Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 15. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Maruša Škopac, gospa Vesna Vervega, gospod Kamal Izidor Shaker, gospod Žan Mahnič, mag. Anže Logar in mag. Andrej Šircelj. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta in predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije k 15. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda 15. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 15. januarja 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanja glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 15. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 35 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslank in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ v petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne dobi odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica in minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: gospod Karel Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve, mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve, mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, dr. Dušan Mramor, minister za finance, gospa Alenka Smerkolj, ministrica brez resorja, pristojna za razvoj in strateške projekte in kohezijo, ter dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Postopkovno, gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vsem prav lep pozdrav! Med naštetimi odsotnimi ministri, odsotnih je pet, imajo štirje upravičen razlog, le minister za finance dr. Dušan Mramor nima opravičljivega razloga za odsotnost s seje Državnega zbora. Po Poslovniku Državnega zbora je minister opravičen, in ga lahko nekdo nadomešča v primeru, ko gre za mednarodno dejavnost. In to je edini razlog, da se minister lahko opraviči zasedanja Državnega zbora. Dr. Dušan Mramor ima, kot vidimo iz te obrazložitve, letni dopust, kar pomeni, da ta odsotnost ni skladna, ni upravičena in jaz bi, gospod predsednik, le predlagal, da naslovite predsedniku Vlade, da zagotovi udeležbo ministrov in je odsotnost dopustna samo iz upravičenih razlogov. Da je ta problem taka neopravičena odsotnost, kaže tudi to, da smo program dela Državnega zbora sprejeli 9. novembra lanskega leta, torej pred tremi meseci. Mislim, da tak način ob zadevah, ki se odpirajo v zadnjem času predvsem s tega akademskega področja, oziroma da so takšna izigravanja in načrtovane odsotnosti v času poslanskih vprašanj popolnoma neutemeljene. Predlagam, da predsednika Vlade opozorite, da zagotovi, da se njegova ministrska ekipa udeležuje sej Državnega zbora in da ne zlorablja poslovnika in pravil in uporablja te neupravičene razloge za odsotnost. Problemi, ki so v državi, problemi, s katerimi se sooča minister za finance in tudi še kakšen drug minister in je povezan s temi neupravičenimi zadevami, ne more biti razlog, da se z dopustom izogne seje Državnega zbora in tudi morebitnim vprašanjem, povezanim s temi zadevami. Hvala lepa.
Tovrstna opravičila glede zasedbe oziroma prisostvovanja sejam Državnega zbora so bila že posredovana. Premislil bom o tem vašem predlogu in na ustrezen način reagiral. Zdaj pa bomo nadaljevali. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Prvi mu bo poslansko vprašanje zastavil Miha Kordiš.
Predsedujoči, hvala za besedo. Etika, morala, to sta bili edini politični obljubi SMC pred volitvami. Do danes sta se sprevrgli v svoje nasprotje – v zavajanje, goljufanje in zlorabo. Najbolj nas v Združeni levici vznemirja aktualno sprenevedanje in toleranca do sistematičnih zlorab, ki si jih je privoščila akademska elita. Gre za ščitenje prepletenosti politične in akademske elite ter njihovih koruptivnih praks. Minister Mramor je v času, ko je bil dekan Ekonomske fakultete, zavestno pridobil nezakonito premoženjsko korist. Gospod Mramor ni samo kršil 16. člena ZJU in bi moral za to odgovarjati, njegovo dejanje ima tudi znake klientelizma. Nezakonite zaslužke je odrejal še drugim članom vodstva. Med temi je tudi tajnik fakultete, ki je neupravičeno dobil več kot 41 tisoč evrov. In ta tisti človek je v tem trenutku vodja Mramorjevega ministrskega kabineta. Predsednika Vlade, odstopa Dušana Marmorja niste sprejeli. Bolj se zdi, da je šlo za dogovorjeno predstavo za javnost. Prav tako, gospo Cerar, k odstopu niste pozvali ministrice Makovec Brenčič. Ministrica si je poleg neupravičenega dodatka izplačevala še 19 tisoč evrov neupravičenih sejnin in potnih stroškov iz Nakvisa. Namesto odstopa, kot kaže, čaka ministrico naloga legalizacije notranje privatizacije Univerze. Privatizira pa jo prav akademska elita, ki jo vi, gospod premier, ščitite. Akademske elite in politični razred res vstopajo v odnos simbioze in vzajemnega pokrivanja hrbta. Zato me, gospod predsednik Vlade, zanima: Zakaj je bilo ravnanje ministra Mramorja opravičljivo, ravnanje ministrice Setnikar Cankar pa ne? Setnikar Cankar je prejemala astronomske honorarje, praksa je bila nepoštena, ampak je bila vsaj zakonita, kljub temu pa je gospa Setnikar Cankar odstop ponudila, vi, kot predsednik Vlade, pa ga takrat niste sprejeli. No, tokrat imamo opravka z nezakonitim izplačevanjem neupravičenih astronomskih dodatkov. Minister Mramor pa je dodatno prav dobro vedel, kaj počne in je do zadnjega zavajal z različnimi izgovori, ki so se potem izkazali še za laži. Ob zavrnitvi odstopa finančnega ministra ste, gospod premier, izjavili naslednje, bom kar citiral: "Delo SMC je vznemirilo ljudi, ki so prej bogateli na račun državljanov". Konec citata. Vsa dejanja pri vas pa kažejo v diametralno nasprotno smer, Zato me zanima: Kdo so ti ljudje, ki so bogateli na račun državljanov, po vaše neupravičeno? In tukaj me zanima zelo konkretno, če ne že imena, pa vsaj kaj dela, kje delajo, v katerih državnih podjetjih, državnih organih se pogovarjamo. Kar pa res želim slišati, pa je, gospod predsednik Vlade, konkretna imena in priimke. In potem naprej, zakaj pa ne, me zanima: Kako konkretno ste proti tem ljudem ukrepali? Ne nazadnje so tukaj ljudje, ki po vaše bogatijo na račun državljanov. Gospod predsednik Vlade, najlepša hvala za vaš odgovor.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec. Najavili ste poslansko vprašanje, ki se glasi takole: "Predsedniku Vlade bom zastavil vprašanje glede kadrovske politike trenutne vlade." Tako da, prvič, to, kar ste na koncu dejali, da bi želeli neka konkretna imena, ne sodi v okvir vašega napovedanega vprašanja, niti ni mogoče in primerno, da bi kot predsednik Vlade zdaj našteval imena ljudi, ki so odgovorni za to ali ono, ki so v teh ali onih postopkih ali pa v njih bodo. Jaz se bom osredotočil na to vprašanje, ki ste ga seveda zlorabili, ampak bom vseeno podal odgovor vsaj glede tistega glavnega, za kar sem neposredno seveda tudi sam soodgovoren. Omenili ste ministra Dušana Mramorja in vprašanje etičnosti. Najprej naj rečem to, nepravilnosti ali napake, ki so se zgodile leta 2008 na kar velikem številu fakultet in kar veliko ljudem, in verjetno je bilo takšnih nepravilnosti še kaj tudi v kakšnih drugih sferah in v kakšnih drugih letih, so bile napake, ki jih je odkrila naša vlada. Nobena od prejšnjih vlad, pred nami so bile tri vlade, nobena ni razkrila teh napak. V tej naši vladi je ravno minister Koprivnikar iz vrst SMC sprožil tudi te postopke, da se je stvar razkrila. Kar kaže, prvič, to, da pod vodstvom stranke SMC naša vlada sledi temeljnemu načelu, ki smo mu rekli pravna država, razkrivanje nepravilnosti – tudi etičnih, ne samo pravnih. Drugič, ni vsaka etična napaka enako težka. Vedno kadar kot predsednik Vlade ali kdor koli drug presojaš o odgovornosti nekoga, moraš presojati to v kontekstu različnih dejavnikov. Minister Dušan Marmor se je po prvih nekoliko res nespretnih tudi neprimernih izjavah na nek način, za katere sem ga ostro kritiziral, kritiziral sem ga tudi za dejanje, za napako, ki je bila storjena, javno opravičil, obžaloval svoje dejanje, vrnil je že vsa sredstva, in mi ponudil odstop. Jaz v tem vidim etično komponento njegovega ravnanja. Še posebej zato, ker v času, ko je odredil te honorarje, jih ni, tako kot vi pravite, klientelistično, ampak je on te honorarje preskrbel za sodelavce na fakulteti, ki so delali prek rednega delovnega časa. Pred tem se je pozanimal, ali je pravna podlaga. Sprejet je bil pravilnik, ki mu je, po mnenju pristojnih, to omogočal. On je v dobri veri, da dela v skladu s pravom, odredil te honorarje za ljudi, ki so delali prek normalnega časa. Tudi zase. Res je. Danes se je ugotovilo, da je bila to napaka, zato je prav, da je sprejel odgovornost, da se javno opraviči, obžaloval, ponudil odstop. Hkrati pa moram upoštevati, da tega ni storil kot minister v sedanji vladi, to je dejanje iz preteklosti, da kot minister v sedanji vladi je eden najboljših, dobil je prestižno nagrado prvi minister Evrope. Torej najboljši finančnik leta, govorim za finančno področje, ki ga podeljuje ugledna revija iz Londona The Banker. Minister Dušan Mramor je izjemno zaslužen za to, da smo uspeli konsolidirati javne finance, zmanjšali naraščanje javnega dolga, zmanjšali proračunski deficit pod 3 % in, pozor, to želim poudariti, z vsem tem in številnimi drugimi dejavniki doživeli porast bonitetnih ocen, kar je naši državi prihranilo več kot pol milijarde evrov, ker so tako padle obresti. Minister Mramor torej odlično opravlja svoje delo. Opravlja ga zavzeto, tudi čez vikende, tudi zvečer, z njim sva večkrat na zvezi in delava skupaj ali pa dela s svojimi sodelavci stalno. Zato bi poudaril, da v tem tehtanju, kaj mora prevladati, sem se odločil, da zagotovo zasluži kritiko, zasluži neke vrste opomin, ampak s tem, ko je prevzel odgovornost, obžaloval, in ker odlično dela, sem se odločil, da ostane v vladi. Smiselno enaki razlogi veljajo tudi za ministrico Makovec Brenčič. Naj pa pojasnim še to. Ko je gospa Stanka Setnikar Cankar bila v podobni situaciji, nekoliko drugačni, ni želela sama nadaljevati dela v vladi pod nobenim pogojem. Tako da mi takrat niti ni omogočila tega razmisleka, zato takrat nisem imel izbire. Njen odstop je moral biti dejstvo.
Miha Kordiš imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, predsedujoči, za besedo. Poglejte, jaz inštrumenta poslanskega vprašanja na nobeni točki nisem zlorabil. Vsi vemo, da so državni organi, državna podjetja tako ali drugače podrejena predsedniku Vlade, da predsednik Vlade lahko ukrepa, da v njih posredno, neposredno lahko kadrira. Tako da moje vprašanje je bilo tu popolnoma na mestu. In če se kje, gospod premier, dogajajo zlorabe, se dogajajo v vaši ministrski ekipi, ker si izplačuje takšne in drugačne neupravičene dodatke oziroma si jih je v svoji akademski karieri, sedaj pa se zateka v zavajanje, razkrivanje v laži. Ponovno ponavljam vprašanje, ki sem ga zastavil že prej, pa nanj v resnici nikakor niste konkretno odgovorili, ampak ste se skrili za neke precej meglene opredelitve o tehtanju, torej: Zakaj je bilo ravnanje ministra Mramorja opravičljivo, ravnanje ministrice Setnikar Cankar pa ne? Prosim, če se tokrat ne izogibate odgovoru, ampak zelo jasno poveste. Imamo v obeh primerih nelegitimno izplačevanje astronomskih dodatkov. V aktualnem primeru ministra Mramorja pa gre še za nezakonito izplačevanje. Nasploh pa mislim, da smo pri vaši retoriki soočeni z manevrom, kot smo bili priče že pri vprašanju privatizacije javnih podjetij. Gospod Cerar, javnost zavajate z izjavami tipa – delo SMC vznemirja ljudi, ki so prej bogateli na račun državljanov, samo zato da bi prikrivali svojo lastno uslužnost do bogatenja posameznikov na javnih sredstvih, tudi teh, ki sedijo v vaši vladi. Gospod premier, ponovno počnete točno to, kar sicer očitate drugim. V tem konkretnem primeru smo soočeni s popolno podporo Vlade notranji privatizaciji univerze pod taktirko akademskih elit in prisvajanju javnih sredstev. Najlepša hvala za vašo dopolnitev.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Vprašanje ste nedvomno zlorabili, kajti v tem, kar ste napovedali, ni bilo vsaj polovice tistega, kar ste me potem tukaj spraševali oziroma v smer, v katero ste nakazovali. Če dovolite, kako naj si mislim, vi recimo rečete tukaj pred javnostjo, da so državna podjetja podrejena predsedniku Vlade. Poglejte, to vpletete v vaše vprašanje. Ne vem, to je za mene, bi rekel, ali velika nestrokovnost ali namenoma zavajanje javnosti. Vi veste, da državna podjetja od ustanovitve Slovenskega državnega holdinga, na katero je preneseno to korporativne upravljanje, niso podrejena Vladi ali predsedniku Vlade. In ko potem dodate še to, da je stranka SMC nekako naklonjena klientelizmu, lobijem itn., spet širite neresnico, za katero bi bili lahko v normalni situaciji toženi pred sodiščem, zlorabljate pa svoj privilegij poslanske imunitete. Vi lahko tukaj, ker imate poslansko imuniteto, izrečete vsako možno laž, jaz pa imam edino možnost to, da povem, da to ne drži. In ko govorimo o teh zlorabah, je to prav tako neetično kot marsikaj drugega, kar govorite. Pa zato ne bom predlagal vašega odstopa, ampak vam samo povem, da si ne dopustim, da izrekate take neresnice. Stranka SMC tega ne počne. Jaz kot predsednik stranke sem zelo jasno tudi tukaj na tem mestu in večkrat v zadnjih dneh povedal, da absolutno smo za to, da se uveljavlja pravna pa tudi etična odgovornost, kjer je potrebno, ni pa za vsako dejanje nujna sankcija odstop ali ne vem, križanje, če bi želeli kakorkoli temu reči. Sankcijo je treba sorazmerno prirediti dejanju. Jaz sem razložil, zakaj sem sprejel tako odločitev. Ta odločitev ni bila lahka, to veste sami in vem tudi sam, verjamem, da sproža različna menja, to je legitimno, tudi vi imate pravico do vašega mnenja, nimate pa pravice do tega, da širite neresnice. In zato še enkrat poudarjam, odločitev sem dobro pretehtal, jo pojasnil, minister Mramor je prevzel nase odgovornost, poravnal tisto, kar je dolgoval, ravnal je v dobri veri, ni vedel, da ravna nezakonito v tistem času. Ponavljam, teh nepravilnosti ni odkrila nobena od prejšnjih treh vlad, odkrili smo jo prav mi sami. Hvala.
Dr. Franc Trček, postopkovno.
Hvala za besedo, predsedujoči. Postajam zgrožen, kam pelje forma tega državnega zbora. Jaz nisem ne pravnik, ne doktor prava, ne bivši svetovalec tega državnega zbora, ampak tokrat sem pa prebral poslovnik, ga tudi ne obvladam tako dobro kot gospod Tanko, ampak vem, da poslovnik razlaga predsedujoči, ne pa predsednik Vlade Slovenije, ki pride tukaj, da odgovarja na poslanska vprašanja. V tem državnem zboru veljajo ista pravila za vse. Naj veljajo tudi za vlado, ko pride v državni zbor. To je moj predlog. Hvala za besedo.
Miha Kordiš, imate besedo, da postopkovno zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo, predsedujoči. Če ne drugega, bi bilo smiselno podati zahtevo za obravnavo premierjevega odgovora na plenarni seji Državnega zbora že zato, ker svoj čas za odgovor na korektno poslansko vprašanje uporablja za obračunavanje za Združeno levico, namesto da bi podal neke vsebinske argumente. Če se pa vrnem na samo poslansko vprašanje, poglejte, še zmeraj gospod premier ni odgovoril, zakaj je bilo ravnanje ministra Mramorja opravičljivo, ravnanje ministrice Setnikar Cankar pa ne. Raje se je ukvarjal s tem, da zanika, da ima predsednik Vlade posredno oziroma neposredno ogromno moči delovanja v državnih organih in v državnih podjetjih. Predsednik Vlade trdi, da delo SMC vznemirjal ljudi, ki so prej bogateli na račun državljanov, soočeni smo pa s stanjem stvari, ki je popolnoma nasprotno od trditev gospoda predsednika Vlade. Ministri te vlade, Mramor, gospa Setnikar Cankar, Makovec Brenčič itn. so v resnici tisti, ki so na veliko bogateli na račun državljanov. Za svoje izjave predsednik Vlade ni predložil nobenega dokaza, nobene konkretnosti. Nič novega, bi sicer lahko dejali. No, pa vseeno, na neznanem kraju, v neznanem času. Vendarle pa so zlorabe, tiste zlorabe, ki so znane, pa gospod Cerar in SMC na vsepretege ščitita konkretno zlorabe na akademiji. In SMC v svojem delovanju ne nazadnje ni posegala na nobeno področje, kjer vemo, da se dejansko dogaja izčrpavanje javnih sredstev. In zavajanje predsednika Vlade, njegova uslužnost do elitnih, ščitenje bogatenja na račun državljanov so razlogi za alarm. Mislim, da je to krepko vredno razprave na plenarni seji Državnega zbora.
Miha Kordiš o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 26. januarja 2016, v okviru glasovanj. Gospa Ljudmila Novak, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Spoštovani gospod predsednik, predsednik Vlade, ministrice, ministri, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Zaradi neučinkovite skupne evropske politike pri reševanju migrantske krize so bile države članice, ki so najbolj izpostavljene migrantskim tokovom prisiljene iskati svoje rešitve za zaščito svojih državnih meja in državljanov. Na četrtkovi seji je Vlada Republike Slovenije zaradi pričakovane omejitve vstopa migrantov v sosednjo Avstrijo sprejela odločitev, da bodo tudi slovensko mejo lahko prestopili le migranti, ki bodo za azil zaprosili v Avstriji, Nemčiji ali v Sloveniji. Spoštovani, gospod predsednik: Kako bo ravnala Slovenija v primeru, ko bo Avstrija zavrnila vstop večjega števila migrantov, ki tudi v Sloveniji ne bodo zaprosili za azil? Kako bo ravnala v primeru, če teh migrantov tudi Hrvaška ne bo hotela sprejeti nazaj? Če se kljub omejitvi vstopa v našo državo zgodi, da bodo številni migranti tudi vrnjeni v Slovenijo, kako bomo zanje poskrbeli? Ali bo 123 milijonov evrov v državnem proračunu dovolj? Hvala za odgovor, spoštovani, gospod predsednik.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka. Kot veste, je migrantska kriza nekaj, kar presega sposobnost Slovenije in pravzaprav vsake posamezne države, ampak resnično rabimo skupno evropsko pa tudi širšo rešitev tako v državah izvora v Afriki, Siriji kot tudi na robovih Evrope. Naj v zvezi s tem povem, da sem prepričan, če ne bomo prišli do nekih skupnih rešitev znotraj EU ali širše, zadeva ne bo pretresala samo Slovenije, ampak celo Evropo. Zato sem podal pobudo, da se poleg vseh ukrepov, ki jih je Evropska unija že sprejela za Grčijo in jih mora še implementirati, da se poleg sporazuma s Turčijo, ki tudi še ni implementiran, uvede neka druga linija varstva te, bi rekel, naše evropske zgodbe na liniji med Makedonijo in Grčijo. Gre za to, da predlagam, da se tam vzpostavi skupno za sodelovanje evropskih držav neka linija zaščite na meji, kjer bi se dodatno, če v Grčiji to ne uspe, preprečile iregularne migracije v Evropo. Ta moj predlog, ki so ga v teh dneh že objavili tudi v nekaterih evropskih medijih, tako recimo Die Welt, dvakrat, Handelsblatt, tudi bruseljski medij Politico, Le Monde in tako naprej, doživlja ta hip neko konkretno razpravo, kajti danes bodo ministri za notranje zadeve ob svojem rednem zasedanju v Amsterdamu imeli še poseben sestanek, na katerem bodo obravnavali prav to pobudo, ki sem jo predstavil. Upam in želim si, da bi ta pobuda bila uspešna, kajti v tem primeru bomo lahko zaustavili ta tok iregularnih migrantov čez tako imenovano zahodnobalkansko in srednjeevropsko pot. Zato je zdaj dejansko tudi to zelo pomembno, da sem danes dobil pismo gospoda Junckerja, predsednika Evropske komisije, v katerem izrecno sprejema in daje podporo tej moji pobudi in si želi, da bi prišlo do njene realizacije. Seveda so pa to pobudo podprle že tudi države višjegrajske četverice in tudi nekatere države na Balkanu, Hrvaška, Srbija in tudi sama Makedonija. Na ta način bomo reševali ta problem, če ga bomo reševali zgolj na naših mejah, bo država večplastna, tudi gospodarska, ne nazadnje zapiranje meja med Švedsko-Dansko, Dansko-Nemčijo, Nemčijo-Avstrijo, Slovenijo-Hrvaško lahko povzroči slabitev gospodarskih odnosov, konflikte. Še posebej na zahodnem Balkanu lahko ti konflikti postanejo resnejši. Slovenija je sprejela stališče, kot ste ga rekli. Mi bomo ukrepali tako kot do zdaj, skrbeli bomo humanitarno za tiste migrante, ki se znajdejo pri nas, vendar kolikor jih bomo lahko sprejeli, jih bomo tudi oskrbeli, ostalim pa ne bomo pustili vstopa v Slovenijo. Še posebej če bo Avstrija zaustavljala te migrante na svojih mejah, se bomo odzvali s sorazmerno enakimi ukrepi, kar smo že pred meseci predvideli in javno komunicirali. To pomeni, da bomo tudi mi zavračali vse tiste migrante na hrvaško-slovenski meji, ki bodisi prihajajo iz varnih držav ali nimajo drugih pravno in sicer utemeljenih razlogov, da vstopijo v Avstrijo, Nemčijo ali recimo v Slovenijo kot ciljno državo, če bi se to zgodilo. To, da pa se lahko nekdo sklicuje na azil, je pa mednarodno priznana pravica, ko jo Slovenija spoštuje, vendar pa to ne prejudicira vnaprej, kakšen bo postopek v konkretnem primeru. Če se takšna oseba znajde v Sloveniji, to ne pomeni, da bo avtomatično kar azil dobila, kajti če bo postopek izkazal, da je do njega upravičena ali ni upravičena, se bo temu ustrezno postopalo naprej. Vsekakor pa zagotavljam, da bo Slovenija storila vse, kar je treba, da bo zaščitila svoje interese, ravnala v skladu s pravom, vendar tudi upoštevala te izredne razmere, upoštevala varnostne vidike in upoštevala vse tisto, kar je do zdaj, ko je uspela kljub tem silnim migracijskim pritiskom, valovom še vedno humanitarno in dostojno poskrbeti za ljudi, ki so prihajali. Vsekakor pa, če se bodo meje v Evropi zapirale, je to nekaj, kar bo Evropo dezintegriralo. Zato iščemo in zato sem tudi podal ta predlog za iskanje skupne rešitve zdaj tudi v neki novi dimenziji, in jaz mislim, da to obeta marsikaj. Če bi se ta rešitev sprejela, je lahko to tisti izhod, ki bi cel zahodni Balkan pa tudi schengensko območje potegnil iz tega vrtinca nepredvidenih situaciji. Poudarjam, da dela vlada vse po načrtu, da storimo vse, da zavarujemo Slovenijo in njene državljane. Hvala lepa.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo da zahtevate dopolnitev odgovora.
To vašo pobudo pozdravljam, ta vaš predlog, da se zavaruje meja v Makedoniji, predvsem pa mislim, da evropske institucije tukaj premalo učinkovito in enotno delujejo, in bi morali naši ministri ves čas na vseh sestankih na to opozarjati oziroma k temu težiti. Bolj ko bo zavarovana zunanja meja Evropske unije, manj bo potrebnih notranjih meja. Ker pravite, da moramo spoštovati zakone tudi glede migrantov, vas pa sprašujem: Ali ste osebno pogledali Zakon o mednarodni zaščiti, ki je zdaj v parlamentarni obravnavi, ker ta pogoje prav nič ne zaostruje, ampak tudi glede na Zakon o tujcih je Slovenija zelo širokosrčna pri združevanju družinskih članov? Tukaj pa celo pravice razširja, in to mislim, da bo postalo nevzdržno. V primeru, da dejansko Nemčija in Avstrija izpolnita tisto kvoto migrantov, potem se bo tudi interes za Slovenijo povečal. Vemo, po spletu tudi krožijo razna pisma, ki jih dobivajo tudi ti migranti, kjer priporočajo Slovenijo kot lepo deželo, z ustreznimi finančnimi pomočmi in tako naprej. Vse to zelo skrbi slovenske državljane. Zato vas sprašujem: Ali poznate podrobnosti teh dveh zakonov, ker Zakon o mednarodni zaščiti celo širi pravice pri združevanju družinskih članov? Mislim, da bo v primeru zaprositve večjega števila azilantov to nevzdržno za slovenske finance.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, za to dodatno vprašanje. To vprašanje je vsekakor zelo na mestu. Mi na vladi že intenzivno razmišljamo o možnosti spremembe Zakona o tujcih in na sploh o ureditvi, ki bi nazaj zožila te pravice glede družinskih članov. To dejansko lahko predstavlja problem v določenih situacijah. Tu gre tudi za situacijo, ki jo je treba obravnavati v skladu z odločbo Ustavnega sodišča, zato to terja nek študij same materije. Ampak tu smo že pri iskanju zelo konkretnih rešitev, če bo za njih prišla potreba. Strinjam se tudi s tem, da Slovenija doživlja to neko prepoznavnost, nekateri pač pošiljajo takšna sporočila po svetu. Jaz mislim, da bomo mi absolutno dosledno izvajali našo politiko, tudi zakonodajo. Treba je vedeti, da nekdo, ki prihaja iz varne države, nekdo, ki nima utemeljenih razlogov za vstop v Slovenijo, če bo prišlo do zaostrovanja na mejah severno od nas, tudi v Slovenijo ne bo mogel vstopiti oziroma po posebnem postopku, ki bo izveden, iz Slovenije vrnjen nazaj. Bi pa rekel glede same azilne politike in teh pogojev. Slovenija je glede tega nudenja ugodnosti tudi nekih finančnih zneskov na samem dnu, še to krčimo, obstajajo pa evropske direktive, pod katere ne moremo. Obstaja nek minimum, ki velja za celoten evropski, torej širši prostor in tukaj smo k temu zavezani. Vendar naj že zdaj poudarim, da naša ureditev je in se spreminja v tej smeri, da ne bo vabila nekoga, ki za to nima utemeljenih razlogov. Na vseh nivojih, tako na zakonodajnem, na operativnem, na terenu, kot tudi na političnem zdaj iščemo in predlagamo rešitve v Bruslju in na zahodnem Balkanu izvajamo tiho diplomacijo, javno diplomacijo, da se te zadeve rešijo kompleksno. Vsekakor pa stvar ni enostavna, zato vlagamo v to velike napore. Hvala lepa.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo.
Seveda s tem odgovorom nisem najbolj zadovoljna, ker zakon o mednarodni zaščiti, ki je prav sedaj v proceduri, priča o nasprotnem, da mi celo povečujemo možnosti za to združevanje družin, da ne govorimo o zakonu o tujcih. To je treba nemudoma spremeniti, in mislim, da bi morali tudi v parlamentu imeti dejansko razpravo o tem, koliko azilantov, koliko migrantov, koliko tistih, ki bodo potem lahko ostali pri nas, je pravzaprav Slovenija sposobna sprejeti. Mislim, da nekatere druge države so jasno povedale številke, v Sloveniji teh številk ne poznamo, o tem se ne pogovarjamo. Mislim, da bi se ta razprava morala odviti tudi v Državnem zboru, zato upam, da boste poslanci ta predlog podprli, čeprav smo o tej migrantski krizi že nekajkrat razpravljali. Nismo pa razpravljali o tem, ali želimo, da sprejmemo večje število tujcev v Sloveniji, da se integrirajo, ali kakšna je pravzaprav ta naša migrantska politika. Zato predlagam razpravo o tej temi v Državnem zboru oziroma o odgovoru, s katerim nisem popolnoma zadovoljna.
Gospa Ljudmila Novak, ker sem vam dal besedo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru, bo o vašem predlogu Državni zbor odločil jutri, 26. januarja 2016, v okviru glasovanj. Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Predsedniku Vlade bom zastavil vprašanje glede njegove poti v Ameriko in glede informacijske tehnologije, kar je bilo tudi predmet tega sestanka. Ostalo je veliko nejasnih točk in netransparentnosti. Tematika je sodobno usmerjena v sedanji čas, naprej, ne nazaj, kakor se izgovarja vlada za pretekle probleme. Gre za to, da je tematika večplastna. Prvi vidik je politični. Zanima nas, kakšne so politične preference tega obiska, kaj je Slovenija pri tem pridobila in kako se je povečal ugled. Drugi vidik je gospodarski, kje so slovenska podjetja, kaj so slovenska podjetja pridobila, kje bo njihov posel ali pa gre samo za privatizacijo javne uprave. Tretji vidik je informacijska tehnologija, kar pomeni, da se moramo približati evropski agendi, in sicer gre za digitalizacijo, ali smo skladni s to agendo ali pa gre za neke nekompatibilne standarde. Četrti vidik pa je vidik varnosti, kajti vemo, da številne zadeve uhajajo na varnostnem področju, in to predvsem s strani kibernetske kriminalitete. En del tega smo videli tudi pri zadnjem obisku madžarske vlade, ko so podatki uhajali. Glede na to zastavljamo vprašanje in sicer: Kakšen je bil namen tega obiska, kako je ta obisk ocenjen, kdo vse je bil na tem obisku, v kakšni funkciji, kdo je plačal strošek, v kolikšni meri? In pa seveda: Kaj se je dogovorilo, kajti to je še posebej nejasno, kakšni so bili dogovori, kje so preference in ali je to v skladu z načeli javnega naročanja? Hvala.
Predsednik Vlade, dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za to vaše vprašanje. V Ameriko smo šli pravzaprav v dveh delegacijah skupno, en del je bila vladna delegacija, ki sem jo vodil neposredno sam, drugi del pa je bila nekako pridružena gospodarska delegacija, s katero smo bili na določenih dogodkih povezani, smo delovali usklajeno, na določenih dogodkih pa so se gospodarstveniki pogovarjali ločeno od nas, vendar seveda koordinirano z nami. Zakaj sem šel sam v ZDA na pogovor z najbolj svetovno znanimi in vplivnimi in uspešnimi korporacijami s področja digitalne torej informacijsko-komunikacijske tehnologije? Zato ker samo na ta način so lahko naši gospodarstveniki, torej s pomočjo najvišjega vladnega vrha, prišli do razgovora z najvišjimi predstavniki teh firm, ki so bile firme IBM, EMC, Oracle, Cisco in tako naprej. Tukaj so bili pogovori na najvišji ravni, zato smo lahko podpisali kar nekaj sporazumov, pisem o nameri, kar bom omenil naprej. Skratka, ta obisk, na katerega smo se pripravljali praktično skoraj eno leto, bolj tiho, da bi se pripravili dobro, je bil izredno dobro organiziran. Cilj je bil: Slovenija si želi prebiti med vodilne evropske države v digitalni transformaciji na področju digitalizacije. Slovenija želi postati zelena referenčna država v digitalni Evropi, kar pomeni povezati državno in javno sfero z gospodarstvom in potrebami državljanov. Moram reči, da je bilo za naš obisk veliko zanimanja na strni teh multinacionalk, pri čemer smo doživeli izjemno pozitivne odzive. Podpisani so bili memorandumi o sodelovanju s korporacijami IBM, Microsoft ter Oracle ter prevzeta pisma o nameri od korporacij EMC in Cisco. Podpisan je bil tudi memorandum o sodelovanju s podjetjem HP Slovenija, ki se je tudi zaradi teh aktivnosti ponovno vrnil v Slovenijo, kajti, kot veste, je HP napovedoval odhod na Hrvaško, takoj po našem obisku se je odločil, da ostane tukaj in celo razširi svoje delovanje z novimi zaposlitvami. Naj odgovorim še na nekatera podvprašanja. Vladnega vrha, vladne delegacije, torej tega vladnega dela delegacije sem se udeležil sam, udeležil se ga je minister za javno upravo gospod Koprivnikar, zraven je bil veleposlanik Republike Slovenije iz ZDA, državni sekretar za zunanje in evropske zadeve v mojem kabinetu in pa svetovalka predsednika Vlade za odnose z javnostmi. To je bila vsa ekipa, smo jo skrčili na minimum, seveda pa je moral biti tudi minister, ker je bil najbolj poleg mene in nekaterih gospodarstvenikov posvečen v samo materijo. Neposredni stroški delegacije, ki smo jih zagotovili iz sredstev mojega kabineta, torej kabineta predsednika Vlade, znašajo 23 tisoč 201 evro. Ko sem rekel, podpisali smo različne sporazume in trenutno potekajo zelo intenzivne aktivnosti v sodelovanju s temi ameriškimi korporacijami, ki imajo tudi te sedeže pri nas, da se ta proces nadaljuje in razvije v to, kar želimo, da Slovenijo na tem področju nadalje nadgradimo, da bi Slovenija postala nek model – s tem smo izredno navdušili te predstavnike tam v Ameriki – model razvoja, bi rekel, digitalizacije tudi za druge države v Evropi in širše. Naj še to povem, zakaj tudi politična delegacija. Samo zato da smo odpirali vrata gospodarstvenikom na najvišjem nivoju, in to je bilo zelo pomembno. Ni bil pa to politični obisk ZDA, kot so nekateri takrat pisali, zakaj se ne srečamo s predsednikom in drugimi, to je bil gospodarski obisk. Šlo je za to, da omogočimo, da Slovenija v sodelovanju s temi firmami, ki tu že sodelujejo z nami, to sodelovanje bistveno nadgradi. Lahko se pozanimate neposredno pri podjetjih, ki so bila z nami, denimo vprašate predstavnike Gorenja, Petrola in drugih, kakšni so njihovi vtisi. Vsi, ki sem jih jaz zaznal, so bili izjemno pozitivni. Vidijo izjemno perspektivo v tem sodelovanju in trenutno tudi vsa ta podjetja delujejo v nadaljevanju zgodbe, da se to širi, da se to enostavno tukaj v Sloveniji prinese in se razvije ta referenčni model. To bi bilo to osnovno. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Še vedno se mi zdi, da odgovori niso transparentni in ne odražajo dejanskega stanja. Če grem po segmentih. Najprej ta politični segment. Enak obisk je imel skoraj leto prej hrvaški predsednik s povsem enakimi institucijami in enako je obrazložil, kakšni so te pozitivni učinki. Nekaj mesecev prej je bil pa srbski predsednik vlade tam, je pa obiskal res tiste politične predstavnike in večal politični ugled svoje države. Če pa rečemo, da bomo referenčna točka, takšna referenčna točka v Evropi že obstaja, to je Estonija, ki ima vse te storitve že dobro zgrajene, in si lahko pogledamo rešitve tam. Tako da s tega vidika ne vidim teh prednosti. Kar se tiče gospodarskega učinka, da, dogovori so, ampak zopet v javni upravi, tisti, ki še danes ima denar. Jaz bi pričakoval dogovore, podpise dogovorov z našimi podjetji, kaj bodo delala za Ameriko in katera ameriška podjetja bodo delala pri nas. To je tisto, kar moramo podpirati. V bistvu pa se dogaja to, da bo prišlo do neke tehnološke opreme, ki ji bo potem sledila programska oprema – za katero ceno, pa sploh še ne vemo. Bolj se zavzemamo za to, da gremo na odprtokodni sistem, ki ga ima na primer Evropska komisija. Potem pa še področje varnosti. Skrbi me, kako bodo podatki uhajali, kajti podoben primer nakupa smo imeli že na Ministrstvu za obrambo, pa se je cela projekcija sfižila. Da tehničnega vidika sploh ne omenjamo. Tukaj nas čaka še veliko odprtih vprašanj in ne vidim, kje imajo slovenska podjetja tukaj prednost. Hvala.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Grem kar po vrsti. Estonija. Sam sem bil dvakrat v Estoniji, enkrat še prej kot profesor, strokovnjak, in sedaj kot predsednik Vlade. Minister Koprivnikar je bil še večkrat. Mi zelo dobro poznamo, kaj dela Estonija, ki je tukaj dejansko ena vodilnih držav. Ugotovili smo, da imamo v marsičem večje potenciale kot Estonija, ki pa jih ne znamo izkoristiti. Imamo celo boljšo digitalno infrastrukturo in celo več znanja, vendar doslej tega nismo izkoristili, zato smo se lotili tega projekta s to vlado, da sedaj to končno izkoristimo. Drugič. Če ste že tako direktno vprašali, ja, bile so tam že druge delegacije. V Ameriko hodijo mnoge države, predstavništva mnogih držav, vse te in še mnogo druge. Eden od teh dveh direktorjev, torej generalni direktor ene od največjih korporacij nam je rekel, da še nobena država ni bila doslej tako prepričljiva in originalna pri svoji predstavitvi kot Slovenija. Tako da mi to daje neko upanje, da smo opravili nalogo relativno dobro do takrat, sedaj pa sledi nadaljevanje zgodbe. O programski opremi ne morem tekmovati z vami, verjetno ste za to večji strokovnjak, imam pa okoli seveda strokovnjake, ki na tem intenzivno delajo koordinirano, gospodarski del, javni del, torej javna uprava in drugi. Verjamem, da bodo svoje delo opravili. Ne nazadnje naj poudarim, na ta obisk smo se pripravljali eno leto in zagotovo z nami ne bi šla najvišja, res kompetentna delegacija, torej skupina najuglednejših podjetij, če ne bi zaznala neke velike razvojne priložnosti. Po njihovih odzivih vem, da so to priložnost dobili in jo lahko sedaj izkoristijo. Glede varnostne kulture se strinjam z vami, spoštovani gospod poslanec, da je v Sloveniji žal prenizka. Uhajajo podatki iz vseh sfer, tudi države. Zadnjič se je sicer res zgodila tista neprijetnost, ki so ji potem mediji namenili osrednjo pozornost, ko se je poslušala seja vlade nekoliko širše, vendar tam ni šlo za neko tajno sejo, tajne podatke, to je bil popolnoma normalni posvet vlade na nivoju, kjer se pač ne izmenjujejo zaupni podatki. Kljub temu da je to do te nerodnosti prišlo, ni imelo to nobenih škodljivih posledic. Je pa res, da podatki v Sloveniji uhajajo od vsepovsod. To je rezultat naše slabe varnostne kulture, tudi pomanjkanja včasih patriotizma in to pomanjkanje bomo morali odpraviti, se začeti zavedati, da je tudi država in varnost nas in državljanov neka vrednota. Osebno si za to zelo prizadevam. Verjemite mi, da smo tudi varnostnim vidikom v teh diskusijah posvetili posebno pozornost, se o tem veliko pogovarjali in bo tudi vgrajeno v projekt digitalizacije Slovenije. Tako da delamo na tem. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Predlagam, da se na naslednji seji opravi razprava o tej tematiki, kajti nismo dobili konkretnih odgovorov, kdo je bil s strani gospodarske delegacije prisote. Vemo, da na primer Petrol in Gorenje nista vodilni firmi na področju digitalizacije. Ne vemo, zakaj so nekateri ljudje bili tam. Ne vemo, kaj je z digitalno agendo Evrope, ali bomo potem mi kompatibilni z evropskimi standardi, kako bomo črpali sredstva, kajti vemo, da Evropa podpira domače rešitve. Mi tukaj domačih rešitev ne predstavljamo. Se pravi, če bomo črpali sredstva, bodo ta sredstva za razvoj domače industrije. Potem problem serverjev, kje in kako in zakaj serverji. Serverji, menim, da po ocenah, ki so dostopni javnosti, imamo dovolj. Pošta Slovenije in ostala podjetja – kaj bo s temi, ali bodo potem oni ostali brez dela? Kdo bo to vzdrževal? Ali gre za najemanje ali bodo ti serverji pri nas ali bomo najemali ta oblak? Kajti potem vemo, da smo lahko takoj tarče digitalnih napadov, kibernetske vojne in vsega ostalega. To je tisti problem, ki ga moramo razrešiti. Vemo, da podatki uhajajo, da gre za industrijsko špijonažo, da smo nekako v teh start up podjetjih uspešni, pa jim bodo pokradli te rešitve. In pa še tisti glavni problem – če smo sklepali te dogovore, potem nujno preferiramo tiste, ki so te dogovore podpisali. Kaj je sedaj z javnimi razpisi in kako bodo podjetja, ki niso bila del teh delegacij, konkurirala na razpisih, če smo s temi pismi o nameri in podobnimi pogodbami že preferirali neke pogodbe in bo nekdo v prednosti? Predlagam, da se o tej temi opravi razprava. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 26. januarja 2016, v okviru glasovanj. Gospod Tomaž Gantar imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Staranje prebivalstva in demografske spremembe predstavljajo enega večjih izzivov Evropske unije, s tem se ukvarjajo tudi Združeni narodi. Potrebne bodo obsežne spremembe v naslednjih desetletjih, če želimo to področje obvladovati. Ta problem je v Sloveniji še bolj izrazit. Že danes presegamo po številu starostnikov povprečje Evropske skupnosti. In če gledamo projekcije do leta 2060, naj bi bil vsak tretji Slovenec starejši od 65 let, štirikrat več naj bi bilo tudi starejših od 80 let. Na področju staranja potrebujemo najprej neko učinkovito strategijo, ki bo zajemala več politik, in informacija, ki smo jih dobili prejšnji teden, da je bila na Vladi sprejeta neka časovnica, je seveda spodbudna. Kljub temu pa za nekatero zakonodajo že kar precej časa zamujamo. Podobno kot na področju zdravstva se tudi tu vleče že praktično desetletje vprašanje zakona o dolgotrajni oskrbi, ki je pač nujno potreben že danes. Če grem na vsebino, ta ne predstavlja večjih težav in je v veliki meri usklajena. Pripravljenih je bilo sicer več predlogov. Se pa vedno znova odpre vprašanje financiranja, ki bi ga morali spremeniti, če bi želeli ta zakon spraviti v življenje. Tu pa prihaja do različnih stališč. Nekateri vidijo možnost financiranja prek naših prispevkov v zdravstveni blagajni, za katero pa vemo, da že danes ne zmore niti vseh bremen zdravstva. Predstavljati si to rešitev kot tisto poglavitno, bi pomenilo ponovno stopicanje na mestu. Zanima me: Ali predstavlja tudi ta zakon določeno prioriteto te Vlade, se pravi, da bi ga v kratkem času dobili tudi mi v Državni zbor? Osebno verjamem, da brez vaše avtoritete, da posežete v te različne dogovore med posameznimi resorji, ustreznega predloga ne bomo dobili na mizo. Kje morda vi vidite možne vire financiranja tega zakona? Ne nazadnje je v ozadju še zakon o osebni asistenci in podobni projekti s področja sociale, ki vsi delijo isti problem virov financiranja. Hvala.
Predsednik Vlade, dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani, gospod poslanec. Res je, gre za izjemno pomembno materijo, ki jo je treba čim prej urediti, zato naj vam zagotovim, da je priprava in sprejetje ustreznega zakona, ki bo uredil področje dolgotrajne oskrbe prioritet, prioriteta vlade za letošnje leto. Jaz sem že pred tednom ali desetimi dnevi približno imel sestanek, na katerem sem predvsem ministrici za področje zdravstva in dela skupaj z nekaterimi drugimi strokovnjaki in ministri vprašal, kje smo, kako je. Gre za to, da bo tukaj treba napraviti neke medresorske uskladitve in sodelovanje, če želimo priti do želenega cilja letos, tako kot je treba. Delo smo zastavili, dejansko zdaj deluje neka usklajevalna skupina, da se najdejo predvsem ustrezni viri financiranja in da se medsebojno uskladijo. Kot veste, mi že od leta 2005 spremljamo podatke o uporabnikih in financiranju dolgotrajne oskrbe. Mi vemo, da se ta oskrba prikazuje v smislu javnih in zasebnih podatkov za posamezno leto. Tako javni viri za financiranje storitev in prejemkov, namenjenih področju dolgotrajne oskrbe, izhajajo iz sredstev ZZZS sredstev ZPIZ, sredstev proračuna in sredstev proračuna lokalnih skupnosti. Po drugi strani imamo tukaj zasebna sredstva, ki predstavljajo neposredna plačila oziroma doplačila uporabnikov in njihovih zavezancev za različne oblike storitev dolgotrajne oskrbe, kot je na primer pomoč na domu in institucionalno varstvo v domovih za starejše. Od začetka spremljanja izdatkov za to področje skupna sredstva na letni ravni zelo hitro naraščajo, zasebna sredstva pri tem tudi mnogo hitreje kot javna. Mednarodne kot tudi domače analize tega področja izpostavljajo dejstvo, da je financiranje dolgotrajne oskrbe v Sloveniji izredno nepregledno in razdrobljeno ter posledično tudi premalo učinkovito, zato vsi dosedanji predlogi, ki stremijo k enotni ureditvi te dolgotrajne oskrbe, predlagajo združitev obstoječih virov v eni blagajni in rešitev, s katero se bo zmanjšal pritisk na stalno naraščanje zasebnih izdatkov. Tukaj se potem primerjajo razni viri financiranja med nekaterimi državami Evropske unija in OECD, naj ne povem zelo direktno, da razmišljanja o zagotavljanju sredstev za dolgotrajno oskrbo v Sloveniji gredo v smeri, da naj bi se dolgotrajna oskrba financirala, torej to so zdaj razmisleki, pretežno iz obveznega javnega zavarovanja, potem z novim virom, ki bi delno zmanjšal hitro naraščajoče izdatke neposrednih uporabnikov in kril dodatne potrebe – ta novi vir bi lahko temeljil na preoblikovanem dopolnilnem zdravstvenem zavarovanju, in pa ta oskrba bi se lahko financirala tudi iz zasebnih sredstev in sistema doplačil, pri čemer pa ta zasebna sredstva ne bi smela v preveliki meri bremeniti posameznika oziroma družino s članom, ki potrebuje dolgotrajno oskrbo. To so razmisleki, na tem se zdaj intenzivno dela. To še niso neke rešitve in jaz sem prepričan, da ravno v prihodnjih mesecih bomo do teh rešitev prišli in potem jasno z zakonom, kot sem rekel, prioritetno še letos to zadevo pripeljali v Državni zbor, nekje sredi leta do septembra, in potem seveda boste tukaj tudi poslanci dali tej razpravi svoj neposredni delež. Po zadnji oceni Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve bo treba za uveljavitev nove zakonodaje zagotoviti s tem novim virom, ki bo lahko sklop različnih virov v eni blagajni, dodatnih 90 do 110 milijonov evrov javnih sredstev na letni ravni. To je dejansko zelo velik izziv in enostavno se strinjam z vami, da ni dileme, to je treba zdaj urediti. Zato naj ponovim, da je to kratkoročna prioriteta te vlade in že letos jeseni, sem prepričan, bo tu pred vami tudi zakon, ki bo ponudil prave rešitve. Hvala lepa.
gospod Tomaž Gantar imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz upam, da se vlada ne bo pretirano ukvarjala z možnostjo financiranja tega projekta ali te zakonodaje iz zdravstvenega sistema. Zdravstveni sistem je namreč v hudih težavah, javni zdravstveni sistem, ki je pri nas prevladujoč, tudi na račun pomanjkanja sredstev, ne pa samo tega, to se lahko strinjam. Na to ranljivost v financiranju tega sistema je opozorila tudi analiza WHO, ki predlaga diverzifikacijo financiranja in tudi možnost dodatnih virov in sredstev, kar bo treba doreči. V tem sklopu bo treba doreči verjetno tudi financiranje te socialne zakonodaje. Po drugi strani pa mogoče samo odnos med ekonomijo, med BDP in med socialnimi programi, vemo, da nista v najboljši korelaciji. Delno ja, seveda v veliki meri pa je to odločitev. Jaz še vedno verjamem, da je to odločitev tudi te vlade, da zagovarja še socialno državo tudi na ta način in da le ne bo prevagal interes zaščite kapitala v primerjavi z zaščito in dobrobitjo državljanov. Hvala.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Bom zelo kratek, ker je že spoštovani poslanec ponudil neko smer razmišljanja, ki je seveda konstruktivna. Kot veste, naša vlada ob vsem tem, kar počne, izkazuje ta čut in pozornost za socialno državo, in to je del te socialne države. Tudi se strinjam z vami, da je zdravstvena blagajna že na nek način zelo obremenjena, tako da zagotovo ne bomo zdaj na račun ene socialne sfere posegali v drugo, pravzaprav porušili tisto, kar je dobro, da bi nekje zgradili nekaj novega. Tu bomo našli, sem prepričan, neko znosno rešitev, da bomo oba sistema lahko peljali naprej v korist naših državljank in državljanov. Bo pa tudi ta vaš razmislek oziroma pripomba del tega razmisleka in na tem mestu bi se za to kar ustavil in gremo naprej z delom. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 14. seji Državnega zbora. Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar bi morala odgovoriti na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z zaposlitvami v policiji ter pogajanji s policijskim stavkovnim odborom, vendar je danes odsotna zaradi udeležbe na neformalnem srečanju ministrov za pravosodje in notranje zadeve v Amsterdamu. Dr. Vinka Gorenaka sprašujem, če vztraja pri ustnem odgovoru. Ne. Potem bo dobil pisni odgovor. Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje gospe Violete Tomić v zvezi s postavitvijo tehničnih ovir na kmetijskih zemljiščih ob meji.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci in ostali prisotni, lep pozdrav! Dobil sem tri vprašanja, za njih se zahvaljujem in zdaj želim odgovoriti. Kot prvo, kar se tiče leta 2015 postavitev ograje ne bo vplivala na izplačila za subvencije za leto 2015. In to je prvo dejstvo. Drugo dejstvo, za subvencijsko leto 2016 pa pričakujemo odgovor Evropske unije. Mi smo takoj poslali tudi vprašanje, ali se nam dovoli, da tudi leto 2016 obravnavamo kot izjemno leto zaradi višje sile. Uradnega odgovora še nimamo. Neuradni odgovor pa gre v to smer, da v letu 2016, ker je bila predhodno postavljena ograja in se kmetijska proizvodnja ne izvaja, ne morejo biti vključena v neposredna plačila. Po drugi strani pa kljub vsemu, ker se to šteje kot višja sila, to ne vpliva na izvajanje večletnih okoljskih in drugih programov. Poudarjam pa, da to je neuradni odgovor, da uradni odgovor šele dobimo. Ker je pričakovati, da bo kmetija ob del prihodkov, kmetijsko ministrstvo zelo aktivno sodeluje pri pripravi interventnega zakona. To je zakon, ki govori o nadzoru državne meje. Ta zakon pripravlja Služba Vlade za zakonodajo, da se bolj natančno opredeli, da je postavitev začasnih tehničnih ovir posledica višje sile in z namenom, da zaradi začasne nezmožnosti uporabljati in izvajati lastninsko pravico so v bistvu tudi potem na razpolago nadomestila tako lastnikom zemljišč kakor tudi najemnikom oziroma zakupnikom, če ima zemljišče v posesti najemnik oziroma zakupnik ali če ima nosilec kmetijskega gospodarstva zemljišče v uporabi. Bilo je tudi vprašanje, kako je z divjimi živalmi. Jaz odgovarjam za področje, za katerega sem pristojen. Nisem pristojen za zveri. Po nam dostopnih in znanih podatkih je zaradi ograje do sedaj poginilo sedem divjadi, to je šest košut in en jelen. Neposredna koordinacija poteka med Lovsko zvezo Slovenije in Ministrstvom za notranje zadeve. Do tega trenutka so se na mestih, kjer prihajajo živali, postavili prehodi. Neuradno je teh prehodov 40. Na ograje se nameščajo šumeči in svetleči trakovi, da opozarjajo divjad na oviro, tudi se uporabljajo kemična odvračala in repelenti in tudi na območju tehničnih ovir se ne izvaja lov. Kaj vse je predmet dogovora, je zelo dolg spisek. Če mi boste dali možnost za dodatno vprašanje, bom to prebral. Bi pa mogoče samo to prebral, ker verjamem, da vas bo zanimalo, kaj pomeni ta številka sedem. Vsaka žival, ki umre težke smrti, je seveda žival preveč. Bi pa rad le povedal, če gledamo samo srnjad, je bilo v letu 2015 na slovenskih cestah povoženih 4 tisoč 532, z vlakom povoženih 100. Če pa gledamo jelenjad, pa vidimo, da je bilo povoženih v roku leta dni 143 jelenjadi, z vlakom 73. Želim povedati, da živalim se dogajajo težke stvari povsod, ne samo zaradi ograde. Hvala.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala vam za ta odgovor. Boste imeli še možnost ga dopolniti. Živali, ki so povožene na cesti, bodo povožene še zdaj. Žica s tem ne preprečuje, predvsem pa mislim, da bo teh poškodovanih živali še več. Najbolj zaskrbljujoče pa je predvsem to, kako se bodo čez to žico prebili medvedi, volkovi pa risi, saj je žica prekinila njihove običajne migracijske poti proti jugu Slovenije. Ampak tukaj gre za ogrožene vrste. Na težave v zvezi s tem so ob začetku postavljanja ograj opozorili tako slovenski kot hrvaški biologi. Zaradi poškodovanja žival ob žici na rezilih ograje je tudi Umanotera v imenu mreže plan B za Slovenijo podala tudi prijavo inšpekcijskim službam, pa me zanima: Ali boste inšpektorat pozvali, naj se odzove na ta poziv, ali boste sami predlagali inšpektoratu, naj se na to odzove? Pričakujemo, da bodo preverili zakonitost postavitve ograje na državni meji med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško in da nas bodo o teh ugotovitvah obvestili. Zanima me tudi: Ali je Vlada pridobila soglasje Zavoda za gozdove za postavitev bodeče žice? Hvala.
Mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod predsednik. Naj še enkrat povem, kadar se dela po Zakonu o nadzoru državne meje, vključno s temi dopolnitvami, ki bodo, niso predvidena gradbena dovoljenja in podobno, ker tukaj gre za izjemni dogodek in začasen dogodek. To je prvo. Kot drugo pa bi rad povedal, da neposredno delovanje Lovske zveze Slovenije kakor Ministrstva za notranje zadeve v praksi pomeni, da je izdelan protokol za sodelovanje med Lovsko zvezo in Ministrstvom za notranje zadeve, kar se tiče divjadi, ki se ujame v ograjo. Prav tako je tudi očitno na podlagi monitoringa določeno, kje so potem predlagani prehodi. Do tega trenutka, takšen je moj podatek, je bilo pa tudi že 40 realiziranih tam, kjer se divjad premika. Obstaja tudi poseben protokol, kako mora Lovska zveza Slovenija reagirati. V teh primerih bi pa še enkrat rad povedal, postavitev ograje ni bila zaradi kmetijskih potreb, zaradi lovskih potreb, ampak je to v bistvu tisto, kar državljani od nas pričakujejo, da se država pripravi na neko obdobje, ki mogoče ne bo tako enostavno, kakor je v tem trenutku. Hvala.
Violeta Tomić, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Pravite, da so državljani zahtevali od vas. Seveda so zahtevali mogoče varnost, nikakor pa niso zahtevali rezilne žice, ki ogroža predvsem prebivalce, kmetijstvo, gozd in ogroža predvsem prostoživeče živali. Videli ste grozljive slike in v kakšnih mukah umirajo. Mislim, da je to neprimerljivo s čimer koli drugim, kar vidimo na cestah. Tudi 21. člen Zakona o gozdovih pravi, da je za graditev objektov in posege v gozdni prostor treba pridobiti soglasje Zavoda za gozdove. To velja tudi za graditev objektov in posege zunaj gozda, če posledice delovanja tega objekta negativno vplivajo na gozdni sistem in funkcijo gozda. 24. člen tudi določba, da je ograditev gozda dovoljena le v točno določenih situacijah in še takrat je potrebno dovoljenje Zavoda za gozdove. Skratka, vaša bodeča žica ubija te gozdne živali. Nedvomno zelo močno vpliva na ekosistem gozda. Zato bi še enkrat prosila, da se opravi razprava o tem, kajti prebivalcem, predvsem prebivalcem ob meji se postavlja zelo veliko vprašanj, na katere nikakor ne dobijo odgovora. Hvala.
Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 26. januarja 2016, v okviru glasovanj. Minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec bi moral odgovoriti na vprašanji Mihe Kordiša v zvezi z odzivom Slovenije na francosko zaprosilo za vojaško pomoč in dr. Franca Trčka v zvezi z zapletanjem delovanja sindikata ter nekoordinacije dela diplomatskih predstavništev. Vendar je danes odsoten zaradi udeležbe na mednarodni konferenci ob zagonu strategije EU za alpsko makroregijo EUSALP na Brdu pri Kranju. Poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem odgovoru ali morda želita pisni odgovor ministra?.Ustno? Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že prej sem rekel, da ta državni zbor nekako pluje v čudno smer zlasti pri komunikaciji vladne ekipe z nami. Že kar nekaj vode je preteklo čez reke, ki jih predstavlja Robbov vodnjak, kar imamo te ponedeljkove seje. Dejstvo je, da je verjetno minister za zunanje zadeve nekoliko bolj odsoten kot neki drugi ministri. Če se dotaknem samo dogajanja v četrtek in petek na odborih in komisijah tega Državnega zbora. Najprej pride finančni minister, ki mu je gospod Cerar dal odpustek. Sejo enega odbora in ene komisije smo premikali zaradi njegove odsotnosti, zdrdra svoje opravičilo in pobegne. V petek imamo popoldansko pomembno sejo treh odborov, kjer mi resorna ministrica noče odgovarjati na vprašanje, ali njeno ministrstvo izvaja politike glede 35 tisoč oseb, ki prejemamo manj kot 400 evrov mesečno pokojnine, ker imamo splošno debato in je moje vprašanje preveč specifično. Povabljeni direktor Umarja mi noče odgovarjati na vprašanja, in je potem razlaga predsedujočih, da je pač on povabljen, lahko odgovarja na vprašanja ali ne. Vedno nam manjka tretjina ministrske ekipe. Ta način postavljanja vprašanj in odgovorov je že itak v tem parlamentu nekoliko nenavaden, če ga primerjam z nekoliko bolj resnimi parlamenti. Gospod predsednik Vlade danes bere molitvice Mihi Kordišu, namesto da bi odgovarjal na vprašanja. Zdi se mi, da je pa to že zelo čez rob, gospod predsednik Državnega zbora. O tem smo se delno pogovarjali tudi 14. 1. na seji, kako izboljšati delo Državnega zbora, in upam, da se to ne bo dogajalo. Če bo šlo tako naprej, si predstavljam, ne vem, marca, da bomo imeli interpelacijo proti gospodu zunanjem ministru, pa bo gospod zunanji minister opravičeno odstoten. Dajmo se zresniti navsezadnje in seveda zahtevam ustni odgovor gospoda Karla Erjavca, ker je kršil cel niz mednarodnih konvencij in naše zakonodaje in se vpletal v delo reprezentativnega sindikata na Ministrstvu za zunanje zadeve, kar je tudi odzivno v letošnjem jesenskem poročilu OZN o stanju v Sloveniji. O tem bom pa več povedal na interpelaciji. Hvala za besedo.
Del vašega postopkovnega bi bilo treba usmeriti ne toliko name v tem trenutku, ampak predvsem na Komisijo za poslovnik, ker je treba poslovniška določila spremeniti, da bi se dalo kakorkoli drugače reagirati. Ostali del pa seveda sprejemam, ki ste ga pač povedali, in na podlagi tega bo minister na obe vprašanji ustno odgovoril na naslednji seji Državnega zbora. Sedaj pa prehajamo na vprašanje poslank in poslancev v prvem krogu. Gospa Suzana Lep Šimenko bo zastavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je odstotna, ter ministrici za obrambo, gospe Andreji Katič.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministrica in ostali predstavniki Vlade, ostali ministri, lepo pozdravljeni! Migrantska kriza v Sloveniji se zaostruje, ne morem reči nikakor drugače kot tako. Namreč Nemčija in Avstrija spreminjata svoje režime na mejah. Avstrija je šla celo tako daleč, da je omejila zgornjo mejo azilantov v svojo državo za letošnje leto na 37 tisoč 500. Če do podobnega ukrepanja ne bo prišlo tudi v Sloveniji, lahko rečem, da se bo Slovenija znašla v zelo neljubi situaciji. Zdaj vemo, da je v štirih mesecih v Sloveniji prišlo 420 tisoč migrantov. Vseskozi smo bili seveda priča temu, da želijo migranti s Slovenijo zgolj preiti, jo prečkati. Ampak ministrstva kljub temu iščejo nove nastanitvene centre za migrante, torej nove lokacije za nastanitev migrantov. Ena izmed teh potencialnih lokacij bi naj bil tudi objekt Slovenske vojske v občini Kidričevo, kjer naj bi nastanili okoli 4 tisoč migrantov. V petek 15. januarja je bil na občini državni sekretar za notranje zadeve gospod Šefic na pogovoru pri županu, jasnega ugovora okoli tega, ali bo dejansko namestitveni center v občini Kidričevo ali ne, do danes še nismo prejeli. So pa prebivalci občine Kidričevo zelo jasno izrazili svojo namero, da je namestitveni center v občini Kidričevo za občane občine kot tudi za občane sosednjih občin nesprejemljiv. Spoštovana ministrica zanima me: Ali je objekt Slovenske vojske v občini Kidričevo še vedno ena izmed potencialnih novih lokacij za namestitveni center migrantov? Ali je ta objekt v tem trenutku izpraznjen oziroma kaj se v njem nahaja? Ali že obstajajo kakšni načrti za predelavo objekta v namestitveni center? Ali so morda v ta namen že bila izvedena kakšna javna naročila? Hvala za vaš odgovor.
Ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani, gospod predsednik. Spoštovana poslanka, ostali poslanci in poslanke ter ministri. Odgovor na vprašanje lahko podam le v okviru pristojnosti Ministrstva za obrambo. Znano vam je, da naše ministrstvo v okviru reševanja migrantske in begunske krize sodeluje tako z Upravo Republike Slovenije za zaščito in reševanje kot s Slovensko vojsko v skladu z načrti Ministrstva za notranje zadeve oziroma Slovenske policije. Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje upravlja z namestitvenimi centri, ne določa pa lokacije. Se pravi, ne določa, kje bodo namestitveni centri oziroma sprejemni centri. V okviru preverjanja možnih lokacij za namestitvene centre za migrante je bilo preverjeno tudi večje število objektov, s katerimi razpolaga Ministrstvo za obrambo, prav tako kot objekti drugih ministrstev. In med njimi tudi možnost, da se za te namene uporabi vojaško skladišče pri Kidričevemu. Pri tem je treba poudariti, da odločitev še ni sprejeta, zato Ministrstvo za obrambo trenutno ne izvaja nobenih aktivnosti v tej smeri. V primeru, da bi do te odločitve prišlo, bi bilo treba Slovenski vojski najprej zagotoviti nadomestne skladiščne zmogljivosti ali v okviru obstoječih vojaških objektov ali kje drugje, se pravi, da bi se omogočila izpraznitev skladišča v Kidričevem in premestitev opreme, ki se trenutno nahaja v tem skladišču. Pričakujemo, da bo odločitev o katerikoli lokaciji za namestitveni center sprejeta v sodelovanju s pristojno lokalno skupnostjo. Hvala.
Gospa Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za vaš odgovor, spoštovana ministrica. Jaz popolnoma razumem, da je glavna pristojnost v domeni Ministrstva za notranje zadeve, saj zaradi tega je tudi bilo vprašanje namenjeno obema ministricama. Žal ena danes manjka, ampak kakorkoli se mi zdi, da mogoče vsaj na del vprašanj, za drugega bi prosila, spoštovani predsednik, da mi ministrica na prihodnji seji poda ustni odgovor. Bi pa prosila vseeno za dopolnitev odgovora: Kaj je trenutno v tem vojaškem objektu? Ali že obstajajo kakršnikoli načrti konkretno za ta objekt, da bi se to lahko preusmerilo v sam namestitveni center? To je objekt, ki spada pod vaš resor, in bi vseeno želela dodatne obrazložitve. Si pa seveda absolutno ne želimo, da do tega pride. Ne nazadnje so v okolici večja naselja. Gre za malo občino in si takšnega števila migrantov občina absolutno, ne občani Kidričevega kot tudi občani sosednjih občin, ne želijo. Ne želimo si, da bi tukaj dejansko prišlo do kakršne spremembe. Bi pa vseeno želela dodatno pojasnitev z vaše strani: Kaj je trenutno v tem objektu, za kakšne namene ga vojska uporablja? Ali že obstajajo kakšni načrti, če bi bila potreba, da se tu naredi namestitveni center? Hvala.
Najprej glede ustnega odgovora ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar v preostalem delu časa. Sedaj pa dajem besedo ministrici za obrambo gospe Andreji Katič za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsednik. Spoštovana poslanka! Kot sem v prvem delu poudarila, ti prostori trenutno služijo za skladišče Slovenske vojske. Nekaj opreme je bilo tudi s strani Uprave Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Trenutno so tam skladišča Slovenske vojske. In če bi se Vlada odločila, da bi te prostore namenila za potrebe namestitvenega centra, bi bilo treba Slovenski vojski zagotoviti nadomestne prostore za skladiščenje. Kar se tiče načrtov, v okviru Ministrstva za obrambo smo sodelovali pri pripravi različnih načrtov za večino objektov, ki so v lasti Ministrstva za obrambo oziroma v upravljanju Ministrstva za obrambo in bi bili možni kot nabor zmogljivosti za morebitne nastavitvene centre. Kot sem rekla, načrti se pripravljajo, odločitev še ni sprejeta. V okviru te pričakujemo razpravo na Ministrstvu za notranje zadeve.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani zbor! Žal bom moral že tretjič postavljati isto vprašanje. Na novembrski seji je bila gospa ministrica opravičeno odsotna. Na decembrski nam je obljubila, da se bo vprašanje problematike anesteziologov v mariborskem univerzitetnem kliničnem centru razrešilo. Sedaj imamo januarsko sejo, kmalu bo že februar. V preteklem letu zaradi te problematike ni bilo izvedenih skoraj 600 nujnih operacij v Univerzitetnem kliničnem centru Maribor. Jaz verjamem oziroma v bistvu tudi vem, da se gospa ministrica trudi v smeri te rešitve. Že večkrat sem v tem Državnem zboru govoril, da se Slovenija nekako deli na prvorazredno, drugorazredno, očitno na določenih resorjih tudi tretjerazredno. Tukaj se seveda moramo tudi dotakniti nekega drugega dejstva, ki se običajno pozablja. Ali veste, v Mariboru imamo znotraj univerze tudi Medicinsko fakulteto in Univerzitetni klinični center, na katerem se ne izvajajo operacije, ki postaja vedno bolj, zgolj neki, tako bom rekel, rehabilitacijski center, ne opravlja svoje naloge in tudi ne svojega naziva in nekako tudi zmanjšuje možnost prenosa praks, znanj bodočim zdravnikom in zdravnicam, ki ga seveda potrebujejo tako, kot jih bomo potrebovali mi. Zdaj od gospe ministrice bi rad odgovor: Kje je zadeva, po domače povedano, zapela? Kdaj bo rešena, ker jo je definitivno treba urgentno rešiti? Hvala za besedo.
Ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Hvala tudi za vprašanje, gospod poslanec Trček. Res je, da ste me to že spraševali, zaradi tega mi dovolite, da nadaljujem tam, kjer sem nazadnje končala odgovor in da vam povem, kje je ključni problem, ki pa se ga mogoče v javnosti toliko ne sliši. Ampak vseeno mi dovolite, ker sem v tem času bila in skupaj celotno ministrstvo zelo aktivno pri reševanju te problematike, ker je dejansko problem tudi nekoliko širše narave, predvsem glede priporočil oziroma normativov, ki jih daje oziroma ki jih je postavil Razširjeni strokovni kolegij za anesteziologijo v Sloveniji in ker so seveda ta priporočila taka, ki odstopajo od povprečne prakse anesteziologov v tujini in ker pač ta priporočila zahtevajo, da imamo enega specialista anesteziologa na eno posteljo, kar pa ni primer v drugih evropskih državah. Ampak, če mi dovolite, nazadnje sva končala takrat, ko sem povedala, da bo sestanek in je bil sklican za 26. novembra glede problematike, ta sestanek je bil na zdravniški zbornici. Udeležili so se ga vsi akterji, tako z UKC Maribor, Zdravniške zbornice Slovenije, ki je opravila izredni strokovni nadzor na tem področju, kot tudi vodja tega Razširjenega kolegija in sprejel določene sklepe in ukrepe, katere je vodstvo UKC Maribor že deloma upoštevalo. Res pa je, da od 26. novembra delovna skupina, za katero se je zadolžila Zdravniška zbornica, do danes ni sklicala. Zato sem prevzela, bi rekla, pobudo in vlogo in se je Ministrstvo za zdravje tukaj ponudilo kot nekakšen mediator med vodstvom UKC in delom stroke, da bi uredili zadevo. Vmes je bil že tudi en sestanek 30. 12. Mi smo pozvali ostale bolnišnice, da prihitijo na pomoč z anesteziologi v UKC Maribor. Mislim, da je bil odziv relativno slab, in sicer se je odzvalo 8 anesteziologov iz vseh regijskih bolnišnic razen iz UKC Ljubljana. Verjetno ste imeli priložnost slišati gospoda Pivca, da se je zataknilo pri plačilu postavke ure, ker pač anesteziologi iz UKC Ljubljana niso bili zadovoljni s ponudbo, ki jo je gospod Pivec ponudil. Mimogrede, mislim, da je ponudil 42 evrov bruto, kar je maksimalno dovoljena meja za plačilo te ure. Hkrati pa je seveda od 26 specializantov anesteziologije v vmesnem času 22 že opravilo poseben izpit v teku te svoje specializacije. Mi smo imeli prejšnji teden spet ponovno skupni sestanek, tako da se zadeve počasi normalizirajo. Dogovorili smo se, da bomo po potrebi šli tudi v uvoz. Naj povem, da se je pojavil 249 anesteziologov iz držav Evropske unije, nekaj med njimi je bilo tudi takšnih iz Hrvaške, Češke, Slovaške, Avstrije. Tako bomo ta problem reševali po dveh plateh, po eni plati bomo šli v ta razpis za uvoz določenega števila anesteziologov, po drugi, in to se je pa že rešilo, kar mi je sporočil gospod Pivec predvčerajšnjim, da se dejansko dogovarjajo s svojim vodstvom anesteziologije, da bodo tisti, ki so opravili izpit, in teh je 22, poleg rednih 18 že vključeni po posebnem programu v dežurna mesta. In pa še en dogovor smo sklenili, torej pojutrišnjem, v sredo, se pa dobi mešana skupina kirurgov in anesteziologov, ker je treba v Sloveniji spremeniti in temeljito prilagoditi evropskim kriterijev te standarde in priporočila, kolikšno število anesteziologov res potrebujemo. Hvala.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za razlago. Zdaj, upam, da tega vprašanja ne bo treba še četrtič ponavljati, ampak iz tega, kar ste povedali, lahko tudi odkrito povem tudi iz najinih kakšnih polformalnih razgovorov, nam je zelo jasno, da imamo sistemski problem, ki ste ga podedovali. Podobno kot imamo sistemski problem v visokem šolstvu, ga imamo v zdravstvu. Imamo Zdravniško zbornico, imamo neke gospode, ki jim zelo diši denar, po domače povedano, in že to, da se mora resorno ministrstvo pojavljati kot neki intermediator med to gospodo in Univerzitetnim kliničnim centrom ali pa kakšno drugo bolnišnico, ko bo naslednjič do podobnega problema prišlo, kaže, da imamo v bistvu neko veliko sistemsko težavo, ki jo je treba rešiti. In verjetno bi jo bilo treba rešiti na način, da se bodo soodločanje o kadrovski politiki v javnem zdravstvu, dokler ga bomo imeli, upam, da ga bomo imeli, prenesel na neko drugo inštanco soodločanja. Mogoče, če mi lahko poveste še kaj o tem, čeprav vem, da vprašanje razširjam. Ne bom pa zahteval javne razprave, ampak pričakujem to, kot tudi ljudje, ker sem izvoljen, da se ta problematika reši. Hvala za besedo.
Ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za to dodatno stališče. Res je, v celoti imate prav gospod poslanec, to so problemi sistemske narave, ki so v delu dodeljevanja oziroma zakonske dodelitve pooblastil o razpisovanju specializacij na eni strani, na drugi strani pa seveda o pristojnosti posameznih vodstev javnozdravstvenih zavodov, ki nimajo v določenih delih instrumentov, kako bi lahko vodili kadrovsko politiko. Poleg tega se na žalost v temu delu mešajo še sindikati, katerih predstavniki so ravno iz te stroke, in dejstvo je, da bomo skušali tudi s to delovno skupino premakniti zadeve, da bomo dobili evropsko primerljive standarde tudi za anesteziologe v Sloveniji in da bomo potem preko Zdravstvenega sveta, če ne bo dobre volje, da bi ta Razširjeni kolegij to spremenil, poskusili preko Zdravstvenega sveta to spremeniti. In potem se bo zadeva uredila in naenkrat bomo imeli v Sloveniji dovolj anesteziologov. Hvala.
Gospa Anita Koleša, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Seveda pozdravljam oba ministra. Zastavila bi pa vprašanje gospodu Zdravku Počivalšku. V javnosti je moč zaslediti številne polemike o možnem reševanju pomembnega slovenskega trgovca, seveda gre za trgovca oziroma veliko trgovsko verigo Tuš. Vlada Republike Slovenije je k reševanju v okviru svojih pristojnosti pristopila, mislim da, odgovorno in naročila študijo izvedljivosti o ekonomski upravičenosti prestrukturiranja podjetja Tuš v potrošniško zadrugo. Tuš je tretja največja trgovska veriga v Sloveniji. Vemo pa, da je podjetje zelo zadolženo. Po medijskih navedbah bi naj bankam dolgovalo preko 400 milijonov evrov, dodatno pa naj bi bil Tuš tudi dobaviteljem dolžan okoli 122 milijonov. Verjamem, da se kljub navedenemu vsi državljani strinjamo, da je obstoj enega največjih slovenskih trgovcev tako pomemben, da je o načinih in pa možnostih ohranjanja te trgovske verige vredno razpravljati. Ne samo, da Tuš zaposluje več kot 3 tisoč ljudi, ampak igra izredno pomembno vlogo v agroživilski industriji v Sloveniji in omogoča tudi preživetje številnim slovenskim dobaviteljem. V zvezi s tem me zanima: Ali lahko morda na kratko predstavite to študijo izvedljivosti poslovnega modela na področju zadružništva in te vaše predvidene ukrepe, ki jih proučujete z namenom ugotavljanja ekonomske upravičenosti prestrukturiranja trgovskega podjetja Tuš, za katerega ugotavljamo, da je trenutno edini slovenski trgovec, ki omogoča dostop do trga pretežno oziroma predvsem slovenskim dobaviteljem, s tem pa prispeva k ohranitvi in seveda razvoju slovenskega agroživilskega sektorja? Hvala lepa za odgovor.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani gospod predsednik. Gospa poslanka, poslanke in poslanci! Uvodoma mi dovolite, da vas popravim v vašem vprašanju, in sicer je študijo naročilo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ne Vlada Republike Slovenije, ampak z namenom pridobitve strokovnega mnenja in priprave ustreznih podlag za utemeljite alternativnega poslovnega modela zadruge, kot enega od možnih rešitev za prestrukturiranje podjetja Tuš. Na kratko bi predstavil, da se študija sestoji iz treh delov, za analize ekonomskega stanju v agroživilskem sektorju, iz predstavitev alternativnih modelov zadružništva in pa iz čisto konkretnih variant, ki bi bile lahko aktualne za sanacijo tega podjetja. Analiza ekonomskega stanja v agroživilskem sektorju pač govori, da je sektor slovenske trgovine na drobno v fazi intenzivne transformacije, da je ta transformacija sprožena iz dveh razlogov, in sicer z agresivnimi in uspešnim vstopom dveh vodilnih svetovnih diskontnih trgovcev v Slovenijo in pa z lastniškimi spremembami v našem največjem trgovcu. Ob sektorsko specifičnih spremembah trgovina na drobno čuti sistemske posledice gospodarsko-finančne krize. Razvidno je, da se kljub porastu števila podjetij v tem sektorju število zaposlenih po letu 2009 zmanjšuje in tudi, da se je zmanjševala dodana vrednost, da je šele v letu 2014 prišlo do pozitivnih trendov. V zadnjih petih letih je prišlo do izrazitih strukturnih sprememb z upadom deležev, ki naj bi jih po ocenah britanske družbe diskontne verige Lidl in pa Hofer pripeljale do tega, da je bilo v letu 2014 25 % delež v teh dveh diskontarjih vodilni trgovec Mercator ima okoli 30 %, Spar 16,6 %, Engrotuš 13,1 %. Pretekla certifikacija, kot ste rekli, kdo je čigav trgovec, slovenski ali ne, to je široka diskusija, definitivno pa ne moremo pristati na oceno tega, da nekdo verbalno reče, da je slovenski trgovec po blagu, ki ga prodajata v svojih trgovinah, sta najbol slovenska trgovca v tem trenutku E.Leclerc in pa Mercator, še vedno. Skratka, pozicioniranje slovenskih dobaviteljev na drobnoprodajnem živilskem trgu je toliko težje zaradi spremembe lastništva nekdaj največjega slovenskega trgovca, tako da je to še dodatno problem za naše slovenske živilskopredelovalne dobavitelje. Zato prvenstvena želja slovenskih živilskopredelovalnih podjetij in ostalih dobaviteljev, da pridemo do konkurenčne trgovine in do stabilnih poslovnih subjektov, ki bodo svoje poslanstvo korektno opravljali. Kooperativa, kot poslovni model v razvitem svetu v zahodni ekonomiji pomeni tudi ustrezno alternativo korporativnemu upravljanju. Različne sodobne oblike kooperativ razkrivajo različne oblike lastništva. Treba je povedati, da so ti deleži različni, ampak da pri nas tega modela niti približno nimamo. Variante, ki so v tej študiji predstavljene, pa so naslednje. Proučujejo se možnosti transformacije podjetja v potrošniško zadrugo, zato je in premalo časa in premajhen obseg. V kombinaciji potrošniške zadruge in dobaviteljske zadruge – tukaj beležimo pripravljenost dobaviteljev za transformacijo v tej smeri, vendar tudi to ne zagotavlja uspešne sanacije že omenjenih čez 500 milijonov dolgov. In tretji, edini vzdržen model, ki ga bomo v nadaljevanju pač nadgradnjo proučili, pa je kombinacija potrošniško-dobaviteljske zadruge kombinirana z vstopom močnega tujega partnerja s tega kooperativnega področja. Skratka, na tem področju se aktivnosti izvajajo naprej in če bomo prišli do ekonomsko vzdržnega modela, bomo s temi aktivnostmi nadaljevali. Hvala.
Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav ministrici. Verjetno ste seznanjeni, čeprav takrat še niste bili ministrica za šolstvo, da je bila 20. januarja 2015 obravnavana na Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino, točka Problematika na področju izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji. Takrat je odbor soglasno sprejel tri sklepe, med njimi tudi dva sklepa, ki nekako obvezujeta Ministrstvo za šolstvo, da v letu dni oziroma do konca leta 2015 izvede vse postopke za prenovo zakonodaje in ureditev javne mreže na področju izobraževanja odraslih in da o tem poroča v začetku tega leta 2016 o tem, kaj je bilo na tem področju narejeno. Glede na to, da do danes vsaj jaz nisem dobila nekih uradnih dokumentov, potrditev, razlag, kaj je ministrstvo naredilo in kaj namerava narediti. Zanima me: V kakšno smer gre priprava? Kdaj lahko pričakujemo sistemske rešitve na področju ureditve javne mreže izobraževanja odraslih? Namreč, v Sloveniji poznamo 34 ljudskih univerz, ki trenutno životarijo, ena bolj, druga manj, ene so pred zaprtjem, druge pravijo, da še nekako dva meseca, tri bodo lahko zdržale s financami, ki jih imajo, in tudi s programi, moram reči. Namreč, več kot dve leti ministrstvo ni razpisalo nobenih novih projektov na tem področju, financira se le poplačilo plač oziroma tisti projekti, ki nekako tečejo celo leto, ampak to so res, bom rekla, majhna finančna sredstva in majhne vsebine oziroma vsebine v manjšem obsegu. Prosila bi konkretno: Kje, kako daleč je ministrstvo na tem področju? Kdaj konkretno lahko pričakujemo ureditev javne mreže in stabilno financiranje na področju izobraževanja odraslih? Hvala.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana gospa poslanka, spoštovani zbor! Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport je že pripravilo spremembe Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ZOFVI, te so bile v javni obravnavi decembra 2015, prav v skladu s tem, kar je bilo sprejeto na odboru v začetku leta, in sicer se glasi predlog spremembe 11. člena zakona takole: "Javna mreža javnih organizacij za izobraževanje odraslih mora biti organizirana tako, da omogoča odraslim dokončanje osnovne šole, vključitev v javnoveljavne izobraževalne program za odrasle ter organizacijo dejavnosti, potrebno za izvajanje javnoveljavnih izobraževalnih programov za odrasle." Zakaj je ta člen naveden na ta način? Na področju izobraževanja odraslih je bilo tudi v skladu z diskusijo na odboru v preteklem obdobju razvitih vrsto programov ter dejavnosti, ki zagotavljajo še posebej ranljivim skupinam učinkovitejše vključevanje v proces vseživljenjskega učenja. Tako je ministrstvo in minister, pristojen za izobraževanje, že pred tem v sodelovanju s pristojnim strokovnim svetom sprejel 7 posebnih izobraževalnih programov za odrasle, recimo, usposabljanje za življenjsko uspešnost, računalniško opismenjevanje, slovenščina za tujce, tuji jeziki, projektno učenje za mlajše odrasle. Ti so namenjeni še posebej manj izobraženim in drugim ranljivim skupinam odraslih. Še posebej za navedene skupine je namreč treba ustvariti možnosti za informiranje in svetovanje o možnostih izobraževanj in vrednotenje predhodno pridobljenega znanja in za dvig izobrazbene ravni vsaj za raven obveznega izobraževanja. S tem določilom, ki smo ga predlagali, želimo oblikovati predvsem ustrezno podporno okolje. Tukaj seveda so vključene tudi izvajalke, ki ste jih prej omenili. In sicer predvsem zato, da so ti programi tudi ustrezno podkrepljeni z mnenji strokovnega sveta in da seveda je podporno okolje takšno, da predvsem informira, usmerja, svetuje. Vzpostavitev samega podpornega okolja vključuje tudi jasno opredelitev javne mreže, kot že opredeljeno v 11. predlaganem členu, in tudi javne službe na področju izobraževanja. Namen tega je, da se v resnici zagotovi stabilno in kvalitetno izvajanje programa osnovne šole za odrasle, ker je ta vendarle tista vrednota, ki jo država zagotavlja vsem državljanom, seveda tudi odraslim, če je niso dosegli v času obveznega izobraževanja. Naj tudi povem, da je v letnem programu izobraževanja odraslih namenjenih v letu 2016 14 milijonov evrov, od tega 6 milijonov iz integralnih virov in 8 milijonov virov iz kohezijskih virov oziroma nove finančne perspektive prav z namenom nadaljevanja uspešnih projektov in seveda tudi možnostjo odpiranja novih javnih razpisov. Hvala.
Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za to. Jaz bi vseeno mogoče, ministrica: Kdaj predvidoma pa pričakujete oziroma načrtujete sprejetje te zakonodaje? Namreč, tako kot sem omenila, 34 ljudskih univerz, ki čakajo na teh 14 milijonov v letošnjem letu iz razpisov, nekaj iz integralnega, vemo, da gre nekaj direktno iz integralnega, nekaj tudi na projekte. Namreč, tako kot sem rekla, veliko jih životari, nekatere so pred zaprtjem. Konkretno lahko govorim o Ljudski univerzi Šentjur, kjer se je župan odločil, da ljudsko univerzo enostavno priklopi drugemu zavodu, kljub temu, da je ta ljudska univerza uspešna, po financah, po vsebini in tako naprej. Razlog je ta, češ, da vlada jemlje povprečnine, nimamo denarja in zdaj bomo zapirali javne zavode in priključili. To pomeni, če javna mreža ne bo kmalu vzpostavljena, ne bo to edina ljudska univerza, ki bo v tem sklopu prišla prav, bom rekla županom, da te javne zavode enostavno ukinejo. Tako, kot ste sami dejali, izobraževanje odraslih naj bi bilo pomemben del razvoja naše družbe. To pa, da je osnovna šola pomembna, jaz se strinjam, ampak morate pa vedeti, da je vedno manj starejših, ki osnovne šole nimajo dokončane. In bo slej ko prej tudi tukaj manko. Če neka ljudska univerza ne bo imela osnovne šole, mogoče tudi PUM ne bo imela, ampak ali bomo zajeli vseh 34 v javno mrežo in kdaj jih bom zajeli, ker bom rekla, izobraževanja odraslih, torej nekako bo poniknilo slej ko prej, če to ne bo čim prej narejeno, da bo imelo nekaj [[…]]enostavno po dveh letih in pol nefinanciranja s strani projektov, ker večina jih živi na projektih, ne pa na teh zadevah, srednješolski programi so šli na srednje šole in je problematika tu zelo velika. Jaz bi pričakovala, glede na to, da je bil sklep sprejet lani že, da je ta zakonodaja nekako pripravljena vsaj v pravilniku ali tukaj imamo še Zakon o izobraževanju odraslih. Jaz bi prosila, mogoče če lahko malo bolj konkretno.
Ministrica za izobraževanje znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kar se tiče samega predloga spremembe ZOFVI, je ta javna razprava zaključena. Mi bomo seveda nemudoma postopali naprej, da gremo čim prej v sprejetje tudi zaradi drugih razlogov, evidenc in tako naprej, kar predlagamo v teh spremembah in da seveda s tem tudi ustvarimo podlago za nadaljnji razvoj in čim manjše obdobje prekinjanja že tekočih projektov. Gre namreč tudi zato, da seveda nova finančna perspektiva prihaja tudi z zamikom. Pravzaprav v teh tednih poteka pospešeno pripravljanje tudi vseh teh predlogov novih programov prav na področju tudi javnih mrež, ki se bodo lahko potem prijavljale na te razpise. Tako da z naše strani v resnici teče zdaj vse zelo aktivno in prizadevali si bomo za čimprejšnjo rešitev, predvsem pa sprejetje tukaj.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, zahtevek, da postavite, zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak, ki je odstotna, zato sprašujem potem na koncu, ali želite ustni ali pisni odgovor.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Želim ustni odgovor. Predvidevam, da bo to na naslednji seji Državnega zbora. Ministrico bi želela vprašati tudi v zvezi z institucionalnim varstvom starejših. Vsi v Sloveniji želimo, da bi imeli starejši karseda možnost, enake možnosti koristiti storitve institucionalnega varstva, zato ministrico sprašujem: Koliko je v Republiki Sloveniji podeljenih koncesij za institucionalno varstvo starejših? Prosim, če se lahko podatki po področjih oziroma po upravnih enotah. Koliko teh koncesij je še nerealiziranih, to pomeni, da domovi, da so koncesije že podeljene pa domovi še niso niti zgrajeni? Koliko prošenj za koncesije imate na ministrstvu? Kdaj bodo podeljene koncesije tam, kjer je dejanska potreba in so tudi vsi ostali parametri za podelitev koncesij že vzpostavljeni? Kakšna je zasedenost kapacitet v domovih za institucionalno varstvo, tako v javnih kot v zasebnih s koncesijo? Za odgovor se seveda zahvaljujem, na naslednji seji pa še dodatna podvprašanja. Hvala lepa. Ustno.
Gospod Franc Jurša, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom, posebej pa še seveda obema ministricama, ki sedita tukaj z nami! Spoštovana, gospa ministrica za obrambo, pred kratkim so me posamezniki iz vrst slovenskih častnikov opozorili, da nobeden njihov član, ki ni aktiven v Slovenski vojski, v zgornjih 90. let do danes ni uspel napredovati v višji čin. Vprašanje v zvezi s tem vodstvu častniške organizacija zastavljajo njeni člani na številnih konferencah in drugih srečanjih. Z obrazložitvijo, da je Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije sprejelo takšen pravilnih, ki to onemogoča, seveda ti več niso zadovoljni. Zato vas spoštovana ministr5ica sprašujem: Ali v letu 2016, ko bomo praznovali 25 obletnico osamosvojitve, lahko pričakujemo takšne dopolnitev ali spremembe pravilnika o napredovanju podčastnikov in častnikov, ki bodo šli v smeri napredovanja predvsem aktivnih članov Zveze slovenskih častnikov in veteranov, ki niso bili v aktivni sestavi Slovenske vojske, bili pa so na pomembnih dolžnosti v takratni Teritorialnih obrambi in seveda tudi v organih upravljanja za področje obrambe? Razmišljam o možnostih izrednega napredovanja članov zveze slovenskih častnikov in veteranov, ki niso aktivni pripadniki Slovenske vojske ob prihajajoči se obletnici. Soglašam, da se za izredno napredovanja izdelajo določeni kriteriji. Sicer pa napredovanja države ne stanejo popolnoma nič, posameznikom, častnikom, častnicam, veteranskim organizacijam pa bi to pomenilo veliko priznanje za spodbudo. Hkrati bi bila to tudi promocija Slovenske vojske.
Ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič, imate besedo za odgovor.
Hvala, predsednik. Spoštovani poslanec. Pobude o povišanjih v činih za določene kategorije vojaških obveznik so bile v zadnjih letih večkrat naslovljene na Ministrstvo za obrambo s strani predvsem zveze častnikov in zveze veteranov za vojno za Slovenijo. V navedenih predlogih se predlaga izredno povišanje predvsem v naslednjih kategorijah vojaških obveznikov, in sicer častnikov in podčastnikov rezervne sestave, ki so sodelovali v osamosvojitveni vojni, vojaških obveznikov, ki so v okviru služenja vojaškega roka po osamosvojitvi končali častniško šolo vojnih enot, pa nato zaradi ne razporeditve v enote rezervne sestave niso dobili častniškega čina, ter pripadnikov Slovenske vojske, ki so se upokojili pred letom 2007, ko je bil sprejet Zakon o službi v Slovenski vojski, ki omogoča ob upokojitvi izredno napredovanje častnikov in podčastnikov za en čin. Ne gre torej le za pripadnike Zveze slovenskih častnikov, ampak za več kategorij nekdanjih pripadnikov Teritorialne obrambe oziroma Slovenske vojske, katerih napredovanje ni bilo izvedeno iz različnih razlogov. Z namenom da bi našli ustrezno rešitev, sem se tudi sama že sestala s predstavniki tako Zveze slovenskih častnikov kot tudi Zveze veteranov vojne za Slovenijo. Dosedanji zadržki na ministrstvu za izvedbo takšnega povišanja so bili predvsem pravne narave. Povišanje v činih so v Slovenski vojski urejena na splošni ravni z Zakonom o obrambi, z Zakonom o službi v Slovenski vojski ter podrobneje z Uredbo o činih in poviševanjih v Slovenski vojski. Z navedenimi predpisi so določeni čini v Slovenski vojski ter pogoji in postopki za podelitev čina in povišanje v činu, zadržanje povišanja ter odvzem in odpoved činov. Predlagane kategorije za izredno povišanje v činih teh pogojev ne izpolnjujejo. Pobuda se namreč nanaša na vojaške osebe, ki niso razporejene na dolžnosti v stalni ali rezervni sestavi Slovenske vojske in s tem niso izpolnjeni osnovni zakonski pogoji. Enako velja tudi za podelitev čina osebam, ki so zaključile šolo za častnike vojnih enot, pa jim častniški čin ni bil podeljen. Ovira torej niso le interni predpisi ministrstva, kot se večkrat pove, ampak bi bila potrebna za izvedbo takšnega izrednega povišanja tudi sprememba zakona, po mnenju pravnikov Ministrstva za obrambo. Trenutno na Ministrstvu za obrambo vodimo v skladu s to pobudo dve aktivnosti. Eno je, da v okviru priprave novega zakona o obrambi preučujemo, na kakšen način in za katere kategorije bi bilo moč še uvesti izjemoma takšno povišanje, pri čemer je treba upoštevati dejstvo, da gre za občutljivo vprašanje, pri reševanju katerega se je treba izogniti morebitnemu vplivu na karierni sistem v Slovenski vojski. Ter drugo, prav tako bomo v sodelovanju zunanjih pravnikov, če tako rečem, vladne Zakonodajno-pravne službe, ponovno preverili, kakšne spremembe oziroma postopki so potrebni, da bi se letos ob praznovanju 25. obletnice osamosvojitve lahko realizirala ta pobuda.
Gospod Franc Jurša, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Zahtevam dopolnitev odgovora. V veliki meri se strinjam z odgovorom ministrice, bi pa rekel takole. Pravne podlage, ki so, določene zadeve pač ne omogočajo, nikjer pa ne piše, da s skupnimi močnimi do teh sprememb ne bi mogli priti in da moj predlog ne bi bil tudi realiziran. Samo za primer bom povedal, nekateri častniki, ki niso v Slovenski vojski, so svoj čas imeli celo višje čine, kot jih imajo zdaj. Znano nam je, da so bili stotniki prvega razreda takratni kapetani prvega razreda, jim je bil celo čin znižan na stotnika oziroma na kapetana takrat v Teritorialni obrambi in so že opravljali različne dolžnosti, ki so po položaju zahtevale bistveno višji čin, kot so ga imeli. Tudi tisti čini, kot so major, polkovnik, podpolkovnik. Seveda to pomeni, da se je avtomatsko njim znižal čin in ta zadeva bi bila idealna priložnost, da bi tudi tem skupinam, seveda to, kar se jim je na nek način zgodila krivica, lahko popravili.
Ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič, imate besedo, za dopolnitev odgovora.
Hvala predsednik. Spoštovani poslanec, mogoče se nismo dobro razumeli. Nismo rekli, da na ministrstvu ne bomo delali v tej smeri, da bi bilo možno to pobudo realizirati. Zato delamo dvoje. Če bo pravna stroka mnenja, da tega ni možno urediti brez spremembe Zakona o obrambi, bi lahko to vnesli v novi zakon o obrambi v prehodnih in končnih določbah. Ta kategorija, ki ste jo vi zdaj na koncu izpostavili, je pa v bistvu že četrta kategorija, se pravi, da imamo različne položaje. Vsega tega se je treba sistematsko lotiti, tudi zaradi tega, ker je znotraj sistema nekako nasprotovanje temu, sem se sama odločila, da pogledamo tudi in proučimo to zadevo s pravniki izven sistema. Morate pa razumeti, da pa moramo imeti pravne predpise, neko pravno podlago, da to tudi izvedeno in verjamem, da bomo našli rešitev, da tej pobudi nekako ugodimo. Če ne drugega, da se vsaj ob osamosvojitvi tistim pripadnikom, ki so delovali v tem, nudi neko določeno priznanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Upravljanje z vodami je po mojem mnenju v Sloveniji izjemno slabo, v določenih segmentih bi lahko rekel, da celo katastrofalno. Seveda, gospodar je tu država in posledično lahko ugotavljam, da je država izjemno slab gospodar. Z novim letom imamo v okviru Ministrstva za okolje in prostor novoustanovljeno direkcijo za vode, ki naj bi to področje bolje, bolj kvalitetno, boljše upravljala. Jaz bi izpostavil dva segmenta. Seveda najprej upravljanje voda za rešitev vseh protipoplavnih vzrokov. Kajti vemo, da so danes več ali manj vsi vodotoki, tako manjši kot večji, izjemno izjemno hudourniške narave in ti poplavljajo, jaz bi kar rekel, že skoraj ob vsakem dežju. V večini leta so pa ti vodotoki popolnoma suhi. To se pravi, ne znamo vode zadržati in te vode tudi uspešno izkoristiti. Drugi segment, ki se mi zdi, da je v tem obdobju še kako izjemno pomemben, vidim gospodarsko-poslovni vidik. Vodo absolutno izkoristimo v precej premajhni meri. Če rečem, v Sloveniji imamo dve največji naravni dobrini. To je les. Tega seveda okroglega prodamo v Avstrijo in dejansko iz tega zelo malo iztržimo. In vodo. Ta nam pa odteče na Hrvaško in je tudi ne izkoristimo. Spoštovana ministrica, postavil bi vprašanje: Kakšne so osnovne naloge in ukrepi novoustanovljene Direkcije za vode, predvsem v smislu, kakšna naj bi bila v prihodnje večja pomoč gospodarstva?
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, da poda odgovor.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar! Prej, ko preidem k naštevanju osnovnih nalog in ukrepov novoustanovljene Direkcije Republike Slovenije za vode, bi na vaše izvajanje, kako upravljanje z vodami ni ustrezno, na nek način soglašala. Ja, tej problematiki se je treba posvetiti bolj intenzivno. Bi pa vseeno rada povedala, da poplavljanje, ki se zgodi zaradi meteoroloških dogodkov, namreč podnebne spremembe vemo, da so, ne prizadenejo samo Slovenije, ampak tudi cel svet, in v posameznih obdobjih prizadenejo različne države po svetu. Tu se mi zdi, da je v tej razpravi vseeno treba ta vidik tudi predstaviti oziroma upoštevati. Sicer pa smo z ustanovitvijo Direkcije za vode, ki predstavlja temeljito reorganizacijo na področju izvajanja procesa upravljanja z vodami, v letošnjem letu ter z začetkom leta začeli, reorganizacija še ni zaključena in je v teku. Sledi pa cilju zagotovitve učinkovitega in strokovnega načrtovanja in upravljanja z vodami. Skladno s sprejetimi sklepi Vlade Republike Slovenije so na direkciji združene vse upravljavske naloge na področju voda s kadrovsko prerazporeditvijo strokovnjakov, in sicer iz Urada za upravljanje z vodami Agencije Republike Slovenije za okolje, Inštituta za vode Republike Slovenije ter iz Direktorata za vode in investicije na področju Ministrstva za okolje in prostor. Cilj ustanovitve direkcije je vzpostavitev sistema upravljanja z vodami, ki omogoča njihovo celostno upravljanje, in sicer izkoristiti vodni potencial Slovenije kot razvojno priložnost, upravljanje z vodo kot trajnim virom in zmanjševanje ogroženosti življenj, zdravja iz premoženja prebivalcev. Zagotavljati mora učinkovito izvajanje upravnih postopkov, redno vzdrževanje vodne infrastrukture ter pripravo in realizacijo investicij na področju urejanje voda. Sistem celovitega upravljanja voda mora biti organiziran in kadrovsko pokrit na nacionalni, regionalni in lokalni ravno. Zagotavljati pa mora tudi pogoje za učinkovito izvajanje javnih služb, vodenje investicij ter sodelovanje s stroko in deležniki. V okviru teh pristojnosti direkcija izvaja naloge, ki jih prav gotovo posredno pozitivno učinkujejo na gospodarstvo, med te naloge pa sodijo večanje poplavne varnosti, tako se bo zmanjševala poplavna ogroženost prebivalstva in gospodarstva, posledično bo manj škode zaradi poplavnih dogodkov. Med ključne naloge direkcije sodi tudi učinkovitejše izvajanje upravnih postopkov in priprava novih ter spremembe obstoječih predpisov s ciljem, da se postopki pridobivanja dovoljenj poenostavijo v primeru manjših posegov oziroma posegov z manj vplivi. Posledično je pričakovati hitrejše reševanje vlog in pridobivanje upravnih dovoljen za investitorje. Prav tako pa ob zagotovitvi večjih finančnih sredstev za redno vzdrževanje kot tudi za investicije v vodno infrastrukturo, za zagotavljanje poplavne varnosti, lahko dobijo priložnost slovenska gradbena podjetja. Direkcija bo prav tako v sklopu svojega dela izvajala naloge, povezane z dolgoročnim načrtom celovitega upravljanja z vodo kot virom. Prednostne naloge direkcije pa so: priprava vsebin ključnih programskih dokumentov s področja upravljanja z vodami za učinkovito in transparentno upravljanje z vodami, zagotovitev finančnih in kadrovskih virov za financiranje upravljanja z vodami z namenom učinkovitega izvajanja javne službe in izvedbo potrebnih investicij za zmanjševanje poplavne ogroženosti ter sodelovanje pri izvajanju mednarodnih pogodb in mednarodnih projektov ter pridobivanje evropskih sredstev za investicije na področju upravljanja z vodami.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Kljub vsemu bi še nadaljeval z vprašanjem. Jaz se strinjam, da vseh naravnih nesreč ali pa večjih ujm ni možno obvladovati in da je tu potreben sistematičen proces, kako to obvladovati. Poznane so nam prakse obvladovanja zadrževanje voda na prispevnem poplavnem območju, kjer vsaka hiša z gradbenim dovoljenjem dobi točno, kakšno količino glede na površino strehe mora zadržati vsak individualni lastnik za določen čas, kakšno količino vode. Skratka primeri so poznani. To ni nekaj novega. To bi bilo treba vključiti, na kakšen način, s kakšnimi sistemskimi ukrepi zadržati določeno vodo, da ta ni hudourniška, da ta ni poplavna. Jaz bi nadaljeval predvsem na področju gospodarstva. Direkcija za vode izdaja dovoljenje za neposredno rabe vode za proizvodnjo električne energije z inštalirano močjo manjšo od deset kilovatov, to se pravi za male hidroelektrarne. Ampak tu je 120 vlog je, ki so še na čakanju, ki še niso rešene. Ti postopki so preveč zakomplicirani in dejansko bi lahko tako z izgradnjo teh malih hidroelektrarn v veliki meri tudi zaustavili, upočasnili določeno odtekanje voda in s tem tudi zmanjšali poplavno varnost. Tako, da tukaj me zanima: Kakšni bodo dejansko ti ukrepi, da se bodo te vloge bolj uspešno reševale in da bo gospodarstvo dobilo tu priložnost za svojo poslovno dejavnost? Kajti vemo, da je tu možnosti veliko, strinjam pa se tudi, da je treba v naravo posegati preudarno.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen za dopolnitev odgovora.
Hvala. Že sami ste, spoštovani poslanec, navedli, da vodotoki so na žalost včasih prepolni in poplavljajo, večino leta pa so pravzaprav prazni in je ta pretok pod nivojem, ki zagotavlja življenje v vodotoku. To navajam predvsem zaradi tega, ker podobna težava se nam pojavlja pri izdaji soglasij za gradnjo malih hidroelektrarn. V postopku je sprememba te uredbe, gre za zagotavljanje minimalnega pretoka. Minimalni pretok pa je pravzaprav tisti, ki omogoča življenje v tej neokrnjeni naravi, kjer se običajno ti objekti gradijo. Ne glede na zaščitena območja, gre tudi dejansko za zagotavljanje življenjskih možnosti organizmom, ki živijo v vodi. Ta druga zadeva, ki se nanaša na to zagotavljanje zadrževanja vod – po eni strani da, torej mi kot občani, kot ljudje, ki živimo na podeželju, z zbiranjem deževnice seveda lahko dvakrat delamo koristno delo, po eni strani v času večjih nalivov zadržimo to vodo, v času suše pa jo uporabljamo za namakanje. Za kmetijstvo si bomo zdaj znotraj priprave teh projektov in znotraj študij prizadevali za povečanje možnosti izgradnje mokrih zadrževalnikov, torej zadrževalnikov, ki se segajo višje od osnovnega vodotoka, ki se ukvarja s poplavami. Ti zadrževalniki imajo na same kmetijske površine manj vpliva, torej so odmaknjeni od teh obdelovalnih površin, v času suše pa bi prav gotovo lahko zagotavljali potrebno vodo za namakanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Branko Grims bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je odsoten. Prosim, da se razjasnite, ali želite pisno ali ustno.
Ja, hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Ker ne dvomim v pripravljenost gospoda ministra Mramorja, bi želel odgovor čimprej, lahko tudi v pisni obliki. Vprašanje, ki ga bom postavil, je zagotovo tisto, ki bi moralo biti eno od ključnih pri oblikovanju vladnih politik v zvezi z ilegalnimi migranti. In sicer želim vedeti: Kolikšna je dejanska višina skupnih neposrednih in posrednih stroškov oziroma škode, ki je bila povzročena z nepotrebnim sodelovanjem in izpostavljanjem Slovenije v tem migrantskem toku? Dejstvo je namreč, da po Ženevski konvenciji, ki je, trdno sem prepričan, večina tistih, ki o tem odloča, sploh ne pozna, ne pozna pa niti okoliščin njenega sprejema, nobena država ni dolžna sprejeti niti enega samega azilanta oziroma migranta. To je zanimivo, in verjetno marsikdo to prvič sliši. Kdor ne verjame, naj si gre pogledati razprave ob sprejemanju te temeljne listine. V praksi se jo izvaja danes tako na svetu, da je dejansko dolžna na nek način, vendar je tudi ta zaveza zgolj moralna oziroma politična, sprejeti migranta oziroma azilanta tista prva država, ki neposredno meji na območje, na katerem so ogrožene posamezni osebi bodisi njene temeljne človekove pravice bodisi neposredno življenje oziroma eksistenca. V nobenem primeru to Slovenija niti slučajno ni in ne more biti. In zaradi tega je vse to ravnanje nepotrebno in vsa škoda je nepotrebna. Nepotrebna škoda, ki nastaja zaradi slabe vladne politike na področju migrantske krize, pa je ogromna. In sicer tista, ki je neposredna, seveda preveriti s postavkami proračunu in z neposrednimi stroški, posredna pa se skriva seveda v dveh delih. Eno je kaj bo, ko smo, kajti smo dejansko že izločeni iz schengena, vsaj v taki obliki, ki je nekoč postajala [[..]]Gospodarska zbornica je izračunala škodo v višini nekaj milijonov in potencialno škodo 55 milijonov, če gre samo zato, da si nekateri premislijo glede turističnega obiska Slovenije. In seveda drugo je, da posredna škoda nastaja s tem, ko podjetniki ne investirajo, kajti strah je najmočnejše gibalo, ljudje pa svoj denar hranijo doma ali kvečjemu v bankah. Kaj to pomeni? Denar ne kroži in ne poganja ekonomije. Škoda, ki zato nastaja, pa je trajna. In te škode Sloveniji zanesljivo nihče ne bo povrnil. In zanima me – in trdno sem prepričan, da vsakogar v Sloveniji – višina te škode.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Prosim, da se tudi izjasnite, ali želite pisni odgovor ali na naslednji seji ustni. Hvala lepa.
Ja, seveda pričakujem ustni odgovor. Hkrati moram izraziti razočaranje, da imam občutek, da se Vlada razpada, da praktično ni več ministrov, ki bi tukaj na poslanska vprašanja odgovarjali. Moje poslansko vprašanje je pa naslednje. Vsi vemo, da se socialna situacija v Sloveniji poslabšuje, revščina v Sloveniji se povečuje. Na to nas opozarjajo civilno-družbene organizacije in tudi sam kot poslanec to ugotavljam. Nujno bo treba sprejeti določene ukrepe, ki bodo problematiko spremenili v prid najbolj ranljivih skupin. Na podlagi dokumenta, ki smo ga poslanci Državnega zbora Republike Slovenije z dne 18. 1. 2016 prejeli s strani gibanja Novega tisočletja in na podlagi dokumenta, kjer sociolog dr. Srečko Dragoš s Fakultete za socialno delo opozarja, da je v obdobju, v katerem so se zelo razširila avtoritarna stališča, pri nas zelo narasla tudi revščina. Opozarja, da je v celotnem obdobju krize pri nas revščina naraščala hitreje kot v državah EU – V tem odboju je Slovenija povečala revščino za 3,2 %, kar pomeni 28,3 % povečanje – in dodaja, da je bila Grčija šele na drugem mestu. Torej je Slovenija prehitevala celo Grčijo. Finska je na primer v času krize zmanjšala revščino za 14,5 %, prav tako, če primerjamo Češko, lahko ugotovimo, da Češka ves čas zmanjšuje revščino tako v obdobju rasti kot krize. Torej ni vprašanje, ali je to mogoče ali ne, vprašanje je, ali to znamo in si to želimo ali pač ne. Hkrati opozarja, kar je seveda logično, da se z večanjem deleža revnih povečuje tudi vse večje število revnih otrok. In kar je najbolj zaskrbljujoče je, da je revščina revnih vse hujša. Vedno je več družin, ki padajo v revščino. To so zagotovo dovolj alarmantni podatki, ki nas vse opozarjajo, da so besede premalo in da je treba nujno ukrepati in to takoj. Zato sprašujem: Kaj bodo, torej kaj bo storilo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in invalide, da se ta problematika začne spreminjati v prid najbolj ranljivih skupin? Kako, kdaj in s kakšnimi rešitvami bo Vlada resnično začela reševati to kritično in nečloveško stanje v naši družbi? Seveda pa hkrati pričakujem, da bom na naslednji seji Državnega zbora dobil ustni odgovor na to vprašanje in upam, da takrat ne bo razpadla vlada.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo postavil poslansko vprašanje ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivavšku. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo, podpredsednica. Minister, ministrica, poslanke, poslanci, prav lep pozdrav! Spoštovani gospod minister, med 9 in 12. januarjem tega leta ste se odzvali na povabilo iranskega ministra za industrijo, rudarstvo in trgovino ter se z gospodarsko delegacijo 46 slovenskih podjetnikov tudi mudili na obisk v Iranu. Okrepitev gospodarskega sodelovanja med Slovenijo in Iranom, ki je bilo v preteklosti že zelo intenzivno, je v velikem interesu slovenskega gospodarstva. Država z 80 milijoni prebivalcev za Slovenijo predstavlja petega najpomembnejšega gospodarskega partnerja med državami Perzijskega zaliva. Med obiskom so potekala bilateralna srečanja z iranskimi ministri ter druga bilateralna srečanja ter odprtje prodajnega salona Gorenje v Teheranu in pisarne štirih slovenskih podjetij v Iranu, in sicer Iskratel, Comita, Riko in Duol. V ponedeljek, 11. Januarja, je potekal tudi Iransko-slovenski poslovni forum med slovenskim in iranskim podjetji. Dne 10. 1. 2016 pa ste v imenu Vlade Republike Slovenije v Teheranu podpisali memorandum med slovensko in iransko vlado o sodelovanju na področju energetike. Spoštovani minister, v zvezi s tem me zanima: Katere so konkretne zaveze tega obiska? Kje so bistvene možnosti za krepitev predvsem poslovnih odnosov? Ali so predvideni še dodatni obiski? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku za odgovor.
Spoštovana predsedujoča, gospod poslanec, poslanke in poslanci! Iran je, kot ste povedali, velika država z 80 milijoni prebivalcev, z Iranom smo leta 2011 pred uvedbo sankcij delali 100 milijonov evrov trgovinske menjave na leto, v času sankcij je trgovinska menjava padla na 20 milijonov. V času obiska s številno gospodarsko delegacijo 46. podjetnikov v Islamski republiki Iran smo bili sprejeti na osmih ministrstvih, od tega pri šestih ministrih in pri dveh namestnikih ministrov in imamo že od obiska od Vietnama naprej eno novo poslovno diplomatsko prakso, da so na teh razgovorih prisotna tudi podjetja, glede na posamezno problematiko in da v pomembnem delu tega srečanja dobijo tudi besedo za konkretno predstavitev načrtov ali pa problematike, ki jih v določeni državi žuli. Srečali smo se z ministrom za industrijo in rudarstvom ter trgovino, ministrom za gospodarske zadeve in finance, ministrom za energetiko, ministrom za kmetijstvo, ministrom za komunikacijske in informacijske tehnologije, namestnikom ministra za nafto in plin in namestnikom ministra za ceste in urbani razvoj ter predsednikom komiteja za razvoj turizma in kulturne dediščine. Podpisana sta bila, kot ste rekli, dva memoranduma, in sicer o gospodarskem sodelovanju in sodelovanju na področju energije, iz katerih izhaja vrsta nadaljnjih aktivnosti na posameznih področjih. V obeh primerih bo ustanovljena iransko-slovenska delovna komisija, ki bo identificirala ključna področja in projekte skupnega interesa, na katerih bodo sodelovali tako predstavniki vladnih inštitucij kot predstavniki gospodarstva. Na podlagi podpisanih memorandumov smo se dogovorili, da bomo krepili izmenjavo poslovnih, gospodarskih informacij, sodelovali pri organizaciji sejmov, razstav, simpozijev in podobnih dogodkov, spodbujali blagovno in storitveno menjavo, spodbujali skupne naložbe Slovenije v Iranu ter tudi dolgoročno sodelovanje v industriji, infrastrukturi, telekomunikacijah, energetiki, prometu, varstvu okolja in v turizmu. V okviru srečanj so bile obravnavne možnosti za krepitev gospodarskega sodelovanja in investicij na področju energetike, logistike, kmetijstva in informacijsko-komunikacijske tehnologije, elektro industrija, avtomobilska industrija, gradnja hotelske infrastrukture in njihovega opremljanja, turizma, znanosti in tehnologij in v temu okviru še posebej nanotehnologije. Široka paleta sektorjev udeleženih predstavnikov slovenskega gospodarstva, ki so sodelovali tudi pri srečanjih na ministrstvih je iranski strani ponudila vrsto možnosti za sodelovanje predvsem pa na projektih modernizacije iranskega gospodarstva. Njihov pogoj za sodelovanje je trojen: da je tehnologija, storitev ali karkoli ponujamo, na visoki tehnološki ravni; drugič, da smo v stanju to zadevo finančno spremljati, zato je bila zraven tudi finančna sfera našega gospodarstva, direktor SID banke; in tretjič, prednost bodo imeli tisti, ki so pripravljeni nekaj narediti in vložiti v samem Iranu. Dodatno težo sta dala na obisku tudi svečana otvoritev pisarne štirih slovenskih podjetij, kot ste rekli, Riko, Duol, Comita in Iskratel. In pa odprli smo Gorenjev razstavni salon v Teheranu. Pomembna zadeva je bilo to srečanje slovenskih gospodarstvenikov in pa poslovna konferenca v okviru gospodarske zbornice Irana, tako da je bila ob robu poslovne konference podpisana tudi pogodba o ustanovitvi mešanega podjetja med slovenskim in pa iranskim podjetjem, ki bosta skupaj na iranskem trgu delovala na področju informacijsko-komunikacijskih tehnologij, predvsem pa inovativnih rešitev za mobilni plačilni promet. Seveda pa je pogoj za vse skupaj ponovno odprtje slovenske ambasade v Teheranu, za kar ima ministrstvo za zunanje zadeve že pač sprejeto odločitev, rezervirana sredstva in verjamem, da se bo to v letošnjem letu tudi zgodilo. Obiskali smo tudi največjo, eno od dveh, ampak večjo tovarno avtomobilov, ki proizvede v sodelovanju s Peugeotom iz Francije milijon in pol avtomobilov na leto. Skratka, verjamem, da je ta obisk začetek ene nove ere v slovensko-iranskih odnosih, tudi zato, ker Slovenija nima neke posebne agende v smislu politike vzhoda ali zahoda, ampak prihajamo samo s konkretno vsebino. Hvala
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, predsedujoča, in lep pozdrav vsem v dvorani! Predlog resolucije o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2016–2025 nam je bil j poslancem v Državnem zboru predložen v mesecu decembru 2015. Ta resolucija bo vsekakor podlaga za sprejem zakonov na področju zakona o zdravstveni dejavnosti in pa zdravstvenega zavarovanja v nadaljevanju. V delovni skupini pri pripravi te resolucije so sodelovali predstavniki ministrstva, Nacionalnega inštituta za javno zdravje in pa Zavod za zdravstveno zavarovanje. Skupina je pri pripravi te resolucije upoštevala predloge iz javne razprave, upoštevani pa so bili tudi zaključki številnih posvetov in razprav, vsaj tako je navedeno v začetku te resolucije. Predlog resolucije je bil tudi pred samo vložitvijo podan v javno razpravo v mesecu juniju in ta javna razprava je bila odprta vse do zaključka meseca avgusta. Do tukaj je vse lepo in prav. Ampak v Resoluciji o nacionalnem planu v začetku zasledimo naslednje besedilo: "Končni predlog besedila upošteva tudi izsledke analize zdravstvenega sistema v Sloveniji, vključno s pregledom izdatkov za zdravstvo." In v čem je problem? Poglejte, resolucija je bila pripravljena lansko leto v mesecu juniju, dana v javno razpravo julija in avgusta. Avgusta je bila tudi javna razprava zaključena. Decembra smo jo dobili na mizo. Analiza zdravstvenega sistema pa je bila naročena junija lansko leto, prvič pa predstavljena januarja 2016. In tudi v uvodu te analize piše: "Na podlagi rezultatov analize zdravstvenega sistema je nastala resolucija o nacionalnem planu zdravstvenega varstva". Tudi v sami analizi je še navedeno, da bo le-ta kot posebna publikacija, ta analiza je izdana šele leta 2016. Jaz ne vem, spoštovana ministrica, mi povejte, jaz tega ne razumem: Na podlagi rezultatov analize zdravstvenega sistema, ki je bila objavljena v januarju 2017, bo pripravljena resolucija, ki je bila objavljena junija 2015. Jaz tega ne razumem, pa mislim, da nisem edina. Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Odgovor bo podala ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Spoštovana gospa poslanka gospa Nada Brinovšek, hvala za vprašanje. Kot veste, sta tako analiza slovenskega zdravstvenega sistema kot delo na resoluciji v bistvu potekala vzporedno oziroma sočasno. V sklopu analize zdravstvenega sistema je bila prednostno pripravljena tako imenovana Health Expenditure Reviews ali Analiza slovenskih zdravstvenih izdatkov, za kar, veste, je Slovenija že pred dvema letoma dobila tako imenovan Country Specific Recommendation oziroma posebno priporočilo oziroma zahtevo Sloveniji, da pripravi celovito analizo zdravstvenih izdatkov slovenskega zdravstvenega sistema. Res je, da je analiza šla še v druge dele zdravstva in je posebej pogledala obračunski del, upravljanje, poslovodenje, financiranje. Zaradi tega smo mi to analizo poleg zdravstvenih izdatkov razširili tudi z drugimi področji, kar pomeni, da se je zadeva zavlekla in bistveno razširila. Saj ko boste, upam in verjamem, da bo redakcija celovite analize dokončana in 1. februarja objavljena tudi na naših spletnih straneh, dobili pa ste že kratke povzetke ugotovitev v slovenščini in angleščini, boste lahko videli, kako zajetna in celovita je bila ta analiza, ena najobsežnejših izmed vseh držav Evropske unije. Pri pripravi resolucije so bili upoštevani že izsledki tudi tega prvega dela, tako imenovanega Health Expenditure Reviews, in pa tudi posameznih delov, ker morate vedeti, da je bila ta analiza že končana pred časom, da pa seveda je potreben čas za prevajanje te analize. Dejstvo je, da na žalost prvi prevod ni bil ustrezen, primeren, zaradi tega so se zadeve tudi s celovitim prevodom zavlekle. Tako da dejansko so upoštevani izsledki iz te analize in tudi posamezna priporočila že v resoluciji. Naj pa omenim še, da je dejansko ta dokument resolucije bil usklajevan in pripombe so bile dane s strani več kot 90 deležnikov, od Zdravniške zbornice, Zdravniškega društva, Združenja zdravstvenih zavodov, Zdravstvene blagajne, Združenja društev 25 krat 25 in še številnih, da jih ne naštevam. Prav tako so bili opravljeni tudi številni razgovori in sestanki. Upoštevali smo vse vsebinske pripombe in dopolnitve. Naj omenim, da je bili prvi predlog resolucije predstavljen na Ekonomsko-socialnem svetu 19. julija in potem končni predlog 18. decembra. Tudi Zdravniški zbornici je bil predstavljen in je bil za to organiziran sestanek 8. julija 2015. Zdravniško društvo je dalo posebej tudi pisne pripombe. Tako da je resolucija delo, celovit pogled v prihodnost za naslednjih 10 let vseh ključnih akterjev in deležnikov v slovenskem zdravstvu. Naj omenim, da so bili pri analizi predvsem v tako imenovano četrto in peto delovno skupino, ena se je ukvarjala z obračunskimi modeli, z načinom plačevanja zdravstvenih storitev, ena pa s financiranjem, prav tako v delovno skupine kot projektni svet vključeni tudi prej omenjeni deležniki. Dejansko resolucija vključuje vse ključne ugotovitve in pa tudi priporočila. Hvala.
Gospa Nada Brinovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Se opravičujem, spoštovana ministrica, nisem razumela, ali mi niste odgovorili. Poglejte, vprašanje, ki sem ga naslovila na vas se nanaša na to: Kako je lahko bila resolucija pripravljena na podlagi analize zdravstvenega sistema, ki ste jo naročili junija 2015. Resolucijo ste pa že dali v javno obravnavo junija 2015. To bi res rada, samo v enem stavku odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Odgovor bo podala ministrica gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Analiza zdravstvenih izdatkov v Sloveniji je bila pripravljena kot odgovor, kot sem rekla, na zahtevo Evropske komisije in je bila v bistvu pripravljena pred tem. Se je pa priklopila v celovito analizo, katerega vsaj uradni zahtevek, tako kot omenjate, veste pa, da je treba prej pripraviti številne aktivnosti, da zadostimo zakonodaji, kadar se pripravljajo in naročajo tako zahtevni projekti, kot je bila ta analiza slovenskega zdravstvenega sistema.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo in lep pozdrav ministricam in ministru! Jaz bi začel spet z mojo rdečo nitjo, ki jo imamo na obali, in sicer problematiko oziroma razvojem drugega tira in tistega dela razvoja obale oziroma tistega pomembnejšega dela, kar je za nas nedvomno zelo zanimivo. In tukaj bi gospoda ministra vprašal naslednje. V medijih smo zaznali, da je dejansko bila dana informacija s strani ministrstva, da se pripravlja neko posebno projektno podjetje za izgradnjo drugega tira. Pri tem me predvsem zanima, se pravi, gradbena dovoljenja, kolikor je bilo navedeno, so več ali manj že končana, zaključena, revizija tega samega projekta naj bi bila nekje do sredi tega leta končana. Glede te ustanovitve gradbenega podjetja je pa zanimiva informacija, da bo v to podjetje vstopila država. Zanima me zdaj: Ali to pomeni v finančnih sredstvih oziroma v kakšni obliki? In če nam lahko poveste – dejansko je za to zainteresirana javnost, je v pričakovanju nekih informacij –, kakšna bo časovnica tega podjetja in izgradnje in upravljanje tega drugega tira. Ob tem pa bom še izkoristil tole priliko in bi vas povprašal tudi po informacijah, seveda tistih, o katerih lahko govorite, in sicer v smeri obiska Madžarske. Gospod Orban, predsednik Madžarske, je dal izjavo, da je pripravljena Madžarska dati 387 milijonov, če imam prav v glavi, preko njihovega bančnega podjetja in me zanima: Kakšni so bili tukaj dogovori, če je bilo to tudi v smeri tega podjetja, ki ga ustanavljate? Kako se bo to konkretiziralo? In potem je bila v medijih podana informacija, da kitajsko podjetje China Gezhouba Group daje kot neko možnost svojega vstopa in interesa po delovanju, pri tem, da so povedali, da bi cenejše naredili, da bi naredili svojo revizijo, in tudi časovno, da bi to naredili, pa me zanima: Kako in kaj je pri tej zadevi dejansko? Ali je bilo vključeno ministrstvo ali ni bilo vključeno? Kako vidite vi to zadevo, v kateri smeri se razvija? Potem imam pa še dodatno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za infrastrukturo, dr. Petru Gašperšiču, da poda odgovor.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Spoštovani poslanec, hvala tudi za postavljeno vprašanje na res aktualen in pomemben projekt izgradnje drugega tira. Kot je, mislim da, zdaj res že verjetno vsem znano, je Vlada v začetku januarja sprejela pomembne sklepe na poti do realizacije tega projekta, in sicer je bilo odločeno, da morata Ministrstvo za infrastrukturo in Ministrstvo za finance pripraviti zakonske predloge, ki bodo podlaga za ustanovitev tako imenovanega projektnega podjetja, ki bo zaprlo to finančno konstrukcijo in izvedlo potem investicijo v projekt drugega tira, in da mora do 30. junija, torej do konca junija, ministrstvo pridobiti tudi optimizacijo vrednostni projekta tudi glede rešitev okrog tovornega potniškega prometa. Skratka, tukaj so že tudi določeni nastavki glede časovnice in tudi katere aktivnosti je še treba izvesti. Zdaj pa bi šel kar podrobneje na to vprašanje, kako je predvideno ta aktivnosti v zvezi s projektnim podjetjem. Zakonska podlaga bo dala temelj za to, kaj bo to podjetje pravzaprav lahko v nadaljevanju počelo. Predvideno je, da se z zakonom temu podjetju podeli koncesija tako za izgradnjo in upravljanje drugega tira kot tudi za izgradnjo in upravljanje teh dodatnih pretvornih kapacitet, ki jih je še možno zgraditi v Luki Koper. Mi vemo, da je tam območje tretjega pomola v državnem prostorskem načrtu načrtovano kot kontejnerski terminal, vendar zaenkrat v načrtnih Luke Koper teh aktivnosti do leta 2030 še ni predvideno. Zato ocenjujemo, da bi v smislu čim hitrejše vzpostavitve teh pregovornih kapacitet, ki bodo potem v nadaljevanju tudi pomagale pri boljši ekonomiki samega projekta drugega tira, da je to torej smiselno, ti dve koncesiji združiti; v okviru tega projektnega podjetja obe infrastrukturi zagotoviti. Naj povem, da je projektno podjetje mišljeno kot investitorsko podjetje. To je namreč zelo pomembno, ker bom v nadaljevanju razlagal, kako se potem predvideva, da bo pa prišlo do same gradnje. Če lahko še neke nadaljnje načrte, se pravi do 30. junija je potem predvidena ta optimizacija, potem pa v nadaljevanju seveda sledi aktivnost na pripravi razpisa za dokapitalizacijo podjetja. Namreč, za zdaj je predvideno, da bo del kapitala, kapitalskega vložka v tem podjetju zagotovila Republika Slovenija, in sicer do višine 200 milijonov. V ostalem delu pa je predvidena dokapitalizacija, ki bo s temi deli že dokapitalizacije morala preseči višino vložka Republike Slovenije, tako da bo končni vložek Republike Slovenije manjši od 50 %, kar je pomembno potem spet z vidika najemanja posojil s strani tega podjetja, ker se na ta način seveda ne bi evidentiralo [[nerazumljivo]]države. Na ta način bo torej vložek Republike Slovenije kapitalski, plus seveda vse kar je bilo že do zdaj narejeno, se pravi zemljišča, projektne dokumentacije in tako naprej. Zelo verjetno bomo v upravljanje dali tudi obstoječi tir, kajti obe progi si po tem času upravljanja drugega tira ne bosta smeli konkurirati, ampak bosta mogla biti morali biti pod enotnim upravljanjem. Računamo, da bi lahko bil ta razpis za dokapitalizacijo pripravljen do konca letošnjega leta. Če bomo s tem uspeli, se potem tudi ta dokapitalizacija že lahko izvrši. Predvideno je, da se bo projektno podjetje tudi prijavljalo na razpis za evropska sredstva in seveda tudi pridobivalo manjkajoče vire v obliki dolžniškega kapitala. Skratka vse te aktivnosti potem bi se zaključevale v letu 2017. Če bo vse torej teklo brez nekih zapletov in v skladu s pričakovanji, bi bili lahko že podani pogoji potem za izvedbo razpisa za gradnjo. Madžarska republika je svoje sodelovanje zastavila precej fleksibilno, oni si želijo razvoja teh infrastrukturnih kapacitet do njihove države. V tem okviru so zainteresirani torej tudi za razvoj Luke Koper, za razvoj naše infrastrukture in seveda tudi predvidevajo razvoj infrastrukture na celotnem koridorju, ki se potem nadaljuje tudi preko njihove države na Hrvaško [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi, preden končamo, še opomnil ministra, če bi lahko dal še ta odgovor, kar se tiče tega kitajskega podjetja, kako in kaj. V medijih je bilo podano veliko govoric in napisano, da bodo cenejši, da bodo hitreje naredili in da bodo celo sami na svoj lasten način naredili revizijo projekta. To me zanima. Naslednje, kar se mi zdi zelo bistveno, je to, da bi ob tej priliki pozval še enkrat in Ministrstvo za infrastrukturo in vodstvo Luke Koper in Slovenskih železnic, da stopijo res enkrat skupaj in da res v tem projektu tvorno in konstruktivno sodelujejo, ker se po raznoraznih forumih in medijih sliši in je poudarjeno, kako so si diametralno nasprotni. Želel bi si resnično, da se tudi iz ministrstva sliši neka pozitivna, konstruktivna usmeritev, delovanje, da ta projekt zaživi ali v tej ali v kakšni drugi obliki, ampak v smislu tega, da se resnično pristopi k tej izdelavi drugega tira in izgradnji drugega tira, kar je nedvomno pomembno za celo Slovenijo. Ne glede na to, da je zdaj veliko nekih zastojev na tem železniškemu omrežju, pa če nam lahko poveste: Ali je to v zvezi s tem ali je to čisto neka druga zadeva? To se v medijih zelo prepleta in potem imajo ljudje čudne občutke, ali zdaj to sodi tudi v ta kontekst ali ne. Tudi z vseh strani prihajajo različne graje, tako da bi rad slišal z vaše strani tudi še to razlago. Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo gospodu dr. Petru Gašperšiču.
Hvala lepa za besedo. Če samo še dokončam; se pravi, Madžarska je zainteresirana za vzpostavitev oziroma zagotovitev teh zmogljivosti pretovora in v tem smislu ponujajo odprte možnosti sodelovanja: tako kapitalske vložke kot v obliki posojil preko svoje uvozno-izvozne banke. Mislim, da ta naš predlog vzpostavitve tega projektnega podjetja omogoča in fleksibilno ponuja vse te možnosti sodelovanja; se pravi, tako s kapitalskimi vložki s strani države ali nekih podjetij ali v obliki posojil in tudi na nek način to, kar imajo tudi oni interes, da si zagotovijo na nek način možnost upravljanja pri teh pretovornih zmogljivostih v Luki Koper. Preko tega projektnega podjetja bodo lahko na tistem delu, kjer bo koncesija za te dodatne pretovorne zmogljivosti, tudi oni lahko imeli nek vpliv, če bodo v tem projektnem podjetju sodelovali. Tako mislim, da je na ta način možnost odprta tudi za ostale države, ki sem jih že omenjal na tem koridorju. Kar se pa tiče tega kitajskega podjetja, ki je bilo omenjeno; na našem ministrstvu se kar pogosto oglašajo različni subjekti bodisi v vlogi, da želijo nastopati kot investitorji, vlagatelji ali pa kot gradbeno podjetje, ki bi želelo graditi to infrastrukturo. To podjetje China Gezhouba Groupe – ki so bili tudi pri nas na ministrstvu – je izkazalo interes predvsem za gradnjo. Oni so tako rekoč gradbeno podjetje in je njihov glavni interes zgraditi ta drugi tir. V tem smislu bi nastopali na razpisu, ki ga bo projektno podjetje podalo. Se pravi, ne vidim takšne njihove vloge, da bi vstopali v samo projektno podjetje, ker niso zainteresirani za upravljanje s pristaniščem, niti nisem zaznal interesa potem za upravljanje s samim drugim tirom, ampak zainteresirani so pa za gradnjo. Se pravi, da bi s tem svojim znanjem, ki ga imajo, in s svojimi kapacitetami tir hitro in cenovno ugodno, kot so poudarili, zgradili. Ta možnost obstaja. Skratka, ko bo razpisi za drugi tir objavljen, se bodo lahko prijavili in sodelovali, če bodo uspešni, potem to tudi z neko ustrezno ceno in z neko hitrostjo zgradili. Tako je ta možnost sodelovanja odprta. Kar se tiče pa še tega vašega komentarja glede sodelovanja z Luko Koper z obema podjetjema, SŽ in tako naprej, to si tudi sami želimo, da bi to sodelovanje bilo tvorno. Tako smo tudi že na začetku mandata začeli, ampak je potem malo šlo vsak svojo pot. Ampak še vedno si prizadevamo, da bi do tega sodelovanja prišlo. Glede teh zastojev, na katere pa Luka opozarja, pa mislim, da so tudi ta opozorila pretirana, neupravičena. Mi vemo, da je [[izklop mikrofona.]]
Gospod minister, čas vam je potekel. Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovana podpredsednica, hvala za dano besedo. Cenjene ministrice, minister, kolegice in kolegi! Ministrica za okolje in prostor v Vladi Republike Slovenije, vam postavljam vprašanje glede izrabljenih avtomobilov v Republiki Sloveniji. V naši preteklosti smo na področju okolja prav gotovo naredili veliko napak, za katere bodo posledice nosili tudi naši zanamci. Na drugi strani pa imamo velikokrat zakonodajo, ki je ustrezna, ampak je težava te zakonodaje, ker je nekateri ne upoštevajo. Zato postavljam to vprašanje vam: Kako gledate na to zakonodajo, predvsem pa na področje izrabljenih avtomobilov v Republiki Sloveniji? Neke ocene so, da je teh avtomobilov med 40 in 60 tisoč letno, ki gredo v izrabo, ki so zastareli, ki so dotrajani, na področje teh podjetij, ki pa imajo to organizirano, ki zagotavljajo vse standarde po tem zakonu, pa pride teh avtomobilov nekje 10 tisoč. Neka pavšalna ocena, groba ocena je, da se teh avtomobilov v naši državi letno izgubi okoli 30 tisoč. Na eni strani je človek velikokrat žalosten, ko kakšen tak avtomobil najde v gozdu, veliko teh avtomobilov prav gotovo gre čez mejo, veliko teh avtomobilov je pa tudi pri kakšnih naših, ki se s temi stvarmi ukvarjajo, ampak nimajo standardov po tej zakonodaji, ki zahteva za razgradnjo teh avtomobilov. Zato vas spoštovana ministrica sprašujem: Ali je ta zakonodaja dosti dobra, da bi lahko v prihodnje zagotavljala, da bi vsi ti avtomobili šli v razgradnjo v te centre, ki ustrezajo vsem standardom, ali pa bo treba na področju te zakonodaje kaj dodati? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec gospod Bojan Podkrajšek! Pravilo o ravnanju z izrabljenimi vozili določa Uredba o ravnanju z izrabljenimi vozili, in sicer je bila z uredbo v pravni red Slovenije prenesena direktiva Sveta in Evropskega parlamenta o izrabljenih vozilih. Osnovni cilj tega pa je zagotoviti preprečevanje onesnaženja okolja z izrabljenimi vozili in seveda hkrati povečati njihovo predelavo in recikliranje. Preprečevanje onesnaženja okolja z izrabljenimi vozili temelji na omejitvah uporabe nevarnih snovi pri proizvodnji motornih vozil, ukrepih, ki zagotavljajo oddajo izrabljenih vozil v pooblaščene centre, in zahtevi glede izločitve nevarnih snovi iz izrabljenih vozil. Za doseganje večje predelave in recikliranja vozil pa so bili določeni deleži ponovne uporabe, predelave in recikliranja, ki morajo biti pri razgradnji doseženi. Področje uporabe uredbe so vozila, torej motorna vozila, namenjena prevozu potnikov z največ osmimi sedeži in prevozu blaga z največjo maso do 3 tone pa pol. Skladno z uredbo je izrabljeno vozilo vozilo, ki je odpadek v skladu z zakonom, ki ureja varstvo okolja. Uredba določa način oddaje izrabljenih vozil na zbirnem mestu ali v obratu za razstavljanje ter način izdaje potrdila o uničenju izrabljenega vozila, s katerim se potrjuje prevzem izrabljenega vozila in jamči, da je zanj zagotovljena predpisana obdelava. V okviru pravil ravnanja z izrabljenimi vozili uredba določa pogoje in zahteve za zbiranje in obdelavo izrabljenih vozil. Prav tako določa odgovornost gospodarskih subjektov za doseganje ciljev ponovne uporabe in predelave, obveznosti proizvajalca glede zbiranja izrabljenih vozil in zagotavljanja njihove obdelave. Prav tako določa obveznosti zbiralca in obveznosti v zvezi z obdelavo izrabljenih vozil, določa tudi globe za kršitve določb uredbe. Lastnik motornega vozila, ki se odloči, da svojega izrabljenega vozila ne bo več uporabljal in ga bo odjavil iz prometa kot neuporabnega, ga mora pred odjavo iz prometa oddati v razgradnjo. Izrabljeno vozilo mora dostaviti na eno izmed 47 zbiralnih mest ter obratov za razstavljanje izrabljenih vozil, ki ta vozila obdelujejo na podlagi razširjene odgovornosti proizvajalcev, ali pa v enega od teh 17 samostojnih obratov za razstavljanje vozil. V obratih za razstavljanje se morajo najprej iz vozila odstraniti materiali in sestavni deli, ki vsebujejo nevarne snovi, vozilo se nato razstavi zaradi recikliranja sestavnih delov motornih vozil, njihove oddaje v drobljenje in oddaje v predelavo in odstranjevanje. Storitev razgradnje izrabljenih vozil je za zadnjega lastnika motornega vozila brezplačna, ob predaji izrabljenega vozila prejme lastnik potrdilo o uničenju, s katerim odjavi vozilo iz prometa. Ampak, ne glede na vse te rešitve, smo Slovenci zelo inovativni in seveda izkoriščamo možnosti, ki niso bile predvidene, da se koristijo za te namene. Kajti, tako kot ste že sami navedli, seveda ta ukrep ne funkcionira dobro, saj lahko v skladu z zakonodajo lastnik vozila vozilo odjavi iz prometa na podlagi izjave o lokaciji kadarkoli in za neomejeno časovno obdobje. Del tako odjavljenih vozil je nato ali nelegalno razgrajenih, ali nelegalno obdelanih, ali pa gredo v izvoz. Prav zaradi tega iščemo rešitve – tukaj sva skupaj z ministrom za infrastrukturo – prepričana sem, da bo v letu 2017 medresorska delovna skupina, ki je z delom že začela, našla ustrezno zakonsko rešitev, da se bo tudi takšnim anomalijam naredilo konec. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Gospo Podkrajšek, priklopite se, prosim.
Hvala, spoštovana ministrica, za vaš odgovor, za vaš čut, predvsem me veseli, da se dela na tem področju, da bi ta zakonodaja, ki je vsi ne upoštevajo, bila bolj učinkovita v dobrobit predvsem našega okolja. Ugotavljate, kot tudi sam, da je na eni strani zakonodaja, ki je bila uvedena, ki so jo strokovnjaki pripravili, je pa težava v tem, da je v Republiki Sloveniji vsi ne upoštevajo. Tu imam dva pomisleka; prvič imam pomislek o tistih 17 podjetjih, če so vsa usposobljena, da tem standardom sledijo, na drugi strani pa me skrbi, ker ima tudi vsak dan več ljudi težave v naši državi in tisti, ki imajo dotrajana vozila, vozila so že stara, jih ne morejo več vzdrževati, predvsem pa ne morejo več zagotavljati finančnih sredstev, da bi bila ta vozila še vozna, zato seveda teh vozil veliko ostaja doma na dvoriščih, kot sem že prej povedal, nekatera celo odidejo v gozdove, našo naravo. Nekje sem prebral podatek, da je v vsakem vozilu nekje 50 kilogramov takšnih zmesi, ki so zelo nevarna in povzročajo okolju škodo. Zato vas pozivam, spoštovana ministrica, spoštovani minister za infrastrukturo v Republiki Sloveniji, da se tega področja lotite in da ga tako uredimo, da bodo vsa ta vozila, ki so izrabljena, ki ne bodo več na cestah, šla v tista podjetja, ki imajo za to predpisana in ki spoštujejo te standarde, do katerih jih zakonodaja zavezuje. Hvala.
Hvala lepa. K temu ni kaj dodati, pravi ministrica. Nadaljevali bi z gospodom Jožetom Horvatom, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala lepa, spoštovana gospa predsedujoča. Spoštovane gospe ministrice, spoštovani gospod minister dr. Peter Gašperšič! S svojim poslanskim vprašanjem, gospod minister, želim dati iniciativo za preprečevanje poslovnih goljufij oziroma za večjo zaščito potrošnikov, kupcev rabljenih avtomobilov. Slovenska komisarka Violeta Bulc je pred slabim letom v Evropskem parlamentu napovedala spremembe na trgu rabljenih vozil in zagrozila, citiram, " … konec družb, ki rabljenim vozilom prevrtijo kilometre". Evropski parlament je namreč februarja sprejel direktivo, ki bo najkasneje do leta 2018 poslovnim družbam prepovedala opravljanje storitev, povezanih s spreminjanjem realnih podatkov o prevoženih kilometrih pri rabljenih vozilih. Tudi na slovenskem trgu številni prodajalci rabljenih vozil prodajajo vozila, pri katerih števec prevoženih kilometrov ne kaže realnega, torej poštenega stanja prevoženih kilometrov. Sistem sankcioniranja zlorab v Nemčiji je že sedaj rigorozen in deluje, oba to veva, gospod minister. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kako se bo Vlada Republike Slovenije pripravila na spremembe zakonodaje, ki bo preprečevala omenjene storitve poslovnih subjektov in s tem poslovne goljufije in oškodovanja kupcev, ki v dobri veri kupijo avtomobil in ne vedo, da je dejansko število prevoženih kilometrov mnogo večje od navedenih? Kdaj lahko, gospod minister, Državni zbor pričakuje noveliranje področne zakonodaje? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču za podajo odgovora.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani, gospod poslanec, tudi vam hvala za to vprašanje, ki dejansko naslavlja pomembno in problematično področje, s katerim smo bili verjetno vsi v svojem življenju že kdaj soočeni. Mislim, da lahko povem, da smo pravzaprav že naredili prve korake na tej poti, da tem manipulacijam naredimo konec. Bi pa kljub vsemu še nekaj uvodnih pojasnil želel podati. Namreč, števec prevoženih kilometrov kot merilni instrument spada med indikatorje, kar pomeni, da ni zakonsko predpisan kot merilni instrument, in zaradi tega njegov podatek služi le kot informacijo vozniku, za razliko od merilnika hitrosti, za katerega pa obstaja homologacijski predpis glede njegovega delovanja in tudi glede preizkušanja. Zato potem tudi sprememba stanja števca prevoženih kilometrov ne spada med tako imenovane predelave vozila, ki bi jih obravnaval Zakon o motornih vozilih, sedaj veljavni zakon, in tako tudi teh sprememb ni bilo treba formalno uradno nikjer preverjati. Vendar pa, kot rečeno, je Ministrstvo za infrastrukturo že v letu 2014 izdalo Pravilnik o tehničnih pregledih motornih in priklopnih vozil, ki med ostalim določa tudi obvezno zabeleženje stanja števca prevoženih kilometrov v evidenco registriranih vozil pri vsakem tehničnem pregledu. Se pravi, razen če gre za ponovljen tehnični pregled, takrat tega ni treba, ampak sicer je ob vsakem tehničnem pregledu treba zabeležiti tudi stanje števca kilometrov, ki se potem evidentira tudi v registru vozil. Tako je na ta način storjen prvi korak, da na nek način na tehničnih pregledih spremljamo stanje prevoženih kilometrov. Ta določba se je začela potem uporabljati s 13. oktobrom leta 2014, se pravi že slabo leto in pol. Na Ministrstvo za infrastrukturo pa smo konec lanskega leta začeli tudi s pripravo novega Zakona o motornih vozilih, katerega vsebino pa bo tudi prenos določbe Direktive o rednih tehničnih pregledih motornih vozil in njihovih priklopnih vozil, ki pa v svojem šestem odstavku določa, da morajo države članice zagotoviti, da se inšpektorjem za namene preverjanja stanja kilometrskega števca, če je ta normalno vgrajen, dajo na voljo podatki o prejšnjem tehničnem pregledu, takoj ko so na voljo v elektronski obliki. Za manipulacijo kilometrskega števca z namenom zmanjšanja ali napačnega prikaza prevožene razdalje vozila, kadar se to ugotovi, pa se določi učinkovite, sorazmerne odvračilne in nediskriminatorne kazni. Mi imamo torej ta prvi korak narejen, da beležimo stanje števcev ob tehničnih pregledih, sedaj pa moramo še s to spremembo, novelacijo Zakona o motornih vozilih določiti tudi sankcioniranje oziroma kazenske določbe, ki bodo povezane s temi morebitnimi manipulacijami števca. Ta predlog spremembe zakona je v programu dela Vlade za letošnje leto, tako računamo, da bo tudi v letošnjem letu ta predlog zakona podan v Državni zbor v obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Hvala, gospod minister. Vesel sem, kot pravite, da je prvi korak narejen. Želel bi natančen odgovor, gospod minister: Kdaj bo implementirana direktiva, ki jo je Evropski parlament sprejel februarja 2015, ki določa to, kar sem povedal? Nekoliko me čudi; v Nemčiji, kolikor jaz poznam, so hudo sankcionirane te storitve, ki dejansko zmanjšajo realno stanje števca. Mislim, da je kazen 1 evro za en prevrteni kilometer. Se pravi, če nek prodajalec rabljenega avtomobila proda avtomobil vam, komurkoli pač, in zmanjša stanje na števcu za 100 tisoč kilometrov je kazen, če ga inšpekcija dobi, 100 tisoč evrov, kar dejansko lahko tudi v nekaterih primerih pomeni, da mora zapreti poslovalnico oziroma podjetje. Pri nas, koliko berem statistike, je – in hvala bogu, da je – spet v nekem razcvetu prodaja rabljenih avtomobilov, govorim za Slovenijo. Gre torej za izjemno velik posel, na drugi strani pa, ker so pač avtomobili vedno, vsak dan oziroma vsako leto bolj tehnično komplicirani, smo laiki tisti, ki se nas tehnično hitro da okrog prinesti in dejansko nasedemo poslovni goljufiji. Najprej smo prepričani, da smo naredili dober nakup, čez nekaj časa ugotovimo, ko nam, recimo, pooblaščeni servis pogleda, da je dejansko stanje števca, recimo, za 100 tisoč kilometrov večje, potem smo pač obupani in vidimo, da smo nasedli poslovni goljufiji, ki pa je – oba veva, gospod minister – kaznivo dejanje. Tukaj bi želel, da bi Vlada čim hitreje in s čim bolj konkretnimi predlogi prišla v smeri zaščite potrošnika. Za to gre!
Hvala lepa. Ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča prosim za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Saj v bistvu se z vsem strinjam, kar ste povedali. Tem manipulacijam je dejansko treba stopiti na prste in narediti konec z njimi. Že s tem, ko se beleži stanja števca ob vsakem tehničnem pregledu – mislim, da se, vsaj za vozila, ki so na našem slovenskem trgu –, je že na nek način preprečeno manipuliranje s tem stanjem, ker od enega do drugega tehničnega pregleda se kaj veliko verjetno tudi ne bo dalo spremeniti. Seveda, drugače je z rabljenimi vozili, ki prihajajo na trg iz uvoza. Tukaj se lahko še vedno dogodi, da prihajajo vozila, ki imajo manipulirano stanje. Tovrstnim manipulacijam bomo verjetno tudi težko pri nas – pač, jih bomo težko odkrivali, razen kolikor je to mogoče preko pooblaščenih servisov. Ampak, kot rečeno, mi imamo ta zakon v načrtu, da se ga v letošnjem letu pripravi in posreduje tudi v parlamentarno proceduro. Tako računamo, da od 2017 leta bodo te stvari tudi sankcionirane. Zdaj, ali tako rigorozno, kot je pa to v Republiki Nemčiji, pa seveda ne morem zdaj še ugibati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razpravo o vašem odgovoru oziroma o odgovoru ministra.
Hvala lepa. Hvala, gospod minister. Spodbuditi želim razpravo v Državnem zboru, ki bo gotovo tudi Vladi, konkretno ministru, pomagala pri čim boljšemu besedilu omenjenega zakona. Razumem, da je mogoče od nekih tehničnih pregledov naprej, ko sem jaz že lastnik, natančno preverjati kilometre, problem pa je v trenutku nakupa. Takrat pa me lahko prodajalec ogoljufa. Poglejte, nakup rabljenega avtomobila kupci pogojujejo tudi s številom prevoženih kilometrov, manj kilometrov na števcu dvigne ceno vozila, zato se številni prodajalci odločijo za manjši poseg in prevrtijo števec, v denarnice pa pospravijo tudi po nekaj tisoč evrov več, kot bi jih sicer. To je tipični primer kaznivega dejanja poslovne goljufije in oškodovanja kupca oziroma potrošnika. Prav tukaj, v tem segmentu varovanja potrošnikov, mislim, da naredimo vsako leto manj, premalo. Ne nazadnje smo tudi Zvezi potrošnikov Slovenije, kolikor imam v spominu, zmanjšali denar. Zato mislim, da je treba naše državljanke in državljane, kupce rabljenih avtomobilov, večina jih tako pride iz uvoza, zaščititi, zakonsko zaščititi. Zato mislim, da je potrebna razprava tukaj, v Državnem zboru, da bi naredili čim kvalitetnejšo zakonodajo v smislu zaščite potrošnikov. Zato prosim za podporo pri mojem proceduralnem predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 26. januarja 2016 v okviru glasovanj. Gospod Tomaž Lisec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za dano besedo. Spoštovani ministri in ministrice, lep pozdrav! Moje poslansko vprašanje je glede urejanja rabe podzemne in termalne vode tako za potrebe kopališč, naravnih zdravilišč, ogrevanja prostorov in tudi proizvodnje pijač. V začetku novembra oziroma sredi novembra leta 2015 smo v SDS predlagali nujno sejo Odbora za gospodarstvo in Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor s točko Ureditev koncesijske dajatve za rabo termalne vode v Republiki Sloveniji. Ministrstvo je prišlo na dan z neko predlagano ureditvijo tega področja, sprejemale so se uredbe na samih sejah vlade in zato dovolite, da vam, spoštovana ministrica, danes postavim nekaj vprašanj. Takrat smo predlagali dva sklepa; najprej, da se objavi izračun nepredvidenih prihodkov od koncesij, da se objavi analiza stanja ter seveda argumente za formulo izračuna in mednarodno primerjavo. Posebej nam je šlo v nos, da ministrstvo ni razpolagalo s formulo izračunov na tem področju, kar pomeni neko nestabilno dogajanje v prihodnosti tako za turistične delavce, za gospodarstvo in tudi ne nazadnje tudi za kmetijstvo, kar smo na sami seji ugotovili. Seveda, v skladu s standardom te vlade naši sklepi niso bili sprejeti, bil pa je sprejet dokaj obvezujoč sklep, ki pa ga je verjetno ministrica pripravila skupaj v sodelovanju s poslanskimi skupinami koalicije, ki se glasi, da odbora priporočata Ministrstvu za okolje in prostor, da javno objavi izračune predvidenih prihodkov od koncesij od 1. 1. 2016 dalje, trenutno analizo stanja in argumente za formulo izračuna. Pa me, spoštovana ministrica, zanima, glede na to, da sem si kar nekaj časa vzel, da sem pregledal spletno stran vašega ministrstva: Kje se da videti izračun predvidenih prihodkov? Kje je objavljena ta metodologija za te prihodke? Kje je trenutna analiza stanja? In kot ključno: argumenti za formulo izračuna. Še več, na sami seji ste obljubili, da v času od 1. 1. 2016, ko naj bi te uredbe stopile v veljavo, se boste pogovorili z deležniki, predvsem tistimi iz turizma, pa tudi s tistimi iz kmetijskih panog, predvsem iz severovzhodnega dela naše Slovenije, da ste pripravljeni na neke kompromise. Pa me zanima, poleg te analize stanja in formule, tudi: Koliko sestankov je bilo decembra opravljenih? Kakšni so zaključki teh sestankov oziroma posvetov? Toliko za uvod, hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, da poda odgovor.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanec gospod Tomaž Lisec, moram povedati, da se z zaključki, ki ste jih predstavil v napovedi vprašanja, sama ne strinjam. Se mi zdi to pomembno povedati predvsem zaradi tega, ker so prilagojeni na takratno vaše delo na odboru, ne pa na zaključke odbora. Lepo je, če si zapomnite vse, kar sama povem, bilo bi pa tudi lepo, če bi vedeli, kaj ste tam povedali vi, tako da je ta najina komunikacija nujno potrebna malo okleščenja. V pripravi te zakonodaje se ve, da se sanira 10-letno stanje na področju voda, da je za spremembo od te, bi rekla, kopališčne dejavnosti, kjer so bile podeljene štiri koncesije, bilo treba podeliti 24 teh koncesijskih aktov, medtem ko je za proizvodno pijač bilo podeljenih 30 koncesij. So pa posamezni koncesionarji imeli podeljene samo posamezne dele koncesij, ne v celoti koncesije za vso vodo, ki so jo potrebovali. Rada bi povedala, da smo pripravljali uredbe na način, kot je samo ministrstvo zavezano, to pomeni, da so bile objavljene na spletni strani, z njimi smo obvestili tudi uporabnike, z njimi komunicirali. V mesecu decembru sem se sama srečala z nekaterimi uporabniki vsaj trikrat, medtem ko v mesecu januarju so se ta srečanja tudi nadaljevala. Tako kot ste sami ugotovili, smo na odboru obljubili analizo stanja in jo tudi pripravljamo, ne moremo je pa zaključiti predvsem zaradi tega, ker gre za obračun nadomestil za leta 2005–2015 za uporabnike vode, ki koncesije še niso imeli, potrebujemo njihove podatke in roki za predložitev podatkov so do 31. 1. 2016. Kaj Zakon o vodah, ki prenaša vodno direktivo, in sicer govori, da je potrebna zagotovitev nadzora nad odvzemi vode in uvedba dovoljenj za odvzem ter upoštevati je treba načela povračila stroškov storitev, povezanih z obremenjevanjem voda, v skladu z načelom plača povzročitelj obremenitve. Rada bi povedala, da smo s podelitvijo koncesij upoštevali in odpravili številne nepravilnosti. Ena izmed njih je tudi, da so po izvedbi revizije Računskega sodišča v letih 2009 in 2010 šele v letu 2015 bili izvedeni popravljalni ukrepi. Prav tako gre za uredbo o evropskih skladih in tudi tam je predhodni pogoj za pridobivanje finančnih sredstev, da je treba urediti ta vprašanja. Ta pogoj je tudi za pridobitev sredstev Evropskega kmetijskega sklada, gre tudi za pogoj podeljevanja odškodnin v kmetijstvu zaradi suše. Potem gre za odpravo tveganja zaradi obstoja nedovoljenih državnih pomoči, odpravlja se neupravičeno boljši konkurenčni položaj subjektom, ki jim niso bile odmerjene koncesnine. Prav tako pa uporabnikom vode podelitev koncesnin odpravlja pravzaprav pravno negotovost. Podelitev koncesij odpravlja negotovost in težave, na katere so opozarjali uporabniki, in sicer gre za nezmožnost pridobivanja kreditov, različnih subvencij in podobno. Prav tako je podelitev koncesije pomembna v izvajanju lastniške funkcije subjektov, ki rabijo vodo, v primeru prodaje, stečaja in podobno. Ureditev področja predstavlja ureditev in vzpostavitev spremljanja podeljenih vodnih pravic in dejanske rabe vode, vzpostavitev ustrezni evidenc in nadzora nad odvzemanjem vode, kar pa je predpogoj za izpolnjevanje ciljev doseganja dobrega stanja voda. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala, podpredsednica. Sicer nisem razumeval vašega uvoda, v čem se z menoj ne strinjate. Upam, da sem govoril o dejstvih; tisto, kar smo govorili na odboru, in sem prebral tudi sklep. Odbora priporočata ministrstvu, da javno objavi izračune predvidenih prihodkov, analizo stanja, argumente za formulo izračuna. Vi ste rekli, da analize stanja ne morete dati, ker je še nimate. Spoštovana ministrica! Torej ste vi začeli delati neke uredbe na podlagi analize stanja, ki je sploh ni. Sami ste rekli, da analize stanja ni. Torej: Na podlagi česa ste sprejeli te uredbe? To je moje ključno vprašanje. Drugo ključno vprašanje, na katerega niti danes niti na sami seji nismo dobili odgovora: Kateri so argumenti za formulo izračuna, ki je osnova za plačilo koncesij? In tretje: Vsaj nekaj številk glede, koliko naj bi prišlo v sklad. Ampak sklep Državnega zbora, spoštovana ministrica, upam, da veste, da je za Vlado zavezujoč, ni pa neko uhmepiševsko besedilo, pod katerega se poslanci podpišemo, potem pa gremo poslanci na levo, vlada pa na desno. Rekli ste, da analize stanja ni in da ste se z nekaterimi uporabniki srečali vsaj trikrat, pa me zanima – pa ne bom zahteval, s kom ste se sestali, da ne boste imeli problemov, kdo je z vami bolj povezan oziroma manj povezan – pa me zanima: Ali se je po teh sestankih kaj spremenilo za določene koncesionarje? In zanima me: Ali so se uredbe že podpisale tako na področje proizvodnje pijač kot na področju termalne in podzemeljske vode za kopališča in termalna zdravilišča? To me zanima. Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora prosim ministrico za okolje in prostor gospo Ireno Majcen.
Hvala. Na tak način bova res težko se razumela, če se nočeva [[...]]Jaz nimam tega zadržka, priznam, si raje prizadevam, da se razumemo. Uredbe so sprejete na Vladi, objavljene v Uradnem listu, sedaj pa pripravljamo pogodbe s koncesionarji. Res je, da so ti aneksi pogodb oziroma pogodbe bili posredovani, res pa je, da za pripravo nekaterih pogodb še morajo koncesionarji nam posredovati podatke. Res je tudi, da imamo glede uredb vloženo tožbo na Upravnem sodišču. Res pa je tudi, da ta analiza, o kateri govorite, je pripravljena, sem povedala, da potrebujemo še podatke predvsem za uporabnike, ki so plačevali vodno povračilo, da bodo v celoti objavljeni podatki. Res je tudi, da v preteklem letu so v nekaterih izvajanjih, med drugim tudi na tem odboru, bili uporabljeni različni podatki, za katere je vprašanje, koliko imajo sploh enačaja z realnostjo. Ti podatki so se iz meseca v mesec spreminjali. Temu kaže slediti predvsem z namenom, da je pri pripravi uredb bilo vsaj s strani Ministrstva za okolje in prostor pa treba pripraviti ustrezne podatke. Kot sem povedala, čakamo do konca tega meseca, da imajo možnost koncesionarji nam z njihove strani posredovati še te podatke in bo analiza objavljena. Se strinjam, da pri pripravi vseh uredb je bilo treba pripraviti analize. In še enkrat povem, da so vsi koncesionarji prejeli pripravljene koncesijske akte v obravnavo. Res pa je, da je tik pred sprejemom teh uredb bila aktivnost, da se uredbe ne sprejmejo, da se nadaljuje stanje nepodeljenih koncesij še naslednjih deset let. Močno, kot kaže, je v preteklosti koncesionarjem, koncendentom to že uspelo in so bili prepričani, da jim bo uspelo tudi tokrat. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Primož Hainz bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je odsoten.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministrski zbor, spoštovani gospod Počivalšek! Prosil bi, da bi mi minister za finance drugič odgovoril ustno, ker je vprašanje namenjeno obema. Spremenljivi gospodarski in družbeni pogoji, demografski trendi in socialne razmere, vse večja potreba po oblikovanju novih delovnih mest ter lokalizacija določenih tipov storitev terjajo razvoj novih oblik ustvarjanja dodane vrednosti. Odgovor na opisano ponujajo socialno podjetništvo in zadružništvo, katerih primarni motiv poslovanja je ustvarjanje v dobrobit družbe in okolja in ne zgolj povečevanje kapitalske moči lastnika podjetja. Izkušnje iz neuspelih delavskih odkupov podjetij Fructala, Novolesa, Armala, Svee in Adrie Airways Tehnika kažejo, da v prodajnih postopkih delavci težko dostopajo do kreditov, s katerimi zberejo kapital, potreben za odkup podjetja na eni strani in na drugi strani SDH dvomi v te vire in jih v postopku prodaje postavlja v depriviligiran položaj v primerjavi z ostalimi kupci. Na pogorišču Mure, Peka, Armala, Svee in številnih drugih še vedno obstajajo možnosti za zagon zdravih jeder propadlih podjetij, s tem pa ohranjanje delovnih mest, znanja in proizvodnje v lokalnih okoljih, kar pa brez ustreznih ukrepov s strani države ne bo izvedljivo. Državni zbor je julija 2015 sprejel Strategijo upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije, v kateri je navedeno, da mora SDH pri razpolaganju s kapitalskimi naložbami države med drugim proučiti tudi interes ter možnosti in pogoje za notranje lastništvo zaposlenih in ne le njihovo prodajo, kar je prevladujoča oziroma absolutna praksa. Vlada se je tudi zavezala, da bo v sklopu vladnega strateškega projekta spodbujala razvoj socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije, ki z inovativnostjo in ustvarjalnostjo razvijajo storitve in proizvode, ki predstavljajo družbene inovacije, krepijo socialni kapital in ustvarjajo nova delovna mesta za različne skupine prebivalstva v lokalnih okoljih. Spoštovani gospod minister, zanima me: Ali podpirate razvoj socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije v Sloveniji in s kakšnimi ukrepi nameravate podpreti ta razvoj? Zahvaljujem se vam za odgovor, čeprav seveda vem, da me je kolegica prej prehitela z nekim podobnim vprašanjem, pa vendar, na primeru [[…]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanec, poslanke in poslanci! MGRT je nosilec področja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije od 1. 1. 2015, s tem pa je tudi vsebinsko pristojen za izvajanje vladnega strateškega projekta številka 9, to je spodbujanje socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije. Zavedamo se, da je področje v Evropi zelo razvito, saj zagotavlja v povprečju 7 % vseh delovnih mest, v nekaterih država članicah celo preko 10 %, v Sloveniji pa je takšnih delovnih mest komaj 0,7 %. Pomemben prispevek k ustvarjanju delovnih mest ima tudi socialno podjetništvo, zlasti na lokalni ravni, zato v celoti podpiramo razvoj socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije. Za ta namen smo opredelili nabor ukrepov s področja zakonodaje, izvajanja in zagotavljanja finančnih podpor, ki so ciljno usmerjeni v spodbujanje tega področja. Tri področja, najprej zakonodaja. V zakonodajo s področja socialnega podjetništva in zadružništva uvajamo spremembe, s katerimi ukinjamo razlikovanje v socialnih podjetij, glede na tip A in tip B uvajamo enotno definicijo socialnega podjetja ter poenostavljamo postopke registracije socialnih podjetij. Drugič, prav tako uvajamo opredelitev zadruge glede na udeležence, potrošniška, dobaviteljska, delavska in s tem uvajamo sodobnejše poimenovanje zadrug in jih približujemo ljudem, tudi mladim, na primer mladinske kooperative. Tretjič, socialna podjetja smo ustrezno umestili tudi v nov Zakon o javnem naročanju, predkupno pravico delavcev smo umestili v zakon o DUTB in strategijo o upravljanju državnega premoženja SDH. Seveda pa za uspešen delavski odkup ni dovolj samo finančna shema, ampak je treba pridobiti za to idejo vse delavce, in ne more en ali pa manjša skupina ljudi izpeljati zadevo v smislu preoblikovanja v zadrugo v imenu vseh delavcev. To je v večji meri bil vzrok za to, da ta omenjena podjetja niso uspela, kot pa to, da ni bilo in ni še finančnih instrumentov. Drugič, izvajanja. Od avgusta 2015 na MGRT deluje sektor za socialno podjetništvo, zadružništvo in ekonomsko demokracije, zadolžen za izvajanje vladnega strateškega projekta spodbujanja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije. Za izvajanje vladnega strateškega projekta spodbujanja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije je ustanovljena vladna strateška skupina, katere namen je opredeliti strateška vprašanja in ukrepe v okviru strategije socialne ekonomije. Obstoječo strategijo socialnega podjetništva, ki velja od 2016, širimo na področje socialne ekonomije, da lahko zajamemo tudi zadruge in druge subjekte – zavode, ustanove in podobno. Prav tako bo sedaj delujoči Svet za socialno podjetništvo z novim zakonom postal Svet za socialno ekonomijo, njegova sestava pa bo dejansko izražala partnerstvo med vsemi deležniki: ministrstvi, socialnimi partnerji, predstavniki sektorjev socialne ekonomije, regionalnimi agencijami in občinami. Financiranje. V pripravi je več razpisov za financiranje socialnih podjetij in zadrug: februarja bosta objavljena dva razpisa, in sicer za start-up za socialna podjetja, torej faze zagona, milijon 400 tisoč evrov, za podporno okolje regijske mreže, ki bodo namenjene predvsem temu, da bodo socialnim podjetjem, zadrugam omogočale lažji dostop na trg in do financiranja, pogoj za pridobitev sredstev bo navezava na klasična podjetja in na finančne institucije, v višini 60 tisoč evrov, v mesecu marcu pa bo objavljen razpis za mentorske sheme, ki ga bomo vsebinsko povezali z razpisom za podporno okolje oziroma regijske podporne mreže v višini 1,6 milijona evrov. In naprej; glede na to, da smo v zadnjem hipu, konec leta 2015 uspeli počrpati še 12 milijonov evrov Evropskega socialnega sklada za ta sredstva, zdaj načrtujemo razpis za dodelitev mikrokreditov za socialna podjetja in zadruge. Razpis bo odprt predvidoma v mesecu marcu, se pravi 12 milijonov tudi za podporo tem podjetjem. In pa; finančni instrument za delavski prevzem še vedno ni narejen, saj poroštvena shema države za delavske odkupe še ni zaživela. Če bodo zaposleni za namene odkupa ustanavljali delavske zadruge, bodo za ta namen lahko uporabljena sredstva iz mikrokreditov, ki so bila že omenjena. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Primož Hainz, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Minister, prav lepa hvala za odgovor. Odgovor je precej optimističen, če lahko tako rečem. Mene pa vendarle zanima vprašanje, namreč: Kaj mislijo banke upnice? Kot vem ali pa kot zasledujem, se navadno zatakne pri tem, da banka preprosto oceni, da denarja dala ne bo. Vemo pa, da banke v tem trenutku denar kopičijo. Zato se tudi bojim, da na nek način nisem 100-odstotno oziroma popolnoma prepričan, da je tukaj usklajenost med obema ministroma, torej vami in ministrom za finance. Če lahko odgovorite na to dodatno vprašanje, lahko pa tudi prepustimo to ministru za finance, ko bo prisoten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Počivavšek, želite odgovoriti? Prosim, če se priklopite na mikrofon.
Socialna podjetja in zadruge so podjetja kot vsa druga podjetja. Tega se je treba zavedati in tudi ta podjetja lahko živijo in poslujejo samo na ekonomski bazi. Tukaj ne gre za neko podporo na neekonomskih temeljih in verjamem, da oba ministra zagovarjava ekonomsko podlago takih podjetij. Seveda pa ponavljam še enkrat; socialno podjetje ni ideološko podjetje, ne temelji na tem, da lahko nekdo v imenu drugih ljudi pač zagovarja ta pristop. Imamo vse podlage, da se DUTB in SDH morata prednostno odločiti za to ponudbo, če taka ponudba obstaja, vendar pa mora taka ponudba imeti podlago, finančni načrt. Verjamem, da bo v podobni smeri odgovoril tudi finančni minister.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je odsotna. Prosim, da se razjasnite, ali želite ustno na naslednji seji ali pisno. Hvala lepa.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Želim, da mi ministrica za notranje zadeve na naslednji seji odgovori ustno na moje poslansko vprašanje. Naj pa povem, da sem ministrici za notranje zadeve že pred časom pisno postavila vprašanje s to tematiko, odgovora še do sedaj nisem prejela in zdi se mi prav, da tako pomembno temo, aktualno temo, ponovno izpostavim in da ministrica tudi ustno nanj odgovori. Skratka, dogodki v Kölnu, kjer so migranti spolno napadli približno 800 žensk, ter dogajanje v Salzburgu, kjer so bile dijakinje kar dva meseca žrtve spolnih nadlegovanj in zlorab migrantov, so nas vse šokirale. Podobni dogodki so se odvijali tudi na Švedskem, pa še kje. Gre za dejanja, ki so nesporno zavržna, ponižujoča do žensk in tovrstna ravnanja bi morali brez oklevanja obsoditi. Kajti spolna nedotakljivost in ohranjanje človeškega dostojanstva so občečloveške vrednote, ki jih Evropa visoko ceni, zato jih je treba braniti in ščititi. Dr. Igor Pribac je ob teh dogodkih zapisal oziroma povedal naslednje, citiram: "Si mlad moški in imaš naenkrat na dosegu to, kar si včasih videl na televiziji in v sanjah. Kaj storiš v zavetju teme in gruče?" Konec citata. To je bil torej odmev gospoda dr. Pribaca na te dogodke, ki so se zgodili v Kölnu in v Salzburgu. Zato me, spoštovana ministrica, zanima: Kakšno je vaše mnenje tudi kot ženske na takšno reakcijo? Drugič, zanima me: Kakšno je vaše mnenje glede spolnih napadov migrantov, med katerimi so lahko tudi takšni, ki so prečkali slovensko mejo? In tretjič, zanima me: Kako nameravate zaščititi državljanke in državljane Slovenije pred morebitnimi takšnimi ravnanji, če se uresniči napoved, da bo Slovenija postala tako imenovani žep zaradi vračanja migrantov nazaj iz Nemčije in Avstrije? To so torej moja vprašanja in želim, da ministrica, glede na to, da gre za zares aktualno problematiko, ki zadeva vsakega izmed nas, na naslednji seji tudi ustno odgovori. Upam, da bo v tem času tudi kakšen pisni odgovor že dala od sebe. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Violeta Tomić bo postavila poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Spoštovane ministrice in minister! Območje Pokolpja spada med najslabše razvite regije v Sloveniji. V skladu s tem je bil za pomoč Pokolpju sprejet vladni program. Poleg več kot 20-odstotne brezposelnosti, gospodarske nerazvitosti, oddaljenosti ali slabih povezav ima že nekaj časa tudi žico, hkrati pa ima podpovprečno izobrazbeno raven in nadpovprečno odhajanje izobraženih posameznikov. S tega vidika so izjemno pomembni centri za vseživljenjsko učenje, ki omogočajo večjo družbeno mobilnost in opolnomočenje celotne regije. Območje Bele krajine je pokrivalo svetovalno središče Novo mesto, vendar je njegova učinkovitost zelo vprašljiva. Bela krajina je dobila le 7 % svetovanja, čeprav participira 20 % vsega prebivalstva jugovzhodne regije. Ob tem v regiji živi znaten delež tudi posebno ranljivih manjšin. Po zadnjih informacijah, s katerimi razpolagamo, samostojnega svetovalnega središča Pokolpje ne načrtujete več v napovedanem javnem razpisu za področje svetovanja. To pomeni, da je ponovno prišlo do spremembe dogovora, ki sta ga uskladili in sprejeli na sestanku 23. 11. 2015 skupaj z Andragoškim centrom Slovenije, Zvezo ljudskih univerz in z novoustanovljenim Združenjem izobraževalnih in svetovalnih središč. Z morebitno spremembo dogovora se Belokranjci ne strinjajo, ker načrtovano svetovalno središče Pokolpje ustreza sprejetemu vladnemu programu za Pokolpje in potrebam okolja. Zato vas sprašujem: Bo tudi prihajajoči razpis favoriziral štirinajst svetovalnih središč, ki so delovala že v obdobju 2007–2013? Ali je po vašem mnenju učinkovitost svetovalnega središča Novo mesto pri dejavnosti v Beli krajini zadovoljiva oziroma ali vsem prebivalcem v regiji po vašem mnenju zagotavlja stabilen in enak dostop do teh storitev? Za vaše odgovore se najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani zbor, spoštovana gospa poslanka! Svetovalna dejavnost za zaposlene v izobraževanju odraslih se uvršča v novi perspektivi v operativni program na 10. prednostni osi, to je znanje, spretnosti in vseživljenjsko učenje za boljšo zaposljivost, in na 10.1 prednostni naložbi, to je krepitev enake dostopnosti vseživljenjskega učenja za vse starostne skupine v formalnem, neformalnem in priložnostnem okolju, izpopolnjevanje znanj, spretnosti, kompetenc delovne sile in spodbujanje prožnih možnosti učenja. Tukaj je vključeno tudi poklicno usmerjanje in validiranje pridobljenih kompetenc, prav v cilju izboljšanja kompetenc zaposlenih za zmanjšanje neskladij pa je območje, ki ga sami omenjate in glede katerega ste tudi naslovili vprašanje. Ministrstvo že pripravlja javni razpis za financiranje in izvajanje informativno-svetovalne dejavnosti zaposlenim. Ta bo vključeval tudi postopke ugotavljanja in vrednotenja neformalno pridobljenega znanja, torej tudi za območje, ki ste ga opredelili, seveda je to nekaj, kar zelo šteje, in pa sam namen tega razpisa je povečati vključenost odraslih v vseživljenjsko izobraževanje oziroma učenje in tudi s tem izboljšati kompetence, ki jih ti potrebujejo zaradi lažjega vključevanja in tudi potreb na trgu dela. Predvsem govorimo o dodatnih opolnomočenjih za večjo zaposljivost. Pričakuje se, da bodo tudi v prihodnje prav aktivnosti svetovalne dejavnosti prispevale k temu, da se bodo zaposleni vključili v nadaljnje izobraževanje, usposabljanje oziroma utrjevanje teh kvalifikacij. Samo izvajanje tega javnega razpisa, ki je odprt razpis, konkurenčen razpis, vendar seveda seže v celotno Slovenijo, bo potekalo v obliki konzorcijev, ki bodo oblikovani v vseh statističnih regijah in zato bodo morali izvajalci na ravni statistične regije tudi zelo tesno sodelovati s podjetji, z obrtnimi zbornicami in z zbornicami sploh, sindikati, regionalnimi agencijami in drugimi deležniki. Pri tem moramo kot ministrstvo tudi v skladu s samim poreklom virov upoštevati več elementov, kot so sama strokovna izhodišča, dosedanji razvoj, izkušnje izvajalcev, poseben poudarek seveda tudi razvitosti in številu prebivalcev po posamezni statistični regiji in pri tem smo dolžni poskrbeti, da bodo pogoji in merila tega razpisa omogočili, da je v resnici lahko dostopnost dejavnosti v celotni Sloveniji, da bodo lahko vsi zaposleni imeli možnost koristiti brezplačno svetovanje in postopke ugotovljenega neformalno pridobljenega znanja. To pomeni, da bo javni razpis lahko omogočil izvajanje tudi izvajalcev na območju Bele krajine, se pa seveda držimo vseh enovitih standardov, ki so enaki za vse prijavitelje na te razpise. To pomeni, da se bo lahko dejavnost nadaljevala, če se seveda izrazi ta želja, pristopi k prijavi in spremlja vse standarde in zahteve tega razpisa.
Hvala lepa. Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala vam za ta odgovor, vendar nisem popolnoma zadovoljna. Želim še večje zagotovitve; se pravi, za območje Bele krajine in širšega Pokolpja je vendarle pomembno, da imajo prebivalci enako dostopnost do svetovanja in odzivno svetovalno službo. Kakovost svetovanja lahko zagotovi le izvajalec, ki deluje v okolju, pozna njegove potrebe, je dostopen, odziven in strokoven. Poudariti je treba, da svetovalno središče Pokolpje pomeni ohranjanje obstoječih delovnih mest, kar je zelo pomembno za celotno pokolpsko območje, kjer je stopnja brezposelnosti višja kot 20 %. Zavod za izobraževanje in kulturo Črnomelj je svoje delo opravil profesionalno, strokovno in kakovostno. Na podlagi uspešnega dela zavoda upravičeno pričakujejo, da bodo to delo lahko opravljali še naprej v dobrobit vseh prebivalcev Bele krajine. Ta pričakovanja delijo tudi vse tri belokranjske občine, kar so župani potrdili s svojim pismom podpore, ki ga imam tukaj. Skratka, županja občine Črnomelj, občine Semič in župan občine Metlika, vsi trije so podpisniki dopisa, kjer pišejo, da ustanovitev samostojnega centra vseživljenjskega učenja Bela krajina in samostojnega svetovalnega središča Bela krajina bo prispevalo k uresničevanju razvojnih ciljev Bele krajine in Resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih, še posebej k enakomernemu razvoju te države. Zato bi vas samo vprašala: Ali pri razpisu za obdobje 2020 načrtujete samostojno svetovalno središče Pokolpje, ki bi pokrivalo Belo krajino in Kočevsko? Hvala.
Hvala lepa. Ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Majo Makovec Brenčič prosim za dopolnitev odgovora.
Kot sem že opredelila, to izvajanje bo potekalo v obliki konzorcijev, torej združbe vseh, ki se v neki regiji, statistični regiji, seveda odgovorni za to, da se ta zaposljivost in tudi možnost usposabljanja lahko zagotovi čim bližje tistemu, ki to potrebuje. Gre pa za javni razpis. Zato seveda moramo slediti tem pogojem, ki so za vse odprti in tudi hkrati dostopni v tem pridobivanju sredstev. Zagotovo pa se strinjam z vami, lahko govorimo še o tistih regijah, ki so posebej domena ranljivih skupin, je zato tudi vključenih nekaj teh standardov v razpisu, ki imajo določene vrednotenje. Tudi zaradi tega iz prejšnjih izkušenj in obdobja, ko je bilo to črpanje sredstev že v območju navedeno in uporabljeno, kaže, da se ti standardi ohranjajo tudi v prihodnje prav iz razloga ohranjanja oziroma dajanja možnosti ranljivim skupinam. Težko odgovorim natančno za vsak posamičen center, ker gre za javni razpis, tako kot je bilo to tudi v predhodni perspektivi, so pa to zelo pomembni standardi prav zaradi razloga tudi različne stopnje razvoja posameznih regij. Zato govorim o statističnih regijah, ki izkazuje določene standarde oziroma kazalnike, to, kar ste vi sami že opredelili v vprašanju.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je odsoten. Prosim tudi za razjasnitev, ali želite ustni odgovor na naslednji seji ali pa pisni.
Hvala, predsedujoča. Hvala za dano besedo. Dr. Mramorju, ministru za finance, bi rad postavil vprašanje v zvezi z nakupom delnic Pozavarovalnice Sava s strani Republike Slovenije. Glede na njegovo odsotnost bi pričakoval pisni odgovor. Pred časom se je Republika Slovenija odločila, da kupi malo več kot 3 % delnic Pozavarovalnice Sava od NKBM in od Pošte Republike Slovenije, za kar je odštela malo več kot 6,3 milijona evrov. Takšne informacije smo lahko zasledili v medijih in tudi iz sporočila Ministrstva za finance. Ministra za finance seveda sprašujem: Kateri so razlogi za to? Dejstvo je, da strategija o upravljanju državnega premoženja ne predvideva povečevanje deleža ali s strani Slovenskega državnega holdinga ali s strani Republike Slovenije v naložbi Pozavarovalnica Sava, d. d. Dejstvo je, da ima SDH v lastništvu 25 % plus eno delnico te naložbe. Ali je s takšnim nakupom teh delnic soglašal tudi SDH oziroma kakšno je stališče uprave in Nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga glede na dejstvo, da Slovenski državni holding tudi upravlja s to naložbo? Kaj bo povečanje tega deleža prineslo Republiki Sloveniji? Kje je tista dodana vrednost, zaradi česar se je Republika Slovenija odločila za takšen nakup? Ali so pri tem nakupu bili še kakšni drugi stroški za Republiko Slovenijo? Predvsem pa sem osebnega mnenja, da takšen nakup ni bil v danem trenutku potreben glede na lastniško strukturo in na razporejene deleže, predvsem pa na dejstva in na stanje javnih financ, da bi teh 6,3 milijone evrov lahko država namenila tudi za druga, bolj pomembna področja, kot je šolstvo, kot je sociala, kot je zdravstvo. Še enkrat, pričakujem odgovor ministra za finance.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin bo postavil poslansko vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič.
Spoštovana ministrica, lep, dober dan vam želim! Zagotovo se oba zavedava, da je obrambno-varnostni sistem izjemno pomemben, še posebej v sedanjem času. V času miru se zdi, da je za obrambo škoda vsakega centa, ko se stvari zapletejo, se vidi, kaj vse to za sabo potegne. Naš obrambno-varnostni proračun se je v zadnjih letih drastično zniževal; v zadnjih petih, šestih letih se je praktično razpolovil. Da ne bo pomote, to ni vaša odgovornost, vi ste to stanje seveda nasledili. Ste pa odgovorni za to, da poskušate izboljšati situacijo na obrambnem področju. Roko na srce, kaj takega oziroma kaj podobnega, kar je uspelo ministrici za notranje zadeve, žal, vam ni uspelo, da bi zagotovili dodatne milijone tudi za obrambo. Dejstvo pa je, da ima naša obramba ogromno težav. Če začnemo samo z izpolnjevanjem Natovih standardov in nivoja financ, ki bi jih morali namenjati za obrambo, potem je tu jasno, da daleč ne dosegamo teh 2 % BDP, ki bi jih morali posvečati obrambi, niti svojih lastnih zavez ne izpolnjujemo. Ministrica, verjetno se boste spomnili svoje obljube, ko ste dejali, da se bo v času vašega ministrovanja obrambni proračun povečeval vsaj za 0,01 % BDP. Žal moram ugotoviti, da se tudi ta obljuba ne izpolnjuje oziroma ne izvršuje. Naš obrambni sistem je danes tako globoko v krizi, da tega ne skriva niti vrhovni poveljnik obrambnih sil, ki vsako leto naredi neke vrste nadzor nad pripravljenostjo obrambnih sil, in sam ugotavlja, da je stanje slabo. Tako kot pri vsaki investiciji, pri vsaki obnovi, dlje ko z obnovo odlašamo, višji so ti stroški in več nas bo stalo, da bomo potem to kritično situacijo spravili na neko zavidljivo raven. Poleg tega pa je premalo tudi zavesti o tem, da zavezništvo ne prinaša samo ugodnosti, ampak prinaša tudi določene obveznosti, na kar prevečkrat pozabljamo. Zaradi tega vas sprašujem, ministrica, zelo preprosto vprašanje, ki terja jasen odgovor, in sicer: Kaj boste storili za dvig slovenskega obrambnega proračuna?
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za obrambo gospe Andreji Katič, da poda odgovor.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa. Spoštovani poslanec, res je, kar ste navedli. Dejstvo je, da je obrambni resor delil usodo stabilizacije javnih financ in da se je po letu 2010 vsako leto obrambni proračun bistveno zmanjšal. Slovenija sodi med pet držav članic Nata, ki namenjajo najmanjši delež BDP za obrambo, kar pa ob upoštevanju naših prispevkov na drugih področjih v zavezništvu ni edini kriterij cene kredibilnosti držav članic in Slovenija še vedno uživa sloves zanesljive zaveznice. Slovenija izpolnjuje pričakovane zaveze zaveznic povsod, razen pri razvoju zmogljivosti za bojevanje. Zaradi finančne krize in naporov Vlade Republike Slovenije pa tudi vseh preteklih vlad za uravnoteženje Slovenija zaostaja na področju modernizacije vojaških zmogljivosti. Zato ne more razviti nekaterih dogovorjenih zmogljivosti v skupnih ciljih sil v času, ki ga pričakujejo druge zaveznice. To pa ne pomeni, da Slovenija ne more prispevati pričakovanih sil v nabor zavezniških sil. Pomeni pa, da bi enote za bojevanje imele nekatere omejitve pri določenih nalogah, to je pri operacijah visoke intenzivnosti oziroma poenostavljeno, v vojni. Slovenija pa je do sedaj sodelovala v vseh operacijah zavezništva, razen v pomorskih operacijah, in zaostanek pri razvoju zmogljivosti ni bil ovira pri zagotavljanju lastnega deleža v skupnih operacijah. Zaustavitev padca obrambnih izdatkov in njihovo postopno zviševanje je cilj, ki ga bo Vlada zasledovala v srednjeročnem obdobju pri pripravi proračunov ne samo zaradi kredibilnosti v okviru zavezništva, ampak tudi zaradi zagotavljanja ustreznega nivoja vojaških vidikov nacionalne varnosti. Se pravi, zaradi naše lastne varnosti, zaradi samostojnosti in suverenosti Republike Slovenije. Zaradi odpravljanja učinkov finančne krize, uravnoteženje javnih financ in ustvarjanja boljših pogojev za ekonomski družbeni razvoj Vlada kratkoročno ni mogla narediti bistvenega premika v povečanju obrambnih sil, kar ste lahko videli v proračunih za leti 2016 in 2017, vendar se je kljub temu v proračunih za 2016 in 2017 kljub zmanjševanju državnega proračuna ustavil trend zmanjševanja finančnih sredstev, namenjenih obrambi, in prvič po letu 2009 se povečujejo tudi integralna sredstva, namenjena za ohranjanje zmogljivosti za obrambo države. Vprašanje za naprej – Ministrstvo za obrambo pripravlja predlog srednjeročnega obrambnega programa za obdobje od 2016 do 2020, v prihodnjih dneh ga bomo dali tudi v obravnavo. V tem srednjeročnem obrambnem programu načrtujemo postopno povečanje obrambnih izdatkov, v letu 2016 pričakujemo tudi, da bodo za izvajanje nenačrtovanih nalog ministrstvu zagotovljena dodatna sredstva, na primer za podaljšanje sodelovanja večnamenske ladje Triglav v operaciji v Sredozemlju, za povečanje sodelovanje v EUTM Mali in morebitnih novih mednarodnih operacijah in misijah, tudi za sodelovanje Slovenske vojske pri obvladovanju migrantske problematike, kar bo vplivalo tudi vse skupaj na višino obrambnih izdatkov. Za leto 2017 pa pričakujemo, da se bodo v rebalansu proračuna za leto 2017 zagotovila sredstva, s katerimi se bo obrnil tudi ta trend pri obrambnih izdatkih. Prav tako predlagamo tudi, da se pristopi k strateškemu pregledu obrambe. Moj predlog bo, da bi se pristopilo k strateškemu pregledu varnosti, se pravi, vseh treh varnostnih stebrov. V vsakem primeru pa strateški pregled obrambe v okviru Ministrstva za obrambo Republike Slovenije z začetkom v letošnjem letu, ki bo v bistvu tudi dal, kaj je mogoče narediti še pri racionalizaciji znotraj Ministrstva za obrambo.Hvala.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ministrica, pozorno sem vas poslušal in v svojem odgovoru ste večkrat dejali: predlagali bomo, Vlada bo zasledovala in podobno. Ja, očitno nekje denar, če je treba, je. Zelo konkretno je treba pogledati, v primeru Ministrstva za notranje zadeve je ministrica povedala, pač če ne bo tega in tega denarja, se lahko zgodi to in to in je dobila dodatnih 30 milijonov evrov. V primeru migrantske krize smo tudi našli dodatnih 123 milijonov. Torej, če je volja, potem kaže slovenski proračun, da se denar tudi lahko zagotovi. Moje vprašanje je bilo zelo konkretno: s kakšnimi predlogi, s kakšnimi dejanji boste vi to zagotovili. Ne vem, da boste rekli, gremo iz vladne koalicije; če ne bo sto milijonov dodatnih za obrambo, lahko našo vojsko razpustimo. To so neke konkretne stvari, s katerimi boste vi lahko se za vse te milijone borili. Me pa ena stvar zagotovo preseneča, da ob vseh težavah, ki jih ima Slovenska vojska pa obrambni proračun, da vi praktično največ pozornosti namenjate infrastrukturi in sestanku v zvezi z urejanjem zadev na HSE. To mi zelo preprosto in enostavno razložite, tako da bomo lahko vsi razumeli, kaj je poanta oziroma v čem je smisel, da se ministrica za obrambo ob številnih težavah, ki jih ima na resorju, dejansko ukvarja s področjem, za katerega je zadolžen vaš kolega, ki sedi poleg vas, torej infrastrukturni minister. Torej: Kaj je bila poanta sestanka, ki ste ga vi gostili 22. decembra 2015 v zvezi s HSE? Zdi se mi, da bi morali več pozornosti namenjati obrambi ne pa infrastrukturi.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za obrambo gospe Andreji Katič za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanec! Če bi me dovolj dobro poslušali, bi ugotovili, da sem naštela konkretne projekte, ki nas čakajo v prihodnjem in v letošnjem letu na področju obrambe. Da imamo pripravljen srednjeročni program obrambe, da se bodo povišala sredstva, da smo prva vlada po letu 2010, ki je zaustavila trend padanja. Verjetno bi vaša opozorila lahko šla tudi vsem preteklim vladam, tudi takrat, ko ste vi bili v koaliciji, pa se prav tako ni izvrševalo tega, kar je bilo zapisano, zdaj pa se. Zaustavil se je trend padanja in v skladu s tem imamo tudi načrte. Kot sem rekla, poleg tega bomo šli tudi v strateški pregled obrambe, širšega področja, zato da vidimo, kje so mogoče še racionalizacije, zato da se izboljša poslovanje ne samo v okviru upravnega dela Ministrstva za obrambo, ampak tudi v okviru Slovenske vojske. Glede na to, da ste to vprašanje zlorabili tudi za to, da me vprašate, mislim, da kot vam ministrica lahko vseeno povem, pa ste verjetno to že prebrali v medijih, na Vladi smo obravnavali program dela SDH in minister, državni sekretar, mi je podal določena dodatna pojasnila. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zahtevate da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru. Izvolite.
V skladu s poslovnikom bi želel, da bi o odgovoru ministrice opravili posebno razpravo. Zakaj se mi zdi – iz dveh razlogov. Eno je ta razlog HSE, kjer je ministrica dala zelo površen odgovor, da je pač dobila, ker so jo zanimala dodatna vprašanja – nenavaden način in nenavaden pristop, mislim, da je tukaj še kakšna druga stvar v ozadju, ampak ministrica bo imela pri morebitni razpravi tudi možnost, da bo širše pojasnila svojim kolegom v Vladi, predsedniku Vlade pa tudi nam, poslancem, zakaj je pač posegla tudi na področje, ki ga ona dejansko ne pokriva. Kar pa se tiče samega obrambnega proračuna. Ministrica, jaz sem vas natančno poslušal, slišal sem, da ste dejali, da pripravljate srednjeročni progam, ampak priprava srednjeročnega programa in aktivnosti še ne zagotavljajo denarja samega po sebi. Pravilno ste tudi ugotovili, na začetku sem vam pošteno povedal, da za trenutno situacijo, kakršna je na obrambnem resorju, niste krivi vi, ampak da ste trenutno situacijo podedovali in da so tudi vaši predhodniki za to stanje odgovorni. Moje vprašanje je bilo, kaj boste vi konkretno naredili, da zagotovite dodaten denar. Priprava programov ne zagotavlja denarja. Poglejte zgodovino Slovenske vojske in Ministrstva za obrambo in boste videli, da je bilo pripravljeno ogromno programov, kaj vse bi ta resor in Slovenska vojska potrebovala, ampak vedno pa se je zapletlo pri zelo preprosti stvari, to je pri zagotavljanju denarja. Torej, ideje in programi so bili vedno, to pač Ministrstvo za obrambo lahko korektno, dobro pripravi, ampak zapleta pa se pri zagotavljanju denarja. Tukaj bi pričakoval, predvsem da poveste, kakšni bodo ti politični vzvodi za zagotavljanje tega denarja. Omenili ste ladjo Triglav, dobro, to je, recimo, lahko eden izmed načinov, kjer se lahko zagotovi dodaten denar, da se obstoječa misija te naše ladje podaljša oziroma da svoje poslanstvo opravlja še naprej. Mnogo več sem pričakoval s strani vašega odgovora v smislu, da živimo v situaciji, v okoliščinah, kjer je treba še posebej skrbeti za obrambo, in da bo to eden izmed ključnih kriterijev, zaradi katerih verjamem, da boste lahko od Vlade zahtevali več milijonov evrov, pa tega žal nisem slišal. Torej, želel bi si, da se o teh stvareh opravi razprava v Državnem zboru, ker smo tudi mi za to stvar odgovorni pri sprejemanju državnega proračuna, da ima ministrica priložnost, da vsem nam pojasni, zakaj bi obrambni resor zahteval oziroma potreboval več denarja in kaj je tako pomembnega, da se mora ukvarjati tudi s HSE.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 26. januarja 2016 v okviru glasovanj. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je odsotna. Prosim tudi za razjasnitev, ali želite na naslednji seji pisno ali ustni odgovor – mislim, pisno oziroma ustno na naslednji seji, se opravičujem.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Nekaj dni nazaj smo v Državnem zboru na predlog Slovenske demokratske stranke, skupaj z Novo Slovenijo, razpravljali o t. i. migrantski problematiki. Na seji je bila ves čas prisotna ministrica, en državni sekretar, nekaj časa celo oba državna sekretarja. Vendar pa kljub temu nismo dobili odgovora na nekatera ključna vprašanja. In to so ravno tista vprašanja, ki najbolj burijo duhove in zanimajo širšo javnost. Eno od teh vprašanj je tudi lokacija nastanitvenih centrov za begunce. Naj spomnim, da je v drugi polovici septembra vlada oziroma ministrstvo objavilo zmogljivosti v okviru kontingentnega načrta. Takrat je kot zmogljivosti za nastanitvene centre nekako navedlo Logatec, Tolmin, Maribor, Velenje, del Ljubljane, Gornja Radgona, Lenart v Slovenskih goricah, Limbuš in tako naprej. Tega je kar nekaj. Dejstvo pa je, da se še nekaj dni nazaj o teh lokacijah ni praktično govorilo nič, govorilo se je pa o nekaterih drugih lokacijah, kot je Kidričevo za več tisoč migrantov, Šenčur, Postojna, Vrhnika in tako naprej. Državljani so zmedeni in prav bi bilo, da jim vlada jasno in natančno pove, kje nameravajo biti te lokacije. Ker teh odgovorov nismo prejeli na zadnji seji Državnega zbora, ki je bila namenjena tej tematiki, sedaj od ministrice zahtevam, da to vprašanje poda pisno. Dejstvo je, da si želim, da je rok čim krajši; tudi zato, ker gre za perečo tematiko, aktualno tematiko. In tukaj, na tem mestu tudi pozivam ministrico, da si ne vzame skrajnega rok, ampak da odgovori čim prej v interesu državljank in državljanov. Tudi ona je na mestu ministrice zaradi volivk in volivcev. Prav je, da se tako obnaša tudi ona do njih in da te konkretne odgovore tudi dobimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Ker je dr. Dušan Mramor odstoten, prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala lepa. Saj človek ne ve, kakšen odgovor bi prosil. Jaz recimo notranjo ministrico čakam že dva meseca za nek odgovor, ki se nanaša na policijsko stavko. Tako, da je potem malo smešno; ampak tudi tokrat prosim za ustni odgovor. Minister za finance je približno pred mesecem in pol ali dvema javno izjavil na seji enega od odborov v tem državnem zboru, da prosilec za azil državo Slovenijo stane približno 10 tisoč evrov na letni ravni, kar znese 833 evrov, približno govorim, na mesečni ravni. Nekoliko kasneje so se pojavili še nekateri podatki, ki so govorili o 13 tisoč evrih. Moje temeljno vprašanje danes se glasi: Kaj je všteto v tistih 10 tisoč evrov, ki naj bi država izločila na letni ravni za enega prosilca za azil? Kakšna je struktura stroškov? To je bilo moje temeljno vprašanje, kaj je tukaj šteto. Ker pojavljajo se preprosto nekatere zelo zavajajoče trditve, vsaj po mojem mnenju, da so to policijske plače, da je to žica, da je to delo vojakov in ne vem kaj vse všteto v to. Pa mislim, da ni; zato bi tudi želel ta odgovor ministra za finance. Sicer pa je treba poudariti v času, ki mi še ostane, naslednje, gospe in gospodje, in tudi za javnost. Stroški za prosilce za azil se nižajo v vseh evropskih državah in vse evropske države na tej poti so že spremenile azilno zakonodajo. Edina izjema je Republika Slovenija, ki azilne zakonodaje še vedno, poudarjam – še vedno, sploh ni spremenila, kot da se ne bi zgodilo to, kar se je zgodilo. Republika Slovenija je edina, gospe in gospodje, zlasti to velja za vas iz koalicije, ki prosilcem za azil poleg vse oskrbe, ki jo imajo, zlasti bivanje in prehrana, nudi celo denarno nadomestilo. Res je, da je to 18 evrov na mesec; v redu, znesek ni velik. Imamo točne podatke, znesek ni velik; vendar od Finske, Švedske, Norveške, Danske, Nemčije, Avstrije pa vse do Grčije ne najdete nobene države, ki bi izdvojila en evro. Mi pa. Stvar je še hujša. Če pogledate Dansko in Nemčijo, danska in nemška vlada obravnavata predlog zakonodaje, po kateri prosilcem za azil odvzamejo vsa denarna sredstva, ki jih prinesejo s seboj; želijo odvzeti vsa denarna sredstva in jih dati v nek poseben fond, namenjen prosilcem za azil. Ministra prosim za odgovor na to vprašanje. Koalicija, razmislite, koliko časa bomo še dajali po 18 evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Najlepša hvala. Gospod minister, danes – moram priznati – postavljam vprašanje, ki je bilo nekoč del mojega hobija. Sam sem letel na helikopterjih. Moram priznati, da že pol leta dobivam številne informacije in zasledujem dogodke glede Agencije za letalski promet, v skrajšavi CAA, Civil Aircraft Agency, kjer se dogajajo določene nepravilnosti, predvsem samovolja določenih uradnikov. Gre za celo vrsto zadev, kjer sta predvsem dva, ki kontrolirata predvsem del ultralahkih letal, ki so bila v zadnjih mesecih prizemljena. Ugotavlja se, lahko rečem, ena velika ignoranca in nepoznavanje tega področja. Naj povem v nadaljevanju, da se zavedam, kot v ostalih procesih v državi vsa ta leta se je tudi na tej agenciji direktorji in osebje močno spreminjalo in obnašalo; zato menim, da je pomanjkljiv nadzor s strani vašega ministrstva do te agencije. Da sem bolj konkreten – poslabšanju razmer je botrovala zadnja sistematizacija dela, kjer so zaposleni ob letalskih preglednikih hkrati postali tudi inšpektorji. Če primerjam z neko paralelo, govorim recimo letalski pregledniki, tisti, ki predvsem kontrolirajo in dajo dovoljenje za ultralahka letala. Če primerjam, bi lahko rekli, da je stanje, kot bi bilo recimo v avtomobilizmu, kjer bi bil preglednik za tehnični pregled na koncu tudi policist, tožilec in na koncu sodnik. Stanje se je poslabšalo na tej agenciji s prihodom dveh novozaposlenih pred dobrima dvema letoma, in sicer gospod Palčič, ki je prišel iz Slovenske vojske, in celo nekdo, ki je prišel iz celjskih zaporov, gospod Pižorn; ki si zakone po mnenju mnogih lastnikov manjših klubov, športnih klubov in lastnikov avionov dobesedno, lahko rečemo, razlagata čisto po svoje in uveljavljata popolnoma novo prakso. Naj povem, da gre predvsem za napačno razlago vzletne mase ultralahkih letal in varnostne faktorje ultralahkih leta. Največkrat v javnosti ljudje zasledujejo, da smo v bistvu pionirji v ultralahkem letalstvu, da smo celo proizvajalci; po drugi strani pa se lahko zgodi, da bodo zaradi samovolje takih uradnikov vsa ta vozila ali večina teh ultralahkih letal prišla pod druge registrske oznake. Teh problemov ni ne na Češkem, ne v Nemčiji, ne v Avstriji. Zato vas v prvem delu sprašujem: Ali ste opravili kakršenkoli nadzor nad to agencijo, nad to samovoljo? Ali ste morda že zasledili samovoljo teh dveh preglednikov teh ultralahkih letal? To je del mojega splošnega prvega dela tega vprašanja. Najlepša hvala, gospod minister, za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Bom rekel tako, ne bom zahajal v kadrovanje v preteklih letih na agenciji. Vsi pa vemo, da se je tam v preteklih letih nabralo kar nekaj težav, ki jih skušamo v tem mandatu pospešeno reševati. Seveda vseh ne bomo mogli rešiti v zelo kratkem času, ampak ocenjujemo, da bo za to problematiko, ki se je nabirala v nekaj letih, potrebno še vsaj celotno letošnje leto. Glede vprašanja v zvezi z nadzori lahko odgovorim, da smo na Ministrstvu za infrastrukturo v oktobru, točneje 21. oktobra 2015, imenovali komisijo za nadzor nad zakonitostjo, učinkovitostjo in uspešnostjo dela Agencije za civilno letalstvo. Ta komisija je v skladu s svojimi pristojnostmi pripravila v novembru lanskega leta program nadzora nad izvajanjem te zakonitosti, učinkovitosti in uspešnosti, katerega del je med drugim posvečen tudi področju izvajanja Pravilnika o ultralahkih letalnih napravah. Program nadzora obsega tako imenovani splošni del, potem terminski načrt, načrt nadzora po posameznih področjih – tukaj sta predvidena dva dela nadzora. Potem navaja še kriterije za razvrščanje, ugotovitev in nadaljnje aktivnosti v zvezi s tem nadzorom. Komisija je potem 1 . decembra 2015 tudi izvedla že prvi del tega nadzora in po zaključeni drugi fazi nadzora bo komisija v skladu s kriteriji razvrstila svoje ugotovitve ter predvidela nadaljnje aktivnosti. V zvezi z omenjenim Pravilnikom o ultralahkih letalnih napravah, ki ga omenjate, pa pojasnjujem, da je bil pripravljen predlog sprememb tega pravilnika, ki je bil tudi usklajevan z Javno agencijo za civilno letalstvo. Predvideno je, da bo ta pravilnik že v naslednjih dneh posredovan v medresorsko usklajevanje, tako da se bo v okviru tega tudi izvedlo posvetovanje z javnostjo v okviru portala E-demokracija. V skladu s poslovnikom bo to posvetovanje potekalo 30 dni, sledila bo še obravnava prejetih pripomb in potem priprava končnega predloga pravilnika, ki bo predvidoma konec februarja letošnjega leta pripravljen za objavo. Poznamo, tudi sam sem seznanjen s to problematiko, ki ste jo omenjali, v zvezi z maksimalno vzletno maso. Po informacijah, ki jih imam iz agencije in tudi strokovnih služb ministrstva, se tukaj naše službe opirajo na predpis evropske agencije za civilno letalstvo, tako da v tem smislu ne gre za nikakršno samovoljno ravnanje kakršnihkoli organov pri nas. Bo pa, kot rečeno, za razjasnitev teh morebitnih nejasnosti, pravilnik v tem smislu dopolnjen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Breznik, niste bili zadovoljni? Izvolite besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Gospod minister, naj vam zelo na kratko obrazložim, kaj se je dogajalo. Vsa avionika ali aviacija v svoji zgodovini gre v nekem razvoju naprej. In tako je bilo tudi pri ultralahkih letalih. Večina lastnikov ultralahkih letal si je v zadnjih letih tudi nabavila posebno varnostno opremo, ki so jo vgradil v ta ultralahka letala. Govorim predvsem o varnostni opremi, da lahko letijo v slabših razmerah, da jih bolj opozarjajo, gre za varnostne vidike, tudi bolj sofisticirane GPS naprave in tako naprej. In kaj se zdaj dogaja?! Zdaj ti nadzorniki ne pustijo, da vzletijo, ali pa jim rečejo, da ne morejo opraviti izpitnega leta; lahko ga opravi samo tisti, ki se šola; brez inštruktorja. Problem je tudi v standardni teži. V svetovni aviaciji se standardna teža potnika računa približno 70 kilogramov in na to standardno težo so tudi civilni avioni narejeni. Vsak proizvajalec pa ima svoj varnostni faktor. Jaz sem si kot inženir pogledal izračune za ultralahka letala, recimo enega češkega ultralahkega letala 2000 Sting – vzletna masa je 472 kilogramov. Če računamo, da ima dovoljeno 4 G pospeška pozitivnega in negativnega, standard je 1,85, izhaja, da je avion testiran na 3 tone in pol. Danes taista dva nadzornika pa delata probleme za viška 20 kilogramov več vzletne teže ali manj. Do zdaj ni bilo niti ene nesreče, da bi bilo zaradi 100 kilogramov več vzletne teže kakršnakoli nesreča v ultralahkem letalstvu. In tu gre za problem. Teh prekoračitev 20, kljub temu da je faktor desetkratnik ali osemkratnik, ne delajo ne v Avstriji, ne delajo ne na Češkem, ne delajo v Nemčiji. Mi se gremo za neke pionirje ultralahkega letalstva, kolegi, govorimo o razvoju turizma, tudi tega glede ultralahkih letal. Ta dva nadzornika delata nonstop probleme. Pozanimal sem se, en izmed njiju, ki je sem prišel iz Slovenske vojske, ko je odšel iz Slovenske vojske, so si naredili njegovi sodelavci piknik, da so se ga rešili. In danes se pikolovsko vtikamo za 10, 20 kilogramov [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Poglejte zdaj, pikolovsko ali ne, 10 ali 20 kilogramov čez mejo je enako kot 1 kilogram čez mejo. Zdaj bom rekel, da je verjetno vam razumljivo, da so v letalstvu določeni varnostni predpisi, ki so relativno strogi. Morda res v praksi 10 ali 20 kilogramov ne pomeni za lastnosti letenja neke bistvene spremembe. Ampak v primeru, če bi prišlo do kakšne napake, bi pa nekdo odgovarjal. Verjetno bi odgovarjal tudi tisti, ki je temu letalu dovolil poleteti s prekoračitvijo skupne vzletne mase. Zato verjetno morate razumeti, da so organi, ki neka dovoljenja izdajajo, pri izvajanju teh pravil strogi. Mislim, da je prav, da so strogi. Konec koncev se z varnostjo letalstva ne gre igrati in še enkrat poudarjam. Omenjate, da ti predpisi niso nikjer drugje tako strogi, kot so pri nas. Po informacijah, ki jih imam, gre za to vzletno maso, ki je določena v teh 472,5 kilogramov, kar je v skladu s predpisom, ki ga evropska varnostna letalska agencija določa, to je agencija EASA. Kot rečeno, bomo te zadeve tudi še dodatno s pravilnikom pojasnili. Tukaj ne bo nekih dvomov, kdaj je ta masa prekoračena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Breznik, imate postopkovno zahtevo, izvolite.
Najlepša hvala. Gospod minister, jaz mislim, da vi nimate 70 kilogramov. Pa mislim, da se vozite s potniškim avionom. Ste že šli na potniški avion? Potniški avioni, kompletni standardi, ko projektirajo letalo, se štejejo, da imamo 180 potnikov krat 70 kilogramov. Zaradi tega je ta varnostni faktor. In tukaj je ključ, da ta dva izvajata samovoljo. Zaradi tega so ti isti avioni ali cela vrsta teh ultralahkih avionov je danes že registrirana v tujini, namesto v Sloveniji. To je ta problem. Jaz vas danes ne nagovarjam, ne nagovarjam nadzornikov, da morajo kršiti predpise, ki so evropski predpisi; ali pa da kršijo varnostne predpise. Ugovarjam proti čisti samovolji, ki je dovoljena. In zdaj vas sprašujem še nekaj; ti isti nadzorniki, ko imajo izpitne lete, naj pripeljejo potem nadzornika, ki ima 50 ali 60 kilogramov teže. Ne pa da pride nadzornik, ki ima lastne teže 100 kilogramov, torej smo tudi diskriminatorni do ostalih. Zakaj ta leti zraven? Zakaj pilot, ki dela izpite, zakaj ne pride instruktor, ki ima 60 ali 70 kilogramov, kot je standard; zakaj pride 90-kilogramski človek potem na izpit. Torej prihajamo v totalno birokratsko anomalijo, ki nima nobene veze z varnostjo letenja in s standardom. Mislim, da se minister za javno upravo tudi smeji. Tako pikolovski, spoštovani minister, ne moremo biti. Zaradi tega zahtevam tudi javno razpravo na to temo. Dal bom predlog, da se opravi javna razprava; prvič že zaradi tega, ker lahko rečemo, da smo v Sloveniji pionirji letalstva. Bil sem v Friedrichshafnu, vsako leto sem na sejmu, sem bil tudi pri gospodu Boscarolu. Mi smo pa bolj pikolovski kot cela Evropa okrog nas. In to zaradi tega, ker so ti ljudje, ki imajo ultra lahka letala, gradili [[…]], 20 kilogramov več teže je na račun večje varnosti teh avionov. Kupili so si drago opremo zaradi tega, da so povečali varnost. In potem pride nadzornik s 100 kilogrami in pravi, da ne more leteti. Ali pa ti isti nadzorniki so že dvakrat, celo za enega je dokazano, da je pristal zasilno, ker je letel samo s 15 ali 20 litri goriva, da je prihranil to vzletno maso. Bolana birokracija, nima nobene veze z varnostjo. Ta agencija rabi velik nadzor, velik nadzor ljudi, ki zdravorazumsko razmišljajo. Mislim, da bi na to temo moralo priti tukaj do javne razprave in da jo boste podprli. Tukaj resnično ne gre za nobeno preigravanje, ampak gre za nek doprinos letalstvu in razvoju ultralahkega letalstva v Sloveniji, kjer imamo nek fundament in smo svetovno znani. Na koncu menim, da bi to bilo potrebno tudi za vse tiste. Seveda pa ne sugeriram na ministra ali na nadzornike, da bi zaradi dveh, treh pilotov, tukaj se je javilo kar nekaj ljudi, da bi zmanjšali varnost letenja, predvsem z ultralahkimi letali. Zato bom tukaj zahteval javno razpravo na to temo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 16. januarja, v okviru glasovanj. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministra, spoštovana ministrica, kolegica in kolegi! Moje vprašanje se navezuje na decentralizacijo oziroma regionalni razvoj. Kaj me je spodbudilo, da zastavim vprašanje gospodu Koprivnikarju? Dvoje; prvič, Strategija razvoja lokalne samouprave v Republiki Sloveniji, ki je v fazi sprejemanja; in ugotovitve, da dejansko v naši državi ni takšnega regionalnega, policentričnega razvoja, kot bi si ga zaslužili. Predlagana strategija lokalne samouprave v naši državi, lahko sklepamo po besedilu, v katerem je napisano, da Slovenija tudi po četrt stoletja obstoja ne bo dobila pokrajin; s tem pa tudi ne, po mojem mnenju, učinkovitejše lokalne samouprave in regionalnega razvoja. Pokrajine, kot vemo, so ustavna kategorija; pa se v vseh teh letih ne moremo dogovoriti, da bi to ustavno določbo tudi udejanjili. Ob tej priliki moram povedati, da ni to kritika, graja sedanjega ministra, sedanje vlade; ampak vendarle nadaljevanje neke agonije, ki traja že, kot rečeno, 25 let. Pokrajine v naši državi so zelo raznolike – tukaj imam v mislih geografski razvoj, lahko tudi kriterije razvitosti, kriterij števila prebivalcev, pa še kaj bi lahko našteval – ki bi lahko postala središča regionalnega razvoja. Z ustanovitvijo pokrajin bi po mojem trdnem prepričanju prekinili centralistično upravljanje države, kar bi pomenilo začetek delovanja lokalne samouprave po načelih decentralizacije. Spoštovani gospod Koprivnikar, zanima me: Kako vi vidite prihodnji razvoj lokalne samouprave in enakomernega regionalnega razvoja? Kakšne konkretne ukrepe vidite, ki bodo vodili v decentralizacijo in ki jih lahko državljani in državljanke te države pričakujejo? Z eno besedo – kaj lahko pričakujemo državljani v kratkem, kar bo vezano na decentralizem, enakomerno in/ali enakovredno regionalno razvitost naše države? Kako boste vzpostavili mehanizme, ki bodo omogočali kakovostno izvajanje nalog tudi na regionalni ravni, razvoj regij, vzpostavitev regijskih središč v pravem pomenu besede? Kaj se bo postorilo, na kakšen način in kdaj v prid temu, da se bodo ključne odločitve lahko sprejemale, če se malo metaforično izrazim, tudi izven ljubljanskega avtocestnega ringa? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, spoštovani poslanec, za to vprašanje; ostali prisotni, pozdravljeni! Naj najprej povem, da je strategija v fazi sprejemanja in je še v javni razpravi. Priprave te strategije smo se lotili tako, da smo najprej vse deležnike vprašali po njihovih stališčih do odprtih vprašanj; in jo tudi zaključujemo na takšen način, da poskušamo najti kompromis vseh stališč. Je pa Slovenija majhna država, ki je v svojo Ustavo, v 143. člen zapisala tudi načelo pokrajin, vendar pa do sedaj nismo uspeli doreči niti točno, katere naj bi bile tiste naloge, ki jih pokrajine opravljajo, in koliko naj bi teh pokrajin dejansko imeli. Leta 2008 je bil celo izveden posvetovalni referendum, kjer je bilo tudi izkazano, da širša skupnost nekako nima jasnega odnosa do tega vprašanja oziroma ne razume, kako naj bi pokrajina dejansko tudi delovala. V predlogu strategije smo to vprašanje direktno naslovili v enem od poglavju ravno zato, ker bi radi naredili korak naprej, da se te pokrajine končno spravijo v neko funkcijo in da začnejo izvajati tisto nalogo, ko ste sami rekli, decentraliziranega sprejemanja odločitev, ki so na pokrajinskem nivoju dejansko tudi potrebne. Vendar je ključno, ko se pri vprašanju sprašujemo, kaj naj pokrajine delajo, da najdemo tiste naloge, ki jih danes opravlja država, ter tiste naloge in odločitve, ki jih danes opravljajo in sprejemajo občine; in se vprašamo, katere so tiste, ki sodijo na pokrajinski nivo. Tukaj je po mojem trdnem prepričanju ključ do tega, da dejansko stopimo z mrtve točke korak naprej ter se ta pokrajinska samouprava in odločanje na pokrajinskem nivoju dejansko začne tudi izvajati. V tej strategiji, ki je v predlogu pripravljena, smo dali zelo velik poudarek ravno medobčinskemu sodelovanju, definiciji skupnih nalog in razmisleku o tem, katere so tiste naloge, za katere ni potrebno, da se o njih odloča na državnem nivoju. Katere so tiste naloge, za katere morda ni racionalno, da se odloča na občinskem nivoju; in le-te se združijo ter prenesejo na pokrajinski nivo. Ob tem smo se tudi spraševali, kako omogočiti to regionalno delovanje, pokrajinsko delovanje, brez da bi celotno delovanje državnega aparata podražili. Zaradi tega tudi iščemo načine in smo jih tudi zelo konkretno naslovili; pa tudi v strategiji razvoja javne uprave, kako združevati tiste podporne naloge, ki jih je racionalno združevati ravno zato, da bi funkcionalno zagotovili tudi vire za delovanje na pokrajinskem nivoju. Zelo konkretno, v tem obsegu tudi v Strategiji razvoja javne uprave, ki je tesno povezana z lokalno samoupravo, predvidevamo vzpostavitev tako imenovanih regionalnih središč ali skupnih uprav, na katerih želimo koncentrirati tiste naloge, ki so naloge države in različnih državnih organov na pokrajinskem nivoju, da se nanje prenese odločanje; in da se tudi državljanom na tem mestu ponudi na enem mestu neke vrste zametek pokrajinskega odločanja glede na naloge, ki se na ta nivo tudi prenesejo. Predvsem sem prepričan, da razprava, ki je bila v preteklosti že večkrat opravljena, o številu pokrajin, o načinu oziroma nalogah, ki naj jih pokrajine opravljajo, brez tega pregleda, kaj dejansko je funkcionalno smiselno na pokrajinski nivo prenesti, nas bo vrtela v začaranem krogu, koliko pokrajin je prava številka – ali je to dva, tri, sedem, osem, dvanajst, mogoče petnajst. Treba se je vprašati, katere so tiste naloge, ki sodijo na pokrajinski nivo, in okrog tega tudi zasnovati to, da realiziramo ustavno načelo, ki je v Ustavi tudi zelo jasno napisano. Tukaj vidimo – in to je tudi v Strategiji javne uprave – najkrajšo pot do tega, da se na pokrajinskem nivoju dejansko začne odločati, vendar o tistih nalogah, ki tja sodijo; in se tam odloča tudi dokončno. Te odločitve se ne podvajajo ne z državnim nivojem, ne pa tudi z občinskim nivojem. V to smer tudi v strategiji iščemo rešitve.
Hvala lepa. Gospod Prikl, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Jaz sem zadovoljen s pretežnim delom vašega odgovora. Ocenjujem, da razmišljate v pravo smer, da imate neko pozitivno valenco do policentričnega razvoja te države. Na nek način je bolečina, če prihajaš iz drugega največjega mesta, pa vidiš, da je to mesto in kaj šele ostala mesta ter ostala obrobna področja svetlobna leta oddaljena od Ljubljane. To je lahko bolečina in jaz jemljem to v končni fazi nase. Da se pa razumemo, ob tem poslanskem vprašanju ni to nobena ataka na število občin. Pozdravljam, gospod minister, to, kar ste povedali – definiranje skupnih nalog, razvoj regionalnih središč na nek način, racionalizacija v okviru obstoječega, v okviru možnega. Seveda bi si pa želel tukaj še kaj več. Želel bi si – si bom dovolil temu reči – malo več poguma, malo več ambicioznosti, da morda še enkrat več spregovorimo o samih pokrajinah. Morda pa nam uspe 26. leto, 27. leto, če nam že 25 let to ni uspelo. Vsi lahko ugotavljamo, da strategija še ni dosegla svojega, še ni ugledala luč sveta, je še v fazi sprejemanja. Jaz jo pozdravljam na nek način, nič slabega ne vidim v njej. Nekatere ideje, izhodišča so čisto v redu, manjka pa tisto nekaj več. Ob tem apeliram na tiste, ki boste oziroma bomo tako ali drugače sodelovali pri razpravah v zvezi s to strategijo, da vendarle naredimo korak naprej in omogočimo tej državi boljše, večje in učinkovitejše delovanje; predvsem pa policentrizem v pravem pomenu besede. Verjemite, vsi bomo s tem zadovoljni in vsi bomo deležni napredka v tej državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala za možnost dodatnega pojasnjevanja tega področja. Vsi bomo zadovoljni, če se bo o pokrajinskih zadevah odločalo bližje prebivalcem teh pokrajin in bodo bolje razumeli njihovo področje. In vsi bomo zelo nezadovoljni, če bomo zaradi nasilnega prenašanja odločanja na pokrajinski nivo ali podvajanje odločanja podražili delovanje te države. Zato je zame zelo bistven ta korak, ki ga tudi v strategiji predvidevamo. Menim, da je korak v pravo smer, da rečemo, o katerih vprašanjih se odloča na pokrajinskem nivoju. In da se tam odloča ter da se tam odloča tudi dokončno. To je tista prava decentralizacija odločanja, ne pa da se, recimo, o nekaterih vprašanjih odloči na državnem nivoju, potem se pa samo še formalno to potrjuje na pokrajinskem ali nekaj podobnega. To je meni zelo pomembno. Kar se tiče števila občin, je tudi moje stališče že znano, jaz se ne želim spuščati v število občin, ki je v tem cenjenem zboru tudi sprejeto in potrjeno; ampak sem zelo naklonjen temu, da se združujejo naloge občin in na tak način s funkcionalnim pristopom pridemo do pokrajin; kajti ne želimo, če govorite o drznosti strategije, ne želimo v strategiji zapisati nekaj [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Gospod Breznik, lepo prosim.
[[…]]kar je zapisano že v ustavi, pa ni bilo realizirano. To, kar bo v strategiji zapisano, želimo tudi dejansko realizirati, kot smo v drugih strategijah, ki smo jih pripravljali, pripravljali smo akcijski načrt in se sedaj točno po terminskem planu izvaja. Osebno sem prepričan, da je najkrajša pot do realizacije decentralizacije v tem, da rečemo, kaj je tisto, kar se odloča izključno in samo na pokrajinskem nivoju. Potem bomo imeli funkcionalno osnovo za delovanje pokrajin. To je bistvo tega celotnega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Prikl? [[Ne.]] Končali smo s prvim delom in prehajamo na drug krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Miha Kordiš bo predstavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc, izvolite. Gospod Breznik, lepo prosim, če pustite ostalim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je socialno nepravično in hkrati ekonomsko neučinkovito. Za upokojence, za velike družine, za prekarne delavce, za brezposelne in tako naprej so premije tega zavarovanja odločno previsoke. Po podatkih ministrstva pa kar 20 % denarja, ki ga plačamo zavarovanci, se pravi okoli 95 milijonov evrov, ostane v komercialnih zavarovalnicah bolj ali manj kot profit oziroma kot sredstva za neučinkovite obratovalne stroške. In ne preseneča, da potem komercialne zavarovalnice preko svojega zavarovalniškega združenja lobirajo proti ukinitvi dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in za komercializacijo obveznega zdravstvenega zavarovanja. Te apetite – mislimo v Združeni levici – je treba v kali zatreti, dopolnilno zavarovanje ukiniti in ga nadomestiti z neko pravično javno dajatvijo. V koalicijskem sporazumu se je k taki smeri akcije zavezala celotna koalicija. Ministrica osebno je celo pred sedmimi meseci prav na tem mestu obljubila, da bo zakonodaja, v kateri bodo rešitve glede dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ugledala luč sveta in prišla na mizo do konca lanskega leta oziroma da bo takrat šla v javno razpravo. Namesto tega smo dobili analizo slovenskega zdravstvenega sistema in rezultati te analize potrjujejo, da je treba dopolnilno zdravstveno zavarovanje ukiniti. Ampak pozor, ker tu je kleč, analiza po novem omenja tudi možnost regulacije sedanjega dopolnilnega zavarovanja. To pa je po našem mnenju slepilni manever za ohranitev sistema, ki ne deluje v interesu bolnikov, ampak v interesu zavarovalnic. S to regulacijo bi mogoče znižali delež, ki ostaja v zavarovalnicah, recimo iz zdajšnjih 20 % na 15 %. Ampak še vedno bi javni sistem na ta način izgubljal nekje 10 milijonov evrov na leto; seveda v nasprotnem primeru za zavarovalnice tak produkt ne bi bil rentabilen. Edina sprejemljiva rešitev za to področje je ukinitev dopolnilnega zavarovanja in uvedba nadomestne dajatve. Gospa ministrica po 17 mesecih žal ni na položaju, da bi sploh vedela, od katerih dohodkov bi se plačevala dajatev in kateri organ bi jo pobiral; oziroma če sem natančen – ne ve oziroma noče povedati. In se mi bolj zdi, da je to drugo, zaradi tega vendarle sedim v Odboru za zdravstvo. Na vsaki razpravi se vidi manko kakršnegakoli interesa za take poteze s strani SMC, tega ni niti pri Desusu niti pri SD. Nikakor se nočejo te stranke konfrontirati z zdravniškimi organizacijami, ki zagovarjajo privatni interes pri koncesijah in pri zavarovanju. Zato me zanima dvoje: Kdaj boste vendarle pripravili predlog odprave dopolnilnega zavarovanja? Ali imate pri tem podporo vlade ter v čem se ta podpora kaže? Hvala.
Odgovorila bo ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, gospod Miha Kordiš!
Samo trenutek. Upam, gospoda, da bosta vsaj dami pustila, da pove svojo misel. Hvala lepa.
Hvala. Konec lanskega leta je Vlada sprejela Resolucijo o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2015–2025. Odbor za zdravstvo jo bo obravnaval v začetku marca in v njej smo zapisali, da takšno financiranje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, kot ga imamo v Sloveniji, ne temelji na principu solidarnosti, ker so premije enako velike za vse segmente prebivalstva Slovenije, ne upošteva njihov dohodkovni status. Strokovno temu rečemo, da so premije regresivne. Zaradi tega je tudi v tem delu financiranje našega zdravstvenega sistema ocenjeno kot manj enakopravno, kajti največje breme, kot sami ugotavljate, pri tem nosi predvsem socialno najbolj ranljivi del slovenskega prebivalstva, kot v primerjavi s tistimi z večjimi dohodkih, kot veste, ki plačujemo vsi enako premijo. Premije, takšne kot so danes, je treba povedati tudi, da so previsoke glede na to, da je zdravstvo en sistem v zadnjih letih, od 2009, privarčeval okrog 420 milijonov evrov. Zavarovalnice, kot pravilno ugotavljate, iz tega naslova kujejo dobiček, delijo zastonj vinjete, uporabljajo za svoje obratovalne stroške ustvarjanje zavarovalno-tehničnih rezervacij. Zaradi tega bomo pri ukinitvi, preoblikovanju ali spremembi tega zavarovanja morali upoštevati nekatera izhodišča. Treba je namreč vedeti, da se na ta način zbere okrog 410 milijonov evrov denarja, ki gre v zdravstveni sistem. In enostavno varianta, kot ste jo lahko zasledili v predlogu analize, samo preprosto ukinitev zavarovanja, brez ustrezne nadomestitve nekega drugega alternativnega vira, zdravstveni sistem izgubi ta vir denarja. Pri preoblikovanju oziroma ukinitvi bomo upoštevali – in to z novim Zakonom o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki je prioriteta v letošnjem normativnem programu Vlade za prvo polovico letošnjega leta, – da moramo z nadomestitvijo dopolnilnega zajeti zadosti širok krog oseb, ki bodo plačevale tovrstno dajatev, da mora biti ta vir financiranja dovolj fleksibilen in tudi dolgoročno vzdržen, da bo treba upoštevati staranje prebivalstva in s tem naraščajoče izdatke za dolgotrajno oskrbo, povezano tudi z zakonom o dolgotrajni oskrbi. Vse to bodo kriteriji, ki jih bomo upoštevali pri pripravi Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Kot veste, imamo analizo na dnevnem redu tudi na seji Odbora za zdravstvo 5. februarja, tam bo priložnost, da bomo o predlaganih možnostih, ki so navedene v analizi, kaj več spregovorili. Veste, da je predlagana varianta, ali ukinemo doplačila, kar sem povedala, da ni sprejemljivo; da uvedemo neko drugo nadomestno dajatev, ki bi bila lahko obvezna ali tudi neobvezna, glede na dohodek posameznika, in v povezavi s pravicami iz zdravstvenega zavarovanja. Omenjajo pa tudi tretjo opcijo kot boljša regulacija sedanjega dopolnilnega. Ampak naj vam povem, da ta varianta, čeprav so jo tudi tuji strokovnjaki predvideli, da dejansko ne pride v poštev. Zakaj? Ker bi s posegom, da bi država regulirala premijo, višino obratovalnih stroškov, da bi predpisala, da to zavarovanje nima dobička, enostavno ne pride v poštev; ker bi bilo ustavno sporno, ker pomeni to poseg države v prosto podjetniško pobudo in v poslovanje zavarovalnic. Hvala.
Gospod Miha Kordiš, izvolite, dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Gospa ministrica, jaz se praktično z vsem, kar ste povedali, strinjam. Vi tudi veste, da vas v Združeni levici v nameri ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja zelo odločno podpiramo. Tudi to moje današnje poslansko vprašanje lahko berete na način te spodbude; sploh ker je pač jasno, da določeni deli zdravništva, da zdravstvene zavarovalnice, tudi kakšne tuje gospodarske zbornice zelo odločno lobirajo za komercializacijo obveznega zdravstvenega zavarovanja pri nas. Naj vam še enkrat položim na srce, da imate v tem podvigu v Združene levici vsekakor zaveznike. Naj samo potrdim, če sem prav razumel, kar ste razlagali. Predlog odprave dopolnilnega zavarovanja lahko pričakujemo v naslednjih šestih mesecih. Zaradi tega, ker ta obljuba je bila podana med tem mandatom že večkrat, pa se je malo prestavila iz junija na september, potem pa na december. Tokrat upam, če pravite, da je prioriteta, da se bo to dejansko zgodilo. Sicer sem vas pobaral še o podpori vlade in kako se ta podpora vlade kaže. Ker moja izkušnja iz Odbora za zdravstvo kaže, da kolegi iz SMC, SD in tudi iz Desusa kažejo strašno nezanimiv obraz, ko pride do ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Kaj hočem reči – nobene močne podpore in nobene hude pobude v tej smeri ni začutiti; pa bi vendarle rad videl, da se to vendarle zgodi in naredi. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala tudi za podporo, ker mislim, da jo bomo potrebovali. Naj odgovorim še, da seveda je podpora Vlade Republike Slovenije v celoti. To smo zapisali konec koncev tudi v koalicijski sporazum za mandat za obdobje 2014–2018. Je pa res, kot pravite, da se je že začel kazati interes vseh teh interesnih skupin. Naj pa povem še to, da je en zelo pomemben razlog pri teh spremembah tudi ta, da je Slovenija majhna država, majhna ekonomija z dvema milijonoma prebivalcev. Tak način financiranja zdravstvenega varstva v majhnih državah je primer zelo slabe prakse – Litva, Latvija, Estonija, kjer so šle zavarovalnice izvajati na take načine konkurence. Dejstvo je, da so se v teh državah v pol leta enormno podražile zdravstvene storitve, premije in zelo poslabšala dostopnost ljudi do zdravstvenih storitev. Sporočilo te analize je, da naj ne gremo v to smer, ker bo to zelo slabo za nas, naše otroke in naše vnuke; tudi zaradi naše majhnosti. Dva milijona populacije je, tako rečeno, komaj za polovico ene zavarovalnice. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kordiš? [[Ne.]] Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Se opravičujem, ker sem prej nekoliko klepetal, sva imela neko debato z ministrom. Ministra ponovno sprašujem; prihajam iz Slovenskih goric. Naj povem, da sem se srečal z nekaj kmeti in sem ministru že v eni izmed zadnjih sej predstavil problematiko najema enega kmeta v Slovenskih goricah, v občini Jurovski Dol, ki je recimo leta 2008 za 5 hektarjev kmetijskega zemljišča plačeval najemnino Skladu kmetijskih zemljišč v vrednosti približno 800 evrov, leta 2015 pa je za isto zemljišče plačeval 1 tisoč 275 evrov najemnine. V tem času, kot veste, so celi vrsti kmetijskih izdelkov, na področju odkupa mesa, odkupa mleka, cene močno padale. In kmetje imajo dostikrat v Slovenskih goricah probleme, ker tu gre za veliko kmetijskih površin, ki so v gričevnatem pasu, niso v ravninski zemlji, tudi starost prebivalstva na tem področju, predvsem pa je problematika majhnosti kmetij. Mi imamo povprečno kmetijo veliko manjšo, kot je 7 hektarjev, kakor je povprečna vrednost, pa približno nekoč v Sloveniji. Ljudje morajo pač najemati od sklada to zemljo. Ravno zaradi tega sprašujem, minister: Kako, na kakšen način se je ta vrednost z 800 evrov dvignila v zadnjih letih na tisoč 200 evrov? To za te kmetije pomeni tudi ekonomski problem, problem preživetja. Se zavedam, da zaradi preteklih dejanj desetletja te kmetije dostikrat tudi ekonomsko niso samostojne, niso neodvisne; ti ljudje se morajo še s kakšno drugo dejavnostjo ukvarjati, da lahko te kmetije preživijo. Ministra prosim, če mi lahko odgovori: Kakšna bo tukaj politika Ministrstva za kmetijstvo v prihodnje na področju sistema najema in predvsem politike cen najema teh kmetijskih zemljišč? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje! Mi smo naredili eno simulacijo glede vašega zadnjega vprašanja, je bila narejena simulacija na [[nerazumljivo]]Partinje. Našli smo tudi en primer kmetije, ki ima 5,6 hektarja, in smo ugotovili, da je za to vrednost tisoč 123 evrov. Moram pa tukaj povedati, da je trenutna cena, na kateri je to bilo delano, bila 195 evrov na hektar pri njivah. Kar se tiče plantažnega sadovnjaka, je enotna cena, kakor tudi za njive v Sloveniji, 212 evrov; s tem da imajo tam nekatera področja bonus točke, nekatera minus točke; ampak to konkretno področje je na istem. V preteklosti je tudi bilo, kadar je zemljišč več kot 3 hektarje, se je upošteval en odbitek za zmanjšanje. Tega že od leta 2009 ni. Sedaj pa dovolite, da dam kratko oceno, kako se je zviševalo. Iz leta 2015 do 2016, to je ta nova, se je zvišala najemnina za 5 %. Razlog, ki ga sklad navaja – to namreč sprejme sklad, ampak ne zato, da bi jaz bežal pred odgovornostjo, ampak samo povem, kdo je tisti, ki določa najemnine – upoštevala se je po začasnih podatkih fizična rast kmetijske proizvodnje za 6 %, vrednostna za 1 %. So pa tudi cene padle, tako da je faktorski dohodek, ki je merilo uspešnosti in učinkovitosti v kmetijstvu, statistično narasel za 6 %. To je sicer začasen podatek, ampak generalno kot sektor ti začasni podatki večinoma veljajo kot končni, samo mogoče znotraj posameznih sektorjev v kmetijstvu se kaj spremeni. Iz leta 2014 na 2015 ni bilo razlike v ceniku. S tem mislim, da se je kompenzirala neka višja najemnina iz 13 na 14. Generalno pa sklad upošteva, tako sem naučen in to tudi razumem, da se najemnina povečuje, če se povečuje faktorski dohodek. To je pomemben strošek za kmete, ki imajo kmetijsko zemljišče v najemu od države. Marsikdo oziroma večina jih ima tudi od zasebnih lastnikov. Ob tem pa je treba upoštevati naslednje. Prvič, bistveno višje povpraševanje po teh cenah, kakor je sploh ponudba na razpolago. Sedaj bom navedel neuradni podatek, je to podatek, s katerim se nastopa proti skladu z izvedeniškimi mnenji. Takrat se ne uporablja recimo cenika, kakršnega sklad uporablja, torej teh slabih 200 evrov na hektar površine njive; ampak se uporablja bistveno višja številka, to je 350 evrov, ker izvedenci pač ocenjujejo, da je tako nekje drugje po Sloveniji. Najemnine ne morejo biti osnova, ali je kmetija uspešna ali ne; je pa to tudi strošek, to priznam. Glavna poanta je, v katero smer je kmetija proizvodno usmerjena. Tudi ni mogoče dobro, da se upoštevajo samo, kje so takšna ali drugačna plačila iz sklada za kmetijstvo Evropske unije in Slovenije, kmetije pa dobijo doplačila iz več virov. Ravno na nekaterih področjih – o tem sva se prej z gospodom poslancem pogovarjala – kmetija črpa poleg neposrednih plačil še ukrepe Programa razvoja podeželja, ki se v tem trenutku nekaj korigira. Tam, kjer je hribovnato, pa smo se zmenili, da dodatno kmetijam nekoliko pomagamo. Uvajamo dva nova ukrepa. Prvi nov ukrep je v tem, da tam, kjer je gorsko-hribovski tip kmetije, izplačujemo enkratno premijo na leto na žival; mislim, da je 130 evrov na glavo velike živine, pri kravah molznicah. V začetku tega leta uvajamo še premijo na dobrobit goveje živine, kar v praksi pomeni, če kmetija da svojo govejo živino na pašo vsaj za 120 dni, ji bomo izplačali premijo v vrednosti 53 evrov. Spreminjamo pa tudi dodatek za OMD, ampak ker mi zmanjkuje časa, dovolite, gospod poslanec, da odgovorim v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod minister, da ste omenili politiko Sklada kmetijskih zemljišč, kjer so potem variante; birokrati pač določajo neko zvišanje, ki nima neke osnove. Omenjate kot argument neka priporočila cenilcev kmetijskih zemljišč in ostalih. Koliko je to vredno? Treba se je vedno vprašati, kdo je pripravljen delati na kmetiji, kdo je pripravljen predelovati, kdo je pripravljen delati hrano. Kot veste, jaz sem govoril s kmetijo, kjer leta in leta delajo na tem področju, torej niso neki špekulanti z zemljo, ampak ljudje. Drugi problem, ki je ravno zaradi take politike, je, da mladi odhajajo. Mi imamo ne samo demografsko sliko slovenskega naroda, katastrofalno nataliteto, največji problem je podeželje. Po eni stani v Slovenskih goricah ugotavljamo, da brezposelnost ni ravno problem, ker mladi, ki so brezposelni, kar odidejo s tega področja – ali v tujino ali v okolico Ljubljane. Ostajajo samo starejši kmetje, ki delajo. Danes je povprečna starost kmeta v Slovenskih goricah, to je upokojenec, to so ljudje, ki so zreli za v pokoj. Problem kmetijstva v Slovenskih goricah, ni pravih politik s področja kmetijskega ministrstva, ki bi vzdržale mladega prevzemnika kmetije, ki bi imel solidne, ugodne pogoje tudi za razvoj, kjer bi lahko ostal in bi bil motiviran za to, da ostane. Res je, mogoče najemnina za nekoga, ki sedi v Ljubljani v pisarni, ni tako velika; ampak za nekoga, ki komaj preživi na tej kmetiji, pa je vsak cent odločilen. Ravno to bi rad povedal, eni so življenjski primeri, drugo pa je, ko sediš v pisarni sredi Ljubljane in rečeš – saj ta najemnina ni tako velika. Ali je pripravljen tudi tisti cenilec delati na tej zemlji, pridelati hrano in jo prodati na trgu po tako nizkih cenah, kot so danes?! To je vedno vprašanje te verige. Gospod minister, kot veste, največji problem sklada je, zaradi njihove politike se Slovenija zarašča. In Slovenija se zarašča. Imamo polno visokih cen od sklada ali pa zmernih cen, ki jih oni predvidevajo, ampak nihče več ne prideluje. Slovenija se zarašča, to je drug problem, ki nastopi.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Dejstvo je, da se Slovenija zarašča manj, kot se je zaraščala; še vedno pa ni nulto stanje. Količina zemljišč je bistveno manjša, kakor je bila v preteklosti, da bi takšnim kmetijam, področjem [[…]], ker ne moremo imeti programa samo za Haloze, Slovenske gorice ali za Goričko, če hočete, da bi jim kot celota pomagali. Sedaj nadgrajujemo Program razvoja podeželja. Prva stvar, ki sem jo povedal, je tole, plačilo za dobrobit živali, da krava pride enostavno na prosto, na pašo, kar je tudi širši cilj, ta ukrep bomo sedaj investirali na letni ravni 4 do 5 milijonov evrov; pa nekaj let, dokler bo kriza v govedoreji. Kot nov ukrep, ki se bo začel sicer izvajati s 1. 1. 2017, je dodatna pomoč tam, kjer je nagib. Tovrstnih hektarjev je 31 tisoč hektarjev od 460 tisoč v Sloveniji. Kmetije, ki imajo nagib plus 35 %, bodo dobile na hektar dodatek 50 evrov. Kmetije, ki imajo nad 50 % nagiba, pa bodo dobile dodatek 100 hektarjev. V tem trenutku je tudi pomembno, da je za nami prvi razpis za mlade kmete. Želimo mlade kmete pripeljati, vsako leto bo razpis in mislim, da jih je v prvem svežnju prišlo skozi 210. Zanimivo je, da so se večinoma na razpis prijavili kmetje, ki bodo kmetije vodili profesionalno. Dejstvo je, da od 58 tisoč hektarjih, kmetijah, ki so del kmetijske politike, jih je bistveno manjši del profesionalnih kot tistih, ki kmetujejo in še nekaj ob tem počno. Tisto, kar sam pričakujem, da bo dalo tudi nek zagon, so same investicije. Letos gremo v investicijski val: mislim, da bo razpisov v skupni vrednosti več kot 140 milijonov evrov. Ker je stopnja sofinanciranja 30–50 %, pa pričakujemo investicijski napor v vrednosti 350 milijonov evrov. Ob tem pa bi še enkrat, če dovolite, rad povedal – ena večjih težav, ki jih še vedno imamo v slovenskem kmetijstvu, je to, da se ljudje ne povezujejo. Imamo nepovezano ne samo stanovsko, ampak tudi poslovno, sicer imamo predele Slovenije, če gledamo kobariški konec, ki ima tudi izjemno težke pogoje za kmetovanje. Ampak vsi kmetje so del zadruge in zato bistveno bolje in bolj varno živijo. Imamo pa predele Slovenije, ker enostavno to kulturo, da se je treba povezati, da si bolj varen in na koncu delaš nekaj bolj dobičkonosno, moramo še privzgojiti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik zahteva razpravo v Državnem zboru, izvolite.
Najlepša hvala. Gospod minister, se strinjam, če boste upoštevali ukrepe, torej specifiko območja, od koder prihajam, Slovenskih goric, kjer je večina te zemlje tudi hribovite, kjer imajo kmetje probleme, tudi staranje prebivalstva in politika najema tega sklada. Jaz mislim, da ni samo politika v tem, ampak da dobimo kmetije, ki so ekonomsko vzdržne, kjer ne bodo samo kmetije živele od subvencij v naslednjih desetletjih. Mislim, da z znanjem vse kmetje danes lahko preživijo. Problem pa je to, da so večinoma kmetije majhne, razdrobljene, ima 2 hektarja na enem kosu, ima na drugi parcelni številki 2 hektarja. To je problem bivšega sistema, kjer so dobesedno kmete, velike kmete pobili, uničili, izgnali in naredili celo vrsto dninarjev, ki so ekonomsko dobesedno umirali na obroke na teh kmetijah. Zakaj jaz ta vprašanja postavljam? Postali ste minister, zdaj že tretji mandat, res da je bil prvi mandat samo polovička pa tudi drugi. Ampak mislim, da tukaj moramo priti v neko resno reformo. Slovenija se zarašča, politika – tudi sklada – je nevzdržna, marsikdaj so te cene na ravni neke birokratske kulture, ne pa v realnem stanju. Koliko ljudi je pripravljeno delati, prevzeti in obdelovati to zemljo. Omenili ste živinorejo, se strinjam, zunanja paša, jaz gledam cene kvalitetne govedine, tudi v tujini. Nemci so pripravljeni odkupiti celo vrsto kvalitetne govedine po veliko višjih cenah kot v Sloveniji. Mi smo zanemarili tudi pašne skupnosti, en pridih tega je v Bohinju. Mislim, da je moja zahteva za javno razpravo v okviru tudi zemlje, ki je danes v oblasti države in se preko sklada, preko najema daje manjšim kmetom, da lahko preživijo. Je del neke reforme in del nekega pogovora tukaj v parlamentu, kam naprej s to kmetijsko politiko. Mislim, da država ne more biti lastnik, večinoma je še zemlja, da nekaj zemlje morda zaradi strateških zadev mora zadržati. So pa zadeve, kjer želimo, da ti manjši kmetje, ki umirajo na obroke, kot so v Slovenskih goricah, lahko dobijo ali odkupijo to zemljo po nekih zmernih cenah, da so mladi prevzemniki kmetij motivirani, da postanejo lastniki. Privatna lastnina je temelj vsake resne demokracije, resne države in spoštovanje tega. Ko bodo te kmetije postale iz manjših srednje, bo na tej kmetiji lahko preživela ena ali dve družini. In to mora biti cilj neke resne, smele kmetijske politike v naslednjih desetih letih. In zaradi tega predloga za razpravo, ki ga sedaj podajam na podlagi Poslovnika Državnega zbora, je moj cilj ta, da kmetje ne samo v Slovenskih goricah, ampak širom, iz takih manjših kmetov postanejo srednji kmetje, da te kmetije prevzamejo manjši prevzemniki in da te kmetije postanejo ekonomsko vzdržne. In se zahvaljujem, gospod minister, za vaš odgovor; želim si, da je bi tudi takšna razprava stekla v Državnem zboru. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 26. januarja, v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala za besedo, predsedujoči. Položaj delavcev v kulturi je zaradi stalnega varčevanja vse slabši. Posledično na vseh področjih umetniške produkcije prihaja do padca kakovosti in obsega projektov oziroma umetniških del; hkrati pa so tisti, ki v kulturi delajo, vse bolj v prekarnem položaju, kar jim onemogoča normalno življenje. Sistem avtorskih in sorodnih pravic je daleč od optimalnega, saj v veliki meri zagotavlja monopol največjih svetovnih medijskih oziroma založniških korporacij. Vendar na tem sistemu temelji tudi del dohodka kulturnih delavcev. Še huje je, ker so pri nas stvari urejene tako, da sredstva odtekajo v roke velikih akterjev, tujih in domačih; ekonomski ter socialni položaj ustvarjalcev pa se slabša. Hkrati se ta sredstva ne vlagajo v razvoj kakovostne kulturne produkcije, ne vlagajo se za spodbujanje mladih; ampak odtekajo v tuje žepe ali pa ostanejo neizkoriščena. Eden od takšnih primerov je tudi nadomestilo za privatno reproduciranje avtorskih del in del, ki so varovana kot sorodne pravice. To nadomestilo je uvedel Zakon o avtorski in sorodnih pravicah po vzoru drugih držav ter na podlagi mednarodnih aktov. Gre za nadomestilo za uporabo varovanih del, ki jo posamezniki posnamejo na nosilce, če posnamejo kakšen film ali glasbo. Višino nadomestil ureja veljavna vladna uredba, vendar pa nadomestila že od leta 2010 ne pobira nobena kolektivna organizacija. To predstavlja izgubo dela prihodkov upravičencev, ki je na letni ravni ocenjena v višini enega milijona evrov. Na primer, v letu 2009 je Zavod IPF zbral 818 tisoč 956,28 evrov nadomestil z naslova privatnega reproduciranja. Več kot pet let nadomestilo stoji pri zavezancih, ki so na primer uvozniki naprav za presnemavanje; trgovci s praznimi nosilci za snemanje pa svojih cen zaradi nepobiranja tega nadomestila seveda niso znižali. Ves ta čas so upravičeni imetniki pravic brez tega pomembnega dela dohodka. Več kot pet let država dopušča stanje, da se nadomestila ne začnejo pobirati. Nedopustno in negospodarno pa je, da se istočasno odrekamo tudi davku iz tega naslova. Zato vas sprašujem: Zakaj ministrstvo dopušča stanje, da se nadomestila za privatno reproduciranje ne pobirajo že šesto leto? Zakaj ministrstvo ne sprejme posebnih navodil za izvajanje postopka za izdajo začasnih dovoljenj v zvezi z Zakonom o avtorski in sorodnih pravicah, kjer bi bila natančneje podana navodila o kriterijih in merilih za izdajo dovoljenj te vrste? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Poslanka, poslanke in poslanci! Težka tema. Za izdajo dovoljenja za kolektivno upravljanje pravic do nadomestila je pristojen Urad Republike Slovenije za intelektualno lastnino. Urad si že več let prizadeva, da bi se nadomestilo pobiralo in delilo med upravičene imetnike pravic. Zakon o avtorski in sorodnih pravicah določa pravico avtorjev in drugih upravičencev do skupnega nadomestila in pogoje za pridobitev stalnega ali začasnega dovoljenja za kolektivno upravljanje. Upravičenci pa se morajo sami ustrezno organizirati. Da bi zagotovili kolektivno upravljanje te pravice, čeprav imajo avtorji in drugi upravičenci pravico do nadomestila že od uveljavitve ZASP-a v letu 1995, še do danes nismo ustanovili nove skupne kolektivne organizacije, ki bi kolektivno upravljala pravico do pravičnega nadomestila. Ker ustrezna kolektivna organizacija ni bila ustanovljena, je bilo Avtorski agenciji za Slovenijo 3. 10. 1997 izdano začasno dovoljenje, ki se je nanašalo na pobiranje teh nadomestili. To začasno dovoljenje je prenehalo veljati 1. 7. 2006, ker so se kolektivne organizacije odločile, da bodo same poskrbele za upravljanje pravice do nadomestila. V letu 2006 je urad z več dopisi in sklicevanjem sestankov spodbujal kolektivne organizacije k dogovoru in tako igral aktivno vlogo za ureditev stanja na tem področju. Zavodu za uveljavljanje pravic izvajalcev in proizvajalcev fonogramov Slovenije, Zavodu IPF je 12. 11. 2007 izdal začasno dovoljenje, ki je trajalo do 31. 12. 2009, torej dve leti, saj se je soglasje kolektivk nanašalo samo za to obdobje. In to drži, kar ste povedali, od 31. 12. 2009 nobena kolektivna organizacija ne pobira tega nadomestila. Pred iztekom začasnega dovoljenja Zavoda IPF sta vlogi za to stalno in začasno dovoljenje vložila SAZAS in Zavod IPF. Urad je vse kolektivne organizacije 24. 12. 2009 z dopisom opozoril, da zaradi kompleksnosti zadeve in ker nobena vloga ni popolna, postopka pred iztekom začasnega dovoljenja ne bosta zaključena, Hkrati je predlagal, da se zaradi zagotovitve kontinuitete upravljanja nadomestila začasno dovoljenje podaljša za 6 mesecev oziroma do začetka veljavnosti novega dovoljenja, če bo to izdano prej. Kolektivne organizacije predloga urada niso sprejele. Urad je nato večkrat pozval kolektivne organizacije, naj ustrezno uredijo medsebojna razmerja za zagotovitev izdaje stalnega ali začasnega dovoljenja ter tudi organiziral sestanke. Na sestankih je urad kolektivnim organizacijam predstavil svoja stališča in sodno prakso glede pogojev, ki jih morajo kolektivne organizacije izpolniti za izdajo stalnega ali začasnega dovoljenja stališča urada. Predstavitev sodne prakse je urad objavil tudi na svojem spletišču. Urad je pojasnil, da izdajo začasnega dovoljenja zgolj omogoča, ne pa tudi zapoveduje; kar pomeni, da se urad ob upoštevanju vseh okoliščin primera samostojno in po prosti presoji odloči, če in pod kakšnimi pogoji bo začasno dovoljenje izdal. Urad zagovarja stališče, da lahko pravico do nadomestila uveljavljajo le vsi upravičeni skupaj, ker tudi nadomestilo za privatno in drugo lastno reproduciranje pripada vsem upravičencem skupaj. Pogoj, da urad izda začasno dovoljenje, je, da tisti, ki za dovoljenje zaprosi, predloži pooblastila vseh ali vsaj večine imetnikov pravice do pravičnega nadomestila za privatno ali drugo lastno reproduciranje, ki so organizirani v ustrezni kolektivni organizaciji in sporazum, v katerem so imetniki pravice vsa medsebojna razmerja sporazumno uredili. Stališče urada je potrdila tudi sodna praksa. Kljub temu da je urad obširno pojasnil pogoje za izdajo stalnega in začasnega dovoljenja ter predstavil sodno prakso iz tega področja, vloge za pridobitev stalnega in začasnega dovoljenja za kolektivno upravljanje pravice do nadomestila, o katerih je urad že odločal, niso izpolnjevale zahtevanih pogojev, zato jih je urad moral zavrniti. Urad je odločal o več vlogah, nazadnje maja 2015. Upravno in Vrhovno sodišče je odločitve urada, ki so bile izpodbijane v upravnem sporu, do sedaj vedno potrdilo kot pravilne in zakonite. V tem trenutku urad obravnava eno vlogo za izdajo stalnega in podrejeno začasnega dovoljenja za kolektivno upravljanje pravice do pravičnega nadomestila. Posebna navodila za izdajo začasnih dovoljenj za kolektivno upravljanje pravice do pravičnega nadomestila ali določitev kriterijev in meril za izdajo dovoljenj niso potrebna, v skladu s tem zakonom, če v enem letu od uveljavitve tega zakona ne ustanovijo ustrezne kolektivne organizacije. Zdaj je začasno dovoljenje za kolektivno uveljavljanje določenih pravic [[…]]pravni osebi, ki ne izpolnjuje pogojev iz 149. člena tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić ima dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala vam za to izčrpno poročilo. Kot ste sami povedali, Avtorska agencija za Slovenijo je na podlagi začasnega dovoljenja nekaj časa pobirala in to dovoljenje je bilo dodeljeno v roku dveh mesecev. Tudi IPF je dobil začasno dovoljenje v zakonskem roku dveh mesecev. To je tako, kot da bi se takrat Urad za intelektualno lastnino še trudil delovati znotraj zakonskih rokov Zakona o splošnem upravnem postopku. Zadnjo vlogo za izdajo začasnega dovoljenja za uveljavljanje te pravice do nadomestila iz naslova privatnega reproduciranja je 27. 12. 2012 podala kolektivna organizacija SAZOR. Ta vloga je bila 28. 5. 2015 zavrnjena, po več kot dveh letih. Med drugim tudi zato, ker ena od podpisnic sporazuma, konkretno Združenje SAZAS, baje ne more izvajati prevzete administrativno-tehnične izvedbe pobiranja nadomestil, ker nima nobenega zaposlenega. Oprostite, ta argument je nevzdržen, saj taista organizacija mirno opravlja tudi druge dejavnosti kolektivnega uveljavljanja, pa Urad za intelektualno lastnino tukaj nima nobenih težav. Zato lahko rečemo, da gre za neenako obravnavo oziroma za postavljanje novih in novih pogojev za izdajo začasnega dovoljenja, ki bi morala biti bistveno enostavnejša in hitrejša, saj je ravno to namen možnosti inštituta začasnega dovoljenja. In v interesu vseh nas je, da se ta zadeva reši in da se ta nadomestila pobirajo. Zato me zanima: Zakaj ministrstvo ne odredi nadzora nad delom Urada za intelektualno lastnino v zvezi s tem področjem? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Vse to, kar ste povedali, drži. Gre za to, da smo ta problem začeli reševati, kot ste povedali, maja 2015 smo dali odgovor, ki je trajal, kot ste rekli, dve leti. Treba je pa povedati, da glede pogojev oziroma meril za izdajo stalnega ali začasnega dovoljenja za kolektivno upravljanje pravice do nadomestila, da se je do zdaj izoblikovala obsežna sodna praksa, s katero so imetniki pravic seznanjeni; in da jih je urad upošteval pri odločanju o vlogah za izdajo tovrstnega dovoljenja. Jaz verjamem, da se bo v novi kadrovski sestavi vodenje Urada za intelektualno lastnino ta problematika rešila maksimalno hitro; seveda pa morajo tisti, ki te vloge dajo, te vloge tudi izpolniti korektno in na način, da bodo izpolnjene. Verjamem pa, da bomo ta problem rešili; če ne prej, pa s sprejemom novega Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Tudi to problematiko smo znotraj tega predvideli na način, da bo hitreje rešljiva. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate razpravo? [[Ne.]] Hvala. S tem smo izčrpali seznam vprašanj in odgovorov. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 26. januarja, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 15. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.