, kar pomeni blokado opravljanja in kasneje pobot terjatev z nepremičninami. To torej pomeni, da bo ostalo državi zelo malo nepremičnin. Sprašujem vas, spoštovani minister Bogovič: Kaj boste storili, če Sklad ne bo mogel izplačati odškodnin in bo sodišče vknjižilo zastavno pravico na premoženje sklada? Zakaj ustrezne institucije, med njimi Državno pravobranilstvo, ne poskrbijo za zaščito državnega interesa s korektnim izračunom ogromnih vlaganj v te gozdove, ki bi jih odšteli od vrednosti odškodnin za nezmožnost gospodarjenja? Zakaj niso za izračune sprejeti ustrezni predpisi oziroma navodila, ki bi natančno opredelili metodologijo izračuna odškodnin? Za vprašanja se vam zahvaljujem.
Za odgovor. Izvolite gospod Bogovič.
Hvala za to vprašanje. To je vprašanje, o katerem je bilo govora v Državnem zboru že v prejšnjem sestavu državnega zbora, kjer se je na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano spregovorilo o tej problematiki. Govora je bilo tudi takrat, ko se je sprejemala sprememba zakona o skladu, in gre za resno vprašanje z velikimi posledicami. Tako, kot ste dejali, je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije na področju izplačevanja odškodnin po 72. členu Zakona o denacionalizaciji in 145.c člena Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij zavezanec za izplačila teh odškodnin zaradi nezmožnostjo upravljanja z nepremičninami, ki so se skozi leta vračala v denacionalizacijski postopkih. Doslej je Sklad izplačal že za 10 milijonov 216 tisoč 954 evrov zahtevkov. Tu so zajete tako odškodnine, obresti, pravdni stroški in v letošnjem letu je bilo takšnih odškodnin izplačanih že 4 milijone 823 tisoč 127 evrov. V postopkih je tako nekaj izvensodnih postopkov kakor tudi sodnih zahtevkov, tako da je v tem trenutku izvensodnih zahtevkov za 3 milijone 480 tisoč in pa sodnih zahtevkov za 18 milijonov in pol. Kot vidite, gre za resne in pa velike številke, ki so, kot sem že dejal, tudi resna grožnja delovanju Sklada, kar ste tudi sami pravilno ugotovili. Sklad na tem področju skupaj z odvetniki in pa v pogovorih s temi, ki vlagajo te zahtevke, poskuša doseči izvensodne poravnave, kolikor se da te izvensodne poravnave skleniti. Nekaj tega je bilo sklenjenega, nekaj je bilo tudi sodnih, kot sem že dejal,. Sklad ima sprejeto interno metodologijo za izračun te višine odškodnine, ločeno za kmetijska zemljišča in za gozdove, kjer je upoštevano ravno to, kar ste povedali, tako vlaganje v zemljišča, v gozdove, upravljanje in, kot sem že rekel, je takšna interna metodologija narejena. Odškodnina je izračunana na podlagi te metodologije, ki pride v poštev, če se stranki dogovorita in dosežeta izvensodno poravnavo. V teh zahtevkih velikokrat pride do precejšnjih razhajanj, tudi za trikratnik, štirikratnik se dogaja. Poznam te izračune, me je direktorica o tem že predhodno obvestila, zato je mnogokrat zelo težko doseči to poravnavo in sodišča potem prepuščajo oziroma v sodnih postopkih se velikokrat pridobijo sodna izvedeniška mnenja, za katere pa lahko mirno rečem, da so mnogokrat zelo različna od teh zneskov na koncu, ki so po tej metodologiji, ki jih je Sklad pripravil. Tako da velikokrat pride do teh velikih razhajanj in na Skladu imajo mnogokrat resna razhajanja in pritožbe na te postopke in podobno. Kot ste že omenili – in prav je, da tudi vsi vemo –, je to resna grožnja. Kar se tiče zastavne pravice na premoženje Sklada. Sklad je v osnovi tisti, ki upravlja z državnim premoženjem, je pa v skladu z zakonom zavezanec za te zadeve, zato bo treba zagotovo v prihodnje iskati rešitve, kako najprej doseči čim boljše poravnave, na drugi strani pa tudi, kako zagotoviti vire sredstev za te poravnave. Skrajna možnost je tudi dejansko poravnava z eventualno zamenjavo zemljišč, ki pa so, kot sem že rekel, v lasti države, ne v lasti Sklada. Je pa to eno resnih vprašanj, s katerimi se bomo ukvarjali. Številka, ki ste jo pa omenili, je pa malce ali pa precej previsoka.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje ima še gospod Čehovin.
Gospod minister Bogovič, hvala za korekten odgovor. Mislim, da ste lahko s tem, ko korektno odgovarjate, tudi zgled marsikateremu drugemu ministru z vaše vlade. Dejansko imamo mi resnično neko čudno zakonodajo, ki po eni strani ovrednoti vse tisto, kar ni bilo možno gospodariti, po drugi strani pa ne ovrednoti tistega, kar je bilo vlagano v ta zemljišča in kar je dejansko pridodalo k dodani vrednosti. Mislim, da bi tukaj morali to zakonodajo delno spremeniti. Ali bomo res še zadnje ostanke državnih gozdov dali v last tujcem in pa tistim, ki so dobili vrnjena premoženja fevdalnega izvora? Prav presenetljivo je, da ta metodologija izračuna odškodnin ne temelji na neki posebni vladni uredbi ali kakšni drugi podzakonski regulativi. To je več ali manj prepuščeno izbranim sodnim cenilcem gozdarske stroke. Prav zanimivo bi bilo videti, kakšen je spisek teh cenilcev, ki imajo popolnoma drugačna merila ko delijo ocenitve za denacionalizacijske upravičence ali pa ko delijo ocenitve za zastavo gozdov za bančne institucije. Mislim da bi bilo prav, glede na to, da ste sami priznali, da gre za velik problem, da se vaše ministrstvo oziroma vlada tudi ustrezno odzove na ta problem. Hvala.
Kakšno dodatno pojasnilo? Izvolite minister.
Kar se tiče izvedeniških mnenj, so upoštevana v sodnih postopkih, medtem ko ta metodologija, ki jo je pripravil Sklad temelji ravno na znanih principih, kako so se tudi v preteklosti in se še danes obračunajo stroški in prihodki iz gozdov. Pri tem prihaja tudi do enega resnega problema, ko sodišča zelo različno ocenijo te prihodke iz teh gozdov, kakor so v preteklosti v resnici za državo tudi realizirala. Tudi to je eno resno vprašanje, kako naprej. Kot ste že omenili, sam zelo resno jemljem to vprašanje, ki ga imam namen na vladnem nivoju odpreti ob sprejemanju programa Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov in tudi na ta način z vladnega nivoja opozoriti na to zadevo in hkrati tudi poiskati rešitve, ki pa kot sem že dejal, gredo predvsem v tej smeri, kako zagotavljati vire skladov. V zadnjih spremembah zakona o Skladu kmetijskih zemljišč je tudi prišlo do ukinitve nekaterih prihodkov, ki se zdaj delijo, tako da bo treba okoli tega resno debato opraviti. Kar se tiče pa same sodne prakse in pa sodne veje in pa glede na to razmejitev teh vej, bo treba najbrž kje drugje spregovoriti kot samo na vladnem nivoju.
Hvala lepa. Predlog za splošno obravnavo?
Ja, predlagam v skladu z 246. členom, še zlasti, ker je tudi sam minister povedal, da gre za resen problem, da tudi v Državnem zboru opravimo resno obravnavo tega problema. Jaz sicer verjamem, da boste morda pripravili kakšne spremembe zakonodaje, ampak na žalost nas izkušnja uči, da je boljše imeti nekaj na zalogi, kot pa da samo zaupamo, da boste to opravili. Namreč, čeprav ste rekli, da ta številka 100 milijonov evrov, o kateri sem govoril, ni mogoča oziroma da je precej manjša, vendar pa ste že našteli kar precej milijonov evrov. Mislim, da skupaj z raznimi, bom rekel, obrestmi, zamudnimi obrestmi in tako naprej lahko pride tudi blizu te številke, o kateri sem govoril. Zato menim, da je prav, da se opravi splošna obravnava. Hvala.
Hvala za vaš predlog, o katerem bomo odločali v sklopu glasovanj. Zdaj pa je na vrsti gospa Mateja Pučnik, zastavila bo vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Spoštovani minister za notranje zadeve dr. Vinko Gorenak, na 13. dnevih varstvoslovja v Portorožu ste poudarili, da je odnos med policisti in državljani mogoče izboljšati le s kakovostnim policijskim delom. Preden nadaljujem, bi želela pozdraviti eno od nedavnih kakovostnih del policistov, ki so se v preteklem mesecu zaključila z uspešno zaključeno akcijo, ki so jo izvedli kriminalisti in policisti v obsežni mednarodni kriminalistični preiskavi kaznivih dejanj organizirane kriminalitete. Kakovostno delo policista je vsekakor povezano z ustreznim materialnim in moralnim vrednotenjem policijskega dela, kakovostjo opreme in delovnih sredstev. Prav tako je povezano z ustreznim vodenjem, s človeškimi medsebojnimi odnosi in notranjim občutkom pripadnosti policiji. V razmerju do državljanov se to odraža v varnosti. Se pa dobro zavedam, da kvalitetno delo policistov precej otežuje obseg administrativnih opravil, ki jih mora vsak opraviti. Na aprilski seji sem vas poleg reorganizacije znotraj vašega ministrstva že dodatno vprašala tudi o odpravi administrativnih ovir pri delu policistov. Po meni dostopnih podatkih, policist kar 60 % svojega delovnega časa preživi za mizo ob izpolnjevanju naštetih obrazcev. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kako poteka projekt odprave administrativnih ovir? Na kakšen način ste ali še boste policiste razbremenili administrativnega dela, da bodo lahko bolj aktivni tam, kjer jih dejansko potrebujemo? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, dr. Gorenak.
Hvala lepa. Mogoče najprej nekaj besed o odnosih med policisti in državljani, s čimer ste tudi vi začeli. Res je, v sodobnem svetu v glavnem govorijo o tako imenovanem policijskem delu v skupnosti, to pomeni, da gre za reševanje varnosti problemov na relaciji lokalna skupnost odnosno skupnost–policisti, ker so skupnost in policisti pravzaprav partnerji. Jaz sem res govoril o teh zadevah v Portorožu na enem strokovnem posvetovanju in seveda to policijsko delo v skupnosti je temelj v Evropi, za to si prizadevamo tudi pri nas. Ampak bistvo vašega vprašanja so administracija in administrativne ovire. 60 % – ta podatek je točen, izhaja iz neke raziskave izpred nekaj let, novejših raziskav na temu področju sicer ni bilo narejenih, verjamem pa, da je ta podatek za današnji čas verjetno še slabši, pomeni, da so verjetno še bolj administrativno obremenjeni. Projekt priprave administrativnih ovir smo pričeli kar v samem startu mojega prihoda, čeprav je treba reči, da so nekatera prizadevanja tekla tudi že prej. Za ponazoritev nekaj številk, poglejte, policija obravnava na letni ravni kar nekaj nad 33 tisoč kaznivih dejanj, kjer se pravzaprav storilci preganjajo na tako imenovani predlog, za katerega je predlog treba podati. Potem policija obravnava vrsto kaznivih dejanj, v lanskem letu kar 12 tisoč takšnih primerov, kjer je materialna škoda pod 100 evrov. Tukaj seveda trči ob vprašanje, ali niso administrativni stroški države s policijo, s sodstvom in še kom, večji kakor je pa ta ukradeni predmet. Seveda te dileme na nek način ne sme biti, ker potem bi bilo pač dovoljeno krasti vse, kar je do 100 evrov. Ampak moramo pa seveda znotraj tega zmanjšati administracijo in zmanjšati vse tisto, da bo tudi postopek bistveno bolj enostaven. Jaz imam znotraj tega 2. člena Zakona o policiji kar nekaj možnosti dajati nekatere usmeritve in navodila, v letošnjem letu sem jih samo na tem področju izdal že kar nekaj. V nekaterih primerih je pa seveda situacija takšna, da so potrebne zakonske spremembe in da ni mogoče brez zakonskih sprememb narediti odločnih korakov naprej. Seveda ne gre samo za tako imenovano bagatelno kriminaliteto, ki pomembno bremeni policiste, gre tudi za vrsto nekaterih drugih administrativnih opravil, kot so recimo plačilni nalogi, obrazci za pridržanje, obrazci za hišne preiskave, obrazci za osebne preiskave in tako dalje, ki so se v zadnjem času izjemno izjemno, to moram poudariti, razbohotili in dejansko pomenijo eno veliko oviro. Zdaj, če lahko nadaljujem, bom rekel takole. Mi smo nekatere stvari, ki niso vezane na spremembo zakonodaje, že uredili. Nekatere stvari bomo še uredili, nekatere stvari pa pričakujem, da jih bo možno urediti jeseni, ko bomo spremenili Kazenski zakonik, Zakon o kazenskem postopku kot tudi Zakon o prekrških, za katere je pa seveda pristojno pravosodno ministrstvo in z njimi peljemo tudi konkretne dogovore in postavljamo konkretne rešitve. Za zaključek mogoče to, kaj smo do zdaj uspeli narediti, poudarjam, to je tisto, kar je narejeno brez zakonskih sprememb. Kot prva stvar so bile narejene poenostavitve na področju plačilnih nalogov odnosno potrdil o plačanih globah. Ti obrazci so obsegali prej kar 3 strani, danes je vrsta teh rubrik že črtana in policisti tega ne izpolnjujejo več. Gre za plačilni nalog odnosno obvestilo o prekršku. Se pravi, danes policisti izpolnjujejo nekako, bom rekel, 3 strani teh rubrik, prej pa so jih kar 5. Če mi bo dovoljeno, bom lahko še nadaljeval, ker imam še nekaj primerov, ampak čas je potekel. Hvala.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje, gospa Pučnik.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Hvala lepa za odgovor, spoštovani minister. Glede na to, da ste že poudarjali, da ste predlagali spremembe zakonodaje za takšne primere, na primer spremembe Zakona o kazenskem postopku, vprašanje dopolnjujem s tem: Kdaj predvidoma in v katero smer bodo šle te napovedane spremembe? Za odgovor se zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa. Na tem področju moram reči, da smo nekaj naredili že brez spremembe Kazenskega zakonika.
Minister, prehitri ste bili, še enkrat se prijavite, ker čas ne teče.
Hvala lepa. Nekaj je na tem področju že narejenega brez spremembe Kazenskega zakonika, in sicer gre za kazenske ovadbe za tako imenovano bagatelno kriminaliteto, kazenske ovadbe zoper neznanega storilca in pa za umik predloga za pregon. Tukaj pred menoj je en obrazec, ki danes obsega stran in pol, prej pa je obsegal kar 4 strani. Tisto, kar pa bo moralo počakati na spremembe zakona, je pa naslednje: zapisnik o osebni preiskavi po odredbi sodišča in zapisnik o osebni preiskavi brez odredbe sodišča. Tukaj sta bila prej dva obrazca, vsega skupaj 4 strani, uspelo nam je spraviti na 1,5 strani. Poudarjam, to še ni v veljavi, čaka na spremembe zakona. Nadalje, zapisnik o preiskavi stanovanja in drugih prostorov brez odredbe zapisnikov o preiskavi stanovanja in drugih prostorov, z odredbo vsega skupaj 4 strani, dva obrazca, spravljeno bo na 1,5 obrazca. Pridržanja, znamenita, tudi teh je kar nekaj, odločbe o pridržanju poznamo, sklepe o pridržanju poznamo, 5 strani so izpolnjevali policisti, predvidevamo na 1,2 strani – jaz poudarjam, ko bo spremenjen zakon –, pridržanja, uradni zaznamki, na to temo prej 2 strani, v bodoče predvidevamo 1 stran. Mogoče zanimiva stvar uradni zaznamek o odvzemu prostosti, odločba o odvzemu prostosti oziroma pridržanju, mi imamo zdaj tu dva dokumenta, kjer policisti izpolnjujejo 6 strani podatkov, po spremembi zakona, jaz predvidevam, da bo to kmalu v jeseni, pa bodo izpolnjevali 2 strani podatkov. Uradni zaznamek o zadržanju, to je ta zadeva do 6 ur, 3 strani, predvidevamo 1 stran, poudarjam – po spremembi zakona. Naštel sem le nekatere primere, vseh verjetno ni mogoče našteti, poudarjam pa, da je treba verjetno tudi na še mnogih drugih področjih te stvari peljati in narediti s ciljem, da je policist več na cesti, po domače povedano, da je več na terenu in da je manj v pisarni. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Alenka Jeraj ima vprašanje, prav tako za ministra za notranje zadeve dr. Gorenaka.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Jutri bomo na seji Državnega zbora obravnavali novelo Zakona o državnem tožilstvu. Tiste spremembe so bolj tehnične narave, ker moramo zakon uskladiti z Zakonom o vladi in Zakonom o državni upravi, ki sta pristojnosti glede državnotožilske uprave prenesla pod okrilje Ministrstva za notranje zadeve. V svojem odgovoru na vprašanje mojega poslanskega kolega na prejšnji seji pa ste napovedali, da bo po pogovoru z državnimi tožilci treba tudi vsebinsko spremeniti Zakon o državnem tožilstvu. Ob tem ste povedali, da s tem ne želite razrešiti sedanjega generalnega državnega tožilstva, pač pa gre za spremembe in dopolnitve, s katerimi se bo okrepila vloga tako tožilcev kot tudi generalnega državnega tožilca. Pred časom smo v medijih lahko prebrali, da še ni bila sprejeta politika pregona, ki jo mora sprejeti generalni državni tožilec po predhodnem obrazloženem mnenju Državnotožilskega sveta. Sama ocenjujem, zato je tudi v zakonu ta zahteva, da gre za strateški dokument tožilstva in da tudi pomeni usmerjanje dejavnosti državnih tožilcev, v nadaljevanju pa tudi policije, v smeri uresničevanja določenega cilja. Politika pregona je zagotovo nujno izhodišče pri pripravi ukrepov, na podlagi katerih bodo delali policisti in državni tožilci pri preiskovanju in pregonu. Velikokrat rečemo, da tožilstvo ni učinkovito, se tudi verjetno tako javnost kot tudi sama sprašujem, kaj to pomeni, da torej še nismo sprejeli politike pregona, kdaj jo bomo oziroma bi lahko rekla, da tožilstvo deluje brez nekega kompasa, v kaj se bomo usmerili. Ob tem si bom dovolila eno kritiko. Jaz sem že v lanskem letu, ko sem kot predsednica preiskovalne komisije, naslovila na Državno tožilstvo tudi kazensko ovadbo v nekaterih primerih, ki smo jih preiskovali v naši komisiji, naslovila na generalnega državnega tožilca tudi predlog, da ustanovi posebno skupino za preiskavo določenih ljudi, ki smo jih preiskovali tudi sami, pa se to ni zgodilo. No, zdaj je to sicer narejeno, posebna skupina je bila ustanovljena konec marca. Spet se lahko vprašamo, zakaj dva meseca po tistem, ko je Davčna uprava že podala kazensko ovadbo na to temo. Skratka, zanima me: Kakšne ukrepe predvidevate v vsebinskem smislu in kdaj lahko pričakujemo novelo Zakona o državnem tožilstvu?
Izvolite, odgovor.
Hvala lepa. Mogoče dve besedi o tistem zakonu, ki ste ga omenili in ki je na tej seji Državnega zbora. Tisti zakon je res tehnične narave in prenaša pristojnosti s pravosodnega na notranje ministrstvo, kaj več pa ne, zato v jeseni pripravljamo tako imenovano B novelo, o kateri bom govoril v nadaljevanju. Zakon pa, ki bo ta teden na dnevnem redu Državnega zbora, je dvignil v javnosti kar veliko prahu, ker je bilo rečeno, da spreminjamo zakon zato, da bi lahko ena oseba, kar konkretno gospa Brezigarjeva, odšla iz notranjega ministrstva v kabinet predsednika Vlade. To seveda ni res. Poudarjam, to seveda ni res. Zakon je sicer res spremenjen v tej smeri, da vsem 180 tožilcem omogoča tisto, kar je nam, državljanom, vsem ostalim, že omogočeno. Namreč, če kdorkoli izmed nas postane funkcionar, državni sekretar, minister, poslanec, se ima, kot veste, pravico vrniti se na svoje delovno mesto, pod določenimi pogoji seveda. Tega tožilci nimajo. In zato smo to predvideli za vseh 180 tožilcev. In nismo naredili tako, kot je bilo narejeno v prejšnjem mandatu, v prejšnjem mandatu je moj predhodnik gospod Zalar na notranjem ministrstvu oziroma takrat v vlogi ministra za pravosodje spremenil zakon samo zato, da je lahko odslovil določeno osebo, in sicer generalno sekretarko tožilstva, in zaposlil novo osebo po svoji volji. Takrat se je res tako delalo. Zdaj se tako ne dela in se tudi ne bo. Bistvo vašega vprašanja pa se nanaša na zakon, ki šele prihaja. Končnih podatkov na temo, kaj bo v tem zakonu, v tem trenutku še ne morem dati, iz temeljnega razloga, ker ga pač pripravljamo, ker potekajo še številna posvetovanja s tožilci, pogovori s tožilci, komunikacije z Državnotožilskim svetom, in zato končnih rešitev še ni. Res pa je, kar pravite, da tako imenovane politike pregona še ni. Mi čakamo to politiko pregona že 6 mesecev. Politiko pregona določi generalni državni tožilec. Tako bi bilo treba kakšno vprašanje še kam drugam nasloviti odnosno ga bom moral jaz nasloviti, verjetno drugič. To je pomemben dokument, dokument, ki dejansko predstavlja kompas državnega tožilstva, da se ve, kam bo državno tožilstvo šlo, da se ve, kaj bo ta organizacija prioritetno obravnavala in kaj bo manj prioritetno obravnavala. Žal tega dokumenta, vsaj po mojih podatkih, še ni. Kar se tiče predvidenih sprememb, poudarjam, težko bi me držali za besedo, ker je nemogoče napovedati vse. Ampak kaže pa, da bomo spreminjali zakon jeseni v približno naslednjih smereh. Namreč, zdaj opravljamo več diskusij z državnimi tožilci. Potekajo pogovori z državnimi tožilci, potekajo pogovori z Državnotožilskim svetom, dodatno pričakujemo še stališča generalnega državnega tožilca. Smer sprememb bo približno naslednja. Želimo predvsem debirokratizirati postopke tudi v tožilski organizaciji. Ta zakon, ki je bil sprejet v prejšnjem mandatu, obsega trikrat več členov, kot smo jih poznali prej. Prej smo poznali približno 70, 80 členov, danes jih poznamo 240, sprejetih v prejšnjem mandatu. Kaže, da je zakon precej neoperativen, da je potreben debirokratizacije, da ima kar nekaj napak in nejasnosti, tožilci se ne znajdejo, kako nekatere stvari urejati, in to je prva smer. Drugič je treba poudariti še to, zakon ima nekatere nesmisle. Na te nesmisle sem opozarjal v času, ko nisem vedel, da bom pristojen tudi za državno tožilstvo. In že takrat sem rekel, da gre za politizacijo tožilstva. Seveda ne bomo spreminjali ničesar od tistega, kar smo povedali v preteklem mandatu v opoziciji, ampak imam namen držati jasen kurz v isti smeri. Če mi boste dovolili, bom to razložil. Hvala.
Izvolite.
Tudi jaz bom še nekaj dodala. Potem se lahko strinjava, da generalni državni tožilec, kot je bilo prej rečeno, ni opravil svoje domače naloge oziroma ni naredil tistega, kar bi moral narediti. Še enkrat bom poudarila svojo kritiko. Jaz sem, kot rečeno, v lanskem letu že predlagala, da se ustanovi posebna skupina, ker smo tudi sami pri svojem delu v preiskovalni komisiji zaznali problem nesodelovanja državnih organov, Davčne uprave, Urada za preprečevanje pranja denarja, NPU, pa se to ni zgodilo. Od lanskega junija je generalni državni tožilec tak predlog imel od, bom rekla, najbrž ne nepomembne institucije oziroma preiskovalne komisije. Zanima me ob tem pa še nekaj. V medijih so se pojavljali tudi podatki, da po dani kazenski ovadbi s strani Davčne uprave v januarju, kjer so ponovno tudi oni predlagali, da se ustanovi posebna skupina in generalni državni tožilec se je po dveh mesecih le odločil in jo tudi ustanovil, hvala bogu, končno, bi lahko rekli. Ali je potekal kakšen nadzor, kako so tisti podatki takrat morda vplivali na ponovno predlaganje gospoda Jankovića za predsednika Vlade? Namreč po medijih smo lahko prebrali, da je s strani generalnega državnega tožilstva bila dana informacija tistemu, ki lahko tak predlog poda v zvezi s tem, da poteka preiskava. Ali je bil opravljen notranji nadzor oziroma ali so v zvezi s tem kaj ugotovili na tožilstvu?
Izvolite.
Hvala lepa. Tu je zdaj treba reči nekaj, jaz o tej posebni skupini, o kateri govorite, ne bom govoril. Seveda določene podatke imam, tiste do katerih lahko pridem po Zakonu o policiji ali po Zakonu o državnem tožilstvu. Prepustil bom stvari obema organoma, da svoje delo opravita, ker ga pač preprosto morata opraviti. Kar se tiče nadzora, mi posebnega nadzora na tožilstvu še, poudarjam, še nismo opravljali. Če lahko nadaljujem tam, kjer sem prej končal, bom rekel pa takole. Jaz sem že takrat opozarjal na nekatere velike nesmisle v državnotožilskem zakonu, in sicer poglejte, državnotožilski red predpiše minister – to piše v zakonu – in si pridobi mnenje generalnega državnega tožilca. To sem jaz lansko leto kritiziral in sem rekel, da je to politizacija tožilstva. Ampak tako stanje danes imamo. V istem kurzu opozicijskega poslanca, ne glede na to, da danes opravljam nalogo ministra, še vedno isto menim. Sedaj bomo zakon v tem pogledu tudi spremenili. Predpiše ga naj minister, ampak predlaga ga pa vendarle naj generalni državni tožilec. Generalni državni tožilec je tisti, ki mora delati red v svoji hiši, ne pa, da mu ga minister dela.To je ena od možnih sprememb. Druga od možnih sprememb so seveda razpisni postopki za tožilce. Ti danes trajajo tako, da dobimo tožilca po enih šestih mesecih. To je nedopustno, to je predlogo. Te postopke moramo speljati bistveno hitreje. To bo tudi ena od smeri, v kateri računam, da bomo spreminjali zakon. Gre tudi za nekatere druge stvari, kot je recimo to, da nameravamo predlagati črtanje napredovanja o nazivu po samem zakonu, in sicer brez predvidenih postopkov za napredovanje v primerih, ko je državni tožilec imenovan za nacionalnega predstavnika v Uradu za evropsko pravosodno sodelovanje – Eurojust in podobne stvari. Skratka, končnih določil zakona ni, zakon še ni spisan, spremembe zakona nastajajo in bodo šle v smeri krepitve vloge tožilstva in krepitve vloge tožilca, odpravljanje administrativnih ovir, odpravljanje nesmislov, skrajševanje postopkov, kar naj bi vse skupaj doprineslo k boljšemu delu tožilske organizacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo ministru za finance dr. Janezu Šuštaršiču, ki je opravičen od 18.30, ter ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku, ki je ravno tako opravičen in odsoten, postavil poslansko vprašanje gospod Jožef Horvat. Boste vseeno postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa, kolegica podpredsednica. Dovolite, da poslansko vprašanje predstavim, in tudi pričakujem, da bosta naslovnika odgovorila na moje vprašanje ustno na naslednji seji, da nekako ohranimo to interaktivnost. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gospodje ministri, lep pozdrav v tej dokaj pozni uri vsem skupaj! Gotovo tako se tako kot vi, kolegice in kolegi, tudi sam srečujem na terenu, v poslanski pisarni pa seveda tudi tukaj v Državnem zboru z državljankami in državljani, ki imajo različne probleme. Moram reči, da sem teh srečanj imel res veliko v poslanski pisarni, več pa pravzaprav tudi na obiskih Poslanske skupine Nove Slovenije na terenu. V ponedeljek bo četrti takšen obisk terena, to seveda niso neki izleti na teren, ampak je ta dan izjemno izjemno aktiven, izjemno zaseden urnik, ko se srečujemo z gospodarstveniki, s šolami, z raznimi javnimi zavodi in tako naprej in detektiramo probleme, ki na terenu so, in jih potem v obliki poslanskih vprašanj, pobud ali kakor koli že, lansiramo do naših ministrstev. Zadovoljen sem, da dobivamo pozitivne odzive tudi s strani ministrstev. Tudi to vprašanje, ki ga bom predstavil, je pravzaprav bistvo našega obiska, naših razgovorov z gospodarstveniki, ki so, vsaj meni, nekako najbližji, najljubši sogovorniki, ker znajo zelo jasno artikulirati svoje probleme. Nam vsem je znan izreden pomen malega gospodarstva za narodno gospodarstvo, saj so zdrava mikro in mala podjetja garancija gospodarskega razvoja države. Tudi Slovenija v evropski zvezi ni in ne sme biti izjema. Žal pa številni podjetniki v zadnjem času poročajo, da jih močno pesti plačilna nedisciplina v Sloveniji, velikokrat so v nepravičnem položaju, za svoje posle odgovarjajo z vsem svojim premoženjem, pri plačilih prispevkov in davkov jih država terja takoj, v veliko primerih pa ne dobijo plačanega opravljenega dela, predvsem takrat, ko so v vlogi podizvajalcev. Velika težava, s katero se mala podjetja soočajo, je tudi nelojalna konkurenca – številna podjetja, ki na črno zaposlujejo delavce in ponujajo znatno nižje cene, s čimer seveda oškodujejo naročnike, državo, podjetja, ki zaposlujejo v skladu s predpisi, in ne nazadnje tudi delavce, ki pri njih delajo na črno. Tukaj podjetniki polagajo velike upe v delovanje inšpekcije za delo, ki deluje v okviru Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Zato ministra, oba, sprašujem: Kakšne ukrepe bosta uvedla pri ukrepanju proti delu na črno in glede uvajanja plačilne discipline?
Ustni odgovor boste prejeli na naslednji seji Državnega zbora. Vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču bo postavila gospa Irena Tavčar.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani prisotni! Kriza v gradbeništvu, ki je prizadela dobršen del gradbenih podjetij v državi, se odraža predvsem na področju brezposelnosti, v naravi pa kot nedokončana dela, za katera ni nujno vzrok pomanjkanja finančnih sredstev. Zato svoje vprašanje navezujem na problem dokončanja škofjeloške obvoznice, ki se vleče že 35 let. Takrat se je gostota prometa na škofjeloški vpadnici s Poljanske doline začela povečevati, predvsem se je povečal promet težkih vozil zaradi izkoriščanja Rudnika urana v Žirovskem vrhu. Sledile so študije, variante, idejni projekti, vendar se je vedno znova zataknilo pri lastnikih, po čigar zemljiščih naj bi potekala trasa obvoznice. Promet se je seveda povečeval in danes dosegel več desetkratnik tistega izpred 35 let. Končno so prebivalci tega področja pred nekaj leti dočakali začetek gradnje in se z dokajšnjo mero potrpežljivosti vsak dan prebijali skozi ozka grla s prometom prenatrpane Škofje Loke. Ker ta projekt enostavno nima sreče, so se dela na dveh etapah pred kratkim ustavila, na eni zaradi težav izvajalca Primorja iz Ajdovščine in na drugi strani zaradi razveljavitve gradbenega dovoljenja tretje podetape prve faze obvoznice. Poudarjam, da gospodarstvo v dolini od Žirov do Škofje Loke stagnira, kajti investitorji se kljub naravnim danostim ne odločajo za vlaganje v projekte, katerih delovanje bi bilo z vidika nemogočih prometnih razmer zelo omejeno. Sprašujem ministra Černača: Kako načrtuje ministrstvo reševati nastalo situacijo? Časa ni več veliko, kajti 43 milijonov evrov vredna obvoznica, ki jo financira tudi Evropska unija, bi morala biti dokončana avgusta 2013. Za odgovor se vam najlepše zahvaljujem.
Gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Tisto, kar lahko ugotovim skupaj z vami, je, da ta rok ni več realen. Avgust 2013 definitivno ni več realen rok za dokončanje te obvoznice. Na ministrstvu in predvsem na Direkciji Republike Slovenije za ceste bomo seveda storili vse, da bi bilo podaljšanje zaključka čim krajše. Ocenjujemo, da bi bil, če bomo pri tem uspešni, ta rok lahko zamaknjen za približno pol leta, je pa to odvisno od več faktorjev. Kot je bilo ugotovljeno, gre za zaustavitev del zaradi dveh različnih problemov. V enem delu, torej na tretji podetapi prve faze, ki obsega gradnjo krožnega križišča na Suhi in mostu preko Sore, je bilo odpravljeno gradbeno dovoljenje. Upravno sodišče je odločbo Upravne enote Škofja Loka z dne 1. april 2011 s sodbo z dne 15. 3. 2012 odpravilo in zadevo vrnilo upravnemu organu prve stopnje v ponovni postopek. V zvezi s tem na Direkciji Republike Slovenije za ceste pripravljajo ustrezna pojasnila in dopolnitev projektne dokumentacije za obnovitev postopka pridobitve gradbenega dovoljenja za tretjo podetapo prve faze. Gradnja te tretje podetape se bo nadaljevala po ponovni pridobitvi dokončnega gradbenega dovoljenja. Datum dokončnosti tega akta pa je odvisen predvsem od poteka postopka, ki se vodi preko pristojne upraven enote, in reševanja morebitnih pritožb na drugostopenjski ravni. Osebno ocenjujem, da to ni bistven del problema, tako da bi se zaradi odprave tega gradbenega dovoljenja lahko ta terminski plan in časovnica še nekako normalno iztekla. Večji problem predstavlja ta drugi del, ki je bil omenjen, problem z glavnim izvajalcem oziroma z izvajalcem Primorje. Na direkciji so se na ta črn scenarij že pred časom začeli pripravljati, ker so okoliščine in situacija kazale na to, da Primorje zaradi težav z likvidnostjo in vsemi ostalimi težavami ne bo sposobno zaključiti teh del. In to se je dejansko tudi 6. junija letos zgodilo. Primorje je tega dne popolnoma ustavilo izvajanje del na tej obvoznici, kar pomeni, da bo treba glede na vložen stečaj tega podjetja nemudoma pričeti s postopkom ponovnega javnega naročila in iskati novega izvajalca. Problem je toliko težji zaradi tega, ker je velika verjetnost, da glede na naravo del, ki jih je še treba izvesti na tem projektu, takega izvajalca na območju Republike Slovenije verjetno ne bo mogoče najti. Težava je iz dveh razlogov, prva zaradi časovnice in druga zaradi vrednosti tega projekta. Velika verjetnost je, da bo tudi izjemno težko dokončati ta projekt v okviru zastavljene finančne konstrukcije, ki je bila nekako zastavljena v okviru obstoječe pogodbe s sedanjim izvajalcem. Kakorkoli že, ocenjujemo, da ne glede na vse te postopke, ki jih je treba izpeljati, bo mogoče v okviru postopkov, ki jih določa Zakon o javnih naročilih, in ostalih postopkov dela zastaviti tako, da bo mogoče ta projekt zaključiti s časovnim zamikom približno pol leta, kar še vedno pomeni, da bomo v rokih, ki nam omogočajo črpanje evropskih sredstev za ta namen, to investicijo tudi v celoti zaključili. Res pa je, da bo v tem obdobju tega zamika to predstavljalo dodatno težavo za normalno mobilnost na tem območju, ki je, kot ste sami omenili, problem že nekaj časa. Tako da je odgovor v tej smeri, da škofjeloška obvoznica bo zaključena z nekim časovnim zamikom, vendar še vedno na tak način, kot je bila planirana na začetku.
Gospod Ivan Grill bo zastavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Lep dober večer vsem prisotnim, še posebej pa ministrskemu zboru! Gospod minister, zopet smo priča težavam pri sobivanju človeka z velikimi zvermi. V mislih imam seveda medveda, kajti v prejšnjem mesecu smo bili priča napada medveda na človeka, ki se je sprehajal. Poleg tega pa smo lahko večkrat zasledili tudi opažanja ljudi, da je medved prisoten v naseljih, v vaseh in to celo v bližini velikih mest, tako Ljubljane kot Novega mesta. Medved je bil opažen na Dolžu, na Otočcu, kjer so ga celo lahko snemali – to so vasi neposredno ob mestu – in pa seveda tudi na Karteljevem. Medved sedaj ogroža ljudi, ki se sprehajamo blizu gozdov, tudi v gozdovih. Velikokrat lahko vidimo odtise šap medveda, kar pomeni, da je medved zelo zelo blizu v okolju, kjer ljudje bivajo in pa tudi kjer se lahko rekreirajo ali sprehajajo. To sedaj že postaja velika nevarnost za ljudi in upravičena je bojazen ljudi, da velikokrat pomišljajo, ali je varno iti v gozd oziroma v bližino ali ne. Poleg tega medved dela škodo tudi čebelarstvu. Velikokrat je posamezen čebelnjak ali pa panj žrtev napada in uničenja s strani medveda. To danes postaja velik problem. Zato vas sprašujem: Ali se ministrstvo, ki ga vodita, ukvarja s tem problemom oziroma na kakšen način se bo lotilo tega vprašanja? Kajti nenazadnje je v Sloveniji po podatkih, če so pravi, ne vem najbolj točno, v Sloveniji nahaja blizu 500 medvedov. Pred 15 leti je bilo to število menda nekje okoli 280, kar pomeni, da je že skoraj dvakrat večje število. Zato se nam tudi upravičeno poraja vprašanje, ali je potrebno, da imamo v Sloveniji tako veliko število teh nevarnih zveri, ali ne bi razmišljali o tem, da se jih izvozi v neko drugo državo, kjer so tudi pogoji za njihovo bivanje, da se razbremeni slovenske gozdove prevelikega števila teh nevarnih živali. Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister.
Hvala lepa. Hvala za to aktualno vprašanje, ki govori, kako je včasih tudi sobivanje zahtevno. Kot vemo, je medved v skladu z Uredbo o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah žival s statusom zavarovane živalske vrste. Je vrsta, ki je tudi pod posebnim, strogim varstvom številnih konvencij in direktiv EU, najpomembnejši sta Bernska konvencija in Direktiva o habitatih. Republika Slovenija je tudi podpisnica teh konvencij, kar pomeni, da jih tudi mora spoštovati. V Sloveniji upravljanje z rjavim medvedom temelji na določilih strategije upravljanja z rjavim medvedom v Sloveniji, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije leta 2002, od tukaj naprej pa na osnovi operativnih akcijskih načrtov, ki veljajo za določeno časovno obdobje in jih tudi sprejema Vlada Republike Slovenije. V Slovenije se za ravnanje vseh institucij in posameznikov na podlagi teh dokumentov trudimo dosledno zasledovati oba enakovredna cilja, dolgoročno ohraniti vrsto rjavega medveda skupaj z naravnim življenjskim okoljem in hkrati omogočati sobivanje, sožitje z ljudmi in pa tudi aktivnostmi. Kot vidimo, je včasih to, predvsem v pomladanskem času, zelo težko. Populacija rjavega medveda se v Sloveniji na podlagi izjem, ki jih dovoljuje omenjeni pravni dokumenti z raziskovanci, z nosilci, z možnostmi okolja, ljudmi, letno posega z odstrelom. Odstrel se izvaja v skladu s Pravilnikom o odvzemu osebkov rjavega medveda in volka iz narave, podlago za pripravo pravilnika in strokovno mnenje pripravi Zavod za gozdove Republike Slovenije, pisno stališče k temu strokovnemu mnenju pa poda Zavod Republike Slovenije za varstvo narave. Nato pa ta dokument pred izdajo pravilnika obravnavata še dve imenovani komisiji resornega ministrstva. Prva je strokovna, sestavljena iz strokovnjakov za upravljanje z rjavim medvedom, druga vključuje souporabnike prostora, kot so predstavniki skupnosti občin Slovenije, Združenje občin Slovenije, Zveze rejcev drobnic Slovenije, Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, Društva proti mučenju živali, Društvo za pravice živali in Uprave lova Lovske zveze Slovenije. Torej, cela vrsta teh deležnikov, ki se jih poskuša čim bolj enakopravno obravnavati in na koncu izdelati ta program odstrela. Kvota odstrela vključuje tako imenovani redni odstrel v lovni dobi in tudi tako imenovani izredni odstrel, to je pa kadarkoli potreba za to nastane in nastaja, kot vidimo, zaradi konflikta sobivanja medveda in človeka. V skladu z veljavnim pravilnikom je možno v obdobju do oktobra 2011 do septembra 2012 za to obdobje odstreliti 74 medvedov, do konca meseca maja pa je bilo odstreljenih 71 medvedov. To pomeni, da je od tukaj naprej do jeseni možen le izredni odstrel, da je redni odstrel in s tem uravnavanje populacije, glede na to, kar sem omenil, že narejen. Če pa bi prišlo do večjega števila izrednega odstrela, je to treba upoštevati potem v naslednjem obdobju. Vsak posamezni primer na terenu obravnavajo uslužbenci Zavoda za gozdove Republike Slovenije in na podlagi strokovnih kriterijev odločijo o podajanju predloga Agencije Republike Slovenije za tak predlog, da ga odobri ali pa ne odobri. Imenovana je tudi intervencijska skupina, ki vedno deluje, dosegljiva je 24 ur, odzivna na številki 112, 113 in v teh primerih tudi vedno odreagira. Teh neprijetnih dogodkov je bilo v preteklosti kar nekaj. Povprečje je tukaj nekje od enega do tri na leto, to je statistika zadnjih 30 let, v zadnjih 70 letih pa so bile registrirane 3 smrtne žrtve na tem področju, zadnja pa v 70. letih prejšnjega stoletja. Kot sem pa že v uvodu dejal, večina teh dogodkov se zgodi v pomladanskem času prihodov iz brlogov, ko odhajajo na odprta območja, kot so travniki, pašniki, ki so tudi blizu hrane, predvsem pa, ko se medvedka pojavi z mladiči. V nadaljevanju pa mogoče še kaj več tudi o tem, kaj še namen.
Izvolite, gospod Grill.
Najlepša hvala za prvi del odgovora. Strinjam se s tem, da je treba to živalsko vrsto ohranjati tudi v naših gozdovih, vendar bi pričakoval, da bi tisti, ki so za to zadolženi, skrbeli predvsem za to, da bi njihov življenjski prostor, ki ne more biti vse, kar je v Sloveniji poraščeno, omejili predvsem na tista področja, kjer ni nevarnosti, da se tako pogosto srečujejo z ljudmi, z drobnico in nenazadnje tudi s čebelami. Zato bi mogoče iskali rešitev v smeri, da lovske družine ali neke druge institucije skušajo ta prostor, kjer naj bi se medved lahko nahajal, oddaljiti od teh naselij. Sprašujem vas tudi to: Ali je število, ki v Sloveniji trenutno obstaja, tisto optimalno ali ne bi veljalo, da se ga zmanjša? Ne mislim s tem, da je treba povečati število odstrela, ampak naj mogoče kakšna država, ki je takšno konvencijo tudi podpisala, kot smo jo v Sloveniji, velikodušno sprejme, da nekaj teh medvedov podarimo tudi njim, pa naj tudi oni imajo neko takšno priložnost, da se bodo tudi oni ukvarjali s takšno problematiko, ki je v Sloveniji vedno bolj pereča. Nikakor ne smemo dovoliti, da bodo te intervencijske skupine šle na teren ali pa reagirale takrat, ko bo mogoče prišlo do srečanja s to nevarno živaljo in do tragičnih posledic, ki so bili ob zadnjem primeru, na srečo, prihranjeni, da ni bilo posledica tega hujša, kot je bila sicer. Hvala lepa.
K sreči, kot ste ugotovili, teh tragičnih dogodkov s človeškimi žrtvami že nekaj časa ni, upajmo, da bo tako. Obžalujemo, normalno, lahko vsi skupaj vsak tak bližnji konflikt, ki je neprijeten in zagotovo pusti posledice na vsakomur. Kar se tiče teh ukrepov, ki so na nek način v načrtu, in tudi kar se izvaja, je ves čas tudi v okviru teh naših služb ta preventivni del, kjer se zelo opozarja, predvsem v teh kritičnih mesecih, na obnašanju ljudi in na to, da se poskuša izogibati tistim območjem, kjer se v tem času lahko približamo predvsem medvedki z mladičem. Pri tem delu je tudi nekaj poskusov, ki jim lahko mirno rečem, proaktivni. Treba je biti pozoren na zbiranje, odvoz smeti, da niso smetnjaki problem. V to smer gredo ta obveščanja. Potem tudi pri organiziranju prevoza otrok. Preprečevanje zaraščanja podeželja pa je en velik problem, to ugotavljamo tako pri volku kot pri medvedu, da je velik problem to, da se je meja zarasti in tudi tisti krog območja, v katerem te zveri živijo, povečal, zaradi tega, ker se je žal v preteklosti marsikje v teh območjih s težkimi pogoji za kmetovanje tudi gozdna meja pomaknila bližje naseljem. Tako da v tem delu gre za zahtevno nalogo, da se poskuša s temi ukrepi, tudi aktivnimi, na nek način omejiti ta področja, ki jih zveri dosežejo, hkrati pa se bojim, da so tudi nekateri neuspešni poskusi izvoza naših medvedov slaba popotnica za v prihodnje. V Franciji je bilo prav zanimivo, v Parizu sem se pogovarjal z veleposlanico, pa so tu določene izkušnje s tem, zanimanje za to vrsto je tudi od drugod, vendar pa ti izvozi največkrat niso najbolj uspešni ali pa ne moremo govoriti, da bi lahko na ta način tudi uravnavali to vrsto. Kako se uravnava, ali je številka pravilna. Namenoma sem prej prebral vse tiste, ki se s tem ukvarjalo, tako da vse, kar bi sam dejal, bi dal neko zelo politično oceno. V krogu teh strokovnjakov je bilo za letošnje leto to uravnavanje števila z izvzetjem s številko 74 ugotovljeno kot primerno.
Gospod Janez Vasle bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Dober večer vsem skupaj, posebej še gospodu ministru, poklicnemu kolegu gospodu Gantarju, ki mu postavljam poslansko vprašanje, ki že ves čas slovenske samostojnosti buri del slovenskega zdravništva in precej uporabnikov zdravstvenih storitev. Gre za vprašanje homeopatije, ki se je v Evropi in tudi po svetu v 200 letih uveljavila kot komplementarna medicinska veja. Homeopatija je v Evropi priznana kot samostojen medicinski sistem ali kot zdravniška metoda ali samostojna specializacija. Del vplivnega slovenskega zdravništva v Sloveniji pa se sklicuje na znanstveno neutemeljenost homeopatije in ignorira dolgoletne izkušnje zdravnikov homeopatov po celem svetu, ki pa potrjujejo učinkovitost in uspešnost tega načina zdravljenja. Pred približno 12 leti, v času ministrovanja gospoda prof. Kebra, se je homeopatiji obetalo, da bo priznana. Homeopatija, akupunktura, kiropraktika in osteopatija naj bi postale del zdravstvene dejavnosti, ki bi jo lahko izvajali le zdravniki, predlog pa se je potem nekje izgubil ali pa je nekje obtičal. Homeopatija in druge omenjene zdravilske metode so bile uvrščene pod okrilje Zakona o zdravilstvu, le akupunktura je bila deloma uvrščena v uradni zdravniški model kot protibolečinska terapija. Če želi zdravnik v Sloveniji zdraviti s homeopatijo, tvega izgubo licence oziroma jo izgubi oziroma je ne more dobiti, če je še nima. To stališče je v nasprotju z resolucijo Evropskega parlamenta, z Resolucijo Parlamentarne skupščine Sveta Evrope o nekonvencionalni medicini. Če zdravnik izpolnjuje pogoje za pridobitev licence, ni nobenega razloga, da je ne bi dobil ali jo ohranil, če jo že ima. Dejstvo pa je, da ima dodatna znanja in se mi zdi v temu primeru represija neupravičena. Ponuja se mi primerjava s poklicnim gasilcem, ki bi mu zaradi njegovega poklica prepovedali kuriti taborni ogenj. Avstrijska zdravniška zbornica ima celo referat za komplementarno medicino, ki se je nedavno tega odločno postavil v bran njihovim članom homeopatom, ker so jih nekvalificirano napadli v medijih, še posebej, ker ti kritiki niso imeli niti medicinske niti homeopatske izobrazbe. V Sloveniji prihaja pravzaprav do smešnega nesmisla. Kar zadeva farmacevte, je homeopatija del zdravstvene dejavnosti. V skladu z Zakonom o zdravilih lahko homeopatska zdravila izdeluje in izdaja samo magister farmacije, zdravnik pa ne more teh zdravil predpisovati, ker ne sme zdraviti s homeopatijo. Zdravnik pa je po zakonu edini pooblaščeni predpisovalec zdravil v humani medicini. Absurd! Tuji zdravnik pa lahko z licenco pri nas uporablja homeopatsko prakso. Gospoda ministra sprašujem: Ali v zvezi s pripravo zdravstvene reforme tudi kaj razmišljajo, da bi to področje uredili v zakonih o zdravniški službi in zdravstvenih dejavnostih na sodobnejši način, v skladu z evropskimi trendi in varčevanjem, ki niti zdravstva ne bo obšlo? Ustrezna zakonodaja bo komplementarne metode dala v roke zdravnikom, ne pa da to lahko opravljajo pravne fizične osebe, kot so podjetja, društva, zavodi. Hvala lepa za vaš odgovor in uspešno delo vam želim.
Gospod minister.
Spoštovana podpredsednica in vsi, ki še vztrajate tukaj! Jaz se bojim, da ne bom mogel odgovoriti na vprašanje na način, da boste zelo zadovoljni, ker sigurno pri vseh teh temah, o katerih smo govorili prej glede zdravstva, kaj nas čaka, homeopatija ni tista, ki je v ospredju. Mislim, da o homeopatiji govorimo že odkar se jaz spomnim, da delam kot zdravnik, in verjetno bi bil čas, da bi tudi to vprašanje v družbi pa tudi v samem zdravstvu dozorelo do te mere, da bi ga potem tudi sprejeli kot takšnega, da je lahko sestavni del zdravljenja. Vseeno pa mislim, da je tukaj le potreben en malo širši konsenz tudi s strani zdravstva in zdravništva. In mi smo zaprosili razširjene strokovne kolegije, predvsem za interno in za družinsko medicino, da neko svoje stališče glede homeopatije predstavijo, in tudi Zdravniško zbornico Slovenije. Korak je bil seveda narejen s sprejemom Zakona o zdravilstvu, po temu zakonu se ne more vsak zdravnik ukvarjati s homeopatijo, ampak se mora odločiti, ali bo zdravo v skladu z medicinsko doktrino ali bo opravljal homeopatijo in zato tudi pridobil ustrezna znanja. Se pravi, vsak je ne more opravljati. Je pa bilo posledica sprejema tega zakona tudi dejstvo, da se danes lahko ta zdravila v lekarnah tudi prodajajo. Če bo en širši konsenz, da se homeopatija uvrsti kot metoda zdravljenja, jaz seveda temu ne nasprotujem in jo tudi rade volje potem vključimo. Ne bi pa v trenutku, v katerem sprejemamo precej hujše ali pa precej težje odločitve, forsiral vprašanja, ki ga bo seveda treba rešiti, ampak mislim, da v temu trenutku le ni tisto glavno. Je pa v bodoče, glede na to, da poskušamo ljudi bolj navajati na to, da morajo sami skrbeti za svoje zdravljenje, tudi seveda zmanjševati uporabo zdravil, ko poskušamo promovirati zdrav način življenja, je sigurno homeopatija tudi ena izmed poti, ki ji velja v bližnji prihodnosti dati večjo težo. To je pač moje mnenje. Hvala.
Gospod Ivan Hršak bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Moje poslansko vprašanje je namenjeno ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču, je pa v zvezi s 3. razvojno osjo. V pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo in prostor je čimprejšnja zagotovitev vseh potrebnih pogojev, potrditev prostorskega načrta za določitev poteka celotne trase in nato zgraditev hitre razvojne cestne povezave sever–jug, tako imenovane 3. razvojne osi. 3. razvoja os je sestavljena iz severnega, srednjega in južnega dela hitre ceste in bo torej potekala od Koroške preko Šaleške in Savinjske doline ter preko Save na Dolenjsko in nato pod Gorjanci v Belo krajino. Po podatkih, s katerimi ta trenutek razpolagamo, je zadeva v naslednji fazi: potek trase odseka severnega dela je več ali manj že določen; potek trase odseka južnega dela hitre ceste je tudi že dogovorjen; potek trase odseka srednjega dela hitre ceste, edino tu se še nič ne ve; potek trase skozi Zasavje in nato preko Dolenjske do Bele krajine še ni določen. Ministra za infrastrukturo in prostor zato sprašujem, prihajam iz Zasavja, zato tako mene kot vse Zasavce zanima: Katera od treh predvidenih variant poteka trase bo obveljala? Pod ena, potek trase preko Zasavja, ta varianta je za nas, Zasavce, seveda najbolj optimalna. Pod dve, potek trase preko Laškega, tudi ta varianta je za nas, Zasavce, sprejemljiva, seveda pa mora obvezno biti prej zgrajena nova cesta Hrastnik–Zidani most, preko katere bi se Zasavci v Zidanem mostu priključili na hitro razvojno cesto iz Laškega. Mimogrede, gospod minister, prosim vas za konkreten odgovor: Kdaj se bo dejansko začelo z izgradnjo te nove ceste Hrastnik–Zidani most in kdaj je predvideno dokončanje te ceste? Pod tri, potek trase preko Kozjanskega je za nas, Zasavce, popolnoma nesprejemljivo in do tega absolutno ne sme priti. Moje sklepno vprašanje se glasi: Kdaj se bo začelo z izgradnjo tako imenovane 3. razvojne osi? Na katerem odseku trase ter kdaj se predvideva dokončanje tega zares obsežnega projekta? Že vnaprej najlepša hvala za odgovore, gospod minister.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Mimogrede, rečeno je bilo, kar se tiče severnega dela te 3. razvojne osi, je vse več ali manj dorečeno. To seveda ne drži. Gre za številna odprta vprašanja, predvsem vprašanja v delu navezave na obstoječo avtocestno povezavo, pa tudi vprašanja glede nadaljevanja naprej od Velenja do Slovenj Gradca in Dravograda. Tako da je daleč od tega, da bi bile te stvari določene. Bomo pa v naslednjih mesecih glede tega intenzivirali tako komunikacijo z vsemi vpletenimi kot tudi pri iskanju optimalne variante glede na potrebe prometa in glede na potrebe oziroma zmožnosti okolja na tistem delu. Na splošno je občutek pri teh umeščanjih po teh nekaj mesecih tak, da se mogoče v preteklosti pristojni niso na najbolj optimalen način lotevali stvari. In tudi zaradi tega te časovnice, ki jih vidite – v tem konkretnem primeru je bil postopek začet leta 2004, 2005, 2006, skratka, 6 let od začetka, pa nismo prišli še niti do tega, da bi neko traso umestili v prostor. Kaj to pomeni? Pomeni, da verjetno pristop, ki ga imamo v veljavni zakonodaji, ni najbolj primeren in ga bo nujno treba spremeniti. Na ta način, ko se nekje nekaj umešča, je treba te stvari preveriti, testirati na nekem ne samo strokovnem nivoju, ampak tudi glede na potrebe, zmožnosti posameznega okolja in pričakovanja, ter videti, kje so tista skupna stičišča, kjer je mogoče traso umestiti na tak način, da povzroča najmanj problemov, ker ceste konec koncev morajo povezovati in ne smejo razdvajati. Pobuda za pripravo tega osrednjega dela je bila, kot sem povedal, dana v letu 2006 kot dopolnitev. In tako, kot ste povedali, trije koridorji so bili tisti, ki so se nekako iskali: zahodni čez Zasavje, osrednji čez območje občine Laško in vzhodni čez Kozjansko, ki je izviral iz predloga lokalnih skupnosti na tem območju. Študija variant je bila zaključena spomladi 2008, predlagana najustreznejša varianta je bila ta po sredinskem koridorju. Se pravi, od avtocesta A1 preko Celja, Laškega, Zidanega Mosta do reke Save in naprej proti Novemu mestu. Predlog najustreznejše variante je nekako po oceni stroke korekten. Problem nastaja pri njeni ekonomski upravičenosti, glede na promet, ki se odvija na tem območju, in pri družbeni sprejemljivosti predvsem na območju občin Laško in Šmarješke Toplice. To so bili problemi, ki so narekovali, da je treba ponovno preveriti, ali so te variante najbolj optimalne. Zato se je ta študija variant ponovila v smislu obdelave dveh minimalnih alternativ in ponovne primerjave le-teh s predlagano najustreznejšo varianto iz prvotne študije variant. Bistvo teh minimalnih alternativ je posodobitev obstoječih prometnic tako s prometno-tehničnega kot funkcionalnega vidika, kar pomeni kombinacijo novogradenj na najbolj problematičnih odsekih, rekonstrukcija obstoječih prometnic z manjšimi investicijskimi ukrepi ter ohranitev obstoječega omrežja na najmanj problematičnih delih. Ponovno je bila narejena študija variant, ki je bila zaključena leta 2010. predlog najustreznejše variante iz prvotne študije variant se tudi po primerjavi z minimalnima alternativama izkazuje kot najboljša varianta. Kljub temu pa te študije variant še ni bilo mogoče zaključiti zaradi nezaključenega okoljskega poročila. Ugotovitve okoljskega poročila lahko vplivajo tudi na predlog najustreznejše variante. Če povzamem. Glede na te dosedanje strokovne podlage in glede na to, kar je bilo do sedaj preverjeno v prostoru, je končna rešitev nove povezave med avtocesto A1 in avtocesto A2 kot najbolj optimalna v sredinskem koridorju. Glede tega, kako in na kakšen način v tem sredinskem koridorju, pa bodo v naslednjih mesecih, jaz ocenjujem, da v naslednjih treh mesecih, pretehtane potrebe glede načrtovanja, konkretnega načrtovanja obsega te cestne povezave in podan bo predlog Vladi, da se bo odločila o nadaljevanju prostorskega umeščanja ali pa o tem, da se ta povezava načrtuje na tak način, kot je bilo prej omenjeno, z ustreznimi posodobitvami obstoječe infrastrukture in z nadgradnjami, novogradnjami tam, kjer je to potrebno. Jaz ocenjujem, da bi lahko bil ta prostorski načrt zaključen nekje v letošnjem letu. Začetek gradnje je težko napovedati. Glede na to, da naj bi za to gradnjo koristili tudi sredstva iz naslednje finančne perspektive, pa ocenjujem, da lahko ob pospešitvi teh aktivnosti z gradnjo začnemo v letu 2014.
Gospod Hršak, izvolite.
Samo enkrat bi postavil vprašanje: Kdaj bo nova cesta Hrastnik–Zidani Most, ki je bila navezava na to razvojno os?
Gospod minister.
Glede tega dela je umestitev pogojena s državnim prostorskim načrtom. Ta državni prostorski načrt glede Hrastnika in Zidanega Mosta in z deviacijo glavne ceste Rimske Toplice–Zidani Most–Radeče naj bi bil pripravljen do avgusta letošnjega leta. V skladu s to umestitvijo so tudi planirana vsa ostala dela, ki temu sledijo.
Mag. Ivan Vogrin bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču ter ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav v relativno pozni uro! Gotovo se bosta oba ministra strinjala z menoj, da je naša dolžnost, da ohranimo naš zgodovinski biser Kobilarno Lipica v odličnem stanju. Po obvestilu direktorja zavoda Kobilarna Lipica je ministerstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dne 24. 4. 2012 izdalo odločbo o začasnem financiranju za obdobje od 1. 4. do 31. 5. 2012. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje pa od 31. 3. 2012 ne zagotavlja financiranje javne službe Kobilarna Lipica ter tudi ne odgovarja na vloge in dopise v zvezi z začasnim financiranjem. Vsled navedenega je Javni zavod Kobilarna Lipica nelikviden in tudi že pod pritiskom upnikom, ki grozijo z vlaganjem izvršb. Kobilarna Lipica je vendarle ponos slovenske države z vsemi atributi odličnosti, zato prosim pristojna ministra za pojasnilo: Kdaj bodo ali pa so že bile finančne obveznosti izpolnjene? Prosim tudi za pojasnilo: Kako bo urejeno financiranje v bodoče, da ne bo prihajalo do prevelikih motenj pri izvajanju dejavnosti in poslanstva Javnega zavoda Kobilarna Lipica? Hvala.
Minister Bogovič, izvolite.
Hvala. Bova s kolegom Turkom razdelila ta čas tako, kot si ministrstvi delita Kobilarno Lipico, še zaenkrat. Kot ste že dejali, gre za objekt, kjer se na eni strani varuje in pa upravlja s to vrednoto našega Lipicanca, na drugi strani pa tudi z okoljem, zato je tudi ta delitev iz preteklosti med dve ministrstvi. Ne drži to, kar je bilo rečeno, da se Ministrstvo za kmetijstvo in okolje ni odzivalo na priporočila oziroma tudi na klice Lipice, lahko rečem, da so praktično dnevno bili v teh kontaktih, so pa vsi skupaj ugotovili, da imamo težavo s tem, da ni pravne podlage za financiranje zaradi nesprejetja letnega programa. Predhodno je že v lanskem letu bil ta poskus, ki ni iztekel, in tudi ni bil sprejet letni program, zato je bilo začasno financiranje za prve tri mesece določeno. V nadaljevanju pa je bilo treba tudi vsled zagotavljanja in uokvirjenja financ v finančne okvire, v katerih smo, spremeniti program Lipice. Letni program oziroma rebalans za leto 2012 za Kobilarno Lipico je potem sprejel – tu imam celo kronologijo zapisano, kako so potekali ti dokumenti – Svet zavoda Kobilarne Lipice 6. 6. na dopis na seji, se pravi ta mesec, nekaj dni nazaj, in je sedaj tudi vložen v sprejemanje na Vladi. Jaz upam, da bo čim prej moč tudi ta program potrditi in potem zagotoviti tudi tekoče financiranje v skladu z možnostmi in pa tudi z okviri, ki so pokriti tako v finančnem načrtu države kakor tudi v rebalansu oziroma v programu dela kobilarne za to leto. Mogoče še samo stavek, dva, da je bila v tem času formirana medresorska komisija, ki se je ukvarjala tudi s prihodnostjo in prihodnjo organiziranostjo. Vsled ugotovitve Računskega sodišča išče rešitve, s katerimi bi se v prihodnje poenostavil ta postopek in pa tudi, da se lahko redno financira, predvsem pa razdeli pristojnosti in odgovornosti v tem zavodu.
Minister dr. Turk.
Hvala lepa. Saj je kolega Bogovič pravzaprav povedal večino oziroma vse. Jedro problemov izhaja iz dejstva, da Javni zavod Kobilarna Lipica programa dela za leto 2012 ni pripravil pravočasno. Najprej ni upošteval roka iz navodil Poziva k predložitvi programa dela in razvoja finančnega načrta za leto 2012 z dne 4. 10. 2011. Ta poziv je po Zakonu o javnih financah in po Zakonu o uresničevanju javnega interesa za kulturo obvezen. Ker program ni bil pripravljen v skladu s pozivom našega ministrstva, ga je ministrstvo 23. novembra 2011 zavrnilo in zahtevalo popravke. Ker pripombe niso bile upoštevane, je delno spremenjen program ministrstvo zavrnilo 7. 12. 2011 in ker spet niso bili upoštevani popravki, je bil zavrnjen še 16. 12. 2011. Končno je svet javnega zavoda program dela za leto 2012 obravnaval šele 6. januarja letos, potem ga na svoji seji ni sprejel. Program dela za leto 2012 je Svet Kobilarne Lipica sprejel šele 9. februarja 2012. Potem pa je res, da smo mi pripravljali rebalans proračuna in da ga v tem okviru nismo mogli podpreti, zato Ministrstvo za finance ni izdalo soglasja na program tega dela, Vlada ga ni mogla potrditi. Če zdaj skrajšam. 6. 6., kot je povedal minister, smo dobili glede na rebalans popravljen program dela, če bo javni zavod sodeloval, kaže, da bo to lahko podlaga za izplačila in da bo dobil soglasje še v mesecu juniju. Sicer pa je v rebalansu proračuna za leto 2012 za Kobilarno Lipica načrtovanih [[nerazumljivo]] evrov.
Mag. Vogrin, če ne, ni potrebno.
Hvala lepa.
Dr. Andreja Črnak Meglič bo postavila poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču ter ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospoda ministra, kolegice in kolegi, ponovno pozdravljeni! Moje vprašanje se nanaša na področje bioplinarn. Večkrat je že bilo postavljeno vprašanje ob povezavi s tem problemom, pa vendarle mi dovolite, da začnem s konkretnim problemom. Ena izmed primerov izgrajene bioplinarne se nahaja v Pirničah, ta naj ne bi imela ustreznih dovoljenj. Zgrajena naj bi bila na črno. Po ugotovitvah gradbene inšpekcije je bila zgrajena v nasprotju z izdanim gradbenim dovoljenjem in zato je gradbena inšpekcija že januarja 2011 izdala sklep o rušitvi objekta. Investitorju je bilo decembra 2007 izdano gradbeno dovoljenje, vendar kot že rečeno, ne za ta objekt, ampak za gradnjo kmetijskega objekta in stanovanjske hiše, danes pa tam po ugotovitvah inšpekcije stoji zahteven energetski objekt, le streljaj stran od bližnjih hiš. Zaradi nelegalne gradnje je bila zavrnjena prošnja za spremembo gradbenega dovoljenja, bioplinarna za svoje delovanje nima okoljevarstvenega dovoljenja. Čeprav bioplinarna sploh še ne deluje, že povzroča številne nevšečnosti. Lahko govorimo o tem, da je omejeno gibanje na prostem, smrad je neznosen, načeto je psihično in fizično zdravje prebivalcev, kar nenazadnje dokazuje tudi mnenje Zdravstvenega doma Medvode. Torej, vprašljivi so umeščanje v prostor, veljavno gradbeno dovoljenje, izpusti škodljivih snovi v ozračje, povezana degradacija okolja ter smrad v okolju. Zato je moje prvo vprašanje povezano s tem konkretnim problemom: Kdaj lahko pričakujemo realizacijo januarja 2011 izdanega sklepa gradbene inšpekcije o rušitvi tega objekta? Seveda pa, kot že rečeno, gre za bistveno širši problem, zato vaju sprašujem tudi: Kdo in kako pogosto izvaja nadzor nad izvajanjem dejavnosti skladno z zakonodajo ter kakšne sankcije so predvidene za kršitelje? Še bolj pa me zanima: Kakšne sistemske spremembe oziroma spremembe zakonov predvidevate na ministrstvih, da boste rešili problematiko bioplinarn in omogočili prebivalcem v okolici delujočih bioplinarn nespremenjeno kvaliteto življenja? Kdaj lahko pričakujemo uveljavitev uredbe o obdelavi biološko razgradljivih odpadkov in smernic za stanje tehnike kompostiranja? Za odgovore se vnaprej najlepše zahvaljujem.
Minister Černač, izvolite.
Hvala lepa. Najprej iz tega dela, ki se tiče prostorskega umeščanja in gradbenega dovoljenja. Pred uveljavitvijo Zakona o prostorskem načrtovanju v letu 2007 so se male bioplinarne, ki so služile za predelavo bioodpadkov ene kmetije, lahko umeščale v prostor v okviru kmetije, kot dopolnilna dejavnost na kmetiji. Tako, kot je povsod ali pa marsikje v življenju marsikatera določba mogoče dobra na papirju, pa se potem v praksi to isto določbo v določenih primerih tako ali pa drugače razume ali pa celo namerno ali nenamerno zlorabi. Tako da veljavna zakonodaja, torej Zakon o prostorskem načrtovanju, določa, da so bioplinarne energetski objekti, ki se jim mora v okviru občinskega prostorskega načrta določiti podrobnejša namenska raba, in sicer kot območjem energetske infrastrukture. Takšni objekti se tudi morajo načrtovati izven naselij, se pravi, najpogosteje v okviru nekih gospodarskih ali ostalih con. V konkretnem primeru je na nek način mogoče šlo tudi za neustrezno ravnanje pristojne občine. Po podatkih, ki so mi jih posredovali sodelavci iz Direktorat za prostor, je bila ta občina na to ravnanje tudi nekajkrat opozorjena. Ne glede na vse, pa je ta mala bioplinarna pridobila gradbeno dovoljenje, in sicer za gradnjo kmetijskih objektov vključno z napravo za bioplin. Vendar je investitor objekta zgradil drugače, kot mu to dovoljuje izdano gradbeno dovoljenje, zgradil je zahteven energetski objekt, tako da je gradbeni inšpektor izrekel ukrep odstranitve objekta bioplinarne. Prav tako sta bila investitorju izdana sklep o dovolitvi izvršbe za odstranitev tega objekta in sklep o dovolitvi izvršbe za ustavitev gradbenih del. Ker zavezanec ni upošteval teh ukrepov, mu je bil izdan sklep o izvršbi visoke denarne kazni, 125 tisoč evrov. Ker pa ima investitor v konkretnem primeru veljavno gradbeno dovoljenje, ki med drugim dovoljuje tudi gradnjo bioplinarne za potrebe kmetije, ima torej pravico graditi objekte in naprave, določene z gradbenim dovoljenjem, da sledijo tej inšpekcijski odločbi na takšen način, da je določene objekte odstranil, določene pa uskladil z izdanim gradbenim dovoljenjem. Postopek v tem konkretnem primeru še ni zaključen, poteka ugotovitveni postopek, ali so bili izpolnjeni vsi pogoji, ki so bili naloženi z inšpekcijsko odločbo. Inšpektor bo nadaljeval postopek v skladu s predpisi. Ob tem je seveda treba povedati, da je veljavna zakonodaja, kar se tiče umeščanja teh objektov v prostor, ustrezna, ni pa mogoče vedno preprečiti vseh morebitnih kršitev te zakonodaje.
Minister Bogovič.
Kar se tiče sprejema uredb lahko napovem, da sta dve uredbi v nameri, da se sprejmeta. Prva je uredba obdelave biološko razgradljivih odpadkov, druga pa uredba o varstvu voda pred onesnaženjem z nitrati iz kmetijskih virov. Za obe se predvideva, da bosta letošnjo jesen sprejeti in sta tudi že v javni obravnavi. V sklopu nove uredbe biološko razgradljivih odpadkov bodo pripravljene tudi smernice za stanje tehnike kompostiranja – to, na kar ste opozorili in kar ugotavljamo kot enega večjih problemov in upamo, da je to tudi del odgovorov na nekatere motnje, predvsem smrad, ki so povezane z napačnimi tehnikami. Nova uredba bo dala tudi večji poudarek na zagotavljanje kakovosti celotnega procesa obdelave biološko razgradljivih odpadkov in tudi točno evidentiranje ter sledenje vseh stopenj surovin, na drugi strani pa tudi kam gresta kompost in digestat. Gotovo se vsem vonjavam ne bo dalo izogniti, je pa, kot ste že prej pravilno ugotovili, velikokrat problem pravilnega pozicioniranja, lociranja teh objektov. V drugi uredbi, se pravi varstvo voda pred onesnaženimi nitrati, pa bo tudi dopolnjena definicija, kaj so organska gnojila, in v tem okviru, kaj je ostanek proizvodnje bioplina, ločeno, če gre za pline iz bioplinskih naprav, ki so zavezanci za izvajanje predpisa, ki urejajo obdelavo biološko razgradljivih digestatov [[...]] [[izklop mikrofona]]
Dr. Črnak Meglič.
Hvala lepa. Samo še enkrat v zvezi s tem konkretnim primerom. Torej izdan je bil sklep gradbene inšpekcij o rušitvi objekta. Če sem vas jaz prav razumela, potekajo razmišljanja o tem, kako se prilagoditi. In to pomeni, da bo ta objekt ostal v okolju, v katerem se nahaja, in še naprej motil prebivalce. Sem to prav razumela ali se pripravlja kakšna drugačna rešitev? Hvala.
Izvolite, minister Černač.
Ne, spoštovana poslanka. Nobena razmišljanja ne potekajo. Inšpekcijski postopek je dokaj eksakten postopek in jaz sem povedal, da ima investitor gradbeno dovoljenje za gradnjo kmetijskih objektov vključno z napravo za bioplin, in da je problem v tem, da je bilo to gradbeno dovoljenje, kot je bilo izdano, po tistem, ko je inšpektor opravil ogled, preseženo. Da je bila opravljena po izdanih ustreznih sklepih o dovolitvi izvršbe in po sklepih o izrečenih denarni kazni prilagoditev tega objekta s strani investitorja veljavnemu gradbenemu dovoljenju in da inšpektor izvršuje ugotovitveni postopek, ali je ta prilagoditev ustrezna glede na gradbeno dovoljenje, ki ga ima izdano ali ne. V kolikor ta prilagoditev ni ustrezna in je v nasprotju z izdanim gradbenim dovoljenjem, se bo inšpekcijski postopek nadaljeval.
Naslednje vprašanje bo postavila mag. Majda Potrata ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci, ministri! Na lestvici indeksa človekovega razvoja je Slovenija med svetovnimi državami na 21. mestu. Mesto se določa po treh kriterijih: zdravje, dohodek na posameznika in izobraževanje. Po zdravju smo na 30., po dohodku na 31., po izobraževanju pa na 4. mestu. Zato se mi iz tega podatka, ki je po mojem zelo zanimiv, kljub temu, da lahko interpretiramo nekaj več kot 16 let izobraževanja, toliko namreč posameznik ostaja v izobraževanju, lahko ta podatek različno interpretiramo, ampak vendarle treba je tudi povedati, da smo po nekaterih drugih podatkih v izobraževanju zelo dobro uvrščeni, recimo, tudi po osipu ali še po kakšen podobnem podatku. Zato se z rektorjem Ljubljanske univerze lahko čudim, da znanje in izobraževanje v tej državi nista prioriteti. To je namreč zapisal v nedavnem intervjuju. Mislim, da bi vsak razumen človek podprl idejo, da so zlasti v kriznih časih potrebne prioritete in pričakoval bi, da bi izobraževanje in raziskovanje vsekakor sodila med prioritete. Še marsikaj zanimivega je v tem intervjuju, še en citat bom prihranila za drugi del. Gospod minister, jaz sem nakazala, da vas bom spraševala o tem: Kako in kdaj bo ministrstvo, vaše ministrstvo, glede na zaveze v koalicijskem sporazumu, glede na drastično zmanjšanje sredstev v rebalansu in glede na nekatere druge javno izražene pomisleke o njenem delovanju, reformiralo Nacionalno agencijo Republike Slovenije za kakovost v visokem šolstvu? Spomnim se, kako naporno je bilo doseči, da smo ustanovili NAKVIS. Zdaj pa je v koalicijski pogodbi zapisano, da bomo NAKVIS reformirali. V ZUJF smo to tudi storili in zato vas sprašujem, kako boste reformirali? Jaz poznam in bi lahko iz ZUJF naštela tiste člene, ki so NAKVIS in pristojnosti NAKVISA reformirale, ampak vseeno me zanima, kako boste reformirali NAKVIS, zlasti zaradi tega, ker imate tudi v programu ukrepov za spodbujanje gospodarstva napovedanih kar nekaj sprememb strateških dokumentov, od financiranja preko strategije visokega šolstva, razvojne dejavnosti itn. Hvala za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Dejstvo je, da slovenski izobraževalni sistem ni slab, mnoge študije to potrjujejo. Če bi primerjali kvaliteto primarnega, sekundarnega in terciarnega izobraževanja, relativno primerjalno najboljše rezultate dosegamo pri osnovni šoli, v srednji šoli smo nekoliko slabši, pri univerzitetnem izobraževanju pa glede na to najslabši. Tudi univerza, ki ste jo navedli, je v zadnjih sedmih, osmih letih izgubila na neki primerjalni lestvici približno 250 mest. Po osipu nismo dobri v pozitivnem smislu, smo zelo visoko na vseh lestvicah, ker zelo veliko študentov, ki se pri nas vpisujejo, potem študija ne konča. Zmanjševanje sredstev za šolstvo ni drastično, je zmanjševanje v približno takih okvirih kot za kakšno drugo področje. Precej ste hvalili NAKVIS. Na prvem srečanju z rektorji, ki sem ga imel nekaj dni po svojem imenovanju, ko sicer še ni bilo nobenega govora o varčevanju in teh stvareh, ampak kot eno od stvari so oni takrat omenili, da si želijo boljši NAKVIS, da cel kup stvari, cel kup sprememb programov, cel kup potrditev programov tam čaka. Na njihovi spletni strani si lahko ogledate, kako velik je ta zastoj. Pravite, da ste prebrali, kaj smo v ZUJF o tem rekli. V ZUJF smo vključili natančno tisto, na kar nas je rektorska konferenca na tistem prvem sestanku opozorila, nas prosila. Rekli so: "Dajte nam večjo avtonomijo," namreč univerzam, "zato da bomo lahko sami spreminjali študijske programe, zato da nam ne bo treba iti na neko agencijo vprašat, ali lahko zamenjamo ta predmet z nekim drugim predmetom." In mi smo to vtaknili v ZUJF, ker je to ena od možnosti, ki dajejo univerzam večjo fleksibilnost tudi pri tem, kako programe sestavljajo, kako mogoče združijo kakšen predmet, kar jim bo ob varčevanju prišlo prav. In prav gotovo vam bo všeč, da smo to dovolili samo univerzam, da tega nismo dovolili javnim oziroma zasebnim visokošolskim zavodom, in to ne zaradi tega, ker bi bile univerze javne, nekateri visokošolski zavodi pa zasebni, ampak zaradi tega, ker imajo univerze dvostopenjski sistem organizacije, imajo senat univerze, ki je nad senati fakultet, in lahko opravijo peer review teh programov znotraj svoje hiše. Ja, tudi kakšne druge stvari v zvezi z NAKVIS bomo izboljšali. Nameravamo ga kadrovsko in finančno okrepiti, predvsem zato, da bo opravljal nadzorno funkcijo, ne pa da bo imel tako veliko vlogo, kot jo ima zdaj, pri potrjevanju oziroma pri akreditiranju programov. Sam sem tudi univerzitetni učitelj in vem, da so učitelji sposobni sami svoje programe kvalitetno pripraviti in tudi programa drug drugega v okviru iste univerze recenzirati. Je pa res, da bo za zagotavljanje kakovosti, ugotavljanje kakovosti, zunanji nadzor, evalvacijo in tako naprej treba dejansko okrepiti NAKVIS. Nameravamo izboljšati tudi sestavo sveta agencije z avtonomnimi strokovnjaki, tako da bo v tem svetu prostor tudi za uporabnike, tudi za študente, tudi za gospodarstvo. Marsikdo, ki je v tem svetu danes, ima na nek način konflikt interesov, ker pravzaprav nadzoruje tiste, iz katerih je izšel. Ministrstvo se ne ukvarja z ustvarjanjem konkurence javnemu visokemu šolstvu, ampak z oblikovanjem nekega splošnega, poštenega, uravnoteženega okvira, v katerem se lahko razvije avtonomno in kakovostno visoko šolstvo, ki bo lahko vršilo svoje številne funkcije, številne vloge, predvsem zaradi poslanstva, ki ga ima, to je zadovoljevanje svojih uporabnikov, to so študentje pa potem kasneje delodajalci, in v okviru katerega bodo lahko zaposleni avtonomno in motivirano opravljali svoje delo.
Mag. Potrata, izvolite.
Hvala za ta del odgovora. No, saj je zanimivo, kako različno razumemo izrečeno. Jaz sem govorila samo o tem, kako težko je bilo NAKVIS ustanoviti, nisem govorila o tem, kako deluje, še manj celo, da bi ga hvalila. Ampak nacionalna agencija je bila ustanovljena za zagotavljanje odličnost v visokem šolstvu. Spremembe v ZUJF, o katerih govorite, se dotikajo izključno samo programskih sprememb, torej če točno citiram, "sprememb obveznih sestavin študijskih programov samostojnih visokošolskih zavodov". Nič ni govora o spremembah v ZUJF o sodelovanju tujih učiteljev pri študijskem procesu. Tisto, kar me moti, je to, da je bilo brez posebnega poglobljene razprave, res da v pogovoru z rektorji, to spremenjeno v nekem zakonu, ki ima finančne učinke, ne pa o kakšnem zakonu, ki bi res govoril o spremembah v visokem šolstvu. Pri vprašanju, ki vam ga zastavljam in na katerega ste deloma že začeli odgovarjati, ko ste govorili o ustvarjanju konkurence, saj vam ni ušlo, da sem vam dvakrat zastavila tudi vprašanje v zvezi z ustanavljanjem novih univerz, je zanimivo ravno to, da mora akreditacijo za programe in za univerzo dati NAKVIZ. In tukaj piše v 14. členu, kakšni so pogoji za ustanovitev univerze. In tisto, kar se meni zastavlja kot vprašanje, zato vas sprašujem, v času suhih krav, ko režete sredstva za visoko šolstvo, se misli o ustanovitvi nove univerze ni mogoče izogniti zaradi tega, ker ste nedoločni v svojih odgovorih. Dejstvo pa je, da je tako, kot je rekel dr. Pejovnik, za univerzo treba kakšnih 20 let pa tudi zelo veliko sredstev. Jaz ne vem, kje bomo dobili sredstva za ustanovitev nove univerze [[...]] [[izklop mikrofona]]
Dr. Turk.
Hvala lepa. Jaz upam, da de strinjava, da spremembe, ki so v ZUJF v zvezi s spremembami obveznih vsebin študijskih programov, v ničemer ne posegajo v to, kako težko ali kako lahko je ustanoviti kakšno univerzo. O kakšni novi univerzi jaz v zadnjem času, gospa Potrata, slišim govoriti samo vas.
Mag. Potrata, bi še kaj? [[Ne.]] Gospa Saša Kos bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala za besedo predsedujoča. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Gospod minister, v prvih mesecih svojega mandata ste samozaposlene v kulturi že večkrat ogrozili: s prepovedjo sklepanja avtorskih pogodb, s pozivom k brezplačnemu sodelovanju umetnikov na državnih proslavah. 1. junija pa se je zaključila javna razprava o Predlogu novele Uredbe o samo zaposlenih v kulturi, ki predvideva zaostritev pogojev za pridobitev pravice do plačila prispevkov, za socialno zavarovanje iz državnega proračuna. Od 2 tisoč 450 samozaposlenih v kulturi jih je upravičenih do plačila prispevkov tisoč 400. Spremembe v uredbi pa mnogim od njih resno ogrozijo obstoj. Na prelagane nove rešitve glede pravice do dodeljevanje prispevkov je bilo veliko pripomb, saj naj bi bili prestrogi in nepošteni. Predvsem pa jih niste pisali v sodelovanju s stroko. Po mnenju strokovnih združenj spremembe uredbe ne upoštevajo specifik posameznega poklica. Za nekatere ustvarjalce bi izguba pravice do plačevanja prispevkov pomenila, da bi morali najverjetneje ukiniti status, saj si prispevkov sami na podlagi nizkih honorarjev ne bodo mogli plačevati in bodo pristali na zavodu za zaposlovanje. Mar si to želite, gospod minister? K odlogu spreminjanja uredbe so vas pozvali tudi člani nacionalnega sveta za kulturo. Ob zaključku javne obravnave vas zato sprašujem: Ali nameravate upoštevati pripombe in opozorila stanovskih in strokovnih društev pri pripravi končnega besedila uredbe o samozaposlenih v kulturi? Ali ne bi raje tako, kot vam svetujejo v Nacionalnem svetu za kulturo, pristopili k pripravi neodvisne strokovne analize o socialnem, ekonomskem in pravnem položaju samozaposlenih v kulturi in bi na podlagi le-te sprejeli sistemske rešitve njihovega statusa v sklopu prepotrebne posodobitve javnega sektorja v kulturi? Hvala za odgovor.
Dr. Turk.
Hvala lepa. Zelo podobno vprašanje sem danes že dobil. En podatek je, recimo, ta, leta 2001 smo za te samozaposlene v kulturi, za njihovo socialno varnost dajali 2 milijona 200 tisoč evrov, leta 2010 okoli 5 milijonov in pol, verjetno si naraščanja te številke v tej dinamiki ne moremo privoščiti. Jaz razumem, da marsikomu spremembe niso všeč, ker gotovo so med temi, ki se jim to plačuje, takšni, ki bodo to izgubili, in gotovo so med tistimi, ki tega še ne prejemajo, takšni, ki bodo sedaj mogoče po novih kriterijih pa to dobili. Kriteriji upoštevajo vrhunskost, so bolj dorečeni, dajejo manj prostora za interpretacijo. Jaz sem tudi slišal v teh pogovorih marsikakšno stroko, ki je rekla, ja, ja, tem je seveda potrebno vzeti, tej skupini, ti ne zaslužijo, ti so pravzaprav na trgu, služijo velike denarje z nečim drugim, ampak tem pa ne vzeti. In neka druga stroka je rekla ravno nekaj drugega. Dejansko so ti problemi, ta vprašanja težka, jaz imam polno zaupanje v stroko, ki je na ministrstvu. Ko vi rečete stroka, mislite ali pa oglašajo se tisti, ki jim bo ta status vzet, pa se imenujejo stroka. Na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, kulturo in šport je zelo veliko stroke na vseh področjih, na področju izobraževanja so doktorji znanosti, na področju kulture so kulturni delavci in doktorji znanosti, na področju športa, da o samem visokem šolstvu in znanosti ne govorim. Stroka je tudi na ministrstvih in ta stroka pripravlja spremenjen pravilnik ob sodelovanjih in ob posvetovanju s številnimi ljudmi. Verjamem, da tisti, ki bodo status izgubili, pač poskušajo vse, da ga bi čim dlje časa zadržali, tudi tako, da predlagajo, da bi naredili še eno, drugo, tretjo ali pa kakšno drugačno študijo. Jaz sem prepričan, da za velikostni razred se število teh prispevkov oziroma ljudi, ki se jim ti prispevki plačujejo, ne bo zmanjšalo, bo pa nehalo naraščati.
Gospa Kos, izvolite.
Delno ste odgovorili na moje vprašanje, vendar pa moram reči, da je precej odstopanj od tega, kar ste povedali oziroma predvidevam, da bo resnično ogrožena kvaliteta dela posameznih umetnikov z različnih področij, ker namreč bistvo vsega tega je, da mladi ustvarjalci, ki so odvisni tega, da bi pridobili to ugodnost, se bodo raje odločili za nekvalitetna prevajanja oziroma bo kvaliteta s tem ogrožena. In se nikakor s tem vašim odgovorom ne morem popolnoma strinjati. Gospod minister, ob predstavitvi kandidature za ministra na parlamentarnem odboru ste dejali, da je pomembno subvencionirati ustvarjanje in vlaganje v ustvarjalce pa tudi, da je treba oživiti nejavno zavodsko kulturo. Kultura, ste dejali takrat, ni samo tisto, kar je v javnih zavodih, s kulturo se ukvarja tudi množica posameznikov in nevladnih organizacij, kjer je morda produkcija celo bolj ekonomična kot kje drugje, kjer denarja dobimo več. To so ti samozaposleni v kulturi, gospod minister, spremembe pa bodo po mnenju mnogih najbolj prizadele, kot sem že povedala, mlade, ki vstopajo v negotovo področje ustvarjalnosti. Gospod minister, namesto, da bi vspodbujali ustvarjalnost, menim, da – kar je bistveno za blagostanje države – jo hromite.
Izvolite, dr. Turk.
No, na to moram seveda protestirati. Če bomo nek pravilnik za to, kako se pride do plačevanja prispevkov in zavarovanja samozaposlenih v kulturi, izboljšali, potem to seveda ni krčenje kulture in nerazumevanje tega, zakaj je kultura pomembna in zakaj ne. Veste, če smo že ravno pri tem. Tudi mnogi mladi, ki se, recimo, ukvarjajo z raziskovanjem, ki se ukvarjajo z inovacijami, ki se ukvarjajo z dobrodelnostjo, ki se ukvarjajo z, recimo, socialno skrbjo, mogoče bi našli koga v zdravstvu, na kakšnem področju inženirstva, marsikdo dela zelo pomembne stvari in bi si seveda zaslužil in bi bilo prav in bi bilo krasno, da bi mu država financirala vsaj pokojninsko, zdravstveno in vsa ostala zavarovanja, ampak velika večina teh si vendarle te stvari zagotavlja iz svojega dela, zato moramo biti pri tistih izjemah razmeroma natančni. To poskušamo narediti. V smislu reforme pogojev delovanja in institucionalnega okvira kulture, ki se nanaša predvsem na javne zavode pa tudi na to, kako javni zavodi sodelujejo potem z nezavodsko kulturo, pa seveda nadaljujemo z delom projektne skupine na tem področju. Njen cilj pa ni, da ustvari neko novo množico ljudi, ki delajo v kulturi in niso sposobni iz tega, kar delajo, zaslužiti vsaj za zdravstveno in pokojninsko zavarovanje, ampak je njen cilj ta, da se vzpostavijo pogoji, da bodo lahko realno in polno delovali za plačo ali honorar v javnih zavodih ali v civilnodružbenih organizacijah. In če ste že spraševali v zvezi z avtorskimi honorarji. Mnogi javni zavodi so se ob tej začasni zaustavitvi izplačevanja avtorskih honorarjev šele zavedli, kdo jim v resnici drži po koncu program. Ali so to tisti na avtorskih honorarjih ali so to tisti, ki dobivajo osebni dohodek. To je bila dobra stran tega ukrepa, ki je v ZUJF rešen, in avtorski honorarji tečejo naprej.
Gospod Jožef Kavtičnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala lepa za besedo. To, kar se dogaja z največjo in najdražjo investicijo, kar TEŠ 6 prav gotovo je, je skrajno neodgovorno, nedopustno in neprimerno ravnanje vlade in tudi vas, gospod minister, ki ste prevzeli ta resor. Kot poslanec Pozitivne Slovenije in Šalečan sem ogorčen nad tem početjem. Bom utemeljil zakaj. Več kot 100 dni ste že minister te vlade in si niste vzeli niti minute časa, da bi si ogledali to gradbišče, največje gradbišče, ne samo ogledali, ampak niste si pridobili nobenega mnenja od odgovornih, ki to investicijo vodijo. Vlada je 100 % lastnik HSE, HSE pa je lastnik TEŠ, to pomeni, da je Vlada odgovorna pri tej investiciji. Seveda ste na odgovorne v TEŠ poslali nek zahtevek oziroma 5 točk, na katere so vam korektno odgovorili. In vse to, kar danes tudi gospod Šircelj sprašuje, je v teh odgovorih že odgovorjeno, zato je vse ostalo, kar se dela, izredno škodljivo za državo in veliko sprenevedanje. Odgovornost o gradnji TEŠ 6 je bila sprejeta že leta 2004. In od takrat do danes so bila pridobljena vsa ustrezna soglasja, potrjeni so bili plani, ki so omogočili začetek gradnje. V rokah imam kronološki pregled gradnje, od leta 2004 poteka investicija. Tukaj je zapisano, kdo vse je bil v nadzornih svetih, še celo gospod Franc Bogovič tukaj sedi, in če bi želeli dobiti kakršnokoli informacijo in če na Vladi dobro komunicirate, bi lahko tudi od njega dobili, da ne govorim o mag. Andreju Vizjaku, o vašem državnem sekretarju dr. Andreju Šalamunu in tako naprej. Vedno je bil v kontaktu z investitorji nekdo iz Vlade. Zato govoriti o tem, da vlada ne ve, kako je investicija potekala, je skrajno neodgovorno. Zato vas sprašujem: Ali je za Vlado in vas, gospod minister, TEŠ 6 še strateškega pomena? Kdaj ter na kakšen način nameravate zaključiti investicijo? 17. je rok, da Vlada da poroštvo za kredit. Do zdaj je bilo več kot 600 milijonov potrošenih za izgradnjo. Ves nastal odlog te gradnje oziroma poroka bo državo stalo od 50 do 100 dodatnih milijonov evrov.
Gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Čeprav moram reči, da v določenem delu, največjem, nisem pravi naslovnik za odgovore. V tistem delu, ko me sprašujete, kaj nameravam storiti, da bo ta investicija zaključena v roku. Jaz kot minister kaj nameravam storiti, spoštovani gospod poslanec, k temu, kdo vodi investicijo. Če se ne motim, je v obravnavi v Državnem zboru zakon o poroštvu, ki ga je vložil eden izmed poslancev Socialnih demokratov, glede katerega je vlada, ki je bila konstituirana 10. 2. oziroma je takrat zaprisegla, v trinajstih dneh po konstituiranju, 23. 2., zelo resno in odgovorno sprejela mnenje glede tega zakona o poroštvu. In v okviru tega mnenja je zelo jasno in nedvoumno povedala, da je pripravljena prevzeti dodatna tveganja v obliki prevzema poroštva Republike Slovenije, če bo izpolnjenih 5 pogojev, ki ste jih omenjali. In do danes dva še vedno nista izpolnjena, bistvena. Povejte mi, spoštovani gospod poslanec, ali vi veste, koliko bo znašala montaža na tem projektu? Ali bo to 92 milijonov evrov, kot izhaja iz NIP4, ali bo to 120 milijonov evrov, ali bo 145, ali 160, ali celo 180 milijonov evrov. Danes dobim neko elektronsko sporočilo, iz katerega izhaja, da tudi tisti, ki vodijo ta projekt, še danes ne vedo, kakšna bo končna cena montaže. In neodgovorno od mene kot ministra bi bilo, da bi hodil na eni strani na izlete v Šoštanj, ki ne bodo ničemur pomagali, in na drugi strani, da bi prišel pred ta visoki zbor ob obravnavi zakona in vam govoril, podprite zakon, brez da bi imeli vse podatke glede morebitnih tveganj, ki jih prinaša to poroštvo. Kajti poroštvo je postalo pomembno šele takrat, ko je ta investicija bistveno narasla. Dokler je bila ta investicija vrednost v okvirih 600 milijonov, pa potem 750, pa 900 milijonov evrov, do takrat državnega poroštva ni bilo potrebnega. Vse tranše bi lahko potekale brez državnega poroštva. Šele v trenutku, ko so te vrednosti narasle in ko je bilo treba zagotoviti bistveno več sredstev, kot jih je bilo na začetku načrtovanih, je Evropska investicijska banka zahtevala za ta posojila poroštvo države. Na aprilski seji Državnega zbora, ko je bil obravnavan ta zakon o poroštvu, ki ga je vložil poslanec Srečko Meh, sem jaz takrat jasno in nedvoumno povedal, da pred drugo oziroma tretjo obravnavo tega zakona vlada pričakuje, da bodo na mizi zelo jasni in eksaktni odgovori na vsa odprta vprašanja in tudi izpolnjeni pogoji, ki jih je določila v sklepu z dne 23. februarja. Ti pogoji do danes niso izpolnjeni in za odgovorno odločanje poslank in poslancev in za odgovornost, ki jo boste prevzeli – ne jaz, Državni zbor, celotna država bo prevzela to odgovornost na koncu –, je prav, da so te stvari jasne, nedvoumne. In če ti postopki, ki sedaj tečejo, pomenijo, da bo mogoče na koncu le priti do nekega znižanja vrednosti, v kar še dva meseca nazaj nihče ni verjel, potem je namen, ki je bil izpostavljen ob odločanju na vladi, s tem dosežen. Ni pa na drugi strani dosežen namen, da bi bila ta investicija vodena bolj racionalno in bolj gospodarno. Zaradi tega sem jaz že večkrat povedal, da smo na točki, ko ne moremo več odločati o nekih dobrih rešitvah in odločitvah, smo na točki, ko lahko odločamo samo o tem, ali bo ta projekt cenejši ali dražji. In po najboljši moči se tako vlada kot jaz sam osebno ni verjamem, da v zadnjih dneh tudi vodstvo projekta, trudimo v tej smeri. Nikakor pa ne morem prevzemati odgovornosti za odločitve, na katere nimam vpliva in na katere nimam nobene možnosti vplivati. In zanimivo, danes ko smo poslušali toliko okoli tega kadrovanja, na kakšen način stvari potekajo, poglejte, tukaj, ko pa gre za problem, pa naj bi Vlada prevzela odgovornost kljub temu, da nima nobenega vpliva na tiste ljudi, ki te projekte vodijo. Prevzeli bomo odgovornost v polni meri tam, kjer bomo ta vpliv lahko imeli tako, kot smo jo že v temu mandatu v teh nekaj mesecih prevzeli v primeru Stanovanjskega sklada, ki je bil izpostavljen, ko prejšnja vlada, gospa Bratušek je sedela v nadzornem svetu, ni bila sposobna razrešiti bivšega direktorja, ta vlada pa ga je – klub temu, da se javno govori, da je simpatizer naše stranke –, ker ni deloval gospodarno in racionalno. Tako bomo ravnali tudi v bodoče in tudi v tem primeru.
Gospod Kavtičnik.
Hvala lepa. Ja, saj se ne bi vložil zakon o poroštvu, če bi vlada takrat pravočasno dala poroštvo oziroma sama dejala, da prevzema odgovornost, saj je lastnik. Vi me sprašujete, kaj vem jaz, ali jaz vem o določenih cenah in tako naprej, saj to je neresno, da bo zdaj minister mene spraševal. Gre za to, spoštovani gospod minister, da sem, recimo, tudi v časopisih lahko prebral, da so si v SDS in drugih strankah v koaliciji čez noč premislili, ker želijo prostor pri 1,3 milijarde evrov vrednem koritu odpreti tudi za podjetja svojih članov in podpornikov. Veste, o ceni projekta vemo, milijardo 300 tisoč evrov, to je zagotovljeno. O investiciji montaže se govori oziroma so tudi vam točno povedali, da gre za 130 milijonov in seveda dogovori še potekajo z Alstomom o znižanju teh stroškov. To ste tudi vedeli in to tudi veste. Nadzorni odbor je tisti – in nadzorni odbor imenuje Vlada –, ki seveda spremlja investicijo in investicijski program je bil sprejet tako, da je to samo zavajanje, da Vlada ni vedela, kakšna je investicija in kakšen je bil investicijski program. Zato vas sprašujem: Ali boste poklicali na odgovornost ljudi, ki so po nalogu Vlade spremljali investicijo in svojega dela niso zadovoljivo opravili? Ali je res, da vam je predsednik Vlade naložil ali ukazal, da uredite vse potrebno, da podjetja blizu SDS pridobijo posel kot podizvajalci v TEŠ 6? To seveda piše v časopisih in to niso moja predvidevanja.
Gospod minister.
Hvala lepa. Resda je pozna ura, spoštovani poslanec, vendar domnevam, da smo še vsi tukaj dokaj razsodni in razumni in lahko tudi na takšen način komuniciramo. Najprej ste rekli, da ne bi bilo treba vlagati zakona s strani poslanca, če bi vlada pravočasno sprejela odločitev o tem. Kako? Ko je bil ta zakon o poroštvu s strani gospoda Meha vložen sedanja vlada sploh še ni bila konstituirana, saj nismo imeli vlade. Nismo imeli vlade ali pa ste mogoče mislili na vlado v odhajanju, gospoda Pahorja. Vlada se je v najkrajšem možnem času, prej sem vam povedal časovnico, v 13 dneh zelo resno ukvarjala s tem problemom in se tudi resno opredelila do tega vprašanja. In sami ste se zanikali, ko ste prej govorili, da so vsi pogojih, vseh 5 izpolnjenih, potem ste pa sami v enem delu dejali, da dogovori z največjim dobaviteljem še vedno potekajo. Torej, ali so res ti pogoji izpolnjeni? Ali res vemo, kakšna je zdaj končna vrednost tega projekta, ker ne govorimo o 100 tisoč evrih ali pa o 50 tisoč evrih, govorimo o milijardi 300 milijonov evrov, o milijardi 300 milijonov evrov in se nam zdi, če bo ta vrednost za 20 ali 30 milijonov evrov nižja, da je to nepomembno. Mislim, da gre za velikanska sredstva in verjamem, da želijo poslanke in poslanci vedeti zelo podrobno, kako in na kakšen način so bili ti sklepi, ki so bili predlagani, izpolnjeni. Tudi tretjino tega Državnega zbora predstavljajo poslanci Slovenske demokratske stranke. Dovolj vas je v vseh ostalih poslanskih skupinah, da to poroštvo potrdite. Ni problem ena poslanska skupina, vendar mislim, da gre za projekt, kjer morajo biti na mizi vsi podatki in zavedanje ter odgovornost dokaj široko prevzeta. Brez tega o takem zakonu ni mogoče odločati. Ta natolcevanja glede tega, kako želimo zdaj dati posel neki strukturi okrog SDS ali nekaj podobnega, to sem že večkrat zanikal, to so, oprostite, neumnosti, toliko bolj, ker ni več česa dati. Saj je večino stvari že podpisanih! Je pa nekaj drugega res – vsak dan dobivam nove informacije, poleg tistih, ki sem jih dobival v preteklih mesecih, o tem, da je marsikateri slovenski izvajalec usposobljen, kvalificiran, ki je ponudil nižjo ceno za izvedbo določenega dela na tem projektu, bil prisiljen posel skleniti z nekim tujim dobaviteljem oziroma izvajalcem, ki je ta del ponujal za višjo ceno. Zanimivo, še neka provizija je zraven padla! Tega se pa nihče na drugi strani ne sprašuje. Če zaključim, največja odgovornost je seveda na vodstvu TEŠ in Holdinga Slovenskih elektrarn. Prepričan sem, da se te odgovornosti zavedajo, da bodo ta pogajanja zaključili in da boste lahko odločali [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod Kavtičnik.
Hvala lepa. Po 246. členu Poslovnika bi želel, da se o tem opravi splošna razprava. Ravno zaradi tega, gospod minister, sami ste dejali, koliko je čejev, koliko je tega, kar bi morali še vi vedeti, oziroma koliko je tega, kar bi morali mi vedeti, je prav, da se o tej največji investiciji, ki jo vodimo v državi, opravi splošna razprava. Če ste kakršnokoli investicijo že vodili, in prepričan sem, da ste jo vodili, veste, da je do konca z izvajalcem vedno možno spremeniti ceno in se je vedno možno dogovarjati. Kako se ne bi bilo možno pogovarjati o tem projektu in o znižanju stroškov, posameznih stroškov v tem projektu, to je zagotovo. Vendar je pa prav in pravilno bi bilo, pa tudi odgovorno od Vlade, da se zaveda, da je lastnica tega največjega objekta. Da je Vlada odgovorna tako, kot so odgovorni tudi v TEŠ, tako kot so odgovorni tudi tisti, ki neposredno izvajajo. Vi pa ste odgovorni, da pridobite vse informacije, da pregledate kako poteka investicija in seveda potem ustrezno ukrepate. Samo to sem dejal. Bilo je rečeno, da vi ne prevzemate odgovornosti, da se ta odgovornost daje Državnemu zboru. Seveda je bila možnost, spoštovani gospod minister, da bi Vlada takrat, ko je bil vložen zakon, povedala, in bi se ta zakon tudi umaknil, da bo Vlada resno dala poroštvo, da resno razmišlja o tem, da se to investicijo pelje tako, kot se morajo investicije peljati. Vendar tega signala s strani Vlade in vas, spoštovani gospod minister, ni bilo. Zato je bil ta zakon dan v Državni zbor v skrajni sili. Zato sem prepričan, da bi ta [[...]]
Gospod Kavtičnik, prosim, da se osredotočite na [[...]]
Samo to sem povedal. Samo to sem povedal in samo razložiti hočem, zakaj želim, da bi bila v Državnem zboru javna obravnava. To so vsi pogoji, ki dokazujejo, tako kot ste tudi sami dejali, da je prav, da se javna razprava opravi, da si natočimo čistega vina, da vemo mi, poslanci, da ve tudi javnost, za kaj bodo šla ta sredstva, torej milijarda 300 milijonov evrov. Hvala lepa.
O predlogu poslanca gospoda Jožefa Kavtičnika, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 12. 6. 2012, v okviru glasovanj. Gospa Alenka Pavlič bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Spoštovani minister Turk. Vi in vaša vlada z varčevanjem spravljate naše otroke v življenjsko nevarnost. Šole, ki so javne institucije, niso varne in ogrožajo vse – učence, dijake, študente, učitelje in profesorje. Vi ste javnemu šolstvu želeli odrezati še večji del sredstev brez kakršnekoli raziskave, kaj bo to pomenilo za državljane in razvoj te države. Če se spominjate potresa v Italiji 29. maja, ko je umrlo skoraj 30 ljudi, potem veste, da smo te sunke čutili tudi pri nas. Nastala je precejšnja panika in zmeda. Zaradi potresa in zaradi strahu pred najhujšim so evakuirali 3 tisoč študentov in zaposlenih iz Filozofske fakultete in 750 dijakov in zaposlenih na Srednji šoli Jesenice. Sama sem obiskala Srednjo šolo Jesenice in se na lastne oči prepričala, da je šola v katastrofalnem stanju. Upam, da do potresa ne pride prej, preden bo obnova te šole, saj se lahko zgodi tudi najhujše. Verjamem, da je še dosti hujših in slabših šol v Sloveniji, zato je takoj treba začeti z najnujnejšimi deli, da zavarujemo naše otroke in zaposlene. Veseli pa me dejstvo, da niste družboslovec, saj, kot pravite, je teh preveč, pač pa ste gradbenik in boste to področje poznali bolje od mene. Menim, da morate obnovo šol vzeti zelo resno, in sicer kot prioriteto v vašem mandatu. Zanima me: Ali ste si vi osebno ogledali katero od teh šol, ki so bile predstavljene v medijih? Namreč, stanje je katastrofalno. Zanima me: Kdaj boste začeli z obnovo teh šol? Ne samo, da so potresno nevarne, so tudi energetsko potratne in absolutno nezanimive za dijake, ki se izobražujejo za deficitarne poklice, saj vseskozi poslušamo, kako primanjkuje določenih poklicev. Z zapiranjem šol tega problema ne boste rešili.
Gospod minister.
Ja, hvala lepa. Mogoče je pa res moral en gradbenik priti na ta položaj, da se bomo začeli s tem problemom ukvarjati, ker šole ne delamo za dve, tri leta, šole so bile zgrajene 50 let nazaj, nekatere 100 let nazaj. Kakšni so bili predpisi v tistih časih, ko so se šole gradile, to tudi na nek način determinira njihovo potresno odpornost. Jaz vam čestitam, če ste ob ogledu neke šole, ki ste jo obiskali, lahko kot laik ugotovili, da je v katastrofalnem stanju in da je potresno zelo nevarna. Vlada je leta 2004 naročila gradbenemu institutu ZRMK, da naredi študijo o potresni ranljivosti šolskih objektov v Sloveniji. Naredila je nek razmeroma dolg seznam šol, ki so bolj ali manj ogrožene. Ta seznam je dolg, narejen je bil leta 2004 in dejansko se do danes ni dosti zgodilo. Potres ima to slabo lastnost – jaz imam dobre kolege, ki so natanko s tem ukvarjajo –, da bomo že čez nekaj mesecev na to pozabili. Če se nekaj časa ne trese, potem pozabimo, da je kdaj lahko kakšen potres. Če se nekaj časa ne trese, pozabimo da imamo, recimo, v Ljubljani nekaj velikih nakupovalnih središč v stavbah, v dvoranah, ki so bile računane, projektirane za skladišča, in če se skladišča podre, se stvar projektira po dosti dosti milejših standardih. Tako da se jaz z vami popolnoma strinjam. Mi moramo v naslednji evropski finančni perspektivi za ta namen predvideti konkretna sredstva in se lotiti tega seznama korak za korakom. Nekaj se na to temo dela, občine so prijavile 61 projektov za potresno sanacijo šolskih objektov v vrednosti 161 milijonov evrov s pričakovanim deležem Republike Slovenije v obsegu 66 milijonov evrov. Po sklepu o izboru, ki ga je opravila še prejšnja vlada, je šlo v financiranje 10 projektov s skupnim deležem, to je približno za 13 milijonov evrov, po sprejetem rebalansu se sofinanciranje izbranih projektov podaljšuje do leta 2016. Kot pravim, ta dogodek in ti potresi nas vse spominjajo na to, da bi kazalo ukrepati. Sanacija mnogih objektov v Sloveniji v dolgih dolgih zadnjih letih ne samo v zadnjih treh mesecih in ne samo zaradi tega rebalansa je bila prepočasna in jaz upam, da ne bo potrebe po tem, da se bodo tla kar naprej tresla, da bo energija oziroma želja po tem, da se na tem področju kaj naredi še naprej ostajala. Ko se je načrtovala finančna perspektiva, v kateri se dejansko veliko vlaga v energetsko sanacijo, smo pač vlagali v energetsko sanacijo, ne pa toliko v statično sanacijo. In iz nekega dolgoročnejšega pogleda to ni bilo najbolj pametno.
Izvolite, gospa Pavlič.
Spoštovani minister, opozorila bi vas, da ste poleg tega, da ste gradbenik, tudi minister za kulturo. V kulturo spada tudi bonton. Že ves dan vas gledamo, kako krilite z rokami, kako se vmešavate z medklici in motite opozicijske poslance, predvsem pa poslankam zelo zafrkljivo odgovarjate. Mislim, da bi bilo prav, da si ponovno vzamete bonton v roke. Sedaj pa, glede na to, da ste se spretno izognili vprašanju kolegice Komel, ponavljam vprašanje, ker niste odgovorili. Ali ste zasebni fakulteti FUDŠ odobrili sredstva na razpisu vašega ministrstva zato, da zdaj objavlja ankete, ki so 100 % prirejene v vašo korist? Močno diši po korupciji in klientelizmu z vaše strani. Pojasnite prosim današnjo anketo FUDŠ in dodelitev sredstev tej zasebni fakulteti.
Dr. Turk.
Hvala lepa. Jaz sem upal, da v tem visokem zboru nismo tukaj samo zato, da bi vsak po svoje bral tisto, kar ima za povedati, ampak da se lahko obnašamo kot ljudje, da se včasih kakšni stvari nasmejemo, če je smešna, če je vesela, da si včasih pomahamo čez mizo, sploh ob taki pozni uri. Skratka, kot bi se reklo, da smo malo bolj sproščeni. Seveda se je pa treba držati bontona, jaz mislim, da nisem prav nikogar užalil. Držati se je treba tudi poslovnika. Poslovnik seveda predvideva, da postavite vprašanje. Potem postavite podvprašanje. Vi mi ne postavljate podvprašanje v zvezi s potresno sanacijo šol, ampak mi postavljate podvprašanje v zvezi s Fakulteto za uporabne in družbene študije, ker se vam zdi, da vam še nisem dovolj povedal o tem, da je bil ta razpis popolnoma čist. Bil je popolnoma čist. Anketa, o kateri govorite, jaz nisem bral. Če mi gre ob tem, ko vam to razlagam, nekoliko na smeh, mi prosim ne zamerite, ampak vaši poskusi v smeri, da bi iz te zgodbe okoli FUDŠ, bom rekel, neko politično kilometrino naredili, se mi zdijo pač zabavni.
Hvala. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Ob 23. zvečer pa še res nisem doslej postavil nobenega poslanskega vprašanja. Obljubim tudi, da je to prvič in zadnjič. Ministru za infrastrukturo in prostor Zvonku Černaču sem v petek najavil poslansko vprašanje, glede izvajanja projektov v okviru četrte razvojne osi v obdobju od leta 2012 do konca leta 2015, ter kdaj se bo nadaljevala gradnja poljanske oziroma škofjeloške obvoznica. Posebej me zanima: Kateri projekti so glede na rebalans državnega proračuna za leto 2012 še ostali v programu Direkcije Republike Slovenije za ceste in v razvojnih načrtih države do leta 2015? Iz rebalansa žal ni razvidno, kateri projekti so ostali v programu in kateri ne, saj smo poslanke in poslanci dobili proračun razdelan zgolj do podprogramov, ne pa tudi do posameznih proračunskih postavk. Zanima me torej, kako je z obvoznicami Tolmin, Spodnja Idrija, Godovič in Hotedršica, kako je z rekonstrukcijo odsekov Bača–Dolenja Trebuša in Dolenja Trebuša–Želin, ki sta med projekti EU na prioritetni listi. Na Idrijsko-logaškem kraku četrte razvojne osi je tudi projekt modernizacije Spodnja Idrija–Marof, ki naj bi bil v fazi pridobivanja projektne dokumentacije. Na cerkljansko-poljanskem delu četrte razvojne osi pa me zanima, ali so v letu 2012 oziroma kdaj bodo, če niso, rezervirana sredstva za izdelavo idejnega projekta za gradnjo cestne povezave med Cerknim in Gorenjo vasjo ter predvsem kakšen je terminski načrt nadaljevanja gradnje poljanske oziroma škofjeloške obvoznice. O tem slednjem pa je danes že bilo poslansko vprašanje, ki ga je postavila kolegica poslanka Irena Tavčar. Če se ministru zdi še kaj dopolniti glede na njegov prejšnji odgovor na to temo, lahko sedaj to izkoristi. Gospodu ministru Černaču se že v naprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Projekti, ki ste jih omenili, pa obvoznica Gorenja vas, rekonstrukcija ceste Bača–Dolenja Trebuša, rekonstrukcija ceste Dolenje Trebuša–Želin in vsi ostali so še vedno v načrtih, dolgoročnih načrtih razvojnih programov v okviru četrte razvojne osi oziroma pod projektov v okviru četrte razvojne osi. Je pa treba razumeti, da bo v naslednjem obdobju, predvsem v obdobju 2013 in 2014, glede na zaostrene razmere treba temeljito preveriti dinamiko vseh do sedaj zastavljenih projektov in opraviti novelacijo oziroma spremembo v skladu s predvidenimi sredstvi v obdobju naslednje finančne perspektive 2014–2020. Tista prioriteta, ki nas vse skupaj obvezuje in glede katere ste postavili vprašanje, torej poljanska obvoznica Škofja Loka, je projekt, ki žal ne bo izpeljan v skladu z začrtano dinamiko – to sem danes v odgovoru na podobno poslansko vprašanje že povedal – iz dveh razlogov. V enem delu je projekt zastal zaradi razveljavitve gradbenega dovoljenja. Potekajo aktivnosti, da se to gradbeno dovoljenje nadomesti oziroma ponovno pridobi. In v drugem delu, v tem pomembnejšem delu, zaradi stečaja izvajalca. Dela so zastala, potreben bo nov javni razpis. Kljub vsem možnostim, ki jih imamo na razpolago, in kljub najbolj optimalnemu izkoristku kadrovskih resursov ocenjujemo, da bo zaključek tega projekta škofjeloške obvoznice prestavljen za šest mesecev oziroma pol leta glede na predvideno dinamiko gradnje. Dodatno težavo pri izvedbi predstavlja tudi dejstvo, da gre za dela, ki jih verjetno ne bo usposobljeno prevzeti nobeno od domačih gradbenih podjetij, ki so še likvidno sposobna prevzemati posle na gradbenem trgu. In da bo treba tudi v okviru tega postopka računati z možnostjo, da sredstva, ki so bila prvotno planirana, glede na vse te spremembe, verjetno za zaključek tega projekta ne bodo zadostovala. Ne glede na vse, izgradnja poljanske obvoznice ostaja prioriteta, tako da bomo v okviru Direkcije Republike Slovenije za ceste storili vse, da se bodo ta dela v najkrajšem času nadaljevala in da bo ta zamuda po predvideni dinamiki in po predvideni časovnici čim manjša. Glede ostalih projektov v okviru četrte razvojne osi, je pa to del odgovora na tisto vprašanje, kjer sem govoril o potrebah na področju modernizacije in nadgradnje državnega cestnega omrežja v Republiki Sloveniji, kjer v tem letu načrtujemo neke vrste nacionalni program za obdobje do leta 2020, v okviru katerega želimo predstaviti dokaj natančno časovnico in tudi finančne resurse za izvedbo potrebnih in doslej načrtovanih projektov. Pri tem seveda v veliki meri izhajamo tudi iz sredstev Evropske unije, ker vseh projektov, ki so načrtovani, ne bo mogoče izvesti brez teh sredstev, predvsem pa ne s pomočjo teh sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bevk, zahteva za dopolnitev odgovora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Jaz se gospodu ministru zahvaljujem za odgovor, predvsem bi ponovil odgovor, ki ga je dal že kolegici poslanki Tavčarjevi, prej, pozno popoldne. Jaz bi seveda rad malo bolj natančen odgovor. Mogoče ustna oblika vprašanja ni najbolj primerna za takšne vrste odgovore, kajti rebalans proračuna in tudi razvojni načrti za leto 2012–2015 so na direkciji bolj natančno razdelani, zato bi me zanimalo: Katere dejanske postavke bodo letos in v naslednjih nekaj letih šle v izvajanje? Zato bi, gospod minister, prosil, če bi lahko zagotovili tudi odgovor v pisni obliki, da bi te konkretne postavke poslanke in poslanci, najbrž tudi kakšnega drugega zanima, dobili na mizo, saj, kot rečeno, iz rebalansa, ki je bil objavljen na našem spletu, ne moremo videti vseh teh konkretnih postavk, kajti rebalans oziroma poračuni so kar že nekaj let samo do podprogramov, globlje v drobovje proračuna pa ne vidimo, to vidijo zgolj uradniki na ministrstvu, oziroma na Direkciji Republike Slovenije za ceste. Zanima me pa tudi: Ali je Direkcija že naročila izdelavo idejnega projekta za traso Cerkno–Gorenja vas, da se bo začelo delati na tistih dveh največjih projektih, ki se sofinancirata iz evropskih sredstev, to je na odseku od Želina do Mosta na Soči v skoraj dvajset kilometrski razdalji? Hvala lepa.
Hvala, minister.
Hvala lepa. Glede na finančne zmožnosti proračuna v letu 2012 je prišlo do zamika izvajanja aktivnosti na številnih projektih, tudi teh, ki ste jih omenili v okviru četrte razvojne osi. Tako da vam bom natančen razrez in natančne podatke o posameznih projektih posredoval v pisni obliki. Nadaljujemo pa aktivnosti povsod tam, kjer so bile že v preteklosti začete, in povsod tam, kjer je izvedba vezana na koriščenje sredstev iz te finančne perspektive.
Hvala. Gospa Tamara Vonta bo postavila vprašanje odsotnemu ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Prosim.
Hvala lepa. Sem vztrajala samo zato, ker se mi zdi, da je tema zelo pomembna. Danes so o njej že obširno poročali na televiziji, v soboto smo lahko brali tudi nekaj že v časopisih in predvsem v poročilu medresorske komisije, mislim, da je v sedanjem vladnem sklicu sicer še ni, ampak v poročilu za leto 2011 je mogoče zaslediti trend trgovanja z ljudmi, in sicer je Slovenija v temu primeru ciljna in tranzitna država. V zadnjih letih se opaža trend naraščanja, še celo, da rečem z grdo besedo, uvoza plesalk oziroma artističnih umetnic ali kakorkoli temu že lahko rečemo iz Dominikanske republike. Ta dekleta imajo vsa potrebna delovna dovoljenja, vso potrebno dokumentacijo, zaradi česar lahko seveda upravičeno predvidevamo, da gre za dobro organizirano združbo, ki ima očitno zelo dobre povezave tako v naših upravnih enotah kot na zavodih za zaposlovanje. Bojim se, da tudi kje višje, o čemer smo danes tudi na televiziji lahko slišali, še celo z Ministrstva za zunanje zadeve, da gre za izredno organizirano skupino, ki sega v sam vrh državnih institucij. To je izjemno zaskrbljujoče, da se naša država omenja tudi v Bruslju, kot "slovenska pot", po kateri prihajajo vsako leto, leto za letom, in to mislim, da je številka kar precejšnja, govori se tudi o 400 na leto deklet iz Dominikanske republike, ki so potem nekako razposlane, da rečem, v različne nočne bare. Torej, gre za prostitucijo pod krinko plesa z vsemi elementi izkoriščanja, kar je seveda tudi sestavni del trgovine z ljudmi. Zanima me: Kaj bomo v zvezi s tem naredili? Želela bi precej izčrpno pojasnilo ministra: Kaj je že storil oziroma kaj bo storil? Ker se stvari očitno že nekaj časa vlečejo, pa vsi o tem molčijo. Hvala.
Hvala. Pisni odgovor boste dobili v roku 30 dni. Želite ustnega?
Ustnega želim, hvala.
Dobro, potem pa na naslednji seji. Naslednje vprašanje bo postavil mag. Borut Ambrožič, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister. V času, ko se slovenski potrošniki in tudi pristojne inšpekcijske službe upravičeno sprašujejo, ali je ponujeno domače res domače, postaja zaščitena označba porekla posameznega proizvoda pomembno vprašanje na več nivojih. Kot vemo, pomeni zaščitena označba porekla, da morajo vse faze pridelave in predelave kmetijskega proizvoda potekati na določnem geografskem območju. Če dovolite, bom ta čas izkoristil tudi, da se vrnem malo v zgodovino. Verjetno bo tiste, ki ob tej pozni uri to še spremljajo, zanimalo, govorim namreč o Kranjski klobasi, katere poimenovanje izvira iz časa avstro-ogrske monarhije v začetku 19. stoletja. Ime izdelka Kranjska klobasa pa vsebuje popolnoma določeno geografsko opredelitev, ki jo predstavlja na slovenskem narodnostnem ozemlju od 15. stoletja osrednja zgodovinska dežela, ki je bila od vseh ostalih dežel edina povsem slovenska. Zato je bil izraz Kranjec včasih tudi drugo ime za Slovenca. Slovenija, ki ima že 11 zaščitenih slovenskih proizvodov v Evropski uniji, in sicer sir Tolminc, Ekstra deviško oljčno olje slovenske Istre,Nanoški sir, Kočevski gozdni med, Prleško tϋnko, Zgornjesavinjski želodec, Šebreljski želodec, Ptujski lϋk, Belokranjsko pogačo,Idrijske žlikrofe in Prekmursko gibanico, si zdaj želi upravičeno zaščititi tudi Kranjsko klobaso. Novembra 2005 je GIZ mesne industrije Slovenije začel s postopkom za zaščito Kranjske klobase z geografsko označbo. Sloveniji, ki želi kot zaščiteno označbo porekla registrirati tudi Kranjsko klobaso, pa je nedavno na pot nasprotovanja stopila Avstrija, ker se ta oznaka uporablja tudi pri njih. Minister, zato sprašujem: Katere korake je resorno ministrstvo, torej njegovo, že naredilo in katere še namerava, da bi bili postopki glede zaščite označbe porekla Kranjske klobase uspešni? Že vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Hvala, mag. Ambrožič. Ob tem vašem naštevanju smo ob tej pozni nočni uri vsi postali lačni. Besedo dajem ministru za odgovor.
Meni je manjkalo samo še vprašanje o zaščitenem vinu, recimo cvičku, ki gre zraven, pa bi se vse lepo zložilo. Kar se tiče te teme, ki dobro zapolnjuje prostor, kar mogoče ni nič slabega, v zadnjem času. Ste že omenili, da ta zgodovinski del, ki je tudi del te zaščite in je tudi zelo dobro utemeljen, tudi v knjigi dr. Janeza Bogataja lepo zapisan, tudi to je bilo eno izmed mojih daril gospodu Berlakovichu, tako da sva se lahko o tem na zelo praktičen način tudi pogovorila. Naj pa nadaljujem tam, kjer ste že sami začeli. Leta 2005 je GIZ Kranjska klobasa dal pobudo za geografsko označbo. Leta 2008 je ta postopek tudi stekel do konca in je na ministrstvu, kjer se te zaščite izvajajo, bila tudi ta predhodna zaščita z nacionalno geografsko označbo. Ministrstvo je potem vlogo za Kranjsko klobaso marca 2009 posredovalo Evropski komisiji za registracijo Kranjske klobase na nivoju EU. To vlogo smo dobili v dopolnitev in je bila še dodatno utemeljena z vsemi zgodovinskimi dejstvi. Bilo je treba narediti povezavo proizvoda Kranjske klobase z območjem proizvodnje, se pravi, s Slovenijo. V tem delu so bili kolegi na ministrstvu in GIZ Kranjska klobasa uspešni, tako da je bil 18. 8. 2000 objavljen dokument in je do 18. 8. možnost ugovora na ta dokument s strani tistih, ki jih ta označba moti. Se pravi, v tem delu je bilo že ugotovljeno in tudi javnost je napovedala ugovor. Več od tega zaenkrat še ni storjenega, od te napovedi. V tem času smo bili z avstrijske strani, s strani ministra obveščeni in je tudi omenil, da se je ta zadeva pri njih odprla kot določen problem. Sam sem se potem dogovoril, da sva ob robu konference o ribogojstvu v Salzburgu spregovorila tudi o tej temi. Minister Berlakovich je zelo jasno povedal, da imajo nekateri njihovi proizvajalci klobas zaradi tega določene zadržke. Treba je pa povedati, da je lahko tisti, ki vloži pritožbo, naj bo to država ali proizvajalec, lahko je to iz katere druge države, tako da to ni nek proces, ki bi lahko bil kakorkoli kontroliran, ampak je do 18. avgusta rok, do katerega lahko do teh pritožb pride. Kar se tiče relacije med Slovenijo in Avstrijo oziroma na uradni ravni ministrstev, je bil dogovor takrat v Salzburgu takšen, da se ekspertni skupini pogovorita o tej zadevi, kaj je v bistvu to, kar je moteče, in kakšna so pričakovanja. Kajti če pride do pritožbe na tem nivoju, je potem treba poiskati tudi določen kompromis. Doslej sta bila opravljena dva sestanka v obliki video konferenc, 23. maja in 6. junija. 25. 5. je Avstrija Sloveniji poslala svoje poglede glede avstrijskih proizvodov, kjer se uporablja besedo Krainer. Tako je Avstrija iz tega naslova opozorila in izrazila določena pričakovanja pri petih izdelkih, to so Käsekrainer – ta znamenita dunajska klobasa, ki je tudi najbolj problematična, če smo zelo odkriti, in njih tudi najbolj tangira –, potem Krainer Wurst, se pravi kranjska klobasa, potem so pa še Östern Krainer, Schweine Krainer, Bauern Krainer. Avstrija je v tem delu predlagala, da se dovoli uporabo teh imen pri proizvodih in da se ne bi z njihove strani teh proizvodov kakorkoli prevajalo v naš jezik. Moram reči, da je tudi uporaba vseh ostalih stvari, zastavv in podobno, naj bi bile omejene. S strani GIZ se pripravljajo določena stališča, predvsem za izdelke Käsekrainer [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, če bi še malo nadaljevali, bi vas skoraj opozoril, da je uradni jezik v Državnem zboru slovenščina. Izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora, mag. Ambrožič.
Ne bom dolg, želele bi se samo zahvaliti gospodu ministru. Takšen odgovor sem pričakoval in sem tudi prepričan, če ne, ga bom pa zagotovo opomnil vsake toliko časa, da bo zasledoval interese slovenskih pridelovalcev. Mogoče ne gre dopolnjeni komentar toliko na njegovo izvajanje, pač pa na službo v Državnem zboru, da je po svoje žalostno, da ne znamo svojih interesov niti negovati v hramu demokracije, v katerem smo prisotni, bolje rečeno v poslanski restavraciji, kjer sem bil po pridobljenih podatkih presenečen, da na jedilniku ne moremo najti originalne krajnske klobase, resda zaradi razlogov javnega naročanja, ki so strašno komplicirani in zasledujejo seveda najnižjo ceno ne pa kvalitete in pa slovenski izvornih produktov, tako da srčno upam, da se bo v prihodnosti tudi to na tem področju kaj spremenilo. Hvala lepa.
Dobro, to bo naša generalna sekretarka vzela na znanje, čeprav mislim, da po svojih najboljših močeh skrbi za ponudbo. Hvala. Naslednje vprašanje bo postavila gospa Tina Komel, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Spettabile signor ministro! Spoštovani minister za izobraževanje gospod Žiga Turk! Vzgojno izobraževanje na narodno mešanih območjih v Sloveniji je sestavni del sistema vzgoje in izobraževanja pri nas. Ker se Slovenija močno zavzema za pravice naših narodnostnih manjšin na tujem, je prav, da tudi mi poskrbimo za avtohtone narodnostne manjšine v Sloveniji. Vzpostavljen del vzgoje in izobraževanja predstavlja podlago za uresničevanje enakopravnega položaja italijanske narodnosti, njenega jezika in kulture. Kot poslanki in istočasno pripadnici italijanske manjšine mi je še posebej pri srcu problem vzgojno izobraževalne ustanove v Kopru, kjer sem se tudi sama izobraževala. Zgradba, v kateri se izvaja pouk za pripadnike manjšine, tako za osnovnošolsko kot za srednješolsko mladino, je spomeniško zaščitena. Gre namreč za 450-letno stavbo Collegio dei nobili v strogem centru mesta, v kateri se poleg šolskih prostorov nahaja še zelo dragocena muzejska zbirka, ki ima še posebno zgodovinsko vrednost. V to poslopje nihče že 35 let ni vlagal nobenih sredstev, zato je šola nujno potrebna prenove. Še posebej želim poudariti, da je ravno šola ena od temeljev za uresničevanje in ohranjanje manjšine in njene identitete. Omogočanje pravic pa je ustavna pravica in znak visoke civilizacije pravne države. V tej sestavi imamo tudi manjšinskega poslanca, ki ga še nisem slišala, da bi od Vlade in ministra kljub zmanjševanju sredstev in poslabševanju razmer za italijansko manjšino zahteval osnovne pogoje za njihovo delo. Ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigo Turka zato sprašujem: Quando avete l' intenzione di rinnovare le scuole della minoranza del litorale sloveno, che col passare degli anni necessitano di urgente restaurazione? Kdaj nameravate dotrajane in nevarne šole z italijanskim učnim jezikom prenoviti? Ali se vam ne zdi, da bo tak odnos do italijanske manjšine imelo tudi medsosedske posledice za naše manjšine v tujini? Hvala.
Gospod minister.
Hvala za to vprašanje. Žal je moja italijanščina preslaba, da bi se vam upal brez napake kaj odgovoriti, zato mi oprostite, če bom ostal pri slovenščini. Morda delate gospodu Battelliju vseeno nekoliko krivice. On je zelo hitro zaprosil za sestanek z menoj, sestala sva se 2. marca in oba problema in tudi problem srednješolskega oziroma poklicnega šolskega centra v Izoli mi je omenil kot nevralgično točko italijanskega manjšinskega šolstva pri nas. Nekaj kasneje sem se srečal tudi s spoštovanim poslancem madžarske narodnosti in tudi ko smo imeli obisk v Prekmurju, sem se srečal še s tisto problematiko. Gospod Battelli me je najprej opozoril na problem osnovne šole oziroma podružnične šole v Sečovljah. Mi smo takoj, torej ta sestanek je bil 2. marca, 19. marca obiskali to šolo, predstavniki občine, šola, projektanti, ljudje z našega ministrstva, in tam smo ugotovili, da sanacija tiste kamnite obstoječe stavbe ni smiselna in je bilo dogovorjeno, da pristopi občina k projektu novogradnje v istih gabaritih in identična obstoječi gradnji. 15. maja smo dobili na ministrstvo novo dokumentacijo, se pravi PGD, arhitekturo, podpis del DIP, predvidena investicijska vrednost tega projekta je 431 tisoč evrov. Prva ocena kaže, da je projekt pripravljen tako, da ga bo mogoče upoštevati kot podlago za izdelavo predloga Vladi Republike Slovenije za vključitev v NRP državnega proračuna. Vendar dodatnih sredstev za interventno vključitev tega ali katerega drugega projekta v rebalansu za leto 2012 mi na ministrstvu nimamo. Je pa ena dobra stvar načina, kako je rebalans glede investicij pripravljen, namreč da se je kar nekaj sredstev iz posameznih sredstev, evropskih sredstev, ki so jih imela rezervirana ministrstva, preselil na Ministrstvo za finance in je mogoče s tistim denarjem bolj fleksibilno dela, tako da bomo mi proučili, katere od teh projektov pa morda še kakšno drugo vlaganje v šolsko infrastrukturo bomo lahko realizirali v primerih, če kolegi na kakšnih drugih področjih, recimo pri izgradnji drugega tira ali pa pri kakšni cestni infrastrukturi, ne bodo mogli porabljati svojih projektov. Za šolo v starem mestnem jedru v Kopru, v zvezi s katero sprašujete, je bil razpis v letu 2008. Projekt je bil vključen v izbor projektov za financiranje. Je pa usklajevanje dokumentacije zelo zahtevno, ker gre za spomeniško zahteven objekt v starem mestnem jedru, kot ste tudi sami povedali. Zagotoviti je treba tudi sredstva iz več proračunskih virov, ker je razlika, ali gre za osnovno ali gre za srednje šolstvo. Ker so bila sredstva na vseh investicijskih projektih našega ministrstva omejena na tiste projekte, ki že potekajo, velja tudi za nadaljevanje teh aktivnosti isto, kot sem povedal – če bodo ostala sredstva na drugih primerih, bomo to uredili. Moram povedati, da so bili ti sestanki z manjšinama takrat na začetku marca zelo koristni. Opozorili so nas na različne specifike manjšinskega šolstva. Mi smo jim takrat zagotovili, da nobeni varčevalni ukrepi, ki so se takrat pripravljali, tudi vezano na normative velikosti skupine itn., ne bodo tega istega mehanizma uporabljali pri manjšinah, skratka, da se za manjšino zaradi varčevanja ne more čisto nič spremeniti. Tega smo se tudi držali in veseli bi bili, da bi do takih rezultatov prišli tudi na drugi strani v Italiji, kjer sem pa govoril s slovensko manjšino v Čedadu in kjer neke razlike med pred in povarčevalnimi ukrepi pa so.
Zadnje vprašanje v današnji doslej rekordni, menda, tako sem informiran, rekordni seriji poslanskih vprašanj, bo postavil gospod Franc Jurša, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje, gospodu Francu Bogoviču.
Predsednik, hvala za besedo. Nekateri so vztrajni. Spoštovani gospod minister, če bi prejšnji teden vedel, da bom to poslansko vprašanje moral postaviti skoraj pred polnočjo, verjemite, da tega ne bi storil. Ampak poslansko vprašanje se nanaša na prestrukturiranje industrije sladkorja. Republika Slovenija je na osnovi uredbe Sveta št. 320, z dne 20. februarja 2006, o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti Evropske unije prevzela naslednje obveznosti posebej za prestrukturiranje: realizacijo socialnega programa, odstranitev vseh naprav za proizvodnjo sladkorja, razen silosov in pakirnice, če ostane le-ta aktivna, ekološko sanacijo in poslovni načrt prestrukturiranja. Realizacijo in ekološko sanacijo nadzoruje Ministrstvo za kmetijstvo in okolje oziroma Agencija za kmetijske trge Republike Slovenije. Program za prestrukturiranje naj bi bil skladno s terminskim planom zaključen v mesecu marcu letošnjega leta. Ministra za kmetijstvo in okolje sprašujem: Je bil program v omenjeni shemi zaključen v predvidenem roku, torej marca 2012, kot je bilo načrtovano? Prav tako me zanima: Ali je bil organiziran poslovni načrt o nadomestni kulturi in drugi dejavnosti na področju Tovarne sladkorja Ormož, kot je predvideno v programu za prestrukturiranje? Sprašujem vas tudi: Ali zaradi slovenskih nacionalnih zavez do Evropske unije obstajajo zadržki, ki bi v Sloveniji po padcu kvot za sladkor, predvidoma 2015 leta, preprečevale zainteresiranim proizvajalcem ustvariti pogoje za pridelavo in predelavo sladkorne pese v sladkor ali v obnovljive vire energije? Obenem pa me zanima tudi: Ali lahko zainteresirani proizvajalci, ki zagotavljajo ekonomsko pridelavo in predelavo sladkorne pese in za to potreben investicijski kapital, računajo na konstruktivno podporo pristojnega ministrstva?
Izvolite gospod minister.
Hvala lepa. Glede na to, da bi naj kvote padle leta 2015, bi mogoče res še lahko na naslednji seji to obravnavali, ampak dajva danes izpeljati to do konca. Program prestrukturiranja je bil končan v predvidenem roku, realiziran je tudi ta socialni program, to so ustrezna plačila odpuščenim delavcem, pa tudi satisfakcija proizvajalcem sladkorne pese. Odstranjene so bile tudi vse naprave za proizvodnjo sladkorja, ohranjeni so bili silosi za skladiščenje sladkorja in pakirnica, ki še vedno obratuje in je bila prodana podjetju Pfeifer in Langen. Poslovni načrt tovarne ni vseboval nadomestne kulture, ampak je bila, kot sem že dejal, izplačana odškodnina tudi predelovalcev, na drugi strani pa preusmeritev le-teh v druge kulture: pšenica, oljna ogrščica in pa ostale poljščine. Ohranjena je bila dejavnost skladiščenja in pakiranja sladkorja, ki ga opravlja to nemško podjetje, del železniškega tira pa je bil prodan slovenskim železnicam. Na lokaciji je ostala tudi poslovna stavba in pa izpraznjeni objekti s pripadajočo infrastrukturo, za katero lastniki iščejo investitorje oziroma kupce za vzpostavitev nove gospodarske dejavnosti. Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja postopke spremlja. S spremljanjem nadzora tega programa ni ugotovila nepravilnosti. S strani kmetijske inšpekcije Inšpektorata za kmetijstvo, gozdarstvo in hrano, ki je tudi pregledal zaključek, je ugotovitev, da bi bilo treba odstraniti še proizvodnjo halo in skladišče za pelete pesnih rezancev, glede na sanacijski program. Še bolj pa je problematično to, da je bila revizija tega projekta in pa pravilnost izvedbe projekta prestrukturiranja tudi s strani Evropske komisije, njihova ugotovitev pa je, da je glede na uredbo, ki določa reformo sladkorja, treba odstraniti tudi silose. To je ena od problematičnih točk, okoli katere smo tudi v dialogu z Evropsko komisijo. Sekretar je bil prav na to temo mesec, dva nazaj pri kolegih v Bruslju, zadeva na podobnem nivoju, sicer še z večjimi dimenzijami se odvija tudi v Italiji, tako da je tukaj lahko tudi še ena od stvari, ki jo bo treba zelo temeljito urejati na relaciji Evropska komisija in pa mi. Kar se tiče leta 2015 je zaenkrat pri sprejemanju skupne kmetijske politike še vedno predvidena ukinitev kvot. Upam, da to ne bodo kakšni veliki proizvajalci, ki vplivajo na to spremembo, zaenkrat ni nobenega signala, in takrat nimamo več teh obvez in zavez, ki si jih je v tej uredbi, v tem trgu Slovenija zadala in se tudi odrekla te proizvodnje predelave sladkorne pese in pa proizvodnje sladkorja. Tako da, če bo leta 2015 podobno kot danes, ko vemo, da je cena sladkorja zelo visoka in da je temu primerna tudi donosnost pridelave sladkorne pese primerna, s strani Ministrstva za kmetijstvo in tudi nekateri pogovori so že bili opravljeni, vemo za skupino, ki inicira te pogovore, da se pripravi skupaj s predelovalci eventualno tudi zainteresirane gospodarske subjekti in se mogoče ta proizvodnja obudi. Bistveno enostavnejša je sama pridelava sladkorne pese, če bodo prišle močne pobude pa bo za razmisliti tudi o eventualnem zagonu predelave sladkorja.
Ja, izvolite, gospod Jurša.
Glede na pozno uro, ne bom postavil dodatnega vprašanja.
Saj tudi ne smete po Poslovniku, samo dopolnitev odgovora lahko zahtevate. Dobro, s tem smo izčrpali poslanska vprašanja. Prekinjam to točko dnevnega reda, v okviru katere nam je preostalo še, da jutri glasujemo o predlaganih sklepih za to, da se opravi razprava o odgovorih. Torej, tem bomo odločali jutri. Točko pa prekinjam in prekinjam tudi 4. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. Spoštovana kolegica in spoštovani štirje kolegi in seveda oba ministra s sodelavci, lahko noč.