Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 44. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščam vas, da je umrl gospod Bojan Kontič, poslanec Državnega zbora v mandatih 1996-2000, 2000-2004, 2004-2008 in 2008-2011. Njegov spomin bomo počastili z minuto molka. [[minuta molka]] Slava. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: mag. Gregor Židan od 10.00 do 13. ure, Samo Bevk do 15. ure, Jože Tanko do 18. ure, Felice Žiža do 13.30, Vojko Starović, Franc Kramar in mag. Dušan Verbič do 18. ure. Na sejo sem vabil ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa ter druge predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 44. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v sredo, 16. septembra 2020, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanske in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 44. izredne seje Državnega zbora določen. Preden preidemo na 1. točko dnevnega reda, prosim, da v sklopu preventivnih ukrepov za preprečitev širitve novega koronavirusa vsi govorci tudi za govornico ves čas nosite maske, torej ne le v klopeh. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – INTERPELACIJA O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRA ZA NOTRANJE ZADEVE ALEŠA HOJSA. Interpelacijo je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 39 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Nemcem. Besedo dajem predstavniku predlagatelja Matjažu Nemcu za dopolnilno obrazložitev interpelacije.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, predsednik Državnega zbora, ministri – predsednika Vlade še ni – ter seveda gospod Hojs! Pred seboj imam nepreklicni odstop Aleša Hojsa. Odstop, ki ga je v zaprti kuverti predal predsedniku Vlade Janezu Janši. Janez Janša se je v maniri pravega samodržca odločil, da kuverte ne odpre, preprosto zato, ker vsebina ne odgovarja njegovim osebnim in strankarskim interesom. Težava, težava predsednika Vlade pa je, da je gospod Hojs pismo javno objavil, odločitev o nepreklicnem odstopu pa celotni slovenski javnosti sporočil na uradni tiskovni konferenci Vlade Republike Slovenije. Odstopne izjave Aleš Hojs ni nikdar in nikoli preklical. Da je nepreklicno odstopil, je več kot dva meseca po odstopu suvereno sporočil v kasnejših izjavah večkrat. Odstop ministra jasno ureja in določa Ustava Republike Slovenije, ki je akt, s katerim država predpiše načela in oblike političnega in družbenega dogajanja. No, kljub temu se je Janez Janša brez premisleka preprosto odločil ignorirati Ustavo Republike Slovenije. Aleš Hojs je to ignoranco sprejel s skomigi ramen, češ, pri tem nimam nič. Aleš Hojs za funkcijo ministra ni in nikdar ni bil primeren, ker tepta človekovo dostojanstvo, s tem ko podpira posameznike, ki poveličujejo ustaštvo. Policijo podreja stranki SDS, lastnemu narodu postavlja ograje, kljub opozorilom Varuha človekovih pravic, odreja legitimiranje ljudi, verjame obtožencu za organiziranje prostitucije prej kot policiji, odreja nezakonite vpoglede v tajne podatke, namesto državnega tožilca usmerja policijo v postopkih, kot ugotavlja tudi KNOVS, in to počne brez zakonske podlage, torej nezakonito. Prvi, ki bi moral tukaj sedeti, in prvi, ki bi moral biti na potezi, je gospod Janez Janša. Ni jasno, kateri del besedne zveze mu ni jasen. Ne od »nepreklicni odstop«? Kateri del besedne zveze gospodu Janši tu ni jasen? Seveda ne premore integritete, niti da bi danes tukaj z nami sedel, niti da bi branil svojega podrejenega, tudi nespoštovanja do države, kot vidite, ustavnega redu, kot vidite, ali nepreklicne odločitve svojega sodelavca gospoda Hojsa. Spoštovani zbor! Vse od nepreklicnega odstopa ministra Hojsa smo priča demonstraciji ignorance. Tako kot danes. Priča smo vladanju, ki ga od prevzema oblasti vsiljuje Janez Janša. Gre za samovoljo, gre za brezbrižnost do ustave, zakonov, resnice in dejstev ljudi; vsega in vseh in vsakogar, ki ne sodi v enačbo Janeza Janše in njegove sle po oblasti. Najbolj zvest ambasador, kot vidite, tega Janševega načina dela pa je prav nepreklicno odstopljeni minister za notranje zadeve Republike Slovenije gospod Aleš Hojs. Minister, katerega delo govori o nizu ekscesnih dogodkov. Med drugim je Aleš Hojs lagal, ko je obvestil Državni zbor, da policijski sindikat podpira njegova prizadevanja za aktivacijo 37.a člena Zakona o obrambi. Ko je sindikat to zanikal, je z enako mero vehemence sporočil, da je bil to pravzaprav drugi sindikat. Ko so tudi od tam sporočili, da Aleš Hojs ne govori resnice, pa je ponovno, kot je v njegovi navadi, zgolj skomignil z rameni in odkorakal. Aleš Hojs ni postregel le z lažmi, temveč tudi s pritiski na strokovno in neodvisno delo policije in tožilstva. Njegova toleranca do zakonodaje je nizka, do Franca Kanglerja pa zelo visoka. Tudi, ko se je Kangler odločil kar sam disciplinirati policiste, ki so zaradi prostitucije preiskovali njegovega prijatelja. Minister Hojs tudi brez slabe vesti preko spletnih omrežij sporoča, kako naj se policija obnaša do miroljubnih ljudi, ki intimno izražajo svoje nezadovoljstvo do Vlade. Da o legalizaciji ustaškega zborovanja v Mariboru niti ne govorim. Stvar je tako resna, da Varuh človekovih pravic opozarja na ravnanja, ki jih sproža sam minister za notranje zadeve. Seveda Aleša Hojsa to ne gane. Njegovi cilji so jasni. Med njimi popolna politična podreditev policije in Nacionalnega preiskovalnega urada. Morda zato, ker bi lahko preiskava pokazala na madžarski kapital sumljivega izvora za medije, ki širijo sovražni govor in lažne novice. Med njimi so seveda tudi mediji, ki so tesno povezani z najbolj vidnimi člani stranke SDS, kot da bi se minister zbal, kaj se bo dogajalo z Novo24, kateri je direktoval. Spoštovane državljanke in spoštovani državljani! Stranka SDS ugrablja in uničuje svobodo, demokracijo in človekove pravice. Preko ravnanj Aleša Hojsa nam takšno škodljivo politiko vsiljuje Janez Janša. Pri tem pa Janez Janša na čelu Vlade ne pozna ovir. Sporne menjave na vrhu neodvisnih institucij, policije, Statističnega urada, Nacionalnega preiskovalnega urada so le vrh ledene gore, kadrovske križanke te vlade. Končni cilj pa je, kot že rečeno, popolno podrejanje vsega in vsakogar za politične interese največje koalicijske stranke. In to, spoštovani, v času, ko bi morala biti vsa pozornost slovenske politike namenjena sprejemanju ukrepov zaradi koronavirusa, se Janez Janša, ki ga danes tu ni med nami, in Aleš Hojs posmehujeta stiskam ljudi, ustavni red pa je za njiju neka ideja, ki jo lahko ovržeta kadarkoli. Še več! Minister Hojs ima v tej igri izkazovanja moči nad zakoni ustavo eno ključnih vlog, spoštovane kolegice in kolegi. Če želite, mu je bilo, sodeč po njegovih dejanjih, zaupano mesto nosilnega stebra avtoritarne politike vlade Janeza Janše, in to mu seveda zelo leži. Pri namerni odločitvi, da dopusti možnost Thompsonovega koncerta, pa je minister naredil še korak dlje. Svojo vlogo je celo nadgradil ter državi prostovoljno oziroma samovoljno zagotovil nečastno članstvo v združbi idej in ljudi, za katere poveličevanje ustaštva ni problem. Cilj ohranjanja ideologije sovraštva, delitev, vsiljevanje kompleksa večvrednosti po ministrovo terja tudi žrtve, kot so zakoni, demokracija, človekove pravice ter ne nazadnje zgodovinski spomin naših ljudi, ki so bili zavoljo teh ljudi pahnjeni do roba in čez nečloveškega trpljenja. Mnogo vprašanj sem dobil, češ, ob vsem, kar se dogaja, s čim vse nas lahko »preseneti« minister Hojs. Ali je res odločitev možnosti koncerta prvi razlog za interpelacijo? Ne, ne, le eden od naštetih, ima pa posebno mesto v nizu spornih ministrovih dejanj. Poleg samovoljne ignorance zakonodajnega in ustavnega reda Republike Slovenije dokončno razkrinka ideološki pohod te vlade proti temeljnim vrednotam naše države in družbe, sredstev pa pri tem ne izbira. Kolegice, kolegi, zato je interpelacija nujna. Predlagatelji interpelacije ne bomo nikdar pristali, da se Slovenija spremeni v državo, v kateri Janša delegira, o čem bodo mediji poročali, policija preiskovala, tožilstvo preganjalo in sodstvo sodilo. Spoštovana javnost, ob vsem povedanem bi minister, kot bi to bilo običajno v normalni državi, takoj odstopil. Človek, ki ga danes tu ni, predsednik Vlade, pa bi ta odstop nemudoma sprejel. Ker to ne želita narediti, ker sta oba že pokazala, da se njiju ne tiče niti ustava, niti zakon, še manj pa neka morala in politična higiena, je ta odgovornost na vseh nas danes tukaj, spoštovani. Naredite, naredimo tisto, kar se od nas pričakuje, ker je edino prav, čemur smo po zakonu in po ustavi tudi zavezani. In to je, da interpelacijo zoper ministra Hojsa danes podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor ministra za notranje zadeve na interpelacijo ste prejeli 24. junija 2020. Besedo dajem ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu za obrazložitev pisnega odgovora.
Težko govorim z masko.
Spoštovani minister, maske moramo imeti gor, priporočilo.
Saj smo daleč. Spoštovani poslanci, spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani kolegi ministri, ministrice! Glede na to, kar sem slišal, nisem vedel, da je potrebno v tem spoštovanem zboru tolikokrat nasloviti javnost, očitno gre za predstavo za javnost, vsaj tako sem razumel iz uvoda gospoda Nemca; torej tudi jaz zato pozdravljam slovensko javnost, vse tiste, ki nas spremljate preko televizije. Po uvodu moram reči, da ne vem, ali je to interpelacija zoper mene ali zoper predsednika Vlade, zato se osredotočam zgolj na tisto, kar je bilo v interpelaciji napisano zoper mene in kar je bilo v uvodu povedano zoper mene. Besedilo interpelacije za slovensko javnost, zadaj je spletni naslov, prav tako odgovor na to interpelacijo, si lahko tisti, ki niste poslanci – verjamem, da ste si poslanci to pogledali –, najdete na spletnih straneh Ministrstva za notranje zadeve. To je po moje pomembno poudariti zaradi tega, ker je samo interpelacijo nujno prebrati. Ta interpelacija je vredna branja. Po najavi, po naročilu predsedujoče stranke SD, ki je gospodu Nemcu naročila, naj spiše interpelacijo, se je v medijih pojavila vest, da je dolga 120 strani. Tudi sam sem bil izjemno presenečen, ko sem slišal ta podatek, posebej zato, ker naj bi 120 strani spisal ali pa pripravil gospod Nemec. To me je šokiralo. Seveda sem kasneje, ko sem interpelacijo prebral, ugotovil, da gre zgolj za 20 strani interpelacije, vse ostalo so priloge, so časopisni članki, so zgodovinski viri, so navedbe, kaj je ustaštvo bilo in podobno. Res je, s 16 stranmi te interpelacije se podpisniki interpelacije ukvarjajo z ustaštvom. Od teh 16 straneh je moč 15 stranem v popolnosti potrditi. Torej to, kar piše tam na 15 straneh, so dejstva in je treba podpisati. Torej, podpisati je treba, da je ustaštvo zavržno, da so se storili zločini, da je to nekaj nesprejemljivega. Seveda pa ni moč pristati na to, kar mi predlagatelji, podpisniki očitajo; da sem jaz tisti, ki spodbujam ustaštvo ali celo več, da intimno podpiram ustaštvo. Zato mi dovolite, spoštovani kolegi, da bo tudi moj uvod, torej moja začetna predstavitev, kljub temu da smo se v koalicijski pogodbi dogovorili drugače – torej, da ta koalicija ne bo izpostavljala ali pa obravnavala ideoloških tem –, da bo ta moj uvod nekaj minut vseeno posvečen ideologiji. Posvečen ideologiji zato, ker moram odkrito povedati, da sem bil ob branju te interpelacije osebno prizadet, ne samo jaz, tudi širša družina je bila osebno prizadeta. Zato mi dovolite, da začnem, tako kot piše v interpelaciji, z letom 1942, ko je Joso Orešković, tako piše v interpelaciji, pobijal, klal, posiljeval in počel grozodejstva kot ustaš. Še več ustaških pesmi si boste lahko prebrali v interpelaciji, če želite, in vse to je seveda zavržno. Zgolj dve leti zatem je prav tako 19-letni Franc Hojs, očetov brat, moj stric, sodeloval v partijski šoli v Cerknem. Na Poljanah nad Cerknim je bila elitna partijska šola, kamor so prihajali intelektualci, tisti, ki so verjeli v komunizem, zato da bi se ustrezno izučili. Franc je zapustil študij medicine v Padovi in se je odločil, da se pridruži komunistom v boju za svobodo. 43 partizanov te šole je bilo izdanih. Še danes ne vedo, kdo jih je izdal. Po nekaterih teorijah so jih izdali kar sami, torej partizani, komunisti sami, zato ker so se seveda bali, da bi iz teh intelektualcev lahko ratalo kaj več. Njihov pomnik lahko vidite na sliki. Tam lahko najdete tudi ime Franca Hojsa in torej je moje sorodstvo dalo življenje za svobodo v II. svetovni vojni. Antifašisti, kot se radi imenujejo – posebej gospod Nemec, ki je sicer v času, ko smo se osamosvajali, bil star, če se ne motim, 9 let – torej antifašisti so povedali, da je treba najti storilca. Nemudoma so pobili 13 domačinov in dva duhovnika, torej 15 ljudi. Vrsto let so jih preganjali, ko so se zbirali domačini ob nagrobnikih in gospod Janez Stanovnik je šele leta 2014 javno povedal: »Pokol teh ljudi v Cerknem je bila napaka. To je bilo narobe. Mi, komunisti smo naslednji dan po tem pokolu ukinili VOS. Ukinili smo v Kočevju VOS, kajti ugotovili smo, da so take likvidacije nesprejemljive.« Nekaj let zatem, tam nekje leta 1949, so tisti fantje v usnjenih plaščih, udbovci smo jim rekli, prišli do drugega očetovega brata, do strica Jožeta. Začel je študirati medicino in gospodje so mu rekli: »Delal boš za nas, ovajal boš ljudi.« Ko jim je stric povedal, da se za komunizem ne zavzema zato, da bo ovajal ljudi, je sledila pot na morje. Seveda vemo, kakšno je bilo to morje. To morje je bilo tisto, ki so ga nekateri, moj stric dvakrat, kasneje še enkrat leta 1952 do 1954, preživeli na Golem otoku. Dvomotorci so jim rekli. Deset Slovencev je bilo takih, ki so bili dvakrat na Golem otoku. Zato je seveda razumljivo, da me je sorodstvo, posebej tisti starejši, starejše tete in strici, spraševalo, kako je mogoče ob vsem tem, ko ste bili vzgajani v antikomunizmu, v antinacizmu, antifašizmu, da ti podtikajo ustaštvo. Seveda je stvari težko razložiti, pa vendar je bil odgovor relativno enostaven. Potrebno je pogledati, kdo v tej stranki se komu klanja, govorim seveda o stranki SD, in pred kom stojijo. Torej, stojijo pred tistimi morilci našega naroda, ki so izdali tudi lastne sokolege – strica, drugega strica in še bi lahko našteval. In tisti, ki si predstavljajo državo, tako kot si jo je predstavljal Milošević pred 30. leti. Nazadnje je iz te države podil Milošević. Tisti, ki ste malo starejši, se spomnite, da nam je leta 1989 povedal, »če vam kaj ni prav v Jugoslaviji, se lahko izselite v Beč« – torej Dunaj po slovensko – »ali pa v Filadelfijo.« To mi je povedal pred štirimi tedni gospod Nemec – pa ne Nemec kot narodnost, ampak gospod Matjaž Nemec – na javni televiziji. Povedal mi je, da če se s čim ne strinjam, kar je povedala gospa Tanja Fajon, se lahko iz države izselim. Nesprejemljivo! Pa da se vrnem na številke, da povem tisto, kar je pravzaprav v interpelaciji najbolj bistveno. To pa je tole – in s tem se strinjam –, ustaštvo je nesprejemljivo. V Jasenovcu pomorjenih več kot 700 tisoč ljudi. Sam Thompsona ne poslušam in tudi ne vem, kakšno glasbo predvaja. Povem pa, da to, kar si je dovolila stranka SD v zadnjem tednu s svojimi videoklipi, je Goebbelsova propaganda. Goebbelsova propaganda ni bila tako močna. Zavrtite si na svojih prenosnikih klip številka ena, zakaj Hojs ne sme biti več minister, in poslušajte nagovor. Pravijo, da sem jaz podpisal to, da lahko Thompson nastopa. Upam, gospod Nemec, da boste v današnjih sedemnajstih urah pokazali papir, kjer je moj podpis; upam, da ga boste pokazali. Povedali so, da bomo mi, da boste vi, davkoplačevalci, plačevali 150 tisoč evrov odškodnine organizatorju – druga laž, kasneje jo bom obširno razložil v sami razpravi. Ne bo prijetno, posebej zato ne, ker se bo videlo, kako globoko je v te odškodnine vpletena stranka SD. Poglejmo dejstva. Ustaštvo je nesprejemljivo, drži, ampak zame je nesprejemljivo tudi četništvo – ne iz druge svetovne vojne – posebej tisto, ki se je dogajalo na Hrvaškem v času tako imenovane domovinske vojne. Slikanje gospoda Nemca z ženo Arkana, torej krvnika na Hrvaškem, je zame nesprejemljivo in verjamem, da ne samo zame, ampak za mnoge Slovence. Nesprejemljivo je tudi tole – poboji med rusko revolucijo, ko so peli in pobijali, poboji Stalina v Ukrajini, ko so peli in pobijali, poboji v Jugoslaviji, ko so peli in pobijali, poboji mnogih tistih, ki so po Evropi po vojni peli Bandiero rosso in Internacionalo, celo v naših Stožicah ste jo slišali, mnogi izmed vas ste tam celo bili, ali pa likvidacije najožjih sodelavcev Che Guevare, katerega majico ponosno nosi poslanec stranke SD v Evropskem parlamentu Milan Brglez. Ampak živimo v demokraciji, živimo v pravni državi in zato se vprašam, kako demokratična pravna država deluje – tako, kot trdi gospod Nemec in stranka SD? Torej z obračanjem po prepovedi ali dovoljenju na milostnega vladarja, na milostnega ministra? Ali morda na pravno državo, kjer so zagotovljene človekove pravice, kjer je zagotovljena svoboda govora, združevanja, kjer imamo akte, ki jih izdajajo in odpravljajo pristojni organi, in ne tako, kot si je v javnih nastopih zadal gospod Nemec, kar lahko vidimo? Sam se sprašujem, sem torej jaz Sončni kralj, ki lahko prepovedujem ali dovoljujem koncerte – jaz si ministrovanja ne predstavljam v taki obliki. Torej, kako si predstavlja pravno državo gospod Nemec? Kako so si jo predstavljali tisti, ki so leta 1944 pobudili 15 domačinov, smo lahko videli. Kako so si jo predstavljali tisti, ki so pobili milijone ljudi v času od druge svetovne vojne, smo tudi lahko videli. K sreči, k sreči danes živimo v demokratični državi, k sreči je ta parlament tisti, ki v tej državi odloča, ampak na nesrečo pa imamo med njimi vseeno take poslance, ki so sposobni povedati tole. Če ste antifašist, imate kot predstojnik upravnega organa vso možnost odpraviti odločbo, jutri pridete v službo in odločbo odpravite. Si predstavljate? Jaz si ne. Še nekaj dejstev. Se opravičujem, da vseh dejstev v samem odgovoru o interpelacije ni bilo moč navesti, s presenečenjem ugotavljam celo to, da sem nekatere stvari našel šele kasneje, čudežno so izginile iz spisa; ne vem sicer zakaj, čudežno, tam jih ni bilo. Zato lahko povem dve ključni stvari: 30. 3. je bil začetek prodaje tega koncerta na Eventimu, 31. 3. vložena kazenska ovadba zoper organizatorja, vlagatelj Darko Konstantinović, okrožna državna tožilka to ovadbo zavrže 23. 10. 2017. To niti ni tako pomembno, bolj pomembni so datumi tamle dol in seveda dokumenti. Tega dokumenta žal 10. – oziroma ko sem odgovarjal na interpelacijo – še nisem našel. 10. 5. Policijska uprava Maribor, postaja Maribor soglaša s koncertom. Si vi to predstavljate? Dokument je pred vami. Povedo, da mu bodo nudili varovanje, povedo, koliko bo to stalo, povedo, da bo za tistih tisoč 200 ljudi na koncertu skrbelo pet policistov in tako soglasje in dovoljenje pošlje organizatorju. Kasneje ne vem, kaj se je zgodilo, gotovo je prišel kakšen telefonski klic in 15. 5., pet dni zatem, ta ista policijska postaja koncert prepove. Neodvisna policija, strokovna policija – sami si podajte odgovor! 12. 5. 2020, letošnjega leta, kontaktiramo naše uslužbenke, gospoda Matjaža Remica, zaposlenega na MJU, gospod minister ga bo verjetno poznal, ki je sodeloval pri pripravi zakonov, ki našim uslužbenkam potrdi, da je zaradi situacije covid odločanje v primeru koncerta ustavljena in da je taka odločitev pravilna. Torej, da gre za nenujno stvar. Še enkrat naj poudarim, danes se pogovarjamo o koncertu in slovenska javnost mora to vedeti, ki ga nikoli ni bilo in ga nikoli ne bo. Ga ni bilo in ga ne bo. Torej potrdi, da gre za nenujno zadevo. 14. 5., Upravna enota Maribor, ki jo – glej ga zlomka – vodi vidni član stranke SD, poda zahtevo na ministrstvo, da gre za nujno zadevo in da je treba nemudoma odločati. Celo več, aktivira, želi aktivirati javno inšpekcijo, da naredi nadzor na Ministrstvu za notranje zadeve, zakaj to ni nujna stvar. Seveda je inšpektorat odgovoril, da je nadzor nepotreben, da gre za nenujno stvar, kot sem rekel, koncerta ni bilo in ga nikoli ne bo. 20. 5. pa gospa Darja Drnovšek – jaz je ne poznam –, zaposlena na MJU, kliče MNZ, torej naše zaposlene, naj pripravijo opomnik za ministra, ker se bo ta sestal z načelnikom upravne enote v zvezi z odprto zadevo Thompsona. Po vprašanju, kako to, da se bo v odprtih zadevah sestajal, čez 10 minut dobimo ponovni klic, kjer povedo, da se minister, in v tem primeru gre seveda vsa zahvala ministru Koritniku, ki pač ve, kako se o odprtih zadevah obnaša, ki pove, da se ne bo sestal. 3. 6. naše uradnice – te uradnice seveda vzamem v bran in bom svoje sodelavce vedno vzel v bran, v kolikor bodo delal zakonito in pošteno – izdajo odločbo. Zakaj 3. 6.? Zaradi tega, ker je to tri dni potem skladno z zakonom, ko je covid zakon prenehal veljati. S tega mesta naj gre seveda tudi moje opravičilo tako predsedniku države kot tudi predsedniku Vlade, kajti v tistih dneh so se pojavila tudi namigovanja, češ, da je bilo to narejeno namenoma. Zakaj namenoma v tem tednu? Če se spomnite, sta takrat tako predsednik države kot predsednik Vlade naredila izjemno spravno potezo. Drug ob drugem sta se poklonila tistim pobitim v Kočevskem rogu in padlim partizanom na drugi lokaciji. Torej, oba predsednika, nikakršne zarote ni bilo. Šlo je zgolj za upoštevanje zakonov. Zaključim s tožbo Državnega odvetništva, ki je kasneje vložilo tožbo zoper to odločitev, in poglejte, kaj je najbolj zanimivo v tej tožbi. Najbolj zanimivo v tej tožbi je, da celo odvetništvo samo ugotavlja, da če že, potem morate o tem odločati vi, spoštovani poslanci. Vi morate spremenit zakon tako, da bo zadeva jasna. Napotuje zakon na Ustavno sodišče. Torej, trdim, da so naše uradnice delovale zakonito in strokovno. Seveda ne bom imel časa odgovorit na vse v teh 30 minutah, pa vendar, dve, tri stvari vseeno. Veliko je govora o moji komunikaciji. Povedati moram, da sem v času korona krize imel kar nekaj razgovorov z evropskimi kolegi, posebej notranjimi ministri. Imel sem pa tudi razgovor z gospodom Lenarčičem. Tukaj boste lahko videli mojo neprimerno komunikacijo. Gospod Lenarčič me je v SMS obtožil, češ, da so njegove službe preverjale, torej, službe Evropske komisije, resorja, ki ga vodi, in da se ne bomo prijavili na razpise, ki so bili namenjeni nabavi potrebne opreme in drugih sredstev, ki so bila nujna za obdobje covid. Po dveh, treh neuspešnih SMS, ko ni odgovoril, sem se odločil in mu napisal pismo in ga prosil, da mi pove, kdaj, kdo in kje je preverjal in kdo s strani Slovenije mu je potrdil, da Slovenija v teh nabavah ne bo sodelovala. Neverjetno! Čez 10 dni dobimo odgovor gospoda Lenarčiča, kjer mi pove, kaj vse so objavili, ampak to smo tako in tako vedeli, ampak zaključek je fantastičen. Veseli se izjemnega sodelovanja z nami in upa, da bomo tudi naprej tako dobro sodelovali. Pred enim tednom je javno razglašal, kako Slovenija v teh nabavah v postopkih z Evropsko komisijo ne sodeluje. Neverjetno. Še tale graf, mislim, da je pomemben. Gre seveda za moje aktivnosti v razmerju do policije. Naredil sem eno statistiko. Tukajle gor so zadnji ministri, od Gorenaka, Viranta, gospe Žnidarjeve, gospoda Poklukarja in mene. Z barvami so označene posamične usmeritve, izredne usmeritve, ponovne usmeritve in redne usmeritve. Seveda je potrebno tako primerjavo narediti na čas trajanja mandata, vse skupaj sem preračunal na 180 dni, in moram reči, da sem uvedel manj nadzorov kot ostali ministri; gospod Gorenak 2,7, Virant 3, Žnidarjeva 2,5, Poklukar 2,6 in jaz 2 na obdobje. Sem pa podal več usmeritev. Seveda sam sebe nekako ocenjujem kot vestno in zavedno delo. Prepričan sem namreč, da je minister tam zato, da policijo skladno z zakonom usmerja, da daje navodila, ne, da jo zgolj nadzira. Čisto na koncu morda še besedo, dve o tem, kar je tudi predmet interpelacije, na žalost napisano zgolj skozi dva stavka in morda odstavek in pol. To je tudi gospod Nemec v tem uvodu omenil. Gre za zavajanje glede ilegalnih prehodov. Kot se spomnite, smo v koaliciji prišli pred vas s pobudo, željo, prošnjo, da se aktivira 37.a člen Zakona o obrambi. Tole so številke, tole so smeri prihodov, tole je krivulja gibanja ilegalnih migrantov. Dogaja se točno to, kar smo napovedali. Napovedali pa smo, da bo po koncu korona krize, po koncu tega obdobja, pripad teh ljudi bistveno večji, kot se je v nekaterih krogih govorilo, in večji kot je bil lani. Tole so številke. Torej daleč nad tistim, kar je bilo rečeno, da bo. Tukaj pa moram biti kritičen ali pa se odzvati na drugi del podpisnikov interpelacije, to je stranke LMŠ. Ta je po moje bila tista, ki je prispevala ta del v interpelacijo, in ta del, ki je govoril o tem, češ da naj bi kogarkoli zavajal. Moram reči, da sem z vsemi poslanskimi skupinami opravil razgovor. Seveda so nekateri jasno povedali, da bodo stvar podprli, ali pa so jasno povedali, da stvari ne bodo podprli, kot recimo stranka Levica. To je seveda moč razumeti. Tudi stranka SD je korektno prisluhnila, povedala svoje argumente »za« in »proti«, sem jih poskušal razumeti, stranka LMŠ pa se je norčevala. Stranka LMŠ pa se je na tem sestanku norčevala. Gospoda Šarca sicer tam ni bilo. Tam je bil gospod Črnčec, sicer ne vem zakaj, očitno kot njegov namestnik ali pa kot njegov strokovni sodelavec. Tam je bila gospa Jerica in tam je bil gospod evropski poslanec. Povedali so, da so morda pripravljeni podprti 37.a člen z določenimi pogoji. Eden od teh je bil recimo, da se lahko vojak giblje zgolj dva kilometra od meje. Sam si ne predstavljam, ali ste mislili, da bomo napeli trak ob meji ali da bomo vojakom dali GPS in jih potem kontrolirali ali kaj podobnega. Torej, šlo je enostavno za norčevanje. Pa še nekaj, kar je bistveno. Gospod Črnčec je povedal: »Policija je tudi lani hotela to, pa sem preprečil. Ne vem, zakaj ne bi to storil tudi letos. Lani je policija hotela aktivacijo, pa smo povedali, da ne, sami boste zmogli, in vidite, da so zmogli, zmorete tudi letos.« Torej številke so drugačne, morda kalkuliram, ocenjujem, morda pa lani niso vseh zajeli. Morda pa je bilo lani ravno takšno število, pa je bila intenzivnost varnostnih organov manjša. Številke, ki so pred vami, so dramatične. Ob zaključku uvoda, torej ob tej moji predstavitvi, vam napovedujem, da bo Vlada, torej jaz, kot minister za notranje zadeve, verjetno ponovno prišel pred vas z aktivacijo 37.a člena. Tako boste lahko ponovno konstruktivni ali pa ponovno nekonstruktivni. Torej, spoštovani poslanci, za samo razpravo, ki bo, kot ste povedali, dolga 17 ur, imam pripravljeno izjemno veliko gradiva, zapisnike, usmeritve, datume, številke, tako da bom z velikim veseljem odgovoril na vse očitke. Zaključim pa s tem, da žalostno se mi zdi, da živim v državi, ki smo jo skupaj z vsemi državljani izbojevali v letih 1988–1991. Žalostno zato, ker so v njej še vedno ljudje, ki ne morejo iz svojih ideoloških okvirov, ki političnim nasprotnikom podtikajo fašizme, nacizme, ustaštvo in podobno. Ki se ne morejo argumentirano soočiti s problematiko ljudi danes in v prihodnje in ki še vedno – ne vem sicer, zakaj – kljub svoji starosti opevajo tiste, ki so našemu narodu naredili veliko gorja in veliko škode. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, kolega Franc Jurša.
Gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav ministrskemu zboru, seveda kolegicam in kolegom in vsem, ki so v dvorani! V naši poslanski skupini smo se največ pogovarjali o tem, ali danes izraziti skupno stališče poslanske skupine ali pa ne. Odločilo smo se, da skupnega stališče poslanske skupine nimamo. Nimamo ga zaradi tega, ker je to, kar se že dogaja v tem trenutku v dvorani, itak ideološka interpelacija in mislim, da bomo cel dan oziroma boste cel dan govorili le o ideologiji. Je pa res, da je to druga interpelacija v tem obdobju in da se pri prvi interpelaciji relativno dolgo cjazilo. Da pa je druga interpelacija bila izpisana zelo hitro in ta interpelacija, ki je v pisni obliki, govori o eni temi; to je Thompsonov koncert, ki ga dejansko v Mariboru ni bilo. Seveda takoj, ko se je začelo govoriti o tej temi, smo mi v poslanski skupini jasno in nedvoumno povedali, kaj si mislimo o Thompsonu in o koncertu v Mariboru. To smo predstavili tudi slovenski javnosti, mogoče med prvimi. Naj poudarim, da smo se večkrat na to temo tudi odzvali in rekli, da človek, ki spodbuja narodno, rasno in versko ali drugo nestrpnost, v Sloveniji nima kaj iskati. In tu smo si poslanci poslanske skupine v celoti enotni. Nismo pa si enotni glede glasovanja o delu in politični odgovornosti ministra Hojsa. Gospod Hojs je izrazil interes pri meni, da se z nami pogovarja o interpelaciji, in to priložnost smo mu seveda dali. Ne glede na to, kdo bi zaprosil, vsak bi jo v naši poslanski skupini dobil. Gospod Hojs je večino prepričal, kako so potekali ti postopki in ti postopki so dejansko potekali, tako kot jih je obrazložil v upravnem postopku: nekdo je izdal odločbo, pod to odločbo se nekdo podpiše. Vsi tisti, ki smo delali v javnem sektorju, na katerikoli ravni, smo to lahko spoznali. In pod to odločbo gospod Hojs ni bil podpisan. Ampak glede na to, da je on minister, je seveda tudi delno odgovoren za to, da ni vedel, da so mu to uradniki tudi spisali. V tem delu seveda prevzema določeno odgovornost. Ne moremo reči, da se nismo poenotili, kako bomo znotraj poslanske skupine glasovali. Javnost govori že o eni zadevi, mi vemo o svoji zadevi in na koncu bom rekel, da bomo glasovali tako, kot se bomo po lastni vesti v skladu z 82. členom Ustave tudi odločili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Zmago Jelinčič Plemeniti.
Prav lep pozdrav vsem skupaj! Zanimivo, kako se je začela danes predstavitev podpisnikov interpelacije. Gospod Nemec je rekel: »Pred seboj imam nepreklicni odstop ministra Hojsa.« Zelo zanimiva dikcija! Od kod pa njemu ta dokument? Ali se je NPU potrudil, da je dal gospodu Nemcu dokument v roke? Če nekdo reče, da ima pred seboj nepreklicni odstop gospoda Hojsa, je to razumljeno lahko samo na ta način. To samo dokazuje nekaj, in to je to, da je pripravljenost umakniti ministra Hojsa eden od sestavnih delov razbiti sedanjo vlado, prevzeti oblast v roke in še naprej tržiti in odpreti tiste pipe, iz katerih so tekle kar ogromne količine denarja. Glede na to, ker se nič ne ureja, lahko rečem v višini stotin in stotin milijonov evrov. Če prištejem zraven še tisti iranski denar, ki ga nočejo raziskati na NPU, je tisto še ena milijarda evrov. Skratka, zelo zanimivo, kaj se dogaja tukaj. V bistvu se govori o tem, da je najbolj, bi rekel, sporna odločitev gospoda ministra ta, da je dovolil koncert hrvaškemu pevcu Thompsonu. V Slovenski nacionalni stranki smo absolutno proti temu, da kakršnikoli ustaški pevci pojejo tukaj svoje pesmi, jurišne pesmi. In to je prav, da se tega ne dovoli. Ampak, tega ni kriv minister. Upravno sodišče, ki je v rokah stranke SD, Socialnih demokratov, je določilo, da ta koncert mora biti. Kdo je sedaj tukaj kriv? Upravno sodišče je to odločilo in zahtevalo, dve uradnici na Ministrstvu za notranje zadeve pa sta pač to potrdili in dovolili. Minister zagotovo ni vedel o tem nič. Tukaj njegove krivde ni. Interpelacija pa v veliki meri temelji ravno na tem, da je dovolil temu pevcu. Ne! V Slovenski nacionalni stranki smo tudi rekli, ko smo izvedeli, da bo ta koncert, smo rekli, potem pa naj v primeru, če bo kdorkoli dvignil roko v nacistični ali pa ustaški pozdrav, da se tiste odpelje in se koncert prekine in se ga anulira. Zanimivo je pa to, po podatkih, ki sem jih dobil, je policija podpisala pisno pogodbo z organizatorjem koncerta, da bo zagotavljala red in mir. Zakaj se pa ne vprašamo, kdo v policiji je podpisal to pisno pogodbo? Ta, ki jo je podpisal, je bil član leve politične provenience. Zelo zanimivo. Ampak o tem se ne razpravlja tukaj. Govori se o zadevi NPU. V veliki meri je govora tudi o tem, da minister posega v delovanje Nacionalnega preiskovalnega urada. In vendar se je ravno tam nabralo toliko svinjarije, da je težko enostavno zamižati in počakati, da zadeva mine. NPU ni raziskal, recimo, iranskega denarja. Kako je šla čez Slovenijo tako velika količina denarja od države, ki je na spisku podpornikov terorizma? Nič se ni zgodilo. Zanimivo je tudi to, da se NPU ni vprašal, zakaj veliki milijoni denarja za gradnjo mošeje v Ljubljani, ki jih je prispevala država Katar, ki je tudi na spisku in ki podpira teroristična dejanja. To nikogar ne zanima. Po drugi strani je zanimivo tudi to, da v eni zadevi, ki se ji reče papirnica Radeče, so ravno tako vpleteni neki arabski solastniki, ki jih je indijska obveščevalna služba deklarirala za podpornike terorizma, o tem je obvestila tudi slovensko ambasado, slovenska ambasada je obvestila tudi naše organe, ki bi morali reagirati, pa se nič ni zgodilo. Tukaj imam – nisem vseh papirjev prinesel –, ampak to je en zajeten štos papirjev, ki govori o teh igrah in ki govori o finančnih igrah, v katere so vpleteni visoki predstavniki stranke SD, Socialnih demokratov. Tudi mediji so objavljali kar nekaj fotografij in imen gospodov, ki so vpleteni v vse skupaj. Hecno je to, da v zvezi s to zadevo v Radečah, kjer gre za veliko svinjarijo, je Nacionalni urad dobil papirje, jih je na hitro pregledal, potem to vse skupaj predal na Policijsko upravo v Celju, v Celju so pogledali, vse skupaj so potem poslali v Laško, tam je vse skupaj pogledal kakšen policist, ki se v glavnem ukvarja s prometnimi prekrški. Konec koncev Laško ni tako veliko mesto, da bi se lahko ukvarjalo z visokim kriminalom in ker ta človek zaradi neustreznega znanja na področju pretoka denarja, goljufije, podkupovanja in podobnega, ni vedel, kaj bi naredil. Rekel je: »Nisem ugotovil nobenih znakov kaznivega dejanja.« In zadeva sedi. Ta zadeva je bila potem vrnjena in nič se ni zgodilo. Zanimivo je, da je v tistem času, ko bi se moralo to urejati, je bila na Ministrstvu za pravosodje gospa Katičeva, ki je tudi zelo pogosto obiskovala Radeče in se tam pogovarjala o določenih stvareh. Kazensko je potem vodila vse skupaj gospa, mislim da, Giacomelli, to je bila predsednica celjskega sodišča, in proti tej gospe Giacomelli je celo vložena kazenska prijava. Ne vem, kaj bo, bomo videli, kaj bo. Zadeva je bila predana tako Specializiranemu državnemu tožilstvu in NPU, najprej že v sredini leta 2018, potem še 4. 4. 2019, pa 21. 10. 2019, pa potem še 6. 4. 2020 in 1. 9. 2020 – pa se nič ne zgodi! Tukaj se evidentno kaže, da NPU spravlja, pa še tudi druge ustanove, tudi na nivoju tožilstva, spravljajo določene zadev v predal ali pa v eno omaro, od koder ne pridejo nikoli ven. Smo že imeli tak primer s tožilcem Železnikom, ki je imel v omari spravljen cel kup raznih prijav, pa se ni nič zgodilo. Bojim se, da se tudi tukaj ne bo nič zgodilo. Je pa zanimivo, kateri gospodje so vpleteni, dobil sem kar nekaj podatkov, kako se na NPU dogaja vse skupaj. Določeni kriminalisti, ki hočejo delati, v bistvu težko delajo zaradi tega – to je bilo tudi objavljeno –, da je tukaj trojica, ki izvaja pritiske na kriminaliste NPU. Tukaj notri piše lepo, da so to Rok Cvetko, Gregor Novak in pa Mitja Gregorc. Mislim, da je zraven, kot so mi rekli, tudi Eržen Nejc, ki je v veliki meri, kot so mi povedali, konstruktor raznih teh zarot. Zanimivo pa je to, da je eden od teh naštetih bil nekoč izterjevalec dolgov, kar je, izgleda, prava kvalifikacija za Nacionalni preiskovalni urad, in še zdaj baje pošilja ven razne podatke na firmo – nepreverjeno – in daje tiste zadeve, ki bi morale ostati tajne in zaprte znotraj Nacionalnega preiskovalnega urada. Celo tako daleč, zato ker jim grem jaz malo v nos, sem izvedel, da je eden od teh ljudi – ki je baje celo spremenil priimek, da je imel prej nek drug priimek, dol z juga, pa se je zdaj preimenoval v slovenskega –,celo uspel ob pomoči nekaterih, da se mene preganja zaradi nedovoljene proizvodnje in prometa z orožjem in eksplozivi. Ne vem, kako je to mogoče, ampak jaz imam na državnem tožilstvu odprto zadevo, češ da sem se ukvarjal s preprodajo in proizvodnjo, z orožjem in eksplozivi. Mislim, tu se kaže vsa pokvarjenost določenih krogov na NPU! Poleg tega imam odprto še zadevo, baje, v zvezi z Azerbajdžanom, češ da sem podkupoval. Zadeva teče že kar nekaj časa in kot sem dobil podatke s tožilstva, bo ena zadeva zastarala leta 2030. Tu se vidi, kakšen je namen. Po zakonu, karkoli bi bilo, ne more zastarati šele leta 2030, ampak vsaj deset let prej. Ampak ne, treba je nekoga uničiti, in to tistega, ki ima dolg jezik, če rečemo po slovensko, na enostaven način, oziroma tistega, ki je pripravljen z dokumentacijo pokazati, kakšne svinjarije se dogajajo, kajti takega človeka je treba odstraniti. Zdaj me zaenkrat poskušajo odstraniti na tak način, da mi bodo take zadeve štelali. Kot sem prej rekel, da je eno zastaranje leta 2030, na drugi zadevi, se pravi, v zvezi s tistim podkupovanjem, tako imenovanim, kar so že takrat ugotovili vsi nivoji, da ni šlo za nobeno podkupovanje, da ni nobeno kriminalno dejanje. Pa vendar je na Specializiranem državnem tožilstvu še ena zadeva, to je tisti Azerbajdžan, kjer piše: zastaranje 27. 3. 2029. Pa lepo vas prosim! Kaj se greste?! Kaj se greste?! Seveda, treba je odstraniti ministra, ki takšne zadeve problematizira! Nekateri pravijo, da se bližamo tistemu času, ki smo ga enkrat že preživeli, od leta 1945 do leta 1949. Ampak mene skrbi, da se temu času oziroma ponovitvi tega časa bližamo. Metode so približno v isti smeri, malo bolj subtilne, zato ker, izgleda, so brali zgodovino kakšnih obveščevalnih služb v nekdanji Nemčiji v času nacizma od Jozepha Gehlena ali pa so se učili pri Geheime Staatpolizei, se pravi, pri Gestapu, ali pa mogoče pri vzhodnonemškem Stasiju, ki je bil še bolj konkreten pa še boljši od Gestapa. Gremo v tej smeri, ki si je ne smemo dovoliti. Zato je uničevanje ministra, ki hoče te zadeve urediti, v bistvu protidržavno delovanje. Takšnih zadev, ki jih hoče minister izčistiti, da ne bi spet prihajalo do podkupovanja, goljufij in podobnega, je še kar nekaj. Zanimivo je, da so skoraj v vseh teh zadevah vpleteni tudi člani določenih političnih strank. Poimensko se vidi, da so tu v glavnem člani Socialnih demokratov. Tu imam kazenske prijave, najava suma, oškodovanje javnega premoženja in tako naprej; spet cel štos enih dokumentov, v katerih je ovaden nekdanji uslužbenec za notranje zadeve, in sicer je ovaden sedanji župan Murske Sobote, član SD, ki ga je nekdanji župan Anton Štihec ovadil za celo vrsto kaznivih dejanj, pa se v bistvu nič ne zgodi. Zadeva leži na pozicijah nekje v predalih, globoko spodaj in gospodu Aleksandru Jevšku, ki je tisti, ki ga je ovadil bivši župan Murske Sobote, se nič ne zgodi. Tudi, če pogledamo ovadba na NPU zoper nekdanjega ministra gospoda Vlačiča, tudi člana SD, za neko črno gradnjo, tudi nekje leži v enih predalih. Zanimive zadeve! Kaj seveda je tukaj spornega? Sporno je to, da morajo nekateri narediti vse, da sedanji minister za notranje zadeve ne bi zahteval revizije, kako niso delali določeni organi tam, kjer bi delati morali. Hecno je to, da je nekaterim bolj v interesu lastna pozicija kot pa razvoj države. Človek bi pričakoval, in še posebej v Slovenski nacionalni stranki pričakujemo, da bomo delali vse za razvoj naše države, da bomo šli naprej; ampak če hočeš iti naprej, moraš najprej poplačati stare dolgove. Stari dolgovi so pa zanimiva stvar. Stari dolgovi so tisti, ki mečejo slabo luč na celotno državo, na celotni sistem in slabo luč na vse tisto, za kar smo se – vsaj nekateri – v letu 1991 borili in ki smo – vsaj nekateri – tudi pritisnili na sprožilca, pa tudi, da so na nas streljali. Ni nas bilo veliko, ampak nekateri smo bili pripravljeni glavo tvegati, zato danes zagotovo, ker se je začelo pucati, ampak zato včeraj pa zagotovo ne, ker tukaj gre pa za veliko razočaranje, kaj vse so nekateri pripravljeni narediti za svojo promocijo, za denar, za finance in za vse skupaj. Pa vse se da urediti. Vse se da urediti, ampak uredi se lahko samo na ta način, da se zadeve spucajo, da se zamenja tisto, kar je slabo. In če imamo košaro jabolk, v kateri je eno jabolko začelo gniti, ne pomaga, da vzameš jabolko ven pa jo obrežeš pa daš nazaj. Treba jo je vreči ven, ker če jo daš obrezano nazaj, bo vse skupaj gnilo naprej. In to je treba narediti. Zato mi nikakor ne bomo podprli in ne podpiramo interpelacije, ki je danes vložena zoper ministra gospoda Hojsa. Ta interpelacija je tudi produkt, bi kar rekel, pomanjkanja idej, pomanjkanja razmisleka, pomanjkanja dejanskih stanj oziroma analize dejanskega stanja in pomanjkanja dejstev. Gre za eno ad hoc varianto, kako nagajati, kako uničevati in kako prepričati ljudi naokrog, da je tukaj nekaj slabega. En pregovor pravi, da je najhuje takrat, ko se lopov dere, ujemite tatu. Točno to se dogaja zdaj; hočejo zakriti tiste malverzacije, tista podkupovanja in odtekanje denarja, ki so jih storili prejšnji gospodje. In ko se govori, da minister Hojs hoče sčistiti in zamenjati in da zamenjuje določene kadre, ki naj bi politično delovali, prej zagotovo so, ampak z novimi, ki naj bi bili v korist sedanje oblasti, sem prepričan, da jih zamenjuje s kvalitetnimi kadri, ne s politično obdelanimi in usmerjenimi kadri. Lahko pa povem, kako so bili politično usmerjeni določeni kadri nekaj časa nazaj. Ko je bila Slovenska nacionalna stranka pred to 7-letno pavzo v parlamentu, je gospod Rado Bohinc, takratni minister za notranje zadeve, tekal po Ministrstvu za notranje zadeve in se drl: »Jelinčiča je treba zapreti!« in Jelinčiča so seveda dali na sodišče in tukaj je asistirala tudi takratna ministrica za kulturo gospa Rihter, in sicer, da ni hotela plačati nekega dolga, ki ga je imela – in ga še ima – država do mene. Tudi gospa ministrica se je trudila, ravno tako iz iste politične opcije. Vse skupaj je potem padlo na sodišču, pa nikomur nič. Nikomur nič. Gospodi se fučka, kajti ta gospoda je bila še vedno na oblasti in je bila na oblasti pravzaprav do včeraj, če malo parafraziram. Enkrat se mora to nehati! Treba je zadeve sčistiti, treba je zadeve urediti, treba je zadeve povedati, kako in kaj, in potem gremo skupaj naprej. Nehajte rušiti. Pomagajte! Slovenija ni v zavidljivem položaju, ni v zavidljivem položaju, in vse svinjarije ali tukaj ali tam je treba sčistiti. In jih bomo sčistili. Samo, lepo vas prosim, takšnih zadev, o katerih sem govoril, je polno. Prinesel sem en delček dokumentacije. Meni pošiljajo dokumente razni ljudje. Razni ljudje, in to kopije vlog na tožilstvo, na NPU in tako naprej. Ampak nič! Recimo, tudi tukajle, v zvezi s to papirnico Radeče. Moram povedati, da papirnice Radeče ne bi bilo, če ne bi v prvem mandatu, takrat je bil minister [[…]]No, saj ni važno, ampak, skupaj s tistim ministrom sva midva poskrbela, da je Radeče papirnica dobila kredit, da je ostala in obstala. Takrat je gospod Zahrastnik napisal zahvalno pismo, meni, se je zahvalil, da je to ostalo, da ni šlo k hudiču. Ampak danes gre pa to k hudiču! Tukajle, recimo, s kom se trguje oziroma kdo je tisti, ki od zadaj tudi dobiva denar, ko se iz papirnice Radeče nakazuje po 35 tisoč evrov mesečno v Dubaj in se potem okrog ovinka vrača in tako naprej, pa se dokapitalizira in tako. Tukaj je, recimo, en Usman Shaikh, Emkaan Investments, LLC, Emirati, Emirates Financial Towers in sicer, DIFC Sheikh Zayed Road, Dubai, United Arab Emirates. Pa kaj? Ti ljudje so na črni listi, ampak to pri nas nobenega ne briga. Ta zadeva je šla na Okrožno državno tožilstvo, pa na NPU in nič se ni zgodilo. Primer, ki je bil danes tudi omenjen oziroma deklarativno prikazan kot grozljiva stvar, je to, da naj bi gospod Kangler posredoval pri eni zadevi, ki se tiče njegovega, kakor pravijo, prijatelja Hojsa. Prvič, to ni bil noben prijatelj. Mislim, da gospod Kangler ima do tega gospoda odklonilen odnos; ampak, dejstvo pa je, da je ta gospod Hojs poslal dva dopisa gospodu Kanglerju, ki je državni sekretar, in državni sekretar je ta dva dopisa posredoval naprej, kar je njegova dolžnost, saj je vendar dolžnost policijskega uradnika na najvišjem nivoju, da prenese tisto dokumentacijo in zahteve, ki jih dobi, naprej. Nič ni rekel, tako pa tako morate narediti, samo, tole sem dobil, poglejte, kaj je to. Dejstvo je, da se za tem vsem skupaj skriva precej svinjarije. Kdo je vpleten, upam, da bo prišlo na dan, ko se bo zadeva odprla. Mislim, da je skrajni čas, skrajni čas, da se zadeve sčistijo, da se zadeve do določene mere uredijo in da se tiste ljudi, ki so kompromitirani, da se jih zamenja. Kot so mi povedali, kako je nastal NPU, to je iznajdba nekdanje gospe ministrice Katarine Kresal. Ona je hotela narediti eno, bi rekel, svojo policijsko enoto – v času Hitlerja, on je imel Leibstandarte – in nekaj takega naj bi ta institucija bila za gospo Kresalovo. Gospa Kresalova je potem zaradi mahinacij že pri stavbi NPU dobila malo po glavi, njen prijatelj gospod Pogačnik seveda ravno tako. Pa še potem kasneje mu je bilo odpisano kar nekaj milijonov, tako kot se odpisujejo milijoni gospodu Jankoviću, pa tudi nič nikomur, zaradi tega ker je na pravi politični strani. Tako da se človek vpraša. Skrajni čas je, da se to sčisti. Strah, da bi se to sčistilo, je pa tako evidenten in tako močan, da je treba rušiti tole vlado. Niso pomembna ne dejstva, ne zadeve, ki stojijo, kakor stojijo. Pomembno je samo zrušiti vlado, potem pa tudi če gre vse k hudiču, samo da bomo mi na vrhu prestola, ko bo šlo pod nami vse k hudiču. Ampak v Sloveniji nas je vedno več takih, ki nočemo, da gre Slovenija k hudiču. Ki hočemo, da se sčisti, ki hočemo, da se zadeve postavijo na prave temelje in da se iz teh temeljev gradi država. Iz teh temeljev, ne iz nekih goljufivih, podkupljivih variant. Tega imamo že preveč. Pa saj poglejte, kako se zadeve štelajo. Zdaj malo manj, ampak še zmeraj povsod slišimo iste ljudi, iste predstavnike določenih opcij, ki hočejo še vedno poseči po državnem denarju. Seveda mediji pomagajo pri tem. V prvi vrsti ta nacionalna televizija, ko vsak dan gledamo celo kopico nekih ljudi, ki delajo reklamo za televizijo, kako je to dobra, pametna, brez tega bomo kar umrli. Lepo vas prosim! Grčija je naredila tako, kot bi morali pri nas; čez noč ukinila svojo nacionalno televizijo, čez mesec dni jo je ponovno odprla, s tem da so znižali število uslužbencev za približno 60 odstotkov. Pri nas bi morala ravno tako narediti, kajti naša nacionalna televizija je res grozljivka. Če pogledamo, koga predstavljajo in koga kličejo na oddaje, se točno vidi, da se izogibajo tistih, ki bi lahko kaj direktnega povedali in ki bi ne bi trobili v njihov rog. Ali pa take, ki se jih da zmanipulirati, pa da ne vejo, kakšno neumnost rečejo in tako naprej. In za to mi plačujemo, da nacionalna televizija trosi laži. Tistih 2 tisoč 200 plus še kakšnih 400 zraven, ki so pripeti na ta javni zavod – lepo vas prosim, državi ne delajo nič dobrega! Prej sem govoril tudi o nekaterih ljudeh iz NPU. En zanimiv primer, ki je bil zadnjič tudi, o tem je bilo govora tudi na sodišči, kako si je en uslužbenec NPU sposodil od določenega človeka 6 tisoč evrov, da bo naredil navidezni odkup mamil. Ta odkup je bil narejen, vendar ta človek iz NPU tistemu, ki mu je denar posodil, denarja noče vrniti. Pa lepo vas prosim, lepo vas prosim! Lahko si mislite, kako bi s takim agentom delali v kakšnih normalnih državah, kjer je policija normalna in kjer je kakšna taka specialna organizacijska enota zadolžena za uničevanje kriminala, proti trgovini z drogami in podobno. Meni so rekli, da je bil NPU narejen na ta način, da so v bistvu izbirali največje strokovnjake, ki bodo zasedali delovna mesta. In ti največji strokovnjaki imajo seveda bistveno višje plače kot navadni kriminalisti, ki naredijo 90 % posla, nekaj malega naredijo na NPU. V glavnem pa predajajo na nižje enote, potem pa, kar je narejeno, se pohvalijo s tem. Recimo, vzeli so kot bančnega specialista, kot so mi povedali, nekoga, ki je bil prej na šalterju v banki, in sicer je obravnaval stranke. Dvomim, da je to kakšen velik bančni strokovnjak, kajti človek bi sodil, da za bančno strokovnost moraš imeti kaj več kot takšno prakso. Taki ljudje pač ne sodijo tja noter, na te pozicije. Mislim, da bo minister danes, ko interpelacija ne bo uspela, dobil še dodatni zagon za čiščenje določenih institucij. Saj ni treba, da se tisti, ki so krivi, da se jih kar postreli pa ne vem kaj, ampak treba se je usesti z njimi in se dogovoriti. Putin je naredil lepo za določene zadeve, zato da ne bi pljuval po lastni državi, je poklical tiste svoje tajkune in jim rekel, spoštovani gospod tako ali tako imamo o tebi to in to in to. Daj državi, kar je državnega, mi bomo pa zamižali na eno oko. Tudi to se da narediti. To je smiselna rešitev tega vsega. Ampak ne pa, da se ruši tistega, ki bi hotel morda tudi v tem smislu kaj narediti, ampak se ga ruši zato, da se bo naprej iste prakse gonilo. To pa ne gre. To dokumentacijo, ki jo imam, bom verjetno, ne vem, če bo smiselno, bom predal določenim institucijam. Čeprav sem mislil, da bo predvsem gospod Nemec, ki je šef Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, da bo on bolj zagret za to, da se zadeve sčistijo, ne pa, da bo ščitil vse tiste, ki so delali take ali drugačne grdobije, da ne bom kaj drugega uporabil. Ampak, kot kaže, gospod Nemec ima nalogo, da zaščiti ene zadeve in da ne dovoli določenih drugih rešitev. Včeraj smo imeli na seji predlog določenih sklepov, za katere gospod Nemec niti ni vedel, ali bodo izglasovani ali ne bodo izglasovani. Ni jih dal na glasovanje, ker je tako presodil, ne dam jih na glasovanje in konec. Pa niti ne ve, ali bi bilo sprejeto ali ne bi bilo sprejeto. Takšno ex cathedra odločanje nikakor ne sodi v demokratski parlamentarni sistem. Tudi tukaj je treba potem marsikaj narediti, spremeniti in popraviti. Gospodu ministru samo želim, da mu ne bo zmanjkalo želje in volje po tem, da bi državo spravil na pravo pot, da bi uredil zadeve in da bi rešil tisto, kar se še rešiti da. Dostikrat, lahko rečem oziroma mislim, da bodo kakšni rezi hudi in morajo biti hudi. Kajti tisti, ki so krivi, naj bodo krivi. Ne pa, da se obdolžuje in obsoja določene ljudi samo zato, ker niso politično na pravi strani, in zato, da bi potem rekli, ja, jih bomo lahko stisnili – kakor hočeš. Tako kot pri meni pravijo, da so nedovoljena proizvodnja in promet orožja ali eksploziva. Pa lepo vas prosim! Jaz sem registriran zbiralec orožja. In če kdo čuva te zadeve, tako kot jih je treba po zakonu, sem to jaz. Zagotovo, ker nočem, da bi se karkoli zgodilo, ker potem zbirke nimam več. In potem mi dajo eno zadevo – neumnost, totalna neumnost! Saj bom dobil tudi te papirje in si bom prebral, kaj so napisali gospodje z NPU in kaj zahtevajo, in tudi, kaj zahteva tožilstvo od tega in zakaj noče zadeve zavreči. Vse bom izvedel, brez skrbi, da bom izvedel. Ampak seveda, dokler je to odprto, me bodo poskušali stiskati. Ne glede na to, da je že v osnovi narobe napisano, da zadeva zastara leta 2030. Ne vem, zakaj niso napisali, da zadeva zastara 3020. Pravzaprav, tudi to je za pričakovati od naših organov. Ampak mislim, da se je zadeva začela odvijati v pravo smeri. Tudi to, da danes govorimo o interpelaciji proti ministru Hojsu, je pravzaprav zadeva, ki teče v pravo smer. Tukaj se je začelo in od tukaj naprej se bo razvijalo in na koncu sem prepričan, se bodo zadeve uredile na ta način, da bomo na koncu imeli enkrat urejeno, pošteno in ne več skorumpirano in pokradeno državo Slovenijo. Še enkrat povem, v Slovenski nacionalni stranki te interpelacije nikakor ne bomo podprli.
Hvala. Postopkovno, kolega Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Priznam, da imam tukaj rahlo težavo, ker imam na dnevnem redu napisano predstavitev stališč poslanskih skupin. Do zdaj nisem še nisem slišal predstavitve stališč poslanskih skupin. Dobro, desusovci so vsaj povedali, zakaj ne. Veste, gospodu Plemenitemu bi pa predlagal tisto, kar je on predlagal Damjanu Murku, naj napiše biografijo, ker bom z veseljem vse to prebral in jo bom tudi kupil za lastne peneze, Zmago. Ampak, če je to predstavitev stališč poslanskih skupin, predsedujoči, naj bo to to.
Kolega Trček, vsak naj sam pri sebi oceni, ali gre za predstavitev stališč poslanskih skupin.
Ne sam pri sebi, vi vodite to sejo, vi se morate držati Poslovnika!
Ne, kolega Trček. Prosim, obnašajte se normalno. Gre za to, da [[…]]Vzel vam bom besedo. Vzel vam bom besedo, kolega Trček. [[oglašanje iz dvorane]]
Jaz se obnašam več kot normalno. Vodite sejo in na seji po poslovniku imamo predstavitve stališč poslanskih skupin, ki to niso.
Predsedujoči nima, razen izjemoma, nobene pravice posegati v besedo ostalim govornikom. Upam, da se tu razumemo. Ker ko se bo to začelo dogajati, potem bom lahko vsakemu moderiral njegovo stališče ali pa govor. [[oglašanje iz dvorane]] Ne posegam. Ne, kolega Zmago Jelinčič, to bomo zaključili, to intervencijo, ker je bila nepotrebna. Naslednji ima besedo kolega mag. Branko Grims, ki bo predstavil stališča Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav, še posebno lep pozdrav pa junakom tretjega nadstropja, ki jim je namenjena tale pentljica, ki jo danes nosim. Prošnjo s tem smo dobili v Državni zbor, sem se odzval, tudi nekateri kolegice in kolegi. Namenjena je tistim na hematološko-onkološkemu oddelku Pediatrične klinike in vsem drugim bolnim otrokom. V našem skupnem imenu naj najprej zaželim vsem čimprejšnjo in popolno ozdravitev. Zaželel pa bi si tudi, da bi v Državnem zboru ozdraveli vsi, ki gradijo na netenju nestrpnosti in na neresnicah in na nepoznavanju prava. Ker drugače si tegale, kar je danes pred nami, zmazka, ki se imenuje Interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa, preprosto ni mogoče razložiti. Kaj je ustavnopravno oziroma skladno s pravnim redom Republike Slovenije interpelacija? To je razprava o delu in odgovornosti ministra, o tem, ali dela zakonito, v pravnem pomenu besede, o tem, ali so politike ustrezne, in hkrati je to tudi možnost, da se povejo določeni predlogi, da določene usmeritve in na koncu je lahko glasovanje o zaupnici ali nezaupnici. To je interpelacija. Ali to ustreza temu delu? Poglejmo pravno, na čem temelji ta interpelacija. Minister Hojs je spoštoval pravnomočno odločitev sodišča Republike Slovenije, zato je proti njemu vložena interpelacija. Oprostite, take oslarije pa res lahko prodajaš samo v Sloveniji, s tem da imaš vse osrednje medije na svoji strani. Če bi gospod Hojs ne spoštoval sodišča, ne upošteval odločbe sodišča, potem bi bila dejansko možna in upravičena interpelacija. Ampak še enkrat povem: on je spoštoval odločitev sodišča in zato je dobil interpelacijo. To pomeni, da tisti, ki so jo vložili in ki jo danes zagovarjajo, nimajo pojma o pravu, kar je sramota za Državni zbor, ali pa zavestno manipulirajo z javnostjo, igrajo na čustva in upajo, da nihče ne bo opazil, kakšno žalostno igro se grejo. Samo ti dve možnosti sta, kajti gospod minister je spoštoval odločbo sodišča. In to je vse. Poglejmo politično. Ali je minister ravnal pravilno, ker je upošteval pravni red, ker je spoštoval pravni red? Ali je to pravilna politika? Minister je – pazite! – tudi ustavnopravno prisegel spoštovanju pravnega reda Republike Slovenije. Se pravi, je ta politika edina pravilna. Če bi ravnal kakorkoli drugače, bi bila dejansko lahko upravičena interpelacija. Ampak ta interpelacija je pa tukaj. Oprostite, tudi politično nekdo nima pojma ali pa zelo grdo in nesramno manipulira ter neti nestrpnost. Poglejmo še tretji sklop, očitek v zvezi z NPU. NPU se je takrat, ko se ga je postavljalo – se dobro spomnim razprave – prikazovalo kot nek slovenski FBI, ki bo takole [[tlesk s prsti]] razrešil vse najtežje primere v Republiki Sloveniji. Ali pa je res zdaj upravičil s svojim ravnanjem, s konkretnimi dosežki svoj obstoj? Z vso odgovornostjo trdim, da ne. In kot usmeritev ministru bi veljalo razmisliti celo o tem, da bi gospod minister pripravili zakon in NPU enostavno ukinili in ga združili z vsemi ostalimi sistemi v ministrstvu, tako da ne bo to neka država v državi, ki danes, žal, po učinkih ne služi ničemur drugemu kot temu, da s svojo mehko roko pokrije najtežji kriminal, ki ga ne razišče, in potem nikoli ne doživi epiloga. In ne boste verjeli, kar od nekaj ljudi sem slišal tule po Ljubljani, da se posamezniki iz NPU s tem celo hvalijo, ko so v kakšni družbi, da niso raziskali zgodbe o NLB, da niso raziskali vsega ostalega, kar je bilo naloženo NPU. Oni se hvalijo s tem! Se pravi, je tu nekaj hudo, hudo sistemsko narobe. Ali je bila potem pravilna zamenjava – seveda, lahko bi se pogovarjali o tem, da je bila prepozna. Bila je edina pravilna poteza, kakršnakoli druga bi bila napačna. Bi bilo pa za naprej dejansko treba razmisliti o tem, da se ta del ustrezno preoblikuje oziroma da se to zlije nazaj v enoten sistem, ki bo deloval bolj učinkovito kot zdaj, ko ta izjema v bistvu omogoča, da nekatere stvari ne doživijo epiloga. Ne pozabite, živimo v državi, kjer so posamezniku, navadnemu državljanu, za 140 evro rubili celo hišo in jo prodali na dražbi. Po drugi strani imamo tu neko družino, vsi jo dobro poznate, ki ji je bilo opravičenih že 50 milijonov dolgov. Nekdo si je prilastil 50 milijonov, jih pobasal, odpeljal – nobenega epiloga, vse lepo pokrito, vse pravno korektno. In zdaj naj mi še nekdo govori, da smo pred zakonom vsi enaki! To je pa resen problem. Tu se pa postavlja podvprašanje ustavnosti Republike Slovenije. Ustavnost Republike Slovenije, ki se postavlja pod vprašaj, je še kje. Ko gre, recimo, za vprašanje svobode govora. Pri celi tej zgodbi smo priče enemu enostavnemu triku – preusmerjanju pozornosti. Tam se nekje neti čustva, gre za nek pojav, ki ga je bilo treba zatirati, in udri z ognjem in mečem po tem, zato da ne bi kdo opazil, kaj se v ozadju na področju kriminalitete v resnici dogaja; da tisti najtežji kriminal ne doživi ustreznega epiloga. To se pravi, da je ta interpelacija v tem smislu dobesedno v pomoč kriminalcem. Se zavedate predlagatelji tega? To je star trik. Mimogrede, saj veste, to je že sto let zdaj, kako socialisti uresničujejo svoje trike. So za mir in enakost in zato lahko ropajo in pobijajo. Tako se je končala druga svetovna vojna. So antifašisti, zato lahko izvajajo fašistično nasilje po ulicah in tako dalje in tako naprej, da ne bom našteval. Oblika tega trika je tudi to: pod navideznim preganjanjem kriminalitete in napak v resnici preusmeriš pozornost, zato da se ne bi videlo, kaj je v družbi res narobe. Temu bo pa treba posvetiti bistveno več energije in pozornosti kot doslej. Potem je pa še en preprost premislek, ki bi moral biti temelj, da se kaj takega sploh nikoli ne bi smelo pojaviti. Poglejte, kam smo v tej državi v resnici prišli s tem stalnim netenjem nestrpnosti, kar počnejo levičarji in potem seveda to ves čas kažejo na druge. Ampak to se dogaja dnevno. Če želite en krasen primer, ravno najnovejši – v sredno smo v Kranju obravnavali vprašanja kriminalitete ob zlorabah socialnih transferjev in masovnem priseljevanju, kjer je pač vprašanje ponarejanja listin, kar je seveda kaznivo dejanje, kjer je vprašanje opustitve dolžnostnega ravnanja, kar je spet kaznivo dejanje, kjer je odprto vprašanje malomarnega dela v službi, kar je spet kaznivo dejanje, kar je še cel kup drugih zlorab. Samo o tem smo govorili in vsi sklepi, ki so bili predlagani, so bili praktično soglasno sprejeti. Vsi. Vsi so glasovali »za«. Ali ste to lahko v osrednjih medijih prebrali? Niste. Pač pa ste lahko danes od nekega Kneza brali nekaj o nacizmu, pa netenju, pa koga motijo sosedi. Kdo, razen tega človeka, je o tem govoril? On je o tem govoril. Se pravi, on neti nestrpnost. To pa je problem, da pod krinko preganjanja nestrpnosti se v resnici zanalašč neti nestrpnost. Tukaj bi se pa že lahko pogovarjali o kaznivih dejanjih in o vprašanju svobode govora. Velikokrat sem že opozarjal tudi na tole, kar se dogaja s platformami. Dogaja se v Sloveniji, slovenskim državljanom, počnejo to slovenski državljani, in trdim, da oni niso nad ustavo. Gospod minister, tudi to bi veljajo pogledati, koliko je to legalno, ko se pod krinko preganjanja tega ali onega v resnici izvaja sistematična in načrtna cenzura zato, ker se hoče ustaviti resnico, ker resnica je v resnici tista, ki koga boli. Nič drugega nikogar ne moti, resnica pa zelo. Žal vsak dan bolj in to bi nas moralo pa vse zelo skrbeti. To se pravi, svoboda javne besede je prvi pogoj, da demokracija deluje in svoboda javne besede ne sme biti z ničemer omejena, dokler je v mejah slovenske ustave. Zato nadaljujem tam, kjer sem prej končal. Kam smo prišli? Spomnim se, ko smo pisali slovensko ustavo pa potem, ko smo se osamosvojili. Vedno je bila na dnevnem redu preprosta beseda: tudi če se o ničemer ne strinjava, ampak vse bom naredil za to, da boš tudi ti lahko povedal svoje mnenje. To, gospe in gospodje, je demokratično, edino demokratično. To je odraz razumevanja, kaj pomeni svoboda javne besede; da se soočijo mnenja, da se soočijo argumenti in da se potem poišče optimalna rešitev. Tole, kar je pa pred nami, je pa netenje nestrpnosti in to na zelo pritlehen način. Thompson in ustaštvo, Thompson se je javno večkratno distanciral od ustaštva. Kolikor vem, je celo imel nekaj sodnih postopkov zoper tiste, ki so pač to zlorabljali. Njemu so podtaknili neko pesem, to je sodno dokazano, če ne veste tega, na katero se pa dostikrat celo pri nas vsi javno sklicujejo. Posneli so jo levičarji, potem so pa rekli, glejte, to je njegovo. Ali veste za to finto? To je stari trik te Antife. Saj veste, da v priročniku Antife, ki je bil objavljen na internetu že pred nekaj leti, lepo piše, narišite hakelnkrojce zato, da potem lahko preganjate tiste. Točno tisti trik je. Thompson se je tudi v Sloveniji, v intervjuju na RTV Slovenija, javno distanciral od ustaštva. Ali ni zanimivo? In tisti, ki mu je to omogočil, to je bil Igor Pirkovič, je bil potem kaznovan, zato ker mu je dal besedo. Tukaj se pa vidi tisti ta drugi trik levičarjev, ki vpijejo, da je v imenu resnice treba preprečiti enim, da govorijo. Ah, bežite, no. Dobro jutro! Pa smo v Orwellu 1984. To je pa resnica, gospe in gospodje! On se je javno distanciral od tega, kar je tukaj v temelju vaše interpelacije. Kar pomeni, da zavestno lažete. To je zavestna laž, to ni več, da niste vedeli. On je to povedal na RTV Slovenija, lahko zdajle pogledate, pa pred tem že mnogokrat – so druge zgodbe. To se pravi, vse, na čemer je utemeljena ta interpelacija, je pravno neznanje in laž in zavestno netenje negativnih čustev. To, gospe in gospodje, je pa netenje nestrpnosti, to je protiustavno ravnanje, ta interpelacija je v tem delu celo protiustavna. Upam, da se zavedate tega, sicer pa mislim, da je bil to tudi vaš namen. Kam smo prišli? Da se hoče prepovedati, da bi nekdo prepeval. Glejte, eni poslušajo pač Ceco, eni poslušajo Thompsona, eni poslušajo celo kombinatke, pa živimo v državi, kjer so po 2. svetovni vojni, tisti, ki jih te opevajo, živa mladoletna dekleta zazidali v Hudo jamo pa ki so med 2. svetovno vojno, recimo, na Gorenjskem, na jeseniškem koncu, prepričali enega ubogega otroka, da je ruzak nesel v šolo, v katerem je bilo razstrelimo, pa je bilo potem –če me spomin ne vara – 12 mrtvih otrok, pa še 10 jih je kasneje umrlo. Toliko o silnih junaštvih, ki se opevajo pri tem. Ampak, pač, če nekdo to posluša, naj posluša. Temu se reče strpnost, gospe in gospodje. Samo treba je poznati dejstva. In kam smo prišli? Da se hoče eno prepovedovati, drugo se pa dovoljuje. Vsak naj posluša svoje. To je edino normalno na tem svetu. Da na temu temelji interpelacija, to je pa zelo žalostno, ker to potem pove, kaj je pravzaprav realen namen. Realen namen je spet poglabljanje ideoloških razlik, netenje nestrpnosti, preusmerjanje pozornosti. Komu je to v korist? Sloveniji zagotovo ne. Ali je to v korist pregonu kriminala? Zagotovo ne, ravno nasprotno! Ali je to v korist boljšemu življenju? Koga le? Ta interpelacija je zelo žalosten trik, ki je tudi v celoti zgrešil svoj namen, ker ta trik deluje do tistega trenutka, ko ga razgališ. Ko pa je cesar gol, pa seveda zadeva postane precej drugačna. V tem primeru je stvar točno taka, kot sem povedal. Temelji na očitni, dokazljivi tudi, če želite, sodno dokazljivi laži, temelji na pravnem neznanju ali pa na zavestnem manipuliranju in temelji na netenju nestrpnosti, zato da bi se ljudje, ki sploh ne vedo, za kaj v resnici gre, postavil na neke okope in začel nažigati en po drugem. Ampak, za to ne bi bili krivi ljudje, krivi ste tisti, ki s takimi stvarmi pridete v Državni zbor. Tudi enostavno ne verjamem, da vsega tega niste vedeli, ampak sem prepričan, da zavestno manipulirate, kar je pa potem čisto nekaj drugega. Se pravi, da ste vedeli, da se je Thompson javno distanciral od ustaštva, da ste vedeli, da obstaja pravnomočna odločba, ki jo minister mora upoštevati, ker to izhaja iz načela delitve oblasti. Če je na nekem področju pravnomočna odločba sodišča, jo je minister dolžan upoštevati. To je tudi edina politika, ki je pravilna, če izhajamo iz načela pravne države, da je pač treba pravo spoštovati in da odločitev ene veje oblasti zavezuje tudi drugo vejo oblasti. Še posebej pa to velja, ko gre za izvršilno vejo oblasti, kajti izvršilna veja oblasti, za razliko od nas tukaj v parlamentu, mora imeti za vsako svojo odločitev pravno podlago in je torej dolžna spoštovati bodisi zakone, ki jih sprejema zakonodajna veja oblasti, bodisi sodne odločbe od ustavnega reda, ko gre za Ustavno sodišče, pa tja do drugih odločb, ki konkretno zadevajo njihovo ravnanje in delo. To se pravi, za zadevo, kjer je minister dosledno in korektno spoštoval pravo, pravni red Republike Slovenije, načelo delitve oblasti, pravnomočno sodbo sodišča in razpolago s pravilnimi podatki in jih tudi korektno predstavil, ste vi vložili interpelacijo. Ta interpelacija je res ja, ampak interpelacija o vas, o vas samih, ker gre samo in izključno za netenje nestrpnosti, pa za čisto nič drugega, zato da se ne bi videlo, kaj se v resnici v tej državi dogaja. Da imamo, žal, celo zgodbo v minulih letih o najtežjih oblikah kriminalitete, ki niso doživele ustreznega sodnega epiloga. To se dogaja na vseh ravneh. Policisti vedo povedati primere, ko dajo naprej predloge za pregon, pa ne gredo naprej, jih ustavijo že nekateri šefi. Potem pride to na tožilstvo, pa kakšna tožilka toliko časa čaka, da zadeva zastara, in potem da hitro uniči dokazen material, da se nekoga zaščiti. To pomeni, da je v bistvu tisti, ki tako ravna, soudeležen v ščitenju kriminala, ščitenje kriminala je pa kriminal sam po sebi – se tega zavedate? Opustitev dolžnostnega ravnanja, malomarno delo v službi sta kaznivi dejanji po Kazenskem zakoniku Republike Slovenije. Vprašanje načela enakosti. Vsak dan imamo takih primerov, kolikor hočete. To pa je tisto, čemur bi moral minister dati več pozornosti. Tukaj se pa vsi strinjamo. Samo naloge, ki so zdaj pred ministrom, so izjemno obširne. Imamo hkrati še epidemijo, imamo hkrati še vprašanje južne meje, kjer je situacija taka, da jaz javno povem, da nikakor nisem zadovoljen. To ni v redu. Ampak na to smo pravočasno opozarjali in pravočasno je bil vložen predlog, da bi dovolili aktivacijo Slovenske vojske, pa ste takrat rekli, da saj to je manj, kot je bilo lansko leto. Ja seveda! Zato, ker je bilo tisto zatišje zaradi tako imenovanega lock downa zaradi pandemije. Zdaj pa zadeve gorijo in to ne samo pri nas, tudi v iz Italije slišim zelo, zelo jezne glasove, kajti situacija ni dobra in treba je vedeti, če ne bomo mi ustrezno zaščitili južne meje, bodo sosedje zapirali mejo proti nam. To, upam, da je jasno vsem! Razen, če je to komu cilj, samo potem bodite toliko pošteni, pa to javno povejte, za kaj v resnici gre. Samo upam, da bo ministrstvo upoštevalo predlog, ki smo ga na Odboru za notranjo politiko, ki ga vodim, že sprejeli, in ponovno predlagali aktivacijo tega člena, in da bo iskalo še druge rešitve, da se meja čim bolj ustrezno zaščiti. Sam bi predlagal to, da se poskuša zagotoviti kakšno pomoč iz tujine, pa še kaj, kar nam je bilo v preteklosti že ponujeno, ker situacija se bo še poslabševala. Tukaj je treba pravočasno ukrepati. Treba je pa vse to, o čemer smo danes govorili, narediti; treba je narediti slovensko policijo bolj učinkovito; treba je odločiti, da NPU ne bo neka država v državi, ki bo prej prikrivala ali pa pomagala prikriti kazniva dejanja, da potem ne doživi ustreznega epiloga, ampak da bo to učinkovita kriminalistična policija kot celota, ki bo maksimalno zagotovila spoštovanje ustavnega reda in zakona. Tudi vprašaje bogatitve se velikokrat ponovi. Nič ni slabega, če bi vsi obogateli, samo na zakonit način. Ravno nasprotno, to bi moral biti cilj! Ampak problem je v tem, da nekaterim je dovoljeno vse, drugi pa ne morejo nič, ker se jim enostavno meče polena pod noge in temu je treba posvetiti ustrezno pozornost. Ampak prvo – in s tem bi tudi prešel danes v končni del – je zagotovitev svobode javne besede. Če tega ne bo, če se stvari ne bo osvetlilo s pravega zornega kota, vseh možnih pogledov, potem je demokracija samo še farsa in to bi moralo biti prva prioriteta in prvi pogled in prav naloga vsem v vladi, tudi notranjemu ministru. Od tam naprej je pa potrebno zagotoviti učinkovito delo organov pregona in zakonito in ustrezno ravnanje z enim samim ciljem; da Slovenke, Slovenci, državljanke, državljani, vsi živimo varno in da živimo v državi blaginje, kjer nikomur ne bodo kršene človekove pravice in kjer nikomur ne bo prišlo niti na misel, da bi prepovedoval nekomu prepevati, nastopati ali pa povedati svoje mnenje. V taki državi smo hoteli živeti, za tako državo smo se odločili, taka država izhaja iz slovenske ustave, taka je naša zaveza, zato interpelacije zoper ministra Hojsa seveda ne bomo podprli. Želim mu še naprej uspešno delo v imenu SDS.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanka skupina Lista Marjana Šarca, v njenem imenu Brane Golubović.
Prav lep pozdrav vsem skupaj! V demokraciji, kjer se spoštujeta delitev oblasti in ustava ter se ravna odgovorno in drži dano besedo, današnje interpelacije zoper Aleša Hojsa ne bi bilo. Zakaj? Aleš Hojs je pred slabimi tremi meseci z ministrskega položaja nepreklicno odstopil, ni ponudil odstopa predsedniku Vlade, nepreklicno je odstopil. O svojem odstopu je obvestil predsednika Vlade, ki je po njegovih navedbah odstop tudi sprejel. To je Aleš Hojs povedal v kamere, te podatke ni pridobila kakšna tajna služba, kot je rekel eden od predhodnikov v svojem stališču. To je Aleš Hojs objavil na Twitterju, kjer je objavil tudi svojo odstopno izjavo in v predzadnjem odstavku te svoje odstopne izjave je zapisal, » zato te, spoštovani predsednik, obveščam, da z današnjim dnem nepreklicno odstopam kot notranji minister Vlade Republike Slovenije.« Ta odstopna izjava je javna in dosegljiva vsem, tudi podpisana je. Te besede, ta zapis, ti stavki so nedvoumni. Aleš Hojs je nepreklicno odstopil 30. junija 2020 oziroma dvajset dni potem, ko smo vložili interpelacijo. Ta je bila vložena 9. junija. Z odstopom Aleša Hojsa se je tudi predmet oziroma razlog, zakaj mora Aleš Hojs oditi, spremenil. Odstop Aleša Hojsa oziroma njegova razrešitev zdaj ni ideološka stvar, ampak je stvar spoštovanja ustave, zakonodaje in dane besede in neke prakse, ko nekdo reče, »nepreklicno odstopam«, je odstopil. Kdo tukaj česa ne razume? Povejmo še glavni razlog, zakaj je Aleš Hojs odstopil nepreklicno. Zato, ker ni mogel neposredno vplivati ali se vmešavati v delo Nacionalnega preiskovalnega urada ali kogarkoli na policiji. Navedel je še v svoji javni odstopni izjavi, da gre za politično policijo, ki jo obvladuje globoka država, in zato odstopa. Tukaj bi morala biti pika, če bi živeli v demokratični državi, če bi spoštovali Ustavo Republike Slovenije, če bi spoštovali, ministrice in ministri, da so na podlagi ustave dali svojo prisego, in če bi si prebrali 115. člen Ustave, ki govori o prenehanju funkcije predsednika Vlade ali pa ministrov vlade. Kaj pravi? Citiram, »Funkcija predsednika vlade in ministrov preneha, ko se po volitvah sestane nov državni zbor. Funkcija ministrov pa tudi z vsakim drugim prenehanjem funkcije predsednika vlade ter z razrešitvijo ali odstopom ministra.« Se pravi, v 115. členu Ustave, na katero ministri prisežejo, piše, da mu funkcija preneha z odstopom. In odstop da sam minister. Je pa v teh primerih, če minister nepreklicno odstopi, seveda ustava predvidela tudi to, da morajo ministri do imenovana novega ministra opravljati tekoče posle. In te posle se po navadi opravlja tri mesece. Bolj jasno v tej knjižici ne more biti napisano. Aleš Hojs je požrl dano besedo. Še vedno je minister, in to s polnimi pooblastili, kljub temu da bi moral opravljati samo tekoče posle. Ampak, kar je zastrašujoče, je to, da so se vsi zavili v molk ter nam postregli z nekimi banalnimi razlogi o neodprti kuverti, o tem, da v Državni zbor ni prišlo nobeno obvestilo o odstopu. Javno je. O tem, da je to v rokah predsednika Vlade, da so nemočni, o tem, da se morajo o tem zmeniti znotraj SDS. Ne, dragi kolegice in kolegi! Za Vlado Republike Slovenije gre, ne za notranjo zadevo SDS. To je čisto sprenevedanje in nojevska politika te koalicije. In ne samo pri tej stvari, še pri marsikakšni drugi. Zastrašujoče je, da se večini politiki zdi to čisto normalno, sprejemljivo dejanje in da si mogoče mislijo, saj bodo pozabili. Nam, v Listi Marjana Šarca ne. Gre za nedvoumno kršenje ustave in norčevanje iz ljudi in institucij. Vsak glas proti razrešitvi Aleša Hojsa bo glas za kršenje Ustave, 115. člena, če želite konkretno, in za norčevanje iz ljudi in institucij. Pa pojdimo k razlogom, zakaj je Aleš Hojs nepreklicno odstopil 30. junija. Samo en razlog je lahko. In to je ta, da mu je predsednik [[…]]In seveda ni držal besede, en razlog je, da ni držal besede in odstopil, samo eden je lahko. In to je ta, da mu je predsednik Vlade zagotovil, da bo od sedaj vse drugače, da po zakonu res nima pooblastil za neposredno vmešavanje v delo Nacionalnega preiskovalnega urada ali policije, da pa ima vso politično moč, podporo predsednika Vlade in njegove SDS ter tiho podporo celotne koalicije in Vlade, da ta vpliv neposredno tudi izvaja. Aleš Hojs je kljub svojemu nepreklicnem odstopu ostal minister, da v naslednjih mesecih izvede še zadnje stvari, ki niso v skladu z zakonodajo, pa morajo biti izvedene zaradi podreditve vseh podsistemov v tej državi. Skozi razpravo poslank in poslancev se bo dokazalo, da je ministrstvo oziroma Aleš Hojs dajal nezakonite usmeritve in navodila, ampak dokazalo – oziroma upam, da se bo tudi razpravljalo o tem, ne samo o ideologiji in zgodovini –, da se nadaljuje kadrovanje v policiji, v njenem vrhu. V njen vrh se nastavlja ljudi, ki brez pomislekov pomagajo umakniti tiste, ki preiskujejo ravnanja in dejanja te vlade, stranke SDS, nekaterih ministrov in državnih sekretarjev ter prijateljev oziroma različnih svetovalcev te vlade in njenih članov. Dva dni nazaj je celo Policijski sindikat Alešu Hojsu očital izsiljevanje in ustrahovanje. Ampak ta vlada z Alešem Hojsom se ni ustavila samo pri policiji in Nacionalnem preiskovalnem uradu, gre za modus operandi te vlade, pritiski se vseskozi vršijo na pravosodje in sodno vejo oblasti ter na neodvisne medije, predvsem javno RTV. Bolj kot ne v tišini in zelo na hitro pa so se zgodile tudi zelo pomembne menjave na Finančni upravi, Statističnem uradu in Uradu za preprečevanje pranja denarja. Pod vlado Janeza Janše je bil prvič v zgodovini naše države – prvič v zgodovini naše države – razrešen direktor Statističnega urada. Mogoče bo velika večina zamahnila z roko in rekla, saj Statistični urad nima nekih velikih pooblastil, velikih nalog. Pa se motite. Statistični urad dnevno pridobiva različne občutljive podatke, tudi pravnih in fizičnih oseb, ti podatki so večinoma tajni, nedostopni javnosti in se lahko uporabljajo zgolj za statistične namene. V nepravih rokah imajo ti neobdelani podatki, ki jih zbira Statistični urad, veliko vrednost. Danes vemo, da je moral direktor Sursa oditi, ker izbrancem tako imenovane Lahovnikove skupine ni dovolil mimo pravil in brez nadzora brskati po najobčutljivejših tajnih podatkih. Vladna združba pa je zamenjala tudi direktorja Finančne uprave in Urada za preprečevanje pranja denarja, direktorja sta postala dva nekdanja občinska svetnika SDS. Mimogrede, vodstvo Fursa je bilo zamenjano ravno v času, ko se je izvajal inšpekcijski nadzor nad poslom Geneplanetovih ventilatorjev. Spomnimo se, da je Ivan Gale rekel, da so Geneplanetovi ventilatorji posel SDS. Pa da ne bomo pozabili tudi preiskave davčnih utaj zoper svetovalca predsednika Vlade gospoda Roka Snežiča. Lahko bi še in še naštevali, pa verjamem, da se bo znotraj današnje razprave tudi to povedalo. Mozaik te paradržave, ki jo gradi SDS s pomočjo koalicijskih partnerjev in jo tolikokrat omenjate, se pravi, govorite o globoki državi – v bistvu jo delate vi –, se zelo hitro sestavlja. Cilj je zelo jasen: zaščititi prvorazredne, zaščititi SDS in prijatelje. V tej vladi so profesionalci, ki dosledno opravljajo svoje delo in jih pri tem ne zanima, kdo prijateljuje z Janezom Janšo, Matejem Toninom ali Zdravkom Počivalškom, v napoto. Gradite resnično, ne namišljene, resnično globoko državo, kakršno tako radi očitate drugim. To so razlogi, zakaj Alešu Hojsu več ne zaupamo. Konec koncev je odstopil in ni držal besede ter s tem kršil 115. člen Ustave. Zato ne more biti minister. To je tudi razlog, zakaj ne zaupamo tej vladi, ker je enostavno spregledala ta njegov odstop. Vsi so bili tiho, nihče nič ne ve. Predvsem je s svojimi dejanji ta vlada dokazala, da je vsaka vaša poteza ali poteza kakšnih drugih vladnih institucij, pa naj bo še tako banalna, da je v vsaki taki potezi skrit širši namen. Umetno se ustvarjajo afere in s tem preusmerja pozornost od ključnih stvari. Meče se dimne bombice, s katerimi se nato politiki, mediji in javnost ukvarja. S temi manevri se odmika pozornost javnosti od rabot kakega od ministrov ali državnega sekretarja, odmika se pozornost od podrejanja nadzorstvenih organov – govorili smo o Fursu, Sursu in še čem bi lahko govorili – in od podrejanja medijev ter strankarskega kadrovanja v državnih podjetjih. Z vsemi temi dimnimi bombicami se odmika pogled od teh ključnih stvari, ki so izredno pomembne, da se ta vzporedni svet, vzporedna paradržava vzpostavi. Ampak to preusmerjanje pozornosti ima še en namen. S tem načrtno odprete prostor nekaterim v koaliciji, da lahko vsaj del vašega početja brez škode kritizira ali mu celo nasprotuje. Nato pa ti rečejo, da so braniki demokracije znotraj te vlade. Ob tem se mi vedno postavlja vprašanje, zakaj bi sploh moral nekdo biti branik demokracije proti svoji lastni vladi. Vlada sama po sebi je zavezana k spoštovanju demokratičnih načel, ampak to je bolj kot ne retorično vprašanje. Verjamem, da se marsikdo v koaliciji in širše zaveda, da ta vlada teži k odpravi vseh mehanizmov nadzora in da si podreja vse podsisteme ter vzpostavlja prikrito avtokracijo. To pa omogočajo tudi glasovi NSi, SMC, Desusa. Politika nič ne vem, nič ne slišimo, nič ne vidimo in tisto, kar smo včeraj slišali v Tarči, zanimajo nas samo naša ministrstva in naši projekti, drugo ni pomembno, vas, drage kolegice in kolegi iz koalicije, ne odvezuje sokrivde pri rušenju demokracije v Sloveniji in gradnji globoke države in zaščito prvorazrednih. Spoštovane kolegice in kolegi! S padcem Aleša Hojsa bi danes v Državnem zboru pokazali, da v politiki ni mesta za avtokratsko politiko, avtokratski pristop, ki brezsramno prekoračuje svoja pooblastila in se norčuje iz institucij in ljudi ter krši ustavo. A glasovanje o današnji interpelaciji bo pokazalo tudi, ali obstaja večina, ki je sposobna reči odločen »ne« Janezu Janši in SDS pri ukinjanju demokracije v naši državi. Sedaj ni več skrivanja, sedaj se bo jasno videlo z imeni in priimki, kdo je v resnici branik demokracije ali pa samo branik svojih osebnih interesov. V Listi Marjana Šarca bomo dali glas za dejanski odhod že odstopljenega ministra. Dali bomo glas za razvojno naravnano, na znanju temelječo, svobodno, strpno, socialno in pravno Slovenijo ter odločno dali glas proti avtoritativnim praksam in rušenju demokracije. Kaj pa vi, kolegice in kolegi?
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov in Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Interpelacija, ki je bila vložena v proceduro 9. junija 2020, se nanaša na več izjemno spornih ukrepov, ki jih je izvedel bodisi neposredno minister za notranje zadeve gospod Aleš Hojs kot nekateri odločevalci na ministrstvu, katerega gospod Hojs vodi. A od dneva interpelacije do danes so se na omenjenem ministrstvu in v povezavi z njim zgodile še druge hujše stvari, ob katerih je na primer zadeva Thompson postala le del širšega opusa spornih dejanj ministra Hojsa. Pa ne, da gre pri zadevi Thompson za majhno stvar. Nasprotno, zadeva je potrebna nujne obravnave in je izjemno problematična, vendar so se zgodile tudi druge, morda še hujše, bolj problematične stvari. Kot že rečeno, je Ministrstvo za notranje zadeve s svojo odločbo odpravilo prepoved Thompsonovega koncerta v Mariboru. Vedeti moramo, da je Policijska postaja Maribor I predlagala prepoved koncerta, Upravna enota Maribor pa je v ponovljenem postopku sledila napotilom sodbe Upravnega sodišča in v skladu s tem natančno utemeljila razloge za prepoved koncerta. Policijske postaje in upravne enote pa so tiste, ki delujejo na terenu in imajo tudi največ operativnih izkušenj in stikov z realnim svetom, zato njihovih pobud ne velja preslišati. A zgodilo se je ravno to. Ministrstvo za notranje zadeve je s političnimi interesi povozilo stroko in izdala diametralno nasprotno odločbo, četudi sta jo pripravili isti uradnici, ki sta najprej izdali pritrdilno odločbo, s katero sta pritrdili policijski postaji in upravni enoti. Ne vem, če veste, kako poteka postopek priglasitve javne prireditve. Poteka tako, da najprej organizator poda vlogo, nato pa se po potrebi opravi tudi ustna obravnava, kjer se izpostavijo vse dileme, vprašanja in dejstva. In šele po obravnavi se izda odločba bodisi pozitivna ali negativna. Torej stroka na operativnem polju po preučitvi vseh okoliščin odloči, tako kot realna situacija narekuje. Tukaj ni prostora za politiko in velja izključno strokovnost ljudi, ki imajo svoje bogate izkušnje iz preteklosti, torej operativne. Kljub pritožbi organizatorja je Ministrstvo za notranje zadeve najprej sledilo stroki. Po prihodu nove vlade pa je stroko zamenjala politika. Ministrstvo, še več, isti uradnici sta naenkrat ugotovili, da ni utemeljenih razlogov za prepoved koncerta. V odločbi je navedeno, da zgolj verjetnost, da se bodo na koncertu zgodila kazniva dejanja, na primer poveličevanje ustaškega režima, ni zadostni razlog za prepoved. Veste, verjetnost je stopnja, ki se uporablja tudi nekje drugje in je pravzaprav navedena v zakonu. Na primer, pri hudem posegu v človekove pravice pri hišni preiskavi. Zakon o kazenskem postopku pravi, da se hišno preiskavo sme opraviti, če so podani utemeljeni razlogi za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje oziroma da je določena oseba storila kaznivo dejanje, in je verjetno, da bo mogoče pri tej preiskavi najti neke predmete ali nekaj drugega, kar je predmet preiskave. Torej zakon predvideva termin verjetnost, in to pomeni, če se izrazim naravoslovno, več kot 50 % možnosti, da se bo nekaj zgodilo in tu ministrstvo namerno zanemarja in ignorira pomen stopnje verjetnosti. Še več, ministrstvo verjetnost izrablja v potrditev svoje odločitve v prid možnosti koncerta. Ob tem ni odveč ponovno poudariti, da ima verjetnost v Zakonu o kazenskem postopku svoj pomen in pogoj, ki če je izpolnjen, se sme opraviti tudi hišna preiskava. Vprašam vas, če obstaja več kot polovična možnost, da se bo zgodilo nekaj slabega, ali ni to dovolj. Kolikšna stopnja je pravzaprav potrebna, da se zadovolji politiko? Ali je v redu in prav in modro, da se zaposli piromana v smodnišnici, in ali obstaja verjetnost, da se bo po zaposlitvi slednjega tam zgodilo nekaj hudega? Ali boste vstopili v prostor, če obstaja več kot 50-odstotna možnost, da se boste okužili na primer s kugo? Ali boste vplačali loto, če veste, da imate več kot 50 odstotkov možnosti, da zadenete glavni dobitek? Odgovor slednjega vprašanja je: da. In temu bi moralo slediti tudi ministrstvo, pa ni. Hotel sem izpostaviti dejstvo, da je verjetnost, ki so jo izpostavili tako Policijska postaja Maribor I kot Upravna enota, utemeljena in predstavlja veliko možnost, da se bodo na koncertu zgodila kazniva dejanja. Vendar to ni ustavilo politike aktualne vlade. Gladko so povozili operativne izkušnje, stroko in ne nazadnje ljudi z izkušnjami. Druge razlage kot te, da sta bili zaposleni, ki sta pripravili obe odločbi, pri drugi deležni političnega pritiska, ni. In to ni prvi primer, da si je stroka premislila. Podobno se je zgodilo tudi pri sprejemanju Zakona o nadzoru državne meje in Zakona o varstvu javnega reda in miru. Stroka si je namreč v drugem poskusu sprejema zakonov premislila. Najverjetneje zaradi usmeritev ne vem česa in bi pravzaprav tema dvema zakonoma nasprotovala, čeprav oba zakona temeljita na osnovah, ki so jih pripravili ravno na policiji. In kje je tukaj odgovornost ministra? Če že ni moč dokazati političnega pritiska na uradnici, ki sta si v drugo premislili, pa je moč očitati ministru, da je opustil svojo dolžnost, saj bi lahko odločbo odpravil, pa tega ni storil. Če ga stroka, torej policija, glasno opozarja, da obstaja utemeljena bojazen, da bi na koncertu prišlo do dejanj, s katerimi bi se pozivalo k izvrševanju kaznivih dejanj, je dolžnost ministra, tako pravna kot moralna, da sporno odločbo odpravi, a tega gospod Aleš Hojs ni storil. Je pa 30. junija 2020 nepreklicno odstopil z ministrskega položaja. Neposredni razlog za to so, menda, delali hišne preiskave, ki jih je policija, pravzaprav točneje Nacionalni preiskovalni urad, izvedla v zvezi s preiskavo o nabavah zaščitne opreme. V izjavi ob odstopu je minister zatrjeval, da so bile te preiskave politično motivirano delo, da gre za politične postopke in da v povezavi s tem sprejema politično odgovornost, ker je ta na ministru. Tako je predsedniku Vlade poslal svoj odstop, ki ga je takrat, vsaj tako je trdil minister, predsednik Vlade tudi že sprejel – njegov odstop. Med drugim je gospod Hojs tudi dejal: »Težko me boste prepričali, da ne gre za politično policijo, da ne gre za to, da policija ni v službi državljanov, ampak v službi globoke države.« Ob tem niti za trenutek ni pomislil, da policisti preiskujejo kazniva dejanja ali da so se ta kazniva dejanja morda pa res zgodila. Kot resorni minister bi moral zaupati stroki, ki jo vodi, ker drugega mu pravzaprav ne preostane. Še več, minister Hojs bi moral biti prvi varuh stroke, vratar pred njenimi vrati, ki ščiti ta organ pred politični vpadi, a tega ni storil. Minister Hojs stroki ne zaupa, še kako pa zaupa svoji politični opciji in informacijam, ki jih imajo njegovi preverjeni kadri. Nemudoma, takoj ob vstopu na ministrski položaj, se je postavil na stran politike in seveda na stran aktualne vlade. Ne vem, če veste, koliko stvari je potrebnih, da preiskovalni sodnik izda odredbo za hišno preiskavo. Najprej morajo biti utemeljen razlogi za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje oziroma da je neka oseba storila kaznivo dejanje, in seveda, kot že povedano, mora biti podana verjetnost, da se bodo našle stvari, ki so predmet hišne preiskave. Na to, ali bo policija dobila odredbo za hišno preiskavo ali ne, sama nima vpliva. Policija zgolj zbere obvestila, relevantna in naknadno preverljiva dejstva ter to posreduje državnemu tožilcu, ki če se seveda strinja, poda predlog preiskovalnemu sodniku in šele preiskovalni sodnik izda, lahko izda ali pa zavrne, odredbo za hišno preiskavo. Torej je po ministrovo politično motiviran tudi državni tožilec in je politično motiviran tudi preiskovalni sodnik, ki izda odredbo. To so hude obtožbe, brez temeljev, izrečene hipoma, še ob poteku preiskav. Tako hitro namreč nihče ne more oceniti in trditi o politični motiviranosti, tudi če bi do nje morda res prišlo. Po seznanitvi s temi dejstvi, se človeku postavi edino logično vprašanje – zakaj torej odstop? O tem lahko le ugibamo. Je šlo morda za nemoč ministra preprečiti te preiskave in bes njegovega nadrejenega, čemur je sledil najprej odstop generalnega direktorja policije in nato odstop ministra. Je minister to storil v afektu? Kakorkoli, ko so se strasti, jeza ali bes umirili, je nastopilo politično premlevanje ključnih akterjev, da morda odstop ni bil najboljša rešitev. A kaj storiti? Minister je bil jasen: nepreklicno je odstopil in predsednik Vlade je njegov odstop sprejel. Tu pa nastopi talent sprenevedanja, ki ga ima politična opcija na oblasti vedno dovolj na zalogi. Salomonska rešitev je, da predsednik Vlade pač ne bo odprl kuverte in se ne bo uradno seznanil z odstopom. Prišli smo do paradoksa, da vsa Slovenija in ves vesoljni svet ve, da je minister odstopil, tega pa ne ve le predsednik Vlade. Kaj je torej nauk te zgodbe? Odstop ministra kot enostranska izjava volje ni veljavna prav nič, če predsednik Vlade, gospod Janez Janša, tega ne dovoli ali ne ukaže. Torej, kaj očitati ministru pri njegovem nepreklicnem odstopu? Predvsem to, da se je takoj postavil na stran svoje politične opcije in njenih interesov in si niti za trenutek ni dovolil pomisliti, da ima morda stroka, torej policija, ob tožilstvu in preiskovalnemu sodniku, morda prav. Po nepreklicnem odstopu, ki se ni zgodil, so sledili novi drzni ukrepi ministra. Eden najbolj problematičnih so obvezne usmeritve, ki jih je minister za notranje zadeve odredil generalnemu direktorju policije. Gre za grob in nedopusten poseg v neodvisnost policije in državnega tožilstva. Usmerjanje policije je sicer konkretno predpisano v Zakonu o organiziranosti in delu v policiji. Zakon nedvoumno pojasni, da usmerjenje policije pomeni sistematično načrtno dejanje obveznih navodil in usmeritev za delo policije, ki se izvaja s pismenimi usmeritvami in navodili, ki jih izdaja minister. Pismenih. Tako ima minister možnost izdajati temeljne, letne in posamične usmeritve. Posamične usmeritve se nanašajo na izvedbo posameznih nalog in ukrepov v policiji, kadar je potrebno takojšnje ukrepanje za odpravo pomanjkljivosti. Torej bistveno je, da se posamične usmeritve smejo dajati, če se ugotovijo pomanjkljivosti. In do tu vse lepo in prav. Ravno pri izdajanju posamičnih usmeritev je zakonodajalec predvidel omejitev pristojnosti ministra. Ta se nanaša na to, da minister nima pristojnosti izdajati posamičnih usmeritev za tiste konkretne policijske postopke, katerih usmerjanje je na podlagi Zakon o kazenskem postopku prevzel pristojni državni tožilec. Zakon je tu jasen. Opredeljeno je tudi, kdaj se šteje, da je tožilec prevzel usmerjanje dela policije v predkazenskem postopku; šteje se od trenutka, ko je bil obveščen o kaznivem dejanju. Od takrat naprej je državni tožilec gospodar postopka in nič več policija. Nikoli več! V zakonu ni opredeljeno, da če tožilec zavrže ovadbo s sklepom, da policija ali celo minister postane gospodar postopka. Tu gre za temelje delitve oblasti. Zakon o kazenskem postopku v 147. členu določa, da se ovadba za kaznivo dejanje poda pristojnemu tožilcu. Že s tem določilom je torej gospodar postopka tožilec in ne policija. Policija je zgolj servis oziroma podaljšana roka tožilcu pri odkrivanju in preiskovanju kaznivih dejanj ter storilcev. Tako je temeljna naloga državnega tožilstva izvajanje kazenskega pregona in državni tožilci izvršujejo svojo funkcijo na podlagi Ustave, Zakona o kazenskem postopku in Zakona o državnem tožilstvu. Njegova temeljna dolžnost je sprejeti odločitev o tem, ali bo sprožil kazenski pregon ali ne. To je njegova najzahtevnejša naloga v postopku odločanja in tukaj ni prostora za kateregakoli ministra, da bo preverjal, ali tožilec dobro opravi svoje delo. Če to minister poskuša storiti, gre za nedopusten poseg v neodvisnost državnega tožilca; neodvisnost državnega tožilca pa je namreč ena izmed temeljnih zahtev za zagotavljanje vladavine prava. Nadzorstveno funkcijo nad delom policije v primeru kaznih dejanj ima pravzaprav tožilec. Tako zahteva na primer kazenskih pregon zoper policiste, ki so utemeljeno lahko osumljeni storitve kakšnega kaznivega dejanja, ta funkcija pa se kaže tudi skozi presojanje kazenskih ovadb in poročil, ki jih pripravi policija. Tožilstvo je namreč tisto sito, ki prešteje vse ovadbe in vsa poročila policije. Postopek se vedno prične bodisi s podajo ovadbe na policiji bodisi pri tožilcu oziroma lahko organi pregona za kaznivo dejanje izvedo tudi sami. Policija pri preiskovanju kaznivega dejanja deluje izključno po Zakonu o kazenskem postopku in 148. člen ji nalaga, da mora ukreniti vse potrebno, da se izsledi storilec kaznivega dejanja, da se odkrijejo in zavarujejo sledovi kaznivega dejanja in predmeti, ki utegnejo biti dokaz, in da se zberejo vsa obvestila, ki bi utegnila biti koristna za uspešno izvedbo kazenskega postopka. Ko policija to stori, ima dve možnosti: poda kazensko ovadbo po 9. odstavku 148. člena Zakona o kazenskem postopku ali pa poročilo po 10. odstavku istega člena, če meni, da ni podlage za kazensko ovadbo. Ko tožilec prejme ovadbo ali pa tako poročilo, ima možnost, da pelje postopek naprej s predlogom za uvedbo preiskave in z neposredno obtožnico ali pa primer zavrže. Vedno pa lahko zahteva, ne lahko, ampak mora zahtevati od policije, da dopolni ovadbo ali poročilo. Pri tem ni vezan na to, če policija meni, da ni podlage za kazensko ovadbo, da jo zavrže. Četudi policija meni, da ni podlage za kazensko ovadbo, tožilec lahko oziroma mora zahtevati od policije, da opravi še posamezna opravila, katera ji naloži sam, in se odloča, ali bo postopek peljal naprej ali pa bo ovadbo zavrgel, zato tudi je obveščen o vseh stvareh, ki jih počne policija, in to je nadzorstvena funkcija tožilstva nad policijo. Kaj je torej temeljni očitek ministru za notranje zadeve gospodu Alešu Hojsu? Gre za to, da je nedopustno prekoračil pooblastila, ki mu jih daje Zakon o organiziranosti in delu v policiji, ki v 4. členu jasno zapoveduje, da pristojnosti ministra iz petega odstavka tega člena ne veljajo za policijske postopke, katerih usmerjanje je na podlagi zakona, ki ureja kazenski postopek, prevzel pristojni državni tožilec. Vendar je kljub temu naročil, da se ponovno preveri, ali so bili v petih primerih, torej stanje v slovenskem bančništvu, zadeva Pro Plus, bančna luknja, žilne opornice, otroška kardiologija izvedeni vsi potrebni ukrepi oziroma izvedeni vsi predkazenski postopki za sume storitev kaznivih dejanj. In tako se je postavil nad tožilstvo, kar je nedopustno. Če državni tožilec ne bi bil zadovoljen z delom policije ali če bi izvedel kaj novega, bi smel in moral sam zahtevati, da policija zbere dodatna obvestila ali dokaze, kajti če ta kazensko ovadbo zavrže, to še ne pomeni, da je primer dokončno zaključen in da se je tožilčeva pristojnost nad njim končala. Tožilec ga namreč lahko kadarkoli obnovi, zato primeri, za katere je minister odredil revizijo v tem smislu, pravzaprav niti niso zares zaključeni in so še vedno v pristojnosti tožilca. Po tej logiki je minister prevzel tožilčeve pristojnosti in bi morda moral ali pa smel zahtevati tudi pregled zadev, ki so se nanašale na prodajo orožja, primer Depale vasi, patrie in še česa. Nato se je zgodil inšpekcijski pregled na Nacionalnem preiskovalnem uradu glede varovanja tajnih podatkov. Po podatkih iz medijev naj bi inšpektorji zaposlenim menda celo brskali po računalnikih in iskali zaupne dokumente. Preiskovanci naj bi se temu uprli, vmes je posegel tudi predstavnik Policijskega sindikata Slovenije, in sicer ta nadzor sam po sebi ne bi smel vzbujati nekih težav ali polemik. Vendar, če ga gre razumeti v kontekstu ostalih pritiskov na Nacionalni preiskovalni urad, pa je lahko in je izjemno problematičen. Seveda se lahko sprenevedamo in rečemo, da morajo pristojni organi vedno skrbeti za izvajanje predpisov tudi s področja tajnih podatkov, pa vendarle sam način, časovna okoliščina in dejstvo, da je nadzoru prisostvoval tudi bivši generalni direktor policije gospod Travnar, dajejo neko čudno sliko vsemu dogajanju in ga gre razumeti kot dodaten pritisk na Nacionalni preiskovalni urad in posameznike. Seveda se postavi vprašanje, zakaj se glede varovanja tajnih podatkov nadzor ne opravi tudi v drugih službah, na primer v kabinetu ministra ali pri generalnem direktorju policije. Ko se je oglasil Policijski sindikat Slovenije in je to zadevo začel upravičeno problematizirati, se je gnojnica pričela zlivati tudi na ta sindikat. Pričelo se je s podtikanji, omalovaževanjem, ki jih je izvajal tudi minister za notranje zadeve, zlasti pa je zgovorno njegovo etiketiranje, da Policijski sindikat Slovenije pripada neki politični opciji, čeprav ve, da policistke in policisti niso in ne smejo biti člani političnih strank. Pripadniki policije namreč, veste, spoštovane kolegice in kolegi, s srcem opravljajo svoje naloge in so pripravljeni za to dati tudi svoje življenje in zdravje. Ne nazadnje to dokažejo vsakič, ko gredo na nalogo, kjer je ogrožena njihova varnost, in ne sprašujejo se, kdo jih je poslal na nalogo, levi ali desni, temveč gredo, ker vedo, da je to prav. Tudi v osamosvojitvenih procesih smo se miličniki postavili na stran ljudstva in njegove volje in ne glede na to, da so nas etiketirali, da smo režimska milica, odigrali takrat ključno vlogo. Zagotavljam, da tudi danes ne bi bilo nič drugače. Eno zadnjih zelo zaskrbljujočih dejanj, o katerih so pisali mediji, je intervencija državnega sekretarja na Ministrstvu za notranje zadeve, da se preverijo postopki zoper osebo, ki je v postopku zaradi hudega kaznivega dejanja. Seveda spet so tarča kriminalisti na Nacionalnem preiskovalnem uradu. Obrazložitev državnega sekretarja, da je zgolj odstopil zadevo, ki jo je sprejel, pristojnim, da preverijo navedbe, pa ne vzdrži. Policija ima ustaljen postopek pritožb in postopkov v zvezi s tem. Vsakdo v policiji je seveda dolžan sprejeti pritožbo, četudi ni pristojen, in jo odstopiti pristojnemu organu. A bodimo odkriti. Kdo za vraga se obrne na državnega sekretarja, da preveri postopke, ki so jih policisti opravljali proti njemu? Po mojem to dela tisti, ki pričakuje, da bo njegov problem rešen zaradi poznanstva, sicer bi to lahko storil preko odvetnika, naslovil pritožbo neposredno na pristojno službo in tudi tožilstvo ima v kazenskem postopku nadzorstveno funkcijo in bi v primeru nepravilnosti preiskovalcev lahko ukrepalo. Pristojna služba namreč svoje delo opravi korektno in temeljito in vse zadeve pregleda enakovredno, zato intervencija državnega sekretarja, ministra ali kogarkoli pravzaprav ni potrebna, je pa lahko skrajno problematična. Specializirano državno tožilstvo, ki zastopa obtožbo zoper to osebo, je bilo jasno, da so vsi dokazi pridobljeni zakonito in brez kršenja človekovih pravic. Tudi strokovnjaki so jasni, vpliv politike v odprte predkazenske ali kazenske postopke je nedopusten, le tožilec namreč lahko ocenjuje, ali so dokazi verodostojni in zakoniti v tem predkazenskem postopku. Skratka, početje državnega sekretarja je lahko razumeti kot uporabo političnega pritiska, s katerim želi vplivati na tekočo kazensko preiskavo ali tudi kot obliko posrednega zastraševanja preiskovalcev v policiji. Zato gre pri tem za očitno in hudo zlorabo političnega položaja – minister pa nič. Iz vsega povedanega je več kot razvidno, da so vseskozi na tapeti zaposleni Nacionalnega preiskovalnega urada. Edino logično vprašanje je, zakaj. Res delajo slabo? So res politično profilirani? Ali pa gre za postopke, ki jih je NPU pod patronatom tožilstva vodil in vodi zoper nekatere osebe in organizacije blizu stranke SDS. Gre morda za pritisk zaradi preiskovanja suma nezakonitega financiranja stranke SDS? Financiranje njihove Nove24TV in še česa? Odgovore bomo dobili slej ko prej, a kasneje, ko jih dobimo, večja bo škoda. Zaključki tega stališča se ponujajo sami po sebi – gospod Aleš Hojs je večkrat grobo zaobšel pooblastila, ki jih ima kot minister, in po prepričanju Socialnih demokratov ne more več opravljati funkcije ministra za notranje zadeve. Zato bomo interpelacijo zoper ministra Hojsa tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil Gregor Perič.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, minister, predstavniki Vlade! Interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa je druga zapovrstjo v mandatu sedanje vlade. Po svoji naravi pa ni prav nič drugačna od vseh preteklih interpelacij v preteklih vladah, ki so jo ministri ali ministrice, ki vodijo resor notranjih zadev, deležni že skoraj tradicionalno. Glede na odnos opozicijskih strank do dela Vlade in enega njenih najbolj izpostavljenih ministrov pa je bila navsezadnje tudi pričakovana. V Poslanski skupini SMC smo sicer pričakovali, da bo tej interpelaciji v minulih tednih sledila še tretja pa četrta in tako naprej, pa se nismo zmotili. Tako lahkotno je namreč za aktualno opozicijo posegati po najmočnejših institutih parlamentarnega nadzora. Pa da se ne bi razumeli narobe, s tem samo po sebi ni nič narobe, pušča pa tako ravnanje vtis, da je vse, kar zdajšnja opozicija zmore, to, da teče v prazno in da v zadnjih dneh mrzlično išče nova dejstva in nove dokaze, ki bi ministru očitali vse tisto, česar v vsebini interpelacije seveda ne najdemo. Interpelacija je – in to vemo vsi – smiselna, če ji lahko sledi grande finale, to pomeni, razrešitev interpeliranega ministra oziroma ministrice. Smiselna je tudi, če načne odnose med koalicijskimi partnerji, pa se tudi to ni zgodilo. Občutek je, kot da se vsi bumerangi, ki jih opozicija meče, dejansko vrnejo nazaj in tam udarijo. [[Oglašanje iz dvorane]] Ali bo? Če je tak razplet, torej da tega grande finala ne vidimo, je interpelacija dejansko samo predstava za javnost. Včasih je celo tako zelo predvidljiva, da je moč vnaprej predvideti čisto vse, vključno s tem, kdo bo objavil kakšen članek, kdo bo nastavil kakšno besedno zanko in kdo se bo vanjo ujel ali pa se morda ne bo ujel. Vsi ti scenariji so za danes dejansko že predvideni in namen takih predstav je jasen, tudi legitimen, če hočemo, vendar je pa njegov učinek samo en, poglabljanje razkoraka med politiko in realnostjo zunaj, včasih pa tudi znotraj nje. V tem pogledu je današnji dan izgubljen dan. Vsi mi, ki smo zdaj v dvorani, bi ga lahko preživeli bolj koristno in predvsem bolj konstruktivno, predvsem pa z ljudmi, ki jih tarejo resnični problemi, ne pa nek koncert, ki ga dejansko ni bilo. Kaj nekemu espeju v težavah pomaga današnjih 17 ur razprave o koncertu, iskreno v SMC ne vemo. Povod in ključen argument za interpelacijo ministra Aleša Hojsa je zgodba o tem neizvedenem koncertu kontroverznega hrvaškega glasbenika. Ta zgodba ima zgodovino, ki sega v letu 2017 in vse od takrat razburja slovensko javnost, koncerta pa tako na moje kot naše zadovoljstvo, govorim v imenu celotne Poslanske skupine SMC, ni bilo. To dejstvo je v celotni zgodbi za nas najpomembnejše in bi moralo danes nositi pomemben del teže trezne politične presoje predlagateljev interpelacije. Pomembna je pa tudi druga plat cele zgodbe, pravnoformalna, na katero po navadi vsi radi prisegamo, predlagatelji interpelacije pa so to plat nekoliko zamolčali. Tega jim sicer ne očitamo, včasih je pravni vidik, kot velja za ta primer, res težko sprejeti. Mislim, da se marsikdo s tem strinja. Sicer nisem po izobrazbi pravnik in ne upam si trditi, da je bil postopek, ki je na končni instanci dopustil organizacijo spornega koncerta, nesporen, zato v SMC podpiramo tudi nedavno odločitev državnega odvetništva, da se proti odločbi Ministrstva za notranje zadeve sproži upravi spor. Že samo dovoljenje za izvedbo koncerta lahko povzroči kršitev človeškega dostojanstva, zato ni utemeljeno, da bi država na organizatorja prevalila odgovornost, da bi ta sam z nekimi blažjimi ukrepi lahko preprečil širjenje sovraštva in nestrpnosti. Ustavne pravice in svoboščine mora v prvi vrsti ščititi država in ne posamezni organizatorji prireditev. Zato je v tem trenutku na mestu predvsem premislek o tem, ali veljavni Zakon o javnih zbiranjih sploh daje ustrezno podlago za učinkovito zaščito pravice do človeškega dostojanstva oziroma ali ni bila izpodbijana upravna odločba sprejeta ravno zaradi pomanjkljive zakonske ureditve. Ne glede na to moramo tudi razumeti, da pravna država, za katero si vsi tako zelo prizadevamo, velja vselej enako, ko nam je prav in ko nam ni prav. V tem konkretnem primeru je tolmačenje zakonodaje, koncertu, ki za velik del Slovenije ni zaželen, prižgalo zeleno luč, zato v SMC apeliramo na vse politične odločevalce, danes prisotne v tej dvorani, da se odločimo za takšne spremembe zakonodajnega okvirja, ki bodo upravnim organom lahko zagotovile ustrezno pravno podlago, da se tovrstne dogodke nedvomno lahko prepove. Možnost same izvedbe koncerta kontroverznega glasbenika v Mariboru je vznemirila marsikoga, tudi našo stranko. Ne predstavljamo si namreč, da bi sredi mesta, ki je med drugo svetovno vojno plačalo nečloveško in krivično ceno, ker se ni vdalo težnjam protagonistov nacionalsocialističnega režima, moralo potem dobrih 70 let zatem gostiti glasbenika, ki ne skriva simpatij do enako problematičnega ustaškega režima. 63. člen Ustave je jasen: protiustavno je vsakršno spodbujanje k narodni, rasni, verski ali drugi neenakopravnosti in nestrpnosti. Eno je pluralnost stališč, eno svoboda izražanja, a ko govorimo o zavržnih poskusih rehabilitacije izdajskih dejanj, je dolžnost vsakega izmed nas, da postavimo jasno ločnico med tem, kar želimo biti, in tem, kar zavračamo. Če bo ta ločnica v parlamentarni debati jasna in nedvoumna, potem bomo lahko vsi iz te dvorane šli bolj zadovoljni. Nedostojno in za nas sprevrženo je glasbene in druge vode izkoriščati za oživljanje nesprejemljivih idej. Neprimerno je izrekati dobrodošlico ustvarjalcem, ki se vsebinsko ali produkcijsko napajajo iz spornih ozadij. Podobna teza izhaja tudi iz uvodnega dela odgovora ministra na očitke v interpelaciji, ki jih bom na tem mestu kar citiral. Torej minister je zapisal, »s tem pa nikakor ne poveličujem ustaštva, oziroma se v tem delu v celoti strinjam s policijo kot predlagateljem prepovedi koncerta, in Upravno enoto Maribor, da je kakršnokoli poveličevanje ustaškega režima zavržno in nedopustno ravnanje«. Konec citata. Ampak že kratek sprehod z miško ali prstom po internetu nam pokaže, da je ta poln fotografij, navsezadnje tudi članov parlamentarnih političnih strank s koncertov glasbenikov, ki po našem trdnem prepričanju v Sloveniji ne bi smeli nastopati. Iz enakega razloga kot hrvaški glasbenik ne bi smel nastopati, čigar ime bomo danes v tej dvorani zagotovo prevečkrat slišali, ker tukaj nima ne prostora in ker sem ne sodi. V tem smislu moramo priznati, da bi vsi morali ogorčenje, kot smo ga pokazali ob načrtovanem koncertu hrvaškega glasbenika, pokazati tudi že kdaj prej, pa je bila tišina. Slovenski odri redno gostijo glasbenike, ki bi bolj kot na odre sodili za zapahe, nekateri so pa tam celo bili. Vse to kaže na našo dvoličnost in nedoslednost. S prvo, torej z dvoličnostjo, bomo danes v razpravi o predlagani interpelaciji težko opravili. Zadeva namreč ravni, ki presegajo politiko in zahtevajo visoko zmožnost refleksije, ki jo upravljanje funkcij vseh vrst po navadi močno okrni. Z drugo, torej z nedoslednostjo, pa moramo opraviti. Dosledno moramo presoditi očitke predlagateljev interpelacije, ki ministru za notranje zadeve očitajo to, da je spoštoval postopke in predpise. Pazite, da je spoštoval postopke in predpise! Tudi če se z izidom teh postopkov še tako ne strinjamo, predvsem če smo dosledno na strani pravne države ne samo v primeru Poljske ali Madžarske, ampak tudi v primeru Slovenije, potem mu ne moremo oporekati. S tega vidika v Stranki modernega centra interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Alešu Hojsu ne moremo podpreti. Argumentacija predlagateljev nas ni prepričala, četudi smo se s ciljem neizvedbe koncerta kot takega zaradi zelo podobnega pogleda na spornega glasbenika želeli strinjati. A moramo biti pošteni in dosledni in delo ministrov soditi skozi to, kar v tej dvorani lahko sploh presojamo. Zato tudi od opozicije danes pričakujemo fair play. Prav bi bilo, da ministru v razpravi očitate tisto, kar je zapisano v besedilu interpelacije, ne pa vsega ostalega, česar v interpelacijskemu tekstu ne najdemo, pa lahko že vnaprej predvidimo, da bo burilo današnji dan. Koncert pa, ki mu bomo danes po zaslugi opozicije delali ves dan brezplačno reklamo, naj tudi v mislih tistih, ki so v njem videli dobro poslovno priložnost, postane preteklost. Preteklost v glavah in na smetišču politične zgodovine za vedno.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Levica bo predstavila Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! Naj kar takoj uvodoma poudarim, to, kar smo slišali tudi že v prejšnjih predstavitvi stališč, da smo v Levici res začudeni, da se še zmeraj ukvarjamo z ministrom, ki je odstopil – in to nepreklicno odstopil – pred več kot dvema mesecema. Po poročanju medijev je namreč Aleš Hojs na tiskovni konferenci dne 30. junija 2020 vso slovensko javnost obvestil, da nepreklicno odstopa s položaja ministra za notranje zadeve in to svojo odstopno izjavo je seveda poslal predsedniku vlade Janezu Janši in vse to objavil tudi na socialnih omrežjih. Takoj zatem pa se je začelo veliko sprenevedanje. Aleš Hojs, poudarjam, ni ponudil odstopa, on je nepreklicno odstopil. Janez Janša se seveda izgovarja, da ni odprl pisma, vendar je vsebina le-tega dostopna širni slovenski javnosti. Tako je vse skupaj res navadno sprenevedanje, česar še nismo doslej nikdar videli. Predsednik Vlade bi seveda moral Državni zbor nemudoma o ministrovem odstopu obvestiti. O tem govori Poslovnik Državnega zbora v 261. členu in, kar je še pomembneje, o tem govori Ustava Republike Slovenije. V 115. členu Ustave je med drugim zapisano, da preneha funkcija ministra z njegovim odstopom. Če v pismu izjavlja minister, da odstopa, predsednik Vlade pa mu dopušča, da delo še naprej opravlja kot minister, torej s tem predsednik Vlade eklatantno krši ustavo in zakon. V tem primeru je v pismu predsedniku Vlade izjava ministra, da odstopa in zato to ustavo in zakon krši tudi minister, ki nadaljuje svoje delo, čeprav ve, da je nepreklicno odstopil. Že tukaj bi morali potegniti črto, postaviti piko in se danes sploh ne bi smeli pogovarjati o interpelaciji, kajti tega ministra v resnici več ne bi smelo biti na njegovem položaju. Mi pa se danes ukvarjamo z Alešem Hojsem, ki je po svoji svobodni volji torej že odstopil. Tudi če odmislimo čisto vse ostalo, ampak vsega ostalega seveda ne smemo in ne moremo odmisliti, pač predlagamo, drage poslanke in poslanci, da upoštevamo ministrovo željo in ga danes razrešimo vseh muk, ki mu jih funkcija ministra za notranje zadeve prinaša. V Levici se seveda strinjamo, da je v primeru dopustnosti koncerta hujskaškega proustaškega estradnika Marka Perkovića Thompsona minister Aleš Hojs kršil ustavo in že samo zaradi tega bi torej moral zapustiti svojo funkcijo. A omenjeni incident je na žalost le vrh ledene gore protiustavnih, protipravnih in tudi sicer skrajno spornih dejanj Aleša Hojsa. Seznam njegovih kršitev zakonodaje in ustavnega reda je namreč še veliko daljši. Verjetno bi v kakšni primerljivi državi predsednik vlade sam razrešil takšnega ministra. A od sedanjega predsednika Vlade tega, kot vidimo, ne moremo pričakovati. Pričakujemo lahko kvečjemu dodatno sporna imenovanja, ne pa razrešitve tistih, ki bi morali biti razrešeni. Da strnem, kaj vse Alešu Hojsu v prvi vrsti v Levici očitamo, da se ne boste izgovarjali vsi skupaj samo na ta koncert. Prvič, kadrovske menjave na ključnih položajih v slovenskem varnostnem in obveščevalnem sistemu. Predvsem v policiji in na Ministrstvu za notranje zadeve, ko so bili strokovni kadri zamenjani s politično poslušnimi kadri z namenom vpliva na kazenske zadeve, v katere so vpleteni člani in podporniki stranke SDS. Drugič, nezakonite pritiske na delo policije ter objektivno in subjektivno odgovornost za policijsko represijo nad petkovimi protesti, predvsem v mesecih aprilu, maju in juniju letos. Tretjič, nezakonito zahtevo po reviziji kazenskih preiskovalnih zadev, ki jih je vodil NPU, in druge nezakonite usmeritve in obvezna navodila vodstvu policije. Četrtič, nezakoniti izredni nadzor NPU in petič, konflikt s sindikati, kršenje sindikalnih pravic z namenom rušenja delavskega organiziranja znotraj policije. V stranki Levica smo prepričani, da usmeritve in obvezna navodila, ki jih vodstvu policije daje minister za notranje zadeve Aleš Hojs, in ministrove tudi sicer razvidne in dokazljive težnje po podrejanju policije ter politični pritiski na delo preiskovalnih organov nedvoumno dokazujejo, da želi minister Hojs politično upravljati s policijo – to pa je tista meja, ki je minister nikakor nikdar ne bi smel prestopiti. A ker jo prestopa praktično sleherni dan svojega mandata, je skrajni čas, da ga v Državnem zboru, odslovimo; in to ne glede na to, ali pripadamo opoziciji ali strankam koalicije. Poslanci in poslanke smo dolžni zavarovati našo ustavnopravno ureditev in našo demokracijo. To smo kot predstavniki ljudstva dolžni državljankam in državljanom in navsezadnje tudi samim sebi. Tukaj nismo zato, da v imenu strankarskih interesov, enih in drugih, sklepamo neke gnile kompromise ali pa celo asistiramo pri teptanju demokracije, svobode in resnične vladavine prava; vladavine prava, o kateri pravkar teče toliko besed na ravni Evropske unije. Tukaj smo zato, da branimo in ubranimo najvišje demokratične standarde, razen če si želimo iti po poti Madžarske. Upam, da me je kolega Perič, ki je prej govoril o nekih bumerangih, zdajle dobro poslušal. Kot rečeno, resda je srž današnje interpelacija zgrajena okrog ministrovega precedenčnega incidenta v zvezi z afero Thompson, a se je tu v bistvu že nabralo za cel dosje ministrovih dejanj, ki bi si vsako zase zaslužilo interpelacijo ali ministrov resnični in ne namišljeni odstop, kot smo mu pravkar priča in kar je sploh unikum v naši dosedanji praksi. Pa se malo poglobimo in posvetimo pritiskom najprej na Nacionalni preiskovalni urad – NPU. V zadnjih nekaj mesecih v javnosti odmeva zaskrbljujoč pojav ogrožanja avtonomije in strokovnosti ter političnih čistk v neodvisnih institucijah države; v institucijah, ki bi morale biti neodvisne in avtonomne. V duhu vse večje strahovlade in samovolje oblasti drsimo čez rob temeljnih demokratičnih standardov, kar nedvoumno izkazujeta predvsem dva izmed zadnjih incidentov, ki si ju je v svojem že precej zajetnem dosjeju spornih rabot privoščil Aleš Hojs. Prvič. Najprej je v začetku avgusta letošnjega leta notranji minister v nepreklicnem odstopu Aleš Hojs začasnemu generalnemu direktorju policije Andreju Juriču odredil, da izvrši revizijo določenih že zaključenih kriminalističnih preiskav na Nacionalnem preiskovalnem uradu, NPU. Kmalu zatem, 19. avgusta, pa je sledil nov napad na preiskovalce NPU, ko je izredni nadzor nad varovanjem in obravnavo tajnih podatkov odredil v. d. glavnega inšpektorja Inšpektorata za notranje zadeve Severin Pek. Pa poglejmo malček podrobneje, seznanimo se glede protipravnosti tovrstne revizije. Stroka opozarja, da posamezno preiskavo za nazaj lahko odpira le in izključno tožilec in prav nihče drug, še najmanj minister. Notranji minister torej ne more odrejati revizij za kriminalistične preiskave, ki jih usmerja državni tožilec. Zakon o organiziranosti in delu v policiji ne vsebuje pojma revizija, ki ga v obveznem navodilu v. d. direktorju policije Juriču navaja minister v nepreklicnem odstopu. Prav tako ni poznana praksa, da bi preverjali posamezne preiskave. Minister v nepreklicnem odstopu je torej krepko prekoračil svoja pooblastila. In to je to! In zaradi tega bi moral nemudoma odleteti. Po zagotovilih ministra naj bi revizijo opravili policisti, ki s posamezno zadevo niso okuženi – karkoli že to pomeni. O njihovih ugotovitvah bo moral generalni direktor Jurič tako ministru Hojsu poročati enkrat mesečno, začenši 17. avgusta letos. Ob tem seveda ni niti najmanj znano, po katerih kriterijih so ali bodo ugotavljali tako imenovano nepristranskost oziroma okuženost policistov. So ali bodo morali biti to privrženci SDS? Bodo to morali postati? Zaposleni na policiji so zaradi navodil in obveznih usmeritev ministra Hojsa pretreseni in jih upravičeno razumejo kot politični pritisk. Po številnih opozorilih stroke je povsem jasno – minister je eklatantno prekoračil pooblastila, predpisana v Zakonu o organiziranosti in delu v policiji. Sklepamo torej lahko edinole na to, da je Hojsov namen vplivanje in pritisk na delo tožilstva in v nadaljevanju lova na čarovnice na NPU; torej tiste kriminaliste, ki niso po politični liniji privrženi največji vladajoči stranki. Ukazana revizija zelo resno ne ogroža le tožilstva, ker posega v neodvisnost samega strokovnega dela le-tega in je grožnja samostojnemu strokovnemu delu policije, gre tudi naravnost v škodo pravic zaposlenih in uslužbencev na policiji. Naj torej ponovim, minister Hojs se v nepreklicnem odstopu izgovarja, da je odredil revizijo – ker po njegovem prepričanju gre za zaključene primere – in da jih državno tožilstvo ne usmerja več. Ni res, in to so povedali strokovnjaki! Namreč, Hojs je z odredbo revizije za konkretne primere posegel v pristojnost državnega tožilstva, saj so tudi zaključeni primeri še vedno v pristojnosti tožilca, ker jih lahko ta kadarkoli spet odpre. In v tem je vsa poanta te zgodbe. In v tem je poanta vseh sprenevedanj in laži Aleša Hojsa, ministra v nepreklicnem odstopu. In na to opozarja stroka. Ampak tu se predstavniki koalicije, na žalost, sprenevedate, da je res kar neverjetno. Minister za notranje zadeve v odstopu Aleš Hojs je torej z odredbo kriminalistom, naj revidirajo že zaključene postopke NPU, tako prestopil mejo demokratično dopustnega; tisto, ki ločuje funkcijo policije od funkcije politike. Odredba revizije že zaključenih postopkov je nezakonit poseg politike v delo policije in pravosodje. Pa se vprašajmo, zakaj se ne odpirajo, recimo, zatajene, pod preprogo pometene zadeve iz okrilja SDS; recimo, zadeva Patria pa Zvon Ena, Zvon Dve, pralnica denarja pri NKBM, kreditni posli z Dijano Đuđić in podobno. Zakaj? Vprašajmo se! Mislim, da so stvari jasne. V oči tudi bode dejstvo, da je minister v odstopu Aleš Hojs odredil revizijo točno določenih že zaključenih primerov, tistih, katerih epilog kriminalističnih preiskav nikakor ni bil pogodu stranki SDS. Z revizijo bi se očitno rad dokopal do pomembnih informacij v policijskih spisih, informacij, ki bi jih v prihodnje v svojem političnem delovanju in za obračunavanje z načrtno izbranimi tarčami lahko uporabljala in tudi zlorabljala stranka SDS. Očitno je, da Hojs išče ponovitev tistih postopkov, ki jih je nastavil SDS s svojimi preiskovalkami v Državnem zboru. Zaradi vsega tega dogajanja se je, jasno, oglasil tudi Policijski sindikat Slovenije, ki je izdelal pravno mnenje, iz katerega izhaja, da so usmeritve in navodila ministra Hojsa pravno povsem nedopustne. Za nameček se je 10. julija 2020 zgodil tudi tajni sestanek, o katerem nista obveščala javnosti niti kabinet predsednika Vlade niti Vrhovno državno tožilstvo – obisk generalnega državnega tožilca Draga Škete pri Janezu Janši. Generalni tožilec se je s predsednikom Vlade srečal takoj po napadu na tožilstvo in dva tedna pred Hojsovimi navodili generalnemu direktorju policije. Javnost o tem srečanju ni bila obveščana. Na Vrhovnem državnem tožilstvu pravijo, da za razlago zakona, ki ureja organiziranost in dela policije, nimajo pristojnosti. Tudi ni znano, zakaj za sestanek niso vedeli na kolegiju Vrhovnega državnega tožilstva, katerega člani so posameznih vrhovni ali višji tožilci, in organa za področje kazenskega prava. In, zakaj je navsezadnje ta sestanek vodil kar sam premier. Je pa to vse dovolj povedno in še en indic več, ki jasno kaže, kako si vlada Janeza Janše želi poleg javne radiotelevizije in medijev, poleg NPU in drugih neodvisnih institucij v državi, podrediti tudi sodno vejo oblasti. Pa še nekaj o protipravnosti nadzora v NPU. Medtem ko se črni oblaki revizije minulega dela kriminalistov NPU še niso niti razkadili, je že prišel nov napad, ki je sledil 19. avgusta 2020 – izredni nadzor nad varovanjem in obravnavo tajnih podatkov, ki ga je odredil v. d. glavnega inšpektorja Inšpektorata za notranje zadeve Severin Pek. Na NPU so takoj vkorakali inšpektorji, ki so kriminalistom brskali po računalnikih in, predstavljajte si, iskali zaupne dokumente. Treba je jasno in nedvoumno povedati: napad na NPU in na institucije, ki morajo biti pri svojem delu neodvisne in avtonomne, je napad na državo. In kaj drugega kot napad na NPU je ta omenjeni dogodek, ki se je zgodil 19. avgusta, ko je na ljubljansko Litostrojsko cesto v prostore NPU v spremstvu bivšega generalnega direktorja policije Antona Travnarja vkorakala četica inšpektorjev za notranje zadeve. Pa še nekaj zanimivo; v začetku julija je namreč notranji minister v odstopu Aleš Hojs za v. d. vodje Inšpektorata za notranje zadeve imenoval Severina Peka, človeka, ki sicer nima omembe vrednih izkušenj na tem področju, se pravi z inšpekcijskimi nadzori ali kriminalistiko. Zadnjih osem let je bil namreč vodja splošne službe pri mariborskih gasilcih. Ima pa seveda drugo kvaliteto, ki očitno po novem šteje več. Je osebni prijatelj državnega sekretarja Franca Kanglerja. Tako je Pek že takoj po nastopu funkcije, in očitno po diktatu svojega prijatelja, odredil izredni nadzor nad varovanjem in obravnavanjem tajnih podatkov v NPU, s katerim naj bi ministrstvo ugotovilo, kot so nam pojasnili, ali zaposleni v NPU ravnajo s tajnimi podatki v skladu z zakonom in podzakonskimi predpisi. Dejstvo je, da sta notranji minister v odstopu in v. d. vodja Inšpektorata pri Ministrstvu za notranje zadeve 19. avgusta stopila na območje, kamor politika ne bi smela imeti vstopa, in sta se na ta način znašla onkraj zakona. V Policijskem sindikatu opozarjajo, da je takšna oblika nadzora nezakonita in glede na določbe Zakona o tajnih podatkih tudi ni v pristojnosti Inšpektorata Republike Slovenije za notranje zadeve. Inšpektor enostavno nima pravice dostopa do računalnikov, ki so v osebni zadolžitvi zaposlenih, niti nima pravice brskati po njih ali po vsebini trdega diska. To torej pomeni, da kriminalisti dejansko niso dolžni omogočiti dostopa do vpogleda v elektronsko napravo, saj je tak poseg preprosto nedopusten in povsem nezakonit. Na prekoračitev pooblastil je prav tako opozoril novi v. d. direktorja NPU Uroš Lepuša. Prav tako so se temu uprli zaposleni, ki so nadzor vsebin in stikanje po službenih računalnikih preiskovalcev doživeli prvič v zgodovini te institucije. Sedaj pa še nekaj o precedenčnih pritiskih na policijo preko protizakonitih navodil, ki pomenijo povečanje represije nad državljani, ki jih naj bi ta policija po teh navodilih izvajala. Kot rečeno, to, kar sem do sedaj povedala, sploh še ni vse. Aleš Hojs je v pičlih petih mesecih v obdobju od marca do julija izdal kar 8 navodil in usmeritev policiji, med njimi številna, ki so protizakonita ali kako drugače sporna in problematična. Vse te usmeritve in obvezna navodila, ki jih vodstvu policije daje minister za notranje zadeve Aleš Hojs, jasno kažejo, da želi politično upravljati s policijo. Za ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa so, denimo, povsem legitimni protesti do vlade kritičnih državljank in državljanov očitno nevarnejši za policiste, življenja in premoženje kot, denimo, paravojaške skupine na čelu s štajersko vardo. Prav tako minister Hojs sovražni govor vidi le v sloganu Smrt janšizmu, ne pa tudi tam, kjer ta dejansko obstaja. Skratka, sploh ne gre samo za protizakonita navodila glede revizije petih zaključenih kriminalističnih preiskav, Hojs takšna navodila v policiji daje praktično na mesečni ravni. V manj kot pol leta se je, tako kot rečeno, podpisal že pod kar 8 navodil. Za primerjavo. Policija je v letu in pol mandata njegovega predhodnika Boštjana Poklukarja skupaj dobila 9, torej le eno več od že sedaj izdanih 8. Med drugim je Hojs pod krinko zdravstvenih razlogov želel tako imenovano odločno ukrepanje proti protestnikom. Policiji je odredil, naj postopke za odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj ter prekrškov, ki se nanašajo na zajezitev epidemije covid-19, dosledno izvaja tudi zoper organizatorje in udeležence nelegalnih javnih zbiranj. V tem primeru, torej v primeru kršitev, naj policija ustrezno ukrepa, to je naročil Hojs. A če je bil strog do protestnikov, to seveda ni veljalo v primeru varde. Več 10 pripadnikov varde je 17. maja obkolilo policijsko postajo v Slovenski Bistrici in zahtevalo pojasnila od policistov, ki so zbirali obvestila o njihovem taboru v Cigonci. Čeprav je dogodek sprožil res ogorčene in burne odzive javnosti, si je Hojs vzel kar 4 dni časa in se odzval šele po 4 dneh. Obnašanje pripadnikov varde je sicer označil za povsem neprimerno in šele 26. maja, torej kar 9 dni po vpadu vardistov na policijo, je Hojs končno dal policij usmeritve glede ukrepanja proti paravojaškim skupinam. Razlika med navodiloma je res več kot očitna. Hojs pri vardi ni zahteval odločnega ukrepanja za zavarovanje življenja in premoženja kot v primeru protestov, zapisal je le, da mora policija učinkovito zavračati kakršnekoli pritiske zaradi izvajanja zakonitih policijskih nalog. Dodal je še, da mora zoper storilce prekrška in kaznivih dejanj takoj ukrepati dosledno in strokovno ob upoštevanju taktičnega preudarka. Tudi odzivi ministra Hojsa na vse skupaj so enako nedopustni. Policijo je namreč kar preko socialnih omrežij pozival h kaznovanju in pregonu vseh, za katere on sam meni, da so bili organizatorji protesta ali pa so proteste podprli. Nato se je še sam osebno spravil na policista, ki se je slikal s protestnikom in na oba sindikata, ki sta policistu ob vseh teh napadih stala ob strani. Hojs je dal navodilo tudi zaradi slogana Smrt janšizmu. Na enak način, torej povsem politično, je Hojs ravnal tudi v primeru sovražnega govora. Ta se Hojsu nikoli ni zdel prevelik problem. Med prvim begunskim valom v začetku leta 2016, ko je slovenski javni prostor začel preplavljati sovražni govor, je Hojs cinično ugotavljal, da bi bilo pametneje denar nevladnih organizacij, ki se ukvarjajo s to problematiko, nameniti za opremo vojske in policije. Toda glej si ga glej, sredi junija je Hojs nenadoma ugotovil, da je sovražni govor težava, ki jo mora preganjati z navodili policiji. Navajam, »sovražni govor je družbeno škodljiv pojav, ki terja nepristranski in takojšni odziv pristojnih državnih organov«, konec navedka, je v dokumentu zapisal Hojs, sicer nekdanji predsednik upravnega odbora Nova24 TV, znanega po intenzivni uporabi prav sovražnega govora. Policiji je odredil, navajam, »ukrepe za dosledno prepoznavanje različnih oblik sovražnega govora, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj in prekrškov, povezanih z njim, ter odkrivanje storilcev«. Konec navedka. Zanimivo, navodilo je izdal v času, ko se je na plakatih protestnikov pojavil slogan Smrt janšizmu. V SDS in v stranki zvestih medijih so ga takoj prepoznali kot grožnjo smrti Janezu Janši in volivcem SDS. Hojs je dal policiji navodila, ta pa je nato na podlagi kazenske prijave Janeza Janša vložila ovadbo zaradi suma več kaznivih dejanj. Ovadbe, ki jih je tožilstvo pred mesecem dni zavrglo. Seveda jih je zavrglo, saj je vsakomur jasno, le Janezu Janši in Alešu Hojsu očitno ne, da janšizem ni oseba, pač politično gibanje, ideologija, kot je to denimo stalinizem in tako naprej. Če se še enkrat povrnem k Hojsovim usmeritvam in navodilom glede protizakonitih revizij, ki jih je zaukazal minister v nepreklicnem odstopu, lahko ugotovimo, da ima med drugim – zanimivo! – preiskava Jelke Godec prednost. Hojs je namreč sredi julija policiji naročil, da mora pristopiti k doslednemu odkrivanju in preiskovanju kaznivih dejanj s področja nabave in upravljanja z medicinsko opremo in z zdravstvenim materialom. Pri tem jim je jasno odredil, da mora upoštevati ugotovitve parlamentarne preiskovalne komisije. Zdaj se vprašajmo, zakaj imajo za Aleša Hojsa prednost te parlamentarne preiskave, ki jih je vodila stranka SDS. To pojasnilo, spoštovani minister v odstopu, nepreklicnem, od vas pričakujem danes tukaj v sklopu te razprave. Resnično me zanima, kaj boste povedali, zakaj. Dalje, tukaj so tudi protizakonita navodila ministra v odstopu v zvezi z begunci. Posledica česar so, ker se krši od 1. junija naprej azilna zakonodaja po njegovih navodilih, nevzdržne razmere v Centru za tujce v Postojni, ki sem si jih pred dvema, tremi dnevi sama ogledala na lastne oči. Kot vidimo, se je v pol leta protiustavnih, nezakonitih in skrajno spornih dejanj, navodil in ukrepov ministra Hojsa nabralo toliko, da jih je resnično težko strniti v neko kronologijo, ne da bi nam pred tem morebiti kaj ušlo. Pa se vrnimo k izhodišču današnje interpelacije, k razvpitemu primeru Thompson. Ministrstvo za notranje zadeve se v svoji odločbi sklicuje na to, da je bil koncert organiziran z namenom zaslužka, ne pa z namenom izvrševanja kaznivega dejanja. Poznamo seveda veliko dejanj ekonomske narave, ki omogočajo zaslužek, a hkrati izpolnjuje tudi znake kaznivega dejanja, na primer preprodajo orožja ali preprodaja prepovedanih drog. Tudi v primeru Thompsona ekonomski razlog ne more biti razlog, da zamižimo ob očitno kaznivem hujskanju, poniževanju in širjenju nestrpnosti do drugih narodov. Resorna ministrstva seveda morajo tehtati med različnimi pravicami, vendar na prvem mestu jim mora biti varovanje in zagotavljanje pravic, za katere so po resorni delitvi pristojne. Zaslužek organizatorja s spornim koncertom vsekakor ne more biti tisti argument, s katerim bi Ministrstvo za notranje zadeve lahko varovalo človekove pravice potencialnih žrtev kaznivih dejanj. Poglejmo še hitre kadrovske menjave v policiji in na NIJZ, na ključnih položajih v slovenskem varnostnem in obveščevalnem sistemu takoj po nastopu nove vlade kažejo na to, da minister kaže interes po popolnem obvladovanju vseh služb z namenom prikrivanja posameznih nepravilnosti, ki bremenijo osebe, povezane z vodilno stranko SDS. Ob prvih pojavih dvomov o opravičenosti nekaterih ukrepov so bili vsi kadri po vrsti zamenjani z zvestimi podporniki stranke SDS; od vodstva MNZ, do policije, kriminalistične policije, vojske, Nacionalnega preiskovalnega urada in tako dalje. Ob vsem tem, ob razkritjih v aferi nakupov zaščitne opreme, ki bi utegnila biti še bolj razsežna kot orožarska afera in afera Patria skupaj, pa so, logično, vzklili tudi pozivi k protestom. Zaradi omejevalnih ukrepov in prepovedi javnih zbiranj so se protesti ne le pri nas, ampak tudi drugod po svet odvijali na različne načine, ki na eni strani omogočajo politično izražanje, hkrati pa zagotavljajo tudi spoštovanje samozaščitnih ukrepov za preprečevanje širjenja virusa. Protesti so se tako med drugim odvijali na balkonih s pripenjanjem transparentov na okna in balkon, s kolesarjenjem z uporabo zaščitnih mask in vzdrževanjem fizične razdalje. A na primeru legitimnih protestov jasno vidimo povečevanje represije. Glavna krivca za to pa sta premier Janez Janša in njegov minister v odstopu, torej minister za notranje zadeve Aleš Hojs, ki vse od nastopa mandata izvaja nedopustne pritiske na policijo in poziva h kriminalizaciji svobodnega političnega izražanja. Ob prej omenjenih protestih je namreč kar preko socialnih omrežij javnost obveščal o tem, kaj in kako naj počne policija. Tako je na primer 27. aprila na Twitterju objavil zapis, navajam, »vsem, ki sprašujete, kaj je počela policija danes v Ljubljani in Mariboru, odgovarjam, da je popisala večje število zbranih, ki bodo oglobljeni. Prav tako bo vložila ovadbe zoper organizatorje in udeležence, saj gre za kaznivo dejanje ogrožanja zdravja. Ne pričakujte pa, da bo ona vzrok nasilja«. Nato pa je dodal še eno sporno izjavo, in sicer, »pričakujem, da bo policija za identifikacijo vseh tistih, ki jih je kot udeležence petkovih in današnjih shodov potrebno kazensko ovaditi, uporabila vse javno objavljene slike in prispevke medijev oziroma socialnih omrežij. Večina državljanov skrbi za zdravje vseh in upošteva odloke«. Zamislite si! Tako zgledajo tviteraška navodila ministra v nepreklicnem odstopu. Aleš Hojs, minister v odstopu za notranje zadeve, ne le da izvaja pritisk nad delom policije in posega v njeno neodvisnost z napovedovanjem izdajanja glob in vlaganja kazenskih ovadb, pač pa izvaja pritisk tudi na Zdravstveno inšpekcijo, ki je edina pristojna za izdajanje glob zaradi kršitev prepovedi javnega zbiranja in gibanja oziroma za ugotavljanje, ali so sploh podane okoliščine za izdajo globe. Še enkrat poudarjam, potem ko je vlada Janeza Janše izpeljala politično čistko in na vse visoke položaje v represivnih organih imenovala svoje ljudi, se pravi v policiji, vojski, kriminalistični policiji, na NPU, minister za notranje zadeve kar preko socialnih omrežij daje navodila za njihovo delovanje. Gre za nedopustno politično vmešavanje v neodvisne organe, ki si jih je aktualna oblast v celoti podredila. Minister v nepreklicnem odstopu Aleš Hojs se je v zadnjih dneh ponovno spopadel tudi s Policijskim sindikatom Slovenje. Minister je namreč nadaljevanje izplačevanja schengenskega dodatka policistom pogojeval s tem, da sindikat v javnosti ne opozarja več na nepravilnosti v policiji. V sindikatu to ocenjujejo kot zelo odkrit poskus izsiljevanja ali ustrahovanja in neposreden poskus vplivanja na ustavno zagotovljeno pravico do sindikalnega delovanja. »Zaradi jasnih indicev, da gre v tem primeru za prirejeno analizo, se svet sindikata preoblikuje v stavkovni odbor«, to je bil navedek. Tako je ministru torej uspelo dodatno oslabiti delovanje policije in s tem povečati varnostno tveganje, v kolikor bo prišlo do stavke v policiji. Odgovornost je torej v celoti na strani ministra, ki je sicer nepreklicno odstopil, pa še vedno ministruje, ki očitno ne samo da ni sposoben in ne razume funkcije, na kateri se je znašel, temveč tudi namenoma sili v konflikte z zaposlenimi na ministrstvu in s tem otežuje delo ministrstva. Aleš Hojs pooseblja pravzaprav vse, kar je narobe s to vlado. Na primer popolno podrejanje vseh neodvisnih institucij v tej državi za svoje lastne interese. Policijo prevzemajo zato, da prikrijejo sumljive posle, korupcijo in kriminal, v katere so vpleteni sami. Preganjajo vse, ki si upajo misliti drugače, od kriminalistov do protestnikov. Ta človek vsak dan laže in zavaja in tudi krši zakone, zato je kljub temu da je nepreklicno odstopil, danes še zmeraj seveda minister. Vse našteto zelo jasno kaže, da se je nakopičilo veliko preveč razlogov, da Aleš Hojs ni primerna oseba za ministra za notranje zadeve. V že tako negotovih časih, ko se soočamo z epidemijo covid-19, kot tudi s poslabšanimi gospodarskimi razmerami, morajo na ministrskih mestih, še posebej pa na tako pomemben, kot je represivni resor za notranje zadeve, sedeti ljudje, ki dosledno spoštujejo Ustavo Republike Slovenije in zakonodajo Republike Slovenije. Gre torej za nedopustne odločitve in nedopustne prakse, ki kot v primeru Thomsona, vodijo do popularizacije in vzpona protidemokratičnih skrajno desnih sil za teptanje demokratičnih standardov, represivni pregon protestnikov in kriminalizacijo svobodnega političnega izražanja, kar je potrebno nemudoma preprečiti. V Levici se bomo vedno borili za visoke demokratične standarde in izpostavljali pomen svobodnih protestov in izražanja mnenj, zato bomo seveda interpelacijo zoper ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa podprli. Čisto ob koncu pa poglejte, danes smo dobili spet nove zadeve pred sebe: sporen nakup parcele Aleša Hojsa s pomočjo političnih prijateljčkov. Veste, kaj je izjavil človek, ki živi tam v bližini? »Novinarji ste, prosimo, ne pišite o Hojsovi parceli, počakajte, da nam najprej po 40 letih zgradijo kanalizacijo.« To je pripomba bodočega Hojsovega soseda, kajti kupil je to parcelo tako rekoč zastonj, ker tam ni bilo kanalizacije in urejenega dovoza, sedaj se čudežno bo pojavila kanalizacija in dovoz. Sami si razložite, zakaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati bo predstavil Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister Aleš Hojs, spoštovana državna sekretarja, spoštovani kolegice in kolegi! Nova Slovenija - krščanski demokrati v hramu demokracije vnašamo stabilnost, zaupanje v pravno državo, predvsem pa spoštovanje sočloveka. Spoštujemo drugače mislečega in smo se z njim pripravljeni pogovarjati ter skupaj poiskati rešitve, ki bodo zadovoljile obe strani. Po odstopu prejšnje vlade konec januarja in prihodu nevidnega sovražnika covid-19 Nova Slovenija ni želela vreči puške v koruzo in z novimi volitvami zaradi lastne preračunljivosti dodatno ogrožati zdravje državljanov Republike Slovenije. S pogovorom različnih političnih strank smo v dovoljenih pravnih okvirjih stopili skupaj. Skupaj! Skupaj smo sestavili 14. vlado Republike Slovenije, ki se je nemudoma že prvi dan zelo dobro odzvala na zahtevno situacijo doma in po svetu. Potem ko je prejšnja vlada državljanke in državljane pustila v leru oziroma na cedilu v najbolj ključnih trenutkih, se sedanja vlada z vso resnostjo, aktivnostjo sooča s ključnimi problemi. V zadnjih mesecih je Državni zbor sprejel več protikoronskih paketov, ki so uspešno reševali kritično zdravstveno situacijo in gospodarstvo, ki je hrbtenica državnega proračuna. Družinam smo povrnili dostojanstvo in uspešno naslovili brezposelnost, ki je velik problem držav sveta v času po pandemiji. V srcu Evropske unije smo izpogajali rekorden nov sveženj denarja, ki bo Slovenijo obrnil k razvoju, službam z večjo dodano vrednostjo, predvsem pa k enakomernemu razvoju celotne države. Živimo v zelo zahtevnem času, ki nas bi moral tukaj, v hramu demokracije združevati in nas spodbuditi k iskanju najboljših rešitev za Slovenke in Slovence. V teh zahtevnih časih so opozicijske stranke z brezkompromisnostjo, željo po vrnitvi na oblast za vsako ceno, potem ko so same vrgle puško v koruzo, zavrnile sodelovanje s trenutno vlado pri iskanju najboljših rešitev za Slovenijo in se osredotočile na ponoven naskok na oblast. Opozicijski kolegi so v razgretem medijskem prostoru, ki so ga sami politično dodatno razgreli, napovedali vrsto interpelacij. Interpelacija ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo opozicijskim strankam zaradi trhlih argumentacij ni prinesla želenega učinka. Po drugi strani pa je povezala koalicijo, ki je dobila dodatno potrditev, da deluje v korist državljank in državljanov Republike Slovenije. V Novi Sloveniji - krščanski demokrati smatramo današnjo interpelacijo notranjega ministra gospoda Aleša Hojsa kot legitimno orodje opozicijskih strank, vendar v očitanih dejanjih ne prepoznamo znakov teže, ki bi jo morala interpelacija vsebovati. Rdeča nit današnje interpelacije je morebitni, neodigrani koncert, ki je postal v teh zahtevnih časih prvovrstno politično vprašanje, ki bi po našem mnenju moralo ostati le pravno vprašanje. Čeprav so glasbeni okusi različni, je potrebno spoštovani pravno državo in z njo sodbo Upravnega sodišča. Naj vse prisotne opomnim, da je sodba Upravnega sodišča z dne 11. 6. 2019 odločbo Upravne enote Maribor po prepovedi koncerta odpravilo in vrnilo v postopek. Sodba nas opominja, da je v luči spoštovanja načel pravne države potrebno pred vsakršnim jemanjem pravic javnega zbiranja s strani države opraviti presojo po načelu sorazmernosti. Torej, ali je mogoče doseči cilj spoštovanja zakonodaje tudi z milejšimi ukrepi od takojšnje prepovedi javnega zbiranja ali prireditve. Današnja vložitev interpelacije proti notranjemu ministru Hojsu ne rešuje ničesar, prinaša pa še večjo politično napetost in razdeljenost. Če kaj, potem resnično potrebujemo posodobitev zakonskega okvira, ki bo jasneje določal ničelno toleranco do javnih pozivov k nestrpnosti, podpihovanja sovraštva in do promocije vseh oblik totalitarizmov – fašizma, nacizma in tudi komunizma. V Novi Sloveniji - krščanski demokrati se zavedamo, da živimo v parlamentarni demokraciji, kjer je mogoče tudi, da se oblast izmenjuje. Generalni direktor policije ima v dovoljenih pravnih okvirih možnost imenovati ali razrešiti direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada, pri čemer se za postopek uporabljajo določbe Zakona o javnih uslužbencih, ki urejajo imenovanje in razrešitev direktorja organa v sestavi. Za razrešitev in imenovanje direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada so bile uporabljene določbe 82. člena Zakona o javnih uslužbencih. Enaki pravni okviri, ki so jih uporabljale predhodne vlade, niso nikakršen argument za vložitev današnje interpelacije. Dobršen del sveta se ne sooča samo z nevidnim sovražnikom, ampak tudi s problemom množičnih nedovoljenih ilegalnih migracij. Naša država ni izjema. Čeprav v notranjosti Slovenije tega problema ni občutiti v tolikšni meri, smo v Novi Sloveniji prisluhnili večini županov ter predvsem našim državljankam in državljanom ob meji. Njihov glas smo večkrat prenesli v hram demokracije. V naših argumentih nismo vzbujali strahu, ampak smo navajali točne podatke in težka izkustva naših državljanov. V Novi Sloveniji se zavedamo, da so s sprostitvijo meja po prvem valu covid-19 razmere postale kritične. Pohvaliti želimo trud in delo vseh pripadnic in pripadnikov policije, vključno z vključitvijo pomožnih policistov oziroma rezervistov, vendar na terenu vidimo, da so izčrpane vse kapacitete policije pri varovanju državne meje. Tudi sami podpirajo večjo angažiranost Slovenske vojske. Strah ljudi, predvsem tistih, ki živijo ob slovenski južni meji, pred množičnimi ilegalnimi migracijami, ki se zdaj dogajajo, ni brezpredmeten in nekaj, kar lahko kot predstavniki ljudstva preprosto ignoriramo. Podatki policije nam kažejo vso resnost problema, saj lahko iz njih izluščimo, da je od junija do avgusta letošnjega leta za 26 odstotkov več ilegalnih prehodov meje kot v enakem obdobju lani. Sosednja država Italija in njihovi varnostni organi, ki v večji meri vključujejo tudi njihovo vojsko z večjimi pooblastili, so letos Sloveniji vrnili že trikrat več oseb kot lani na podlagi mednarodnih sporazumov o vračanju oseb. Slovenska policija je letos pri vračanju oseb nazaj na Hrvaško s številko 6 tisoč 781 oseb že presegla lansko raven. Vsi zgoraj navedeni podatki so točni in z njimi ni mogoče manipulirati, zahtevajo pa takojšnje ukrepanje. Dolžnost države je zaščititi svoje državljane in svoje meje pred ilegalnimi migracijami, zato pozdravljamo velik angažma notranjega ministra Hojsa pri naslavljanju tega zelo resnega problema. Nova Slovenija - krščanski demokrati smo glas ljudi, zato verjamemo, da bi bil ponoven razmislek o aktivaciji 37.a člena Zakona o obrambi več kot upravičen. Današnja interpelacija opozicije ni glas razuma in tehtnih argumentov, predvsem pa ne rešuje ničesar, kaže pa na brezkompromisen boj opozicije za oblast. Namesto interpelacije bi morali posodobiti zakonske okvire, ki bodo jasno določali ničelno toleranco javnih pozivov k nestrpnosti, podpihovanju sovraštva in do promocije vseh oblik totalitarizmov. Iz vseh navedenih dejstev smo se v Novi Sloveniji - krščanski demokrati soglasno odločili, da današnje interpelacije ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavila Maša Kociper.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Minister Aleš Hojs je brez dvoma zanimiva oseba. Verjetno ni nobenega dvoma, da je precej inteligenten, učinkovit pri zasledovanju svojih ciljev, zlasti pa retorično spreten. Predvsem pa ne skriva svoje ideološke in skrajno desne politične opredelitve in ne izbira besed, ko zaradi te opredelitve obračuna z drugače mislečimi. Prav zaradi tega svojega načina komuniciranja naj bi bil, vsaj tako je moč prebrati, izključen iz stranke NSi, ki ji je nekoč pripadal. Že na hearingu ob predstavitvi ministra je bilo pri njem zaznati tendenco avtoritarnega, avtokratskega vodenja in želje po nadzoru tudi nad tistimi institucijami, ki so po naši ustavi in zakonih neodvisne in samostojne. V Poslanski skupini SAB smo zato od prvega dne, ko smo izvedeli za ime kandidata za notranjega ministra, opozarjali, da zna prav to biti oseba, ki bo precej kompromitirala delo te vlade. »Sem človek, ki ima rad red,« je rekel minister na predstavitvi in dodal, da misli, da ni nič narobe s tem, da uvede red na policiji, tožilstvu in sodiščih. Izpostavil je ta tri področja in v opoziciji nas je pri nadaljnji predstavitvi kmalu začel skrbeti način, na katerega si minister predstavlja red na teh področjih doseči. Danes z gotovostjo lahko rečemo, da se nismo motili, saj se ta način razmišljanja kaže tudi pri delovanju v praksi. Tak avtoritativen način mišljenja in delovanja je ministrovanje ministra Hojsa prežemal že od začetka te funkcije in se zlasti kazal, vsaj na začetku, predvsem v agresivnem kadrovanju njegovi politiki zvestih kadrov. A samo vprašanje časa je bilo, kdaj bo pri takšnem razumevanju pristojnosti prišlo do prvega resnejšega; in to se je zgodilo kmalu. Zaradi suma sporne nabave zaščitne opreme je preiskavo sprožil tudi Nacionalni preiskovalni urad. Med drugim so preiskovali tudi vidne predstavnike Vlade. To je ministra, očitno pa še koga, več kot zmotilo. Dan po opravljenih hišnih preiskavah, ki jih je NPU izvajal tudi pri ministru Počivalšku, je namreč minister Hojs v javnosti podal svoj nepreklicni odstop. Očitno si je delo policije predstavljal nekoliko po svoje. Kriminalistom na NPU je očital, da opravljalo politično motivirano delo. Dejal je še, da po njegovem mnenju policija ne služi državljankam in državljanom, temveč deluje v službi globoke države. Še več, v svoji odstopni izjavi je poudaril, da s policijo v tej udbovsko-partijski strukturi sodelujeta tudi sodstvo in tožilstvo. A ob tej priliki je minister Hojs povedal še nekaj pomembnega. Dejal je, da ocenjuje, da mu pooblastila ministra za notranje zadev, in tukaj ga citiram, »ne omogočajo neposrednega vpliva ali vmešavanje v delo NPU ali kogarkoli s policije«. Kaj je želel s tem povedati? Morda pa ne bi bil on tisti, ki je želel vplivati na delo policije in tožilstva, ampak nekdo drug. In ker on tega ni želel, je nepreklicno odstopil. Samo tako je mogoče razumeti to njegovo izjavo. Samo tako je mogoče razumeti izjavo, da se zaveda, da mu njegova pooblastila ne omogočajo neposrednega vpliva ali vmešavanja v delo NPU. Ne glede na to izjavo pa ostalo delovanje ministra Hojsa deluje v drugi smeri. Kar nekaj strokovnjakov je poudarilo, da gre pri ministru za očitno popolnoma nerazumevanje pristojnosti ministra za notranje zadeve. Tudi v Društvu kriminalistov Slovenije so bili ogorčeni in zaskrbljeni nad napadi in izjavami določenih politikov glede policije, še posebej pa nad izjavami ministra Hojsa. Svoje delo namreč opravljajo profesionalno, so rekli, v skladu z zakoni, pri tem pa ne dopuščajo, da bi se v to vtikala politika. Če se na kratko dotaknemo še odločbe Ministrstva za notranje zadeve glede Thompsonovega koncerta, o kateri je bilo danes toliko govora. V stranki SAB se strinjamo, da v Sloveniji koncertu takega kova pevca, kot je Thompson, ni mesta. Že Ustava Republike Slovenije prepoveduje razpihovanje sovraštva in nestrpnosti. Poveličevanje ustaštva pomeni teptanje človeškega dostojanstva, na kar v naši stranki ne pristajamo. Ostro nasprotujemo vsakemu sovražnemu govoru, saj ima negativen vpliv na družbo ter po nepotrebnem ustvarja napetost med ljudmi. Te in druge očitke, navedene v interpelaciji, pa so v dolgem obdobju, ko smo čakali na to, da se interpelacija tudi dejansko izvede, dopolnila še druga, povsem nesprejemljiva ravnanja ministra. V javnost so tako pricurljale podrobnosti glede navodil, ki bi jih naj dajal vodstvu policije. Že v mesecu aprilu naj bi dajal navodila policiji glede postopanja s protestniki. Pri tem je policijo pozval, naj za prepoznavanje protestnikov uporabi slike na družbenih omrežjih. Do ravnanj štajerske varde je bil, recimo, precej manj strog. Na dogodek na policijski postaji v Slovenski Bistrici se je odzval šele nekaj dni kasneje s precej milejšimi navodili kot pri ravnanju z udeleženci protestnih shodov. Po zamenjavi vodstva policije, ko je vršilec dolžnosti generalnega direktorja postal gospod Jurič, se je minister pričel vtikati v konkretne predkazenske postopke. Zahteval naj bi revizijo več primerov, ki jih vodi NPU, med njimi pa naj bi bile tudi odprte zadeve. Vse te zadeve usmerjajo pristojni državni tožilci in s svojim vmešavanjem torej minister posega v pristojnosti, ki so po zakonu pridržane zgolj zanje. Ker je bilo o tem danes že veliko povedanega, se o teh pristojnostih tukaj ne bi v detajle pogovarjali. Niso tudi skriti napori oziroma prizadevanja, da bi se institucije, kot so NPU in podobne samostojne neodvisne institucije, da bi se njihove pristojnosti zmanjšale ali celo ukinile. Številni so tako mnenja, da si Aleš Hojs v dobri polovici leta po nastopu funkcije privoščil najhujši pritisk na delo policije in tožilstva v zgodovini naše države. Ne moremo tudi mimo njegovega načina komunikacije. Ob njegovih objavah na družbenih omrežjih se človek upravičeno vpraša, ali je taka komunikacija primerna za nekoga, ki zaseda tako visoko funkcijo. Zaradi nepreklicnega odstopa ministra Hojsa, ki ga je tudi javno objavil, odstop namreč, javnost in poslanci dolgo nismo vedeli, ali bo do interpelacije, o kateri se pogovarjamo danes, sploh prišlo. Minister Hojs odstopa ni zgolj ponudil, ampak je nepreklicno odstopil. Ni zgolj predlagal sporazumne prekinitve delovnega razmerja, če potegnem to vzporednico z delovnimi razmerji, ampak je delovno razmerje enostransko odpovedal, pa vendar smo v Državnem zboru zaman čakali obvestilo predsednika Vlade o odstopu notranjega ministra. S tem je kršil predsednik Vlade ne samo posredno ustavo, ampak tudi svojo poslovniško dolžnost. Predvsem pa se vsi skupaj moramo zamisliti nad načinom, kako se je ta zadeva v tej smeri končala. Če si je predsednik Vlade premislil, če je svojega ministra želel obdržati, bi morala biti do ljudi v Sloveniji, do državljanov, tako poštena in korektna in stopiti pred kamere in to obrazložiti, ne pa, da se z otročjim izgovarjanjem na neodprto kuverto zavaja in podcenjuje, celo žali slovensko javnost. Neverjetno je, kaj si nekateri ljudje, ki so na funkcijah, mislijo, da si lahko privoščijo. Kakorkoli. Minister Hojs je še vedno minister, in to minister s polnimi pooblastili. Ni samo požrl besede, ampak je dokončno izgubil obraz. To so domiselno povzeli tudi letaki ,ki smo jih pred časom, ponovno pa danes zjutraj, lahko videli na tleh v centru Ljubljane in ki pravijo: Aleš Hojs – nepreklicno brez obraza. In Aleš Hojs, spoštovani minister, če ste na tej funkciji proti svoji volji, kljub temu da ste želeli in resno mislili s svojim nepreklicnim odstopom, potem lahko do vas čutim samo obžalovanje. Glede na vse povedano v Poslanski skupini SAB menimo, da Aleš Hojs ni primeren za funkcijo ministra, in zato bomo danes to interpelacijo seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o interpelaciji. Prvi ima besedo predlagatelj Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Dokler imam še vašo popolno pozornost, dovolite mi, da vam samo omenim, da bom v naslednjih urah predstavil dokument, ki de facto dokazuje, da je policija v rokah stranke SDS. Dovolite mi, da preidem kot komentar na izvajanje spoštovanega ministra in seveda interpretacijo vseh tistih, ki po domače rečeno štango držijo ne glede na ustavo, ne glede na zakon – moram se usesti, se opravičujem – ne glede na zakon, ne glede na ustavo. Ampak ta podpora temelji predvsem – ne boste verjeli – na koalicijski pogodbi. V nadaljevanju bomo jaz in moji kolegi in koalicijski partnerji dokazovali laži, sprenevedanja in prekoračitve pooblastil ter seveda kršenje zakonodaje s strani ministra in njegove najožje skupine. Thompson je pomembno vprašanje – nedvomno, ampak dovolite mi, da se dotaknem v svojem uvodu enega od ključnih vprašanj, ki se v zadnjih tednih odpirajo v strokovni javnosti. Ne samo Urad generalnega državnega tožilstva, Društvo kriminalistov, Policijski sindikat Slovenije, avtorji zakona – vsi ti in mnogi drugi govorijo o tem, da so usmeritve in obvezna navodila, ki jih je Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb dobila v nadzoru, nezakonito početje. Včeraj smo na komisiji soočili strokovnjaka dr. Žaberla, ki je avtor tega dokumenta, in politika – ministra za notranje zadeve gospoda Aleša Hojsa. Dejansko šola prava, implementacije, razumevanje zakonodaje, ki jo je sprejel Državni zbor, tistemu, ki ta sprejeti zakon mora implementirati, znati brati in seveda razumeti. Dovolite mi, da vam ob tem obrazložim, da je Fakulteta za varnostne vede Univerze v Mariboru pripravila jasno mnenje o nezakonitem delovanju ministra Aleša Hojsa v primeru danih usmeritev policistom. Jasno razblini vse dvome in vprašanja o tem, kaj minister sme in česa ne sme početi, kaj lahko počne v kazenskem in predkazenskem postopku, kaj lahko počne v tistih zadevah, ki so še v teku, torej odprtih zadevah, in kaj lahko počne v tistih zadevah, ki niso več v teku, torej so zaključene. Specializirano državno tožilstvo je Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb jasno povedalo, da minister za notranje zadeve ne more in ne sme razpolagati z informacijo, ali so vsi primeri nadzora s strani ministra za notranje zadeve, naslovljenega na direktorja slovenske policije, upravičene ali pa ne. Zakaj? Ker on tega ne more vedeti. Minister Hojs trdi, da je vseh pet primerov zaključenih. Minister Hojs ni pooblaščena oseba, tega ne more in ne sme vedeti! Torej, laže. V kolikor on trdi in to počne javno večkrat, da so zadeve zaključene, laže. Dokaz je mnenje Specializiranega državnega tožilstva, ki govori o tem, da Hojs tega ne more vedeti. Društvo kriminalistov: minister policiji lahko daje določene usmeritve in navodila, vendar pa tukaj moram opozoriti, da pristojnosti ministra – tistega, ki sedi tam – ne velja za policijske postopke, katere usmerja na podlagi zakona, ki ureja kazenski postopek, predvsem pristojni državni tožilec. Torej, tukaj je jasno, minister počne tisto, kar bi moral državni tožilec. Tukaj se pristojnosti ministra končajo. Tako je zadeve obrazlagal predstavnik Društva kriminalistov gospod Slavko Koroš, ki je bil zaradi te izjave umaknjen s svoje funkcije dan kasneje. Tako počne stranka SDS, tako harajo po policiji. Urad generalnega državnega tožilstva – to ne govorim o posameznih odvetnikih, ki jih najame stranka SDS, ampak govorimo o Uradu generalnega državnega tožilca – sporoča, da je za delovanje pravne države ključno spoštovanje veljavnih predpisov in delovanje izključno v mejah predpisanih pristojnosti. V skladu s tem tudi pričakuje, da se delo državnih tožilcev in ocena delovanja državnega tožilstva izvaja skladno z Zakonom o državnem tožilstvu in da to počnejo izključno organi, ki so za to pristojni – in ne minister Hojs. Hkrati pa tudi sami ne posegajo v pristojnosti drugih institucij – kar počne minister Hojs. In dodajajo, da generalni državni tožilec nima ne pooblastil in niti pristojnosti, da bi ocenjeval delo in nadzorstvene ukrepe, ki jih v sklopu svoje pristojnosti uvede minister za notranje zadeve. Dobil je košarico številka 2. Košarica številka 3. Policijski sindikat Slovenije pravi, da so usmeritve in navodila pravno nedopustna in da se policistke in policisti zaradi izvajanja spornih usmeritev in navodil lahko spravijo v pravni in kazenski postopek. Torej, lahko bi bili kaznovani policisti, ker počnejo to, kar njihov minister, njihov šef narekuje direktorju policije. Od Hojsa celo zahtevajo, da sporne usmeritve in navodila nemudoma odpravi. To je javna objava. Spoštovani minister Hojs! Kot že rečeno, niste ne avtor, ne predlagatelj, ne tisti, ki je ta zakon izglasoval v Državnem zboru. To je Državni zbor. Vi lahko samo implementirate zakone, kot so sprejeti in interpretirani v Državnem zboru. V javnosti bo danes jasno nakazano, kje je Aleš Hojs prekoračil svoja pooblastila, s tem ko ni imel zakonske podlage, da počne to, kar počne. Torej, usmerja policijo samo tam, kjer stranka SDS ima lastne in neposreden interes. Z velikim pričakovanjem bom dočakal trenutek, ko se bo minister Hojs opredelil do teh in do mnogih drugih vprašanj, ki jih bomo danes postavljali ministru in seveda njegovim podpornikom, ki so mu danes na nek način vseeno izkazali podporo, kljub temu da počne stvari, ki so v neskladju z zakonom in z zakonodajo, ki je njemu podrejena.
Hvala lepa. Postopkovno, izvolite. Anja Bah Žibert.
Poglejte, spoštovani predsedujoči, tukaj je potrebno proceduralno. Kolega Matjaž Nemec – in tukaj gre za sam postopek, ker pač smo v dvorani in moramo stvari vedeti in vedeti tudi nekatere stvari, ki so resnične – operira z dopisi in govori o stvareh, ki so neresnične in bi bilo nujno, da te stvari dobimo v roke. Prvič. Pove naj, na kakšen način jih je dobil, v imenu koga jih je poslal, ali je potem tiste člane, v imenu katerih je poslal, tudi obvestil o teh odgovorih. In kot tretje, spoštovani kolega Nemec – in to je nujno vedeti in nujno je to postopkovno, predsedujoči – dopis, o katerem danes govori in ga je izpostavljal kolega Nemec, ni pripravila Fakulteta za varnostne vede. To je laž. Fakulteta ga je dala izdelati zunanjemu sodelavcu, ki je pod ta dopis podpisan in ta zunanji sodelavec je gospod Žaberle, sodelavec SD v času Bohinčeve vlade. Ne govorite o strokovnih dopisih in strokovnih mnenjih! To niso strokovna mnenja in to moramo vedeti in za te dopise morajo ljudje oziroma državljanke in državljani izvedeti tudi na ta način, da jih dobijo poslanke in poslanci. To je laž in zloraba položaja predsednika Knovs.
Hvala, hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, izvolite. Dr. Trček, postopkovno.
Glejte, to je šolska zloraba postopkovnega. To je razprava. Postopkovna naj bojo namenjena postopkovnem. To je moj postopkovni predlog. Imajo – koliko? – 3 ure časa za razpravo, naj jo kurijo tam.
Hvala lepa, za vaš predlog. Besedo ima minister Hojs. [[oglašanje iz dvorane]] Prej je on vzdignil roko. [[oglašanje iz dvorane]] Minister Hojs, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Treba je stvari morda majčkeno bolj umirjeno povedati, zato da ne bo izgledalo tudi, kot da se gremo nek gledališki nastop, ki ga nekako čutim iz razprav nekaterih. Mislim, da je prav, da tudi slovenska javnost ve. Torej, na včerajšnjem Knovsu, kamor sem bil povabljen s strani gospoda Nemca. Najprej je treba povedati, da je bil ta Knovs sklican v popolnoma politične namene. Ta seja Knovsa je bila sklicana prejšnji teden, ko je bilo načrtovano, da bo tale interpelacija prejšnji teden. Ker se je ta interpelacija prestavila, je tudi gospod Nemec prestavil sejo Knovsa. Torej, vse skrbno in pravilno načrtovano. Na sami seji je gospod Nemec povedal, da je pridobil mnenje strokovnjaka gospoda Žaberla, celo na seji je bil gospod Žaberl, tako kot je gospod Nemec povedal, ravnokar, ki ga je gospod Žaberl izdelal brezplačno. Si predstavljate? Brezplačno ga je izdelal! Najbrž je gospod Nemec poklical fakulteto, potem je gospodu Žaberlu naročil, kaj mu naj naredi, in gospod Žaberl ga je izdelal brezplačno. Na vprašanje nekaterih članov komisije, da je ob naši pravni znanosti ali pa ob različnih mnenjih pravnikov, morda smiselno, da bi imeli še dve ali tri mnenja, kajti morda se bosta pa ti mnenji kaj razlikovali, je gospod Nemec odgovoril, da komisija nima denarja in da se s tem ne bo ukvarjal. Ko sem ga zaprosil, da to mnenje vidim, torej na komisiji, da ga preberem, mi ga ni želel izročiti. Pokazal mi ga je kasneje, preko Twitter objave, kjer je na Twitter objavi objavil predmetne zapise gospoda Žaberla. To, kar je gospa Anja Bah, poslanka, povedala, drži. Gospod Žaberle je bil eden ključnih ljudi v kabinetu ministra Bohinca, ministra stranke SD v času vodenja policije gospoda Marka Pogorevca. Takrat je stvar šla tako daleč, torej z gospodom Bohincem in z gospodom Žaberlom, da sta se oba želela vtikati v neposredne vpoglede, kaj in kako policija dela. Torej v neposredne zadeve, ne zgolj v to, kaj nadzirajo in kako nadzirajo in tako naprej, ampak neposredno v odprte zadeve. Gospod Pogorelec se je temu uprl in Ustavno sodišče je takrat, to sem povedal že na televiziji javno, Ustavno sodišče je takrat odgovorilo, da seveda imajo to pravico. Torej Ustavno sodišče v sestavi kadrov SD, ministri v sestavi kadrov SD, so to pravico takrat imeli. Gospod Nemec je ravnokar povedal, da je razčiščevanje, ali pa – kako naj temu rečem – revizija, ali pa ugotovitve teh primerov velik interes stranke SDS. Drži. Drži. Razčiščevanje kriminala v Sloveniji je velik interes stranke SDS. V pranju iranskega denarja je, vsaj po ocenah nekaterih, v provizijah tukaj, v naši državi izginilo 100 do 200 milijonov evrov. V preiskavah žilnih opornic je ta spoštovani državni zbor ugotovil – soglasno, če se ne motim –, da so milijoni izginili v nabavah, javnih nabavah, v slovenskem zdravstvu. V preiskavi ostalih zadev je ravno tako, skoraj vseh, morda v eni ne, ravno tako Državni zbor ugotovil, da se je pokradlo milijone. Zato ponavljam, v stranki SDS je velik interes, da se kraje v Sloveniji ustavi. V vseh teh postopkih, ki jih omenjate, gre seveda še za eno zlorabo, zlorabo vas gospod Nemec, gospoda Žaberla in vseh tistih, tako imenovanih eminentnih pravnikov. Jaz sicer razen gospoda Žaberla do zdaj še nikogar nisem videl, ki bi kaj takega napisal. Ker se govori o tem, da se vmešavamo v odprte zadeve, da je iranski denar zaključen, je povedalo tožilstvo. Pa tudi če ne bi, se nihče ne vpleta, nihče se ne vmešava, nihče ni dajal navodil ne direktorju policije ne nikomur drugemu, da usmerja ali počne kaj drugega s preiskavo. Vsi ti postopki, ki so napisani v obveznih navodilih pod točko 4, so zaključeni za policijo. Bodisi da je bilo podano poročilo bodisi da je bila podana kazenska ovadba. Naloga direktorja policije je, da preveri, ali je v postopkih, ki so za policijo zaključeni, njegovo moštvo – če rečem bolj po domače, njegovi kriminalisti, njegov stuff – opravilo stvari, tako kot jih mora, ali pa je morda kaj pozabil. Morda pa je kaj pozabil namenoma. Morda pa koga ni zaslišal. Morda se vam zdi neverjetno, da je po Sloveniji gospod, ki je bil organizator pranja milijardnega iranskega denarja, mesece hodil prosto, se po Sloveniji sprehajal, pa ga kriminalisti niti zaslišali niso. Dejansko se človek vpraša, ali je res da zgolj v interesu SDS, da se stvari v Sloveniji spremenijo. Verjamem, da ne. Večino teh primerov ste obravnavali v Državnem zboru, večino teh primerov ste v Državnem zboru zaključili s skoraj soglasnimi ugotovitvami in v večini primerov ste že poslanci sami ugotovili nezakonita dejanja – kolikor seveda lahko poslanci to ugotavljate, o zakonitosti ali nezakonitosti na koncu odloča nekdo drug – in v večini primerov ste se s svojo politično voljo opredelili, da želite temu narediti konec. Od tistega prvega primera Banke Slovenije, če se ne motim, je minilo osem let, pa se ni zgodilo nič. Torej, po vaši logiki, po vaši oceni je ta primer še zmeraj odprt, ker ga v vsakem trenutku lahko odpre državno tožilstvo. Spoštovani gospod Nemec, do kdaj naj čakamo, da bo zaprt? Tako kot je prej gospod Jelinčič govoril, do 2030 ali do 3020? Enkrat se take pravne latovščine končajo. Dovolite, da v tem uvodu povem še nekaj besed oziroma stvari, ki ste jih izrekli v svojih predstavitvah, v katerih je mrgolelo laži. Ena od zelo pomembnih stvari, ki jih je povedal gospod Baković, ki je ni sicer direktno povedal kot trditev, ampak jo je opredelil, kot bi se lahko razumelo, ali pa bi se morda dalo slutiti, ali pa je gotovo bilo tako, je bil stavek, kjer je govoril, da »so gospe nedvomno doživljale politične pritiske ob tem, ko so izdale zavrnitev prepovedi koncerta Thompsona.« Morda tega v uvodu nisem povedal, pa povem zdaj. To je ena od mojih odgovornosti ali pa ena od mojih hib v tem konkretnem primeru, da o navedeni odločbi nisem bil seznanjen; to odgovornost prevzemam. Potem ko sem izvedel, da je ta odločba izdana – mislim, da sem izvedel 4. ali 5. junija, ne spomnim se točno, kdaj –, sem nemudoma poklical vodjo direktorata, ki skrbi za te upravne postopke, in jo vprašal, kako je mogoče, da me o tako eminentnem casu, tako eminentni zadevi ni obvestila. Povedala je, da to drži, da se opravičuje, dogovorili smo drugačen način obveščanja v bodoče. Ampak lahko vam vsekakor rečem, da minister, pa ne samo jaz, katerikoli minister, o vsakem posamičnem zadnjem aktu, ki ga izdajajo uradniki na ministrstvih, enostavno ne more biti obveščen. Prav je, da je obveščen o tistih stvareh, ki pa bi lahko vzbujale ali pa so družbeno in še kako drugače pomembne. Zato smo prav na podlagi tega primera na ministrstvu vzpostavili drugačen način obveščanja. Nikakor ne vpletanje v same postopke, govorim o obveščanju. Sem pa, seveda, takoj po razgovoru z njo poklical tudi obe uradnici; torej obe gospe, ki sta, tako kot ste večkrat povedali, v svoji prvi odločbi koncert ne dovolili, kasneje pa na podlagi odločbe, sklepa Upravnega sodišča, v popolnosti sledili temu sklepu in v ponovnem odločanju koncert dovolili. Še enkrat poudarjam, govorimo o fikciji, govorimo o koncertu, ki ga nikoli ni bilo in ga ne bo. Torej, pogovarjamo se o tem, ali imamo postopke, pravne postopke, postopke, ki so skladni s pravno državo, v katerih lahko ljudje neko odločbo dobijo, jo izpodbijajo, ponovno dobijo, ponovno izpodbijajo, ali za njih velja pravno varstvo. Torej, ne pogovarjamo se o tem, kar si predstavlja gospod Nemec, da minister pride v pisarno in če je antifašist, to je pogoj, potem lahko odločbe po mili meri odpravlja, zahteva, odreja in tako naprej. Torej, ne pogovarjamo se o tem, pogovarjamo se o pravni državi. Obe gospe sta mi povedali, da sta bili tudi sami presenečeni nad odločbo Upravnega sodišča, ampak da v tem postopku glede na sodbo ni bilo mogoče odločiti drugače. In seveda sem te njune argumente v polnosti razumel. Potem pa je sledilo še naslednje vprašanje, zanimalo me je, ali je kdorkoli na njiju v ministrstvu ali izven njega v samem postopku pritiskal. Zanimivo, da nobena od njiju ni hotela povedati ne ja ne ne, potem ko sem jima povedal, da naj vendarle povedo, kaj in kako so povedale, ja, imeli smo pritiske, da se koncert prepove, ampak vendarle sta raje sledili odločbi sodišča in naredili, tako kot je zahtevalo sodišče. V tej zvezi je treba povedati tudi to, kar sem povedal tudi na začetku, da je bil interes člana stranke SD, načelnika upravne enote o tem, da se ta koncert prepove, izjemen. Torej, neposredno se je želel vpletati ne samo v delo, ki ga kot predstojnik organa seveda mora nadzirati, torej same upravne enote, ampak tudi v delo drugih organov, torej klici na Ministrstvo za javno upravo, želja po sestanku z ministrom Koritnikom, klici na naše ministrstvo in še in še bi lahko povedal, jasno kažejo na to, da je gospod načelnik upravne enote precej po svoje razumel vodenje upravnega postopka. Ob tem je treba povedati še nekaj, gospod Trol, če se ne motim, imam tudi s seboj to, je v začetku meseca januarja vložil zahtevo za odškodnino. Si predstavljate? Postopek ni končan in gospod Trol zahteva odškodnino. In glej ga čudo, načelnik upravne enote začne pritiskati na ostale organe, da se koncert prepove. Torej vsakemu zdravorazumskemu Slovencu je jasno, da je odškodnina možna zgolj v primeru, da je nekaj nezakonito prepovedano. Če je dovoljeno in sam ne organiziraš koncerta, potem je jasno, da ti odškodnina ne pripada. V tem primeru, glej ga čudo, načelnik Upravne enote Maribor, član stranke SD, na veliko pritiska, da se koncert prepove. Ali je bil kdo s kom v dogovoru, ne vem. Torej, ali je načelnik upravne enote bil v dogovoru z gospodom Trolom v smislu tega, da se koncert prepove, potem pa se bodo že zmenili, ne vem. Vem pa, da stranka SD slovi po tem, da ne plačuje računov, torej da imajo dolg, pa ne od včeraj, ampak izpred let. Da ne plačujejo računov za svojo volilno kampanjo, torej sla po denarju ali pa po pokrivanju stroškov je v tej stranki gotovo močno in izrazito. Nadalje je gospod Baković govoril o sindikatih, policistih, za katere vemo, da ne smejo biti člani političnih strank. Drži. To piše celo v ustavi. In glej ga zlomka, sindikat, ki ima največ povedati čez mene, ki sklicuje javne novinarske konference skupaj z gospodom Štrukljem – vemo, kam spada gospod Štrukelj –, podpredsednik tega sindikata ni član stranke SD, ampak, glej ga zlomka, kandidira na listi stranke SD in je občinski svetnik na listi stranke SD. Mislim, da je bil celo podžupan, če se ne motim, stranke SD. Torej, gospod Baković, seveda absolutno podpiram vaša prizadevanja, vsaj tako sem vas razumel, za popolno depolitizacijo policije. Zato verjamem, da bo tudi stranka SD podprla moj predlog, ki bo novelacija Zakona o organiziranosti in delu v policiji, kjer bomo jasno zapisali: noben policist, torej vsak zaposleni v policiji, ne more opravljati politične funkcije. To seveda ne bo pomenilo, da policisti, v kolikor bi želeli, ne bodo smeli kandidirati na listi stranke SD ali pa na listi SDS, da ne bo pomote, se pravi lahko bodo kandidirali. V trenutku, ko bodo izvoljeni bodisi kot občinski svetniki, bodisi kot podžupani ali na kakršnokoli drugo politično funkcijo, jim bo avtomatično prenehala zaposlitev. To se mi zdi edina prava rešitev za to, da bomo res lahko verjeli, da je nezdružljivost ali pa nečlanstvo policistov v političnih strankah zagotovljeno. Sicer pa imamo drugega človeka sindikata, ki govori, da je nepolitičen, kandidira pa na listi stranke SD – meni precej ali pa zelo nerazumljivo. V tem uvodnem delu bi se rad ozrl ali pa povedal še eno stvar, ki ste jo poudarjali, mislim da, pravzaprav skoraj vsi trije, torej gospa Sukičeva, gospa Kociprova in, če se ne motim, tudi gospod Baković, ampak se opravičujem, če tega vi niste izpostavljali. Gre pa za tako imenovano usmerjanje oziroma nadzorovanje oziroma usmerjanje policije v primeru javnih protestov. Gospa je povedala, korektno je citirala moj tvit. Konkretno je povedala, da sem napisal, da naj policija uporabi vsa sredstva za prepoznavanje obrazov, da naj uporabi vse metode za to, da bo lahko ljudi identificirala. Ta vaša pripomba, gospa Sukičeva, je po moje v prvi vrsti ali pa bi morala biti v prvi vrsti namenjena javni radioteleviziji. Zakaj javni radioteleviziji? Zato, ker so v zadnji Tarči, v kateri sem sodeloval, povedali takole, da je minister Hojs naročil, naj policija javno objavi vse obraze in druge podatke protestnikov. Si lahko mislite? Zavrtite si oddajo Tarča nazaj in boste videli, kaj je javna radiotelevizija povedala; torej tista javna radiotelevizija, za katero se ravnokar ali pa v teh dneh sama sebe oglašuje, kako je dobra, torej sama sebe oglašuje, kako izvrstna je. Torej ta tvit, ki ste ga vi prebrali, je identičen in seveda verjamem, da bo tudi vašo razpravo videla javna radiotelevizija. Nadalje bi rad povedal, da je represija nad protestniki, o kateri ste govorili in gospa Sukičeva in nekateri drugi, pravzaprav represija, in to je prav, da ljudje vedo, to je represija nad našimi denarnicami. To je represija nad našimi denarnicami! Gospe Anji Bah se opravičujem. Zadnjič me je na odboru spraševala za stroške policije, kakšni so ti stroški z varovanjem vsakotedenskih kolesarjev, če temu tako rečem. Moram reči, da sem zadeve absolutno podcenil. Podcenil. Se opravičujem. Torej imam obračun stroškov policije – pač naročil sem na podlagi tega našega odbora, da mi naredijo stroškovnik, naredili so stroškovnik za en dan, pa ga bomo znižali, glede na to, da vsak dan ni bilo tako. Shod protestnikov oziroma tako: shod, ki se je imenoval protest z balkonov, gre na kolesa. Tega se verjetno spomnite, dne 8. 5., posredovanje stroškov. Redne ure – policist, peta tarifa, redne ure – policist, šesta tarifa, redne ure – policist, sedma tarifa, uporaba službenega konja, uporaba službenega psa, uporaba zaščitnih ograj, prikolica za prevoz konj, osebni policijski avto, intervencijsko vozilo, motorno kolo, kombi za prevoz psov, helikopter, v nekaj minutah seveda, suhi obrok plus voda, ograjevanje varovanja oziroma postavitev ograj – 54 tisoč 673 evrov! Morda je bil prvi izhod, ta je bil en prvih, če se ne motim, morda pretirano varovan, kasneje se je ugotovilo, da tako varovanje niti ni potrebno. Ena od stvari, ki sem jih tudi sam policiji predlagal, na tistem, pod narekovajih, zloglasnem obisku v OKC, o katerem govori gospod Nemec že kar dva meseca – mimogrede, zahteva tudi nekaj, česar mu ne moremo dati; se pravi, zahteva magnetograme in zapisnike obiska. Očitno gospod še nikoli ni bil v OKC, da bi videl, kako to tam zgleda. Namreč, policija ne zapiše zapisnika, ko tja pride minister. Tam se tudi ne snema pogovora z ministrom, snemajo se pogovori ljudi, ki kličejo in podobno, torej zahteva zapisnike in tako naprej. Na tistem zloglasnem, pod narekovajem, obisku v OKC pred samim shodom sem direktorju Policijske uprave Ljubljana predlagal – zdaj, verjetno tudi to ni najbrž nezakonito ali pa boste rekli, da je to nezakonito –, da odstranijo ograjo s Trga republike. Rekel sem, poglejte, nima smisla, da trg ograjujete vsak petek, saj vsi govorijo, da so miroljubni, imejte v pripravljenosti PP-ejevce, torej posebne policijske enote, v kolikor bo potrebno, posredujte, zavarujte zgolj pročelje Državnega zbora, ograjo s Trga republike pa umaknite. Očitno je ta predlog ali pa ta nasvet upošteval, kajti po tistem mojem obisku te ograje na Trgu republike ni bilo več. Moram sicer reči, da sem relativno malo prišparal, torej, če pogledam postavitev ograj je ta strošek znašal zgolj tisoč 477 evrov. Če to odštejem od 54 tisoč, smo še zmeraj preko 50 tisoč, pa če malce po inženirsko ocenimo, da vsak petek ni bilo takih stroškov glede na intenziteto prisotnosti policistov, kar sem povedal pred minuto, pa to stvar prepolovimo pa rečemo, da je stroškov samo pol tega, torej 25 tisoč krat 21, da ne bomo kaj narobe izračunali, krat 21, 525 tisoč evrov so do sedaj stali stroški policije za, pod narekovaji, varovanje protestnikov ob petkih. Tako kot ste povedali, to ni represija nad protestniki, protestniki do sedaj niso imeli niti ene težave s svojimi protesti. To je represija nad denarnicami slovenskih davkoplačevalcev. 3, 4 ali pa 5 tisoč ljudi si dovoli, da ta država vsak teden za njih plača 25 do 50 tisoč evrov, kar skupaj pomeni, da smo v 21 tednih za varovanje le-teh plačali pol milijona evrov. Verjamem, da bi bilo to smiselno in precej bolj modro uporabiti kako drugače. Tudi v policiji. Še to, s čimer je nekako zaključila gospa Sukičeva in o čemer ste govorili tudi nekateri drugi, pa je varda. Če sem prav razumel, je bil glaven očitek v primeru varde to, da sem odreagiral štiri dni po tem, ko so se, če temu malo grdo rečemo, trebušasti moški v zrelih letih postavljali na policijski postaji na Štajerskem. Drži, da sem, kar se tiče protestnikov, relativno hitro napisal usmeritve. Drži tudi to, kar ste lahko sami videli v teh protestih, to aroganco in podcenjevanje policistov s strani protestnikov. Spomnite se le tiste gospodične, ki šprica pripadnika specialne policije z vodno pištolico, ali pa vseh tistih, ki policiste blatijo, jih neprimerno naslavljajo in podobno. Zato sem seveda ocenil, da je prav, da policija ima neke usmeritve, kako postopati zoper protestnike. Ena od ključnih besed ali ključnih stavkov v teh usmeritvah je bil stavek, ki se glasi nekako takole – imam pred seboj, če bo potrebno –, ki se glasi nekako takole, da policisti mirno in stoično prenašajo provokacije, žaljenja in vse ostalo, kar bodo deležni s strani protestnikov. In to so storili. To so do sedaj storili. Torej, vsa pohvala policistom. Vse tisto, kar so ti gospodje, gospodične in gospe tam počeli napram policiji, je bilo nespodobno, neverjetno, ampak policija je odreagirala, tako kot mora. Potem pa je prišla varda. Ko sem videl, da je varda v Slovenske Konjice, če se ne motim – pardon, v Slovensko Bistrico – in ko sem videl ta medel odziv policije, sem čez dan ali dva, mislim, da že kar naslednji dan, poklical k sebi direktorja policije in ga vprašal: »Pa dobro, pa kaj ste vi, ali ste vi Karitas ali ste policija?« Torej, kot minister sem pričakoval, da za to direktor policije ne rabi posebnih navodil. Pričakoval sem, da v tistem trenutku zna komandir policijske postaje poklicati specialno enoto, da zna ta specialna enota priti tja z ustreznimi vozili, grdo rečem, napokati tistih nekaj trebušastih možakarjev in jih pospraviti z mesta, kamor ne sodijo. Ampak očitno temu ni bilo tako. Z vami se absolutno strinjam, da so navodila preblaga. Ne morem se strinjati, da so prepozna, kajti pričakujem, da policija sam ve, kaj lahko in česa ne sme. In v tem primeru bi to lahko počela brez navodil, brez usmeritev, brez tega, da minister čez šest, sedem dni posebej za to piše usmeritve in navodila. Torej, ob tem ko mi očitate, da sem napisal preveč navodil, mi sočasno očitate, da se nisem dovolj hitro in dovolj odločno odzval na to, da policija odreagira v primeru vard. Tega enostavno ne razumem. Čisto na koncu še, tega dela seveda, bi rad jasno povedal tisto, kar sem tudi že večkrat povedal: torej razmejitev med ministrstvom in policijo je jasna. Minister ima pristojnost predlagati, imenuje ga Vlada seveda, predlagati generalnega direktorja policije in vse kadrovske menjave znotraj policije izvaja direktor policije. Torej, težko boste očitali ministru, da izvaja kadrovske menjave na NPU, če pa za to ni pristojen. Tudi boste težko očitali ministru, da je zamenjal pomočnika direktorja kriminalistične policije, ki je, mimogrede, odšel na lastno željo, sam je želel, da tega dela več ne bo opravljal, če pa minister za to nima pristojnosti. Minister lahko zamenja, predlaga zamenjavo direktorja policije in dveh direktorjev direktoratov na Ministrstvu za notranje zadeve. Prisilna menjava kadrov znotraj ministrstva, o kateri sem poslušal danes kar nekaj vas, je danes taka, da na mestih direktorja Direktorata za policijo, sedi isti človek, kot je sedel v prejšnjem mandatu, samo s to razliko, da sem sam ocenil, da je gospod kompetenten, strokoven, da je dolgoleten izkušen policist in da si zasluži, da to mesto zasede ne v funkciji v. d., ampak dobi trajen mandat. In to je dobil. V času ministra Poklukarja, očitno gospod Poklukar tega ni ocenil tako, kljub temu da je isti človek, mu trajnega mandata ni podelil. Na drugem direktoratu, na mestu direktorice Direktorata za upravne in notranje zadeve sedi ista gospa, kot je sedela zadnjih nekaj let. Torej, tudi ona je tam še zmeraj v funkciji. Torej ne vem, o kakšnih menjavah govorite. Če pa se je direktor policije odločil, da bo prevetril kadrovsko zasedbo znotraj policije, pa so to vprašanja za direktorja policije, ne za ministra za notranje zadeve. Mimogrede ali pa na koncu, jaz iz tega spisa, ki ste ga,, gospod Nemec, objavili na Twitterju, ne vidim zaključka, da bi navodila bila nezakonita. Gospod Žaberl tam piše, da bi lahko bila, da bi lahko bilo kaj napačnega. Nisem zasledil, da piše, da je nekaj nezakonito. In to, o čemer piše gospod Žaberl v drugi točki – o prvi bom govoril verjetno na koncu, ker je zelo pomembna in je seveda prav, da jo slišite vsi tudi na koncu, ne vmes – v drugi točki pa govori o tem, da minister ne more naročiti ali pa usmeriti direktorja policije, tudi če so, piše, tudi če so postopki že zaključeni. Ponavljam še enkrat, gre za postopke, ki so zaključeni za policijo ali pa na policiji. V teh primerih ali pa v enem od teh primerov, tudi drugi so zdaj že kar nekaj let stari, ampak en primer je pa star 8 let, tam nekje, je gospod Žaberl zapisal – ne za ta konkreten primer, ampak napisal je na splošno –, da bi to lahko odredil ali pa naročil tak pregled, tako revizijo. Večina Slovencev ve, kaj je revizija, sploh večina inženirjev ve, kaj je revizija, 90 procentov ljudi pa tudi ve, kaj pomeni okuženost nekoga. Torej, očitno imajo samo nekateri težavo s tem, da ne vejo, kaj je to okuženost, kljub temu da tega pravnega izraza ali pa te besede niso našli v nobenem od zakonu – okuženost ali pa neokuženost pomeni, da stvari delajo drugi ljudje, kot so prej na njih delali, zaradi tega, da res zagotovimo neodvisnost. Torej, tam gospod Žaberl napiše, da bi to, če že, tako usmeritev ali pa tak pregled teh primerov lahko izdal zgolj direktor policije. Zdaj si vi predstavljajte primer, to ta primer je. Od takrat do danes smo imeli, mislim da, pet direktorjev policije. Pet direktorjev policije smo imeli v tem času, ko se s to ovadbo ali pa sporočilom ni zgodilo nič. Milijarde smo vrgli v bančno sanacijo. Milijarde! Bila je ustanovljena preiskovalna komisija, Zadevo je preiskovala policija. Na koncu se iz tega ni zgodilo nič. V vmesnem času smo imeli pet direktorjev policije, ker se nobenemu ni zdelo vredno, da bi naročil svojim ljudem, da pogledajo, kaj zaboga pa se je zgodilo s tem, da je vse skupaj klavrno končalo. In sedaj bo gospod Žaberl meni rekel, da jaz direktorju policije ne smem reči, da naj vendarle pri svojih ljudeh pogleda, kaj so počeli na tem primeru! Neverjetno, v kakšne neumnosti smo padli, in prav neverjetno je, kako tudi del politike zagovarja to, da se nič ne zgodi. Torej o vseh teh primerov se zdaj že leta in leta pogovarjamo in se nič ne zgodi. Kot zanimivost naj povem, ko policija odda poročilo ali ko poda ovadbo na tožilstvu, tožilec nima roka. Si predstavljate, nima roka! Torej ovadba, ki je bila na tožilstvu oddana pred štirimi leti, s strani policije je še vedno živa, tako razlaga gospod Žaberl, kljub temu da tožilstvo ni naredilo nič. Pustite, ne preiskujte nič v policiji, nihče ne sme nikamor pogledati, ker to zadevo še vedno usmerja tožilstvo. Celo več, tudi ko oddamo ali oddajo preiskovalci, policisti, kriminalisti na tožilstvo zgolj poročilo, tožilstvo nima roka. Torej rekli boste, v vsakem trenutku lahko odpre ponovno to zadevo tožilec, ker nima roka, ker se do tega, da očitno ni bilo ali pa da policija ni ugotovila, da ni bilo kaznivega dejanja, je ta zadeva še zmeraj odprta. Popoln nonsens. Torej po takih razlagah, pravzaprav nobenega primera ne moremo nikoli zaključiti, razen tistega seveda, ki je končal na sodišču, kajti tistega, o katerem se tožilstvo ni opredelilo in je bilo sprocesirano do njega s poročilom, ga lahko v vsakem trenutku odpre, torej ni končan. In tistega, ki ga je policija zaključila z ovadbo ali pa s posredovano obtožnico na tožilstvo, tudi tožilec nima roka. Torej tudi ta je odprt v nedogled. Sprašujem se, ali potem lahko v tej policiji sploh kdo kam kaj pogleda. Pa ne jaz. Usmeritve, o katerih tako radi v zadnjih dneh govorite, niso namenjene temu, da bom kaj neposrednega tam jaz gledal, ali pa kdo od mojih kolegov, ali pa kdo iz ministrstva. To sledi. To se imenuje pa nadzor. Torej, vse te primere bomo po potrebi seveda ponovno nadzorovali, ne dajali usmeritve, ampak odredili nadzor, torej Direktorat za policijo bo dobil nalogo, da vse te primere tudi nadzira. To nadziranje, spoštovani kolegi, pa ni vezano na to, ali je postopek odprt ali je zaprt. In zanimivo bo videti, kaj bo ugotovil nadzor. Ampak mislim, da je prav, da se na podlagi usmeritev, ki sem jih dal, najprej do teh zadev opredeli organ v sestavi, torej da se najprej o tem opredeli sama policija. To in izključno samo to je bila želja mojih usmeritev. Pa morda še to, ni jih bilo 9 ali 8, 10 usmeritev sem že izdal v času svojega mandata. Tako je potrebno gospo Sukičevo tudi v tem primeru, če ne drugega, vsaj popraviti. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, samo kratka moja intervencija. Verjamem, da smo si vsi prebrali interpelacijo in vsebino interpelacije. Jaz nikjer nisem zasledila takšne vsebine, ki bi govorila o kakršnemkoli plačevanju kakšnih računov, obstoju dolgov ali pa stroškov policije in tako naprej. [[nemir v dvorani]] Tako glede na to, da imamo sejo danes še dolgo in da bo razprav kar veliko, predlagam, da se vsi skupaj osredotočimo na vsebino interpelacije. Če ne, bo šla ta razprava preširoko. To velja tako za poslance kot za vas, gospod Hojs. Gospod predlagatelj Matjaž Nemec, imate besedo. Izvolite.
Gospod Hojs, kamen bi se zjokal, ko posluša vašo usodo. Jaz sem res ganjen. Ne interpelacijo, Jabolko navdiha bi danes vi prejeti, spoštovani Hojs. Iz interpelacije je razvidno, da vi praktično niste za nič odgovorni, niste za nič krivi. Sploh ne vem, ali plačo darujete v dobrodelne namene. Če bi verjeli, spoštovani, vam, bi danes najverjetneje morali interpretirati uradnici na MNZ, ki sta napisali odločbo, ali pa hišnika na MNZ glede na nezakonita navodila, ki ste jih dali glede vpoglede v mape na NPU, ali pa kadrovskih menjav na policiji. Naj spomnim, tisti, ki so, kot vi rečete, del globoke države, tiste ste umaknili. Strokovnjaki za kriminologijo se danes ukvarjajo z migranti, to je tudi eno področje, za katero imate veliko empatije, tako kot relativizirate, gospod minister, vardo: varda je v redu, to so fantje, naši, čvrsti, slovenske gore listi. In bog ne daj, protestnice so pa grozne, demonizirane. Res vlečejo proračunski denar zaradi tega, ker dejansko se borijo za svobodo naroda. Spoštovani minister, težko se dotaknem vseh vsebin, ampak gotovo gospoda Žaberla, ki se je podpisal, in ga želite očrniti v kontekstu, da je sodeloval za globoko državo pod vodstvom Bohinca, naj vas opozorim – in to vi dobro veste, ampak ne želite povedati –, da je bil gospod Žaberl kot strokovnjak v vseh vladah do sedaj oziroma vsaj v teh dveh. Eni, ki ji očitate vi, v drugi je pa bil direktor Direktorata za policijo in druge varnostne naloge, to je bilo v času Gorenaka. Ta isti gospod Gorenak danes govori, da je strokovnjak postal politik, vi, politik, pa ste postali strokovnjak. Jabolko navdiha, spoštovani, vam ne uteče! Ampak kakorkoli že, gospod Žaberl je eden tistih pogumnih avtorjev zakona, ki se je pripravljen izpostaviti. In to, kar govori gospa Anja Bah Žibert, je jasno – glava je od Univerze v Ljubljana, Fakulteta za varnostne vede. Bolj očitno kot tako, se izpostaviti tega ne da. Ampak rekli ste, spoštovani minister, da je tole samo eden od strokovnjakov. Kaj pa gospod Miha Hafner? Ta se je, eden od avtorjev, ravno tako oglasil, citiram, »da minister ne sme dajati usmeritev v zadevah, ki jih je prevzel državni tožilec«. Gospod minister, državni tožilec – torej vi posegate v drugo vejo oblasti. Vi ste minister za notranje zadeve in posegate v delo pravosodne veje oblasti, sodne veje oblasti. Vi posegate v delo državnega tožilca, minister. To vam je jasno bilo včeraj povedano, danes je pa to dokazano. Vi si interpretirate zakon, da ste šerif na Far Westu, torej na Daljnem zahodu. Vpletanje ministra v konkretne postopke, tudi v tiste, kjer se tožilstvo ni odločilo za sprožitev kazenskega pregona, pomeni poseg ne le v avtonomijo, politično nevtralnost policije, spoštovani minister, temveč tudi samostojnost tožilstva, spoštovani minister. Zato, spoštovani minister, z vašim sodelavcem in njegovim sodelavcem, ste prejeli tudi ovadbo zaradi zlorabe položaja, spoštovani minister. Govorili ste o Knovsu. Zelo nefer. Zakaj smo prestavili sejo? Prvič, vi niste poslali zaprosil, ki smo jih prosili. Drugič, veste – zato smo prestavili to sejo –, da se je karantena dotaknila poslank in poslancev, žal tudi članov Knovsa. Zato smo bili primorani prestaviti sejo. Gospod Žaberl, on je gospod Gale zame, glede na vse, kar nam je povedal in kar nam še vedno obrazloži skozi javna občila in medijsko poročanje. In ni edini, spoštovani! Prej ste se obregnili ob dejstva, ki ji mi želimo kot Knovs – in ne bom odpiral te razprave, ampak samo, da vam odlomek preberem, kaj mi želimo. Ali bi imeli kakšne težave, če bi kot Knovs zahtevali poročilo o delovanju štaba operativnega v času, ko ste bili na OKC. Vaš odgovor – nobenega problema. In to vi problematizirate! Spoštovani Hojs, prosim, resnično bi vas prosil za odgovor na temeljno vprašanje današnjega dne: Kako ste seznanjeni z dejstvi, da so vaše usmeritve uperjene v odprte stvari, ki jih tožilci imajo še na mizi kot zaključene ali nezaključene? Vi ste dejali, da so primeri vsi zaključeni. Povejte, kako to veste? Kako ste prišli do te informacije? Specializirano državno tožilstvo pravi, da teh pristojnosti nimate. Kako lahko trdite, da so primeri zaključeni? Prosim odgovor.
Hvala lepa. Proceduralni predlog ima gospod Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Prvo, proceduralni predlog ima prednost. Drugo, vam predlagam gospa predsedujoča, da preberete poslovnik in da se ga v bodoče držite. Interpelacija poteka tako, da je pripravljen v osnovi pisan material, na njega v predpisanem roku odgovori minister, to se je zgodilo, potem pa ima seveda predlagatelj vso možnost, da dodatno dopolni to v uvodni razpravi. To je predlagatelj tudi storil. In minister, zdajle ko je odgovarjal, je odgovarjal na uvodno razpravo predlagatelja, kar je popolnoma korektno in točno skladno s poslovnikom v zvezi z interpelacijo. Vi ste ga zato opozorili. S tem ste prekoračili svoja pooblastila. Predlagam vam, da se ministru opravičite in da se v bodoče takih napak ne dela več. Držite se poslovnika, opravljajte nalogo, ki je vam [[…]]Zavedam se, da ste zdaj v pasti, ker se zavedate, da je pravno nična interpelacija, smešna, odraža neznanje, manipulativna, igra na čustva in seveda to se je zdaj razgalilo in ste v paniki. Ampak panika ne opravičuje tega, kar počnete, pojasnjuje pa marsikaj.
Hvala lepa, gospod Grims, za to vašo intervencijo. Bil je pa postopkovni predlog brezpredmeten. Moje opozorilo je bilo zgolj na to, da se v razpravi držimo vsebine interpelacije. Verjamem, da če ste si interpelacijo in vse, kar spada zraven, od odgovora ministra in tako naprej prebrali, ste lahko tudi vi opazili, da v interpelaciji ni govora o nobenih računih stranke SD, ni govora o nobenih dolgovih stranke SD, o čemer je govoril minister. Moje opozorilo je letelo na ta del ministrove razprave oziroma gospoda Hojsa. Če lahko nadaljujemo z razpravo. Prvo dobi besedo gospod Nik Prebil. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Moram reči, spoštovani gospod Hojs, da sem še vedno rahlo šokiran nad tisto uvodno predstavitvijo, ki ste jo imeli. Treba se je vprašati danes, predvsem v tej dvorani, po vsem tem, kar ste povedali do sedaj – pa v bistvu, kje mi danes živimo, v katerem času smo? O čem se danes, spoštovani kolegi, v tej dvorani pogovarjamo? Vi živite v neki preteklosti, v letu 1942, v letu 1980, v letu 1990 in stalno, stalno, stalno prihaja na plan ta preteklost in to pogrevanje nečesa [[…]]
Se opravičujem, gospod Prebil [[…]]
Ali smem?
Gospod Prebil, samo trenutek. Gospa Irgl, prosim če s svojimi intervencijami počakate, da pridete na vrsto v razpravi, ne motite ostalih razpravljavcev. Hvala. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, pozabljate pa tako vi kot ta vlada, na prihodnost, na tisto, kar je v tej državi ključno. Jaz, gospod Hojs, vam pač ne bom rekel minister, zato ker zame to več niste. Lahko vam rečem polminister, če želite, lahko vam rečem minister v nepreklicnem, preklicnem odstopu – ne vem, niste se še odločili – oziroma pravzaprav minister, ki opravlja tekoče posle. S to malo modro knjižico, ki jo vsi dobro poznamo, ste, verjamem, seznanjeni. Nazadnje ste prisegel pred Državnim zborom po svoji vesti. Drži to? In potem verjamem, da poznate ta 115. člen, ki govori o odstopu ministra in govori tudi o tem, da funkcija ministra preneha z odstopom ministra in da ta opravlja tekoče posle do izvolitve novega ministra. In to izgovarjanje, da pač predsednik Vlade ni odprl kuverte, je zgolj en del teh težav. Zato vas prosim, da mi odgovorite tudi na tista vprašanja, ki vam jih je postavil gospod Nemec, in na moje – Ali ste torej odstopili? Kaj je sedaj s tem? Ker poleg vseh težav in vseh problemov, ki jih delate vi na svojem ministrstvu in ki jih pač počne ta vlada, je to v bistvu ena tistih stvari, ki je zgolj češnjica na tortici in o kateri se je kar malce v tem času pozabilo. To je nedopustno, to je katastrofalno. Da nekdo odstopi. Ali si vi predstavljate, da bi minister v vladi Marjana Šarca odstopil in potem ne odstopil? Pa mislim, da bi polovico koalicijskih partnerjev takrat poslalo na giljotino. Kaj se greste vi, ljudje? In vsa ta teža, vse to, kar je bilo izpostavljeno, vse to od usmeritev, ki jih dajete policiji, do tega kadrovskega cunamija. Midva sva že sedela, smo sedeli s kolegi na seji Odbora za notranje zadeve, kjer smo vam očitali spornosti menjav in smo v bistvu tudi pokazali, na kakšen način ste vi in vaša stranka to izvedli. V bistvu se prvič v zgodovini te države dogaja to, da vlada na uvodni seji, še ne slabi dve uri po tistem, ko je bila tukaj zastavljena in zaprisegla, zamenja vse ključne kadre tako na policiji kot tudi na drugih ključnih položajih, ki upravljajo s to državo, vključno z obrambo in Obveščevalno varnostno službo. To nakazuje na to popolno obvladovanje, to je neka patološka želja vaše stranke, vašega vodja, da se pač v tej državi dela samo my way or no way. To, spoštovani minister, presega res vse meje v tej državi, ne glede na to, kar danes tukaj trdite vi. Itak ste pa, kot rečeno, tri četrtine časa – namreč, sedimo tukaj že pet ur, pa sem prvi poslanec, ki je prišel do besede – o tej preteklosti. Še enkrat, jaz bi rad, da si to preteklost zapomnimo, ne pa, da jo pogrevamo. Mi v LMŠ smo ta sredina, ki preteklost spoštuje, ampak dajmo, spoštovani, se začeti pogovarjati o prihodnosti. Sem sorazmerno mlad poslanec, eden najmlajših tukaj. Šel sem v politiko zato, da se stvari premaknejo na bolje, da se spremenijo, ne pa, da se ves čas pogovarjamo o tem, kaj je bilo, pa kdo je bil tam, pa kdo je bil v Udbi, pa kdo je iz tam prišel, pa [[…]]Halo, no?!?! In vse skupaj, kar se dogaja, od podrejanja sistemov do tega nasprotovanja sindikata, ko se posega v neke posamezne primere, spoštovani, tako kot vam je rekel kolega Nemec, ko zadevo prevzame tožilec, daste vi prste stran in nimate kaj več zraven segati. Ker je zgodba končana, zadeva se premakne v drugo vejo oblasti. Poznate načelo legalitete? No, to je tam opredeljeno. Poleg tega pa ves čas poudarjate, kaj vse so drugi krivi, obsojate lahko ljudi, da širijo virus, obsojate, kdo sodi v policijo, kdo tam ni zaželen, sodite, kdo ima ustavno pravico do protesta in kdo je nima. No, potem pa vas vidimo, kako bodisi ne držite varnostne razdalje, ne želite nositi maske, sami delate stvari, ki jih očitate drugim. To je tipičen, resnično tipičen nek klientelizem, neupoštevanje stvari, ki jih sami predpišete. To je ravno tisto, za kar vam ljudje ne zaupajo, spoštovani minister. In zato jih je toliko, kolikor jih je ob petkih zunaj. Zaradi tega, ker pač ljudem lažete v obraz in jih zavajate. Veste, tistih 525 tisoč evrov, ki ste jih prej omenjali, spoštovani minister, bi brez težav prihranili. Verjemite mi, da ima marsikdo, kar si poželi, v petek popoldne bolj rad kot to, da gre protestirat pred Državni zbor. Tisti denar bi prihranili, če bi ta vlada in z njo tudi vi, ne počeli takšnih neumnosti, kot jih počnete. Nespoštovanje, pravzaprav ničesar v tej državi, niti pravnih načel, pravzaprav niti ljudi, ne ustave, kot vidimo, s tem ne demokracije, to je nespoštovanje vladavine prava. Ravno to, kar vi in vaša stranka poudarjate tukaj vsem, ves čas. To, kar govorite, da vas preganja neka preteklost, da vas preganjajo neki ljudje v tej ugrabljeni državi in v neki globoki državi s podsistemi. Ne vem, poglejte proti sebi, pa morda boste našli začetek tega. Še enkrat, minister je rekel: »Danes nepreklicno odstopam. Predsedniku Vlade sem svoj odstop poslal in ta je moj odstop sprejel.« A vendar, spoštovani gospod, ste vi še kar tukaj. Iz ljudi se delate norca in vključno iz nas vseh tukaj! Na vaš položaj vas ni imenovala Vlada, imenoval vas je Državni zbor in Državni zbor vas lahko razreši. Če se vi odločite, da odstopate, ste pa odstopili! In zdaj vam dajem možnost, spoštovani minister, povejte, da odstopate in se danes seznanimo s tem in je zadeva zaključena. Če pa tega ne želite, pa povejte, da ste si premislili, da je žal gospod šef rekel, da ne morete odstopiti in da ne boste odstopili. Povejte to ljudem, to ljudi zanima! Ste odstopili? Niste odstopili? Bom zaključil. Rekli ste, narejene je veliko škode. Strinjam se, to veliko pove o vas [[…]]Se pa tudi strinjam, tokrat res, z besedo, ki ste jo rekli, da je treba v naši državi določene zadeve počistiti. Strinjam se, začnite pri sebi!
Hvala lepa. Gospod Hojs, ste želeli besedo? [[Da.]] Izvolite.
Hvala. Bi kar takoj odgovoril, ker potem ne bom več odgovarjal na stalno ponavljanje okrog mojega odstopa ali pa neodstopa. To sem pojasnil večkrat. Tistega dne sem predsedniku Vlade dal svojo odstopno izjavo. To odstopno izjavo sem tudi javno objavil. Predsednik Vlade mi je rekel, dobro, ko je sprejel kuverto, in jaz sem to obeležil na tiskovni konferenci. Razumel sem ga, da je moj odstop sprejel, zato sem tudi tako komuniciral. Kasneje – mislim, da je bil teden dni zatem oziroma mislim, da je bilo celo malo kasneje –, šlo je za obisk predsednika Vlade Republike Hrvaške na Otočcu, me je gospod predsednik poklical in povedal, da želi z mano opraviti razgovor pred tem srečanjem, kjer mi je pojasnil, tako kot je potem tudi javno povedal, da želi, da ponovno o tem odstopu premislim, da sam kuverte ni odprl, da je ni posredoval v Državni zbor. Povedal sem mu – kar bi storil vsak razume človek, če ti predsednik Vlade reče, da želi, da o tem ponovno premisliš – povedal sem mu, da bom to storil. Seveda, da mu dajem obljubo, da ostajam vsaj do interpelacije, zato danes sedim tukaj kot minister. O tem, kaj bo pa naprej, pa se bom pogovoril z njim. Je pa jasno, to verjetno veste bolje kot jaz, ker ste parlamentarec, kajne, usoda vsakega ministra je v rokah predsednika Vlade. Torej, tudi če kuverte ni ali pa če kuverta ni odprta, lahko predsednik Vlade v vsakem trenutku posreduje predlog za razrešitev ministra in pameten minister takrat, ko to predsednik Vlade pošlje, na svojem mestu ne ostaja. Zdaj upam, da ne bo vsako drugo vprašanje na to temo. Torej, jaz sem aktualen minister te vlade, opravljam to funkcijo s polnimi pooblastili, danes se boste poslanci odločali o tem, ali na tem mestu še ostajam, in tega v nadaljnjih komentarjih oziroma nadaljnjih odgovorov vsem poslancem ne bom več komentiral. Zdaj pa še odgovor vam ad personam, gospod Nik Prebil. Jaz ne vem, kateri letnik ste vi, delujte mi mlad, ampak verjamem, da ste se podpisali pod interpelacijo. Ste se? Torej ne vem, zakaj potem vi mene sprašujete, zakaj se vračamo v leto 1942. Podpisali ste se pod dokument, ki se začne tako: »Leta 1942 je takratni 19-letni ustaš Joso Orešković pričal o grozljivih zločinih [[…]]« Da ne berem vsega tega naprej. Torej, vi ste začeli z letom 1942, gospod Prebil, ne jaz. V tem vas v popolnosti podpiram, končajte z letom 1942! Zazrimo se v prihodnost in to sem povedal že v svojem uvodnem nagovoru. Leto 1942 – jaz se ne spomnim, da bi v parlamentarni demokraciji Republike Slovenije, torej v času od leta 1990 naprej, se katerakoli interpelacija začela v letu 1942. Ta se je. Gospod Nemec, prvopodpisani, leta 1942. Neverjetno! Vi, gospod Prebil, ker me to sprašujete, ste pa pod leto 1942 podpisani.
Predlagatelj, izvolite.
Spoštovani minister, ko smo že pri preteklosti, saj ne vem, kaj je bolj čudno, kot ste rekli: ali da se začne prva beseda »leta 1942« ali to, da vi še sedite tukaj, potem ko ste že pred tremi meseci dali odstopno izjavo. Tudi to se še ni zgodilo oziroma jaz sploh ne poznam države, kjer bi se ji to zgodilo; ne poznam evropske države, ne poznam pravnega reda kakršnekoli banana republike, da bi to naredila, spoštovani minister. Pa že, ko ste bili pri besedi, dajte mi eno stvar samo povedati. Rekli ste, da vsak razumen človek bi predsedniku Vlade, potem ko vas je klical, ko vas je prosil, da bi ostali še na tem položaju, ne odstopili; ampak, povejte mi samo eno stvar – ali se je to zgodilo potem ali pa zaradi tega, ker niste uspeli preprečiti vsega okoli Počivalška? Vemo sami, da so potekale preiskave, vemo sami, da so vas te preiskave zelo vznemirile, vemo tudi, da so vas vznemirile predvsem, ker jih niste mogli ali pa znali preprečiti. Kajti ne gre samo za gospoda Počivalška, gre za celo verigo ljudi, ki so, zato poteka tudi kriminalistična preiskava, in zato verjetno menjujete ljudi tudi na NPU, na Nacionalnem preiskovalnem uradu, in zato ste tiste, ki so na tem delali, preselili na migracije, ker verjetno niste uspeli preprečiti, da bi kdo, kdorkoli, tudi če je to samo slovenska policija, preiskoval rabote ali pa nečedno delo slovenskih politikov, minister. Potem, ko ste dobili drugo priložnost, ste poslali te usmeritve, ki so, kot že rečeno, v 4. točki v neskladju z zakonodajo, torej nezakonite, spoštovani minister. Ali ste zato morali ostati in ne morali iti? Vi ste morali ostati, spoštovani minister, saj vi bi šli, ampak je Janez Janša vas prijazno prosil in seveda vi ste morali ostati po vaših besedah. Povejte mi, samo to, kdaj ste se odločili, da boste odstopili: pred ali po preiskavah, ki so se zoper Počivalška in verige ljudi, ki so povezani neposredno s stranko SDS in ki so vodili nakupe zaščitne opreme pred nekaj meseci. To, prosim, sporočite javnosti! Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še repliko gospoda Prebila na izvajanje gospoda Hojsa. Izvolite.
Hvala lepa. Saj bom zelo kratek. Ja, minister, odstopili ste, ampak potem kolikor vem, to, kar ste zdaj govorili, ste tudi po tistem, ko vas je pozval predsednik Vlade, da premislite, medijem dejali, da si ne boste premislili in da ste nepreklicno odstopili. Kaj se je vmes zgodilo? Točno to, kar vam je zdaj povedal gospod Nemec, da ste odstopili na začetku zato – in s tem je šel tudi vaš generalni direktor policije, ker niste mogli vplivati na zaustavitev preiskave gospoda Počivalška –, ampak je potem vam rekel, pa dajmo, no, saj boste izpeljali. Potem ste od takrat naprej, ko je bila interpelacije vložena – ne pozabiti, da je bila umaknjena zato, ker ste odstopili, in zato se šele danes pogovarjamo o tem –, da ste potem takrat naredili mnogo, mnogo več stvari, kot je to, kar se začne interpelacija in kar mi očitate. To, spoštovani minister, so požrte besede in to je nespoštovanje te knjige, na katero ste v tej državi prisegli.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je na vrsti dr. Franc Trček, pripravi se gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zahvaljujem se gospodu ministru, ki zdaj odhaja – verjetno ima fiziološke potrebe, tudi on je le človek –, da mi je v bistvu povedal, da s tem odstopom sta se z Janezom hecala. Mi ne razumemo njihovega humorja. V tem humorju jim pomaga predsednik Državnega zbora. Dobro, to točko bom zaključil, imam veliko pripravljenega. Za začetek bom nekaj prebral, »Odprava prepovedi koncerta pevca Thompsona je žalitev vrednot, na katerih je rasla slovenska samostojnost, in kršitev tega, kar piše v naši ustavi. Njen 63. člen namreč jasno pove, da je protiustavno vsakršno spodbujanje k narodni, rasni, verski ali drugi neenakopravnosti in nestrpnosti. Thompsonov koncert, ki ga redno spremljajo pozivi k zaničevanju drugih narodnosti, v Sloveniji ni in ne sme biti dobrodošel. Pevec, ki mu nekateri sicer pojejo slavo, je v številnih evropskih državah nezaželen ali prepovedan. Nezaželen kot javna osebnost, ki glasbene odre izkorišča za širjenje spornih in zavržnih idej. Prav bi bilo, da v znak spoštovanja do ljudi in dejanj, ki so Slovenijo ubranili podjarmljenja, tako ostane tudi pri nas. Eno je pluralnost stališč, eno svoboda izražanja, a ko govorimo o zavržnih poskusih rehabilitacije izdajalskih dejanj in poveličevanju junaštva iz obdobja 2. svetovne vojne, ki to niso, je dolžnost države« – bom še enkrat ponovil – »je dolžnost države, da postavi jasno ločnico med tem, kar želimo biti, in tem, kar zavračamo. V primeru Thompsonovega koncerta je Slovenija že dvakrat jasno in pravilno izrazila svojo zavezanost vrednotam, ki so gradnik naše državnosti. Tako naj tudi ostane«. Skratka ne gre za neke, kako je že ubesedoval mladi kolega iz Nove Slovenije, razlike v glasbenih okusih, gre za to, kar sem prebral. In to niso moje besede, se pa z njimi 300-procentno strinjam. V bistvu sem citiral Zdravka Počivalška, predsednika SMC trenutnega. Toliko o tem. Ministra Hojsa ni tukaj, ampak onkraj vsega tega, kar je bilo povedano, osebno mislim, da bi gospod moral iti. Pozorno sem poslušal, kaj je govoril glede varde v Bistrici. »Mislil sem, da« – pa se je potem izkazalo, da ni ravno tako, kot je mislil. Glede Perkovića ali, če hočete, Thompsona – »nisem bil seznanjen, ker minister je seznanjen samo z družbeno pomembnimi zadevami«. Saj verjetno z vsem res ne more biti seznanjen; torej to, kar tako obsoja koalicijski kolega in podpredsednik Počivalšek, je očitno družbeno nepomembna zadeva. Potem, če se spomnimo tiste zgodbe s čebulo, obvoznico, viskijem in bivšim državnim sekretarjem Breznikom, ki je zdaj poslanec, je rekel, da se takrat z ministrom mesec dni nista videla in da mu je mislil potem čez 14 dni povedati. Čakajte, mislim, a je kdo doma, ne? Upam, da vsaj Franc Kangler ima malo to ministrstvo nekako pod kontrolo, če se malo miličniško izrazim. Mi imamo neko resno težavo. Da bo šla ta interpelacija v smeri preštevanja političnih krvničk –res nisem vedel, da je SD kriv za vse. Pismo, če bi vedel, bi se še prej včlanil v SD in bi zahteval, da se samoukinemo. Ampak če bo šlo tako naprej, gledam tukaj kolegico Evo Irgl, madona, kmalu že ti ne boš ta prava. Odtenek te modre ni ravno isti in premalo je rumene. Okej imaš flukič rumen. Zdaj je konec šale. Razčiščevanje kriminala je v Sloveniji v interesu, ne to ni v interesu nobene stranke. Mater, a smo pravna država ali ne? In veste, ko in če meni nekdo nastavlja ogledalo, od njega pričakujem, da je vsaj tak kot jaz, če ne boljši. Jaz v življenju flukiča nisem ukradel – flomastra. Nismo vsi politiki isti. Pa sem si zapisoval: orožarska afera; brezplačniki, tisti desni radikalizem, raziskava, ki ni prišla do konca, pa vem, s kom se je del vaše stranke na Norveškem in še kje pogovarjal in povezoval; Patria; pretakanje ogrskega denarja Gruevskemu – bo verjetno Jani Möderndorfer kaj več povedal; predorska zgodba, tako zelo izpostavljate to iransko zgodbo, pozabljate pa na tako imenovano italijansko tipologijo. Franca me gleda z našega Maribora, ki je bila banka, kjer se je nek direktor z SDS dopisoval in so se tam mafijci srednjega ranga italijanskih valili – kako? –, najprej so v Sežano kar z osebno prišli, potem ko so tam malo ropotali, so se malo premaknili v Brežice. A tega pa ne problematizirate, ne? Afera maske, ko pride poročat predsednik Računskega sodišča, pa potoži, da ima težave z MGRT. A veste, kje je problem? Danes zjutraj sem razmišljal, vseeno sem nekoč bil profesor, pa sem si napisal tukaj tri imena. Prvi je Dan Rather, drugi je Norbert Elias, tretji je pa Konrad Lorenz. Rather je eden najbolj znanih novinarjev ameriških, Norbert Elias je eden ključnih mislecev, sociologov druge polovice preteklega stoletja, Konrad Lorenz pa je avstrijski zoolog. Rather je rekel: »V čem je bil problem Nixona? Problem Nixona je bil v tem, da ne le, da je hotel svoje tekmece premagati, hotel jih je uničiti.« Kdo je temu podoben v slovenski politiki? Stavek dokončajte sami. Meni ste tisto imuniteto odvzeli, jaz je ne smem izreči do konca. Norbert Elias je znan po svojem temeljnem delu Proces civiliziranja. Jaz sem nekako politično bitje postal tam nekje, ko so Janšo izključili iz Zveze komunistov pa je hotel nazaj, sredi 80. let. Take primitivne politike, kot jo imamo trenutno, je še nisem doživel. Pa nisem nek malikovalec enoumja in enopartijskih sistemov. Na levici me eni ne marajo, bolj sicer na tej novi Levici kot pri Socialnih demokratih, ker zelo jasno povem. V procesu civiliziranja pomeni tudi, da med vojno velja pravo. Tako Urh, kot partizansko vojvodstvo, kot povojni poboji so obsojanja in kritiziranja vredni. Ni seveda to identično, ampak mi imamo tukaj neko zgodbo, vi sami pravite minister, da je Perković ustaški zvezdnik. To ste izrekli medijem, ko ste prišli od zadnjega posvetovanja pri Desusu, da je ustaštvo zavržno. Grims pravi, da temu ni tako, v Novi Sloveniji pravijo, da so to neki glasbeni stilski izzivi. Mislim, krščanska demokracija isto, če hočete, kot evrokomunizem in cel spekter politike, ki preči ustavno parlamentarnost povojnih resnih, ne le evropskih, demokracij, izhaja iz protifašizma ali antifašizma – ali je to zdaj komu ljubo ali ni. Tukaj je ta grotesna zgodba in zdaj se mi neki tukaj izgovarjamo. Če ste vi neko resorno ministrstvo v sodelovanju z nekim drugim resornim ministrstvom, se bi bilo seveda potrebno usesti in v parlament dati novelizacijo tako zakonov, ki bi razjasnil in primer Perković in primer varde. Ne se pa kot neki infantilni otroci vedno izgovarjati. Sedmo leto sem v parlamentu, to je slabše kot v najslabšem dnevu v naši družini. Mislim, pri nas so otroci, ki so tri leta stari, ne morejo tako izgovarjati. Moj vnuk, ki bo dve leti star, bo bolj odrasel, kot vse vlade, ki sem jih fasal v tem parlamentu do sedaj. Za to dejansko gre! Gre za nek nedovoljen zdrs v procesu civiliziranja. Da sploh mi tu debatiramo, ali bomo tam nekemu delu dali oder pa reflektorje. Pa imejmo Modrijane v Mariboru – super, pa dajmo koronsko tako urediti, da bo vse v redu, pa Murka, ki ga imam zelo rad, za predskupino. Seveda Janša hoče malo provocirati, da se malo osveti Mariboru za 2012, 2013. Pa če je že Janša tak, kot je, če ste vi takšni, kot ste, bi bivši župan Maribora, bivši svetnik regionalni naš moral na tej simbolni ravni stisniti [[nerazumljivo]]. V Mariboru so že neki drugi ukazovali, koga bodo preganjali. Že Maksimiljan prvi 1496. Jelinčičev sin nam bi o tem lahko veliko povedal, Klemen, ki je strokovnjak za to. Potem je Dolfe prišel pa je izganjal zavedne Mariborčane v Srbijo in še kam. Sedaj nas bo pa neki Janez provociral. Ne vem, ne razumete Maribora. Saj ga tudi takrat niste 2012, 2013, ko ste v bistvu meni naredili, ko ste morali pač potegniti enega profesorja ven, lagati, že takrat, kakšne avte vozim in koga pretepam in tako naprej. Vi, gospod Hojs, ste, kolikor imam tu podatke, še vedno predsednik Združenja za vrednote slovenske osamosvojitve. Saj slovenska milica je imela akcijo Sever, ki je preprečila takrat miting resnice. Je ravnala preventivno, preden je prišlo do nekega kaznivega dejanja, ki bi ogrožal javno varnost. Po tej isti vaši logiki, ki nam jo sedaj hočete prodati, bi takrat naši miličniki sedeli križem rok, pa se izgovarjali, kako so vsi drugi krivi za ne vem kaj. Katerokoli ministrstvo, ki ima znotraj sebe ali ki skrbi za neko avtonomijo organov, je naloga ministrov s politično ekipo, seveda, da zagotavlja robne pogoje. Ne pa, da se na takšen način, kot ste se vi šli, vtikali v te zadeve. Saj vi niste slab retorik, to je res, ampak Bako, ki je to celo življenje živel, ki je o tem navsezadnje predaval, vseeno več – z vsem dolžnim spoštovanjem od vas –, ve več o tem kot vi, ki ste v osnovi gradbeni inženir, z vsem dolžnim spoštovanjem do tega. In tudi to preštevanje krvničk gor pa dol. Midva, če greva sedaj deblo gledati, sva verjetno nekaj tam preko vaše tašče – ali je iz Bele krajine ali ni, vikend imate dol – sva verjetno v sorodu. Tam bi šla do enega šestega, sedmega [[…]]In mi sedaj zgubljamo čas s tem. Pa kaj smo mi tu? En klinčev teater! Pa če nas ljudje gledajo, bodo že zaradi nas pet let manj živeli. Ja, to je tudi najedanje denarnic, če vas citiram, ali kako ste že rekli. Neverjetno, v kakšen nonsens smo padli, res je, se strinjam. In je to represija nad našimi denarnicami. Ob tem pa osebno menim, da bi morali tudi tožiti Janšo, ker vam krati pravice delavca. Vam grem za pričo. Vi tako, kot ste nadsposobni – veste, po čem sem se pa jaz zapomnil, pa sem vam že prej rekel, pa saj vi skačete po vseh resorjih. Tam boste malo Gantarja inšpicirali, o Slovenski vojski ste več govorili kot Tonin, ste ne vem kaj, politkomisar – pod navednicami, če se tako izrazim – za RTV, tudi v konfliktu interesov, glede na neko vašo predhodno službo mogoče tudi delnice. Ampak če se zresnim, pa da ne bom predolg v tem prvem izvajanju. Nekako ste rekli, kako ste se odzvali ali se niste odzvali, če je ali če bi bil minister antifašist. Ali vi niste antifašist? To je zdaj resno vprašanje. Kot sem prej rekel, povojna Evropa je zgrajena na tem. To je eden od temeljev ustavnih parlamentarnih demokracij po izkušnjah dveh grozovitih svetovnih vojn. Če niste, potem ob vsem drugem, kar se tukaj izvlačite ven in kaj narobe delate zdaj, ali po navodilu Janše ali po lastnem preblisku, se ne bom spuščal v to – za razliko od drugih kolegov jaz nisem tako naručeni kristali, da bi vse o drugih vedel –, ampak veste, potem vi spodkopavate nekaj, kar so temelji ustavne parlamentarne demokracije. Nekaj, kar bi prej omenjeni Norbert Elias imenoval proces civiliziranje. Če koalicijski partnerji pristajajo na to, kot je to Tonin, lakonično iz Maribora javljajoč se včeraj v Tarčo, rekel, da pač je koalicijski dogovor, saj ni važno, kaj mi počnemo, če bo opozicija hotela kaj interpelirati, mi skupaj držimo. In ja, nek urednik nizkonakladnika ima v veliki meri prav: za peneze gre. Vse to, kar sem prej našteval, pa ne zgodi se, da je nek gospod z žolto modro ekipo malo pri koritu, da se ne zvrnete v neko afero. Ali so vam zato krivi SD, murgelski palčki, Miha Kordiš pa jaz? 62 je bil gospod star včeraj, mimogrede čestitke Janezu Janši za rojstni dan. Mislim, čas bi bil, da odrastete. Dosti je že tega, 30 let tega infantilizma slovenske politike. Za konec bom citiral avstrijskega zoologa,Konrada Lorenca, citat gre takole: »Obstajajo socialne države, ki jim vladajo najpametnejši. Tako je pri pavijanih.« Hvala.
Hvala lepa. Gospod Hojs, izvolite.
Hvala. Bom zelo kratek, gospod Trček, se zahvaljujem za vašo intervencijo. Naprej taka čisto splošna – s svojo taščo nisem v sorodu. Tako midva po mojem ne moreva biti v sorodu, pa tudi ne bi bil nič proti, če bi bila, ampak tašča pa moje sorodstveno deblo je čisto nekaj drugega. Kar se pa tiče antifašizma pa antinacizma in tako naprej, naj jasno povem, to sem v uvodu večkrat povedal, da pač izhajam iz družine in tudi sam sem absoluten antifašist, antinacist in tudi antikomunist. Nisem cele zgodbe razpredal. Kot zanimivost naj povem, da so onemu drugemu stricu, ki je bil dvomotorec, povedali, da tudi ko bo končal fakulteto, naj ne išče službe v Ljubljani, ker je ne bo dobil. In poglejte, gospod Trček, zanimivo, veste, kje jo je dobil? V Mariboru! To pa je bilo mesto, kjer je tudi take ljudi sprejela, tako da, pozitivno, zelo pozitivno. Slabo ste me poslušali, verjetno. Povedal sem, da ne pristajam, da je to pravna država. Gospod Nemec za stavka, » [[…]]če ste antifašist, imate kot predstojnik upravnega organa vso možnost odpraviti odločbo. Jutri pridete v službo in odločbo odpravite«. To ni pravna država, kljub temu da ste antifašist.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Trček. Izvolite.
Ja, kot organ druge stopnje ste imeli to možnost, ali tudi vi ste mene zelo slabo poslušali, » z aparatom, ki ga imate na razpolago, pripraviti noveliranje zakona, ki bi onemogočal takšne ali drugačne interpretacije in infantilizem slovenske politike«. Kar zadeva sorodstvo, nesorodstvo. Veste, svojega tasta pa jemljem za sorodnika, pa je kot dvo-, trimesečni dojenček ostal brez staršev, pri starih starših je bil. Mama mu je bila v zaporu dve leti, najprej v Mariboru, potem na Borlu, oče je bil kot, kaj že, finomehanik prisilno v Franciji delavec, na srečo – za razliko od Klavore, ki je bila dobra prijateljica od mame – sta vojno preživela. Veste, družinskih zgodb imamo vsi. Težko boš našel koga od nas, ki nima takšno ali drugačno družinsko zgodbo. Ampak, krščen matiček, po osemdesetih letih – kaj pa delamo, kaj pa dela ta vlada? Iste klinčeve delitve, isti kulturni boj, kot je bil v 19. stoletju! To. [[oglašanje iz dvorane]]
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospa Anja Bah Žibert, prosim, če se umirite. Ves čas motite razpravo razpravljavcev in vas lepo prosim, da počakate na svojo priložnost, ko boste na vrsti za razpravo, boste imeli možnost vse povedati. Če pa se ne boste zdaj umirili, vam bom dala pa opomin. Hvala. Če lahko, prosim nadaljujmo z razpravo. Gospod Željko Cigler ima naslednji besedo, pripravi se gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa predsedujoča, za besedo. Gospod Hojs, govorimo danes o interpelaciji k vašemu delu, ki je bistveno več, kot sam problematiziran koncert pevca Thompsona iz Hrvaške. Sami ste rekli, da tu se danes pogovarjamo o pravni državi. Ja, tu se pogovarjamo o pravni državi. In stvari, ki so vam bile danes predstavljene, kjer ste vi kršili konkretne zakone in predpise, ki urejajo delo policije, so takšne, da bi vam vaš kolega, ki zdajle odhaja ven, bivši kriminalist Kangler, moral povedati. To so stvari, ki so kazenski delikti, in ovadba, ki je šla na vaš račun, je upravičena. Še posebej zaradi tistega, kar je več mojih predgovornic in predgovornikov povedalo, na kak način ste postopali, imeli odnos do državljank in državljanov Republike Slovenije v Ljubljani in po drugih mestih, ki so koristil svojo pravico do združevanja, do izražanja javnega mnenja in tudi do protesta. Vse to, kar so vam povedali, zaradi tega bi vas moral brez vašega odstopa, ki ste izpeljali 13. 6., predsednik Vlade zamenjati. Ne vem, zakaj on tega še ni naredil. Ali mu to vaše ravnanje koristi in prija? Žal ga danes ni tu, da bi ga vprašali o tem. Vi ste nepreklicno odstopili 30. 6. 2020. To smo vam povedali že nekajkrat in še nekajkrat boste slišali. Zato je vaše poodstopno delo na notranjem ministrstvu, če izhajam iz 115. člena Ustave Republike Slovenije in 12. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije, neustavno in nezakonito. Enako velja za vašega soseda, sekretarja, ki takrat, ko ste vi odstopili, tudi on izgubil položaj in mandat. Namreč, če minister odstopi, mu funkcija preneha avtomatično. To piše v naši ustavi in zakonodaji, ki sem jo prejle citiral. O tem ste rekli, da govorimo o pravni državi, gospod bivši minister. In če je v pismu, ki ste ga dali Ivanu Janezu Janši, predsedniku Vlade, izjava, da odstopate, predsednik Vlade pa vam dopušča, da delo še naprej opravljate kot minister, s tem tudi on hudo krši ustavo in zakon. Tako pač odstop, kot sem že prej rekel, pojmuje slovenska ustava in častnik Demokracija, ki sodi v krog glasil pod patronatom SDSS, je 16. julija 2020 objavil, da je Aleš Hojs nepreklicno odstopil. To je tista odstopna izjava, ki jo ima vsak, ki zna brati, skratka osnovnošolec, možnost prebrati na spletu. Dalje, minister – bivši minister –, kaj ste imeli v mislih v prisegi – zakaj pravim bivši, zaradi tega, ker ste odstopili in od takrat preneha mandat – kaj ste imeli v mislih ob prisegi, da boste delali skladno z ustavo, ko ste se tjale usedli po vašem imenovanju? Namreč, z vašim nadaljnjim vodenjem Ministrstva za notranje zadeve po odstopu to zadevo, kot sem vam že prej rekel, kršite. Vi tam nimate kaj iskati. Vi ste odstopili. Javnosti praktično s tem dokazujete, s svojim ravnanjem, da vam za ustavo in zakone ni mar. V pravni državi, za katero ste vi prej opomnili, da o njej govorimo. Kolegi poslanci in poslanke, rekel bi, da danes govorimo o vsebinskih razlogih, zakaj človek po imenu Aleš Hojs, ki je minister, ki je odstopil, mora zapustiti prostore notranjega ministrstva. Namreč, sodeluje aktivno pri razgradnji pravne države v Sloveniji, pri napadih na človekove pravice in temeljne svoboščine državljank in državljanov Republike Slovenije. Najprej bom rekel, kot je že večkrat bilo povedano, skozi nastavljanje lojalnih kadrov SDS na vodilna mesta organov varnosti in pregona, z lojalnostjo kadrov do politike, ki jo izvaja sedanji premier Ivan Janez Janša, in na ta način praktično protizakonito in brez pristojnosti se vmešava in usmerja v delo policije, ko se ti kadri nastavljajo, s pomočjo lojalnežev do politike, o kateri danes praktično govorimo, ne samo o vašem delu. Vse to priča o vaši aktivni vlogi in sodelovanju v projektu SDSS pri spreminjanju demokratične Republike Slovenije v korporativno državo. Korporativno državo, kot je bila Nemčija in ali pa Italija pred II. svetovno vojno, ko so politične stranke ali pa je ena politična stranka v vsaki od teh držav nadzorovala, usmerjala in jemala politično neodvisnost ključnim državnim podsistemom, kot so policija, vojska, varnostne službe. V Sloveniji je to vojaška in policijska, danes je to tudi Urad za preprečevanje pranja denarja, Surs, Furs, tožilstvo; vsepovsod, kjer bi lahko kot institucije oziroma bi morale odpreti marsikatero vprašanje, ki se tiče vašega dela in tudi funkcioniranja vlade Ivana Janeza Janše. Od bivšega ministra usmerjena policija državljane na cesti nezakonito legitimira. Nezakonito. To se je zakonsko dokazovalo, so pravniki pisali, ko se je to dogajalo na Trubarjevi ulici v Ljubljani. Oglobi jih na Trgu republike, ko berejo Ustavo, na katero se vi sklicujete, minister, bivši. Fizično nasilno odstranjuje iz javnih prostorov; skratka, protizakonito jih kaznuje in ustrahuje, posega v njihovo svobodo gibanja, združevanja in izražanja mnenja. Tudi preko politike ignoriranja kulture in umetnosti, ki jo poleg ministra za kulturo Vaska Simonitija izvajate vi, Aleš Hojs, Janševa vlada komunicira s kulturniki in umetniki na Slovenskem le še s policijskimi ukrepi in represijo. Govorim zaradi tega, ker so zlasti kulturniki še posebej prisotni na Trgu republike, prostoru, ki ga imajo pravico tudi oni zasedati kot javni prostor. Namesto da se kulturi in umetnosti pri nas v Sloveniji odpira prostor, da se zagotovijo finance in pogoji za bivanje, za ustvarjanje, jih Ministrstvo za kulturo ignorira in finančno praktično ubija – to vemo –, ampak Ministrstvo za notranje zadeve jih pri tem fizično odstranjuje, jim prepoveduje izražanje in jih kaznuje z globami, prekrški. Skratka, možnost kulturnega ustvarjanja kulturnikom v Sloveniji je odvzeta; tudi s pomočjo vašega delovanja in usmerjanja policistov na Slovenskem. Če se spomnimo še kurjenja knjig, ki so jih pripadniki vaše politične linije izvedli pred časom, to le potrjuje dejstvo, da gre za vzorce železnega repertoarja režima, ki je bil skupaj z NDH poražen pred 75 leti. Sprašujem stranke in poslance SMC, Desusa in NSi, ali vas v dejstvo, da boste ministra, katerega odstop je ustavno pravnomočen, podprli v njegovem dosedanjem delu, sili koalicijska pogodba z Janezom Janšo. Ignoriranje protiustavnosti, nezakonitosti v delu Aleša Hojsa, bivšega ministra – pravim, da ni več minister, ker je odstopil, vsaj po ustavi in zakonu, kar on govori, je drugo –, na kar danes poleg obravnavane interpelacije opozarjajo državljani na ulici, mediji, stroka na različnih področji, pomeni, da se vi, poslanci koalicije z njegovim protiustavnim, protizakonitim delovanjem strinjate in mu dajete mandat, da s to dejavnostjo nadaljuje naprej. Za pričujoče razpadanje pravne države, ki je jasno razvidno in danes ponovno predstavljeno, praktično ko boste glasovali in mu dali mandat naprej, prevzemate odgovornost. Ali je to vaša odločitev, sprašujem? Državljanke in državljani, ki nas spremljajo sedaj, se sprašujejo, ali se boste upali samostojno odločiti pri glasovanju o zaupnici v korist tistih, ki so nam vsem, ki sedimo v tem državnem zboru, dali mandat. To so državljanke in državljani. Da zaključim. Res je, kar je rekel poslanec Nove Slovenije gospod Černigoj, današnja interpelacija ne prinaša ničesar. Res je. Politične, gospodarske, socialne in finančne težave Slovenije bodo vse bolj kritične, dokler bo Vlado Republike Slovenije vodil Ivan Janez Janša. Upam, da ne bomo zaključili te razprave z Janezom in kameleonskih vzdihom: Zopet se mi godi krivica. Pomislite raje na škodo, politično, gospodarsko in kar se človekovih pravic tiče in naše prihodnosti naprej, ki jo povzročamo s takšnim ravnanjem – tudi z vašim, bivši minister Aleš Hojs – Republiki Sloveniji in njenim državljanom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Cigler, samo prijazen nasvet, da bomo korektni. Če imate morda težavo pri izgovorjavi kratice SDS, predlagam, da v prihodnjih razpravah uporabljate njihovo polno ime, da ne bo kakšnih nesigurnosti. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Jožef Horvat ima besedo, pripravi se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister! Dragi kolegice in kolegi! Priznam, da mi je kljub neki kilometrini, takšna tema najbolj naporna. Tudi sam se sprašujem, kaj bomo danes s to 17-urno razpravo rešili. Koliko višji bo standard državljank in državljanov te države? Koliko bodo boljše rešitve za neko novo normalnost, na katero moramo preiti zaradi epidemije oziroma novega koronavirusa? Bolj so mi všeč evropske teme, gospodarske, razvojne. No, in če sem pri evropskih, se seveda najprej spomnim, kar seveda vsi mi vemo, da je Evropski parlament 2. aprila 2009 sprejel Resolucijo Evropskega parlamenta o evropski zavesti in totalitarizmu. Vsak si lahko prebere oziroma vsak poslanec nacionalnega parlamenta bi moral to vsebino poznati. Dovolite moje razumevanja vsega celotnega dogajanja od 27. januarja naprej. Gospod Aleš Hojs ne bi danes tu sedel v vlogi ministra, če ne bi Marjan Šarec 27. januarja letos nepričakovano odstopil. Ta odstop je bila napaka. Ta odstop je bila napaka! Hvala bodu, da se je naredila vlada, hvala bogu. Bili bi najbrž edina država na svetu, ki bi v najhitrejšem razširjanju okužb bili v volilni kampanji, kot si je to nekdo želel. Seveda, interpelacija – povsem normalno – je legitimno orodje vsakokratne opozicije. Razumite tudi, da smo tudi politične stranke tukaj, ki spoštujemo pogodbe, ki zagovarjamo načelo pravne države oziroma načelo pacta sunt servanda – pogodbe je treba spoštovati. In koalicijska pogodba je pogodba. Velikokrat sem že ponavljal, to ni nek samoupravni sporazum. To je pogodba. In sami veste, kaj v njej piše. Moje razumevanje in interpretacija vseh teh dogodkov je naslednje. Z vložitvijo interpelacije proti ministru Hojsu zgolj zaradi presoje neke uradnice na ministrstvu pod njegovo pristojnostjo želijo predlagatelji, bolj konkretno Socialni demokrati, od Šarčevih prevzeti iniciativo boja politične in ideološke levice proti naši vladi. Oprostite, to je moje gledanje. Tu Socialnim demokratom uspeva. V osnovi gre v bistvu za spopad, za dominacijo na levem političnem polu, ki se bo kljub govoričenju o pomembnosti vsebine in usmerjenosti v prihodnost, bíl na ideološkem nivoju. Poenostavljeno povedano, vlado tokrat skušajo načeti na jedrnem ideološkem razkolu tukaj pri nas v Sloveniji – to je partizani proti domobranci. Mi enostavno še po toliko letih ne znamo zaključiti druge svetovne vojne in to nas nažira in to nas zavira v naših razvojnih prizadevanjih. Moj poklon predsedniku republike in predsedniku Vlade, ki sta se v enem dnevu poklonila žrtvam, ki so tako ali drugače pokopane, vržene v zemljo v kočevskem breznu in na Turjaku. Dejansko gre za tekmovanje, za pozornost znotraj približno tretjinskega dela radikalnejšega levega volilnega telesa, v katerem vlada izjemna, že sovražna nastrojenost proti naši vladi. Med strankami levice obstaja neko prepričanje, da se zgolj preko te trde levičarske baze lahko najprej zagotovi dominacija na levi in preko te izvede naskok na oblast. Že po stotih dneh oziroma še ne po stotih dneh naše vlade smo bili tako priča tekmovanju v hitrostnem vlaganju interpelacij, s čimer tekmujoče stranke na levici ciljni bazi dokazujejo svojo zagretost boja proti osovraženi oblasti. Gospe in gospodje, za nas je Ustava Republike Slovenije sveta stvar, tako kot je sveta stvar naša država in naša domovina. Ko razpravljamo o tej temi, je nujno poudariti, da v Novi Sloveniji kot povsem zavržene obsojamo vse totalitarizme, vključno z ustaštvom. Ustaštvo, tako kot vsaka druga oblika totalitarizma, ne glede na to, ali gre za fašizem, nacizem ali komunizem, spada na smetišče zgodovine. Glasbe gospoda Perkovića ne poznam. Če me boste kaj vprašali o Beatlih, lahko veliko govorimo, tudi kakšno ploščo vinilko vam lahko posodim, ki sem jo nabavil še v svojih študentskih letih, ko mi je na koncu mesca ostalo nekaj fičnikov. Zato na tem mestu ne mislim o tem razpravljati in komurkoli delati še dodatne reklame. Ne bom delal reklame za tega gospoda. Menim, da je ob tem vredno povedati nekaj o vladavini prava pri nas. Pa poglejmo potek dogodkov. Zakaj? To je morda že bilo danes povedano, ampak mislim, da ljudje danes, ki nas spremljajo, upam, da jih ni veliko, pravzaprav ne vedo, za kaj gre. Mogoče z enim stavkom govorimo o nekem koncertu, ki ga ni bilo in ga ne bo. Torej govorimo o koncertu, ki ga ni bilo in ga ne bo. Ampak počasi in po vrsti. Potek dogodkov. Hrvaški pevec Marko Perković – Thompson je želel maja 2017 imeti koncert v mariborski festivalni dvorani na Lentu. Policija je upravni enoti predlagala, naj koncert prepove, saj naj bi pridobljene informacije kazale na povečano varnostno tveganje. Upravna enota je dne 17. maja 2017 koncert prepovedala. To odločitev je kasneje potrdilo Ministrstvo za notranje zadeve pod vodstvom takratnega ministra Poklukarja. Upravno sodišče pa ja 11. junija 2019, lansko leto, pravnomočno odločilo, da se prepoved koncerta odpravi in zadeva vrne Upravni enoti Maribor v ponovno odločanje. Kljub temu maja 2020, letos, Upravna enota Maribor ponovno prepove koncert. Tretjega junija letos Ministrstvo za notranje zadeve pod vodstvom ministra Hojsa odpravi odločbo mariborske upravne enote o prepovedi koncerta. In zdaj še citat iz 15. točke obrazložitve sodbe Upravnega sodišča. Če govorimo o pravni državi, moramo biti eksaktni. Citiram to 15. točko, »Iz gradiva organa prve stopnje tožene stranke izhaja, da je organizator storil vse, kar je potrebno, da bi se vsakršno povzročanje nasilja, motenje javnega reda in miru oziroma izvrševanje kaznivih dejanj preprečilo, ko je pravočasno prijavil prireditev, predložil načrt varovanja za javno prireditev, oceno stopnje tveganja, načrt dela rediteljev, red in pravila na javni prireditvi, načrt izvajanja zdravstvenega varstva na prireditvi, kakor tudi ko je še dodatno sklenil pogodbo s policijo o dodatnem varovanju in objavil obvestilo obiskovalcem koncerta v Mariboru, da bo vstop obiskovalcev kontroliran na način, da bo strogo prepovedan vnos stvari in predmetov: razni sporni napisi, znaki na oblačilih, ki bi lahko potencialno vzbujali nestrpnost, sovražni govor ali razne provokacije.« Konec navedka iz te 15. točke obrazložitve sodbe Upravnega sodišča. Tako stališče Upravnega sodišča razkriva zelo trhle temelje te interpelacije. Človek težko podpre interpelacijo, ki temelji na odločitvi, ki zgolj sledi odločbi sodišča. Po našem mnenju danes ni vprašanje koncert nekega hrvaškega pevca, ampak vprašanje spoštovanja sodnih odločitev. Prepogosto se namreč dogaja, da nekateri na glas govorijo o spoštovanju sodnih odločb, ko pa jim ena odločba ni všeč, na to pozabijo. In še, zelo pomembno, 6. člen Zakona o javnih zbiranjih, ki govori o omejitvah. »Prepovedano je organizirati shode oziroma prireditve z namenom, da bi se na njih izvrševala kazniva dejanja oziroma pozivalo k izvrševanju kaznivih dejanj, ali z namenom povzročanja nasilja, motenja javnega reda oziroma oviranja javnega prometa.« Kot smo že napovedali v imenu poslanske skupine, mi interpelacije ne bomo podprli. Danes bi bil sam veliko bolj zadovoljen, tudi če bi 27, ne 17 ur razpravljali o tem, kakšne ukrepe naj sprejmemo za slovensko družbo, za slovensko gospodarstvo, da ne bodo posledice drugega vala, ki se eksponentno širi, prehude. Slovenska družba, slovensko gospodarstvo si ne more več privoščiti še ene zaustavitve, še enega lockdowna. Tukaj bi morali strniti vrste, ne glede na to, da smo politična konkurenca, saj smo konkurenca tudi znotraj koalicije, vsakokratne koalicije. Ampak ko gre za ljudi, ko gre za vitalno vprašanje te družbe, potem bi morali kazati majčkeno več spoštovanja eden do drugega, se malo več spoštovati in naše razprave usmerjati v rešitve, ki jih bodo dejansko v pozitivnem smislu tudi državljani čutili. To pogrešamo v Novi Sloveniji. Naredili bomo seveda vse in še več, da bomo ohranili, če se bo le dalo, vsa delovna mesta. Do sedaj nam je uspelo ohraniti okrog 270 tisoč delovnih mest, na nikogar nismo pozabili, upokojenci so v tem letu dobili več kot 450 milijonov dodatnih finančnih sredstev. Prizadevamo si in upam, da bo Državni zbor v naslednjem tednu potrdil rešitev, da bo prišlo za upokojence 2-procentno izredno usklajevanje pokojnin – vemo, da so nekatere ali pa kar vse mizerne. Nismo pozabili na družine, nismo pozabili na gospodarstvo, ker če bo šlo dobro gospodarstvu, bo šlo dobro vsem. Nismo pozabili na zdravstvo, vesel sem, da v rebalansu zdravstvo dobiva kar blizu 200 milijonov več denarja, v rebalansu 190 milijonov več denarja, kar bo omogočilo, da bodo vse razpoložljive kapacitete v tej državi pomagale pri krajšanju čakalnih vrst. In ko smo pri človekovih pravicah, s tem zaključujem, prva in največja je pravica do življenja oziroma pravica do zdravja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo predlagatelj. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Moram seveda intervenirati na sicer vselej korektno stališče Poslanske skupine Nova Slovenija, z vami, priznam, nimamo slabih izkušenj glede korektnosti. Imamo diametralno nasprotne poglede, ampak vseeno moram opozoriti na nekatera dvoumja, ki se pojavljajo pri intervenciji spoštovanega kolega gospoda Jožefa Horvata, ki se po eni strani pa zelo rad oglasi s parolami pacta sunt servanda. To se pravi, potrebno je spoštovati dogovore, ampak kolege iz Nove Slovenije sprašujem, kaj pa Ustava. Kaj pa zakoni? Ne govorim samo o Thomsonu, spoštovani Horvat. Vi ste se osredotočili samo na Thomsona, ampak zgodbe so še vsepovsod. Govorim, da si gospod Hojs želi namesto državnega tožilca usmerjati policijo. Ali pride do Nove Slovenije ta informacija? Ste seznanjeni s tem? Ali pa podrejanje SDS. Saj to ni v vašem interesu. Ti ljudje kadrujejo s članskimi izkaznicami SDS na Furs, na Statistični urad – si predstavljate? Statistični urad! Urad za preprečevanje pranja denarja. Tam so ljudje s člansko izkaznico SDS. Jože, z vsem dolžnim spoštovanjem, skočil si na vlak takrat s tistimi vpogledi, to se nam dogaja sedaj. To se nam sedaj dogaja. Dejansko imaš ljudi, ki obvladujejo Furs, NPU, GPU, Statistični urad. Kaj nam pa za božjo voljo še ostane? Saj ne moremo niti spodnjih hlač skriti več pred SDS. Z vsem dolžnim spoštovanjem: nepreklicno odstopi. Ali je to za NSi v skladu s pacta und servanta Pacta sunt servanda napačno izgovorjeno kot pacta und servanta, na kar se v nadaljevanju odzove Jožef Horvat.? To je okej, to je v skladu z Ustavo. Ali je to dobro? Edini človek – se opravičujem, z vsem dolžnim spoštovanjem do ministra –, ki ga človeštvo pozna, ki odstopi, pa je še tukaj. Še več, ko je odstopil, je naredil več grehov, kot jih je prej. Šele takrat, ko je odstopil, je začel usmerjati policijo. Šele ko je odstopil, je začel kadrovati v policiji. Šele ko je odstopil, je začel legitimirati ljudi. Se pravi, človek, ki pravnoformalno ni več minister, izvaja represijo, nelegalno, s tem, da je dejansko povzroča. To počnemo mi danes. S tem se ukvarjamo tri mesece. Mi smo kot Republika Slovenija v situaciji, ko nam odstopljeni minister, nepreklicno odstopljeni, izvaja represijo v naši državi in vi pravite, pacta und servanta, ker se morate držati koalicijske pogodbe. Zakon, ustavo, to moramo mi braniti kot izvoljeni predstavniki ljudstva. Pacta und servanta, koalicijska pogodba nad zakoni in nad ustavo in zato bomo danes glasovali proti interpelaciji Aleša Hojsa, ki bolj verjame obtožencu za organiziranje prostitucije kot lastni policiji; odreja nezakonite vpoglede, lastnemu narodu postavlja ograjo in mi se sklicujemo na pacta und servanta!
Hvala lepa. Besedo je želel [[…]]Replika. Replika ima prednost, gospod Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala lepa za ta odziv, dragi kolega Matjaž. Pakta s-u-n-t servanda, sem rekel. Pakta s-u-n-t servanda. Oprostite, imel sem relativno zoženo razpravo, fokusiral sem se na interpelacijo. Lahko govorimo o vsem, kar je sicer običaj na takšnih maratonskih sejah, ampak poglejte, Nova Slovenija je samostojna stranka znotraj koalicije; vemo, kaj delamo, imamo odlično ministrsko ekipo. Odlično. Sami naši konkurenti pravijo, da je kakšno tudi presenečenje te vlade, ampak po delu jih bomo cenili na koncu mandata. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej je želel besedo gospod Hojs. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Tudi jaz bi se rad dotaknil samo za sekundo izvajanja gospoda Horvata. Moram reči, da je bilo res izjemno korektno, prav kronološko. Bi pa rad ga vseeno dopolnil. Spoštovani gospod poslanec, verjetno ste v uvodu pozabili oziroma ga spregledali en datum, ki ste ga omenil najprej. Povedali ste, da je 15. 5. 2017 policija PP Maribor I dala predlog za prepoved tega koncerta. To je nedvoumno res. Tudi to sem povedal v uvodu. Žal sem dokumente v odgovoru na interpelacijo našel šele kasneje. Ta dokument pa nosi datum 5 dni prej, se pravi 10. 5, ko je policija, ta ista policijska postaja, dovolila koncert, dala je soglasje, povedala mu je, da ga bo suportirala, Trola, torej organizatorja, s petimi policisti. Povedala je, da mu bo za to izstavila stroške. Mislim, da je prav, da slovenska javnost pozna oba dokumenta. Torej, ne samo, da je sodišče spremenilo oziroma odločilo drugače, da je koncert potrebno dovoliti pa da je posledično seveda Ministrstvo za notranje zadeve tej sodbi sledilo, ampak PP Maribor je v petih dneh izdal dva različna dokumenta. Najprej koncert dovoli in da soglasje in pove, da bodo za to celo angažiral toliko pa toliko policistov, čez 5 dni pa prepove koncert. Ne vem, kaj se je zgodil v petih dneh, gotovo pa ve stranka SD. Kar se tiče, glede na to, kar je povedal gospod Nemec in vas seveda posredno napadel, vsaj tako sem razumel, češ da ste skočili na vlak z vašimi izpiski, policijskimi. Moram reči, gospod Horvat, da vas absolutno podpiram v vsem, kar ste tukaj predstavili. Predstavil ste absolutno korektno. Sprenevedanje in izjave informacijske pooblaščenke, ki je povedala, da je v Sloveniji toliko in toliko Jožefov Horvatov, zato ti izpiski, lahko da, nosijo tam tudi vpoglede v neke druge osebe. Mislim, katastrofalni odgovori, če mene vprašate. Tudi je res, da je zanimivo, kaj je policija vpogledovala nekaj minut pred polnočjo, če sem vas prav razumel, v vaše osebne podatke. Da ne bo dileme, sem potem, kar ste storili – ta poteza se mi je zdela izjemna –, tudi sami zahtevali izpis vpogledov policije v moje osebne podatke. Poglejte, tukaj notri piše takole. Pregled dostopov na podlagi EMŠO, datum mojega rojstva, kompleten EMŠO. Verjamem, da tudi na vašem tako piše. Informacijska pooblaščenka trdi, da je na tem izpisu, na podlagi EMŠA, kjer je moj EMŠO, da so tukaj noter izpisi več Alešev Hojsev. Dobro, kot vem, jih prav veliko ni, morda je še eden, ampak Jožefov Horvatov je verjetno več, ampak vendarle! Poglejte, tole so izpisi za moj EMŠO in kakšen slučaj. Poglejte, kakšen slučaj! Pogledi: 11. 3., 11. 3., 11. 3., 11. 3. – 8 vpogledov. Kaj je bilo 11. 3., se spomnite? Formirala se je vlada, oblikovala se je vlada, začeli so se zaključni postopki za to, kdo bo kje minister, potem ko smo opravili stvari. 12. 3. vpogled, 13. 3. vpogled, 17. 3. vpogled, 18. 3. vpogled, 19. 3. vpogled! Če nadaljujem, cela stran vpogledov! Ne vem sicer, kaj so gledali, potem ko so me že imeli pravzaprav v fizičnem varovanju. Torej, kaj so gledali, potem ko so pravzaprav vedeli za vsak moj korak – 18. 3., 17. 3., 19. 3.? Torej očitno policija počne nekaj, kar je nerazumljivo. Ne vem, nisem raziskoval naprej, morda se bom tega lotil v naslednjem koraku. Tako kot sem se lotil tistih, če se spomnite, izpisov, ki so jih dobivali prejšnji ministri, vključno z gospodom Poklukarjem, ki so ga bila polna usta o transparentnosti; izpisov OKC, ki jih je minister dobival do 12. 3. Do 12. 3. tega leta je minister za notranje zadeve dobival neanonimizirana poročila operativno-komunikacijskih centrov. Si lahko predstavljate? Tam je napisano vse; da je Jožef Horvat – govorim pod narekovaji, seveda ne –, vozil pijan, ali pa da se je moja hči zaletela, ali pa ne vem kaj, z imeni in priimki. To je dobival minister do 12. 3., potem pa je to čudežno prenehalo; ne tako čudežno, policija se je tako odločila. Naj v tej zvezi povem še nekaj, kar je naravnost škandalozno. Vaša preiskovalna komisija, ki jo vodi spoštovani poslanec Kaloh, Dejan Kaloh, vezana je pa seveda na primer gospoda Franca Kanglerja, je zaprosila za izpise vpogledov v evidence poslancev. Poslanci so posredovali podpisana soglasja in glej ga zlomka, policija pravi, da tega ne bo dala. Policija pravi, da tega ne bo dala, ker pravzaprav komisija nima te pristojnosti oziroma nima pristojnosti, da bi prejela podpisane s strani poslancev zahteve po vpogledu, češ da preiskovalna komisija tega ne omogoča. Moram reči, da sem se počutil naravnost, če rečem grdo, bebavega, ko sem spoštovanemu poslancu razložil, da tega ne more dobiti, ker tako pravi policija. Celo več, ko sem poklical pristojnega na policiji in ga vprašal, zakaj tega ne da, mi je razložil 10 členov, obenem pa povedal, razen če mi to eksplicitno pisno naročite. Si predstavljate, razen če mi to eksplicitno pisno naročite!? Mislim, da je čez dve uri ali pa čez en dan o tem bila informirana informacijska pooblaščenka, ki je čakala, kdaj bom to pisno naročil, da bo gospod Nemec imel novo afero z naročilom nezakonitih vpogledov oziroma tega, kar naročam policiji. No, nisem se odločil za to, kar so v bistvu želeli sprovocirati gospodje s policije, moje pisno naročilo nečesa, česar oni ne morejo storiti. Zato boste, spoštovani poslanci, v naslednjih dneh dobili, pripravili smo jih v kabinetu, pripravljene obrazce z vašimi imeni in priimki, kjer ste že podali tako zahtevo. Prosim zgolj, da jih podpišete, vnesete noter vaš EMŠO in to oddate na policijo. Vse izpise boste prejeli na dom; ne na komisijo, na dom. Potem pa lahko s temi izpisi počnete, karkoli hočete. Torej, jih posredujete tudi parlamentarni komisiji, ki se ukvarja z zlorabami Franca Kanglerja. Neverjetno, kam smo prišli, neverjetno kam smo padli! To sledi v naslednjih dneh. Zaključujem. Gospod Nemec govori o strankarskih izkaznicah – danes sem to večkrat slišal –, tudi o zaposlovanju. Moram reči, da sem pred dobrim tednom zaposlil v svojem kabinetu bivšega kriminalista, se pravi usposobljenega človeka, ki bo vodil ekipo, ki bo delala na migracijah. Torej na tistem, kar je danes po moje v veliki meri rakrana ali pa bo rakrana te naše varnostne situacije v Sloveniji. In glej ga zlomka, ta kriminalist je član SD! Torej upam, da ne bom tudi s tem imel težave. Hvala.
Hvala lepa. Imamo postopkovni predlog. Gospod Željko Cigler, izvolite.
Prosim, predsedujoča, če skladno z ustavo bivšega notranjega ministra opozorite, da je točka razprave interpelacija o njegovem delu. On govori o vseh drugih zadevah; že prej, ko je imel intervencije, pa je odgovarjal, samo o interpelaciji ne. Na ključna vprašanja interpelacije sploh ne odgovarja. Prosim, če mu poveste, da naj se drži točke dnevnega reda. Hvala.
Hvala lepa za vašo intervencijo. Že v začetku svojega vodenja sem opozorila na to, da se dajmo držati teme in vsebine interpelacije in verjamem, da smo jo vsi prebrali, tudi gospod Hojs. Je pa razprava zelo široka, tako da tudi poslanci, glede na to, da gospod Hojs zelo široko razpravlja, pa lahko, vsaj ko bom jaz vodila, tudi poslanci na te široke razprave odgovorite. Predlagatelj je želel besedo, izvolite.
Strinjam se z obema kolegoma, kajti če bi ministru Hojsu danes dali TV napoved in vložili ta dramaturški vložek, kot on to zna, potem bi mislili, da res je kaj pametnega povedal, ker meni ni jasno, kaj je z zdajšnjim izvajanjem povedal, kar bi nas, poslance zanimalo v sklopu interpelacije. Govorim o teh pogledih, ko so se poslanci koalicije že enkrat prenaglili z dajanjem mnenje o tem, kaj policija sme in česa ne. Žalostno je še toliko bolj, da minister počne to isto, kar je bilo že dokazano, velika napaka s strani nekaterih poslancev, da se ne oglašam več v zvezi s to temo. Spoštovani Jožef Horvat, z vsem dolžnim spoštovanjem, jaz sem tukaj 6 ur s to zadevo in če vi slabo slišite, mi je zelo žal. Mislim, da bi bilo bolj pomembno, da od mene slišite kaj drugega, kar sem vam povedal v zvezi z nepravilnostmi in s početjem ministra Hojsa, ki so absolutno v neskladju z zakonodajo. Torej se opravičujem, če ste me do tja slabo slišali, ker je to za vas bilo zelo pomembno. Minister v nepreklicnem odstopu torej pravi, da ničesar ni mogel storiti, da je malone moral dovoliti ustaško zborovanje. On ne more nič narediti, ker baje, da mi si razlagamo, da bi kršil zakonodajo, ker bi on posegel s podpisom v pravno prakso. Pa poglejmo, česa minister načrtno ne želi videti ne slišati. Če se Aleš Hojs z odločbo, ki v nasprotju s policijo in upravno enoto dovoljuje ustaško rajanje v Mariboru, ne bi strinjal, bi jo lahko sam, spoštovani minister, ki to vedno izpostavljate, po 280. členu ZUP, to je Zakon o upravnem postopku, spoštovani, izrekli za nično. Popolnoma legalna stvar, če veš, da je ustaštvo prepovedano oziroma da ustaštvo ni opredeljeno v Ustavi Republike Slovenije – mogoče od NDH, ampak ne od Republike Slovenije. Torej naša vrednostna presoja, spoštovani minister, je, da če ti nekdo pride v Slovenijo, tako kot v Izrael in v Nemčijo in v Avstrijo, se Slovenija zgleduje po teh državah in tak koncert brezpogojno prepove; še posebej, če ima zakonsko podlago za to – 280. člen, spoštovani. Zdaj ste že trikrat v šestih urah govorili, rekli, da vi ne morete nič s tem in da bi delovali nezakonito, če bi to storili. Torej, odločba se lahko odpravi po Zakonu o upravnem postopku – tega Hojs seveda ni naredil. Je pa Državno odvetništvo, spoštovani minister, kot zagovornik javnega interesa – in to bi morali biti mi, spoštovani gospod Jožef Horvat, Hojs, mi bi morali to biti – vložili tožbo pred Upravnim sodiščem. In sedaj je to v rokah sodišča. Vam preberem še enkrat člen, da se ne boste v krogu vrteli, »Odločba se lahko vsak čas izreče za nično po uradni dolžnosti in na predlog stranke ali državnega tožilstva ali državnega pravobranilstva.« To je prvi odstavek 280. člena. Res ne bi več nadaljeval, lahko si ga pogledate, preberete in povsem, oprostite izrazu, po kmečki pameti razložite, da to lahko storite. In ne se sprenevedati, ne lagati javnosti, ker to je vsem vidno, samo guglati je treba. Očitno vam ni mar za zakone, vam je bolj mar, da pustite gospodarsko svobodo na eni strani, ne glede na to, kakšno škodo za družbo to lahko naredi. Se pravi, da če bi prišel bogat investitor z dvignjeno roko, bi bilo to pomembnejše kot vrednote, za katere smo se borili v povojnem času ne samo Slovenci, ampak celotna Evropa in svet.
Hvala lepa. Kolega Andrej Rajh ima besedo.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Tudi sam bi si želel, da današnja interpelacija ne bi bila potrebna, a so dogodki iz minulih mesecev vzrok za to, da smo danes tu. Že samo zaslišanje takrat še kandidata za ministra za notranje zadeve gospoda Hojsa je dalo nekako slutiti, da sam minister ne skriva svoje ideološke, mestoma skrajno desne, politične opredelitve in ne skriva besed. V bistvu meni se velikokrat njegovo komuniciranje zdi nepremišljeno, neprimerno in deluje v bistvu praviloma avtoritarno. Že na zaslišanju je sam dejal, da želi na policiji, tožilstvu in sodstvu narediti red. Pa se že lahko tu vprašamo, od kod kandidatu, takrat še kandidatu za ministra, ta želja, da dela na policiji, sodstvu in tožilstvu red. V bistvu te besede, ki jih je takrat na zaslišanju izrekel, so se potem v bistvu manifestirale v njegovih dejanjih. Če se ne motim, je ravno Nacionalnem preiskovalnem uradu javno očital, da izvaja politično motivirano delo, javno povedal, izrekel, da policija ne služi državljanom in državljankam in da je v službi globoke države in da v udbovsko partijski strukturi sodelujeta tudi sodstvo in tožilstvo. Ne smemo pa pozabiti, da je ravno v tem času, ko je te besede izjavil, policija začela preiskavo proti ministru za gospodarstvo gospodu Počivalšku in da tudi preiskuje določene medije, ki so blizu SDS. Kasneje so v javnost pricurljale tudi določene informacije, kako naj policija v bistvu v navodilih ministra ravna s protestniki. Pa bi tu v tej luči izpostavil dogodke v Slovenski Bistrici, ko je varda obkolila policijsko postajo in so njegove reakcije bila rahlo zapoznele, navodila pa bistveno bolj blaga kot do ravnanja, ki jih je dal kako naj policija ravna s prestopniki. Bi se pa vsebinsko rad še bistveno bolj dotaknil odstopne izjave, ki jo je minister dal. Samo za primerjavo bom dal, kako se lahko po taki praksi, ko nekdo pošlje pismo, pa trdi, da ne stopi v veljavo, ker ga ne odpre, kako se lahko po takih izjavah počutijo državljani, ko bo dobili od uradne institucije pismo in bo začel teči upravni rok in se bo smatralo, da je vročeno. Ali bo potem tudi lahko navaden državljan rekel, da mu pismo ni vročeno, ker ga ni odprl? To pa je vprašanje, ki se s tako prakso vzpostavlja. Spomnimo se, pri upravnih postopkih tečejo upravni roki in tudi če naslovnik ne prevzame pisma, se smatra vročeno in prebrano. Taka praksa, ki jo sedaj dajejo v bistvu predstavniki najvišje veje oblasti, lahko v eno pravno gotovost za pravno varnost vnaša velike velike in nepredvidljive posledice. Dodatno pa bi želel povedati, da menim, da bi moral minister na vsakem koraku utrjevati ugled slovenskih institucij, slovenskega sodstva, slovenskega tožilstva in ravno to je še posebej pomembno v teh težkih covid časih. Ker kakšno je to sporočilo gospodarstvu, kakšno je to sporočilo tujim vlagateljem, kakšno je sporočilo, kako naj tuji vlagatelji razumejo besede predstavnikov Urada za komuniciranje, besede zunanjega ministra v tej luči, ko imamo rekordni dolg? Ali te besede in ta dejanja krepijo gospodarstvo, krepijo zaupanje v Slovenijo? To seveda ni retorično vprašanje. To so težka vprašanja. To so vprašanja, na katera bo treba odgovoriti. Seveda si lahko odgovorimo, da taka dejanja ne krepijo ugled Slovenije. Mislim, da je interpelacija upravičena in zato jo bom tudi podprl.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Janez Moškrič.
Hvala lepa za besedo. Najprej naj povem, da sem zelo vesel, da je vodenje seje prevzel predsednik Državnega zbora. Ker namreč, podpredsednica Državnega zbora je sedaj zadnji čas zelo pristransko vodila sejo. Namreč, gradivo za današnji dnevni red smo dobili pisno, ki pa je zelo ozko, čeprav zelo na široko ista tema obrazložena. Je pa predlagatelj danes podal dopolnilno obrazložitev, kjer pa je zelo na široko še dodal teme, zato je moral tudi minister in ostali razpravljavci so želeli čimbolj na široko tudi odgovoriti. To je ena stvar, na katero želim najprej opozoriti. Druga je, da je predlagatelj interpelacije tudi dobesedno žalil, se pravi priznanje, ni to državni simbol, pa vendarle priznanje Jabolko navdiha, ki ga podeljuje predsednik republike, s tem se ne gre šaliti. To je vendarle tudi eden od državnih simbolov – za moje pojme. Pa pojdimo k zadevi interpelacija. Kot sem rekel, je bilo na začetku tej interpelaciji dodana skorajda zaupnica vladi, ker se je več govorilo o predsedniku Vlade kot pa o ministru, ki je predmet interpelacije. Osnovni razlog po gradivu za interpelacijo se je zgodil že pred tisoč 265 dnevi. Če plastično prikažemo, so to tri četrtine leta 2017, celo leto 2018 in celo leto 2019 in še tri četrtine leta 2020. Takole. Kdo še hrani koledarje? Jaz slučajno, ker sem jih sam tudi imel. Tisoč 265 dni za zgodbo nekega koncerta z udeležbo nekaj deset ljudi, mogoče nekaj sto. Nikakor ne nekaj tisoč, ker prostor ni dovoljeval tega. In ker smo člani Slovenske demokratske stranke od levice večkrat obtoženi vsega možnega, kar premore zlo 20. in 21. stoletja, se sam najprej vprašam, kaj sem takrat počel. Takrat sem imel 12 dni starega sina, takrat sem še poskušal maksimalno kar se da voditi podjetje, izdeloval sem hišo. To so stvari, ki so po mojem pojmu zanimale večino Slovencev. Velika večina Slovencev je imela te radosti ali pa obveznosti. Se pravi, otroci, družina, podjetje, služba, pa če so si kaj ustvarili – hišo, vrt in podobno. S tem koncertom se je, kot sem rekel, nekaj deset, mogoče nekaj sto ljudi ukvarjalo. Ukvarjalo se je nekaj sto ljudi in ukvarjali so se tudi državni organi. Državni organi so se začeli ukvarjati z dovoljenji; vemo, da je najprej za manjše zadeve samo policija, lokalna skupnost, za večje zadeve je upravna enota. To vsi vemo. In ne bodi ga treba, po tisoč 265 dneh se še zmeraj ukvarjamo; kot sem ugotovil, ta postopek še ni zaključen, ker lahko pride še do določenih odškodnin in podobno. Sam lahko rečem – katastrofa! Ali se naj ne bi raje tisoč 265 dni ukvarjali z domovi za starejše, s tem, kako bomo povečali rodnost v tej državi. Ne nazadnje smo imeli pred to sejo še Odbor za zadeve Evropske unije, kjer smo se ukvarjali s kmetijsko politiko te države, ukvarjali se s poplavami in plazovi, ker je potrebno v tej državi nove karte izdelati. Ne! Tudi 17 ur, ki bodo namenjene, se še ni ta parlament ukvarjal z rodnostjo ali pa s posamezno temo, ki sem jo predstavil. Na drugi strani pa lahko povemo, se pravi, če se z določeno marginalno temo ukvarjamo že tisoč 265 dni in to naše sejanje kvari ugled te države, po domače povedano, na drugi strani pa, kaj se je zgodilo, recimo, v sedemnajstem letu. Leta 2017, 17. julija, se je zgodila ena zadeva, ki se pa zdaj spet tudi odvija, ki pa zanima mnogo več ljudi. Takrat je Primož Roglič zmagal, prvič osvojil Tour de France. Te stvari so bile tiste, ki so ljudi zanimale in so prinesle ugled Sloveniji in ga ravno v teh dneh, ko mi sejemo prazno slamo – oprostite, vključno z mano –, spet je na uspehih, spet so državljani ponosni na to, navijajo, kolikor lahko v teh danih situacijah, in to so teme, kjer so svetle točke. Taki pristopi negativizma, obsojanja; interpelacija samo zato, ker ni ti všeč ta vlada in ker nekje moraš začeti – se pravi, ne moreš začeti v prvo spodbijanje vlade kar z zaupnico vladi, začneš s posameznimi ministri. Tudi ni bilo v začetku spoštovanja stotih dni, to pa je tisto, kar dela še večji odpor ljudi do politike. Ta Vlada in ta minister so na oblasti 190 dni – samo 190 dni – in v teh 190 dneh so morali izvajati še kaj drugega, bolj pomembnega, kot pa je ena odločba. Zato verjamem, da tudi v tistih dneh meseca junija, ko je bila ta zadnja odločba izdana, tudi ni bil minister na to pozoren, je rajši skrbel za marsikatero drugo stvar. To so stvari, ki jih bo potrebno v nadaljevanju spremeniti. In sem trdno prepričan, da se za to se zavzema ta vlada. Se pravi, da se zadeve urejajo maksimalno in da se ne pogrevajo stvari za nazaj, da se poskuša tudi maksimalno racionalno uporabiti državne institucije. Najbolj je zanimivo to, če preberemo, kar je bolj na koncu, »4. 5. 2020 Upravna enota Maribor izda odločbo, da se prepove koncert z 20. 5. 2017.« Se pravi, ali je to namen države, da izdamo neuporabne odločbe? To je neuporabna odločba – bi tako rekli. To je neuporabna odločba. Te odločbe, sploh ne vem, če bi bilo potrebno [[…]]Se pravi, da me ne boste za besedo držali, se pravi, so postopki, seveda jih je potrebno spoštovati, ampak nekaj je pa tudi racionalnost in izvedljivost in tako naprej. To je ravno tako, kot je moja pokojna mama dobila iz Kliničnega centra – 3 mesece po smrti –, da zdaj pa lahko pride na slikanje kolkov. Se pravi, tisto se ne bi smelo zgoditi, ker bi moral računalnik zablokirati njeno datoteko. Podobno kot za ta odločbo – ne bi bilo treba, da bi se izdala. 28 je bilo prodanih kart v tujini za ta koncert in mi delamo zdaj tukaj reklamo! Še lastna država mu ni take reklame naredila! Samo še ena zadeva, na katero želim opozoriti, pa so koncentracijska taborišča. V zadnjem obdobju, vključno s to interpelacijo, se kar tako govori o koncentracijskih taboriščih. To je žalitev do tistih, ki so bili koncentracijskih taboriščih v 20. stoletju. Vključno z mojim očetom, ne starim očetom, očetom, ki je bil 9 mesecev na Rabu. Govoriti, da določene institucije te države, demokratične članice Evropske unije, imajo koncentracijska taborišča na svojem območju, je žalitev do še živečih in vseh pokojnih, ki so bili v njih. Zato ostro nasprotujem takim žalitvam in takemu obnašanju naše opozicije. Zato prosim, da imate vendarle neke odnose do te naše skupne pretekle zgodovine. Vedno smo del Evrope: ali smo del skupne države, ali smo bili prej Avstro-Ogrska, ali smo potem bili razne države – vedno smo na tem območju in vedno smo in so nekateri trpeli, nekateri pa to trpljenje izvajali. Saj niso prišli z drugih kontinentov. Tako ne uporabljajte groze preteklega stoletja za to, da interpelirate vlado, ki dela, bom rekel, v demokratičnih pogojih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Strinjam se s svojim predhodnikom in zato je potrebno preprečiti koncerte, kot so koncert Thompsona in raznoraznih nestrpnežev, ki širijo ravno to širom Slovenije in seveda sveta. Dovolite mi – mislim, da je to zelo pomembno. Eden od mnogih očitkov je tudi podrejanje policije stranki SDS. Zdi se mi pomembno, da je širša javnost seznanjena z dejstvom, da je dejansko temu res tako in bom tudi povedal na primeru. Mnogo je bilo že povedanega – zaradi različnih kadrovskih rošad. Torej, vsi tisti, ki so del stroke, poimenovane s strani ministra globoke države, da so člani globoke države, so umaknjeni in so postavljeni tisti, ki so lahko zvesti enemu in edinemu; vemo, o kom govorimo – veliki vodja. Ne mislim na ministra Hojsa, Hojs je le simbol tistega, kar ravno predsednik stranke predstavlja. Najverjetneje ste v javnosti v zadnjih dveh, treh dneh brali, in sicer na spletnem portalu necenzurirano.si, o zgodbi nadzora, ki je bil izveden v mesecu februarju, ko so zdajšnji minister Zvonko Černač in zdajšnji sekretar za varnostne zadeve v Kabinetu predsednika Vlade skupaj z enim od članov tega parlamenta obiskali NPU, GPU in kriminalistično policijo in želeli vpogledati v njihovo delo, ko govorimo o odprtih kazenskih in predkazenskih postopkih – o tem piše necenzurirano.si –, ki so povezani s podpredsednikom slovenske vlade, to je z gospodom Zdravkom Počivalškom. Po pisanju tega medija gre za Terme Olimia in nekatera druga slovenska podjetja in srbskega podjetnika Miodraga Kostića. Namreč, po pisanju naj bi Zvonka Černača, zdajšnjega ministra, zanimalo tudi, ali je kakšen postopek zoper Počivalška še odprt. Naj spomnim, to je tisto obdobje, ko se je formirala nova vlada in tik pred tem. Seveda na zaprosilo kolegice Jerce Korče smo tudi prosili, da nam NPU oziroma GPU dovoli, da vpogledamo v te zapisnike, ki mi smo jih že videli. Jaz sem prebral, kaj piše v tem zapisniku, vem, kaj piše v tem zapisniku, vem, kaj so ti fantje oziroma gospodje spraševali, vem, katere vsebine so jih zanimale, vem, kako oni želijo ohraniti oziroma odpraviti – v navednicah ohraniti – kriminal, in to nam je bilo seveda zavrnjeno. Se pravi, slovenska javnost najverjetneje, po mnenju GPU, ne bo nikoli seznanjena, ali so ti gospodje zlorabili svoj položaj, ali so ti gospodje delali izključno v interesu stranke SDS. In kot posledica dokončnega prevzema Generalne policijske uprave slovenske policije lahko rečem, da ta ščiti vidne člane SDS, ki so dejansko prekoračili svoja pooblastila, kajti v kolikor je do tega prišlo, potem so prekoračili pooblastila. S poslanim dokumentom na Knovs lahko danes z vso gotovostjo rečem, ker je to potrjeno črno na belem, da se je Generalna policijska uprava absolutno podredila stranki SDS na podlagi tega, ker komisiji in javnosti onemogoča, da bi pogledali v zapisnik – kar mi smo že, zato je zanimiv ta zapisnik, ker mi smo ga videli in vemo, kaj tam piše –, da bi videli dejansko, kaj so ti gospodje želeli od takratnega vodstva policije. Mislim, da je to tudi zelo pomembno v kontekstu državotvornosti nekaterih koalicijskih partnerjev in teh besed, ki so danes že bile večkrat izrečene. Hvala lepa, predsednik, za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Marjan Šarec.
Hvala za besedo, predsednik. Sedimo 17 ur danes ali naj bi sedeli, kot je bilo rečeno, pa ne bi bilo potrebno, če bi se Aleš Hojs držal ustave in ustavljenih norm. Če bi po nepreklicnem odstopu to tudi naredil. Kajti, rekel je, da nepreklicno odstopa, da je predsednik Vlade odstop sprejel. Potem ko smo en teden čakali, kaj se bodo spomnili, ker smo videli, da nekaj bo, je predsednik Vlade vehementno povedal, da kuverte ni odprl. Skratka, spoštovani Aleš Hojs, prej ste govorili, kako se je LMŠ norčeval na predstavitvi, ko ste zahtevali 37.a člen ali pa še kakšno drugo stvar, za vas je vse, kar ni strinjanje stoprocentno z vami, norčevanje. Ampak večjega norčevanja kot je to, da po enem tednu predsednik Vlade reče, da pač kuverte ni odprl, tega v moderni demokraciji in evropski demokraciji seveda ne pomnimo. Predlagatelj Matjaž Nemec si niti v sanjah ni mogel misliti, da boste nepreklicno odstopili tako, da ste danes še tukaj in ne, da ste dane še tukaj, ampak – kot je tudi pravilno ugotovil Matjaž Nemec – ste šele dobro začeli s svojimi aktivnostmi. Vaše delovanje seveda je mnogo širše od tega konteksta, ki ga v stranki SDS danes ponavljate, češ, koncerta Thompsona ni bilo, ga ne bo. O ustaštvu ne bom izgubljal besed, ker vsi, ki so bodisi toliko stari, da se tega še spomnijo, ali pa tisti, ki spoštujejo zgodovino, dobro vedo, kaj je ustaštvo bilo in da ustaštvu pač ni mesta v moderni družbi. In je to nekaj najbolj gnusnega in odvratnega, kar obstaja – seveda tudi poleg drugih tovrstnih organizacij. Kdor tega ne pozna, si lahko to prebere tudi v kakšnih knjigah in še kje drugje. Tako o tem danes ne bom izgubljal besed. Bi pa opozoril na to, da ste ves srž vašega delovanja pokazali v trenutku, ko ste stopili za govornico. Vehementno ste sneli masko. Ko so vas poslanke in poslanci opozorili, da dajte gor masko, ste rekli, eh saj smo daleč narazen. Ja ne, gospod Hojs! Vi ste predpisali ta pravila, vi ste predpisali – ali pa vlada ali kdorkoli že, saj se ne ve čisto dobro –, da morajo biti v zaprtih prostorih maske. Sedaj ste predpisali še na odprtih prostorih, da moramo nositi maske, kjer je več ljudi. Seveda spet ne vemo, koliko je to več, ampak kakorkoli. Skratka, ta maska je sicer banalna zadeva, ampak ponazarja pa bistvo vašega delovanja. Se pravi, lahko je tako, lahko je drugače, kakor si pač v tistem trenutku zamislim. Tako kot celotni državni vrh lepo hodite brez varnostne razdalje, se rokujete, medtem ko drugim to prepovedujete ali priporočate, da naj tega ne bi počeli. Tako delujete na Ministrstvu za notranje zadeve. Kakor vam pač prav pride. Ko direktor policije ni bil v stanju, sposoben ali pa ni želel – kakorkoli – ustaviti preiskav v spornih poslih z zaščitno opremo, ste imenovali drugega direktorja policije, ki je očitno bolj poslušen. To, da danes zvračate na predlagatelje interpelacije očitke, kako je to banalna interpelacija, kako se skuša govoriti samo o nekem koncertu, to je larifari. Vi dobro veste, da bi bila interpelacije še bistveno širša, če bi jo vlagali danes. Ne bi želel delati reklame kakšnemu mediju ali kakorkoli, ampak danes smo lahko brali v enem mediju spet o neki parceli. Ne vem, mogoče boste pa še eno interpelacijo dobili na to temo, ker odstopili očitno ne boste. Ko se nam posmehujete, kako da vlagamo interpelacije in da te interpelacije nimajo nobenega smisla in končnega cilja, še enkrat ponavljam: po stotih dneh naše vlade sem dobil ustavno obtožbo, ne samo interpelacije, ampak predlog ustavne obtožbe za neuresničitev ustavne odločbe o šolah, se pravi zasebnih in javnih. Tako po pol leta te vlade še zdaj ta odločba ni uresničena, tako kot ni uresničeno še marsikaj drugega. Gospod Hojs, težko vam je karkoli verjeti, če nepreklicno odstopite, v kamero poveste, da nepreklicno odstopate, da je predsednik Vlade vaš odstop sprejel, potem pa kot da se ni nič zgodilo. Kaj naj si mislimo mi, kaj naj si mislijo državljanke in državljani in kako naj vam verjamemo, potem ko sprejemate tudi bistveno bolj pomembne ukrepe v boju proti covidu 19? Da ne bo pomote, mi jih priznavamo! Vidite, imam masko na sebi, se držim vseh preventivnih ukrepov in tudi ne, tako kot skušajo vsak dan na televiziji, katere direktor ste nekoč bili, prepričevati, kako mi zanikamo virus. Mi ne zanikamo virusa, zanikamo pa vašo zmožnost zdrave presoje, ko se govori o raznoraznih ukrepih, ker se jih ne držite niti sami. In ponavljam, s to masko na začetku ste, verjetno nehote, ampak pokazali na celoten spekter vašega delovanja: kakor vam drago, tako pač je. Meni se zdi, da taki vladi, ki ima take ministre, ki ima nepreklicno odstopljene ministre, ki potem po odstopu šele začnejo pravzaprav z neko polno močjo delati, je težko zaupati. Pa se ne bom spet vračal nazaj. Naša je bila, kakršna je bila, seveda za vas najbolj zanič na svetu, ko ste bili v opoziciji, saj to je logično, tudi danes imate možnost biti na vladi, imeli ste vse možnosti lepo komunicirati z državljankami in državljani, lepo komunicirati tudi s političnimi nasprotniki, z novinarji ali komurkoli, ampak ko gledamo vaše tvite, vidimo, da je komunikacija neprimerna, ukrepi oziroma podajanje teh ukrepov so neprimerni, da o zgledu, ki ga dajete s spoštovanjem teh ukrepov, da o tem niti ne izgubljam besed. Vse, kar znate povedati, je, da za migracije, seveda potem ko je Janez Janša v soočenju leta 2018 povedal, da če bo on predsednik vlade, bo pa meja neprodušno zaprta, in ni, in zdaj je spet kriva opozicija, ker ni potrdila 37.a člena. Pri vas bo vedno nekdo drug kriv – tega smo že navajeni – in vi nikoli. Zato bi bilo najmanj, kar bi pričakovali od vas – ampak taki utopisti seveda nismo in vemo, da se to ne bo zgodilo –, najmanj, kar bi pričakovali od vas, bi bilo, da bi nam prihranili današnjih 17 ali kaj manj, upam da, ur razprave, s tem ko bi enostavno tisto kuverto nekdo odprl – čeprav verjetno jo je odprl in spoznal, da se je prenaglil, da pač vas še potrebuje v tej vlogi –, da bi to uresničili in odstopili in potem ne bi bilo te razprave potrebne. Tako vaše delovanje v zvezi s protesti, v zvezi z NPU, v zvezi z drugimi stvarmi, ki se tičejo policije, usmeritev, ki to niso, ampak so pritiski. Lepo je eden izmed policijskih sindikatov povedal, da izvajate pritiske. Zdaj ne vem, ali oni si izmišljujejo ali pa mora biti verjetno nekaj na tem. Glede na vaš modus operandi pa verjetno tudi je nekaj na tem oziroma zagotovo je nekaj na tem. Ne dvomim, da če se bo izkazalo, da ste res kupovali parcelo po zelo ugodnih primerih, da bo še v tem primeru kakšen direktor policije kam poklical in se pozanimal o posameznem primeru, tako kot je bilo to v fazi takrat, kot je bila nabava zaščitne opreme. Tudi ta skupina za migracije, ki ste jo ustanovili. Ustanovili ste jo zato, da ste tiste neposlušne kadre, ki vam niso po godu, nekam postavili, da ste lahko rekli, da ste jih angažirali. Tako je snovi še bistveno več, kot je je v interpelaciji, ampak seveda, kot sem rekel, Matjaž Nemec si skupaj z nami vsemi še v sanjah ni mogel misliti, da je kaj takega sploh možno, ker v nekih normalnih demokracijah se pač tako ne dela. Ko boste naslednjič spet stopili pred kamere, v Odmeve, v 24ur ali kam drugam, in nam razlagali o ukrepih za preprečevanje covid-19, mogoče to delo prepustite komu drugemu, ki mu bodo ljudje bolj verjeli, zato ker največjo škodo spoštovanju ukrepov v boju zoper novi koronavirus delate sami, ker si zbijate kredibilnost na vse možne načine. Interpelacijo bom, seveda tako kot vse naše poslanke in poslanci, podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Predrag Baković.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej bi se opredelil okrog teh pogledov, evidence, ki jih je izpostavil minister Hojs. Želim si, gospod minister, da boste zadevi šel do konca in da boste dejansko ugotovili in preveril kdo, katere evidence in s kakšnim namenom je vpogledoval. Kajti glede na to, da ste izpostavili datum 11. 3., pa morda kot rahel poznavalec tega področja lahko rečem, da je pa morda šlo za nekaj drugega. Morda pa je šlo za to, da ste kot minister za notranje zadeve varovana oseba in da je potrebno okrog tega napisati kakšen načrt varovanja, in če se piše načrt varovanja, verjetno bo treba popraviti tudi kakšne vaše podatke. Torej, si res srčno želim, da boste zadevi prišel do dna in da boste tudi potem objavili, kaj se je zgodilo. Sedaj bi se dotaknil pravzaprav še gospoda Žaberla tam. Danes je bil velikokrat izpostavljen, pa moram reči, da v neki slabi konotaciji, kajti da naj bi šlo za kvazi strokovnjaka ali pripadnika neke politične opcije. Veste, tako bom povedal: jaz gospoda Žaberla poznam kot izjemnega strokovnjaka, poznavalca policijskega prava in avtorja mnogih strokovnih člankov, tudi soavtorja zakonov s področja delovanja policije, ki je deloval pri več ministrih, tudi pri ministru Gorenaku. Zato bi si jaz štel v čast na vašem mestu, da se je oglasil in opozoril na neke stvari, vsekakor pa bi zastrigel z ušesi, če bi opozarjal, da nekaj morda delam narobe. Bi pa zdajle prebral en izsek iz vašega komentarja oziroma iz magnetograma, iz katerega pravzaprav pa lahko nekaj razberemo. Citiram, »ker se govori o tem, da se vmešavamo v odprte zadeve, da je iranski denar zaključen, je povedalo tožilstvo, pa tudi če ne bi, se nihče ne vpleta, nihče se ne vmešava, nihče ne daje navodila direktorju policije ne nikomur drugemu, da usmerja ali počne kaj drugega s preiskavo. Vsi ti postopki, ki so napisani v obveznih navodilih pod točko 4, so zaključeni za policij: bodisi da je bilo podano poročilo bodisi da je bila podana kazenska ovadba. Torej naloga direktorja policije je, da preveri, ali je v postopkih, ki so za policijo zaključeni, njegovo moštvo – če rečem bolj po domače –, njegovi kriminalisti in njegov stuff opravijo stvari, kot jih mora, ali pa je morda kaj pozabil. Morda je pozabil kaj namenoma, morda pa koga ni zaslišal«. Iz tega, kar ste povedali, pravzaprav nekako lahko izluščim, da ne razumete poante omejitev, ki se nanašajo na dejanja navodil. Glejte, ravno zaslišanje je procesno opravilo, o katerem mora biti obveščen državni tožilec in ima tudi pravico biti prisoten na tem zaslišanju. To govori tudi 148.a člen Zakona o kazenskem postopku. Če sem plastičen in če ponazorim, kako to izgleda, ko policija dobi ovadbo – ker največkrat jo dobi policija –, o tem obvesti državnega tožilca, če je treba, opraviti kakšna preiskovalna dejanja, seveda tudi preko preiskovalnega sodnika in potem se, ko se zberejo vsa obvestila, tožilcu posreduje ovadba z vsemi prilogami. In tožilec to pogleda in ko ugotovi, da morda nekdo ni bil zaslišan, da usmeritev policiji, da naj opravi še določena dejanja; torej zasliši tega, zasliši onega, opravi to, opravi ono, zbere obvestila od tega, zbere obvestila od drugega. Ravno to je ta poanta, za katero mora skrbeti tožilec. Seveda je naloga policije, v kolikor je v teh postopkih uporabila na primer prisilna sredstva, da policija pa preveri upravičenost uporabe teh prisilnih sredstev in seveda poda tudi mnenje. Če so nastopile hude posledice, se mora formirati tudi komisija, pa verjamem, da to dobro veste. Vsi vemo tudi, da ima tožilec nadzorstveno funkcijo in 148. člen v sedmem odstavku govori, da oseba, zoper katero je bilo uporabljeno kakšno dejanje iz tega 148. člena, ima pravico v roku treh dni pritožiti se pristojnemu državnemu tožilcu. Pristojni državni tožilec najkasneje v roku osmih dni od vložitve pritožbe ustno ali pisno obvesti pritožnika o tem, kar je ukrenil. Torej, še enkrat dokazujem, da je gospodar postopka, če gre za kaznivo dejanje, tožilec. In zaslišanje je procesno opravilo, ki ga policija opravlja in ga sme in ga mora opraviti, kar ji nalaga 148.a člen, vendar piše, »pri zaslišanje je lahko navzoč tudi tožilec, o čemer ga mora na primeren način obvestiti policija«. Torej, če vi nekako dajete usmeritev ali pa izražate bojazen, da morda pa nekoga niso zaslišali, gre za procesno opravilo, ki je pravzaprav v pristojnosti tožilstva. In to je tisto, kar je sporno, in to je tisto, ki kaže na to, da ne razumete poante omejitve dajanja navodil v primerih, kadar je postopke prevzel po Zakonu o kazenskem postopku tožilec. Všeč mi je bilo, ko ste izjavili, da boste vedno tiste, ki delajo zakonito, vzeli v bran in tako tudi uradnici. Prav je tako. Vendar pa v naslednjem momentu mi res ni jasno, kako ste lahko še v fazi, ko so se preiskave opravljale, takoj ugotovili, da je to politični konstrukt, da je to politično nastavljanje, da tukaj ne gre za to, da bi policija delala strokovno, ampak gre za to, da so to delali kot globoka država – nekako tako ste se izrazili. Še enkrat naj povem: policija je dobila odredbo od preiskovalnega sodnika, preiskovalni sodnik je tisti, ki odredbo izda na predlog tožilca. Pripravi jo, obvestila, policija, da tožilcu, tožilec se odloči, ali bo sploh dal preiskovalnemu sodniku predlog za odredbo za hišno preiskavo. In ko jo da, je na preiskovalnem sodniku, da se bo odločil, ali bo dal ali ne, in policija na to nima vpliva. Ko policija enkrat dobi odredbo o hišni preiskavi, jo pač mora opraviti. Da se pa še v fazi, ko pa potekajo te preiskave pri ljudeh, pa že opredelimo, da je to politični konstrukt, da gre za globoko državo ali za karkoli, potem pa to seveda lahko predstavlja problem. Mislim, da se ne more nihče v tako kratkem času odločiti, da to ni dejanje, ampak da v tem času se lahko zgodi naslednje, da se nekdo v skladu s 148. členom Zakona o kazenskem postopku pritoži bodisi na tožilstvo, bodisi na policijo, bodisi preiskovalnemu sodniku, ki je izdal odredbo o hišni preiskavi in tako naprej. Minister kot izpostavljena oseba, ki to pove v kamero, da pa gre za politični konstrukt, s tem res povozi svoje ljudi, ki bi jih pravzaprav moral zastopati. Gre za ljudi, tu zadaj niso številke, zadaj ni [[…]]Ne vem, res si ne predstavljam, da je cela linija in tožilcev in preiskovalnih sodnikov in policije povezana, da so dali te hišne preiskave, te odredbe za hišne preiskave, da so te preiskave narejene na tistih naslovih, kjer so pač jih. To je tisto, kar boli. Kakor poznam NPU – pravzaprav bi vas vprašal, verjetno je bilo opravljeno kar nekaj nadzorov na Nacionalnem preiskovalnem uradu, pa me zanima, ali je bilo sploh kdaj ugotovljeno, da so ravnali pristransko oziroma po mojih informacijah, ki jih lahko dobim iz medijev, pa jih nisem zasledil niti enkrat. Niti enkrat. Boste lahko pojasnili. Za konec bi se pa opredelil še glede usmeritev, ki ste jih dajali po Twitterju, ali pa navodil, ali pa nekih objav, ki ste jih dali na Twitterju kot minister za notranje zadeve, ki se mi zdijo malce neprimerne. Vendar bi najprej na začetku rad opredelil naslednje; ko ste tiste tvite objavljali, ste objavili, da gre za kaznivo dejanje ogrožanja zdravja. Kaznivega dejanja ogrožanja zdravja ni, so kazniva dejanja zoper človekovo zdravje in verjetno ste imeli v mislih prenašanje nalezljivih bolezni. To kaznivo dejanje se pa lahko zgodi šele takrat, torej kaznivo dejanje je podano, če je storilec s svojim ravnanjem povzročil razširitev nalezljive bolezni, torej okužitev vsaj še ene osebe. Posledica tega kaznivega dejanja je torej razširitev nalezljive bolezni. Zakon o kazenskem postopku, 148. člen, pa govori, da mora policija, če so podani razlogi za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, ukreniti vse potrebno. Torej, če imamo kaznivo dejanje prenašanje nalezljivih bolezni, preden pričnemo zbirati obvestila, morajo biti izpolnjeni znaki za to kaznivo dejanje. Znaki pa niso izpolnjeni, če ni najmanj en okužen, kar je v teh protestih pravzaprav nemogoče ugotoviti. Potem seveda sledijo tviti, ki so bili potem jasni, pa jih lahko še enkrat preberem, in sicer, »vsem, ki sprašujete, kaj je počela policija danes v Ljubljani, odgovarjam, da je popisala večje število zbranih, ki bodo oglobljeni. Prav tako bo vložila ovadbe zoper organizatorje in udeležence, saj gre za kaznivo dejanje ogrožanja zdravja, ne pričakujte pa, da bo ona vzrok nasilja«. Glejte, kaznivo dejanje ogrožanja varnosti sploh še ni bilo storjeno in da minister objavi tak tvit, ga jaz kot državljan lahko razumem kot grožnjo. Kot grožnjo, da zdaj bomo pa kar vse, ki so na teh protestih prisotni, ovadili ali pa oglobili. In drugi tvit, »pričakujem, da bo policija za identifikacijo vseh tistih, ki jih je kot udeležence petkovih in današnjih izhodov potrebno kazensko ovaditi, uporabila vse javno objavljene slike in prispevke medijev oziroma socialnih omrežij. Večina državljanov skrbi za zdravje vseh in upošteva odloke«. Pridemo v paradoks, da iščemo storilce kaznivega dejanja, še preden obstajajo razlogi za sum, da je to kaznivo dejanje bilo storjeno. Torej, po domače povedano, ne moremo policiji reči, da naj zbira obvestila o nečem, kar še ni kaznivo dejanje. Če gre za poskus. Vendar v tem primeru ne gre za poskus, ker je kazen zapor do enega leta. Avtomatično gre, če je do treh let oziroma če posebej v členu določenega kaznivega dejanja to ne piše. To so te sporne stvari, na katere želim opozoriti brez ideologij, brez vsega. Tukaj, spoštovani minister, po mojem mnenju ste šli čez rob. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolegica Violeta Tomić.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Veliko smo slišali in težko je karkoli najti, da se ne bi ponavljali, pa bom skušala pa povedati kaj novega. Ta interpelacija je dejansko farsa, zato ker ta isti minister tako in tako ni minister, kajti odstopil je pred več kot dvema mesecema. Zato ne bom rekla spoštovani minister, ker, oprostite, ne eno drugo niste zame. Vmes, ko ste odstopili, menjate kadre, kršite poslovnik, ustavo, zakone, vse. Toliko bolj se zdi, da imate odvezane roke, odkar niste več minister. Skratka, kršite Ustavo v 115. členu, poslovnik, v 12. členu Zakon o Vladi in tako naprej, ampak po eni strani, veste, vas razumem. Vi še odstopiti ne morete, kadar hočete, ampak vam mora dovoliti Janez Janša. Ali ni to žalostno? Janez Janša, ki ima premajhen poštni nabiralnik, kadar dobi pošto Slovenije, pa tudi ko se mu ne da odpreti pošte, za katero vsebino ve, da mu ne bo všeč. In to je zelo žalostno pravzaprav. Tukaj bomo 17 ur razpravljali o nečem. O čem bomo razpravljali? O vladi, ki po sistemu Kaj nam pa morejo kršijo pravzaprav čisto vse zakone, ki jih lahko. Temu bi rekla volja do moči. To so eni zakoni za nadljudi, prvorazredne, kot rad Janša reče, to ste člani SDS, potem pa nekateri sateliti, ki vas podpirajo zaradi svojih interesov. In potem dajete tvit navodila, ki so v bistvu neke pasje bombice, ki zakrivajo dejanske probleme v državi. To me zelo spominja na včerajšnjo sejo Mandatno-volilne komisije, ko smo dokazovali v opoziciji, kako kandidat gospod Cerjak ne izpolnjuje pogojev za nadzornika STA, da je bila že izbrana druga kandidatka, da je bilo objavljeno v Uradnem listu, vendar so članice in člani koalicije pritisnili »za«, kljub temu da so vedeli, da delajo hudo napako. In veste, kot reče gospod Perič, kaj pa boste, to je izguba časa. Ja, ni izguba časa! Ljudje vas gledajo, ljudje nas gledajo, ljudje nas ocenjujejo in prej ali slej boste plačali, pa če ne prej, na volitvah. Kajti vse drugo je sprenevedanje, navadno sprenevedanje, ki spada na smetišče zgodovine. Ljudje nas sprašujejo, zakaj opozicija ničesar ne stori, da nas rešite te vlade, ki ne spoštuje nikogar. Vse, kar lahko naredimo – in demokracija je matematika –, imamo pač toliko glasov, kot jih imamo in ne moremo premagati skupaj s SNS vaših 50 ali 51 glasov. Vendar vlagamo in je popolnoma vseeno, kdo vloži interpelacijo do pozicije, pač enkrat jo vloži ena stranka, drugič druga. Ampak poglejte, enega smo pa prepričali mogoče, ki je dovolj pokončen, in to je poslanec Desusa Polnar, ki bo interpelacijo podprl. Se pravi, niso vsi tako slepo zaverovani v neke zaveze, ki nimajo veze z realnostjo in stvarnostjo. Kot bi rekel Jelinčič, da narod je glup. Ni glup in ni tudi nepismen. In ko se sprašujejo, kje ste pa vi dobili to odstopno izjavo: bila je objavljena v vseh medijih, bila je predstavljena na tiskovki, ki jo je gospod Hojs priredil. Vam bom jaz prebrala vzrok njegovega odstopa, ki je, »kljub kadrovski menjavi na vrhu policije in menjavam, ki jih je do sedaj izvedel generalni direktor policije, ocenjujem, da je udbovsko-partijska struktura odločujočega dela policije v navezavi s tožilstvom in sodstvom te iste provenience tako močno zasidrana v sistem, da mi ob obstoječi zakonodaji in pristojnostih, ki jih kot minister v odnosu do policije imam, ne omogoča učinkovite depolitizacije in sprememb v policiji«. Se pravi, za kaj je šlo? Zahteval je bolj odvezane roke. Kajti ob obstoječi zakonodaji in pristojnostih, ki jih je imel, ni mogel narediti reda. Potem mu je očitno predsednik Vlade obljubil bolj odvezane roke, kajti šele potem se je začela juhuhu veselica s kadrovskimi menjavami, kjer je stroka bila zamenjana za politične kadre, nezakoniti pritiski na protestnike, zahteve za revizijo NPU. Pa zanimivo, nikjer nismo zasledili revizije primera Patria, NKBM, Zvon1, Zvon2. Preiskave sumljivih poslov SDS so jih predvsem zanimale in so jih želeli ustaviti. In pa konflikti s sindikati. Veste, sindikati policije so 16. septembra povedali, da so se preoblikovali v stavkovni odbor, kajti deleži so izsiljevanja in ustrahovanja. Pogojevali ste izplačevanje schengenskega dodatka policistom s tem, da ne opozarjajo na nepravilnosti v policiji; konstantno so podvrženi politizaciji, poniževanju, širjenju laži in omalovaževanju. Poznamo primere zelo odlikovanega policista, ki se je fotografiral s kolesarjem, ki ni noben lenuh, ampak je delal cel dan in je potem šel na proteste, legitimne proteste proti vladi, in ste ga seveda šikanirali. O tvitih, s katerimi zasipate ljudi, bi rekla, da ljudje niso toliko neumni, da niso že dojeli, da je to vse levo-desno in ti ideološki razlogi, ki jih poslušamo zdaj od leta 40, so samo krinka za to hobotnico, ki uničuje državo, dela drugo republiko. In kot pravi Počivalšek Zdravko, ne gre za ideologijo, ne gre za levo-desno, ampak gre za evre. Tukaj vidite, da se dogaja v bistvu ena huda zloraba državnih sredstev. Počivalšek je dobil iz SMC maske, KSEVT, turizem, kajti država je plen. Desus je dobil slovenske državne gozdove – vemo, da je to kar velik zalogaj – in demografski sklad po novem, ne? Skratka, SDS je pri koritu te globoke države in ima paradržavo, ki je v rokah elit. Kdaj boste spregledali? Enostavno gre za financiranje iz tujine, za sumljive posle s kriminalnimi združbami. In danes se lahko krši zakone in ustavo, celo dela se do roba in čez rob zakona, ne smeš pa na to opozarjati. Kar naenkrat smo zloglasni člen 133 spet odprli, kajti svoboda govora obstaja samo za enako misleče. Tožbe poslancem smo zdaj tudi že doživeli, Rok Snežič vlaga, ki je doktor davčnih utaj, pa nihče ne bo rekel, da ne vidi jumbo plakatov ob avtocestah Odprite firmo v Bosni, ker so nižji davki. Predlagam Roku Snežiču in vsem, ki mu sledijo, da potem tam, kjer plačujejo davke, tudi šolajo svoje otroke in v primeru bolezni se tam zdravijo, kajti iz davčne blagajne se financirajo naši sistemi. Ampak lojalnost se splača, ne? Pristaši SDS, člani SDS dobivajo funkcije, službe, provizije. Videli smo, da so že leta 2006 Popovič, Janša, Gantar sestankovali, ko je bil Gantar – šef Desusa trenutni – še župan Pirana. In kaj? Minister Hojs dobi za simbolno ceno parcelo s pogledom na morje. Mislim, da je to tudi ena cena za njegovo veliko lojalnost predsedniku Vlade. Skratka, kaj nam pa morejo. Prodal mu je pa, pazite, Rus Marat Idrisov s stalnim prebivališčem v mestu Kazan v ruski republiki Tatarstan. Lepo vas prosim! To so posli te vlade. In potem mi govorite o letu 1941 in o povojnih pobojih zato, da ljudi popolnoma zmešate. Gre za krajo državnega premoženja, gre za kanaliziranje skupnega denarja v privatne žepe in vi, koalicijski poslanci, držite vrečo tem nečednim početjem. Ko se boste zbudili, boste videli, da države ni več in da ste uspeli zgraditi nekaj paradržavnega, neko državo, ki enostavno ne funkcionira več. Franci Matoz, svetovalec in, bom rekla, odvetnik te iste SDS, tudi zdaj – 1,8 milijona kredita, da bi preko slamnatega podjetja odkupil največjo bioplinarno v državi Vučja vas. Keterjeve elektrarne najema družba, ki jo zastopa Matozova žena Nataša, in od države so že dobili dobrih 16 milijonov evrov subvencij; skratka, to je globoka država, o kateri vam govori SDS. In, ljudje, zbudite se! Ne gre za leve in desne, gre za krajo državnega premoženja, gre za evre, vam je Zdravko Počivalšek lepo povedal. In potem Aleš Hojs poziva preko Twitterja, naj policija vloži ovadbe zoper organizatorje in udeležence protestov, tudi kmalu zdajle bodo spet protesti pred parlamentom, in ti protesti so legitimni. Ti protesti so vse, odkar so se razkrile korupcijske afere te vlade, in ljudje zahtevajo odstope. Ljudje zahtevajo odgovornost in odgovore, kam gre njihov denar in kaj bodo počeli njihovi otroci in njihovi vnuki, ko bodo morali ta vaš zapitek plačevati. Da ne govorimo o naših starših, ki so v zelo slabem trenutno stanju, kajti centri za starejše občane ne delujejo, zdravstvo ne deluje, imamo kar nekaj zelo zelo hudo bolnih staršev doma, tudi jaz. Kaznivo dejanje ogrožanja zdravja. »Ne pričakujte pa, da bo ona vzrok nasilja.« Grozite z nasiljem. Čakali ste, da bodo protestniki kakorkoli narobe reagirali, pa niso. Odnašali ste miroljubne bralce ustave in pritiskali na njih. Kako pričakujete vi, da bodo državljani verjeli vašim ukrepom, če jih vi ne spoštujete? Medtem ko jaz nisem mogla zaradi prehoda iz občine v občino obiskati bolne matere, ste vi v isti Beli krajini kosili travo. Medtem ko vsi drugi upoštevamo vse predpise, vi nosite masko pod nosom, kot da bi nosili gate tam pod genitalijami. Medtem ko je prvi šolski dan, se slikate z otroki iz osnovnih šol brez maske. Ko kaznujete in kaznujete protestnike in fotografirate, kdo slučajno je brez maske, vas pozivam, zakaj imate dvojna merila. Zakaj se ob Kolpi sprehajate brez varnostne razdalje, brez maske? Zakaj niste odredili policijskega spremstva in prepoznave obrazov na Brezju, recimo, ko je bil veliki shod. Pa nikar mi ne podtikajte, da imamo kaj proti vernikom, vendar je bilo tri tisoč ljudi tam. Kakšna je razlika med shodom v centru Ljubljane in shodom na Brezju? Zakaj so tam varni, tukaj ne? Zakaj maltretirate majhne otroke, da morajo z maskami v vrtec, če jih lahko okuži babica, ki je prišla iz Brezja ali pa dedek ali pa oče, mati. Tuji državniki prihajajo – ne nosite mask in nimate varnostne razdalje. Janez Janša – vse najboljše za njegov včerajšnji rojstni dan. Tukaj je masa podmladka SDS, pa tudi na drugi sliki starejši; niti eden nima ne varnostne razdalje ne mask [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Mi imamo tukaj v parlamentu, vidite, vsi maske. Zakaj? Pa dovolite mi in ne [[…]]Oprostite, jaz bi rada, da ne kričijo name predstavniki SDS, ko imam besedo.
Spoštovane kolegice, kolegi, prosim malo tišine, da kolegica lahko razpravlja.
To je res nedopustno. Skratka, samo to bom rekla: interpelacijo bom podprla zaradi vseh kršitev, ki ste jih, spoštovani gospod Hojs, naredili v tem času. Hoteli ste bolj odločno ukrepanje proti protestnikom, pisali ste številne kazni, vendar nimate istih vatlov. In kot minister ne morete delati za stranko SDS, ampak morate delati za vse državljane in državljanke Republike Slovenije. Arogance pa ne bomo zamenjevali z odločnostjo in sposobnostjo vodenja, kajti kaj nam pa moremo, je vse od orožarske afere naprej, ki nikoli ni doživela epiloga, čeprav obstajajo tri tako debele knjige raziskovalnih novinarjev, kjer je prav vse dokumentirano in celo dokazano. Zdajle smo dosegli, spoštovane kolegice in kolegi, dno dna. Ta država ni več na nobeni ustavni zakonski osnovi, kajti prvorazredni lahko počnejo prav vse, kar hočejo. Lažejo, zavajajo, ob vseh teh kadrovskih čistkah, dvigu plač vladnim funkcionarjem, ukrepih, ki teptajo osnovne demokratične standarde, do onemogočanja razprave, izključevanja stroke in javnosti, nižanja sredstev nevladnim organizacijam, do suspenza pravice do referenduma, do ukrepov, ki so namenjeni zgolj krepitvi avtoritarnosti, do popolne pristojnosti z razporejanjem proračunskih sredstev, zagotavljanja odločilnega vpliva v ključnih institucijah, diskreditacije opozicije in njenega dela ter krepitvi represije, prekomernega omejevanja gibanja med občinami, krepitvi pooblastil policije, zahteve po podelitvi policijskih pooblastil vojski, nakupih dodatne opreme za obvladovanje množic. Skratka, kaj naj vam še naštevam ob vsem tem – pa še nisem naštela vsega! Ali je kaj čudnega, če naraščata jeza, bes, če narašča nezaupanje do te vlade? Ob vseh razkritjih v aferi nakupov zaščitne opreme, ki bi utegnila biti še bolj razsežna kot orožarska afera in afera Patria skupaj, so seveda vzklili pozivi k protestom. Ti ljudje, ki zunaj vsak petek, zdaj že 21. petek demonstrirajo, imajo več kot pravico zahtevati odgovore. Skratka, imamo paradržavo v rokah elit in pričakujem in upam, da bodo državljani spregledali in interpelacije ne glede na to, da imamo premalo glasov, spoštovane kolegice in kolegi, služijo vsaj temu, da lahko povemo resnico, da lahko osveščamo, da lahko pozivamo in da lahko pozovemo koga, da potrkamo na njihovo vest, ali kot je rekel Desus, glasovali bomo po svoji vesti. Spoštovane in spoštovani, pozivam vas vse, da glasujete po svoji vesti, ampak najprej je vest treba imeti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za besedo, zelo kratek bom jaz. Nekako čutim gospa Tomićeva, z vsem spoštovanjem, da ta bes in ta jeza pretežno prihajata od vas, jaz je zaenkrat še nisem čutil od koga drugega. Meni je res žal, da niste mogli obiskovati vaše mame, tako ko ste povedali, ampak očitno si niti odloka niste prebrali. Mamo bi lahko obiskovali, tam je izjema, torej oskrba starejših in tako naprej je bila tudi v času omejitvami med občinami dovoljena. Tako škoda, ker niste prebrali. Kar se tiče teh mask in tega, bi rad tudi o tem, kar je gospod Šarec prej govoril. Mislim, da bo z jutrišnjim dnem, če se ne motim, začel veljati nov odlok o maskah. Zdajšnji odlok o maskah govori o tem, da je maske v zaprtih prostorih potrebno nositi, tako kot smo naredili, tudi to, kar je na začetku podtikal Šarec, ne drži. Možno pa je tudi ne nositi, v kolikor lahko zagotovimo ustrezno varnostno razdaljo. Tako je bilo tudi v zdajšnjem odloku. Tako je fino, da neke odloke preberete in kasneje obtožujete. Kar se tiče sindikata, bi pa rekel takole. Sicer se ne bi oglasil, ampak glede tega sindikata sem se pa moral. Poglejte, ta sindikat, govorimo seveda, pod narekovaji, o Štrukljevem sindikatu. Kam spada Štrukelj, verjetno ni treba posebej razlagati. Ta sindikat je sklical novinarsko konferenco, kjer je mene obtoževal, da jaz izsiljujem sindikat z neizplačevanjem schengenskega dodatka. To je evidentna in velika laž. Na Štrukljev sindikat, lahko vam pošljem link, se je oglasil Sindikat policistov Slovenije: »Nikakor ne moremo sprejeti argumentov, da socialno delo ne poteka, z ministrstvom sodelujemo korektno. Naš edini cilj so sindikalne zahteve in nikakor ne javno obračunavanje s politiko.« Torej sindikat – govorimo o SPS, ki ima, mimogrede, več članov kot Štrukljev sindikat – je v svojem odgovoru jasno povedal, da nikogar nisem izsiljeval in da tudi v bodoče, lahko javno povem, nikogar ne bom izsiljeval. Res pa je, da sta po moji oceni oba sindikata, kakorkoli o tem se bomo pogovarjali v naslednjih dneh, tako kot sem tudi na Twitterju zapisal, na žalost z bivšim predsednikom vlade in z bivšim ministrom za notranje zadeve podpisala kravjo kupčijo. Podpisala sta, da bo Vlada naročila neodvisno analizo, ki bo ugotovila, ali so plačilni razredi policistov ustrezni v primerjavi z ostalimi varnostnimi organi, in v nadaljevanju, da bo Vlada to neodvisno analizo v celoti spoštovala. In glej ga zlomka, to analizo, bivšo, naroči bivša vlada, bivša vlada naroči neodvisno analizo, nihče se v to ne vtika in ta analiza pokaže, da so razmerja med policisti, vojaki in ostalimi varnostnimi organi ustrezna. Verjamem, da je vik in krik, ampak glejte, vlada spoštuje tisto, kar so podpisali. Ne moremo drugače! Če so podpisali pa mačka v žaklju, če temu tako rečem, pa mislim, da ni prav, da se obračajo name. In povsem na koncu še nekaj. Sindikat, ki me na veliko obtožuje, ne samo da je Štrukljev, pod narekovaji – tako kot sem rekel. Veste, kdo je prišel na kongres tega sindikata? To se v zgodovini sindikalnega boja še ni zgodilo – mimogrede, naj ponovim, podpredsednik tega sindikata je kandidiral na listi SD. Na kongres tega sindikata je prišel pa, veste kdo, gospa Tomić, in povedal, kdo naj bo predsednik – gospod Marjan Šarec. Si predstavljate? Predsednik Vlade pride na sindikalni kongres Sindikata policistov Slovenije! Neverjetno. Neverjetno, ampak resnično.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, veste, kaj je neverjetno, po kolikih – devetih, desetih, sedmih urah razprave, kolikor smo že tukaj, da niste odgovorili na niti eno vprašanje, ki smo ga vam postavljali. Vi odgovarjate kar nekaj, vi si izmišljujete kar nekaj, kar nekomu pripisujete sindikate, kdo kaj dela, kaj ne, kdo se je sprehajal [[…]]Pa koga to briga, spoštovani minister? Javnost jasno zahteva odgovore in nehajte se sprenevedati in govoriti pravljice tu! Nimamo časa se z vami tu pogovarjati. To počnite pri Janezu Janši, če lahko, sem prepričan, da ne, ker tam ste tiho, tam samo izvajate. Ali je razlog za nepreklicni odstop to, da niste uspeli preprečiti preiskave v primeru nabave zaščitnih mask? Prvič. Drugič, spoštovani minister, brez pravljic, direktno, ste dedec ali niste? Od kod ministru podatki o tem, katere zadeve so v vaših usmeritvah in obveznih navodilih zaključene? To vas sprašujem že dva meseca. Tretjič, novo dejstvo, ne bom se opredeljeval, ne poznam situacije, berem današnje medije, ste prišli do lasti neke parcele. Govori se o tem, da ste MOK, to je Mestna občina Koper, oškodovali za milijon – se ne opredeljujem. Govori se – ne vem, ali je to mogoče razlog –, da ne odstopate in da ostajate na položaju, da preprečite preiskavo zoper te stvari? Tri osnovna vprašanja prosim, minister. Pa ne mi govoriti o Štruklju, pa o snegu iz preteklega leta! Tukaj smo, resne stvari se pogovarjamo in nehajte se sprenevedati. Pravljice govorite na pikniku SDS v Bovcu, prosim.
Spoštovani kolegi, predlagam, da malo umirimo razpravo. Vsi se razumemo, poslušamo, tako da ni nobene potrebe po nekem zategovanju. Kolegica Tina Heferle ima naslednja besedo.
Hvala za besedo. Gospod Hojs, teatralen zgodovinski uvod ste ga imeli, poudarjanje, da je vaše sorodstvo sodelovalo v 2. svetovni vojni in tako naprej. To ne rehabilitira vaših dejanj, ki vas bremenijo v interpelaciji. Očitkov vas ne opere niti poskus osebne diskreditacije gospoda Matjaža Nemca, ki ste jo uvodoma izvedli. Lahko sicer razumem, da je to vaša prva interpelacija in da morda niste povsem razumeli, kako in na kakšen način vsa ta procedura poteka, ampak, gospod Hojs, nismo na košarkarskem parketu, kjer pomeni napad najboljšo obrambo, ampak je vsebina tista, ki vas bi eventualno lahko oprala vseh očitkov iz interpelacije. Pa niti nisem preveč presenečena, da te vsebine nimate, gospod Hojs, in niti nisem preveč presenečena, da je osebni napad in diskreditacija pa prelaganje odgovornosti na druge vaše edino orožje danes. Podrobno sem si prebrala vaš odgovor na interpelacijo in moram priznati, da ste bili pri nekaterih odgovorih izredno akademski, če se tako izrazim, oziroma so vaše službe ta teoretični del relativno zelo dobro povzele. Opisovali ste, recimo, nek zakonodajno-pravni okvir policije in vašega ministrstva in tako naprej. Vendar pa po drugi strani niste v vsej tej teoriji uspeli demantirati vsebinskih očitkov interpelacije. Tu govorim predvsem o vaši politizaciji policije, o vašem neupravičenem in nezakonitem vmešavanju v delo preiskovalnih organov in tako naprej. Danes smo, po mojem mnenju, vendarle v nekoliko absurdni situaciji – zaradi vašega nepreklicnega odstopa mislim. Ne poznam nobenega primera, kjer bi potekala interpelacija zoper nekoga, ki mu je ministrska funkcija že potekla. Na tem mestu moram prebrati 115. člen Ustave Republike Slovenije, ki govori o prenehanju funkcije ministrov, da boste lažje razumeli moje stališče. Gre takole, »funkcija predsednika vlade in ministrov preneha, ko se po volitvah sestane nov državni zbor, funkcija ministrov pa tudi z vsakim drugim prenehanje funkcije predsednika vlade ter z razrešitvijo ali odstopom ministra«. Gospod Hojs, če se ne motim – pa se ne –, ste 30. junija sklicali tiskovno konferenco, na kateri ste vso slovensko javnost obvestili, da z ministrske funkcije nepreklicno odstopate in da je vaš nepreklicni odstop sprejel tudi predsednik Vlade. Kar se mene tiče, je pojem odstopa zelo jasen pojem in niti ne dopušča neke odprtosti za kakršnokoli drugo širšo interpretacijo. Če podaš odstopno izjavo, pač odstopiš. Tudi s slovnično-knjižnega vidika je ta beseda pomensko popolnoma jasna. Pomeni odpovedati se opravljanju pomembnejše javne funkcije ali službe. To, spoštovani gospod Hojs, ste tistega 30. junija storili vi – odpovedali ste se funkciji. Danes pravzaprav te interpelacije zoper vas sploh ne bi smeli imeti, seveda če bi živeli v državi, kjer oblast spoštuje državno in ustavnopravno ureditev. Žal pri nas temu ni tako, ker se pri nas vladajoča stranka, tudi vaša stranka SDS, ki ji pripadate, se milo rečeno požvižgate na ustavnopravno ureditev in na vse druge državne institucije in postulate, ki veljajo v tej državi. Tako ste danes vi še vedno polnopravni minister, ki je pozabil, da je nepreklicno odstopil, državljani pa na drugi strani imajo predsednika Vlade, ki niti kuverte ne zna odpreti in se na tak način dela norca iz ljudi, iz ustavnih, političnih in pravnih standardov, ki veljajo v tej državi. Glede na vse to, gospod Hojs, tudi če bi vam vsaj približno uspelo nekako ovreči očitke iz interpelacije, nimate več tiste kredibilnosti, ki jo minister potrebuje, da bi lahko opravljali svojo službo. Pa naj vam osvežim spomin in naj vas citiram iz tiste vaše tiskovke, kjer ste dejali, citiram, »ocenjujem, da mi pooblastila ne omogočajo neposrednega vpliva ali neposrednega vmešavanja v delo NPU ali kogarkoli v policiji, pa vendarle menim, da je to, kar se danes dogaja, pravzaprav politično motivirano delo, da gre za politične postopke«. Potem ste nepreklicno odstopili. Vsi se spominjamo, o katerih domnevno političnih postopkih ste v svoji izjavi govorili. Šlo je za hišno preiskavo zoper ministra Počivalška v zvezi s spornimi posli zaščitne opreme. Po vsem tem mojem dolgem uvodu je seveda več kot očitno, da ste vi odstopljeni minister. Kar pa najbolj skrbi, je pa to, da ste odstopili zaradi tega, ker niste mogli neposredno vplivati na policijo in na NPU – to ste sami povedali. Ta vpliv je že od samega začetka vašega ministrovanja vaša skrita ali pa niti ne tako zelo skrita agenda. In že samo to dejstvo je dovolj velik razlog, da bi morala današnja interpelacija zoper vas uspeti. Pa če vas spomnim še na eno izjavo, ki ste jo izrekli na tej isti tiskovni konferenci. Dejali ste, da je policija spolitizirana in da je v navezi s tožilstvom in sodstvom udbovsko-partijska struktura. Spoštovani gospod Hojs, to so hude obtožbe, ki ste jih izrekli kot minister brez kakršnegakoli dejanskega dokaza. Ravno to, gospod Hojs, je v resnici tisto, kar predstavlja politizacijo policije. Vi ste tisti, ki že ves čas svojega mandata poskušate na tak ali pa drugačen način policijo podrediti svojim strankarskim interesom. In to, da vas je hišna preiskava pri ministru Počivalšku tako zelo vrgla iz tira, da ste nepreklicno odstopili, to je samo dokaz, kako in na kakšen način si vi predstavljate vodenje Ministrstva za notranje zadeve. Če nimate zadostnega in neposrednega vpliva na delo policije in na NPU, se pač te službe ne greste več. Na vaša ravnanja so se med drugim odzvali tudi v Društvu kriminalistov Slovenije, kjer so dejali in citiram njihovo izjavo, »v Društvu kriminalistov Slovenije že dlje časa z ogorčenjem in zaskrbljenostjo spremljamo izjave in napade določenih politikov na policijo, predvsem pa na kriminalistično policijo in na določene kriminaliste. Napadi, žalitve in obdolžitve so dobile še posebno dimenzijo v izjavah ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa pri navajanju razlogov za njegov odstop«. Konec citata. Pa če še nadaljujem, povedali so še naslednje, pa kar je zelo pomenljivo in po mojem mnenju bo marsikateremu državljanu to tudi jasno iz aviona. Citiram, »vse te obtožbe so najbrž plod ministrove nenadzorovane jeze zaradi izvajanja hišne preiskave, povezane s preiskovanjem finančnih tokov pri nakupu zaščitne opreme«. Mislim, da je tu kakršnokoli dodatno razpravljanje ali pa pojasnilo odveč, pa vendar naj povem, če še ne veste, da posamezna preiskovalna dejanja, kamor spada tudi hišna preiskava, nikakor in nikoli ne odreja ali usmerja minister za notranje zadeve, pač pa to spada v pristojnost sodišča, ki na predlog državnega tožilca odredi hišno preiskavo. Ta vaša nejevolja, gospod Hojs, ki ste jo izrazili ob odstopu na tisti tiskovki in tarnanje, da nimate nekih zakonskih pooblastil, s katerimi bi vplivali in obvladovali policijo in tožilstvo, je milo rečeno neokusno in skrajno nedopustno za nekega ministra. Tudi zato pozdravljam ta vaš nepreklicni odstop in tudi zato bi morali danes, pa čeprav, kot sem že rekla, smo v nekoliko absurdni situaciji, bi morali danes podpreti vašo interpelacijo tudi nekateri koalicijski poslanci in tukaj mislim predvsem na poslance SMC in Desusa. Skratka, gospod Hojs, to, kar ste počeli in še počnete, torej vplivanje in usmerjanje preiskovalnih dejanj in politični pritiski na policiste, to vsekakor ni v pristojnosti ministra za notranje zadeve. To je v resnici politizacija policije in Nacionalnega preiskovalnega urada. In če za zaključek še enkrat spomnim na 115. člen Ustave, ki govori o odstopu ministrov, funkcija ministra preneha z njegovim odstopom. Zato, gospod Hojs, od trenutka, ko ste podali svoj nepreklicni odstop, vi zame niste več minister, ste samo vršilec dolžnosti in dejansko je to, da danes kljub temu sploh imamo interpelacijo, zaušnica naši demokraciji. Pa še to, da predsednik Vlade ne odpre kuverte z vašim odstopom, in to, da predsednik Vlade pogojuje, da bo Državni zbor obvestil o vašem odstopu takrat, ko bo našel novega kandidata za ministra. No, to pa je huda kršitev naše državne ureditve, ki jo imamo zapisano v ustavi. Predsednik Vlade v nobenem pravnem predpisu – ne v ustavi, ne v zakonu, ne v poslovniku Državnega zbora – nima pooblastila ali pristojnosti, da čaka, da odlaša ali da pogojuje obvestilo, ki ga je dolžan v vednost poslati Državnemu zboru. S takšnim početjem v resnici kažete na vaš odnos do demokracije, ki jo želite spodkopati v tej naši državi. Z vašimi manevri se to iz dneva v dan počenja – rušite demokracijo. In ne, gospod Hojs, zame nikakor niste več minister, ki si bi ga ta država zaslužila, zato bom interpelacijo zagotovo podprla.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Jure Ferjan.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, drugi gostje! Lepo pozdravljeni tudi vsi, ki nas spremljate. Preden pa se navežem na tisto, kar danes želim z vami deliti, pa samo še pred tem dve zadevi. Prva je – no, marsikdo me bo verjetno označil, da sem naiven, pa vendarle verjamem, da kolegica poslanka, gospa Tomić, pač ni preverila dejstev in če bi to preverila, pač tega ne bi rekla. Zato bom samo pojasnil, da ta fotografija, ki jo je kolegica poslanka pred nekaj minutami ali pa nekaj 10 minutami pokazala, je nastala na 30. obletnici Slovenske demokratske mladine, ki pa je potekala 16. novembra lani, torej 16. novembra 2019. Toliko v pojasnilo. Potem pa še naslednja zadeva, preden se navežem konkretno na svojo razpravo, je pa glede nošenja mask. Mi smo v teh sedmih dobrih urah slišali kar nekaj modrovanja o nošenju mask. Malo je paradoksalno, ko nekateri govorite o maskah. Pa najprej pri svojih poslanskih kolegih in kolegicah te zadeve razčistite. Prej smo slišali nekaj besed tudi nekdanjega predsednika Vlade, pa vemo, kdo ima največje probleme z nošenjem maske v hramu demokracije. Toliko za začetek, zdaj bi pa mogoče samo še to, no, ko govorimo maskah. Saj maske nosimo predvsem zato, da zaščitimo sebe in druge, ne v prvi vrsti zato, ker je Vlada to rekla ali pa ker je NIJZ to priporočil. Oziroma ker je NIJZ to priporočil, smatramo, da pač stroka ve, kaj dela. Zdaj bom pa začel oziroma nadaljeval svoje izvajanje s tem, kar želim danes z vami deliti. Če do danes ni bilo jasno, je pa danes po sedmih urah in pol razprave govora v tem hramu demokracije, da pravzaprav pri tej interpelaciji niti ne gre za to, ali bi se koncert Thompsona v Sloveniji smel ali ne smel zgoditi, ampak gre preprosto za to, da opozicija oziroma tisti, ki ste pod to interpelacijo podpisani, enostavno želite, da minister Hojs gre in da Vlada Republike Slovenije pade. Ampak, veste, to je vaš problem. Jaz sem globoko prepričan, da to ni problem velike, velike večine državljank in državljanov Republike Slovenije. Kajti imamo vlado, ki dela, imamo vlado, ki dela dobro. Zato bom v svoji razpravi izpostavil nekaj, kar pa se kaže skozi današnjo interpelacijo, in to je izrazita dvoličnost, dvojna merila, dvojni kriteriji. Kajti danes je to, kar se tukaj dogaja, neke vrste zelo jasen, nazoren, ilustrativen primer. Zato bom z nekaj konkretnimi primeri, ki se kažejo vzporedno s tem dogajanjem, ki smo mu bili priča pred tedni oziroma sedaj že meseci, okrog koncerta Thompsona v Sloveniji, nismo bili temu priča pred meseci, leti v Sloveniji, ko se je pri nas zgodil, recimo, koncert Cece in Lepe Brene, Baje Malega Knindže, Riblje čorbe in tako dalje. Takrat pa ni bilo nobenega problema pri tistih, ki ste to interpelacijo spisali, podpisali in vložili, ne pri nekaterih slovenskih medijih, denimo RTV Sloveniji, nacionalnem javnem mediju, pa recimo tudi Pop TV in tako dalje. Pa gremo kar lepo po vrsti. Ceca. Verjetno nekateri poslušate njeno glasbo, prepričan pa sem, da ste za njo zagotovo že vsi slišali. To je tako imenovana kraljica srbske popularne glasbe. Njen karierni vzpon pa se je začel z njeno zvezo z Arkanom. Kdo je Arkan? Arkan je bil poveljnik paravojaških enot, obtožen vojnih zločinov na območju nekdanje naše skupne države Jugoslavije. In nacionalna javna RTV Slovenija nima nobenih zadržkov poročati o Ceci. Ravno nasprotno, kajne, o njej poročajo o superlativih. Poglejte, sem malo poguglal, ko sem se pripravljal na današnjo razpravo – nič se bati, ne bom člankov bral, koliko bi trajalo [[…]]21. maj 2005 – Ceca navdušila Ljubljano. 15. marec 2007 – prestara sem za gole fotografije; o Ceci je govora. 22. februar 2012 – Ceca iz hišnega pripora v Ljubljano. In še članek iz letošnjega leta, 3. junij 2020 – Ceca postala babica. Opisi v teh člankih, sem si jih prebral, so zelo v superlativih. Dovolil bom si samo par besed ali pa besednih zvez uporabiti, zato da boste si lažje predstavljal, v kakšnem kontekstu slovenski nacionalni medij piše o pevki, ki vidno simpatizira oziroma je simpatizirala s četniki: prava profesionalka, kraljica popularne glasbe, kraljica turbofolka, navdušila z glasom in stasom. Ne se bom spuščal, kakšna kraljica je ona, če je kraljica, pa tudi ne, kako je navdušila z glasom in stasom, ampak so pa te besede, besedne zveze, zelo nazoren pokazatelj, s kakšnim pristopom javna nacionalna televizija piše o tej pevki. Moram biti pošten pa povedati, da njene glasbe ne poslušam in posledično tudi njenih besedil ne poznam. Ampak sem poguglal in sem si par besedil prebral in tu moram biti tudi korekten, da ta besedila, ki sem jih prebral, pa kolikor razumem, niso sama po sebi sporna, to moram biti čisto korekten v tem. Ne morem pa tega trditi za njen način življenja. Poglejte, ne nazadnje je bila 8 mesecev v hišnem priporu zaradi utaje davkov. Pa tukaj ne govorim o njeni poroki z Arkanom, to je pač njena osebna odločitev. Je pa še en večji problem. Poglejte tole fotografijo. Prepričan sem, da ste jo že videli. To je fotografija iz porušenega hrvaškega Vukovarja iz leta 1991. Tukaj Ceca nastopa s kalašnikom v roki, v četniški uniformi pa poleg nje sta še dva četnika. Ta fotografija, spoštovani gospe in gospodje, pa zame je sporna. To je sporno. Človek bi si rekel, pa kaj je tega treba. Ampak kljub temu za nacionalno javno RTV Slovenijo ni nikoli problem, če se govori, piše o Ceci. Še celo več, leta 2005, 13. marca, je bila v oddaji Spet doma, ki jo je vodil Mario Galunič, gostja in to v najbolj gledanem terminu, v prime timu, bi lahko rekli. Pa da ne bo kakšne pomote, jaz nimam nič proti Ceci. Veste, jaz tudi nimam čisto popolnoma nič proti, da se poslanski kolega gospod Matjaž Nemec slika s Ceco. Saj to sliko smo danes že videli. Jaz nimam nič proti temu, glejte! Imam pa veliko proti temu, da se gremo tukaj zdaj neka dvojna merila, dvojne kriterije pa dvoličnost. Thompson je problem, Ceca, ki je vidno simpatizirala s četniki, pa ni problem. Tukaj bi rad še eno stvar povedal. Prej je kolegica poslanka, podpredsednica Državnega zbora Tina Heferle rekla, da je minister Hojs v uvodu diskreditiral gospoda Nemca. Ja, čakajte, kdo se je slikal s Ceco? Ali se je minister Hojs slikal ali gospod Nemec? Pa sem prepričan, da se je gospod Nemec verjetno z nekim veseljem pa razlogom slikal s to pevko, ne zato, ko bi mu kdo rekel, zdaj se moraš pa slikati. Saj je sam objavil to fotografijo! Ne predstavljam si, zakaj bi se jaz z nekim glasbenikom ali pa glasbenico slikal, če mi to ne bi bilo všeč. Tega si ne predstavljam. Tako malo pomislite, preden kaj rečete, no. Ni treba dramatizirati preveč. Pa gremo naprej. Lepa Brena, prav tako zvezda srbske turbofolk glasbe, v slovenskem medijskem prostoru je vedno prostor za njo. Vedno je prostor za njo, tudi RTV Slovenija, nacionalni javni medij, vem, da sem to že večkrat povedal, pa še bom parkrat, piše o njej v superlativih. Celo na MMC je bila nagradna igra, ko je imela koncert v Sloveniji: Prihaja Lepa Brena, želite na koncert [[…]]
Malo tišine, kolegice in kolegi, no [[…]]
[[…]]Hvala, gospod predsednik.
[[…]]Poslušajmo še o Lepi Breni.
Tako. To je bilo marca 2014, saj bom potem kasneje povedal, pa mislim, da vsi razumemo, zakaj to pravzaprav govorim. MMC je takrat, marca 2014, podelil dvakrat po dve karti. Potem je bila še 16. marca 2009 tudi gostja v spletni klepetalnici MMC. Glejte, tole je ta gospa Lepa Brena, ki jo tukaj lahko vidite v uniformi vojske Republike Srbske v času balkanske vojne. Baja Mali Knindža, prav tako simpatizer četnikov oziroma po besedah POP TV oziroma 24ur.com je pa to legendarni Bajam Mali Knindža. Sledi potem hvalospev v tem članku, ga ne bom citiral, ker že tale beseda »legendarni« že kar veliko pove. Gre pa za članek 11. 11. 2011 Legenda srbske folk glasbe na promociji najnovejšega albuma. Eni ste se prej smejali, ko sem rekel kraljica turbofolk glasbe. Nisem je jaz označil za to, ampak ko sem pa prebiral nekaj člankov o njej, je pa bil v tri četrt ta izraz, pa sem se odločil, da ga bom tudi danes uporabil. Toliko mogoče malo v pojasnilo. Ta Baja Mali Knindža ima prepoved nastopanja na Hrvaškem pa po nekaterih nesrbskih delih Bosne in Hercegovine, vsaj tako pišejo nekateri mediji, je pa ta oseba večkrat nastopala v Sloveniji, pa ni bil noben problem. Vsaj ne spomnim se, da bi kdo izmed vas, ki ste podpisali to interpelacijo, da bi imeli karkoli povedati: niti javna RTV Slovenija niti POP TV in tako naprej. Prej nasprotno. Še četrta oseba, ki jo bom izpostavil, je pa Bora Đorđević, to je pa pevec srbske skupine Riblja čorba. On je znan pa po izrazu, ki ga je uporabil oziroma ko je označil slovenski narod oziroma Slovenke in Slovence, in sicer je rekel, da smo dunajski služabniki oziroma dunajski kočijaži. Pa kljub temu ga pa, recimo, Tanja Gobec – prav tako na nacionalni javni RTV Slovenija – označi kot nekoga, ki ga ni moč preseči. Zanimivo, kajne? Mimogrede, kot poročajo nekateri mediji, ta človek naj bi sedaj živel v Ljubljani, pa je tudi poročen s Slovenko, pa prav tako kot tisti, o katerem sem prej govoril, na Hrvaškem in v Bosni in Hercegovini očitno ne upa nastopati, ker Hrvatje in Bošnjaki niso pozabili, kako je sredi vojne nastopil v Banja Luki s četniško kokardo na kapi. Tudi on je že večkrat nastopil v Sloveniji s svojo skupino Ribljo čorbo. Pa verjetno bi lahko še in še našteval, še kar nekaj je takih primerov, pa mislim, da ti štirje zadoščajo. Sicer verjamem, to sem tudi že zadnjič, ko sem razpravljal, povedal, da nekaterim je res težko poslušati take stvari. Samo, veste, meni je tudi marsikdaj težko vas poslušati, pa vas poslušam, ker smo v demokraciji. Že pri teh štirih primerih se zelo ilustrativno vidi, da nihče izmed podpisnikov interpelacije, ki imate, recimo, toliko povedati pri koncertu Thompsona, ki ga ni bilo in ga ne bo, pa ni bilo nobenih problemov pri koncertih Cece, pri koncertih Lepe Brene, pri koncertih Riblje čorbe in tako naprej. Ja, če to niso dvojna merila, potem ne vem, kaj so dvojna merila! Ob tej priložnosti bi rad še nekaj povedal, poglejte, ustaštvo je zavržno dejanje. Enako velja za četnike in enako velja za totalitarne zločinske režime. Torej, za vse izme; nacizem, fašizem in tudi komunizem. Vse zločinske režime je potrebno obsoditi enako, vse je potrebno obsoditi enako. Kdo ima v tem parlamentu težavo s tem, pa tudi veste. Žal. Na podlagi tega, ker sem povedal, bi se sedaj v tem sklepnem delu svoje razprave navezal v bistvu še na nek formalni razlog, na katerem naj bi interpelacija zoper notranjega ministra slonela. To je očitek ministru Hojsu, da ni posegel v upravni postopek. Res, da nimam toliko poslanskih pa parlamentarnih izkušenj kot marsikdo izmed vas, ki sedite v tej dvorani, ampak interpelacija se po navadi spiše in vloži, če minister krši zakon. Minister Hojs bi kršil zakon, če bi posegel oziroma če bi se vpletel v ta postopek. Pa se ni. Zakaj? Ker je spoštoval odločitev oziroma odločbo pristojnega sodišča. Preprosto, kajne? Če želite razumeti, je preprosto, drugače pač ni. Veste, to je zelo dvolično. Poglejte, tukaj je ta fotografija, ki res bode v oči. Poglejte. Saj ni problem, pa z gospodom Nemcem se midva o marsičem ne strinjava, ampak da me ne boste narobe razumeli, jaz res nimam nič proti temu, da ste se vi slikali z gospo Ceco, res nimam nič proti temu. Ampak je dvolično, da nekaj govorite, delate pa nekaj čisto drugega. Imejte enak vatle za vse. Veste, mogoče je že težko bolj prozorno ali plastično povedati, ampak se bom potrudil z enim takim primerom. Poglejte, to je približno tako kot je bilo pred leti, ko so, recimo, Madona, Mariah Carey pa Beyoncé pa Jennifer Lopez, pele za bajne vsote, za milijonske zneske raznim šejkom, pa Gadafiju, dokler je še bil živ, hkrati pa govorijo o človekovih pravicah in svoboščinah. Ja, ne gre skupaj! In tako tudi to ne gre skupaj. Glede koncerta ali Thompsona ali kateregakoli drugega je pa po mojem mnenju ena taka zelo preprosta rešitev. Če ljudje ne bi hodili na koncerte Cece, Ceca ne bi imela koncertov. Če ljudje ne bi hodili na koncerte Lepe Brene, Lepa Brena ne bi imela koncertov. In ja, če ljudje ne bi hodili na koncerte Thompsona, Thompson ne bi imel koncertov. In obratno; če ljudje hodijo, potem koncerti po navadi so. Tudi predsednik republike Borut Pahor je rekel, da je nevarno posegati na to področje in da politika naj ne bi – ne bom ga zdaj čisto citiral, ker nimam tistega besedila pred sabo –, da naj politika ne bi posegala v te zadeve in da naj bodo zadeve v skladu z zakonodajo. Tukaj bi opozoril na to, če že tisti, ki ste podpisali to interpelacijo, želite prepovedati in ukinjati zadeve, potem imejte enake vatle za vse. Potem, če je nekaj sporno, je tudi še kaj drugega verjetno sporno. Bi pa opozoril, da je to zelo nevarna pot, po kateri nas očitno trenutna opozicija ali pa del opozicije želi spustiti, a veste. Ker potem se lahko kmalu komu zdi kakšna knjiga sporna pa jo prepove; pa se zdi tudi kakšen film sporen pa se ga prepove; pa kakšen članek pa internetna stran se prepove – bum, pa smo v Severni Koreji! Tega si pa ne želimo. Ne vem, ali ste čisto kompas zgubili, ko niste več na vladi, pa je zdaj treba res za vsako ceno, samo da se pride na oblast. Dajmo malo tukaj zdravorazumsko stvari pogledati, lepo prosim. Potem ste v bistvu ravno vi tisti, ki ste zadnje mesece govorili o vladavini prava, o pravni državi, kako je to treba spoštovati, kar je seveda res, zdaj pa govorite, ker minister Hojs je spoštoval pravo, ga pa interpelirate. Kaj se vi norca delate? Pa če bi vam hotel verjeti, vam ne morem verjeti! Pa mogoče niti ni pomembno, kaj si jaz mislim. Saj državljanke in državljani gledajo to sejo, tudi spremljajo dogajanje v medijih, medijski prostor se nekako pluralizira in mislim, da je vsak sposoben, ko sliši različna mnenja, ko sliši več mnenj, zato smo ne nazadnje tudi v parlamentarni demokraciji, da si ustvari svoje mnenje. Absolutno prav je tako. Pa še to bi rekel. Po eni strani očitate ministru Hojsu, ker se ni vpletel, po drugi strani pa vas moti, ker je odredil preiskavo na NPU. Pa saj ne bo minister Hojs preiskoval, ampak tisti, ki je pristojen za to. Kaj vas moti, da minister dela? Mogoče niste tega navajeni, ampak ministri v Janševi vladi, zdaj je že tretja Janševa vlada, delajo – ministri in ministrice. Spoštovani in spoštovane, interpelacije zoper ministra za notranje zadeve ne bom podprl, ker minister Hojs ni kršil zakon, ampak je spoštoval odločitev pristojnega sodišča oziroma njegovo odločbo.
Hvala lepa. Predlagatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Mislim, da je nujno, da se ta državni zbor poglobi v to razpravo gospoda Ferjana. Namreč, odpiramo neka nova obzorja, najverjetneje govorimo o glasbi, jugoglasbi. Ne vem, kaj ima to zveze z gospodom Hojsom, ampak mu bom nemudoma odgovoril. Kolikor razumem, je največji očitek danes stranke SDS fotografija Cece, ki jo je gospod Ferjan ravnokar interpeliral, in predstavnika predlagatelja Matjaža Nemca. To je v očeh stranke SDS izjemno grozno dejstvo, ampak naj vam povem še nekaj, še eno bolj grozno dejstvo. Iz istega leta, tri mesece prej, imam tako lepo fotografijo z Urško Bačovnik, da bi bili najverjetneje presenečeni, kako sva bila srečna na tej fotografiji. Boljše kot s Ceco. Mimogrede, spoštovani, bodimo resni! Na eni strani je gospod Ferjan omenjal – kakorkoli že, kakršnakoli je bila njihova preteklost – glasbenike s področja nekdanje Jugoslavije. Najverjetneje vsak od nas ima svoje zgodbe in mi to Slovenci dobro vemo. Kakorkoli že. Tisto, kar je pomembno in pomembna razlika v teh avtorjih je, kdo širi to idejo in kdo je to idejo preživel. To je ključno. Dokler so ti avtorji, o katerih govorite gospod Ferjan, govorili isti jezik kot gospod Thompson, niso smeli vstopiti v nobeno drugo državo. So lahko nastopali samo v Republiki Srbski in v Srbiji. Ti, ki ste jih omenili. Z vsem dolžnim spoštovanjem. Opazil sem, da je gospa Eva Irgl, ko ste govorili o tem, odšla. Mogoče zaradi tega, ker ste pozabili na to fotografijo, jaz se nisem želel spustiti tako nizko, ampak moram govoriti na tem nizkem nivoju, zato da se lahko razumemo. Veste, kdo je to? To je eden od štirih, ki ste jih omenili. To je Bora Đorđević s tremi prsti in s cigareto v ustih. To sem se z gospo Ceco slikal in z mnogimi drugimi, spoštovani, razen z Janezom Janšo, z mnogimi sem se fotografiral, mimogrede. In vi dajete kot protiutež želji, da namesto državnega tožilca usmerja minister policijo, da nepreklicno odstopi in je še vedno neodstopljen, tukaj sedi, da lastnemu narodu postavlja ograjo, da preventivno odredi legitimiranje – in to seveda nezakonito –, da bolj verjame obtožencu organiziranega kriminala kot policiji, in vi meni očitate fotografijo s Ceco! Pa ste vi normalni, no? A to je glavni argument vsemogočne stranke SDS pri interpelaciji ministra Hojsa, ki se prvič v zgodovini Slovenije obnaša kot neodstopljeni minister, ki je neodstopljen!? Pa že ko smo pri ideologiji – kaj pa je tole? To je fotografija z ustaštvom, to niso pesmi, to je fotografija z ustaštvom – ali pa z ustašem, če želite. In to je vaš predsednik stranke, predsednik Vlade Republike Slovenije. Nisem se želel tako nizko spustiti. Me zanima, če bo Siol o tem pisal, ker piše o Ceci, tudi Siol interpelira Ceco, se opravičujem. Spoštovani gospod Ferjan, resno ne vem, ali smo zgrešili, da ste vi danes zgrešili odbor ali pa interpelacijo, ampak dejansko govorimo o nekom, katerega vi očitno tolerirate, naj citiram, kaj govori, pa dobite od Cece ali od kogarkoli enako besedilo. En stavek vam bom zdaj prebral, pa mi povejte potem, če vam je to kul, če bi šli na tak koncert. Za dom spremni – spoštovani, je kul! Seveda, ni nobenih varnostnih groženj, seveda ne. V Čapljini je bila klavnica, polno Srbov je Neretva nosila. Oj Neretva, teci postrani, nesi Srbe k modremu Jadranu. Za vas je to kul. Bravo SDS in vsem partnerjem!
Replika, kolega Ferjan.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Gospod Nemec, očitno se nisva dobro razumela, ker vam nisem očital fotografije s Ceco, to sem vam tudi dvakrat povedal, ampak sem vam očital dvoličnost. Dvoličnost sem vam očital! Moram pa povedati še enkrat, da tako kot sem rekel, Cece ne poslušam, sem pa poguglal; ne poslušam pa tudi Thompsona, pa tudi Lepe Brene ne, pa tudi še tistih dveh gospodov, ki sem ju naštel. Glejte, tudi se nisem spuščal v to vsebino besedil, samo v to dvoličnost sem se. Glejte, ker če je Thompson sporen, potem je še marsikaj drugega tudi sporno. Dvoličnost je, a veste, dvoličnost. Pa zaradi mene, glejte, vi se slikajte, s komer se hočete, saj se vi slikate, saj se ne jaz, jaz se tudi s tistim ali pa s tisto, s katero se hočem, slikam. Tukaj res ne vidim problema. Če je pa vam zdaj nerodno, da ste se pač slikali, je pa to vaš problem, ampak po moje vam ni. Tu ni nobenega problema, jaz vam samo govorim o dvoličnosti. Pa zdaj lahko vi rečete, kar hočete, ampak saj ljudje poslušajo že 8 ur nas, pa bojo ja znali oceniti, ali se jim zdi dvolično ali ne. Eni bodo ocenili, da je, eni pa pač ne – a ne? Saj smo v demokraciji, pa vsak naj si ustvari svoje mnenje. Zame je to dvoličnost. Verjamem, da za marsikoga tudi, za marsikoga pa tudi ne. Hvala.
Hvala. Besedo ima kolega predlagatelj.
Samo eno kratko vprašanje, saj mislim, da je ta razprava popolnoma brezpredmetna. Tukaj je minister Hojs in mi čakamo še njegove odgovore. Verjetno z Urško Bačovnik vas ne bi motilo in vas ne moti, če sem se slikal. To pa ni dvolično. Hvala lepa.
Hvala. Zdaj pa moram tudi jaz predlagati, da se držimo današnje teme. Kolega Aleksander Reberšek, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Verjetno se sprašujem, tako kot vsi ostali, v čem je poanta današnje sedemnajsturne neproduktivne razprave o interpelaciji ministra Hojsa. Povejte mi, spoštovana opozicija, kaj ima narod, kaj ima slovenski narod od te interpelacije. Povejte mi. Prepričan sem, da ta interpelacija ne rešuje čisto ničesar, kaže pa eno stvar, in to je vaš boj za oblast. Mene žalosti, da se vedno znova in znova odpirajo teme, ki delijo slovenski narod. Že star rimski pregovor pravi, deli in vladaj, zato se načrtno iščejo teme, ki nas razdvajajo in delijo. Zato se tudi vračate v leto 1942 in povzročate umetne delitve. Vse to počnete načrtno. Vložitev interpelacije proti notranjemu ministru v bistvu ne rešuje ničesar, prinaša pa še večjo politično napetost in razdeljenost. To je tudi vaš cilj. Se pravi, da je to še ena opozicijska bombica za preusmerjanje pozornosti. Menim, da bi bili danes bistveno bolj konstruktivni in operativni, če bi se, recimo, ukvarjali z iskanjem krivcev za ugrabljene milijarde davkoplačevalskega denarja, za preplačano medicinsko opremo, prav tako tudi bančno luknjo, iransko milijardo opranega denarja in za krivce za projekt TEŠ 6. Ali pa je mogoče interpelacija manever opozicije, da se o teh stvareh ne govori in da se ne govori o dobrem delu te vlade in delovanju naših ministrov v kriznih razmerah. Tukaj ne morem mimo dejstva, da našega Jerneja Vrtovca ne pohvalim za vse, kar je dobrega naredil na infrastrukturnem področju. Znova je zagnal projekt Emonika, naši upokojenci imajo brezplačne vozovnice, prihaja elektronska vinjeta, v času covida-19 pa je bila cenejša elektrika. Zaradi takih interpelacij se ne poroča tudi o delu naših ministrov, o njihovih dobrih delih. Recimo, Matej Tonin. Danes je bilo toliko enih govorov o nekem dostojanstvu, in kje je bilo dostojanstvo vojakov, recimo, do sedaj? Naš minister za obrambo Matej Tonin rešuje status vojaka po 45. letu. S takšnimi dejanji, še enkrat, kot so danes, pa zamegljujete tudi delo našega ministra Janeza Ciglerja Kralja. Ključni so sprejeti protikorona ukrepi, ki so rešili 250 tisoč delovnih mest. Pomagali smo številnim samozaposlenim, gospodarstvu, upokojencem, pomagali smo tudi študentom – ukrepi, ki so dejansko pomagali slovenskemu narodu! Ta interpelacija ne pomaga nikomur, samo za vaš boj za oblast se gre. In predvidenih 17 ur medsebojnega obtoževanja, od katerega naši državljani ne bodo imeli ničesar, je spreten manever leve opozicije, da zakrije ambiciozne načrte te vlade in našega ministra Janeza Ciglerja Kralja, da zgradi pet novih domov za starejše. Danes bi se nekateri radi pogovarjali o domnevno objektivni odgovornosti ministra za notranje zadeve v zvezi z nekim koncertom, ki ga sploh ni bilo, medtem ko nikoli ni bilo razprave in tudi ugotovitev odgovornosti prejšnje vlade za 74 milijonov davkoplačevalskega denarja, namenjenega nepotrebnim študijam o dolgotrajni oskrbi. Ne spomnim se, kdaj smo 17 ur namenili temu, da bi prišli zadevi do dna. Želel sem tudi povedati, da imamo danes 17 ur neproduktivne razprave. Prepričan sem, da imamo v Sloveniji bistveno bolj pomembne teme, kot je koncert Thompsona, in da bi se morali v tej državi ukvarjati s čim drugim, kot pa da 17 ur tukaj mlatimo prazno slamo. Socialni demokrati so s to interpelacijo uspešni ravno toliko, kot so bili uspešni pri zaščiti terana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj.
Moram se odzvati. Res patetika, ampak vseeno. Spoštovani, če se nismo razumeli, o čem in o kom govorimo, da ne gre samo za Thompsona, ampak tudi Thompsona. Ampak, če vam je kul, če vam je v redu glede nezakonitih vpogledov v tajne podatke – to se je gospod Jožef Horvat pred meseci blamiral –, da verjame minister obtožencu organiziranega kriminala bolj kot policiji. Če vam je to v redu, če se Nova Slovenija po novem celo pred takimi zadevami spreneveda, od človeka, ki vas je bolj zmerjal kot nas – gospod Hojs si nikdar ni dovolil takšnega jezika, zmerjanja do nas kot do Nove Slovenije, in vi to veste. Ampak je pač – kako že? Koalicijska pogodba šteje, ki želi podrediti policijo SDS. Saj to ni vaša. Nekoč bo proti vam delovala ta policija, če bo v rokah stranke SDS. In namesto državnega tožilca usmerja delo policije, kar pa je absolutno sporno. To so dokazali strokovnjaki, ki so pisali zakon, in tisti, ki ga razlagajo. Torej, Državni zbor in mi. Torej, Nova Slovenija, se opravičujem, vsaj te komentarje prišparajte za tistega, ki je teh komentarjev vreden. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika kolega Reberšek.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolega Nemec, če hočeš postati moder, se nauči pametno spraševati, pazljivo poslušati, mirno odgovarjati in umolkniti, ko nimaš več kaj reči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolegica mag. Meira Hot.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Najprej bi rekla, da je danes tak, zelo poučen dan, ko poslušamo o glasbi s strani bivše Jugoslavije, pa poučujemo drug drugega, kako je treba ravnati in govoriti. Predvsem pa moram priznati, da se ob poslušanju današnje razprave in stališč določenih posameznikov s strani koalicijskih strank v bistvu zdi, da nekateri sploh niso seznanjeni s samo vsebino interpelacije, ker glede na njihova stališča in interpretacije se zdi, da je na sporedu interpelacija zoper stranko Socialnih demokratov oziroma zoper gospoda kolega Matjaža Nemca, ker smo si pač upali zahtevati ugotovitev politične odgovornosti ministra za notranje zadeve. Zato se v bistvu že cel dan vrstijo napadi ad personam zoper Socialne demokrate, zoper gospoda Nemca, zoper vsakogar, ki se v današnjih razmerah sploh še upa oporekati arbitrarnim in vprašljivim dejanjem sedanje oblasti, vse s ciljem napada kot najboljšega načina obrambe, vse s ciljem diskreditacije posameznika in jemanja kredibilnosti. Že videno, že občuteno. A tovrstni napadi in diskreditacije v resnici ne morejo skriti resnice. In resnica je, da je spoštovani gospod minister v zadnjih mesecih prekoračil pooblastila in opustil dolžno ravnanje v določenih primerih, ko ni sprožil postopka [[nerazumljivo]]ničnosti za določene izdane odločbe, kakor mu je bilo očitano v interpelaciji. Dejstvo je, da so bila navodila ministra policiji nelegitimna in nelegalna in da bi v vsaki normalni državi v takih primerih minister vseeno prevzel odgovornost. Da smo bili na junijskih protivladnih protestih v Ljubljani priča posnetkom, slikam in pričevanjem posameznikov, ki jih v naši državi do sedaj nismo bili vajeni. Slišali smo lahko izpovedi posameznikov, ki so se slučajno znašli na napačnem mestu ob napačnem času ali pa so slučajno verjeli, da imajo ustavno zagotovljene pravice, ki naj bi jim jih demokratično izvoljena oblast zagotovila. Na primer, ustavno pravico do svobode zbiranja, pravico do osebne svobode in podobno. A temu ni bilo tako. Tako je na primer posameznica izpovedala, da je hodila po Trubarjevi ulici in jo je nato obkolila majhna skupina policistov ter izvedla postopek legitimacije. Zakaj? Zaradi suma storitve bodočega kaznivega dejanja. Če ne bi bilo res, bi posameznik pomislil, da morda gledamo ponovitev kakšnega znanstvenofantastičnega filma. Posamezniki morda poznajo Minority Report – zelo podobna situacija. Kajti, ta gospa z nikakršnim dejanjem ali zunanjim znakom ni izkazala, da se bo sploh udeležila protestov. Dovolj je bilo, da je hodila po ulici, ki lahko tudi vodi proti prizorišču protestov. In podobnih legitimacij protestnikov in nič hudega slutečih mimoidočih je bilo, žal, ogromno. Seveda je bilo že takrat marsikateremu pravniku jasno, da gre za neupravičeno legitimacijo, da za svoje ravnanje policija v več primerih sploh ni imela zakonske podlage, kar še sedaj v bistvu v resnici niti ni jasno, po kakšnih kriterijih je policija sploh izbirala protestnike, ki jih je legitimirala, in ali je pri tem pravilno uporabila svoja pooblastila. Navedeno so potrdila tudi ugotovitve Varuha človekovih pravic, ki je na lastno pobudo izvedel preverbo policijskih postopkov ugotavljanja identitete ob protestu 19. junija v Ljubljani z vidika varstva človekovih pravic. Zelo zanimivo je v tem poročilu v bistvu brati odziv pristojnega organa na vprašanje Varuha, kaj je policiste sploh vodilo v ugotovitev obstoja zakonskih pogojev za izvršitev identifikacijskega postopka. Ministrstvo je tako Varuhu sporočilo, da so bili postopki ugotavljanja identitete ukrepi, v konkretnih primerih izvedeni s proaktivnim preventivnim namenom delovanja policije, saj so osebe s svojim ravnanjem na poti v smeri kraja protestnega shoda oziroma zadrževanjem na določenem kraju na samem kraju protestnega shoda in ob točno določenem času neposredno pred oziroma med protestnim shodom vzbujale sum, da bodo storile kaznivo dejanje ali prekršek. Ta odgovor že sam po sebi pove, da je šlo za prekomerno arbitrarnost policije, da je šlo za prekoračitev policijskih pooblastil. Kajti v danem primeru bi policisti vseeno morali izkazati, da je za legitimacijo obstajal sum, ki je bil konkretiziran s kakršnimkoli zunanjim konkretnim dejavnikom, objektivnim dejavnikom, ki bi sploh lahko utemeljil nadaljnji postopek na podlagi četrte alineje prvega odstavka 40. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Čeprav gre v tem primeru za najnižji dokazni standard, je v skladu z ustavno sodno prakso tudi sum potrebno utemeljiti in konkretizirati. Najbolj ravno v primerih posegov v človekove pravice zaradi tako imenovanih preventivnih oziroma proaktivnih namenov, kajti v takih primerih je toliko bolj potrebno spoštovati temeljne procesne varovalke, ki bi preprečile zlorabo pooblastil represivnih organov, in temu tistega dne žal policija ni zadostila. Sledili so namreč obveznim navodilom ministra, ki jih je sicer predhodno tudi najavil na Twitterju, ter sankcionirali in preganjali posameznike, ki so si drznili uveljaviti svojo pravico do mirnega zbiranja, združevanja. Ali pa, ki so bili zgolj mimoidoči in so se pač znašli na napačnem kraju ob napačnem času. Tako je bilo nezakonito legitimiranih 69 ljudi, zoper 27 pa uveden postopek o prekršku. Šlo je vsekakor za neupravičen poseg v osebno dostojanstvo in svobodo, poseg v ustavno zagotovljene pravice, ki nikakor niso samoumevne in za katere se je danes očitno toliko bolj potrebno kot kadarkoli prej boriti. Nezakoniti in neutemeljeni postopki legitimacije, policijske represije zoper lastne državljanke in državljane izkazujejo resne prvine avtoritarnosti. Tukaj ne gre več za simboliko, gre za vprašanje, ali si kot državljanke in državljani sploh lahko dovolimo, da nam kljub jasnim in ustavnim in zakonskim normam pred našimi očmi in sredi belega dne ugrabijo državo. Nepreklicno do preklica.
Hvala lepa. Repliko ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Rad bi repliciral kolegu Reberšku. Govoril je o tem kako leva opozicija zlorablja postopke, da po nepotrebnem razpravlja 17 ur. Spomnimo se, zaradi njega je Državni zbor več ur razpravljal o postopkih umeščanja tretje razvojne osi v prostor, potem ko je njegov minister sam potrdil v Državnem zboru, da je predložil neobstoječe podatke, ko je lobiral za neobstoječo traso, torej za nedefinirano traso, in ko sem ga pozval, da naj predstavi seznam zemljišč s poimenskim seznamom lastnikov, tega še danes ni pokazal. Kar se tiče brezplačnega prevoza za upokojence, je za to zaslužna gospa Alenka Bratušek in njena vlada. Kar se pa tiče izdajanja kartic, pa je sramotno, da minister za infrastrukturo, aktualni minister, ne zagotovi dobave obstoječih kartic za upokojence v realnem času. Nekateri upokojenci danes na te kartice čakajo dva meseca. Ko govorimo, da umaknimo politiko iz gospodarstva, potem to res storimo in ne nastavljamo političnih funkcionarjev v upravo podjetij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, gospod Rajh, da to ni bila prava replika, ampak [[…]] Besedo ima Gregor Perič, pripravi naj se Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav sem še enkrat! Ne vem, kje sem v tem trenutku. Se mi zdi, kot da na nekem lepotnem tekmovanju ali pa na nekem tekmovanju, kdo je naredil lepši selfie. Pa ni ravno, mislim, prostor ne čas, da bi se ukvarjali s temi stvarmi, ker imamo veliko večje probleme kot to, o čemer se dejansko v teh urah pravzaprav v resnici pogovarjamo. Pričakoval sem, da bo ta interpelacija s strani predlagatelja pripravljena bolj kakovostno, sploh ker glede na to, kdaj je bilo vložen. Od tega je že kar nekaj časa in v tem vmesnem času bi lahko, ne vem, pripravili še en kup nekih stvari. [[oglašanje iz dvorane]] Torej, vidim 9. junij 2020 [[…]] Prosim, če dovolite, da razpravljam, ker jaz nisem motil vaših razprav [[…]]
Kar, izvolite, gospod Perič, lepo prosim
Pa, vedno me motite, gospod Han, dajte prosim, no. Dovolite [[…]]
Lepo prosim, gospod Han, da ne motite govornika med govorom. Izvolite.
Dovolite. Dovolite, gospod Ha. Hvala. Hvala lepa. Ostal sem pri 9. juniju, pa sem pričakoval, da bo v tem času tudi predlagatelj pripravil še kakšne stvari, pa v tem času smo slišali samo reči, ki smo jih brali dejansko že v medijih in vse je tako, da je zelo majavo. Mi smo se v SMC, tako kot smo tudi v stališču predstavili, osredotočili na tisto, kar je bilo v sami interpelaciji zapisano. Mislim, da bi bilo nesmiselno, da še enkrat ponavljamo vse tisto, kar smo danes že slišali. Torej, ti očitki, zlasti jih je največ letelo na račun samega nadzora, so po tistem, kar smo sami pregledali, taki, da ne morejo držati. Če se osredotočim na en primer, na primer iranske milijarde, torej pranje tiste iranske milijarde, je tudi v času, ko je vlado vodil SMC in ko je imel ministra za notranje zadeve, potekal ravno o teh zadevah nadzor, pa se je ta zadeva še odvijala, torej, je bila v teku, je tudi tožilstvo še opravljalo naloge, pa ni bilo nobene drame, ne v medijih, ne znotraj koalicije, ne znotraj opozicije, nobenih očitkov o politizaciji policije ali kateregakoli drugega organa. Očitno se je v tem času nekaj spremenilo, pa se zdaj pogovarjamo na način oziroma med interpelacijo samo, kot da je to težava. Ustvarja se namreč vtis, da ni nikogar, ki ima možnost nadzirati policijo, pa to je zmotno, ker so že znotraj same zakonodaje mehanizmi, ki omogočajo, da se tudi nad policijo izvaja nadzor. Videli smo tudi, kadar je faza nekega postopka že nekoliko bolj zrela, kjer je vključeno že tožilstvo, tudi takrat je mogoče na nek primeren način za to, ker je bilo v preteklosti že izvedeno, obstaja tudi ustrezna pravna podlaga. Mislim, da tukaj delamo nek vihar v kozarcu vode, je pa dejstvo, da če dregneš na kakšno področje, kjer to nekoga zmoti, potem akciji sledi reakcija. Mislim, da je tukaj odziv oziroma to, kar danes počnemo tukaj, en del te reakcije. Mene skrbi bolj nekaj drugega, to, čemur smo bili Slovenke in Slovenci priča v zadnjem obdobju. To je predvsem to, da se nekateri ljudje, tudi po vzoru ali po vtisu tistega, kar vidijo po socialnih omrežjih, po družabnih omrežjih pa po televiziji, kar se dogaja v ZDA, ko se nekatera anarhistična gibanja zelo jasno opredeljujejo do tega, da si ne želijo ne vojske in tudi ne policije. Drugače si ne znam pojasniti tega, da je nastop do policistov, do slovenskih policistov, pa tudi navsezadnje do vojske in celo do garde Slovenske vojske, tako zelo negativen in tako zelo nespoštljiv, da to za moje pojme v neko razvito in zrelo državo, za kar si prizadevamo, da bi bili, ne sodi. Tukaj obsodb nisem slišal, pa bi jih rad slišal čisto od vseh, ampak kot da bi to spregledali oziroma se je to toleriralo ali pa se tega tudi – morda, ne vem, ugibam – ni pretirano izpostavilo, ker gre za tako sramoto, da si mi tega sploh predstavljati ne moremo. In to počnejo nekateri ljudje, ki se zelo enostavno znajdejo tudi na naslovnicah, pa govorimo o Slovenkah in Slovencih, govorimo o umetnikih, govorimo o tistih, ki se imajo za neke intelektualce, za neko avantgardo, po drugi strani pa se na tak zelo nizkoten način spravljajo na institucije, ki dejansko zagotavljajo red in mir v državi in tudi našo varnost. Če je prav, da je temu tako, mislim, da lahko vsak sam pri sebi oceni, da ni. Upal bi si trditi, da so tudi zaradi tega protesti, ki potekajo, izgubili precejšen del neke legitimnosti, ker so izgubili tisti moment, da bi lahko bili gonilno nekega napredka, ampak gre zgolj za neko rovarjenje. Vsaj tako se je izkazalo. Upam in verjamem tudi, da je tudi med protestniki veliko ljudi, ki si želijo pozitivnih sprememb, in prav je, imajo pravico, da protestirajo, ampak to je potrebno vseeno početi na nek način, da ne rušiš, ampak da gradiš. Ko se ozrem malo po našem političnem prizorišču, se mi zdi, ker imamo v SMC in Desusu, ko nas že tolikokrat oziroma vsakič izpostavljate, ene prilike ne izgubite, da nas bi izpostavljali, imamo izkušnjo sodelovanja v levosredinski vladi in imamo izkušnjo sodelovanja v desnosredinski vladi. Vsakemu bi predlagal in priporočal, da nabira več različnih izkušenj, ker bo imel tudi različne poglede, in bo v tem smislu tudi politično dozorel. Seveda vsak bo potem poskusil vleči vodo na svoj mlin in iskal take in drugačne argumente, zakaj to ni dobro, zakaj se tega ne sme dejansko v Sloveniji narediti. Vsaka zrela demokracija v Evropi to lahko naredi oziroma stranke, v Sloveniji pač še ne, ampak verjamem, da je ta pot, ko pridemo do tja, možna. Kaj me skrbi? Skrbi me to, da v zdajšnji opoziciji je edino vezivo, ki vas drži skupaj, Janez Janša in to neprestano in nepretrgoma ponavljate. Mislim, da je v Sloveniji še vrsta drugih izzivov in problemov, ki jih lahko rešujemo skupaj, ne pa samo to, da omenjate zgolj eno in isto frazo, zgolj eno in isto ime in je to vaš politični program. S tem se ne morem strinjati in se s tem ne bom strinjal. Danes se dejansko že cel dan pogovarjamo na nek način o tem – o Janezu Janši in o ideologiji, o nekih stvareh, ki se niso zgodile, in o nekih problemih, o nekih delitvah, o nekih bolečih zgodovinski izkušnjah, ki niti niso del Slovenije in našega političnega ali pa zgodovinskega prostora, pa jih uvažamo še iz juga. Ne rabimo vsega tega, pustimo težave, naj jih razrešijo tisti, kjer so nastale, ukvarjajmo se z našimi! Še ena stvar, ki se mi je zdela danes pomembna. Danes je mednarodni dan plačne enakopravnosti. Kljub temu da je Slovenija v tem smislu zelo egalitarna, še vedno ženske zaostajajo za 8,7 odstotkov za moškimi. Mislim, da so to tisti pravi izzivi, s katerimi se moramo spopadati. Kot sem že omenil, moramo poiskati rešitve še za številne espeje in lahko bi našteval še do jutri zjutraj, kaj vse je tisto, kar moramo narediti. Zato je za mojo oceno današnja razprava nek tek v prazno in čas, ki smo ga vrgli stran. Za zaključek naj pa še povem, da interpelacije ministra Hojsa ne bom podprl. Hvala lepa za pozornost in za to, ker ste uspeli mi slediti brez hrupa. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj Matjaž Nemec.
Hvala lepa. Upam, da ne bo to prevladalo med politiki, med poslankami in poslanci, da je nekaj, kar počnemo, brez zveze. Ker če ne, vam svetujem, da se s politiko več ne ukvarjate. Govorimo o konkretnih zadevah, o konkretnih očitkih, ki morajo biti prediskutirani. Veste, kaj je najbolj žalostno? Da kljub temu da dokažeš pisno, napišeš, narišeš, zapoješ, še vedno vi mislite, da minister Hojs je primeren, da počne to, kar počne. To je najbolj grozna zadeva. Mi danes lahko tukaj parlamentiramo, na koncu še vedno je potrebnih 46 glasov, veliko morale, odgovornosti in občutka do države za to, da jih dobimo – a vi to vehementno pravite, da ni potrebno. Eno stvar bi rad delil s širšo javnostjo. Mislim, da je to pomembno. Gospod Perič je omenjal Irangate. Irangate je dejansko afera, ki se dotika pranja iranskega denarja, ki smo takrat člani Knovsa – mislim, da je bilo to leto 2015, mag. Branko Grims bo bolj vedel, ker je vodil Komisijo za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb – prejeli dokument s strani komisije, ki je preiskovala bančno luknjo, da se je v zvezi s tem nekaj dogajalo. Zdaj vam bom samo orisal, kje so ključne napake nas, kot politikov in Slovencev kot družbe, ko se lotevamo tako pomembnih afer in iskanju rešitev zanj. Ko smo se kot takratni poslanci pogovarjali o tem, kako se bomo lotili te stvari, smo bili vsi enotni. Vsi smo vedeli, kdo je lupm in kdo je pridem, kdo je kriminalec in kdo ne. Iskali smo in smo sodelovali skupaj. Veste, kje je nastala težava? Ko se je začel politični oportunizem. Gospod Janez Janša, mi je žal, ker ga moram citirati in se ne more braniti, je razumel, da ta zgodba bo in je velika, če lahko nekoga okrivi. In okrivil je levo politično sfero in seveda globoko državo. Zakaj? Ker če ne, ni političnega kapitala. Kaj politiku ustreza kriminal, če iz kriminala ne more narediti političnega kapitala? In to je tipična slovenska zgodba, kako lahko iz ene afere, če bi jo razrešili kot politik –, vsem kot družbi bi nam koristila, a politik je tako neumen, se opravičujem izrazu, da izkoristi to priložnost za to, da umaže nasprotnika. To se je dogajalo v Irangate. Danes, če gledate Janševe oziroma SDS medije, pripisujejo zgodbo levici, ne da bi iskali rešitev. To se mi je pomembno zdelo poudariti, še posebej zaradi tega, ker govorimo o konkretnih odgovornostih. Če ne bi mi kot politiki iskali krivde pri nasprotnikih, pri političnih nasprotnikih, bi mogoče rešili kakšen problem in bi prišli zadevi do dna. Tako pa postaja takoj stvar levice in stvar desnice i nnikdar ne pridemo zadevam do dna.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter, pripravi naj se mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Današnja interpelacija je v bistvu bistveno širša kot vprašanje nekega koncerta. Tukaj mislim, da smo si vsi enotni, v bistvu ne interpeliramo Aleša Hojsa, ampak interpeliramo bistveno širšo politiko vlade Janeza Janše, ki je če, citiram pesnika Andreja Rozmana, ravnokar sem ujel ta citat, »v imenu domoljubja sesuvajo nacionalno identiteto, saj je vladajoča stranka v kulturni vojni z večino Slovenije in žaljiva do vsega, kar diši po demokratičnem, socialnem in urbanem«. Tako Andrej Rozman Roza in konec citata. S politiko, ki je v svojem jedru toliko totalitarna, da je že kar smešno, niti enega svojih vodilnih ministrov ne pusti, da sprejme eno avtonomno odločitev, kar je nepreklicni odstop ministra Hojsa v startu bila. Niti ukiniti se ne smete! Ampak zdaj pa k današnji široki temi in sem vesel, da ste kolegi pred mano odprli jugoslovansko glasbo. V startu sem hotel citirati nekaj, kar prihaja iz naslova glasbene zasedbe TBF iz Splita, ki so znano tradicionalno družbeno kritični in ki pravijo v eni pesmi, ki sicer govori o koncu sveta takole: »A u saboru isti debilizam, čiji stari bio ustaša, a čiji partizan.« Cela ta razprava, pa ne samo današnja, ampak 30-letna razprava in pingpong med sredino in desnico v Sloveniji ni drugega kot to. Roko na srce iskreno, vsem je to šlo v zgodovini na mlin, z razbitim narodom je lažje upravljati. Če je razbiti narod fokusiran na neke zgodbe izpred 80-ih let, jih ne bo zanimala stanovanjska politika, jih ne bo zanimala sociala, javno zdravstvo, domovi za starejše in tako naprej. Umetnost politike je ohranjati ta večen status quo, iskati neke sovražnike in se iti ta pingpong znotraj tega. Čeprav govorimo danes o ustašu, zgodovinska dejstva so jasna. Mi vemo: ustaška gibanja, domobranska, četniška gibanja in druga sorodna gibanja, so kolaborirala z nacisti in fašisti in od tam vlekla navdih. Ampak dajmo iti naprej, no! Ker problem, ki ga imamo danes na mizi, ni fašizem in nacizem iz leta 1941 ali pa iz 30. in 40. let prejšnjega stoletja. Problem, ki ga imamo danes na mizi, je fašizem in elementi fašizma, ki se pojavljajo v letu 2020. Fašizem, ki se mu danes sicer mogoče reče malo drugače, je oblečen malo drugače, govori malo drugače, ampak v osnovi pa počne iste stvari. In oh, kako boleče je spremljati trenutno vlado in videti elemente tega zavržnega dela zgodovine tudi danes. Kršenje človekovih pravic pa izkoriščanje položaja, izkoriščanje oblasti za podrejanje celotnega represivnega aparata na vseh ključnih funkcijah: policija, vojska, Sova, OVS, še Statistični urad in tako naprej; nizkotna obravnava ljudi, ki so drugih narodnosti, ne rabimo še enkrat povedati, kaj se v tem trenutku dogaja v Postojni, recimo. Kontejnerji, hrana skozi rešetke, nadzor s psi in tako naprej. Pa seksizem v komunikaciji, razne Erike, Tanje in Violete, ki bi lahko bile naslovljene kako drugače in bolj spoštljivo. Pa bratenje oblasti s kapitalom, pa napol zastonj, slišimo, parcele na morju in tako naprej. Da ne govorimo o legitimaciji in aretaciji političnih nasprotnikov na protestih. Tudi če niso nasprotniki, tudi če mogoče bi lahko bili nasprotniki, tudi če ne grejo na protest. To so vse dejstva. In popisovanje ljudi po ljubljanskih ulicah in tako naprej. Pred tem tega nismo videli, v Sloveniji vsaj ne. Ali pa ograjevanje glavnega mesta, ker se v njem zadržujejo politični nasprotniki vlade Janeza Janše. Kje smo že to videli? V katerem času na tem istem mestu? In vse to v času, ko neminister Aleš Hojs sedi v operativnem centru policije in usmerja policijo, kako naj delajo. Diha policistom za vrat, koga naj in koga ne; na kakšen način in kam naj se premaknejo in kako naj policija obravnava politične nasprotnike – ena na ena. Pa to je samo ena majčkena stvar. In preden mi kdorkoli odgovori, ej, minister, lahko posega v delo policije, zato je tukaj, njihov vrhovni nadrejeni, Fakulteta za varnostne vede se je oglasila in rekla, ja, minister lahko posega v delo policije, dokler govorimo o nekih sistemskih rešitvah, dokler jim pomaga izboljšati delovni proces ali pa karkoli sistemskega. Ne pa vsebinsko. In minister Hojs oziroma neminister Hojs se je tukaj vtaknil malce predaleč, malce je on preveč onstran svojih pooblastil. In še enkrat: govorimo o eklatantni izrabi položaja, tisto, čemur rečejo na oni strani luže abuse of power, in nekaj, kar je nedopustno. Saj minister Hojs ni edini, vidimo, da je to kar vzorec v tej vladi. Ampak, ne pozabiti, da sodobna Evropa, pa to smo danes že slišali, je postavljena na temeljih antifašizma. Zdaj ne govorim o neki ideološki pravljici, kaj fašizem je. Gre za zelo merljiva dejstva, zapisana v A Deklaraciji človekovih pravic Združenih narodov in zapisana v vsaki ustavi vsake članice Evropske skupnosti. Mora biti! Če ne, ne more biti članica skupnosti. Ampak minister Hojs se na to požvižga, požvižga se na mednarodne standarde, požvižga se na ljudi, kar je v bistvu komično; na isti način se predsednik Vlade požvižga na njegovo avtonomno odločitev. Tako je tovrstno ministrovanje šum, je motnja v doseganju cilja neke zdrave družbe, neke zdrave države, je zavržno, ker je nazadnjaško, je vredno kakšnega preživelega wannabe monarha ali pa totalitarnega velikega vodje; skratka brez zveze. In je zavržno, ker se tako kot družba ne premikamo naprej, ampak v tisti nek status quo, kjer se lahko še naprej prepiramo, kdo je za partizane in kdo je za domobrance; skratka tisti debilizem – »čiji stari bio ustaša, a čiji partizan« –, ki sem ga omenil na začetku. Šum, ki preglasi vse pomembne odločitve, ki jih vlada pa sprejema pod mizo in ki škodujejo in stanovanjski politiki in socialni politiki in zdravstvu, in vse, na kar tako glasno opozarjamo v Levici cel čas. Za to mora iti, spoštovane poslanke in poslanci, danes v bistvu ne interpeliramo Aleša Hojsa, danes interpeliramo fašizem.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj, pripravi naj se Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Prav lepo pozdravljen minister in vsi ostali, kolegice in kolegi! V začetku bi izpostavila izjavo predstavnika predlagatelja, ko je v svoji obrazložitvi izjavil, da Janez Janša ne premore biti danes tukaj z nami in podpreti svojega podrejenega. Upam, da se je gospod Nemec šalil, saj ve, zakaj predsednika Vlade ni bilo na začetku današnje seja, kajti njegov strankarski kolega, sem prepričana, da mu je povedal, da danes poteka na Brdu pri Kranju posvet Večletni finančni okvir 2021–2027 in razvoj kohezijske regije Zahodna Slovenija, ki ga je organiziral Državni svet, kajti nas, poslance iz Zahodne Slovenije ta tematika zelo zanima. In predsednik Vlade se je skupaj z ministrom, pristojnim za razvoj in kohezijsko politiko, udeležil v imenu odločevalcev. To sem morala povedati zaradi državljank in državljanov, ki nas gledajo, saj jih s takimi izjavami o delovanju predsednika Vlade zavajate. Sedaj pa pojdimo na samo vsebino interpelacije. Že večkrat je bilo kronološko navedeno, kako je potekal sam postopek od začetka do konca, ampak vseeno bi rada izpostavila dve ključni zadevi, in sicer; prvič je Policijska postaja Maribor potrdila prijavo prereditve. Potem je pa takoj zatem predlagala upravni enoti, da prireditev prepove, in sicer z utemeljitvijo, da obstaja verjetnost, da bodo na prireditvi s strani glasbenika ali posameznih skupin, ki se bodo udeležile koncerta, spodbujena kazniva dejanja oziroma da se bo spodbujalo k izvrševanju kaznivih dejanj, nasilju in motenju javnega reda oziroma je ocenila, da bo koncert izrabljen za izvrševanje kaznivih dejanj. Ali se vam ne zdi, da je to umetno ustvarjanje afere, kajti LMŠ je v svoji predstavitvi na začetku poudaril, da SDS to dela, ampak mislim, da je tukaj točno to zapisano: umetno ustvarjanje. Nadalje potem je postopek tekel, da ne bom vsega ponavljala in prišlo je do odločanja na drugi stopnji, ko je Ministrstvo za notranje zadeve pritožbo zavrnilo. Ker pa je ponovno stekel postopek naprej od prve stopnje do druge stopnje, je vmes tudi odločalo Upravno sodišče. Zdaj bi bistvo poudarila, kajti to je bistvo, kar je bilo zapisano v odločitvi Upravnega sodišča, in sicer, da uprava enota v izpodbijani odločbi ni pojasnila in konkretizirala, na kakšni podlagi in katerih dokazih ali spornih dejstvih je zaključila, da je bil namen organizatorja organizirati koncert z namenom, da se bodo na njem izvrševala kazniva dejanja. Upravna enota zgolj s pavšalnimi navedbami v odločbi ni izkazala namena organizatorja. Je iz spisovnega gradiva upravne enote razvidno, da je organizator storil vse, kar je potrebno, da bi se vsakršno povzročanje nasilja, motenje javnega reda in miru oziroma izvrševanje kaznivih dejanj preprečilo; da prepovedi javnih prireditev ni mogoče sprejeti na podlagi časopisnih člankov in televizijskih prispevkov ter komunikacij po spletnih portalih, saj to niso objektivni dokazi, ki bi jih bilo mogoče upoštevati v upravnem postopku, in da morajo navedbe organov temeljiti na dokazih. Kljub vsemu temu zapisanemu je Upravna enota ponovno odločila nasprotno in ni upoštevala, kar je bilo navedeno v sodbi Upravnega sodišča. Ker pa je ponovno odločalo tudi Ministrstvo za notranje zadeve in to takrat, ko je vodil ministerstvo Aleš Hojs, je bilo odločeno nasprotno. Iz tega je sledilo, da je Ministrstvo za notranje zadeve v končnem epilogu, se pravi, šele v drugem poteku postopka, odločilo samo na upoštevanju sodbe Upravnega sodišča Republike Slovenije, izdane o tej konkretni upravni zadevi. Na odločitev uradnic ni vplival ne minister Aleš Hojs kot tudi ne kdorkoli drug. Uradnici, ki sta vodili postopek, sta vodili postopek samostojno in sta odločali o zadevi po preučitvi celotne upravne zadeve. Kaj je bistvo pri vsem tem? Postopek se je vodil po Zakonu o upravnem postopku, in sicer v 12. členu Zakona o upravnem postopku je jasno napisano, kaj je samostojnost pri odločanju. Pa bom, zaradi lažjega razumevanja, kaj pomeni samostojnost pri odločanju uradne osebe v postopku, podala razlago mag. Marjana Štrikerja, on je univerzitetni diplomirani pravnik, ki se ukvarja z upravnim postopkom, in sicer: »Gre za izredno zahtevno načelo, ki je v praksi večkrat kršeno. Ker se uradne osebe različnih instanc med seboj poznajo, lahko pride do hitre telefonske komunikacije, v kateri instančni organ, ki sicer rešuje pritožbe na drugi stopnji [[…]]« – v tem primeru smo imeli Ministrstvo za notranje zadeve – »uradni osebi kar v pogovoru predlaga rešitev konkretnega primera. Poznamo pa tudi primere reševanja konkretnih zadev „po naročilu‟« – ponavljam, po naročilu – »s čimer je kršenih kar nekaj načel upravnega postopka. Organ oziroma uradna oseba, ki vodi upravni postopek in odloča v upravnih zadevah, je pri odločanju samostojen in neodvisen. Nihče mu ne sme naročati vrednostnih opredelitev ali kriterijev, kako naj o posamezni zadevi odloči. To pa pomeni, da uradna oseba, ki vodi upravni postopek, pri odločanju ne more in ne sme zahtevati ali prositi za mnenje predstojnika ali organa druge stopnje o tem, kako naj v konkretnem primeru odloči [[…]]« – torej, ne more vprašati ne ministra, ne nikogar koli drugega – »predstojnik in nadzorni organ lahko dajeta le splošne usmeritve za delo oziroma strokovna navodila. Uradna oseba je samostojna tudi pri vodenju postopka, saj samostojno opravlja dejanja v upravnem postopku, ugotavlja dejstva in okoliščine, ter uporablja predpise in splošne akte, izdane za izvrševanje javnih pooblastil.« Torej, po tej razlagi upam, da nam je vsem jasno, da je v prvem primeru odločanja, ko je prvič odločalo Ministrstvo za notranje zadeve pod prejšnjo vlado, šlo za vmešavanje, po vsej verjetnosti, nepooblaščene osebe v postopek. V drugem primeru pa sta uradnici na Ministrstvu za notranje zadeve odločali samostojno, na podlagi zakona in obstoječih dejstev, brez vmešavanja politike in predstojnikov. Sedaj bi vam pa rada tudi povedala, kako je razumljeno v lokalni skupnosti, primer iz lokalne skupnosti, kako se lahko politika vmešava v postopke. Pokazala vam bom, kako si SD predstavlja delovanje sodstva in upravnih organov, kajti zelo nazorno pokaže učinek izjave poslanca Matjaža Nemca v praksi: »Jutri pridite v službo in odločbo odpravite.« Seveda imajo pri vsem tem tudi podporo medijev, ki so po njihovi odločitvi oziroma mnenju neodvisni. Socialni demokrati so po desetletju sodnih postopkov izgubili Kremelj, 800 kvadratnih metrov veliko stavbo sredi Nove Gorice. Po oceni Geodetske uprave je vredna 720 tisoč evrov. Po letih tožarjenja je višje sodišče s pravnomočno sodbo zdaj odločilo, da jo morajo vrniti občini. Stranka Socialni demokrati je novogoriški Kremelj prevzela kot pravna naslednica Zveze komunistov Slovenije, ki pa, kot ugotavlja sodišče, lastninske pravice ni nikoli imela. To pa ni edina nepremičnina, ki so jo dobili na tak način. Namreč, Socialni demokrati imajo sicer v lasti 12 nepremičnin, večino so pridobili kot pravni nasledniki Zveze komunistov. Pa to ni edini primer na Goriškem, ki je bil pod taktirko SD nedotakljiv. Imamo tudi primer turistične kmetije, ki brez dovoljenj in ustreznih aktov ponuja turistične storitve na prvovrstnem kmetijskem zemljišču in svoje storitve javno oglašuje preko medijev. Pa ta primer ni neznan, ampak zanj vedo tako pristojni organi kot tudi domačini. Pa se nič ne zgodi. Le zakaj? In začuda ugotovimo, da je lastnica kmetije tesno povezana s stranko SD. Zato se na koncu sprašujem, kako lahko vlagajo interpelacijo in obtožujejo ministra za notranje zadeve gospoda Aleša Hojsa, da ni ravnal v postopku pravilno tisti, ki sami posegajo v postopek. Zato nikakor ne morem podpreti interpelacije, ampak lahko zaželim ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu in celotni vladi Janeza Janše še naprej uspešno delo. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, Matjaž Nemec, ima besedo.
Spoštovani, rad bi samo preveril, če je minister Hojs še med nami, ponavadi najbolj glasen minister, ki ima mnenje za vse, se ni oglasil že celih 30 minut. Radi bi določene odgovore. Zaradi vas smo tukaj. Mi je pa zelo žal, gospa kolegica Elena Zavadlav, jaz ne morem vedeti, kje je predsednik Vlade. Meni se samo zdi nespoštljivo, da ga danes ni, pa ne samo zaradi nas, tudi zaradi vas, predvsem pa zaradi ministra Hojsa. To pomeni, da ima podporo, da ste ekipa, da čuvate eden drugega. Težko sodim lokalne zgodbe, kdo ima kakšno dovoljenje, katera kmetija ima, katera ne. Mislim, da se pa res na interpelaciji ne bomo spuščali v te razprave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister Hojs. Izvolite.
Hvala. Saj se sedaj ne oglašam zato, ker je gospod Nemec v tajmingu pogrešal mojo intervencijo. Oglašam se zato, ker me neverjetno preseneča skrb odnosa predsednika Vlade do mene. Nič vas naj ne skrbi, gospod Nemec. Gospod predsednik Vlade, gospod Janez Janša, se bo danes še oglasil, tako da ga boste videli. Mi pa je povedal to, kar je povedala tudi gospa sedaj vsem skupaj, da je v dopoldanskem času imel tako nujne obveznosti, obveznosti za razvoj Slovenije, za razdelitev denarja, za to, kako bomo porabili sredstva v Sloveniji, da je ocenil, da je bolj važno, da to deli z državljani, kot da posluša vaše nebuloze. Ker sem že ravno pri besedi. Gospa je lepo povedala, kako posluje oziroma kako dela stranka SD, kako se vmešava v odprte postopke. Citirali ste zakon, Zakon o upravnem postopku, po katerem bi lahko odločbo odpravil. Torej, gospod Nemec, preberite si še enkrat ta člen. Temeljito si ga preberite, pa boste mogoče prišli do tistega spoznanja, kar vas nekako usmerja, pa morda niti ne bi bilo potrebno, da bi vse tisto, kar ste hoteli imeti preko Knovsa lahko že pred mesecem dobili, če bi zaprosili kot poslanec. Nobenega cirkusa ne bi bilo treba. Nobenega medijskega pompa, kako niste prejeli. Vemo, preberemo si zakon in vemo, kakšne pristojnosti kot predsednik Knovsa imate. In če zahtevate nekaj, za kar niste pristojni, vam tudi direktor policije ne bo dal. Vse to, kar ste želeli, bi lahko pred mesecem dobili samo z drugačnim podpisom; s podpisom Matjaž Nemec, poslanec DZ. Tako vam predlagam, da ko citirate člene, po katerih naj bi jaz kaj opravil, preberite si cel zakon, tako kot zakon, ki govori o komisiji, ki jo kot predsednik vodite, in šele na podlagi temeljite proučitve podučujte enega ali pa drugega. V tej fazi lahko rečem samo to, gospod Nemec sicer tega mnenja gospoda Žaberla še vedno, razen na Twitterju, niste nikjer drugje predstavili, ali ste ga kam drugam dali, ne vem, ampak gospod Žaberl nikjer v svojem dokumentu, kljub temu da to tulite v mikrofon sedajle že šest ur, nikjer v svojem dokumentu ne piše, da je karkoli nezakonitega. Temeljito si preberite tudi ta njegov dopis. Govori o tem, da bi lahko bilo kaj sporno, govori o tem, da bi lahko bilo kaj nezakonitega, in pa govori o tem, da bi lahko bilo nekaj problematično. Torej, ne vem, kje ste našli njegove trditve, da so stvari nezakonite. Poglejte še nekaj. Mislim, da moram kolega Žaberla kakorkoli, ne glede na to, da je tako, kot je napisal državni sekretar v Kabinetu predsednika Vlade, da se je gospod Žaberl pač spremenil iz dobrega strokovnjaka v politika – očitno ima politične ambicije. Seveda to je povsem legitimno, povsem odprto, ampak, veste, imenovati gospoda Žaberla, to, kar ste vi storili pred kakšno dobro uro, da je to gospod Gale tega postopka, je pa podcenjujoče do njega. Kaj takega si pa jaz na vašem mestu ne bi dovolil. Imenovati gospoda Žaberla, da je gospod Gale v tem postopku, to je podcenjujoče.
Hvala lepa. Predlagatelj Matjaž Nemec, izvolite.
Minister, ste se opogumili in ste spregovorili in za to vam dajem pohvalo, ampak še vedno niste zmogli, razen nekega balasta in poskušanja sebe povzdigovati v intelektualnem smislu. To lahko počnete, mene to ne moti, ampak zberite pogum in intelekt, da odgovorite na tista tri vprašanja, ki vam jih postavljam že tri dni. Lahko se pogovarjamo tudi o 280. členu; vi govorite, da ga ne razumem, vi pravite, da ga razumete. Tako kot se postavljate nad dr. Žaberlom in mnoge strokovnjake, ki jih lahko naštejem, vam jih bom naštel kasneje, tako se postavljate nad vsem – nad Državni zbor, nad protestnike, nad policiste, nad tožilce, nad pravobranilce, ker vi ste zakon. Dokler imate gospoda Janeza Janšo, ste varni in lahko počnete, kar želite. Lahko kupujete parcele na morju, lahko izkoriščate vaš položaj – ste varovana oseba – in lahko se vehementno sprehajate po Sloveniji, dokler še lahko, bi rekel gospod Kacin. Ampak če ste tako pogumni in tako vehementno odgovarjate na vsa ključna vprašanja, na tri preprosta vprašanja odgovorite. Tri preprosta vprašanja, minister! Zato ste tiho, ker vas bomo vsakič znova spraševali o treh in mnogo drugih vprašanjih, na katere nismo dobili odgovora. Seveda, vi se nanašate na vse informacije zato, da govorite in se čudite in, kot že prej rečeno, iz televizijske napovedi naredite zgodbo. Ali je razlog za nepreklicni odstop, da niste uspeli preprečiti preiskave v primeru nabave zaščitne opreme? Prvo. Drugo. Od kod ministru podatki o tem, katere zadeve v vaših usmeritvah in obveznih navodilih so zaključene? Od kod to veste? Ker tega ne morete vedeti. Če to veste, potem ste to pridobili nezakonito, to informacijo. In tretje, ali je razlog, da ne želite odstopiti, da preprečite preiskavo zadnje afere, današnje, o nakupu – vašem nakupu – zemljišča v Kopru, kjer vam očitajo, da ste Mestno občino Koper oškodovali za en milijon evrov? To je očitek, vi ga pa zavrzite, jaz ne poznam teh stvari. Tri osnovne stvari. Medtem ko nam govorite o vsem, pozabljate na bistvo.
Hvala lepa. Minister Hojs, izvolite.
Odgovor na prvo vprašanje je: Ne. Odgovor na tretje vprašanje je: Ne. Bi pa rad vedel, kdo mi to očita. Torej, portal stranke Levica, Mladina, necenzurirano.si ali mogoče kdo drug? Pod črto morda še to. Kar se pa drugega vašega vprašanja tiče, na katerega ste želeli odgovor, pa ga ne razumem. Vprašali ste, od kje vem, da so moje usmeritve zaključene. Ne razumem vprašanja. Poslušajte se nazaj. Pa od kje vem, da so moje usmeritve zaključene, tako ste rekli pred dobro minuto.
Hvala lepa. Ja, predlagatelj Matjaž Nemec.
Hvala. Spoštovani minister Hojs, saj se delate norca iz samega sebe, ne iz mene. Saj to govorimo že nekaj dni. Saj se lahko sprenevedate kakorkoli želite. Od kod podatki o tem, katere zadeve v vaših usmeritvah so zaključene? Vi ste dali jasne usmeritve. Govorim o usmeritvah, ki so jih mnogi, premnogi označili za nezakonite oziroma neprimerne, najmanj neprimerne, če ne nezakonite; zato, ker nimajo zakonske podlage. Če zadeva nima zakonske podlage, je najverjetneje nezakonita.
Hvala lepa.
Samo trenutek še, podpredsednik. Pravico do vpogleda v spis ali drugo dokumentacijo imajo samo z obrazloženo pisno zahtevo na podlagi 181. člena in drugega odstavka 34. člena le osebe, ki kažejo pravni interes. Ali ste vi v teh petih primerih izkazovali pravni interes? V kolikor ga niste, ne morete dobiti informacije. V kolikor nimate informacije, ali lažete ali ste pridobili informacijo nezakonito. Kako veste, v teh petih primerih, da so primeri zaključeni? Vi trdite, večkrat ste dejali, na bazi teh vaših usmeritev, da ste dali usmeritve samo v primerih, ko so primeri že zaključeni. Kako veste, da so ti primeri zaključeni? Če to veste, gre za kaznivo dejanje, spoštovani minister. Če to veste! Če ne ne veste in to govorite, lažete. Nimate druge izbire: ali nezakonito ali pa lažete.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Ta vehemenca gospoda poslanca [[…]]Niste mi dali besede ali ste mi jo dali? Tale vehemenca gospoda Nemca je res neverjetna. Torej, ali delam nezakonito ali pa lažem. To je njegova mantra današnjega popoldneva. Tukaj imam komentar 148. členu ZKP, ki ga je podal Štefan Horvat, Zakon o kazenskem postopku s komentarjem, ki pravi takole: »S podajo kazenske ovadbe ali poročila se konča dejavnost policije v zvezi s konkretno zadevo.« Jaz nikoli nisem rekel ali pa dal usmeritve, da naj policist gleda, kaj počne tožilec, da naj direktor policije pogleda, kaj dela v sodni preiskavi, dal pa sem usmeritve, da policija pogleda, kako je, na kakšen način policija opravila svoje delo. Še enkrat poudarjam, s podajo kazenske ovadbe ali poročila se dejavnost policije v zvezi s konkretno zadevo konča. Potem ko že teče kazenski postopek pred sodiščem, lahko policija zbira nove dokaze le na zahtevo državnega tožilca ali preiskovalnega sodnika. Pri čemer pa dejavnost policije ne sme pomeniti korektiva sodne preiskave, tako da bi policija ponovno informativno izpraševala obdolžence, priče ter izvedence o dejstvih, o katerih so bili že zaslišani v kazenskem postopku. Torej vsi ti primeri so bodisi s kazensko ovadbo ali pa s poročilom na policiji zaključeni. To najbrž lahko vem. Ali so še vedno v teku na tožilstvu, pa po vaši razlagi tako ali tako ni važno, ker tožilec lahko to zadevo odpre tudi čez 10 let. Torej nikoli niso zaključili. Verjamem, da vas boli, morda imate veliko stvari v teh zgodbah vi ali pa vaši strankarski kolegi, da se stvari pregledajo, da se stvari ovrednotijo, da policijski šef, torej direktor policije ugotavlja, kako delajo njegovi kriminalisti, to verjamem, da vas boli. Ampak Slovence in slovensko javnost pa to ne boli. Ker jih boli to, da v vseh teh primerih ne poteka en proces na sodišču. En proces ne poteka na sodišču! Ali leži to v kazenskih oziroma v predalih tožilcev, preiskovalnih sodnikov, ali ne vem kje. Ne vem. V teh primerih do sedaj, pravnomočno ni bilo ugotovljeno nič. Vse je okej: iranska milijarda se je oprala, žilne opornice so se preplačevale, srčna kirurgija je bila preplačana. Nič od tega državljani ne vedo, ali se je kaj ugotovilo. Zaenkrat se ni ugotovilo nič. Vedo, da se je, recimo, v primeru Janković odpisalo – na pamet govorim – 40 milijonov evrov, 29, plus 8, plus 6 in tako naprej, ampak de facto se ni zgodilo pa nič. Razen, da se je odpisalo toliko in toliko denarja. Zato je seveda po moji oceni nujno, da poslušamo tudi tiste strokovnjake ali pa tiste, ki so povedali, da pa te usmeritve oziroma to, kar sem naročil, je zakonito. Eminentni pravniki niso napisali, bi morda bilo lahko zakonito ali morda pa je prav, tako kot piše gospod Žaberl – bi lahko bilo. Eminentni pravniki napišejo in to tudi objavijo, da so te usmeritve povsem zakonite. Eden od takih eminentnih pravnikov je seveda gospod Boštjan M. Zupančič, sodnik Evropskega sodišča za človekove pravice. To je tudi javno objavil. Potem imamo pa celo vrsto zapisov oziroma poročilo je sicer nekoliko starejšega datuma, ki so ga izdelali ravno tako eminentni pravniki – če dovolite, ga bom našel, če ne bom, pa ta trenutek izključil, zato da ne bom izgubljal časa, ker bi ga rad imel potem še za zaključno besedo, kjer bom precej bolj bistvene stvari še izpostavil , kjer so napisali, da to poročilo je priloga [[…]] Se opravičujem, se bom odjavil, pa ga bom našel, pa bom potem kasneje se prijavil, zato da mi minute ne tečejo.
Repliko ima najprej gospa [[…]]
Jaz sem predstavnik predlagatelja, spoštovani podpredsednik, imam prednost. [[oglašanje iz dvorane]]
Izvolite repliko. Že prej se je prijavila.
Gospod Hojs je ravnokar priznal, da revidira tiste primere, ki jih še vedno usmerja državno tožilstvo, to je pa nezakonito. Prosim, poglejte si magnetogram. To je ključno. Danes je to priznal. To je to. Hvala lepa.
Spoštovani gospod Nemec, prosil bi vas, da ne kršite poslovnika. Predsedujoči daje besedo. Zdaj ima besedo gospa Violeta Tomić, ima repliko, ker že kar nekaj časa roko vzdiguje. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod Hojs zavaja in poudariti moram, seveda sodi po sebi. SDS ima celo medijsko mašinerijo in bi si rada podredila vse medije, zato da ne bi razkrivali njihovih umazanih poslov. Nimamo nobenega portala v Levici in nimamo nobenega časopisa v Levici in to naj bo vsem jasno. Za vas so pa vsi levi časopisi, ki ne glorificirajo vas in vašega velikega vodja. Sprašujem vas popolnoma jasno, ali je prodajna pogodba, ki jo imam pred sabo, znak parcele od družbe Rjeckom, nakup in oddaja nepremičnin, d. o. o., od zastopnika direktorja Marata Idrisova kot prodajalca in Aleša Hojsa kot kupca, znak parcel – bla bla –, kar po podatkih Gursa v naravi predstavlja kmetijsko zemljišče, dejanska raba, površina podeželskega naselja, namenska raba, površina parcele 882 kvadratnih metrov, na kateri ni zgrajene stavbe, ali ste jo kupili za pičlih 75 tisoč 910 evrov ali ne in si tako pridobili vsaj 189, skoraj 200 tisoč evrov premoženjske koristi. Na to mi odgovorite in ne zavajajte kar naprej z nekimi Boštjani M. Zupančiči pa z nekimi sodišči, kajti to res nima smisla. Pogovarjamo se o vas in o vaših dejanjih, ki so po našem mnenju nedopustna. Prosim.
Spoštovana gospa Violeta, prebral vam bom 70. člen in ne izkoriščajte Poslovnika, replike za stvari ter postavljate vprašanja. Lepo vas prosim! Vam ga bom prebral, ker ves čas nekaj skačete. 70. člen Poslovnika pravi: »Vsak razpravljavec ima pravico do odgovora na razpravo drugega razpravljavca – replika –, kolikor se ta razprava nanaša na njegovo razpravo, če meni, da je bila njegova razprava napačno razumljena ali napačno interpretirana.« To ni replika! Vi ste postavili vprašanje. Drugič vam bom besedo odvzel. Gremo naprej. Minister Hojs, ste rekli, da se boste ponovno prijavili? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Gre za strokovno mnenje, ki so ga izdelali prof. dr. Gorazd Trpin, prof. dr. Igor Kavčič, prof. dr. Franc Grad, recenzent prof. dr. Tone Jerovšek, v katerem so med drugim napisali, ne bom seveda vsega bral, ampak ta stavek je pomemben: »Nadzorna funkcija v upravnem procesu pa predstavlja povratni tok informacij o celotnem dogajanju v posameznem delu ministrstva. Minister mora imeti za to dostop do vseh relevantnih informacij v zvezi z delom organa v sestavi, sicer le svoje, z zakonom določene funkcije, sploh ne more opravljati. Niti eden podatek v organu v sestavi ne more biti tako zaupen [[…]]« – ne more biti tako zaupen – » [[…]], da ne bi minister mogel ali pa imel dostopa do njega.« Niti eden podatek. Zanimivo! »Ugovor, da za izvajanje njegove nadzorne funkcije zadostujejo agregirani podatki [[…]]« – agregirani podatki – » [[…]]ne drži, saj pri izvajanju te funkcije ne gre zgolj za splošen nadzor nad stanjem na določenem področju, ampak za konkreten nadzor nad izvajanjem določene dejavnosti in ukrepov tudi z upravnimi akti.« V zaključku današnje razprave bom prebral še dva druga odstavka, ki sta po moje tudi zelo pomembna, bi pa morda ob tem trenutku povedal še nekaj. Gospod Žaberl je v svojem mnenju napisal, da sem si izbral pet primerov, pet konkretnih kaznivih dejanj. Torej, zelo podcenjujoče do tega državnega zbora, zelo podcenjujoče do tožilstva. V teh petih primerih gre po moje za desetine ali pa za stotine kaznivih dejanj, pa se ni naredilo nič.
Hvala lepa. Gremo naprej. Besedo ima Jani Möderndorfer, pripravi naj se Matjaž Han. Izvolite.
Končno! Na začetku bom spregovoril o par stvareh, ki sem se jih naposlušal. Moram reči, da sem zelo natančno in pozorno poslušal iz svoje sobe in spremljal od zjutraj nastope tako gospoda Hojsa kot seveda vseh poslancev in poslank. Moram reči, da v bistvu sem malo zmeden, ker največji strokovnjaki za interpelacijo so kar naenkrat ugotovili, da interpelacija je izguba časa. Tako tega najbolj ne razumem čisto dobro, kaj to pomeni. Ali pa je v bistvu hudo gledati interpelacije, ki so jih pravzaprav sami ustvarjali in v bistvu postavili temelje in, ne nazadnje, parlamentarno prakso, kako se to dela v Državnem zboru. Največ so jih namreč spisali, največ so jih vložili in največkrat so grmeli in hrumeli tukaj, po Državnem zboru, kar se tiče interpelacij. Uspela je samo ena, pa še to ne zaradi njih, ampak zaradi tega, ker se je tista stranka sama odločila, da tega ministra noče več imeti. Spomnite se primera Bandlja in bil je – zanimivo – notranji minister. Bil je nadut, tako da ga na koncu še lastna stranka ni več mogla gledati in je bil presenečen, ker so ga lastni poslanci zavrgli, ko so videli, kako se obnaša. Moram reči, da me danes cel dan, ko gledam gospoda Hojsa, spominja na gospoda Bandlja, ker je tako nadut, da je to nekaj neverjetnega. Obračunava tukaj, govori, da tulimo v mikrofon in ne vem, kaj še vse. Nedostojno, gospod Hojs! In to ni parlamentarna praksa. Je pa res, da je vroč tisti stol, na katerem sedite, in vsak, preden se usede na vroči stol, mora vedeti, da mora prenašati vročino. Ker če je ne prenaša, potem ne more sedeti na vročem stolu. Saj poznate zgodbo o kuharju, kajne ? Težko je biti kuhar, če ne preneseš vročine, ker on jo ima na delovnem mestu kar naprej. Pa vendar, ne nazadnje, to ste vedeli, ker ste v bistvu v rosni oziroma zgodnji mladosti, mlad človek ste bili še takrat, ko ste se odločili, da greste v politično življenje in ste resno delali v političnem življenju. Zato vam interpelacija, kljub temu da jo doživljate prvič kot minister za notranje zadeve, pravzaprav ni tuja in dobro veste, kaj to pomeni. Tudi dobro veste in vi se danes lahko vsi skrivate in govorite o nekem sestanku na Brdu in kaj jaz vem kaj še vse. Jaz, če bi bil minister, in da moj šef ne pride vsaj prvih 15 minut vsaj pri tistem nastopu poslušat, ker predsednik Vlade si lahko vedno vzame 15 minut; skrivati se, da kako rešuje državo – lepo vas prosim! Samo meni tega ne pripovedujte, kako on rešuje državo, ker ima zelo rad kakšne druge stvari, o katerih pa kdaj kasneje oziroma kdaj drugič. Zato se mi zdi nedostojno danes razpravljati sploh o tem, da je danes nepotreben čas za interpelacijo. Drugo pa je seveda, če se pogovarjamo in ugotavljamo, ali je interpelacija tisto, kar danes seveda je, da se pogovarjamo samo o koncertu Thompsona. Seveda ne! Gospod Hojs je naredil od dneva vložitve interpelacije pa do danes že toliko enih piškotkov in je dal daril, da bi po vseh higienskih normah pravzaprav moral res sam odstopiti. In po svoje ga razumem. Po svoje ga popolnoma razumem. Ne, ni napisal v afektu odstopne izjave. Ni, daleč od tega! On je prekleto dobro vedel, kaj piše. Njemu je res spodletel načrt, ki si ga je zastavil, in je tudi rekel in dal besedo, da bo to uredil. In ko se je zgodila hišna preiskava, je šele ugotovil, kako so stvari, ki jih ne more urediti. Ampak jaz sem na hearingu poslušal gospoda Hojsa, kaj je govoril, in na hearingu je zelo jasno povedal, da ima rad red in da bo za red tudi kaj naredil. Hudič je pa v podrobnostih. Ta red si vsak predstavlja po svoje. Danes je bilo tudi ogromno izrečenega, zdajle, 10 minut nazaj, je spet govoril o stvareh, za katere bi moral biti, če bi bil pravi minister, tiho. Pa ni. Rad je všečen in reče, poskrbeli bomo, smo za to, da se razišče, in v SDS smo vedno za to, za resnico, in treba je počistiti in narediti red. In tako naprej. O čem govorim? Konstantno, štirikrat je ponovil pranje iranskega denarja. Tamle z one klopi sem dvakrat ali trikrat pa iz Nove Slovenije slišal pranje iranskega denarja. Ne vem, gospod Hojs, če vi sploh veste, kaj je pranje denarja. Sploh ne vem, če vi to res veste. Zakaj? V Državnem zboru smo imeli parlamentarno preiskavo, katero sem med drugim vodil jaz, in ne boste verjeli, to ni moja kaprica, Državni zbor je sprejel bistvene ugotovitve. Tukaj notri so, javno dostopne celi slovenski javnosti. Zato lahko o njih govorim. Tak debel pok je pa še dol v kleti, ki je pa zaprt za javnost. In marsikaj od tega vi seveda veste, ker imate možnost dostopa, ne do teh dokumentov v Državnem zboru, ampak tistih, ki so na ministrstvu. In če kaj dobro veste – in iz tega primera, bom ga dal za primer za neumnosti, ki jih danes razlagate in ste jih izrekli tudi na tiskovni konferenci. Namreč, zgrešeno je – tisti, ki pravi, da vi ne smete delati nadzora znotraj policije. S tem se popolnoma ne strinjam. Strinjam se, minister lahko kadarkoli uvede nadzor ali kot ste sami v grafu prikazali, tudi daje usmeritve. Nikakor – pa se vam je danes ali zareklo ali pa podzavestno res verjamete v to, da lahko to počnete – pa vi ne morete delati revizije casov. Nikoli in nikdar, ne zakon ne ustava, nič vam to ne dovoljuje! Revizija, oprostite, obstaja samo na enem drugem organu, kjer se zahteva kot končna instanca, preden greš še, recimo, na Ustavno sodišče ali pa na Evropsko sodišče, obstaja zahteva za revizijo postopka. In se točno ve, kdo to počne. Ne policija! Vaša predhodnica oziroma predhodnica enega mandata nazaj je v primeru pranja iranskega denarja, ko je se spremljalo in ko je prihajalo na dan, ko je kolega, takratni poslanec gospod Logar, zdajšnji minister za zunanje zadeve, prišel s celo zadevo na dan v svoji preiskovalni komisiji – mimogrede vedel je za to informacijo že decembra, pa mu je zaradi določenih, bom zelo lepo povedal, da ne bom grd, napak, ki so jih naredil v SDS, nekdo prezgodaj lansiral na dan. Saj to se je potem kasneje vse videlo v preiskavi. Ker so hoteli uporabljati za politični boj, to, kar pravzaprav nekateri danes opoziciji očitajo. In je seveda na dan prišla tako imenovana domneva pranja denarja. Ampak tako radi uporabljate to besedno zvezo, ampak veste, naslov preiskovalne komisije ni bil domneva pranja denarja, tako kot to velja za stranko SDS v zdajšnjem mandatu preiskovalne komisije, ki se jo preiskuje zaradi domnevnega pranja denarja, ampak je zraven še in terorizma oziroma proliferacije. To je pa ključno, veste. Danes večina slovenskih državljanov ali prebivalcev, rezidentov misli, da je to milijardo nekdo vzel nekim Slovencem, ali državi, ali jaz ne vem komu. Oprostite, ta denar je bil iranski denar. Vprašanje je bil samo, zakaj je bil plasiran skozi določene banke in skozi Slovenijo, in kar je še bolj pomembno, kasneje se je ugotovilo, da Slovenija sploh ni bila edini primer in da je šel drobiž čez Slovenijo, ampak da je šlo skozi države, kot je Nemčija, čez 8, 9, 10 milijard na popolnoma enak način. In kar je še bolj pomembno, ne boste verjeli! Nova Ljubljanska banka je obogatela s tem poslom. Dobila je keš in zaradi tega ni bilo bančne luknje. Bančna luknja je nastala zaradi druge stvari. In pri vsem tem si upate trditi – zdaj pa pozor, svetovna beseda, ki je še danes ne razumem, kdo in kaj to je –, da se je globoka država financirala s to milijardo. Ali vi mislite, da so Iranci tako neumni, da bodo dajali nekim vašim namišljenim junakom milijardo denarja? Kaj kar tako, zato da bodo financirali volilne kampanje? Pa lepo vas prosim! Ste že kdaj slišali za besedo proliferacija? Jo znate obrazložiti, kaj to sploh je? No, tukaj je pa treba narediti piko in klicaj in vprašaj. Kaj je sploh preiskovalna komisija ugotovila? Preiskovalna komisija je ugotovila, da je nekdo opustil dolžno ravnanje pri svojem nadzoru. In med drugim policija je predolgo časa raziskovala, ker sploh ni vedela, kaj naj raziskuje in kako naj raziskuje in je mislila, da je to stvar guvernerja banke oziroma Banke Slovenije. Pooblaščenci za pranje denarja niso vedeli, kaj naj počnejo. Ampak ob tem, ko vsakič rečete pranje denarja, iranskega denarja, ne poveste, da je takrat veljal en drug zakon, ki sploh ni omogočal, da je to pri nas sploh kaznivo dejanje. Šele leta 2010 se spremeni zakon in uredi to vprašanje in uredi nadzor in uredi marsikaj drugega. Ampak poanta je bila nekaj drugega; poanta je bila, da od predsednika Vlade do vseh ministrov so odpovedale nadzorstvene funkcije in se niso prižgale rdeče luči. Pranje denarja v smislu pranja, dokazanega, nikoli ni bilo dokazano, razen v enem primeru. Kar se te milijarde tiče, vam lahko povem tudi višino zneska. Ampak zakaj je bila ugotovljena? Ugotovljena je bila zato, ker se je kršil embargo. Tisti, ki ne veste, OZN oziroma Združeni narodi in kasneje tudi Evropska skupnost sta sprejela embargo proti takratni državi Iranu. Takrat se je zgodila ena sama transakcija, zaradi katere se je pa potem vse kar naenkrat zlomilo. Takrat so pa vsi v luft skočili. No in to je vsa zgodba. In to ugotovimo v teh ugotovitvah preiskovalne komisije in, kar je še najbolj pomembno, grejo ovadbe naprej na policijo. In to zdaj vas skrbi, ker se nič ni zgodilo. Zdaj vam bom povedal, kakšne ovadbe so šle naprej iz Logarjeve komisije. Niti ena ovadba ni bila namenjena za pranje denarja, ampak je bila namenjena na splošno, na posamezne ljudi znotraj banke in podobno in ostalih akterjev, da ne naštevam vseh imen. Seveda je tožilec na koncu, ker so bile ovadbe tako poslane, ko je iskal pravno podlago, nezakonito dejanje, pravzaprav tega ni mogel ugotoviti. O tem je bil Državni zbor ponovno obveščen. Druga stvar, ki se mi zdi pa ključna pri celi zadevi, pa je, da hočete obračati pozornost s svoje interpelacije s tem, ko govorite nonstop o pranju iranskega denarja. Danes, preden se je začela ta seja – in zato si mi tega ne želimo, nikoli in nikdar, prav zaradi vaše SDS želje po spreminjanju medijske krajine – niste bili pozorni, ko se je začel prenos 3. programa te interpelacije. Po navadi poznate, kako to gre. Na začetku po navadi novinar vedno pove, danes poteka seja, bo ta in ta točka, bo ta in ta vsebina, razprava bo potekala, imajo toliko časa in po navadi je – recimo danes – 17 ur, in v 17 urah bomo imeli glasovanje. Želim vam lep ogled – in to je vse. Veste, kdo je danes delal uvod na 3. programu? Ga niste slišali, samo recite, da niste vedeli. Zdaj vam lahko domnevno očitam, kako držite vse v šahu. Gospod Pirkovič je imel svoj kolumenski nastop in uvod, kjer je uporabljal besede – zanimivo –, ki ste jih uporabljali potem kasneje vi v svojem nastopu: predstava za javnost, gledali bomo 17 ur nepotrebne seje in podobne neumnosti. Tako s tega mesta pozivam urednico informativnega programa, da naj uredi v svojih vrstah, ker gospod Pirkovič je pa dobesedno vpleten v zgodbo Thompson – mimogrede! Zakaj dela danes na 3. programu? In on je tisti, ki bo zdaj dajal uvod v 3. program, v vašo interpelacijo. Tega je mene strah, veste, zato ne maram druge republike, zato ne maram te vlade, ker se za primerom covid-19 v resnici pritlehno in podtlehno pripravlja vse tisto potrebno, kar je Janša zamudil v prvi svoji vladi in drugi svoji vladi. In to pot ne bo se umaknil od svojega načrta. Veste, saj hudič je v podrobnostih, spet, kot vedno. Danes ste vi zvezda, ampak pozabite, vi niste nobena zvezda. Vi ste samo šahovska figura, ki jo premika princ na šahovnici. In boste tudi zelo hitri pozabljeni, ker slej ko prej vas bo takoj žrtvoval, ko bo to potrebno. Tako kot je vse ostale. Veliko jih je bilo pred vami, ki jih je že žrtvoval, ker so bili kmetje. Kmetje na šahovski šahovnici. Vaš odstop. Moram reči, da danes sploh ne vem, ali je tudi ta interpelacija sploh v skladu s poslovnikov, ker v bistvu ne vem, če je to vse prav. Čeprav me je danes podpredsednik oziroma nas vse hotel prepričevati, da predlagatelj nima prednosti pred repliko, je govoril o kršenju poslovnika, ampak mene skrbi celotna ta interpelacija, ker ne vem, če je v skladu s poslovnikom. Mi glasujemo o nečem oziroma razpravljamo, kar pravzaprav niti več niste. Me razumete, kaj hočem povedati? Saj obstaja možnost, da me ne, ampak nič zato. V končni fazi niste edini, ki spremljate to sejo. In to je za mene ključno vprašanje. Kot prvič. Namreč, ne Janša ne vi nimate pravice, da on z neodprtjem pošte prekliče veljavnost ustave. To ne gre. To preprosto ne gre. To me ne bo prepričal ama nihče. Še najmanj pa vi! Druga stvar, ki je pa za mene problematična, pa je, a veste – poznamo, ko nekdo zagrozi z odstopom. Mislim, da vi niste nikoli zagrozili. Potem poznamo primer, ko nekdo ponudi odstop. Pa predsednik Vlade reče, sprejmem, ne sprejmem. Potem obstaja tretja možnost, da odstopite. In potem obstaja še četrta možnost: nepreklicen odstop. Final count. Tukaj pa ni več poti nazaj. In vi ste naredili to zadnje. Zato ti vaši prijateljski pogovorčki pa neodprtje pošte – lepo vas prosim! Pa vi res mislite, da predsednik Vlade sam odpira pošto? Vi to res verjamete ali kaj? On ima generalni sekretariat za to. Ko vsa vhodna pošta pride [[…]]Dajte, podpredsednik, umirite tamle nergača, no! Vsaka pošta, ki pride na Vlado, je pregledana najprej protibombno, potem pa še vsebinsko in tako naprej. Lepo vas prosim, pa kdo, mislite, da verjame tem pravljicam? Narejen je bil pa idealen načrt, seveda, ki vam pa ni uspel, ker, dragi moj gospod Hojs, ne misliti, da smo vsi tako neumni in da bomo kupil ta štos. Prvič, ste razmišljali naslednje; interpelacije ne more biti zdaj, naj bo v jeseni zaradi tega, da se bo malo poleglo, ljudje bojo pozabili in stvar bo ad acta in potem, klinc, bomo govoril o nekem Thompsonu, koga pa to sploh zanima, to je brez veze et cetera et cetera. Takrat bojo pa že novi problemi, drugi val covida, vsi bomo spet imel maske in podobne neumnosti. Ne, tega ne bomo kupili! Kršili ste Ustavo, s tem ko ne priznavate Ustave, čeprav ste na tej govornici zaprisegli, da boste delali v skladu z ne vem kom za dobrobit te države. To ni dobrobit. To je ta formalni postopkovni del. No, zdaj greva pa na vsebina. Vsebina pa boli, veste? Mene boli. Jaz, če bi naredil en odstotek tega, ne bi več bil minister. En odstotek! Še posebej, če bi mi dokazali. Ko je naredila Györköseva notranjo revizijo, je ni naredila tako, da je preverjala, ali je vsebinsko bilo pravilno narejeno s pranjem denarja – to, kar so kriminalisti počeli in pregledovali –, ampak so gledal postopke. In ja, z eno stvar se z vami strinjam; case ne more biti odprt 10 let, tako kot je bil v primeru iranskega denarja, ampak se mora enkrat zapreti. Lahko se pa kadarkoli ponovno odpre. To je pa dejstvo. Če se pojavijo novi indici, novi elementi, novi dokazi et cetera et cetera, et cetera. To je bil ključen problem. In v času preiskovalne komisije je Györköseva dala tudi usmeritve in s tem, ko je dala usmeritve, je dala jasno vedeti, da so določene napake obstajale. V Državnem zboru imamo poročilo tega pregleda, nadzorstvenega pregleda, je zaprt za javnost in vemo, kaj je šlo narobe. Smo bili z njim seznanjeni. Ampak način, kako to vi počnete! Ampak samo to, kar spremljam po medijih, sploh nimam vpogleda, kaj zdaj v resnici res počnete, ampak se zapletate z besedami sem in tja; enkrat ja te case, enkrat nedokončane, pa en ni končan [[…]]Skratka, delate nadzor – »ja, ne revizijo delam [[…]]« Danes ste dvakrat omenili, da delate revizijo, vam citiram, kaj ste rekli: »Revizija je velik interes [[…]]« Ja, velik interes stranke SDS. Kakšno revizijo vi delate, gospod Hojs? Razložite mi. Vi niste poklicani za revizije. Potem naslednja stvar. Danes ste v svojem nastopu omenili, enem od, saj jih je bilo že kar nekaj, ste govorili in očitali – pa nisem zagovornik, advokat SD, ga tudi pokritiziram včasih, ampak to pot ste šli pa res neokusno predaleč. Govorili ste o njihovih kreditih in koliko so zadolženi in govorili ste, da je sla po denarju zelo močna. Kdo to reče? Gospod Hojs, član SDS, ki si je pri Dijani Đuđić sposojal denar, ki zdaj motovili in ki ga je vrnil nazaj in dokazano naredil prekršek, in zaradi katere je preiskovalna komisija ustanovljena, ali je res domnevno prala denar in sodelovala v čudnih ali nezakonitih poslih. Lepo vas prosim, gospod Hojs, samo tega ne omenjajte, komu je sla po denarju. Lepo vas prosim. Saj poznate oni rek, da najprej pri sebi razčistite, pa počistite ali pa vsaj tiho bodite. Razumem, da radi napadate, ker s tem pokažete, da imate energijo, moč in da obvladujete, ampak ne na ta način. To nikamor ne pelje. S tem pa, kar je najbolj pomembno, jemljete kredibilnost ne samo sebi, ampak vsem ostalim. Povejte mi, kako naj človek zaupa človeku, ki počne vse to, kar vi počnete. Veste, kako je prišlo do tega, da vas kar naenkrat zanimajo razni primeri, vam bom povedal. Veste, če mislite, da mi to prvič gledamo, ta film, pa ta film se je že enkrat vrtel! Vam kar povem: domnevno pranje denarja od zakoncev Janša prek sestrične Urške B. Janša. 4. 9. 2013 na POP TV poroča, da Urad za preprečevanje pranja denarja preiskuje sumljive bančne transakcije, ki jih je v imenu Janeza Janše izvajala Nataša Pajenk, sestrična gospe Urške B. Janša. 5. 9. 2013, policija v zvezi s tem naveže stik z Uradom za preprečevanje pranja denarja. 30. 9. 2013, Janez Janša, »vsi računi so bili plačani z družinskim denarjem« – samo navajam tekste zato, da si bomo osvežili spomin, ker nekateri zelo radi pozabljajo. 25. 11. 2013 mediji poročajo, da naj bi SDT odredilo finančno preiskavo zoper zakonca Janša in pokojnega Jožeta Zagožna. Oktobra 2013 SDT izda odredbo o finančni preiskavi premoženja Janeza Janše in članov njegove družine. 27. 3. 2015 – končana finančna preiskava zoper Janeza Janšo in Urško B. Janša, Rajka Janšo, Natašo Pajnek in pokojnega Jožeta Zagožna, 19. 4. 2017 pa SDT vloži tožbo za odvzem premoženja nezakonitega izvora. Kaj hočem povedati? Veste, v tem času, ko se je vse to dogajalo, se je zgodilo še nekaj, kar je nam znano tukaj, kaj se takrat zgodilo. Prižgejo se zeleni semaforji in spustijo rotvajlerje in začnejo se nenapovedane preiskave oziroma nadzor policije in v konkretnem primeru v Celju, kjer iščejo, kaj se je kje kaj delalo. Vsi smo vedeli, kaj se išče. Iskali so, koliko daleč je v resnici preiskava v primeru Janeza Janše in točno te finančne preiskave. Delali so jo eni in isti akterji, ki to obvladajo in poznajo. In Knovs je imel zelo podobne probleme, kot jih imamo danes in jih danes gledamo. Seveda se je zgodba končala zaradi tega, ker na Ustavnem sodišču je zadeve, veste, kako padla,– tisti ki ste pozabili. Premoženja ne moreš zaseči. Podobno se je zgodilo v primeru, če se spomnite, tudi v primeru Dragana Tošića in tako naprej in tako naprej. Ampak zdaj pa imam jaz tisto besedo za uporabiti, ki jo je gospod Hojs uporabil že danes v svojem nastopu. Recimo, da si domišljam. Kaj pa če je kakšna podobna preiskava tudi na Fursu glede tega – še vedno? Kot veste, so te preiskave tajne. Jaz ne vem, mogoče. Ampak, kaj se zgodi na Fursu? Zamenja se vodstvo! Ker nekdo noče zaustaviti preiskave! Domnevam. Verjamem, gospod Hojs, da mi boste zelo hitro očitali, da imam zelo močno domišljijo, ampak veste, danes sem gledal ene slike, pa puške na teh slikah, ki jih je nekdo kazal. Hudič je spet v podrobnosti, tiste puške so zagotovo bile slovenske. Kdo je imel pa največ težav z orožjem v tej državi pa z denarjem, pa niti ne bom omenjal. S temi prispodobami vam seveda hočem povedati zelo jasno, gospod Hojs, s svojimi nastopi, s svojim ravnanjem ste izgubili ugled. Ne želim si vašega reda, ker vaš red postaja nered v demokraciji, vzpostavlja pa elemente druge republike, hoče iti preko pravnega reda, ki ga imamo v tej državi, jasnega To vam sporočajo sindikati, vam sporoča tožilstvo, vam govorijo določeni policisti, vam govori stroka iz Fakultete za varnostne vede, strokovnjaki, ki so bili nekoč v policiji in poznajo in delajo na tem. Vse, o čemer govorim, je samo iz medijev, nič ne vem, nečesa, o čemer bi bil posebej obveščen. Najprej, kar bi hotel, bi hotel, da zaprem zgodbo. Naj povem še eno stvar. Danes ste omenili, da so to neki drugi mediji. Jaz sem enako danes prvič tole prebral v Mladini. Saj ne bom šel niti v podrobnosti, ker me sploh ne zanima, me pa zanima nekaj drugega. Mi imamo konstantno problem v tej družbi, da ko pri nekem visokem funkcionarju ugotovimo, da je kupoval nekaj – v tej državi ni prepovedano kupovati, zelo legitimno in pravico ima vsak, če ima denar ali pa vire, da lahko kupi kar hoče – in če, vam bom na koncu povedal, je vse okej, vam bom še celo čestital in vas prosil, da mi poveste, kako se kupi zemljišče, kjer se prihrani toliko denarja, ker bi tudi jaz rad to imel in verjamem, da bi vsi moji kolegi to radi kupili. Na zakonit način. In državljani bi tudi radi tako prišli do takega premoženja. Ampak spet smo pri nekih podrobnostih: znana imena pa lokalna skupnost. Ker veste, fizična oseba, privatni sektor vam kaj takšnega ne bi mogel prodati. Zato me samo zanima, danes pred slovensko javnostjo recite, da je to vse laž. In jaz bom pomirjen. Ne bom o tem diskutiral. Zakaj pa danes? Ker je danes interpelacija. Ker danes ljudje to gledajo in danes hočejo slišati od vas, da se motimo in da to ni res in da je prav in da razčistimo. Gospod Hojs, vi boste opravljali funkcijo ministra, ker glasovi so prešteti, matematika je jasna. Si ne domišljam, da je ne boste. Ampak za mene vi niste več minister. Niste in ne boste! Pa vam povem tudi, zakaj ne. Zaradi tega, ker ste pohodili Ustavo. Pohodili ste načelnost in pohodili ste svojo lastno besedo. Ljudem, ki povozijo in požrejo svojo lastno besedo in odločitev, jaz več ne morem zaupati.
Hvala lepa. Besedo ima minister Aleš Hojs.
Ja, hvala lepa. Na ta nivo, besede gospoda Möderndorferja se ne bom spuščal. Koliko velja njegova beseda, pove največ število strank, ki jih je zamenjal, tako da se v to ne bom spuščal. Kar se tiče tega članka danes v Mladini oziroma na necenzurirano – ker vas vse tako zelo zanima, a ne? Zgodba je podobna, kot je ona zgodba, ki se vleče, mislim da, zdaj že 15 let ali nekaj takega, v katero je vpleten predsednik Vlade. Tudi tam so ga obtožili, da je kupil nekaj [[…]]Ne, tam so ga obtožili drugače. Da je predrago prodal. Mene so zdaj obtožili, da sem prepoceni kupil. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, gospa Tomić, nisem. Nisem. Ne, gospa Tomić, vam ne morem zrihtati, ker sem gradbenik, ker počnem stvari, ki jih počnem že dolga leta. Mimogrede, mimogrede, gospa Tomić, pred leti, že davno pred leti, pa nisem več lastnik, sem kupil sredi Ljubljane, si predstavljate, sredi Ljubljane stanovanje po tisoč 300 evrov za kvadratni meter. Novo stanovanje. Takrat so bila, a veste, po koliko stanovanja? Dva tisoč 800. Dobro, a ne? Pa veste, da ga nisem kupil sam. Kupilo nas je enih šeststo ljudi tako stanovanje. Šeststo. Varčevali smo v stanovanjski varčevalni shemi, stanovanja je prodajal Stanovanjski sklad RS in kupil sem stanovanje po tisoč 300 evrov.
Minister, Hojs, samo trenutek.
Odgovarjam na to, kar me sprašujejo.
Ne, samo trenutek. Lepo prosim poslanke na moji levi strani, da ne motijo govornika med njegovim govorom. Hvala lepa, izvolite, gospod minister.
Poglejte, kar se pa tiče tega, kar je povedal gospod Möderndorfer, to je pa zelo pomembno. Hvala, ker ste to povedali. Vse tisto, kar ste naštevali, 2012, 2013, 2014, ni letelo na mene, letelo je na, če sem prav razumel, na gospoda Janšo pa na sestrične pa tako naprej. Kaj je iz vsega tistega ratalo? Kaj pa je iz vsega tistega, gospod Möderndorfer? Nič! Zaradi tega ker se tudi policija, ne bom rekel celotna, tudi tožilstvo ali pa del tožilstva, del sodstva, ki se skriva pa slika s stranko SD, uporablja v politične namene. Nič od tega, kar ste tam našteli, ni končano, nič ni zaključeno. Tudi teh pet pa sedem primerov pa še dodatnih vašega bivšega šefa, gospoda Jankovića, ki ste mu tudi zelo zvesto služili, se nič od tega se ni zgodilo. Tukaj pred sabo imam izpis evidence iz moje kazenske zadeve. Moje kazenske zadeve. Dobil sem jo vključno z vpogledi. Od leta 2008, da od leta 2008 do 2014 sem bil v kazenskem postopku. Si vi lahko to predstavljate? Sedem let. Zakaj? Zato ker sem bil politično nepravi. Neposredna obtožnica pade, sodna preiskava pade, pritiski tožilstva name padejo. Enako je včeraj na Vladi povedal gospod Zvone Černač. 5 let so ga mrcvarili zaradi ovadbe, mislim da, gospoda Rigelnika – mislim, da je bil Rigelnik, prav tako član SD. 5 let so ga mrcvaril po sodiščih, zato da je na koncu padlo. Zato, gospod Möderndorfer, vaša beseda pa vaše navedbe, pa me res ne bodo spravile iz tira.
Hvala lepa. Replika, gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
To, da bi moja beseda vas spravila iz tira, nisem niti pričakoval. Prav pa je, da ljudje slišijo in tudi vaš nastop in odgovor pove vse. In ste me narobe razumeli, komu je bilo pravzaprav to namenjeno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Han, pripravi naj se Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala. Saj po teh razpravah, bi še najraje domov, pa bom par stvari vendarle povedal. Najprej, za vse, in v tem državnem zboru in gospodu ministru, državnemu sekretarju in tudi javnosti, smo v Državnem zboru. Smo politične stranke. Imamo svoje programe. Zaradi tega, ker imamo svoje programe, imamo svoje volivce, imamo svoje člane. Na nekatere smo bolj ponosni, na nekatere smo manj ponosni. Imamo tudi svoje vrednote in predvsem, če smo resna politična stranka, imamo tudi svoje temelje v neki ideologiji. Vsaj mislim, da je prav tako. Mi nismo stranka, ki je nastala dva dni prej, ali ker se je zmenila v eni gostilni, ali ko so eni strici prišli, pa so rekli, zdaj boste pa stranka. Mi smo stranka s svojimi vrednotami. Nam je ena izmed glavnih vrednot, da smo zavezniki in da v bistvu partizanski boj spoštujemo in za nas niso sprejemljivi nobeni ustaši, nobeni četniki, nobeni fašisti. Jaz sem socialni demokrat. To je velika razlika. Govorim osebno. Ne dovolim si in ne dovolim, da v Evropi, v 21. stoletju poveličujemo, pa kdorkoli, ustaški, četniški, fašistični režim. Zakaj smo mi, minister, spisali to interpelacijo? In medklic. Interpelacija je orodje opozicije. Zdaj meni govoriti te finte, tudi Nova Slovenija in tako naprej, ukvarjajmo se s pomembnimi zadevami. Ja, vsi vse vemo, ampak, del politike je tudi interpelacije, ideološke razprave, tu smo večkrat poslušali tudi z vaše strani. S tem nimam nič problema, razen to, da mogoče en dan poslanci malo več sedimo v Državnem zboru, ker drugače bi pa zdajle verjetno bili kje drugje, pa bi malo, ne vem kaj delali in tako naprej. Naše delovno mesto je tukaj. Tako jaz s tem nimam problema. Danes zjutraj sem se peljal v Ljubljano in sem seveda o tej interpelaciji razmišljal. Saj razmišljam že kar nekaj časa, pa tudi jaz nisem vedel, ali je to zdaj pametno, ali ono, ali drugo, ampak, nekatere stvari moraš vendarle tudi imeti pod kontrolo. V politiki beseda nekaj velja, vsaj upam, nekaj mora beseda veljati. Tudi če se ne strinjamo, tudi če se ne strinjamo z rešitvijo, z ne vem čem, beseda velja, stisk roke velja in nimam nobenega problema stisniti roko gospodu Hojsu, Marku ali pa še kateremu drugemu. Nobenega problema nimam. In se tudi ne strinjati z nekaterimi pogledi. Zaradi tega, če midva nimava istega pogleda, še ne pomeni, da ste vi slab ali da sem jaz slab. Ampak, če politik da besedo v smislu, gospod Hojs, nepreklicno odstopam, ja potem odstopiš in gotovo – kajne? Potem odstopiš in zato in zaradi tega, gospod Hojs, imamo mi en mesec oziroma dva meseca kasneje interpelacijo, ker drugače bi morala biti interpelacija, preden bi šli na dopuste, če bi bila zadeva normalna. Mi smo vas interpelirali, 30 dni ste imeli časa za odgovor, interpelacija bi prišla v sedmem mesecu. Pa ni. Zakaj? Ja zato, ker nismo v Državni zbor dobili kobajagi od predsednika Vlade papir, kjer bi nas, Državni zbor, seznanil z odstopom. Zdaj imamo dva meseca in v teh dveh mesecih, ne zamerite minister, se je veliko stvari naredilo, ki jih mi gledamo drugače, kot jih vi gledate. Veliko zamenjav se je naredilo, čeprav ves čas govorim, to so športne zadeve, enkrat vi, enkrat mi, tako mora biti, problem pa je, ko naredimo zamenjave, da začnemo s temi zamenjavami imeti moč, da bomo izkoriščali to moč za svoje pozicije. Takrat je pa navadno. Zraven vas sedi Franc Kangler. Franc Kangler je imel v zadnjih treh, desetih, petih letih – niti ne vem, Franci – 18 primerov, ki so ti padli na sodišču. Jaz verjamem tvojo bolečino, ampak ali se to mora ponavljati v tej državi. Bogvaruj, da se to ponavlja! In me je strah. Te slike, gospod minister, so brez veze. Te slike kazati. Mi si lahko slike kažemo, tako kot je prej kazal Ferjan tisti sliko, mi smo pokazali od Eve Irgl sliko, teh slik je milijon. Mene vidite lahko na marsikateri sliki z esdeesovcem, pa mi ni nič nerodno. Meni ne. Ne. Mislim, to je otročarija te slike kazati, da sodniki [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali veste, gospod Hojs [[…]]
Gospod minister, prosim. Hvala lepa. Izvolite.
Te razne zgodbe, kdo je s kom, kdo s kom drži, poznam tako kot vi. Tako kot vi. Tako mi ne govoriti o teh slikah pa o teh zadevah. Jaz še zmeraj verjamem, lahko da sem naiven, še zmeraj verjamem v pravno državo. Ko bom to izgubil kot državljan, še bolj pa kot poslanec, potem moram žal iz te države iti, ker jaz mislim, da je ta Slovenija še zmeraj pravna država, ker če ne bi bila pravna država, se opravičujem, bi bil Franc Kangler v zaporu. Ker pa je pravna država, pa Franc Kangler je danes državni sekretar. Drži ali ne drži? Ne ne, poglejte, mogoče naivno razmišljam. Drži to ali ne drži? Ker je pravna država, je Franc Kangler danes državni sekretar, drugače bi bil Franc Kangler, če bi bilo vse tako, če vi tiste slike kažete in tako naprej, bi bil Franc Kangler v zaporu. Pa se ti opravičujem Franci, ti tega ne privoščim. Si danes državni sekretar, zato ker pravna država in zakoni v tej državi nekaj veljajo. In hvala bogu, da veljajo! [[oglašanje iz dvorane]]
Prosim, da ne motite govornika.
Veste, kaj se bo enkrat naredilo s temi interpelacijami pa s temi izgovori koalicijskih partnerjev, imamo koalicijsko pogodbo. Veste, to je tako, saj vsi smo že v življenju kaj naredili pa kakšno pogodbo imaš pa tisto pa drugo – ni važno, kolikor stane, stane, bomo šli naprej. Ni res! Če je nekaj narobe, je nekaj narobe. Desus, pa so moji prijatelji, moram eno stvar reči, z lahkoto so našo Anjo Kopač Mrak rušili. Z lahkoto! Ampak danes jim je bolj pomembno, da še leto pa pol ostanejo v vladi, pa naj košta kolikor košta. To me včasih boli, ker nimaš dovolj, kot pravimo moški, da bi rekel: Ne ne, gospod Aleš Hojs, vi ste nepreklicno odstopili, odstopite, po mojem ste to pa to narobe naredili, se dobimo v naslednji zgodbi. Ne! Koalicijska pogodba je važna. Lepo vas prosim! Pa se potem pogovarjamo o Pivčevi, imaš ministrstvo, predsednico stranke brez stranke pa brez poslancev. Pa kam smo prišli? Pa saj to je nekaj nemogočega. Ampak še enkrat, jaz samo na glas govorim, to je tako vaša stvar, to ni stvar opozicije, vi si boste naredili, kakor si boste pač nekatere stvari naredili. Jutri bomo vložili interpelacijo, ne vem, na enega ministra, se bomo spomnili, gospoda Kotnika, bomo prazen list vložili. In potem bomo govorili o vsem in vsem mogočem, se obkladali drug z drugim, na koncu bomo rekli, vi boste rekli, mi imamo koalicijsko pogodbo, mi bomo rekli, mi smo pa opozicija. Ja tako daleč ne bomo nikamor več prišli. Če je nekaj narobe, je nekaj narobe. Zato vas, gospod Hojs, samo eno stvar res vprašam. Jaz pa res, tako kot naš Baković, ki vendarle je celo življenje delal v policiji. Kaj je zanimivo? A je tako slabo, če je bil policist? Ne! Bil je tudi podkomandir ali kako se reče, pomočnik komandirja, in človek, ki je tudi doštudiral, ki so mu te uzance zelo, zelo jasne. Pa ni vseh odgovorov dobil. Zato bi vas, gospod minister, mogoče vprašal. Zakon o organiziranosti in delu v policiji jasno določa, kaj lahko počne minister za notranje zadeve in česa ne sme. V 3. in 4. členu jasno piše, kakšna navodila in usmeritve lahko daje policiji. Jasno piše tudi, po kakšen postopku lahko daje navodila in usmeritve, in jasno piše, kdaj in v katerih zadevah tega ne sme početi. To jasno piše v onem. Se pravi, ve se po tem zakonu, kakšne so vaše pristojnosti. Zato me je zmotilo pri vaši odstopni izjavi, kjer ste pa napisali, »da mi ob obstoječi zakonodaji in pristojnostih, ki jih imam kot minister, ne omogoča učinkovite depolitizacije in sprememb v policiji«. Se pravi, da ste vi s tem zapisom – jaz bi ga drugače oblikoval, malo lepše –, v bistvu jasno priznali oziroma da Zakon o organiziranosti in delu policije v 3. in 4. členu vam te pristojnosti, ki jih zdaj vi nalagate, ne daje. Lahko da narobe razumem, ampak bom rekel, tako to zadevo berem. Še okoli teh velikih famoznih, famoznih zgodb. Iranski denar. Jani Möderndorfer, odlično je zadeve povedal. Jaz vam bom povedal pa še, vi še niste bili minister, v tem državnem zboru vsi, vsi smo preiskovalno komisijo, zaključke, ki jih je vodil Logar, sprejeli. Vsi poslanci. Vsaj govorim za Socialne demokrate. Vsi; še več, ko je gospod Logar v opoziciji rabil dodatni denar za preiskovalno komisijo za strokovnjake, smo Socialni demokrati pomagali, da je bil amandma sprejet. Dvesto tisoč evrov je rabil gospod Logar, da je dobil denar, ker je bilo tudi dvesto tisoč takrat problem, zdaj seveda milijarde niso problem, smo tudi to naredili. Kaj je še lahko, minister, moja naloga kot poslanca? Kaj lahko še več naredim, kot to, da sprejmem – ne, ne, samo, da sprejmem – vse sklepe, ki jih je preiskovalna komisija, ki jo je vodil gospod Logar, takratna opozicija. Kaj lahko še naredim? In vse podprem. Drugo. TEŠ. Seveda, samo Socialni demokrati smo bili krivi. Zgodba TEŠA je dolga, Socialni demokrati – vse sklepe sprejeli; vse, kar je Državni zbor sprejel. Takrat je preiskovalno komisijo vodil Hanžek. Nič se še ni do zdaj naredilo. Drži. Ali mislite, da nam paše, da se ne v tej zgodbi ne v tej zgodbi nič ne naredi in je najlažje reči: Socialni demokrati ste krivi za vse. Žilne opornice – isto. Vse smo sprejeli, vse. Nič komplicirali – zopet se nič ne naredi. A je tukaj politika kriva zdaj? Se opravičujem, minister. A je tukaj politika kriva? Ne, ne, govorim, a smo mi krivi? [[oglašanje iz dvorane]] Samo malo, se opravičujem. Lahko zdaj mi govorimo pa mečemo meglo, se opravičujem, pa naredimo to zgodbo pa ono zgodbo. Veliko zgodb je takih, da se naredi megla. Veste kaj? Megla bo na koncu koncev šla stran, ko bojo volitve, ljudje bojo takrat svoje povedali. Ampak nevarno je, nevarno je, da se drug na drugega v politiki – to, kar je rekel Jani – kaže s prstom. Nekateri, ki imajo priimke in imena, pa nikome ništa. Zato je slab občutek. Mene je moj pokojni oče učil, da sem fin fant. Slab občutek, minister, je, da želite nekatere zadeve zaradi političnih pogledov pokazati na nas, poslance Socialnih demokratov, ki s tem v bistvu nič nimamo. Interpelacija, pa ne zameriti, ja je in če želite, bom jaz jasno povedal: seveda je ideološka. Thompson, seveda je. Če bi še jo enkrat napisali, bi še enkrat šli v isto. Ker vi ste prej citirali vaše spoštovane pravnike, mislim, vi bi se tudi pri tej zadevo komot opredelili jasno, ker težko je, da policija enkrat reče ne, enkrat reče ja, vaša dekleta na ministrstvu enkrat napišejo tako, enkrat napišejo drugače. Glede na to, bom rekel, bi po mizi udarili, recimo, zato ker ste antifašist: »Tega koncerta v Sloveniji ne bo.« Tako kot ga ne bo v Pulju na Hrvaškem, pa še v marsikaterem hrvaškem mestu in tako kot ni v drugih evropskih državah. Ker govoriti, da bodo ne vem kakšne varnostne zadeve, saj tukaj ne gre za varnostne zadeve, da se bodo tepli, problem je, da s svojim izražanjem spodbujajo tisto, kar upam, da se na tem svetu več ne bo nikdar pokazalo. To pa je ta fašizem. Fašizem od 1941. do 1945. leta ali pa še malo prej. Zato se mi zdi, da bi vi lahko na to odreagirali. Lahko vam tudi verjamem, da niste vedeli, ampak ko ste izvedeli, bi lahko po mizi udarili. Gotovo. Jaz si tako predstavljam. Zato, minister, bom interpelacijo podprl, predvsem pa zato, ker moramo na koncu koncev z majhnimi dejanji, z majčenimi dejanji tej politiki, v kateri smo ta moment midva notri, vrniti malo spoštovanja. Malo, da nam bodo malo verjeli, midva lahko vsak svoje volivce nahecava, pa bodo moji šli za mano, vaši pa šli za vami. Ampak to je premalo. Če nekaj rečeva, potema narediva do konca. In to me je zmotilo! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister Hojs. Izvolite.
Bom zelo kratek. Gospod Han, hvala za razpravo. Mislim, da ste bili zelo korektni. Nikoli v teh osmih urah nisem govoril, da ste poslanci, vezano na te case, naredili kaj narobe. Celo več! Večkrat sem poudaril, enotni ste bili, vse ste podprli, želeli ste, da se stvar razišče. Ko pa pride stvar na efektivo, ko je pa treba narediti spremembe, niste vi krivi, seveda niste vi krivi. Ampak kdo pa je lahko kriv, da se nič ne zgodi, razen policije, tožilstva in sodstva? Se strinjate s tem? Da so to trije sistemi, ki lahko v naši družbi preprečijo korupcijo in vse, kar se nepravilnosti v smislu gospodarskega kriminala dogaja, prepreči. Ti trije sistemi so: policija, tožilstvo, sodstvo. Seveda ne govorim o tem, da je to ključ. Ampak glejte, gospod Kangler je imel ne vem koliko, 17 kazenskih ovadb, leta je preživel na sodišču, sodniki, ki po moje niso neodvisni, in ko želi politika spremeniti stvari v policiji, tožilstvu in sodstvu, je pa vendarle del politike. Tam ste lepo rekli, vsi smo bili za te case, vse smo podprli, ko pa je treba narediti spremembo ali pa domače povedano, spremeniti stvari v teh treh ključnih sistemih, je pa kar naenkrat to velik problem. Poglejte, gospod Han, absolutno vam dam prav. TEŠ 6, lepo ste ga imenovali. Ne vem, če je bil samo SD zraven. Po moje ne. Ker se tako velike korupcijske afere po navadi delajo z vseh političnih polov v nekem sožitju in sobivanju. Ampak poglejte ta famozni NPU, ali veste ,da tale famozni NPU, elitna enota slovenske policije, v TEŠ 6 ni naredil nič. Kdo je pripeljal TEŠ 6 do sodišča? Uprava kriminalistične policije v Celju, kjer so kriminalisti za 40 odstotkov manj plačani kot NPU. NPU v tej zadevi ni naredil nič.
Hvala lepa. Predlagatelj Matjaž Nemec, izvolite.
Rad bi samo nekaj poudaril. Saj to, kar govori minister, vsaj v zadnjem izvajanju, je delno res. Ampak drugačen pogled med nami je to, da vi kot minister za notranje zadeve, vi ste minister za notranje zadeve, vi nimate te vloge, da lahko posegate v drugo vejo oblasti. To je pa sodna, spoštovani minister. Vi niste minister za vse. Vi ste bili minister za notranje zadeve. Vemo mi vsi, koliko je odprtih vprašanj, ki ni dobilo epiloga. Pa ne samo tisti, ki ste jih vi usmerili. Mnogo jih je, od orožarskih afer do vseh drugih, ki bi jih lahko SDS očitali, pa jih ne želimo. Ampak, poanta je v temu, da vsak mora oddelati svoje delo. Če bi želeli delovati, kot vi želite in si bi želeli spremembe, potem bi se usedli in bi začeli pri zakonih, ne pa na način, kot ste se vi lotili tega. Kako bi bilo, če bi se ministrica za šolstvo ukvarjala s policijsko materijo? To je tisto, kar ste vi prekoračili. Tukaj ste šli čez mejo, spoštovani minister. Ste v koaliciji, imate vlado, predlagajte spremembo z zakonom in naredite to zadevo na legalen način, ne pa, da vi kažete s prstom, kateri del map bo treba odpreti. Ko govorimo o reviziji, revizija se je počela naključno in znotraj revizije se je izbiralo vsebine, ki se jih je revidiralo, ne pa na način, da minister reče, to mi poglejte, ono mapo mi poglejte, tretjo mapo mi poglejte. Tega minister ne počne! Vi se ukvarjate z delom tožilstva. To počnejo tožilci. To je ta meja, ki ste jo prekoračili, spoštovani minister, kljub dobri volji, če jo lahko tako vam pripišem, če je to res, da želite spremeniti zadeve na boljše, ampak, način je napačen in način ni v skladu z zakonodajo, spoštovani minister. To je problem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanke in poslance prosim, da spoštujejo govornika in da ga ne motijo s klepetanjem, ko govori. Hvala lepa. Gremo naprej. Besedo ima Aljaž Kovačič, pripravi se Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani gospod Hojs, kolegice in kolegi! Preden grem v samo razpravo, me dejansko zanima eno vprašanje. Glede na to, da ste 30. 6. nepreklicno odstopili in da vam je očitno kršeno delovno razmerje, ali ste to prijavili Inšpektoratu Republike Slovenije za delo, glede na to, da ste še vedno na tem mestu, in glede na to tudi, da imamo v Sloveniji za to službe. To me zanima, prosim za vaš odgovor. Drugače pa mislim, da ste odličen minister, ampak ne za državo, kot je Slovenija, se pravi, za neko demokratično državo, kajti vsa vaša delovanja dejansko grejo v smeri nedemokratičnih enot. Tudi mislim, da ste pomemben faktor, zato vas je tudi predsednik Vlade dal na to pomembno funkcijo, in da so to predvsem, tako kot je bilo danes že omenjeno, neke igrice za javnost, ki pa jim dejansko malokdo, mogoče volivci vaše stranke, verjamejo. Kar se tiče interpelacije, se strinjam, da je danes sploh ne bi smelo biti. Prvo zato, ker kot je bilo že omenjeno, ste nepreklicno odstopili. Dejansko ste izigrali tudi Poslovnik Državnega zbora, kajti o tem, če bi že, bi morali odločati na julijski seji, zdaj odločamo na septembrski. Druga zadeva, zakaj pa ne bi smelo biti te interpelacije, pa je, zato, ker po mojem mnenju sploh oseba, kakršna ste vi, ne bi smela postati minister, ampak, ve se, kdo vam je dal glasove, in tudi tisti, ki so vas izvolili kot celotno to vlado, nosijo odgovornost za vaše početje. Veliko se danes govori o ustaštvu, o Thompsonu. Mene žalosti, da se v 21. stoletju sploh pogovarjamo o teh zadevah in očitno marsikomu še danes niti ni jasno, kaj sploh to je. Ko govorimo o Thompsonu, se moramo zavedati, da njegova lastna domovina, Republika Hrvaška oziroma je Ustavno sodišče Republike Hrvaško razsodilo, da je pozdrav Za dom spremni ustaški pozdrav. Se pravi, lastna domovina ga obsoja, nekateri v Sloveniji pa bi ga častili, kar me zelo žalosti. Lahko se strinjamo oziroma razpravljamo, ali ste primerni za ministra ali ne, kar pa me žalosti, da ti isti, ki vas branijo, ne odgovarjajo na očitke, ampak gredo na neke dejansko diskreditacije posameznikov, kar je dejansko v navadi vaše stranke. Namesto da bi odgovarjali na očitke, ste se pravili na predlagatelja, se pravi, prvopodpisanega Matjaža Nemca in kažete neke slike, s kom se je slikal, s kom se druži. Tudi, če bi Matjaž Nemec bil največji komunist na svetu, tudi če bi s komerkoli se slikal, to danes ni tema. Potem skličite sejo Državnega zbora o Matjažu Nemcu in bomo tam razpravljali o Matjažu Nemcu. Danes pa govorimo o vas, gospod Hojs, in zato bi pričakoval od koalicijskih partnerjev, da vas branijo z argumenti ne pa z diskeditacijo posameznika. Govorite, da danes razpravljamo 17 ur in da o drugih temah ne razpravljamo toliko. Zdaj razpravljamo toliko, kolikor poslovnik predvideva za to. Če se ne strinjate, da lahko poslanke skupine prijavimo za interpelacijo toliko časa, vam predlagam, da spremenite poslovnik. Ampak kljub temu da očitate, koliko ur bo šlo v zrak, ste vseeno koalicijski partnerji prijavili minute, da boste danes razpravljali, potem bi najboljše bilo, da se vsi odpoveste besedam, prej zaključimo sejo in gremo na tisto točko, se pravi nove seje, ki je za vas pomembna. Razprava je šla dejansko, kot sem že povedal, totalno v neke vode, ki ne govorijo o ničemer, kar bi danes morali, kažejo se neki koledarji, naštevajo se glasbeniki, meša se dejansko jabolka in hruške. Kar se tiče Thomsona, se moramo zavedati, da so nekatere države, ne da so prepovedale njegove koncerte, ampak so mu prepovedale vstop v države in tudi od Republike Slovenije bi pričakoval in od ministrov, da bodo prišli z zakoni v Državni zbor, ki bodo takim osebkom prepovedali vstop na našo zemljo, ne samo, da jim prepovemo neke koncerte. Tudi eden izmed argumentov branjenje gospoda Hojsa je, kaj je vse ta vlada naredila. Očitno so se posamezne stranke specializirale za svoje ministre in hvalijo, kaj vse so njihovi ministri naredili. Mogoče bi bilo dobro, da tudi vsakič še omenim, da so naredili več kot 4 milijarde minusa, samo koliko se je dalo ljudem. Tako kot sem že povedal, odgovornost, da minister Hojs danes sploh sedi tukaj, je na poslancih koalicije, ki so mu dali glas, da je bil izvoljen, tako kot vsej celotni Vladi na čelu s predsednikom Vlade. Verjamem, da ga boste danes izglasovali, da še bo naprej minister, ga ne bo izglasoval ne predsednik Vlade ne posamezne stranke koalicije, ampak ga boste izglasovali poslanci osebno z imenom in priimkom in dejansko to bo ostalo zapisano za vedno.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert, pripravi naj se Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ravnokar se je oglasil tamle zadaj kolega Han. Bom tudi z njim začela. Zelo rada poslušam kolega Hana, moram reči in tudi rada z njim kdaj poklepetam, ampak danes pa moram povedati, da se mora Violeta Tomić orenk zasekirati, po domače povedano, kajti v igralskih sposobnostih ste jo povsem prekašali. Vse čestitke. Vse čestitke. Bi pa vas zgolj spomnila na en pomemben stavek, ki ste ga v svoji razpravi imeli in je zame zelo pomemben. Namreč rekel ste, »verjamem v pravno državno«. Ja. Če je to res, potem se ne bi mogli podpisati pod to interpelacijo. Potem se ne bi mogli podpisati pod to interpelacijo in tudi ne bi mogli glasovati o njej. Bom povedala, zakaj. Ključno, okoli česa je SD na začetku gradila to interpelacijo – to je pomembno tudi za državljanke in državljane –, je koncert hrvaškega pevca Thompsona. Ne bom govorila o njegovi glasbi, ne bom govorila o njegovih besedilih, vem pa, da verjetno tudi vi, ko hodite po Hrvaški, slišite njegovo glasbo. To je dejstvo. Upam, da Hrvaška še vedno ostaja naša prijateljska država. Srčno upam. Ker danes me je v nekih delih malo zaskrbelo. Ampak glejte, minister Hojs ni bil minister v času, ko se je ta koncert želel organizirati v Sloveniji. To je bilo v času vaše vlade. Takrat se je to dogajalo. To, kar se je sedaj odločalo, je zgolj posledica vsega tega. In dejstvo je, da minister Hojs o ničemer ni odločal. Odločalo je sodišče, pristojno za to. Uradniki so sledili odločbi sodišča. Je to pravna država ali ni pravna država? To mi morate resno pojasniti. Kajti šlo je za odločitev sodišča. Pa pojdimo zdaj naprej. Ko ste pa v SD, predvsem moram reči tukaj prvopodpisanemu Matjažu Nemcu, nekako ugotovili, da je to larifari, da je povsem deplasirana in da je en velik fiasko, je predvsem Matjaža Nemca zajela velika panika. Evo, Matjaž Nemec se smeji. Tudi to kaže na težave, upam, da veste. In panika [[…]]
Prosim za pozornost in ne vpadajte v besedo.
Panika ga je zajela tako zelo, da je začel delati poteze, ki pa so problematične, in ne samo politično, ampak splošno skorajda malo nevarne. Kajti ko ti začneš en pomemben odbor, bom povedala konkretno, komisijo Knovsa izkoriščati za povsem lastne interese, napol osebne interese, predvsem pa strankarske interese, tukaj pa seveda nastopi težava. Težava zato, ker tudi jaz se strinjam s kolegom Hanom, da je prav, da smo politiki na različnem polu. Prej ste povedali, da ste socialdemokrat – lepo. Upam, da boste kmalu postali tudi moderni socialdemokrati in boste nekako sprejeli kot nesprejemljiv tudi komunizem. Ampak pustimo času čas, to je vaša odločitev. Mi smo slovenski demokrati, imamo svoje poglede, smo proti vsem oblikam totalitarizmov in upam, da vi kot vodja poslanske skupine me boste dobro poslušali, kaj se pravzaprav dogaja. Verjamem, da vi kot res nek renome v vaši stranki, boste tudi ukrepali. Pa pojdimo od začetka. V uvodu v interpelacijo je Matjaž Nemec dejal naslednje: Aleš Hojs odreja nezakonite vpoglede v tajne podatke, namesto državnega tožilca usmerja policijo v postopkih, kot ugotavlja tudi Knovs. Kot ugotavlja tudi Knovs. Spoštovane kolegice in kolegi, dragi državljanke in državljani. Tega ni ugotovil Knovs, to so ugotovitve Matjaža Nemca. Knovs v zvezi s tem ni sprejel nobenega stališča in nobenega sklepa. To je edina resnica in edino dejstvo in to Matjaž Nemec dobro ve. Ampak panika je bila tako velika, da se mu je zdelo potrebno, da dokumente, ki jih je pridobival v imenu Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb oziroma Knovs, da bojo tudi državljani vedeli, o kom govorim, ni seznanil članov Knovsa, ampak jih je objavljal na socialnih omrežjih. Zelo spoštujem tiste vaše člane stranke, ki vodijo tudi odbore ali pa so jih, ampak kaj takega še nisem videla. Si predstavljate? V imenu članov Knovsa pridobiš dokumente in jih ne pokažeš članom, ne seznaniš člane, objaviš jih pa na socialnih omrežjih. Gremo po vrsti, da bo ljudem jasno, kako je ta zadeva potekala. Seja Knovsa z javno točko dnevnega reda Vpliv ministra za notranje zadeve na delo nadzorovanja varnostne službe pri izvajanju nadzorovalnih ukrepov. Ta seja je bila prvotno mišljena približno teden dni nazaj. Matjaž Nemec jo je prestavil na dan pred interpelacijo. Med drugim je to tolmačil s tem, da naj ne bi bili prisotni vsi člani. Od kdaj pa je potrebno za izvajanje seje to, da so prisotni vsi člani? Ali Državni zbor ne more delovati, če niso vsi prisotni vsi poslanci? Potrebna je večina prisotnih in ta bi bila zagotovljena, namreč, opravičena je bila samo ena članica, Jerca Korče iz stranke LMŠ. Če bi bila to njegova stalna praksa, bi to spoštovala, kajti v nekih delih njegovo delo tudi spoštujem. Ampak temu ni tako, kajti dva dni pred to sejo smo imeli sejo, kjer je bilo kar nekaj članov, ki jih ni bilo, pa ni bilo težav. Pri tej seji so pa bile težave in bila je prestavljena na dan pred interpelacijo, s točko dnevnega reda Vpliv ministrstva za notranje zadeve na delo nadzorovane varnostne službe pri izvajanju nadzorovalnih ukrepov. In glej ga zlomka, na tej seji, ne kakšen dan prej, ne par dni prej, ampak kar na sami seji, smo bili članice in člani seznanjeni z dopisom, zadeva Mnenje v zvezi z podanimi usmeritvami in obveznostmi za izvajanje policijskih nalog pri odkrivanju in preiskovanju kaznivih dejanj. Nekoliko smo bili začudeni, za kaj gre, potem pa izvemo, je to lepo povedal predsednik, da je zahteval oziroma zahteval ali pa zaprosil za neko mnenje. Pravno mnenje, nekako tako se je izrazil. Dobil je to mnenje, gospoda Miroslava Žaberla je tudi povabil na to sejo, tega ne skriva, ampak, glejte, o tem, kje bomo dobili mi pravno mnenje na točko dnevnega reda, se nismo pogovarjali. Nismo odločali tudi o tem, kdo bo pripravil to pravno mnenje oziroma kam vse bomo dali zaprosila za pravna mnenja. Že včeraj sem povedala, da je velikokrat tako: trije pravniki, pet mnenj. Ampak, mi smo dobili enega. Zavajajoče je tudi to, da kolega Matjaž Nemec pravi, da je to mnenje pripravila Fakulteta za varnostne vede. To ni res. Fakulteta za varnostne vede je res dobila vaše zaprosilo – ki ste ga, mimogrede, podali tudi v mojem imenu, čeprav nisem vedela za to –, ampak so jasno napisali, da odstopajo zadevo njihovemu zunanjemu sodelavcu. To pravno mnenje, veste, nima nobene štampiljke kakršnekoli fakultete. Ima samo ime in priimek pripravljavca tega dokumenta in kot smo danes že povedali, zlomka, to je Miroslav Žaberl, tesni sodelavec SD. Seveda sama pač sem razmišljala o tem, pa zakaj ni kar direktno poklical na njegov telefon pa pridobil njegovo pravno mnenje. Ampak veste, potem bi bila verodostojnost tega dokumenta še toliko manjša. Ampak glejte, zame to ni verodostojen dokument, ne more biti, ker je bil pripravljen za to interpelacijo in ker je bil njegov edini namen diskreditacija ministra Hojsa. Ampak to ni edina stvar. Kolega Matjaž Nemec, in to gremo lahko gledat tudi v magnetograme, je rekel, da je na svojo roko oziroma za svoje potrebe tudi pač naslovil te zahteve še ponekod drugje, na lastno zahtevo. Ampak veste, potem vidim v dokumentih, da to ni lastna zahteva, ampak da je bila to zopet zahteva v imenu komisije. Na primer samo eno, ki ga je objavil, jaz sploh ne vem, koliko teh dokument je, in to me straši, ker se zbirajo dokumenti tudi v mojem imenu, pa o njih nisem seznanjena. Na primer eno takšno je bilo poslano na Specializirano državno tožilstvo. Dokument je bil poslan 7. 9. Zanimivo. Malo pred interpelacijo. Tožilstvo se je res potrudilo, v dveh dneh je podalo že odgovor. Ampak veste, ta dokument se nanaša ravno na to sejo, ki smo jo imeli včeraj in tega dokumenta nismo dobili. Zakaj ne? Pred čem se je skrival? Kaj se dogaja, kolega Matjaž Nemec? Je Knovs postala vaša komisija? Delate po sistemu: Knovs, to sem jaz? Tako ne gre, kolegi iz SD! Ti časi so minili, ko je ena politična opcija lahko počela vse, kar si je zamislila. Vendarle moramo upoštevati neke standarde. V tem dopisu mi je tudi zelo zanimiv en del odgovora, ko sploh ne vemo, veste, mi sploh ne vemo, kaj je v teh zaprosilih pisalo. Za kaj pravzaprav gre? Nimamo vsebine. Ampak zmotilo me pa je en del, ki ga je tožilstvo med drugim zapisalo, kajti pač še sama težko te dopise berem, glede na to, da ne veš, kaj jim je bilo poslano. Ampak poslušajte to, »Vaše zaprosilo je mogoče obravnavati le kot zaprosilo za vpogled v spise, [[…]]«. Vaše zaprosilo je mogoče obravnavati le kot zaprosilo za vpogled v spise! Spoštovani kolega Nemec, kolegice in kolegi, Knovs ni sprejel nobene odločitve, da bi vpogledovali v kakršnekoli spise! » [[…]]vendar pa ugotavljam, da iz vsebine vašega zaprosila ni mogoče zaključiti, da bi imel Knovs izkazan zakonit oziroma pravni interes za vpogled v spis oziroma spise, zaradi česar vam vpogleda v spis oziroma spise ni mogoče dovoliti. Spoštovani, si kaj se dogaja v tem državnem zboru? Nekdo v tudi v mojem imenu, in to bi morali skrbeti vse člane Knovsa in tudi vse vas kolegice in kolegi, ker to se lahko vam zgodi jutri. V mojem imenu na Specializirano državno tožilstvo pošilja dopise, kjer v mojem imenu govori, da želim vpogledati v spise, kar seveda ni mogoče in je protizakonito. Se pravi, rine me v to, da sprašujem o vpogledih, ki so nezakoniti. S takimi dopisi me nekdo smeši. In kolega Matjaž Han, resno, na vas se obračam, to je prekoračitev vseh meja. Za zaključek oziroma proti zaključku pa še nekaj. Res je, da niso bili sprejeti nobeni sklepi – samo malo –, res pa je tudi, da niso mogli biti sprejeti nobeni sklepi. Namreč sklepi, ki so bili predlagani, niso šli na glasovanje. Kolega Matjaž Nemec, čestitam za manever, za poslovniški manever, kjer ste rekli, da boste sklepe dali v proučitev Zakonodajno-pravni službi, ker ne veste, če so v skladu z vsebino. Ampak naj si vsaj državljani pa tokrat sami ustvarijo mnenje. Še enkrat; točka dnevnega reda je bila Vpliv ministrstva za notranje zadeve na delo nadzorovane varnostne službe pri izvajanju nadzorovalnih ukrepov. Podlaga za to je bila usmeritev in obvezna navodila, ki jih je podal minister. Med drugimi notri piše veliko stvari: naj se pregleda zakonodaja, naj se pogleda, ali so vsi kadrovski in organizacijski pogoji za delo posameznih organov, kot je na primer Nacionalni preiskovalni urad, generalni direktor policije naj preveri zakonska določila, ki opredeljujejo delo Nacionalnega preiskovalnega urada in seveda po potrebi predlaga spremembe, ki bodo zagotavljale učinkovito delovanje Nacionalnega preiskovalnega urada. Seveda nimam več veliko časa, drugače bi to vse prebrala, ampak pravijo kolegice in kolegi, da naj preberem, da je zelo pomembno. Pa bom res prebrala. Poglejte, minister je podal naslednje, »Ministrstvo za notranje zadeve ocenjuje, da je na podlagi dosedanjih notranjih in zunanjih nadzorov nad delom ali v povezavi z delom Nacionalnega preiskovalnega urada treba povečati učinkovitost in uspešnost njihovih preiskovalcev ter zagotoviti strokovno in nepristransko preiskavo najbolj zahtevnih kaznivih dejanj«. Kolega Han, se boste strinjali s tem, a ne? Prej ste rekli, da nobena stvar ne pride do konca. Glejte, tukaj je ena od pozitivnih usmeritev. »Generalni direktor policije je dolžan sprejeti vse potrebne organizacijske in kadrovske ukrepe za zagotovitev popolnega nepristranskega delovanja Nacionalnega preiskovalnega urada.« Tudi to je zagotovo interes vseh nas – kajne? Potrebno je strokovno imeti, če že imamo Nacionalni preiskovalni urad. Če gre za eno politično roko, potem ga ukinimo. Naprej, »Generalni direktor policije naj preveri zakonska določila, ki opredeljujejo delo Nacionalnega preiskovalnega urada in po potrebi predlaga spremembe, ki bodo zagotavljale učinkovito delovanje Nacionalnega preiskovalnega urada«. Ali je kdo v tej dvorani, ki se s tem ne strinja? Naslednjič, »Generalni direktor policije naj preveri določila vseh internih in drugih predpisov, ki opredeljujejo delo Nacionalnega preiskovalnega urada in razmerje do državnega tožilstva ter po potrebi opravi ali predlaga spremembe, ki bodo zagotavljale učinkovito delovanje Preiskovalnega urada«. Si lahko mislite? Minister si je dovolil podati predlog generalnemu direktorju policije, naj po potrebi predlaga predpise in spremembe. Beži no! Kakšna prekoračitev pooblastil. Zdrava pamet v tej državi bo rekla, pravilno, minister. To potrebujemo. Končno je treba stopiti kriminalcem, in to tistih velikih razsežnosti, na prste. Dovolj je bilo tistih, ki se jih je iskalo po ukradenih salamah, in seveda nikogar, ki je milijonsko oškodoval to državo. Res je. Generalni direktor policije naj, upoštevajoč zakonske predpise, tukaj jih je veliko naštetih, naj preveri tudi, kaj se je dogajalo v predkazenskem postopku z določenimi primeri, v katerih pa je bilo zagotovo storjenih mnogo kaznivih dejanj. Se pravi, ne gre samo za nekaj primerov ali pa nekaj kaznivih potencialnih, ampak za mnogo teh. »O realizacijah usmeritev mi mora generalni direktor policije pisno poročati najmanj enkrat mesečno, ustno pa po moji zahtevi ali lastni presoji.« Jaz pravim, minister, še zelo dobri ste, da jim daste en mesec, ker rabimo res učinkovito policijo, če želimo kaj premakniti v tej državi. Na podlagi tega problematičnega dokumenta, ampak to zgolj za Matjaža Nemca, kajti nič ni bilo sprejeto, nič ni bilo, nobenih sklepov, tudi z vaše strani niso bili predlagani, ne vem, zakaj, če ste tako prepričani, da je bilo nezakonito. Ničesar. Smo pa poslanci Slovenske demokratske stranke, Stranke modernega centra in Nove Slovenije predlagali konkretne sklepe na podlagi teh dokumentov. Prvič, Knovs podpira izredni nadzor nad izvajanjem policijskih nalog in pooblastil v Nacionalnem preiskovalnem uradu. Knovs podpira izredni nadzor nad varovanjem in obravnavanjem tajnih podatkov v Nacionalnem preiskovalnem uradu. Knovs podpira usmeritve in obvezna navodila ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa za izvajanje policijskih nalog pri odkrivanju in preiskovanju zahtevanih kaznivih dejanj, zlasti s področja gospodarstva, korupcije in organiziranega kriminala, ki jih opravlja Nacionalni preiskovalni urad. Knovs poziva ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa, da zagotovi ustrezne pogoje za zakonito delovanje NPU. In kot petič, Knovs poziva predsednika Knovsa Matjaža Nemca, da preneha z zlorabljanjem Knovsa v politične namene. Seveda o teh sklepih nismo smeli glasovati. Zato niti ne vemo, ali bi bili sprejeti ali ne. Ampak dejstvo je, da niti glasovati nismo smeli o njih. Toliko o tem. Zaključila bom. Seveda te interpelacije ne morem podpreti, ker nima nobene osnove in je smešna. Verjamem, da socialdemokrati zmorete več. Zmorete več. Mi je pa hudo, ker cenim kolega Matjaža Nemca, da si je dovolil še en fiasko: Nogometna zveza Slovenije, evropske volitve, zdaj pa še interpelacija. Vrnitev Primorske. Joj, joj, joj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej postopkovno, Matjaž Han. Izvoli.
Predsednik, podpredsednik, se opravičujem. Vse lepo in prav, vendar samo za javnost, interpelacijo imamo danes proti ministru in bi bilo dobro, da se držimo približno vsaj teme interpelacije, podpredsednik. Ker gospa je govorila o problemih, o knovsih, o sklepih in tako naprej. Na to temo Knovsa, spoštovanja poslovnika, da bi morala imeti v Knovsu večino opozicija, bi bilo dobro, da opravimo eno veliko temo v tem državnem zboru, da bomo vsaj zakonodajo spoštovali. Tako bi te prosil, podpredsednik, da usmerjaš vendarle debato in jo usmerjaš predvsem v interpelacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa za opozorilo. Sicer pa bi tudi predlagal vam ostalim, da si preberete še enkrat tistih 19 strani interpelacije in govorite o vsebini, ki ste jo vložili, ne pa o vsem drugem. Interpelacija je sestavljena: tri četrtine strani se nanašajo na Thomsona, potem imate pa v zaključku uvod Thomsona, tvitanja, kadrovanja, [[nerazumljivo]]in potem zaključek s Thomsonom. Torej predlagam, da se tudi vi v svojih razpravah držite tistega, kar ste vložili. Če prav razumem vsebino interpelacije, gre za čisto ideološko temo. Izvoli, gospod Han, proceduralno.
Jože, od leta 2004 smo skupaj v Državnem zboru, ne zmoreš, da na tem sedežu enkrat ne odigraš podpredsednika parlamenta, to mi je žal. Hvala lepa.
Kolega Han, oprosti, jaz sem samo opozoril, ker si ti opozoril, kako naj bi drugi razpravljali, da tudi vi ostali razpravljate potem v kontekstu vsebine interpelacije. Tako če bo enim dopuščeno, potem moramo dopustiti vsem. Zdaj pa teče razprava 10 ur in celo več in predlagam, da najbrž v tem stilu tudi zaključite. Kolega Matjaž Nemec, predlagatelj.
Spoštovani podpredsednik, upam, da ne bomo v tem ciklu več poslušali vas kot nas, ki smo na tej strani. Z velikim veseljem, zelo kratko, kajti moram res določene stvari pojasniti. Jaz vidim eno ključno razliko med interpelacijo nad gospodom Hojsom in tisto, ki jo je izvajala gospa Anja Bah Žibert nad mano, da mi jasno očitamo na podlagi zakonodaje, iz zakonodajne podlage, medtem ko Anja Bah Žibert ni omenila enega člena Poslovnika Knovs, da bi kakorkoli pri delovanju ga prekoračili. Razen te patetike – bom na hitro obrazložil, za kaj gre –, mislim, da gospa Anja Bah Žibert nikdar ni slišala za 27. in 28. člen Poslovnika Knovs, ki nima nobene veze oziroma gre za dodatek Poslovnika, ki ga mi uporabljamo pri ostalih odborih in komisijah, kjer jasno opredeljuje funkcijo predsednika Knovs, kaj sme in česa ne sme pričeti. Ko bo gospa Anja Bah Žibert pristopila do javnosti in povedala, katere člene sem kršil, potem bodo njene besede material postale. Do takrat gre samo za neke dramaturške vloge, ki nimajo nobene veze s čimerkoli. Se pravi, kako pridobivamo, od koga pridobivamo, je vse v pristojnosti predsednika, tako je pred menoj počel mag. Matej Tonin, tako je pred menoj počel mag. Branko Grims. Včeraj smo ji vse obrazložili, ampak ona mora za svoje občinstvo odigrati svoj vlogo. Zelo kratek bom. Kot že rečeno, sem jasno obrazložil na podlagi predlaganih sklepov, ki jih je, mimogrede, predlagala večinska koalicija. Prvič v zgodovini Republike Slovenije oziroma njenega državnega zbora smo v situaciji, ko Knovs, ki bi moral biti poleg Komisije za nadzor javnih financ tisti odbor, kjer ima opozicija večino. Prvič se dogaja, da te večine nimamo! Ampak to nima veze z odločitvami, ki smo jo sprejeli. Jasno je, da na podlagi sporazuma, ki ga je sprejel Državni zbor leta 2018, gre za sporazum o delovanju, gre za dogovor o sklicevanju in vodenju sej delovnih teles na podlagi poslovnika in uveljavljene parlamentarne prakse, kjer smo se na podlagi, dovolite mi, 18. člena odločili, da damo predlog sklepa opozicije oziroma koalicije, kjer je hotela v sklepu navesti, da poziva predsednika Matjaža Nemca, da preneha z zlorabami Knovs, to je predlagala večinska koalicija – pozor, v Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb! –, da damo preprosto ta sklep v vpogled Zakonodajno-pravni službi. Zakaj? Ker vam že danes rečem, da komisija nima teh pristojnosti, ker če bi jih imela, bi jaz dal sklep na glasovanje, da je minister Hojs deloval nezakonito in nelegalno ali pa je prekoračil pooblastila. Jaz tega kot predsednik na podlagi vseh informacij, ki jih imam, nisem smel dati. Ampak gospa Anja Bah Žibert si razlaga vse po svoje. Ko pridete do predsednika Državnega zbora z jasnimi členi, lahko poleg Fursa, Statističnega urada, NPU, Urada za preprečevanje pranja denarja umaknete tudi s Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Takrat bo gotovo, po vaše, Slovenija še bolj demokratična država. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej samo kakšen komentar, kolegica Anja Bah Žibert je v svoji razpravi operirala z dokumenti. Tako v tem delu ne vidim nobene potrebe, da bi karkoli posegal v njeno razpravo, ker je stala, ker je bila dokumentirana. Če ti dokumenti ne držijo, lahko komentirate, ker ste predlagatelj. Bi pa vseeno prosil, da se o svojih kolegih ne izrekate vrednostno. Kaj kdo je pa kaj kdo ni, pogledal, videl, znal, prebral in tako naprej. Vzemite si dokumente, razpravljajte, na drugi strani ravno tako, in bomo lahko prišli do konca. Replika? Replika na kolega Nemca. Izvolite, Anja Bah Žibert. Saj je razpravljal, predlagatelj ima razpravo. Anja Bah Žibert, izvoli.
Kolega Nemec, saj vi lahko zdaj delate iz sebe žrtev. Ne delati iz sebe žrtve, no, lepo vas prosim! Saj pač rezultati povejo sami po sebi, vsak se mora postaviti na svoje noge in na svoje mesto, ki mu pritiče. Ampak še enkrat. Vi ste pridobivali dokumente. Kot predsednik. V imenu Knovsa za določeno točko dnevnega reda. Je tako? Zakaj nam jih niste dali? [[oglašanje iz dvorane]] Ni res. Ni res! Na dokumente v času same komisije nismo dobili. In danes ste nam dali, včeraj, na socialna omrežja enega in prosim, ne mi skakati v besedo. Ampak tako se ne dela. Dokumente, ene kar po e-klopi, ene kar tam osebno pa kar vabiti goste in tako naprej. Tako se ne dela. Glejte, tukaj se vidi ta vaša panika in zloraba. Če bi jaz tako vodila Odbor za zdravstvo, bi me ven odnesli. Nisem rekla, da vas menjam. Samo povedala sem, kako vodite odbor in da odbor ni zato, da politično obračunavate s svojimi političnimi nasprotniki. Samo to. In vse, kar sem povedala, celotna časovnica še kako drži.
Hvala lepa. Predlagatelj Matjaž Nemec, izvolite.
Bom zelo kratek, obljubim. Drugo leto ste poslanka, spoštovana gospa Anja Bah Žibert. Lahko bi vedeli, da obstaja pri nas instrument, ki se imenuje e-klop, in tam so dokumenti, vam namenjeni, dosegljivi. Naj vam povem pa še eno stvar. Včeraj ste prekršili 14. člen Poslovnika Knovs. Ne bom pa povedal, kaj je to. Hvala. Poglejte sami.
Hvala lepa. Replika, gospod Trček. Niste bili [[…]]Komu? [[oglašanje iz dvorane]] No, upam, da bo tako. Izvolite.
Seveda. Tisti, ki ste pozabili, tri leta sem bil član Knovsa. Celo več. Dolgoletna sekretarka Knovsa je rekla, »dr. Trček, vi ste prvi, ki vse preberete«. Šel sem brat tudi, recimo, revizijo Računskega sodišča iz časa prve Janševe vlade. Tisto bi moralo postati javno. Ne morem o tistem govoriti, ampak toliko mlatiti s tujim onetom glede penez po koprivah, kdor bi tisto prebral, nikoli ne bi volil za Janšo pa za vas. Dalje, magnetograma Knovsa ne moremo kar tako brati, ker če je zaprta seja, je – koliko, 30, 40 let, kolega Bevk? Vi ste bolj v teh vodah – to dejansko zaprto in nedostopno. Zakaj sem že izstopil iz Knovsa? Ker ga je magister Brane Grims zlorabljal, drito: Knovs, to sem jaz. Se je izživljal nad neko gospo, ker ni pravilno časovno doziral, tako kot mu je Janša rekel, iranske zgodbe, sočasno je pa pozabljal na neko drugo zgodbo, ko je italijanska, pa ne le italijanska mafija v NKBM prala tam od 2007 do 2018 peneze. Več tudi javno ne smem govoriti. Gospa Anja Bah Žibert, vi ste zlorabili to, kar pravi Matjaž, govorite o nekih zadevah z zaprte seje, o kateri ne bi smeli govoriti, pa iz teh sklepov, ki ste jih prebrali, vam pa očitno ni jasno koalicijskim, kaj je naloga Knovsa. Ti sklepi, kako hvalite tukaj neodstopljenega, smo se malo hecali, Janša pa Hojs, gospoda Hojsa, kvečjemu spadajo za Odbor za notranje zadeve in javno upravo. Nadzor varnostno-obveščevalnih služb je neka preresna zadeva, da bi se tako, bom rekel, kar imam na koncu jezika, zajebavali iz tega, pa se mi nismo. 2015 smo vedeli, kaj je bilo z arbitražo, vedli smo tudi, kdo je Hrvatom tisto opremo nabavil, sva bila z Matjažem notri – ali smo mi to ven nesli? Ne, nismo. Nekaj je nesel Tonin takrat, ko je on predsedoval Knovsu, ko je predsedoval Grims Knovsu, so ves čas ven letele iz Knovsa informacije, ki ste jih vi hoteli. Ena ogromno metlo si bo treba kupiti. Hvala.
Hvala lepa. Kolega, to ni bila replika, ampak je bila razprava. V bodoče opozarjam, da se držite, da je replika replika, ne pa razprava, sicer vam bom izrekel ukrepe, ki so predvideni po poslovniku. Nadaljujemo. Besedo ima poslanec Marko Bandelli. Za njim pa bo dobil besedo Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Najprej me zanima ena zadeva tukaj. Danes smo od desete ure tukaj, zdaj je deset ur in pol. Lepo bi bilo, da bi se tudi predsednik Vlade pokazal na tej interpelaciji, ker že interpeliramo njegovega ministra. Niti ene minute ni bil, niti na začetku, ne glede, kakšne obveznosti je imel. Če je to zanimivo ali pa ne, nas ne briga, kam je šel, ampak tukaj bi moral biti vsaj eno minuto, da se pokaže tukaj. Sicer nimam nobene želje, da bi ga videl, ampak bolje bi bilo zaradi tega, da bi bil tukaj zaradi spoštovanja do tega parlamenta. Spoštovani minister Hojs! Ne samo jaz, da se sprašujem, ampak poglejte, verjetno vi sami se sprašujete, kaj delam jaz tukaj. Isto po mojem se sprašujejo vaši kolegi SDS, da ne govorim tudi koalicijski kolegi, ki se sprašujejo, kaj delate vi tukaj, ampak še najbolj se sprašujemo mi vsi tukaj, kaj sploh delate tukaj, ki ste javno in uradno nepreklicno odstopili. Mislim, to je farsa. Kaj vi sploh delate tukaj? Saj o tem smo že govorili petnajstkrat, a ni slabo, da ponovimo za ljudi, ki gledajo, da razumejo, kam smo mi padli. Ali smo mi še sploh resna država? Ali je parlament še kaj resnega? Ali vi odstopate, nepreklicno odstopate, pa se pokažete v parlamentu. Pa mi smo takrat že prekinili in smo preklicali interpelacijo, potem pa ste ostali na poziciji in zdaj se prikažete v parlamentu za interpelacijo. Toliko, da ljudje razumejo. Ampak dobro, zdaj ste tukaj, interpeliran, odstopljen, in zato bomo tudi to spravili do kraja. Nekaj vas bi vprašal. Saj vi bi lahko odstopili, resnično odstopili in potem vas bi Janez Janša spet kandidiral in bi imeli hearing in bi itak bili izvoljeni, ker imate večino. To bi bila pa res farsa od farse, da bi bil še enkrat ponovno izvoljen za ministra. Saj bi lahko bilo. Ali ne bi bilo bolj elegantno, kot to, da pljuvamo vsi gor po nekih rečeh in kar ne vem in takih ali drugačnih. Mislim, saj itak, poglejte, SMC in Desus sta na vaši strani, kakor vemo, oni bi itak glasovali na vsak način za vas, ker kao imate koalicijsko pogodbo, četudi mislim, da jih držite v šahu s kakšno rečjo, ker ne verjamem, da so taki, da ne razumejo, kje smo in v kakšni situaciji smo. Se pravi, je sigurno kakšno ozadje tukaj. Ni zastonj bila tudi preiskava narejena takrat na skrito, tako da mislim, da tukaj imate vi kar neke drugačne prijeme, da oni so zraven. Ampak to je moje mišljenje, poglejte tako je. Dovolite predsednik samo nekaj [[…]] [[zvočni posnetek]] / predvajan zvočni posnetek: »Ker je ta politična odgovornost seveda na ministru, naj vas v tem trenutku obvestim, da sem pred dobro uro predsedniku Vlade podal svoj odstop z mesta ministra za notranje zadeve. Okoli 9. ure zjutraj me je o svojem odstopu obvestil gospod Travner, generalni direktor policije, in seveda …«/ No, mislim, brez veze, da grem naprej. To so vaše besede, kajne, minister? To so vaše besede. Jaz sem samo enega od petintridesetih video, ki jih je gor, ki pričajo o vašem odstopu. Pa si nismo mi izmislili vašega odstopa, veste? Vi ste si ga izmislili. Saj je vaša iniciativa bila to. Smo zdaj poslušali vsi. So bile vaše besede ali ne? To so bile vaše besede, vaš odstop, »nepreklicno odstopam«. Tako. V nadaljevanju vam bom še citiral, kaj ste potem povedali, ker je brez veze, da poslušamo še naprej to, kar lahko vsak posluša tudi od doma. To je bila vaša izjava, »Odstop naj bi še dodatno opogumil vse stranke koalicije v delu za demokracijo, za depolitizacijo policije, za drugačno tožilstvo«. To so vaše besede. In prav tukaj je catch vsega. Prav tukaj je tisto, kar je. Depolitizacija policije. To je bistvo, veste? Bom v nadaljevanju vam razložil, zakaj je to bistveno. Verjetno ste vi uporabili to besedo malo nepremišljeno, ampak boste razumeli, za kaj gre. Svet policijskega sindikata vam, minister, očita izsiljevanje in ustrahovanje. Vam. To smo brali večkrat. Se pravi, sam sindikat vam očita, da jih izsiljujete in ustrahujete. Še predvčerajšnjim je bilo to na vašem Siolu. Rečem vašem Siolu, ker ni več naš, ni več državni, je samo strankarski postal. Je ratalo eno strankarsko trobilo, ampak naj bo. Vi ste seveda zavrnili vse te obtožbe in ste zabrusili nazaj, ne, da so si plačne ugodnosti pri nagrajevanju zrihtali s prejšnjim ministrom, vaše besede, z nekimi – pazite, vi ste uporabili te besede – kravjimi kupčijami. To ste vi rekli. Ste pozabili? Vas spomnim. Kravjimi kupčijami. Veste, tukaj da malo misliti, vse to, kajne. Na kakšen način, kako lahko vi nastopate, je nesprejemljivo. Minister, vi se niste sploh niti hoteli sestati s sindikatom policije. Vi se niste želeli sestati z njimi! Veste, tu smo mi, kajne, ki smo s srcem na sociali; mi smo s srcem na sociali, mi, tukaj, smo s srcem na sociali. Vi verjetno ne, ker imate drugačne ideologije, mi imamo srce v sociali in pravice. Ne na kakšnem robu totalitarnega sistema ali pa kakšnega režimskega sistema, to ni zraven naše politike, naše ideologije. In nam, ker imamo srce na sociali, se nam zdi popolnoma, normalno, če bi tako rekel, da se s sindikati pogovarjamo v kateremkoli sektorju, povsod. Ne pa, da mi govorimo z njimi, da jih ustrahujemo in ne vem še kaj, z njimi manipuliramo tako ali drugače. Slučajno bom en oklepaj naredil tukaj, bom rekel en izraz, by the way, v Mladini danes, Veliko domoljubje je pogosto najboljša krinka za promocijo osebnih interesov. Hojs pridobi vsaj 189 tisoč evrov premoženjske koristi. Nisem jaz rekel, to piše tukaj, jaz samo preberem to reč. Zdaj ne bom polemiziral, ampak samo to, da je to res, upam, da boste vi, kot minister notranjih zadev [[…]]Zdaj, prav bi bilo, zdaj ne vem, kako bi to funkcioniralo, da bi sami sebe preiskovali, če je to res. Že na ta način, ker ste spremenili popolnoma vse institucije gor na vrhu. Depolitizacija policije – to je vaš izraz. Če ste depolitizirali policijo, kako boste sami sebe preiskovali, če ste res prišli do premoženjske koristi za 189 tisoč evrov. Jaz samo berem, tega ne izjavljam, ampak mislim, da bi samo to bil že nov razlog za ponovni odstop. Z zadržkom seveda, ker človek ne odpira kuvert, ampak tako je. Razumete? Prej ste omenili in govorili o korupciji. Se spomnite, kdo je Dijana Đuđić? Mislim, s kakšnimi besedami pridete ven o nekih pravicah, o nekih koruptivnih dejavnikih in rečmi, kar je, ko ste sami – vi, vaša stranka – ste koristili nek črni fond, za katerega še zdaj ne vemo, kje je in kaj je. Mene zanima, če se je tudi tu ustavil verjetno. Ali če ni se ustavil, če bo kakšen epilog iz tega. Kot poslanec se sprašujem, ki imam pravico vprašati, ali bo šlo kaj naprej ali pa tudi tukaj ne bo epiloga kakor v marsikakšni drugi zadevi. Ali pa govorimo o financerju iz Madžarske in vse to. Me zanima [[…]]Itak je tukaj komisija, ki dela naprej. Ampak to ni, to je samo ena veja. To so pa drugi problemi, ki so nastali. Še na nekaj vas bom opozoril, minister. Polna usta vas je bilo na SDS teh migrantov. Ker ko sem bil še na prejšnji vladi, ga ni bilo dneva, da niste imeli migrante po ustih. Česa ne dela Šarčeva vlada, ne zna ustaviti migrante, ne zna ustaviti nič, ne naredi nič za to. Moramo sprejeti člen, da pridejo vojaki in ne vem kaj, ker migranti so vsak dan. A veste, kaj vam bom povedal? Odkar ste vi na vladi, je dvakrat več migrantov, ki gredo čez mejo, kakor takrat, ko smo bili mi. Da vam povem samo nekaj; ne samo da ne grejo čez mejo hrvaško – in minister, dobro me poslušajte, ker to verjetno veste. Ma znam jaz, ker sem videl s svojimi očmi. Grejo kombiji s hrvaške meje direktno do Brd, do Goriških brd in preko vinogradov hodijo čez. Tu jih je vsakodnevno po desetine. Kaj delate s temi? In potem se sprašujemo, zakaj bo Italija zaprla mejo. Saj ni čudno, če ste inkompetentni! Ste totalno inkompetenten minister glede tega in to se ne sme več zgoditi. Toliko ste imeli po ustih vedno teh migrantov in mi smo upali, da boste toliko kompetentni, da boste ustavili, ker mi smo inkompetentni, nismo bili sposobni ustaviti te zadeve. Upal sem, da kot minister – in vaš pomočnik, državni sekretar, ki je imel tudi polna usta migrantov vseskozi. Zdaj pa vidimo, da ne samo pridejo čez mejo, ma se peljejo čez našo državo in pridejo na drugi konec države in grejo lepo skozi Brda, kamor hočejo. In to veste sami, da se to dogaja. Veste sami, da se to dogaja, ker vem jaz, da vi veste. Kaj ste vi naredili zdaj za to? To je tudi interpelacija. Kaj pomeni interpelacija, minister? Da pogledamo svojo kompetenco, ali ste vi primerni za to mesto ali niste primerni za to mesto. Se opravičujem, minister, imam vso pravico dvomiti in izraziti vse svoje dvome. Ste me razumeli, kaj sem govoril? Ne da gredo samo čez mejo, da utečejo čez mejo in potem jih lovijo ne vem kje. S kombiji se prevažajo po celi Sloveniji, ker vejo, da je tam šibka točka, ker tam so vinogradi, makadami, kjer noben ne ve, kje so te poti, ki gre čez mejo. Telefonske številke dobivam od vseh, ker vejo, da sem tudi jaz Primorec, če bom kaj povedal, ampak je tu primorskih poslancev še pa še v vaših vrstah. Kaj se je naredilo s tem? Vprašam, samo vprašam, ker je čudna ta zadeva. A mi dovolite, da dvomim? Grem naprej, minister. Grožnje. Se vi spomnite, kaj je bilo bistvo mojega odstopa? Oslarija, neumnost, čista neumnost. V redu? Neumnost. Napram temu, kar ste vi do zdaj napravili, bi vi morali odstopiti 135-krat. Glejte, vam povem točno. En moj banalen, idiotski stavek, ki sem ga zapisal vsem svetnikom, ker nisem nič skrival, ampak ni bil to razlog, veste. Razlogi so bili tudi drugje. Ampak, pustimo stati. To je bilo tisto, kar so mediji dali ven, in ljudje še danes mislijo, da je tisto krivo. Ampak, kaj ste pa vi naredili? Vi ste neodvisno strokovno analizo vrednotenja delovnih mest – in vi veste, o čem govorim – uporabili za izsiljevanje sindikata policije. Nisem jaz rekel, veste. Piše. Jaz berem to, kar berem [[…]]
Samo trenutek, prosim. Prosim tudi predstavnike Vlade za disciplino. Tako kot za ostale. Hvala.
Vi ste uporabil praktično neodvisno strokovno analizo za vrednotenje delovnih mest v neke namene in ste jim grozili. In ste jih tudi seznanili, da če bo Vlada potrdila ugotovitve te analize, policisti ne bodo več dobili izplačanega dodatka. Je to res ali ne? To je informacija, ki jo imam jaz. Bom počakal, da boste dali svoj odgovor. Tistega famoznega dodatka, je 15 milijonov na razpolago, ki ga dobijo za obmejno delo, za povečan obseg dela. Mislim, da je šlo za obvladovanje migracij. In tu ste jim grozili. Čakajte! Jaz sem en nedolžen stavek rekel in sem odstopil in sem sprejel svojo odgovornost, vi pa ste že itak odstopili in mi visimo še zdaj v parlamentu tukaj notri. Vi ste odstopili, samo lahko poslušamo še enkrat. Ampak, glejte, to je! Ampak Janez Janša ne odpira kuvert, pravite vi. To so vaše besede. Ni odprl kuverte. Smo vam pa dokazali vsi prej, da ni pomembna kuverta po ZUP, kadar pride pismo, je pismo, je tukaj. Saj zato se je potem tudi preoblikoval policijski sindikat, če sem dobro seznanjen, v stavkovni odbor. Nekaj sem slišal o tem. Ne veste! Veste, štirikrat ste mi zdaj rekli in ste negirali in ste rekli, da ne veste – saj prav na to bom prišel potem. Ja! Ne veste, ste rekli! Veste, minister, ki ne ve – kaj ima za delati tam, če ne ve? Saj [[nerazumljivo]] Glejte, spoštovani minister Hojs, zamenjave na vrhu policije, kadrovsko radiranje, bomo rekli po domače, vseh, ki niso naši. Vseh! Po vrsti! Vi ste rekli na Tarči, jaz sem zamenjal samo generala – med navednicami –, glavnega in potem je on napravil, kar je, da vi niste krivi nič. Ma lepo vas prosim! Tisti, ki ga postavite za glavnega, mu daste tudi komando in naj zradira vse druge, ki so pod njim. To ste tudi naredili: zamenjavo v kriminalistični policiji in predvsem na Nacionalnem preiskovalnem uradu. Vsi. A poglej ga zlomka, vsi so imeli izkaznico SDS! In če imajo izkaznico, so pa prav zraven vas. Veste, kaj me je presenetilo oni dan? Oni dan sem pa postal res presenečen. Sem si rekel, kaj si vi dovolite. Kako je to mogoče v naši državi? To se omenil dvema italijanskima senatorjem oni dan. Sta rekla, ma saj ne more biti. Za glavnega generalnega direktorja Fursa, žensko – ali ne vem, kdo je –, ste dali vašo [[…]]Na represivni organ, kot je Furs, daste vašega člana SDS. Ma sramota! Kako bo delala poštena ženska tukaj? Ta bo zanalašč vse druge kontrolirala. Sem prepričan! Ali se vam zdi to pošteno do državljanov? Da so, kot smo prej že slišali, imeli skoraj vsi izkaznico. Vsi vrh vseh institucij. Statistični urad, Furs, vse. Pa kje se je to videlo? Ali se vam zdi to normalno? Meni ne, oprostite, gospod minister. Meni ne! Usmeritev pred kazenskim postopkom. Spet ena zanimiva zadeva. Kadar me je namestnik, tam, ta direktor kriminalistične policije ta Slavko Korš – ali je Koroš, ne vem, kako se imenuje točno. On je prijavil, da bodo od zdaj naprej politiki usmerjali predkazenske postopke. Kaj se mu je zgodilo? Ja, je dobil brco v rit, po domače. Je bil ob službo. Ker politika usmerja predkazenske postopke! Verjetno tudi tega ne veste. V glavnem, zamenjali ste vse možno, kar je bilo zamenljivega možno. In vi potem – in tukaj bom prišel na ta izraz, ki ste ga vi uporabili – govorite o depolitizaciji policije, kjer ste vi postavili točno in samo politične osebe, ki so iz vaše stranke! Govorimo o depolitizaciji policije, to je bil vaš argument. Čista politizacija je to. Nadzor – pilotiranje, pilotiranje vsega. Minister, vi ste takrat nepreklicno odstopili zaradi te hišne preiskave, zaradi afere pri dobavi zaščitne opreme. In to iz javnih virov ste prav v koncu, tu me pa nekaj zanima, da bi videl – verjetno tudi tega ne veste, ampak lahko, da boste odgovorili. Če je res ali ne, ko je bila še Šarčeva vlada zadnji teden, da ste se sestajali z Antonom Zakrajškom. To je direktor Zavoda za blagovne rezerve; tisti, ki je podpisoval itak vse pogodbe za dobavo opreme. Mene zanima, takrat ste bili v vlogi še velikega šefa Nove 24, kakšna je bila vaša vloga, da ste se dobivali z njim. Kakšna je bila vaša vloga? Veste, zakaj to sprašujem? Ker zelo zanimivo je, kot je rekel prej en kolega tukaj, ne vem kateri, ko je bila vlada potrjena, v dveh urah ste zamenjali vse, vse glave, vse možno. In potem si upate vi od SDS govoriti, kje je globoka država! Pri vas je globoka država, saj je čisto jasno, kje drugje je globoka država, če ste v dveh urah zamenjali vse. Se pravi, da ste imeli to pripravljeno že prej, vse ste imeli pripravljeno, ker če ne, drugače ne bi mogli zamenjati tako hitro. Ja, vi v enem mesecu naredite toliko škode, da ne veste niti, koliko. Ampak res me zanima. Spoštovani minister, vi ste bili predsednik takrat upravnega odbora ali direktor – ne vem kakšno funkcijo ste imeli, v glavnem veliki šef Nove 24 – in ste se dobivali z Antonom Zakrajškom. To je dokumentirano, da ste se dobivali, saj ste sami povedali, to ste izrazili vi, zato vas sprašujem, vi ste javno to izrazili. Verjetno ste se že menili za posle, si mislim, verjetno, kdo bo kaj naredil, saj to bomo potem ugotovili. Še ena reč, ki mi je pri srcu, ker moram povedati, da mi je žal, nimam nič proti kolegu Brezniku, ampak tu gre zaradi vas. 20. aprila, spoštovani moj minister, sem vam postavil poslansko vprašanje, ker verjetno tudi naši kolegi tukaj notri niso videli ali pa kakšen je tudi videl, verjetno od SDS so vsi videli, za kaj gre. Dal sem vam par vprašanj, ker so bila zelo zanimiva, ker so povezana s tem, kar se danes dogaja tukaj, ker govorim o neznanju ali pa fiktivnem neznanju- Človek reče, ne vem in si misli, da je zdaj rešen. Ampak, 17. 4. sem ministru za notranje zadeve postavil pisno poslansko vprašanje v zvezi z incidentom državnega sekretarja Franca Breznika, katerega je 2. 4., ko je uporabil službeno vozilo, zaradi prehitre vožnje ustavila policija in v postopku je bilo ugotovljeno, da je vozil pod vplivom alkohola. Se zgodi. Kako je mogoče, spoštovani minister, da niste vedeli, da je policija obravnavala državnega sekretarja – niste vedeli – pod vplivom alkohola? Ali so policisti poleg alkohola v krvi – sem vas vprašal – našli tudi druge prepovedane substance? Zato ker se ve, kam je šel. Malo moraš vedeti. Ampak na podlagi 12. člena ste odgovorili, vi ste odgovorili meni tu. Ampak veste, kaj ste mi odgovorili – jaz bi rekel zelo na surovo, ma ne smem, ker smo v Državnem zboru – odgovorili ste mi, da bi lahko ta papir za nekaj drugega uporabljali kot za to, kar berem zdaj tukaj. Odgovorili ste – na hitro bom povedal, da ljudje razumejo, ker ne bom bral tega celega. Ker ni bilo mrtvih, ker ne vem, kaj je po 12. členu ,v konkretnem primeru je policija presodila, da ne gre za tak dogodek, drastičen, in ministra ni obvestila o postopku z državnim sekretarjem. Komu boste vi lagali, ma kako? Mi vemo, da ni res. Kako lahko rečete nekaj takega? Če niste bili v kontaktu z državnim sekretarjem v tistem trenutku ali pa kaj je bilo – 14 dni, ne dve uri! 14 dni, potem pride ven. In vi, kaj naredite, kaj rečete? Ja, nisem vedel. Nisem vedel, kaj se mu je dogajalo, sem slišal od medijev. Gospod minister, to so laži, se pravi ste lagali. Verjetno ste lagali. Ne verjamem, da niste videli. Ne verjamem. Nobeden tukaj ne verjame, da niste vedeli. Vas vprašam, vas vprašam, če je to res. Ker to je odgovor vaš, veste. To je vaš odgovor: nisem vedel. Potem mi govorite še naprej. Na podlagi 13. člena mora generalni direktor policije redno poročati o delu policije. Čakajte. Kaj vam ni poročal direktor policije? Kaj ni pomembno to, da so vašega državnega sekretarja ustavili? Ja, ne vem! Potem, saj tudi piše, da se je voznik strinjal in podpisal zapisnik, kar je bilo treba in to. Vse v redu! In veste kaj naredite? Vi potem, minister – mislim, to je maksimalno, kar je –, namesto da bi priznali in da bi rekli, ja, glejte, je pač ratalo, kar je, zahtevate od policije, če je bil opravljen pravilen postopek. Mislim! Ne rečete, državni sekretar, si ga usral, ali pa si naredil, kar si naredil, daj odstopi, kar je treba. Ne, vi date nalogo policiji, naj pregleda, če je bil opravljen pravilen postopek! Ma kje smo? Ali ste bili o njegovem obisku podjetja Derby predhodno obveščeni? To je bilo moje uradno vprašanje. To je povsod, to imate vi vsi v rokah. To so uradna vprašanja in vaši uradni odgovori. Ni kaj skrivati; podjetje, ki je pod drobnogledom zaradi neupravičene proizvodnje in prometa s prepovedanimi drogami. Ali ste vi bili o njegovem obisku obveščeni? Veste, kaj ste odgovorili? »Z obiskom državnega sekretarja v podjetju Derby predhodno nisem bil seznanjen, [[…]]« Pošteno. Lahko je res, lahko verjamemo. » [[…]], da je Derby v predkazenskem postopku zaradi suma storitve kaznivega dejanja, pa sem izvedel iz medijev.« Kako ste izvedeli iz medijev, če ste Nova24 glavni medij v Sloveniji – če vas poslušamo –, glavni, potem pa vas posluša 0,3 odstotka. Ampak, kako da niste vedeli, za kaj gre? »Nacionalni preiskovalni urad napol vodi predkazenski postopek,« piše. Se pravi, da spet, minister, niste vedeli, za kaj gre. Se pravi, da vaš državni sekretar se ne posvetuje z vami nikoli. On je šel lastnoročno v eno podjetje, ki je v predkazenskem postopku. Mislim! Ne razumemo mi, za kaj gre. Kako lahko on hodi tja vprašat sponzorja čebule in banan. Lepo vas prosim! Lepo vas prosim, no. Potem – ali je bil obisk državnega sekretarja povezan s preiskavo podjetja? Ker to je tudi pomembno.
Prosim za pozornost.
Prosim. Jaz sem poslušal 9 ur vas. To so pomembne zadeve, ker tukaj je diskreditacija ministra. »Policija je pri izvajanju policijskih nalog v celoti nepristranska, objektivna in neodvisna.« To ste vi napisali. Ej, pazite zdaj, pazite! Pazite. To so vaše besede. »Policija je pri izvajanju policijskih nalog v celoti nepristranska, objektivna in neodvisna.« Zakaj pa ste vse zradirali? Zakaj ste pa prej rekli, da morate depolitizirati policijo? Če je nepristranska, objektivna in neodvisna? Ali se ne spomnite, kaj rečete, ali se ne spomnite, kako naredite to. To je popolnoma kontradiktorno z vašimi izjavami. Zato vas vprašam. Enkrat govorite, ker se vam splača tako, enkrat pa tako. Mene je tudi zanimalo, ko sem vam povedal, ali je bil ta lobistični stik – ker to je bil lobistični stik, ne, da državni sekretar gre tja – prijavljen Komisiji za preprečevanje korupcije ni bil. Veste, kaj izhaja iz tega? Da ste seznanjeni bili popolnoma o vsem, ali verjetno, ne da niste bili seznanjeni, ampak vam paše odgovoriti, da niste vedeli. Iz česar izhaja, da vi pojma nimate, kaj se dogaja z vašimi najožjimi sodelavci, ste pa želel vplivati na delo policije. To je zdaj bistvo vsega. Spoštovani minister, saj meni ne ostane več dosti časa, ampak to sem hotel vas res vprašati in pošteno; to, kar sem zdaj povedal vam in prebral, je vse javno, vse v medijih. Nisem si nič izmislil, sem samo povzel. Če so resnice ali neresnice, bom poslušal vas in vas bom poslušal. Tu je uradno moje poslansko vprašanje, ki je bilo narejeno. Uradno! Z odgovorom, uradnim odgovorom. Seveda nisem bil zadovoljen, a potem sem rekel, pustimo stati, ker je boljše tako. O kadrovanju potem ne bom več govoril, ker so govorili že drugi, kaj vse ste izkadrovali ven. Veste, kaj je bilo najlepše? Govorim o vaši vladi, ne govorim samo o vas, o SDS, ker ni prav. Ampak, mislim, včeraj smo tudi poslušali na Tarči, kako se je res dobesedno minister Tonin vlekel po špeglih, če bi tako rekli. Vam, politikom iz gospodarstva je bila ena od glavnih točk 9. točka pika 2, njihovega programa, vam povem točno vse, kar je. To so na vse načine naredili – in kaj naredi minister Tonin na koncu? Svojega lastnega podpredsednika stranke, podpredsednika stranke, ki je bil že v aferi zaradi Glinščice, zaradi tistih lažnivih referenc, ker so se lagali tem, se je lagal, ste ga postavili za glavnega direktorja Darsa. Vi. Ali se vam zdi prav to? Mislite, da smo vsi neumni v tej državi? Glavni moto je bil, politika ven iz gospodarstva. Ali vi pomislite, če bi drugi to naredili? Da bi bili vi opoziciji in da bi ta pozicija naredila nekaj takega? Da bi en SD ali pa da bi mi, da bi Alenka postavila našega podpredsednika stranke in bi zamenjala direktorja z enim našim? Vi bi umrli, vi bi se pogreznili, da bi lahko uničili to situacijo. Ali se zavedate, kaj se dela? Kaj se dela škodo naši državi? So določene funkcije, ki nimajo kaj delati s politiko, to bi morali mi razumeti. Kot pri RTV. Moj predlog je bil vedno, ven iz programskega sveta, cela politika ven, cela politika ven, naj bojo strokovnjaki tam. Zdaj bom zaključil, predsednik. Z vprašanjem bom zaključil. Spoštovani minister, tako, by the way, eno vprašanje, tako, za vas. Po hodnikih se sliši, da naj bi vi – a ne verjamem – dali odstopno izjavo, kadar bo končala ta interpelacija. Mene zanima [[…]]Itak vemo, da tudi če boste dali odstopno izjavo, vas bomo videli spet drugič tukaj. Možnosti ni [[…]]Veste kaj? Če ne more odpirati kuverte prej, mu recite, mi v naši pisarni, imamo dober nož, tistega, ki reže lepo, za odpiranje kuvert. Lahko, da ga morda nima [[…]]Imamo mi dobrega. Veste, mi si želimo samo nekaj v SAB, Stranki Alenke Bratušek. Kakor vsi drugi si želimo samo nekaj, da bi prišlo do tega, kar tu pričakujemo, da bi vi res odstopili, z visoko glavo, ker to si želimo mi v parlamentu in si želi cela Slovenija. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi samo povedal, da približno 90 odstotkov tistega, kar je bilo povedano v tej razpravi, ni v interpelaciji; ne v tekstu ne v prilogah. Mi ne govorimo o interpelaciji vlade, mi ne govorimo o nekih drugih zadevah, ne govorimo [[…]]Ključna tema je Thompson, tviti, omenili ste pa z nekaj stavki sicer kadrovanja, ampak tudi širše, omenili ste oziroma obregnil ste se ob aktivacijo ali pa ne aktivacijo 37.a člena in to je to. Preden dam besedo naprej – želi kdo besedo? [[Da.]] Gospod Breznik, kaj želite vi? Postopkovno. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Kolega Bandelli, zdaj bom pa jaz nekaj stvari vam bom razložil. Upam, da ste trezni danes tukaj na seji. Upam, da ste [[…]]
Kolega Breznik, postopkovno je namenjeno meni in moram odločati o kršitvi poslovnika. Nimate replike. Nimate razprave.
Spoštovani podpredsednik, želim samo povedati tri dejstva. Prvo dejstvo je [[…]]
Gospod Breznik, opozarjam, o kršitvi poslovnika [[…]]
Imam postopkovni predlog, gospod podpredsednik.
Ja, izvolite, samo [[…]]
Ta postopkovni predlog je, da kot podpredsednik ste seznanjeni s tem, da je KPK ugotovil, da v mojem tako imenovanem lobističnem stiku ali medijskem pogromu, ki so ga peljali mediji, predvsem 24ur.com, POP TV in Kanal A, to je tisti medij, ki je bil s strani firme Rastoder financiran dolga leta za 120 tisoč evrov na leto, in ko je ta denar presahnil, ko je gospod Vrabec povedal, da se bo temu podjetju dobesedno maščeval, potem se je začel pogreb. Zdaj pa poglejte, gospod podpredsednik [[…]]
To ni postopkovni predlog.
[[…]]Na mizi od enega poslanca Židana stoji celo zvezek z naslovom firme Derby. Zelo zanimivo danes [[…]]
Kolega Breznik, prosim, da zaključite no, to ni postopkovni predlog.
Ja, in moj postopkovni predlog je, da kolega Bandellija opozorite, da je zadeva proti meni [[izključen mikrofon]]
Prosim, da opravite to v razpravi, ne z nekorektnim postopkovnim predlogom. Velja za vse enako, sem prej tudi napovedal. Besedo ima minister za odgovor.
Hvala, podpredsednik. Ne vem, gospod Bandelli, če dovolite, vam bi odgovoril, čeprav ne vem, če ima smisel, ker ste itak povedali, da mi ne verjamete, tako da karkoli bom povedal, mi verjetno ne verjamete. Najprej bom rekel, da je seveda učinkovitost policije odvisna od tega, koliko ilegalnih migrantov zajamemo in ne od tega, koliko jih ne zajamemo. Torej v letošnjem letu je bilo zajetih 10 tisoč 223 ilegalnih migrantov, 173 izvajalcev ilegalnih migrantov, od katerih jih sedi v zaporu, priporu trenutno 97, torej 97 tihotapcev. Nisem zadovoljen s to številko. Nisem. Mislim, da bi bilo potrebno narediti več. Predlagam pa, da naredite primerjavo, koliko ste jih ujeli v vaši vladi pa koliko ste jih v vaši vladi zaprli, pa boste videli, katera vlada je na tem segmentu bolj učinkovita. Kar se tiče mojega odstopa, ne bom več ponavljal, sem povedal že desetkat tukaj danes. Vam povem še zadnjič. Poglejte, je ena razlika med vašim pa mojim odstopom. Velika. Vas je gospod Šarec nagnal, če rečem grdo, meni je pa predsednik Vlade rekel, da naj ostanem. Se pravi, ta razlika je. Jaz sem povedal [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Kolega Bandelli, prosim za pozornost. Prosim, za pozornost.
Povedal sem, da bom ostal do te interpelacije, kako bo pa naprej, pa ni v mojih rokah, sem tudi že povedal, je v rokah predsednika Vlade. Kar se tiče pa ostalih vaših insinuacij, jih pa ne razumem. Torej, ko bom prebral v časopisu, časopisu stranke Levica seveda, ali pa na portalih levega političnega pola, necenzurirano.si in podobno, o njih je največ povedal gospod Ivan Simič, da naj bi pridobil materialno korist ali pa ne vem kaj, v tem primeru naj odstopim. Ja, pa kam smo padli, gospod Bandelli? Kam smo pa padli? Padli smo tja, o čemer se govori že cel večer, leta in leta se ljudi preganjajo na podlagi obtožb nekih kvazi novinarjev, tožilstvo ne sprocesira nič, sodišče ne sprocesira tistega, policija ne sprocesira nič, obtožujejo se pa v glavnem desni politični pol: gospod Janez Janša že več kot 20 let, povedal sem primer gospoda Černača – 7 let, povedal sem svoj primer ravno tako 7 let, pa še vam bi lahko našteval. Torej dajmo počasi z enakimi vatli. Zaključujem s sindikati. Tudi tukaj ste v bistvu bili, če si dovolim to besedo, nekorektni, gospod Bandelli. Prebrali ste samo en del, celo samo en segment sindikatov ste povedali. Očitno vas takrat v dvorani ni bilo, ko sem vse to na dolgo in široko razložil, zato bom tokrat, pa potem ne bom več tega govoril, povedal, zakaj sam ocenjujem, da so sklenili kravjo kupčijo. Poglejte, sindikat je z Vlado podpisal sporazum, stavkovni sporazum, ki pravi takole, »Vlada Republike Slovenije se zavezuje, da se v roku 60 dni po podpisu sporazuma pri neodvisni strokovni inštituciji naroči izvedbo primerjalne analize vrednotenj delovnih mesta za zaposlene v javni upravi s posebnimi pooblastili uniformirane policije«. To je pisalo v stavkovnem sporazumu. In naprej nekaj drugih podrobnosti, kar pa je bistvo. »Vlada Republike Slovenije« – Vlada Republike Slovenije je v sporazumu podpisala, gospod Marjan Šarec in gospod Boštjan Poklukar – »soglaša, da bodo rezultati analize zanjo zavezujoči in da bo v primeru, da bo to izhajalo iz analize, v roku 45 dni pripravila in reprezentativnim sindikatom javnega sektorja predložila predlog aneksa h kolektivni pogodbi.« Fair enough. Ko se to zgodi, ko ta neodvisna analiza pokaže, da ni razlike, ko bo Vlada to spoštovala ta predlog, torej se bo s to analizo se seznanila, vi meni očitate, seveda preko sindikata Branimirja Štruklja, da policijo izsiljujem. Da jaz policijo izsiljujem, sindikate izsiljujem. Ravno nasprotno, gospod Bandelli! Na dnevnem redu Vlade je seznanitev s to analizo, ki ste jo, mimogrede, vi naročili, vaša vlada pa vaš minister. Pa neodvisna institucija, ki ste jo v vaši vladi izbrali, ne v naši. Mi smo samo rezultate podedovali. Ko jaz policiji povem, da žal iz te analize izhaja, da so kupili mačka v žaklju, mi sindikat začne očitati, da jim grozim. Obratno, obema sindikatoma sem povedal, z obema sindikatoma sem se večkrat dobil, da je na podlagi dogovora med predsednikom te vlade, gospodom Janezom Janšo, in mano – upam, da bo tudi Vlada to sprejela – dogovorjeno, da se ta dodatek tudi naprej izplačuje, samo na podlagi nekih meritokratskih meril, da se ugotovi, na kakšen način bomo teh 15 milijonov na leto, 1,25 milijona na mesec, razdelili. To sem povedal sindikatoma in en sindikat je korektno povzel naš razgovor, drugi sindikat, kjer je podpredsednik, to sem tudi danes že desetkrat povedal, kandidiral na listi SD, je šel pa v javnost z novinarsko konferenco z Branimirjem Štrukljem, kjer je povedal, da jaz izsiljujem sindikat. Zdaj lahko verjamete časopisu stranke Levica ali pa portalom levega političnega pola, lahko pa verjamete temu, kar sem zdaj povedal. V petek, naslednji petek je sklican sestanek z obema sindikatoma, da se začnemo pogovarjati, ali so pripravljeni sodelovati pri pripravi kriterijev, kjer bomo ta dodatek tudi naprej razdeljevali na podlagi meril, ne kar tako. In to je vse, gospod Bandelli. Zdaj ali verjamete ali ne verjamete, pa vam jaz ne morem pomagati. [[oglašanje: Primer Bratuškove še povej.]] Pa zaključim s tem: neodvisna policija, politično orientirana in tako naprej. Glejte gospod Bandelli, vaša predsednica je prišla na televizijo. Vaša predsednica! In jaz ji dam prav. Vaša predsednica je prišla na televizijo in je povedala, da so v njenem primeru, ko so ji opravljali hišno preiskavo, ko so zasliševali njene otroke, ocenila, da je bilo to politično motivirano delo policije. Vaša predsednica je to povedala. In ko povem jaz to isto, je pa problem.
Hvala lepa. Najprej ima repliko gospod Bandelli.
Hvala, gospod minister. No, saj na nekaj ste odgovorili, zakaj ne bi smel verjeti. Kdo je rekel, da ne morem. Če ne moremo verjeti lastnemu ministru, komu drugemu bom?. Zdaj to naj ne bo metaforično. Naj ne bo metaforično to. Ampak veste, mi je zanimivo, ker ste rekli prej, da ste bili vi vsi v postopkih. Vi sedem let, oni dvajset let, ne vem. Če ste bili v postopkih, so verjetno bili razlogi, zakaj ste bili v postopkih. In vsi so se končali vedno z oprostitvijo. Dosti jih je šlo v zastaranje, to moramo tudi vedeti. No, ampak to sem hotel povedati. Pustimo stati, ni to debata danes, ki je tukaj, niti nas ne zanima, ampak tako je. Dobro, hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Ampak minister vas ni narobe razumel. Oziroma to ni niti replika. Naprej. Gospa Sukič, ne morete imeti replike, ker niste razpravljali.
Ja, spoštovani odstopljeni [[izklop mikrofona]]
Ne! Ne morete imeti replike, ker niste imeli še razprave. Ne morete replike imeti.
Zakaj ne? Sem razpravljala.
Ste razpravljali? Nimam vas na spisku tu. /oglašanje iz klopi/ Prva. Ne. Stališče ste imeli, razprave pa ne. Ne, ne. Nimam zavedeno.
Postopkovno.
Postopkovno.
Prosim, spoštovani predsedujoči, da opozorite odstopljenega ministra Hojsa, da naj ne širi neresnic o tem, da ima stranka Levica kakršenkoli medij v svoji lasti. Mi nismo stranka SDS, ki ima celo svojo televizijo Nova24TV pod svojim okriljem, pač nimamo svojega medija. Hvala.
Gospa, to ni postopkovni predlog. Do kršitve poslovnika ni prišlo. Imate možnost vi in vaši poslanci v razpravi, da zadevo demantirate. Potem dam besedo predlagatelju.
Hvala lepa. Spoštovani minister, ni mi povsem jasno, zaradi tega ker izhajam iz izkušenj, ki jih imamo. Pri 37.a členu Zakona o obrambi ste trdili, da oba sindikata podpirata vaša prizadevanja. Kasneje se je izkazalo, da prvi sindikat je to zanikal, označil to kot laž, kasneje drugi sindikat je naredil ravno tako, je rekel, da to je neresnica. Vi pravite, mislim, da ste štirikrat ali trikrat povedali – katerega sindikata je član SD? To me zanima. Druga stvar. Še enkrat razložite, kako je mogoče, da v demokratični državi leta 2020 v Evropski uniji nekdo v neskladju z zakonodajo da odstopno izjavo, ne odstopi, je nepreklicno odstopljen, minister ostaja, predsednik Vlade ga tera, minister dela, odkar je odstopil, samo nezakonite stvari v veliki meri ali pa vsaj na meji teh – kako je mogoče, da se to dogaja, spoštovani minister? Še enkrat obrazložite, lepo prosim, ker mislim, da rabimo res veliko časa, da razumemo to vaše početje; kako je mogoče, da Republika Slovenija kot prva država v Evropski uniji ima nepreklicnega odstopljenega ministra, ki dela več napak kot minister s popolnimi pooblastili. Povejte mi, vi meni, ki ste tisti človek, ki se zavzema za pravno državo, za normalno državo, kako razume to nenormalno početje.
Hvala lepa. Besedo ima minister. Izvolite.
To drugo sem povedal v tem zboru spoštovanim danes najmanj desetkrat. Nisem govoril o tem, da je policist član stranke SD, povedal sem pa večkrat, da je podpredsednik sindikata, policijskega sindikata, kandidiral na listi stranke SD in da opravlja funkcijo v smislu stranke SD.
Hvala lepa. Kolega Nemec, še [[…]]
Spoštovani minister, imam še eno vprašanje. Kaj se vam zdi vam, da je težje prebavljivo v demokratičnem sistemu? Da imamo članico SDS na vrhu Fursa, da imamo člana SDS na Uradu za preprečevanje pranja denarja, da imamo člana SDS na Statističnem uradu ali na mestu enega pomočnika v enem sindikatu policije? Ker toliko poudarjate to, da je globoka država povsod.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
V ustavi piše, da člani policije, vojske ne smejo biti člani političnih strank.
Hvala lepa.
Medtem ko pa to za Furs pa za vse te, kar ste našteli, v ustavi ne piše.
Hvala lepa. Gospod Nemec, izvolite, imate besedo.
Torej, če v ustavi ne piše, je čisto normalno, če ena politična stranka prevzame vse podsisteme v neki demokratični državi? To je verjetno normalno za nekoga, ki se bori za pravico v naši družbi, ki želi razčistiti vse teme in vse obveze, ki bi jih morali kot družba narediti na področju pravosodja. To govori minister za notranje zadeve, to je poudarek na to. Eno vprašanje. Še vedno niste odgovorili, od kod vam podatki o tem, katere zadeve so v vaših usmeritvah bile zaključene in kdo vam je povedal in na podlagi česa imate to informacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Nemec, nimamo interpelacije vlade, tako da govorimo lahko samo o delovnem področju oziroma tisto, kar minister pokriva, ne na splošno. Replika Anja Bah Žibert, izvolite.
Ja, hvala lepa. Razumem, da je že pozna ura, da je tudi kolega Matjaž Nemec utrujen, ampak kolega, poglejte, [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Gospod Trček, zadnji opomin.
[[…]]diktature ni več.
Od tu naprej bodo redne.
Ni mogoče, ni mogoče, da so povsod samo vaši. Ja? In če si član Slovenske demokratske stranke, upam, da imajo ti ljudje še državljanstvo in da imajo možnost opravljati različne službe. Če boste pa tako daleč šli, potem se pa res bojim za to državo. Violeta Tomić, vi se pa nikar ne smejte. Sami ste podpirali fašistični manifest na ljubljanski ulici; mene bi bilo sram.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, predlagam, da se držite določb, da bo replika replika; se pravi, če kdo kaj narobe bil razumljen, ne razprava, postopkovno pa postopkovno.
Repliko imam gospe Anji Bah Žibart.
Ne morete imeti replike, ker je ona imela repliko.
Potem pa postopkovno. [[oglašanje iz dvorane]] Želim obrazložiti, koga naj bo sram.
Ne more, ker je bila replika že prej. Samo trenutek. Trenutek, počakajte. Gospod Trček, dokler vodim sejo, me pustite pri miru. Če me boste motili še naprej, vam bom izrekel disciplinske ukrepe. Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Ta revanšizem, ki veje iz stranke SDS, je nedopusten. Fašistični manifest so mi podtaknili [[izklop mikrofona]]
Gospa, postopkovni predlog je postopkovni, ki je namenjen meni, ne razpravljavcu. [[oglašanje iz dvorane]] Glejte, jaz sem jo opozoril glede njene razprave in sem ji povedal, da ni bila korektna replika. Prosim, da se s tem ne ukvarjate več, ker je to sankcionirano. Gospod Trček, postopkovno. Izvolite.
Prvič, predsedujoči, ali vi vodite sejo ali komentirate sejo?
Vodim sejo.
Ali lahko dokončam? Zjutraj, ko smo imeli predstavitve stališč, sta tako Jurša kot Plemeniti Jelinčič ne imela stališče, ko sem na to v postopkovnem opozoril predsednika Državnega zbora, mi je rekel, jaz nič ne morem, vsak lahko priča, kar hoče. Vi ste pa tukaj kot komentator. Predsedujoči, med sabo se zmenite. Seveda so razlike med vami, ampak neka špura bi pa vseeno morala biti. To je prvi moj postopkovni predlog. Drugi postopkovni predlog je pa, kar zelo dobro veste, pa vsi odkimavate, možna je replika na repliko, če ni ustrezno razumljena. In zdi se mi, da je bil to primer, ko ni bila.
Če jo predsedujoči dovoli. In nisem je dovolil. Najprej pa gospod Trček, vi najbrž veste, kaj so naloge predsedujočega. Bili ste predsednik delovnega telesa in ste to dobro vedeli. In opozarjam vas, da tistega ne pozabite, kar ste do takrat vedeli, ko ste vodil delovno telo. [[oglašanje iz dvorane]] Opozarjam na tisto, kar ni korektno. Predlagatelj Matjaž Nemec, izvolite.
Spoštovani, bom postopkovno tokrat za razliko od vseh dosedanjih intervencij. Spoštovani podpredsednik, besede bom namenil vam. Velja v športu in podobno je tudi v Državnem zboru. Tistega sodnika, ki se najmanj vidi, je dober sodnik. V današnji razpravi ste vi najbolj glasni, tako da vam polagam na srce, poskušajte umirjati, ne pa kuriti razprave. Kajti to počnete, spoštovani podpredsednik. Hvala lepa.
Hvala lepa za opozorilo. Po poslovniku sem dolžan skrbeti za red in pravilne razprave, ki morajo teči o točki dnevnega reda, ne pa o vsem mogočem. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Bojan Podkrajšek, za njim pa bo dobil besedo Edvard Paulič. Izvolite.
Hvala vam, spoštovani podpredsednik tega državnega zbora. Hvala za dano besedo. Cenjeni minister, gospod Hojs, vaš državni sekretar, vsi državni sekretarji, kolegice in kolegi! Podpredsednik tega državnega zbora, obljubljam, da se bom držal vaših navodil. Večji del dneva sem v tej dvorani in poslušam tako predlagatelja uvodoma ob 10.uri kot vsa stališča poslanskih skupin pa tudi večji del razprave vseh kolegic in kolegov, tako na levi kot na desni strani. Danes govorimo o interpelaciji notranjega ministra. Večkrat sem imel možnost poslušati ali sodelovati v interpelaciji, ko sem bil v opoziciji. Pa večkrat tudi v tem državnem zboru povem, kar sem danes najbolj razočaran, da je treba spoštovati zastavo, ustavo, himno, predsednika države, predsednika Vlade, seveda pa tudi ministre. Danes, skozi ves dan, ko sem poslušal razpravo, sem večkrat zasledil žaljivke, norčevanje, pa še kaj. Mislim, da to ne sodi v Državni zbor. Ljudje so mi pisali, da čisto ne razumejo, o čem se danes pogovarjamo v Državnem zboru. Zasledili so, da govorimo o nekem koncertu, ali je bil, ali bo, ali bo prihodnje leto, pa kdo bo na tem koncertu. Skratka, skozi ves dan, predvsem pa moram povedati tudi sam, ko sem poslušal 10-minutno predstavitev predlagatelja, da nisem čisto vedel, kaj je pravzaprav tema današnjega dneva. V situaciji, ko to ljudje poslušajo, v situaciji, ko ljudi bremeni mnogo večji problemi, kot nek koncert, ki ga nikoli ni bilo in ga tudi nikoli ne bo. Hočem tudi povedati, kaj je dejansko namen današnje interpelacije, da bojo vsi tisti, ki mi pišejo, ki ne razumejo današnje interpelacije, vedeli dejansko, kaj je ozadje. Seveda, ko sem Marka z velikim veseljem poslušal, predvsem mi je všeč narečje, iz katerega prihaja. Ampak naš kolega Marko Bandelli najbolje ve, ko nekdo udarja po ministru. Sam je bil deležen tega. Govorim zato, ker mislim, da ni prav, da je spuščal neke posnetke, izjave ministra prek telefona, prek teh zvočnikov tukaj v Državnem zboru. Meni se je osebno zasmilil, ko je jokal pred tem državnim zborom, ko so blatili njega, njegovo družino, njegove otroke, pa še koga. Mislim, da to ni prav niti pri bivšem ministru Bandelliju niti ni prav, da se nekatere poslanke in poslanci tako obnašate do današnjega ministra v tej vladi gospoda Aleša Hojsa. To velja za vse, ne glede, iz katere stranke minister prihaja, ali sem jaz v opoziciji ali pa sem v koaliciji. Seveda, ko tu pademo, pademo na celi črti. Pozorno sem poslušal, spoštovana oba Matjaža – enkrat Matjaža Nemca, pa enkrat Matjaža Hana, vodjo Poslanske skupine Socialnih demokratov. Nastopi so bili čisto kontradiktorni in če ne poznaš ozadja, niti ne veš, kaj ti želijo povedati. Ko danes govorimo o interpelaciji pa o neki prireditvi, ki je, še enkrat ponavljam, nikoli ni bilo, in je nikoli ne bo, je vodja Poslanske skupine Socialnih demokratov, seveda zelo všečno, na glas, tudi malo cinično, povedal gospodu državnemu sekretarju gospodu Francu Kanglerju, da v Sloveniji pa je demokracija, ker je imel 18 ovadb, danes je pa državni sekretar. Ampak hvala bogu, da ima ta državni sekretar pa ta gospod, ki sem ga omenil, tako močno hrbtenico. Kaj če je pa ne bi imel? Bi pa danes sedel za rešetkami. Mislim, da je to naša naloga. Mnogo takšnih primerov je danes za zapahi po krivici, ker se ne morejo izboriti do konca. Ponavljam, še enkrat, hvala bogu, da je ta današnji državni sekretar imel tako močno hrbtenico, da je to prestal. Seveda je poanta vsega tega, da se čim prej zruši ta vlada, ki dela dobro, ki dela za državljanke in državljane Republike Slovenije. Nobena vlada od osamosvojitve Slovenije ni bila idealna, verjetno tudi ta ni brez napake in da preidem k notranjemu ministru. Osebno ga spremljam kar nekaj let, tudi ko je deloval na drugih področjih. Vedno so vsi njegovi sodelavci povedali, da je strokoven, zahteven in delaven. Nikogar do zdaj nisem slišal od tistih njegovih najbližjih sodelavcev, da laže, to sem danes prvič slišal v Državnem zboru. Mislim, da ni prav, da če kdo hoče biti všečen preko televizijskih zaslonov, da govori ministru, ki ga izjemno cenim, da laže. Danes na eni stopnički niste našli ministra, da laže. Biti minister v vladi, notranji minister v Sloveniji, ko imamo težave v policiji, ko imamo težave v sodstvu, tožilstvu; skratka, težave imamo vsepovsod. Jaz sem že večkrat govoril v Državnem zboru, ko se 90 poslancev odloči za eno investicijo, ki je lahko petmilijardna, se eno društvo najde za šankom in nam to zminira – smo nemočni. V tem sklicu, pa še enem sklicu prej, smo sprejeli z ustavno večino ključne zadeve pri nečednih poslih naših državljank in državljanov, tistih, ki so to počenjali. O milijardah smo danes govorili. Se sploh zavedamo, kaj so to milijarde? Mislim, da se premalo zavedamo. Z ustavno večino smo sprejeli, poslanci in poslanke, ki ste bili izvoljeni, ampak nikoli se ni nič zgodilo. Če je ta interpelacija namenjena temu, da bomo tega ministra zrušili, da bodo tisti, ki bi že morali biti za zapahi, vam ploskali, potem delate slabo za to državo. Republika Slovenija, ta vlada rabi še več Alešev Hojsov. Še več. Mogoče je komu to smešno, mogoče vam je smešno, a ko boste šli domov pa ko ne boste mogli zaspati, poglejte celo sliko. Nedavno je Državni svet povabil v razpravo glede regij po Sloveniji, pa je bilo veliko županov. Če bi z našim denarjem državljank in državljanom tako ravnale vse institucije v državi, kot ravnajo občine, bi ta država bila bistveno bistveno drugačna in se danes ne bi pogovarjali o Thompsonovem koncertu, ki ga nikoli ni bilo in ga nikoli ne bo. Skratka, minister Hojs, želim vam, da boste uspešni še naprej pri vašem delu. Jaz bom proti tej interpelaciji, je pa velika razlika, kot je prej nekdo spuščal posnetek izjave ministra. Ta minister ima za predsednika vlade enega najboljših voditeljev v Evropi, Marko Bandelli je pa imel, na žalost, pa je bil dober minister Marko Bandelli, voditelja, ki si je nalil v svoj kombi bencina samo za 100 kilometrov, šel je pa na pot za tisoč, pa mu ga je zmanjkalo in so ministri ostali zunaj. Skratka, minister Hojs, uspešno delo še naprej!
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Bom kratek, ampak vseeno bomo vztrajali zaradi tega, ker želimo odgovore, ker če ne, bo to preprosto šlo mimo; ljudje bodo živeli v upanju, ampak Aleš Hojs bo nezakonito lagal še naprej. In bom utemeljil te težke besede, zakaj tako govorim. Če ne bi imel osnove, si ne bi drznil. Navedel sem kar nekaj neprimernih, nezakonitih, nelegalnih in še laž povrhu, ki jih je minister izrekel ali prej ali med današnjo sejo. Vpričo magnetograma lahko vprašam sledeče. Spoštovani Hojs, za POP TV ste dne 11. 8. izjavili, da boste pri usmeritvah obveznih navodilih vztrajali, da ne kršite nobenega zakona, saj navedenih primerov za revizijo več ne usmerjajo na državnem tožilstvu. A sem bil dovolj jasen? Javno ste zatrdili, spoštovani minister, in to večkrat. Vam povem tudi, kje: enkrat na POP TV in enkrat na Tarči. Javno ste zatrdili, da gre za zaključene primere, da jih več ne usmerja državno tožilstvo. Danes, na tej seji, na tej seji ste pa izjavili sledeče. Izgovarjate se na policijo pri istem vprašanju. Da so primeri zaključeni pred policijo in da do teh podatkov pa ja imate pravico. Torej, za javnost ste dejali, da je tožilstvo zaključeno s primeri, danes lažete, mehčate svoje stališče s tem, da govorite, da so bili primeri zaključeni na policiji, spoštovani minister. Zato vas še enkrat vprašam. Prvič. Ali ste vedeli, da ste naročili revizijo primerov, ki jih še vedno usmerja državno tožilstvo? Drugič. Kdo na policiji vas obvešča, da so primeri pred policijo zaključeni? Kdo? Dve vprašanji dveh različnih trditev: 11. 8. in na današnji dan. Izgovarjate se na tožilstvo, izgovarjate se na policijo. Znani ste po tem, da se z veliko lahkoto zlažete. Danes smo o tem že govorili. Dokazano, citirano na magnetogramu. Prosim za odgovore.
Hvala lepa. Predlagam, da gremo po listi naprej. Besedo ima Edvard Paulič, za njim bo razpravljal mag. Marko Koprivc. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Za začetek se bom uprl na Slovar slovenskega knjižnega jezika. Beseda »nepreklicno« pomeni nekaj, kar se ne da spremeniti. Glede na vse te vaše manevre, gospod Hojs, bi mogoče morali to definicijo popraviti na način, da nepreklicnost pomeni nekaj, kar se ne da spremeniti, lahko pa tudi se. Ampak glede na zaenkrat splošno veljavno definicijo, je narava vašega odstopa jasna. V trenutku, ko ste nepreklicno odstopili, vam je v skladu s 115. členom Ustave Republike Slovenije funkcija ministra prenehala in vaše sprenevedanje, da boste pa zdaj še enkrat premislili, počakali na ne vem kaj, je – milo rečeno – čudno. Na nek način je absurdna tudi današnja interpelacija, saj ste se svoji funkciji že nepreklicno odrekli, ampak vseeno, če grem naprej. Na novinarski konferenci 30. junija ste povedali, »kar se tiče mojega odstopa, sem s svojim odstopom 15 minut pred to novinarsko konferenco obvestil predsednika Vlade. Predsednik Vlade je sprejel moj nepreklicni odstop«. To informacijo, gospod Hojs, ste dali vsej slovenski javnosti in verjamem, da v razsodnem stanju. Pa vendar ste skoraj tri mesece po odstopu še vedno tu in to s polnimi pooblastili. Sprašujem se, koliko ste sploh še verodostojni in koliko vam lahko zaupa slovenska javnost, če tako zlahka umaknete izrečeno besedo. 30. junija, se pravi na isti dan, kot ste vi odstopili, je Nacionalni preiskovalni urad v jutranjih urah izvedel hišno preiskavo na domu ministra Počivalška, in sicer v zvezi z nabavo zaščitne opreme. Za to hišno preiskavo ste trdili, da je politično motivirana, in sprašujem se, ali ste odstopili, ker niste mogli vplivati na njen potek. Ampak tu je potrebno poudariti, da se v skladu z Zakonom o kazenskem postopku hišna preiskava izvede samo v primeru, ko obstaja utemeljen sum kaznivega dejanja. Očitno so torej preiskovalni organi ugotovili, da tak sum obstaja in zato so sploh lahko dobili sodno odredbo. Ne gre torej za političen pregon, kot ste trdili vi, verjamem pa, da vas ta preiskava hudo moti. Zato ne čudijo besede iz vaše odstopne izjave, ki ste jo sami objavili na družbenih omrežjih. Iz nje izhaja, da odstopate zato, ker je del policije spolitiziran, pri čemer ne navajate nobenih dokazov, gre za neke pavšalna navedbe in vašo osebno percepcijo po sistemu, kdor ni z nami, je proti nam. Kot minister, vsaj tak je vtis, ne dopuščate možnosti, da so bili preiskovalni organi v svojih dejanjih neodvisni, strokovni in nepristranski. Po drugi strani pa ste s svojimi dejanji dejansko poskušali politično vplivati na delo policije. Recimo, 27. aprila ste preko Twitterja pozivali policijo, naj za identifikacijo udeležencev petkovih protestov, ki jih je potrebno kazensko ovaditi, uporabi vse razpoložljive slike in prispevke medijev. Kasneje je policija res neupravičeno legitimirala udeležence protestov, za kar ni imela zakonske podlage. To je pokazala analiza Urada varuha človekovih pravic. Legitimirali so jih na zalogo, ker naj bi zbujali sum, da bodo s svojimi ravnanji storili prekršek ali pa kaznivo dejanje. Gospod Hojs, očitno ste selektivno aktivni, pa če pojasnim. Glede petkovih protestov ste z navodili organom pregona zelo angažirani, tudi preko družbenih omrežij, po drugi strani pa, recimo, pri druženju visokih vladnih predstavnikov brez zaščitne opreme in brez varnostne razdalje, pristojnih institucij ne pozivate k aktivnemu preganjanju kršiteljev. Enako pri obisku varde na policijski postaji v Slovenski Bistrici, ko so vdrli na postajo in zahtevali podatke in informacije, do katerih niso bili upravičeni, in se po odhodu celo hvalili na družbenih omrežjih, da so odblokirali postaji. Tudi tukaj niste bili tako aktivni in zavzeti kot v primeru petkovih protestov. Najmanj, kar bi od ministra pričakoval, je, da ima enake vatle za vse. Pa če se na koncu dotaknem še enega od očitkov, in sicer revizije postopkov pred Nacionalnim preiskovalnim uradom. Odredili ste revizijo nekaterih odmevnih primerov, ki so v takšnem ali drugačnem interesu vaše stranke. Kar nekaj strokovnjakov opozarja, da gre za nezakonito revizijo in da za takšno navodilo nimate pravne podlage. Gre namreč izključno za primere, ki so jih že prevzeli državni tožilci, in zgolj oni so pristojni za usmerjanje; vi, kot minister, nikakor niste. In v trenutku, ko je vaš pomočnik direktorja kriminalistične policije opozoril oziroma izrazil dvom o zakonitosti revizije, je bil razrešen. Upam, da gre tu samo za naključje. Zato bom danes, gospod Hojs, vam bom pomagal pri vašem nepreklicnem odstopu in bom interpelacijo podprl.
Hvala lepa. Replika Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Moram pač replicirati v tistem delu, ko je kolega rekel, da so pač primeri omenjeni tisti, ki so stvar na nek način ali pa zanimajo Slovensko demokratsko stranko. To ste izjavili. Glejte, pranje iranskega denarja je obravnavala tukaj preiskovalna komisija in je sprejela nekatere sklepe. Ni bil to samo interes Slovenske demokratske stranke, ampak celotnega Državnega zbora. Predvsem pa je to interes javnosti. Prav tako tudi žilne opornice. Tudi to smo obravnavali v okviru preiskovalne komisije in je bil širši interes in je to tudi interes, mislim, javnosti. Me pa čudi – ne, bom rekla drugače, ne čudi me, da niso nekatere od teh zadev vaš interes. Predvsem kar se tiče pranja denarja in posledično navezav z vašo stranko.
Hvala lepa, kolegica. To ni bila replika. To je bil podaljšek razprave. Predlagam, da se v bodoče naprej držite določil: replika je replika, postopkovno, postopkovno. Preberite si. Kolega Nemec.
Na kratko sem bom navezoval na svojo predhodnico. Afera Irangate, pranje denarja preko NLB, Jani Möderndorfer – izjemen. Res vsem navijačem Janeza Janše polagam na srce, da si pogledajo to njegovo izvajanje. Eno samo informacijo o tem, kaj se je in kdo je zaključil s tožilskim delom. Zelo radi, namesto stranke SDS, govorite o tem, da za tem stoji globoka država in da si minister Hojs prizadeva, kljub temu da posega v drugo vejo oblasti, da bi se take anomalije odpravile. Jaz bi pa rad samo, predvsem SDS-ovi javnosti sporočil, da je bil sin Barbare Brezigar tožilec v tem primeru. To je gospod Jaka Brezigar. Samo zato, da ne bodo padali očitki o neopravljenem delu na stranko LMŠ, SD, Levico ali na kogarkoli drugega. Barbar Brezigar je pa – vemo kdo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Koprivc, za njim bo razpravljal Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani odstopljeni minister gospod Hojs! Kot je bilo danes že večkrat povedano, ste nepreklicno odstopili. Niste podali predloga oziroma ponudili odstopa predsedniku Vlade, ampak ste odstopili nepreklicno. Zakaj ste odstopili nepreklicno? To je še bolj pomembno. Zato, ker niste uspeli preprečiti hišnih preiskav pri podpredsedniku Vlade zaradi suma korupcije pri nakupu zaščitne opreme. In potem meni nič, tebi nič, do danes o tem sploh govorili niste, enostavno naprej opravljate funkcijo ministra za notranje zadeve. Delate se res norca iz državljank in državljanov. Resnično se delate norca oziroma vse nas imate za norca! Ampak to je očitno za stranko SDS in odstopljenega ministra neka normalna praksa. Oziroma če povem drugače, očitno ste se ustrašili vašega velikega vodja Janeza Janše in, ker vam tega odstopa ni pustil, ste enostavno ostali minister. Ni, ni, to res ni normalno in tudi zato je parlament danes obkrožen s protestniki, ki želijo vaš resničen takojšen odstop in padec te vlade. Te vlade, ki je slaba in nevarna za Slovenijo, predvsem za demokratične standarde v Sloveniji. Če nadaljujem obtožbe iz naše interpelacije. Vsekakor ni pravilno, da skušate vplivati na delo policije, da skušate vplivati na delo NPU in, ko vam to ne uspe, očitno potem ponudite odstop oziroma nepreklicno odstopite. Ni prav, da dajete navodila policiji, da ravnajo nasilno do protestnic in protestnikov, ki mirno izkazujejo svoje mnenje oziroma neodobravanje do praks, ki jih izvaja ta vlada, in na vsak način je skrajni, skrajni čas, da dejansko ta vaš nepreklicni odstop tudi realizirate. Priznati moram, da tukaj računam tudi na vaše koalicijske partnerje, ki so vendarle zavezani neki demokratični tradiciji in demokratičnim vrednotam. Čudno mi je, danes so tiho z izjemno nekaj esemcejevcev, ki bi težko sploh rekli, da so še esemcejevci, ostali bolj kot ne molčijo. Molčijo in se očitno z vsem, kar se dogaja, strinjajo. Bi pa še eno stvar želel povedati, spoštovani gospod odstopljeni minister. Jaz sem bil že v startu prepričan, da vi ne morete biti notranji minister ali katerikoli minister v Republiki Sloveniji. Namreč, bili ste direktor medija, političnega medija, strankarskega medija Nova24TV, ki je izrazito pristranska, ki širi sovražni govor, ki širi laži in ki spodbuja nestrpnost, in tak človek ni primeren za opravljanje državniških funkcij. Poleg tega, pa je ta televizija – in to v vaših časih, kot bi temu rekli – očitno poslovala nezakonito oziroma obstajajo resni indici o tem, da je celo pomalo del mednarodne kriminalne združbe pri financiranju tega političnega, skrajno desničarskega medija. [[oglašanje iz dvorane]] Spoštovani, [[…]]
Prosim za pozornost.
Prosim, prosim za pozornost in za mir v dvorani. Tudi jaz sem vas poslušal. Če mi dovolite, bi za trenutek zakorakal v pragozd, v katerem Hojs in predsednik Vlade Janez Janša dan za dnem preganjata partizane, komuniste, se vojskujeta z mediji, pravosodjem, policijo in predvsem zdravo pametjo. Prehajam na področju ideologije, ki jo kar naprej postavljate v ospredje, hkrati pa poslanci – in tu pričakujem, da bo replika – nam očitajo, da venomer odpiramo teme iz polpretekle zgodovine. Seveda jih odpiramo oziroma se odzivamo! Fašizma v Sloveniji ne bomo dopustili, absolutno ne! In ustaštvo, ki ga pevec Thompson pooseblja, je fašizem. Vsi simboli fašizma so v Sloveniji prepovedani, z Ustavo prepovedani in zato, spoštovani odstopljeni minister, je nedopustno, da ste dopustili organizacijo koncerta, ki ga sicer zaradi drugih naključij potem ni bilo. Nedopustno je, ker je tak koncert v nasprotju z Ustavo Republike Slovenije in nad Ustavo drugih aktov ni. Tako, prosim, ne zavajati. Vi bi lahko to odločbo preklicali, pa je niste; pa je niste, niste je pa zato, upam si trditi, tudi na podlagi razprav številnih poslank in poslancev, ker s tem pevcem na nek način simpatizirate in z idejami, ki jih zagovarja. Vi pa ste celo v uradnem odgovoru na interpelacijo napisali, da je v skladu z Evropskim sodiščem dovoljeno uporabljati totalitarne simbole, sklicujete se na rdečo zvezdo, čeprav v popolnoma napačnem kontekstu, ker tudi Evropsko sodišče, ko je odločilo, da se neka zadeva, kjer se izpostavlja rdeča zvezda, lahko izvede, je jasno napisalo, da je rdeča zvezda, poleg simbola nekega režima, tudi simbol mednarodnega delavskega gibanja in tako naprej. Tukaj nikakor ni mogoče enačiti fašističnih, ustaških simbolov s simbolom oziroma z rdečo zvezdo, ki je simbol upora, simbol antifašizma, simbol mednarodnega delavskega gibanja, simbol naše državnosti tako rekoč. Pa ne me razumeti narobe; ne razumeti narobe. Ne želim se vračati v preteklost, želim pa si, da spoštujemo temeljne vrednote naše države in na antifašizmu je zgrajena naša Slovenija in celotna Evropa in antifašizma ne damo. Ne damo tudi Slovenije, ki temelji na teh ustavnih načelih. Vi pa želite ustvarjati drugo republiko. Vi, vaša vlada, vaš šef je glavni, vi ste pa eden glavnih izvajalcev. To je vsekakor nesprejemljivo in mislim, gospod Hojs, da tudi sami sebi ne verjamete, kar govorite. Predvsem to, kar ste danes skušali povedati, da vendarle vi niste nek simpatizer ustaštva, Thompsona in tako naprej, hkrati pa z dejanji kažete ravno obratno. Z dejanji kažete ravno obratno in mislim, da je skrajni čas, da se s pozicije ministra poslovite. Še enkrat pa rečem, na preizkušnji so koalicijski partnerji, ki bodo danes pokazali in dokazali, ali jim je mar za demokracijo, za svobodo in za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Boštjan Koražija, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Gospod minister Hojs, veste, kaj pomeni mož beseda oziroma kdo je mož beseda? To je v bistvu tisti človek oziroma moški oziroma mož, čigar dejanja sledijo njegovim besedam in vi žal niste mož beseda. Ker dejansko edino besedo v tej vladi in v tej koaliciji ima samo gospod Janez Janša, predsednik Vlade. Ostali ste navadne marionete in, ko vam bodo enkrat prestrigli tele nitke, na katere ste privezani, boste padli zelo globoko. Dejansko, ko govorite o globoki državi, boste tudi globoko padli. Zadeva je taka. Prej ste se tudi zelo dobro v svojem zagovoru predstavili kot neka žrtev – to, kar zelo dobro znate – in moram povedati, da je v bistvu ravno obratno, ker dosedanje vaše delo je v bistvu pokazalo, da v resnici ste vi tisti, ki druge ljudi in njihove družine naredite oziroma delate za žrtve. Žrtvujete jih, če in ko je potrebno, ter jim prizadejete bolečino in krivico – vejo zakaj. Ko ste bili predsednik upravnega odbora družbe Nova24TV, ste dovolili homofobne, ksenofobne, rasistične članke in objave in pod temi članki in objavami so bili tudi komentarji, ki si niso zaslužili, bom rekel, ne samo besed, kaj šele objave. Žal smo bili vsi tisti, ki se nismo strinjali s temi vašimi idejami oziroma s temi ekstremno desničarskimi pogledi na svet in na stanje v družbi, tarče zelo grdih napadov, osebnih in na naše družine. Moram priznati, da vas zelo spoštujem, ko ste prej rekli, da hočete zaščititi svojo družino. Jaz enako razmišljam. Za svojo družino sem pripravljen iti v grob. Dejansko me čudi, potem ko govorite o takih zadevah zelo tako, poglobljeno – ja, skoraj bi rekel človek sofisticirano –, da ne razumete, da imamo tudi drugi svoje družine oziroma partnerje, svoje starše, bom rekel svoj krog prijateljev, svoje sorodnike, ki dejansko ob takih zadevah, recimo takrat, ko ste bili predsednik upravnega odbora, ste dovolili objave, ki so nas dejansko zelo osebno napadale in diskreditirale, pa še dostikrat so bile zelo lažne. Kar mene osebno moti, ker sem pač ponosen član LGBT skupnosti, je dejansko neverjetno, koliko člankov imate na temo proti LGBT oziroma proti gejem, proti lezbijkam, proti našemu načinu življenja. Mi smo pa samo navadni ljudje, tako kot vi; z istimi težavami, z istimi problemi, z istimi zadevami, ki se dogajajo v družbi. Ukvarjamo se z istimi političnimi vprašanji, poskušamo si odgovarjati na iste bistvene življenjske težave in probleme, ki se tudi vam dogajajo. Naslednja zadeva, saj to ste že tudi danes večkrat omenili – kar se tiče Slovenske Bistrice. Prihajam iz kraja oziroma pač iz dela Slovenije, kjer je Slovenska Bistrica, ki je meni osebno zelo pri srcu. Moram priznati, da sem bil zelo žalosten, da se nobeden izmed poslancev SDS ni takrat postavil na stran policistov in Slovenske Bistrice. Res, mislim katastrofa. Da sem se potem jaz moral izpostavljati pa to razlagati ljudem oziroma tudi se zavzeti za policiste, to, kar bi morali vi narediti takrat. Dejansko poglejte, vi ste prej izjavili zelo zanimivo, pa moram, ker v tem cinizmu ste danes celo presegli samega sebe, ko ste se norčevali iz policistov, ko ste rekli, ki se zelo dobro zavedajo – mislim, da so vardisti trebušasti. Ampak vi se morate nečesa zavedati – in tisti, ki je bil v vojski ali v policiji, to dobro ve –, naj bo trebušast moški, saj ni važno, kdo, oseba ali pa atletski moški ali oseba, ko ima v rokah nevarno strelsko orožje, je enako nevaren, ali je debel, ali je suh, ali je atlet ali ni atlet. Tako posploševanje, dejansko res poniževanje policista, policijskega poklica, kaj šele Slovenske Bistrice. Slovenska Bistrica je bila takrat – ne bom zdaj rekel, kaj. Bi rekel nekaj po domače, pa bom tiho. Gospod Kangler bo že vedel, kaj mislim. Tudi kar se tiče tega nepreklicnega odstopa. Človek ima občutek, da se danes pogovarjamo o neki fatamorgani oziroma nekem vprašanju, ki je že mimo. V resnici je res tako, da kot bo gospod predsednik Vlade rekel, tako bo. Tudi vi boste tako glasovali, tako kot bo on rekel. Treba je priznati, to rad povem oziroma velikokrat izpostavim, gospod Janša, stari politični maček, ampak opozorim na eno zadevo, ki se zunaj dogaja okrog parlamenta. [[znak za konec razprave]] Dejansko ljudi opozarja in zahtevajo, da ta vlada odide oziroma da pade. Dejansko tudi jaz moram priznati, da glede na nedemokratične procese, ki se tu dogajajo, v tem državnem zboru in tudi katere sem bil [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod poslanec. Čas vam je žal potekel. [[oglašanje iz dvorane]] Čas vam je potekel, se vas niti ne sliši. Hvala lepa za vašo razpravo. Nadaljujemo. Gospod Blaž Pavlin ima naslednji besedo, pripravi pa se gospod Igor Peček. Izvolite.
Podpredsednica, hvala za besedo. Kolegice, kolegi in minister lepo pozdravljeni! Ker nimam več veliko časa, ne bom ponavljal stvari, ki so bile danes že velikokrat izpostavljene. Tukaj se moram strinjati s kolegom Matjažem Hanom, da je institut interpelacije tisti institut, ki je v rokah vsakokratne opozicije in prav je tako. Je pa minister za notranje zadeve Aleš Hojs trn v peti sedanji opoziciji že iz časa, ko še ni bil minister in že kmalu po imenovanju, še v času epidemije, ste zahtevali sklic nujnih sej Odbora za notranje zadeve, lokalno samoupravo in javno upravo, na katerih ste ministra obtoževali in mu očitali nezakonite, neustavne ter drugačne nesprejemljive ukrepe, ki so v času epidemije po vašem mnenju omejevali svobodo državljankam in državljanom. Tukaj mislim predvsem na omejitve gibanja znotraj občin s stalnim oziroma začasnim bivališčem. Ravno v tem tednu je Ustavno sodišče presodilo, da niste imeli prav in da je Vlada z uvedbo omejitve gibanja na občino prebivališča zasledovala ustavno dopusten cilj. Se pravi, zajezitev obvladovanje širjenja nalezljive bolezni covid-19. Tukaj se prav pokaže, kdo lahko sodi o tem, ali je ena stvar zakonita ali ne. Po mojem mnenju je to samo sodišče. Danes smo večkrat slišali različna obtoževanja, kako si minister na najrazličnejše načine protizakonito poskuša podrediti z raznimi navodili, usmeritvami policijo. Mislim, da o tem, ali je ta stvar zakonita ali ne, lahko odloči samo sodišče in tukaj razna pravna mnenja ne odtehtajo tako kot odločitev sodišča. Skupaj z ostalimi člani Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb sem se udeležil obeh nenapovedanih nadzorov na Generalni policijski upravi, Uradu kriminalistične policije ter na Nacionalnem preiskovalnem uradu. Po mojem razumevanju tistega, kar smo na teh pogovorih izvedeli o predstavnikih policije, sem si ustvaril svoje mnenje in mislim, da so vaši očitki ministru neopravičeni. Še za konec me pa kot državljana in poslanca vsekakor zanima, če je policija v vseh primerih, se pravi v vseh predkazenskih postopkih, opravila vse naloge v skladu z zakonom in policijsko stroko in samo nadzor policije lahko to pokaže. Tega nadzora nad tem delovanjem policije ne bo opravil minister, ampak bo opravila sama policija znotraj svojih organov.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Igor Peček, pripravi se gospod Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegice, kolegi, gospod Hojs! Sicer bom v svoji razpravi zastavil nekaj vprašanj, ki pa niso namenjena direktno vam, mogoče bolj nam, ki sedimo v tej hiši. Želim pa predvsem povedati to, kaj si mislim o vas, pa ne o vas osebno, ampak o delu in ravnanjih, ki jih izvajate kot minister za notranje zadeve. Menim tudi, da vsaj dokler sem v funkciji poslanca tega državnega zbora, je to prvič moja dolžnost, moja pravica, konec koncev pa tudi odgovornost, saj kot član tega zbora smo vas imenovali za ministra. Veliko je bilo razlag, kaj je interpelacija. Boli me, da še vedno ne znamo ločiti med nadzorom, med preiskovanjem in med kazensko odgovornostjo. In katera institucija, ravnanje, kakršnokoli že, na ta način ima pravico in obveznost preverjati. Sam interpelacijo razumem predvsem kot sredstvo nadzora nad delom vlade, nad delom posameznega ministra, in moje osebno mnenje je, gospod Hojs, da vaše ravnanje terja takšen nadzor. Pojavlja se tudi vprašanje, ki je bilo izpostavljeno, koliko je pravzaprav verjetno, da bo takšen nadzor, kot je interpelacija, učinkovit in pa uspešen. Iz zgodovine lahko razberemo, da praktično nobena, razen ene svetle izjeme oziroma če ji lahko sploh rečemo izjema, interpelacija ni bila učinkovita. Ne more biti niti uspešna, če član te vlade izjavi, da njegova poslanska skupina oziroma da poslanska skupina, katere član je oziroma predsednik, interpelacije ne bodo podprli zato, ker jih koalicijska pogodba oziroma določilo iz koalicijske pogodbe obvezuje, da interpelacij kolegov ministrov iz vlade ne podpirajo. Tukaj ne želim biti v nadaljevanju ironičen, zato ne bom nadaljeval, ampak dejstvo je, da se je o nekaterih ravnanjih, gospod Hojs, tukaj v tej hiši potrebno pogovoriti naglas. Predvsem zato, da s tem ko se bomo danes poslanci odločali o svoji podpori ali nepodpori interpelaciji, se bomo na nek način pred slovensko javnostjo opredelili tudi do nas samih: kakšni politiki smo in kakšno politiko zagovarjamo. Je to politika tvitanja, pritiskov, vplivanja na delo policije, delo drugih organov tudi preko socialnih omrežij? Je to politika kadrovskih menjav, za katere so številni pravni strokovnjaki že izrazili svoje mnenje, ali pa morda politika pristranskega obravnavanja državljanov? Po mojem mnenju so to dejanja, gospod Hojs, glede katerih bi danes morala potekati razprava, in na koncu se bomo verjetno poslanci tudi opredelili do tega na način, da spoštujemo ali pa ne spoštujemo določenih političnih, pravnih in tudi ustavnih standardov. Če vam kaj lahko očitam, je to vaša nedoslednost. To ste nekako potrdili tudi sami s tem, ko ste najprej nepreklicno odstopili, potem pa stopili korak nazaj in si premislili. Tudi s tem, ko ste potem v nadaljevanju še vedno opozarjali oziroma poudarjali, da ste polnopravni minister. Vašo nepreklicno izjavo o odstopu sem vzel resno. Torej bi si jo moral razlagati, da ste danes minister v odstopu, ki sme opravljati tekoče posle. Pa vendar ste v tem času vašega odstopa do danes storili kar nekaj stvari, ki ne spadajo v opravljanje tekočih poslov, poleg tega sem spadajo tudi takšne stvari, ki ne spadajo niti v vašo pristojnost ministra za notranje zadeve. Pridržujem si pravico do takšnega mnenja. Recimo, vplivanje na delo policistov, brez tega, da bi imeli jasno pravno osnovo za neposreden vpliv. Tukaj je treba povedati tudi, vsaj tako kot jaz sam to razumem, da usmerjanje dela policije ne pomeni vmešavanje v konkretne zadeve, pač pa dajanje splošnih navodil in usmeritev. Tudi nekatera druga vmešavanja, ki so bila že izpostavljena – pa se ne želim ponavljati, ker je bilo jasno predstavljeno –, recimo v Nacionalni preiskovalni urad, po mojem mnenju predstavlja nedopustno vplivanje in predstavljajo tudi na nek način prekoračitev vaših pristojnosti kot ministra za notranje zadeve. S tem, gospod Hojs, ste izvajali takšno politiko, katere jaz kot politik in kot poslanec enostavno ne morem odobravati, je ne odobravam in upam, da me nobenega okoliščina ne bo prisilila v to, da bi jo kdaj moral. Šlo je za vmešavanje v primere, ki niso dokončni oziroma pravnomočni, zato je tudi odrejanje revizije dejansko nezakonito vmešavanje v delo preiskovalnih organov. Že samo dejstvo, da a priori ne zaupate policiji in Nacionalnemu preiskovalnemu uradu, kar ste dokazali z določenimi izjavami pri opravljenih hišnih preiskavah, jasno izraža vaše stališče, da gre za politično motivirano preiskavo. To dejstvo, da kot minister za notranje zadeve ne zaupate v strokovnost dela naših policistov in kriminalistov, je zadosten razlog za moje nezaupanje. Policije si, hvala bogu, ne morete ustvariti po svojih merilih in vrednotah in hvala bogu ne morete zamenjati prav vseh policistov in kriminalistov, na drugi strani pa Državni zbor lahko zamenja ministra, ki ne uživa več zaupanja in kredibilnosti med svojimi podrejenimi in tudi ne kredibilnosti med državljani Republike Slovenije. V svoji uvodni predstavitvi ste se spraševali, kako deluje pravna in demokratična država. Vaše izvajanje v nadaljevanju me je sicer zelo močno zmotilo, ker sem ga vzel in razumel kot neko obračunavanje z zgodovino, ki je po mojem mnenju nepotrebno in ga tudi ne razumem, pravzaprav še bolj ga ne razumem s sedeža, na katerem sedite, gospod Hojs. Lahko sicer razumem nekoga, ki napove, da bo nekaj naredil, pa potem tega ne naredi, zato ker oceni, da je morda šlo za trenutek slabosti, za prenagljeno odločitev. Lahko razumem, sicer precej težje, da je takšna izjava tudi neko orodje, s katerim je namen predvsem nekaj doseči, pa ne bi želel tukaj uporabiti celo izraza nekaj izsiliti. Ampak, če to naredi nekdo, ki sedi na ministrskem sedežu, katerega imenovanje in razrešitev določa Ustava Republike Slovenije, ki govori o pravni in demokratični državi, ki vsega ostalega ne spoštuje, med drugim tudi Ustave Republike Slovenije, potem pa se moje razumevanje na tem mestu neha. Namen interpelacije je tudi v tem, da se poslanci izrazimo o zaupanju, in to sem skušal v svoji razpravi povedati, o zaupanju, ki ga imate kot minister v tej hiši, ne glede na to, kakšen bo končni rezultat te interpelacije. Gospod Hojs, mojega zaupanja nimate več in upam, da razumete, da bom vašo interpelacijo tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Soniboj Knežak. Pripravi se gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Spoštovani kolegice, kolegi, gospod Aleš Hojs, vsem skupaj lep dober večer tudi z moje strani. Držal se bom v bistvu tiste osnoven teme, ki je bila navedena za interpelacijo, iz dveh razlogov; ker običajno tudi v prejšnji službi nisem pametoval o zadevah, ki niso nekako moje strokovno področje, ki so pa danes ob vseh ostalih zadevah, ki so bile poleg zadeve Thompson navedene tekom dneva v tej interpelaciji, ki ste jih počeli na sporne načine, sta po mojem trdnem prepričanju dosti kvalitetna predstavila kolega Nemec, sploh pa kolega Baković, ki je svoje celo življenje delal kariero v policiji, od policista, do kasneje, mislim, da je tudi predaval na policijski akademiji. Mislim, gospod Hojs, ko že Predraga omenjam, da ste mu dolžni tudi odgovore na vprašanja; kar nekaj vam je dal konkretnih strokovnih, pa mislim, da ni dobil nobenega odgovora. Rekel sem, da bom govoril predvsem o zadevi koncerta Thompsona. Matjaž Han je omenil, da prihajamo iz različnih okolij. Tudi imamo različna mnenja, kar je v končni fazi tudi prav. Tudi parlament naj bi bil temu namenjen. Sam prihajam iz delavskega okolja, iz Hrastnika, iz Zasavja, rdečih revirjev, na kar sem ponosen, ki so bili znani v preteklosti po svojih borbah delavstva v teh krajih, kjer se je v glavnem kruh služilo na dva načina; globoko pod zemljo, v težkih pogojih so bili knapi, na drugi strani pa glažarji, ob težkih pogojih – vročina pri peči in vse to. Skupni imenovalec vseh teh, ki so si na ta način služil kruh v našem kraju, je bil pa to, da so vsi delali težko delo in sicer za borno plačilo. Zato smo tudi znani, z naših koncev, po štrajkih, pred prvo, pred drugo in pa tudi po drugi svetovni vojni, z eno samo željo za izboljšanje pravic in neko normalno plačilo, s katerim boš lahko preživljal svojo družino. Ljudje v teh krajih imamo precej nekega zgodovinskega spomina, smo ponosni na svojo zgodovino, ponosni pa tudi na obdobje narodnoosvobodilne borbe. Ne vem, morda zaradi tega kameradšafta, ki nekako velja pri nas; pri knapih nisi imel drugega kot kamerada, da ti je pomagal, če se je kaj naredilo, smo tudi toliko večji odziv imeli pri vključevanju v narodnoosvobodilni boj. Sredi Hrastnika imamo kostnico, spomenik, na katerem je vklesano preko 400 imen naših sokrajank in sokrajanov, ki so izgubili življenje v drugi svetovni vojni. Nekako več, dobra polovica, kot aktivni udeleženci v oboroženem odporu, vsi ostali pa so svoje življenje izgubili v taboriščih, med mučenjem, po zaporih. Ta imena lahko preberete, med njimi so moški, ženske, otroci, cele družine. Spoštovani gospod minister, zakaj vam to govorim? Koncert, ki ste ga danes omenjali, ki je bil, pa ni bil, pa nikoli ne bo, že samo, kar ste naredili s to odločbo, se to ne bi smelo pri nas zgoditi. Preprosto se to ne bi pri nas smelo zgoditi. Kaj pravite, gospod Hojs? Kako se svojci teh ljudi pri nas, ki sem jih omenil, preko 400 jih je, kako se počutijo, ko v naše kraje na široko odpirate ponovno vrata promoviranju ustaštva, ki na koncertih pozivajo k nasilju, uvajajo neko ikonografijo in ki posega v mračna leta druge svetovne vojne in hkrati poveličuje ta zločin režim ustaštva? Vam bom jaz povedal, kaj. Kar z nekaj sem govoril in so bili zelo razočarani nad tem, kar se dogaja 70 let po osvoboditvi. Pri starejših, ki so to doživeli, se pojavlja strah, ogorčenje, jeza, mešanica vsega tega, kar vam razlagam. Predvsem pa se vsem pojavlja vprašanje, spoštovani gospod minister – zakaj? Zakaj? Čemu? To je tudi moje vprašanje. Čemu je bilo potrebno to? Ne vem, ali nam gre v tej državi predobro, ker živimo v neki varni državi, kar je danes hudičeva redkost. Ne vemo, kaj imamo. Živimo v varni državi tudi zaradi dobrega dela policije, s katero ste neprestano v konfliktu. Ne vemo, kaj imamo, da grem katerokoli uro v dnevu, grem lahko v katerikoli del te naše lepe dežele, se sprehodim, pa mi ni strah, da se mi bo kaj naredilo. Ali vam to ni všeč? Minister za notranje zadeve na funkciji, katero opravljate, naj bi poskrbel, da se državljani in državljanke počutimo varne. Dočim s svojimi dejanji, kar počnete, sejete strah med ljudi. To ni dobro. Tudi to je razlog, zakaj mislim, da niste primerni za ministra za notranje zadeve. Nekaj kolegov in kolegic je že omenilo, da so imeli kar nekaj težav pri tem, kako naj vas danes imenujejo: ali ste to minister v odstopu, odstopljeni minister [[...]]Glede na vse, kar se je dogajalo s to burko z vašim odstopim nepreklicnim, se mi je zdelo, da naj bi bil najbolj blizu temu še izraz minister na prisilnem delu. Minister na prisilnem delu, ki mora opravljati delo, ki ga ne želi opravljati. Pa ne bom s tem parafraziral, bom vas imenoval z imenom in priimkom. Gospod Aleš Hojs, upam, da to še drži. Danes je že kolegica Tina Heferle omenila pa vas vprašala. Sam sem delal na kadrovskem področju kar lep del svoje poklicne kariere, zato me je tudi malo zanimalo okrog tega vašega odstopa – po zakonodaji. Edina stvar, ki jo govorijo okrog vašega odstopa – ne vašega, ampak tudi ministrov –, je ta 115. člen, ki ima en sam, sam stavek. Vam ga bom ponovno prebral. »Funkcija predsednika Vlade in ministru preneha, ko se po volitvah sestavi nov državni zbor, funkcija ministrov pa tudi z vsakim drugim prenehanjem funkcije predsednika vlade ter z razrešitvijo ali odstopom ministra, morajo pa opraviti tekoče posle do izvolitev novega predsednika vlade oziroma imenovanje novih ministrov.« Spoštovani minister, nikjer nisem našel nobenega poglavja, ki govori, da mora predsednik Vlade odpreti neko kuverto. Ga nisem našel. Ne vem, me boste dopolnili. Nisem sicer pravnik, ampak ga nisem našel. Nikjer ne piše o neki kuverti. Sploh je zanimivo, ta kuverta, ko sem malo spremljal dejanja zadnjih nekih mesecev, vas kar spremlja. Tako bi lahko rekel, da se mi je pojavila neka ideja za to koalicijo, da si lahko dodate nek nickname koalicija kuverta. Ne vem, poštarji imajo težave z izročanjem neke kuverte predsedniku Vlade. Javni razpis za nabavo zaščitnih sredstev v večmilijonski vrednosti, neke odprte, številne kuverte so ostale neodprte. Odprle so se pa ta prave kuverte: naših, žlahte; mama, ata, strici, prijatelji, strankarsko kompatibilni ljudje, ki imajo firme, ki so imeli par tisoč evrov, so dobili milijonske posle. Ne vem, običajno navadni ljudje, ko omenjajo politike pa kuverte, pomislijo na korupcijo. Zanimivo, tudi mislim, da je ena članica Vlade, ki je trenutno v neki korupcijski aferi v preiskavi KPK. Zadeva je sicer absurdna, ampak smo jo poslušali zadnji mesec, celo poletje. Nenazadnje, tako kot sem rekel, je pa nedopustno tudi to, da je ta neodprta kuverta, ki naj bi bila razlog, da morate opravljati delo, ki ga ne želite. Ki ga ne želite. Jaz bi vam, spoštovani minister, na srce položil samo to, če kaj, v tej državi smo imeli tudi na podlagi prejšnjega sistema, ki je kar visoko kotiral delavske pravice, imamo tudi dobro urejeno delovnopravno zakonodajo. Nikjer, če nimate v Zakonu o vladi urejenih teh postopkov, jih imamo urejene v Zakonu o delovnih razmerjih, ki tudi nikjer ne omenja neke kuverte pa nekega predsednika ali direktorja, ki mora to kuverto odpreti. Nihče, gospod Hojs, vas ne more zadrževati v tem državnem zboru in vas prisiliti, da opravljate funkcijo, ki je ne želite opravljati. Pa bom pustil razloge. Ne želite, niste sposobni, karkoli je bil razlog vašega nepreklicnega odstopa. Nihče vas ne more držati. V Sloveniji nimamo sužnjelastništva. Tudi Ivan Janez Janša vas ne more prisiliti, da opravljate dela, ki vas ne veseli več, za katerega ste nepreklicno odstopili. Bom končal. Zato vam predlagam, na podlagi tistega, kar sem rekel, pa preverjeno lahko mirno vstanete ta moment, greste proti izhodu, brez kakršnihkoli pravnih in tudi finančnih obveznosti lahko zapustite to delovno mesto. Samo še stavek, mislim pa, da v veliko veselje velike večine slovenskih prebivalcev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Anja Bah Žibert. Mislite, da ste bili narobe razumljeni v svoji razpravi? Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da pač kolega ni dobro poslušal ali pa ni dobro razumel. Ne vem, od kod njemu [[…]]Pač, ker sebe čutim, tako kot sem povedala o koncertu Thompsona. In vi danes govorite o promociji ustaštva in tukaj sva se res zelo narobe razumela. Sem povedala, da je bila želja po koncertu organizirana v času vaše vlade. To je bila želja. In da je padla odločitev sodišča. Po navadi ste vi tisti, ki najbolj govorite o tem, da je treba sodišča spoštovati. In ne govoriti, da mi promoviramo ustaštvo. Zdaj se pa odločite, ali je treba sodnike zamenjati, ali je mogoče treba nastaviti tiste, ki se slikajo z vami z rdečo zvezdo, ali pa spremenite zakone. Ampak tako to je. Odločitev sodišča se je spoštovala. Kar se tiče pa zgodovine, spoštovani. Mislim, da ni ravno res, da moramo biti povsem ponosni na svojo zgodovini. Predvsem se moramo iz nje kaj naučiti. So bili tudi zelo črni časi te zgodovine, na katere ne moremo biti ponosni. Vabim vas, spoštovani kolega, ki ste ravno iz Zasavja, da greva skupaj enkrat v Hudo jamo.
Hvala lepa. Zdaj, imate repliko ali [[…]]? Samo pojasnim, ker je replika na repliko, gospod Soniboj. Replika na repliko je mogoča samo, če predsedujoči oceni, da je potrebna, tako da vam dovolim triminutno repliko. Izvolite. A postopkovno imate? Potem pa naj bo res postopkovna, da ne bo v resnici replika na izvajanje gospe Anje Bah Žibert. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Sicer ne vem razloga za to repliko, nisem z besedo omenil gospe Bahove, ampak jo pa že poslušam kar cel dan, no. Prosil bi, da jo opozorite, da naj neha s tem naslavljanjem, da česa ne razumemo. To je danes že ne vem kolikokrat izjavila: vi niste razumeli. Ta nas ima za norca vse, ki sedimo na drugi strani. Nismo, imamo različna mnenja. Vas pa prav dobro razumem, tudi slišim dobro zaenkrat, gospa. Hvala lepa.
Hvala lepa. To ni bil postopkovni predlog, ki bi govoril o rabi poslovnika, tako da na tem mestu ne morem posegati kot predsedujoča v besedoslovje ali pa izrazoslovje gospe Anje Bah Žibert. Je pa že pred mano gospod Tanko s tega mesta opozoril, pa apeliram na vse vas, da ne uporabljate takih izrazov, kot so, me ne razumete, ne dojamete ali pa tako naprej, da smo spoštljivi do vseh, tako da se pridružujem temu opozorilu gospoda Tanka. Če lahko nadaljujemo z razpravo. Gospod Marijan Pojbič ima besedo, pripravi se gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Najprej moram povedati sam, da Aleša Hojsa, ministra za notranje zadeve, podpiram. Podpiram ga zaradi tega, ker je človek dejanj, ki ga ni mogoče imeti za marioneto, ker svoje delo opravlja odgovorno, strokovno in kvalitetno. Prav to je med drugim tudi razlog, da marsikoga, ki je spisal to interpelacijo, ki ni namenjena niti približno ministru Hojsu, ampak gre za zaščito posameznih interesnih skupin, ki so podaljšana roka določenih političnih opcij, in to sta SD in LMŠ. Danes, ko sem med drugim poslušal gospoda Nemca, ko je govoril, da naj gospod minister začne, če bi že želel, reševati probleme v policiji, ki so – torej, o ministrstvu govorim, policiji v ministrstvu –, da naj spiše zakonodajo, ki bo postavila stvari, če sedaj seveda te stvari niso dobro postavljene. Tu se z njim strinjam in nimam nobene težave, vendar v tistem trenutku, ko se pa začne izvedba zakona, in to so dejstva, pa o tem odločajo ljudje. Ti lahko napišeš zlat zakon, če ga dobijo napačni ljudje, ki imajo politične povezave, v roke, ga bodo zlorabljali. In to se je vseskozi do sedaj dogajalo. Tisoč in en dokaz imamo, da je temu tako. Ker bom se kasneje malo navezal na določena imena in priimke, ker sem si tudi nekaj zapisal, je prav, da ta uvod naredim. Dejstvo je, da noben zakon ne bo rešil ključnega problema, če za tem ne stojijo pošteni, odgovorni in v teh organih nepolitično opredeljeni ljudje. In danes je gospod Aleš Hojs večkrat pokazal eno sliko, kjer vidimo, kam spadajo določeni ljudje, ki bi morali biti absolutno, absolutno nestrankarski in pravični in pošteni. Če potem gremo pogledat po vseh teh zadevah, je, recimo, o NPU bilo veliko besed danes izrečenih in tudi jaz se bom nanj navezal. Kdo je ustanovitelj NPU? Aleš Zalar in Katarina Kresal. Pa si morda postavimo vprašanje, zakaj se je to naredilo. Bom potem poskušal skozi stvari, ki jih imam, pa skozi imena in priimke malo obrazložiti, zakaj to govorim. Podoben primer smo imeli v protikorupcijski komisiji. Se spomnite gospoda Kosa, ko je bil predsednik komisije? Se spomnite malo stvari, kaj se je vse dogajalo? Sedaj se v podrobnosti teh stvari ne bom spuščal. In vem, da danes ta interpelacija nima nobenega zdravega temelja, na katerem bi lahko stala. Aleš Hojs, gospod minister, je danes seciral, do vejice in pike obrazložil, argumentiral čisto vse od A do Ž, vendar seveda, če je ta interpelacija ideološke narave, kar je, potem ti lahko rečeš, karkoli hočeš in nič ne vzdrži. Se pravi, lajaš na luno, ko govoriš o argumentih. Vi, tisti, ki ste interpelacijo spisali, pa namensko sedite na ušesih. Sedaj pa, drage kolegice in kolegi, kot sem že povedal, da ta interpelacija danes proti ministru Hojsu ni interpelacija, ampak je po moji oceni seja za zaščito levičarskih povezav na NPU. Zakaj menim, da je NPU tako pomembna predvsem za stranki LMŠ in SD? Zato, ker je v NPU 90 odstotkov kadrov njihovih in delajo samo na tem, da jih zaščitijo. LMŠ in SD imata na NPU protektorat. Njim se tam ne more zgoditi nič. Njihove rabote, ne bom rekel točko kakšne, so z njihove strani dovoljene. Poglejte si samo [[…]]Recimo, Matjaž, prej si danes govoril – sem ti rekel, da te bom omenil –, kako si lahko ti poslanec Državnega zbora, na drugi strani pa imaš podjetje ali pa tvoja žena, ki posluje z državnim podjetjem. Če to ni problematično, zame je to problematično! Se pravi, tvoja povezava, tvoja funkcija v Državnem zboru je politična, velikokrat dosti koristi temu, da verjetno ta posel obdržiš ali ga pa lahko še nadgradiš. Ne trdim, da je temu tako, ampak predpostavljam, da to ni moralno, da je to nesprejemljivo. Jaz ne bi imel nobenega problema, če bi ti deloval s privatnimi podjetji, ne pa z državnimi. In potem, kolikor vem, imate v Petrolu SD veliko večino vseh ključnih ljudi in potem je tukaj logično, da je potem stanje tako, kot je, in da se stvari tako odvijajo, kot se odvijajo. Potem mi nekdo govori, da to ni politična zgodba, da politika s tem nima nič. Seveda ima! Predstavniki tukaj notri ste podaljšane roke ali so pa so oni tisti tam nekje podaljšane roke te ekipe, ki sedi tukaj v parlamentu; in to ni prav. Pomislite, da je vlada Marjana Šarca za direktorja NPU, to vemo vsi, imenovala Darka Muženiča. Veste sami, da je delal na Uradu za preprečevanje pranja denarja v času, ko je Iran pral denar v NLB za teroriste. In ta gospod Muženič je poskrbel, da je Iran lahko to mirno počel. Nobenega problema, nič se ni razkrilo, nič se ni zgodilo, zato je na tisti funkciji. Se spomnite, kaj je ugotovila Logarjeva preiskovalna komisija? Poročilo je bilo soglasno sprejeto in poslano na NPU, kjer pa je bil direktor – kdo? Darko Muženič. Kaj se je zgodilo? Nič. Nič! Logično, saj je obravnaval samega sebe, Darko Muženič. Domnevno je Darko Muženič imel kot direktor NPU direktno povezavo tudi z Damirjem Črnčcem in to povezavo naj bi imel še danes. Zato se tako krčevito LMŠ in SD borita, da bi se ti njihovi centri moči – veste, iz katerega dela prihajajo, iz ozadja – obdržali. In da bi se tisti isti kadri tam obdržali. To je cilj. Tudi interpelacija danes gre v to smer. Da dokazujete, za kaj gre. Da so oni nedotakljivi, nikomur se ne sme nič zgoditi, nikogar se ne sme zamenjati. Minister mora imeti zvezane roke. On lahko pride tja samo kot nekdo, ki pride tja pa pogleda levo in desno, nima pa pravice niti reči nič, niti napisati nič, nikomur karkoli dodati in tako dalje. Seveda taki ministri so super bili doslej, gospod Poklukar, ki je bil popolna marioneta. Malo se spomnite na LMŠ, kakšne so bile njegove predhodne kvalitete. Ampak ne bom jaz tisti, ki bom govoril o tem, koliko je bil sposoben in koliko ni bil. Je pa bil marioneta, to je pa dejstvo. O tem pa ni dileme. Domnevno je Darko Muženič na NPU tudi vodja skupine, ki je specializirana za pregon desnih politikov, posebno pa stranke SDS. To je neverjetno. Govorim domnevno. Ampak je to neverjetno. Iz kuloarjev se marsikaj sliši. Potem je pa to zelo velik škandal in veliko politično vprašanje. To skupino, poleg Darka Muženiča, naj bi sestavljali še David Antolović, Mitja Gregorc, Tina Pahor in Marko Košir. Tina Pahor je bila že med kriminalisti, ki so v primeru Šircelj želeli zaseči server na SDS. V času petkovih kolesarskih protestov je bila skupaj z nekaterimi sodelavci opažena med kolesarjenjem proti vladi in potem na pijači v enem izmed ljubljanskih lokalov. Zdaj pa vas vprašam, je to za vas nepristranska kriminalistka. Sprašujem vas, ali je to za vas nepristranska kriminalistka. In nekdo govori, da nimamo nobenih povezav! Zato pa ju SD in LMŠ branita. Logično! Zaradi interesa. Potem David Antolović, namestnik direktorja NPU, je znan po tem, da naj bi bil posebni agent za SDS. To je neverjetno! To je politična policija! To ni več policija, ki bi lahko rekel, da je [[…]]To je neverjetno! Potem zanimivo, papirje proti Zdravku Počivalšku za hišne preiskave naj bi podpisoval kar na dopustu. Neverjetno, resnično neverjetno. Mitja Gregorc je eden tistih kriminalistov na NPU, domnevno, preko katerega potekajo informacije na portal Necenzurirano. Naj bi imel direktno povezavo z Vesno Vuković in Primožem Cimermanom – Cirmanom, se opravičujem. Mitja Gregorc naj bi bil tudi eden izmed tistih, ki so prejšnji teden napisali anonimno ovadbo proti Alešu Hojsu, Francu Kanglerju in Ladu Bradaču. Neverjetno, kakšna naključja. Sama naključja! Kriminalist NPU-ja Mitja Gregorc pa naj bi imel tudi popoldanski s. p., saj se ukvarja z izvršbami in nepremičninskimi posli. Več pravnih strokovnjakov, če se verjetno malokdo spomni nazaj, je že dejalo, da je to sporno, vendar zanj to ni problem, saj je na pravi, levi strani in lahko tu počne, kar hoče. Najbolj zanimivo pri tem pa je, zakaj si je kriminalist Mitja Gregorc spremenil priimek. Prej je bil namreč Mitja Milojević. Ali se koga ta človek boji? Ali se je komu zameril ali pa se preprosto sramuje svojega porekla? Ne vem, vprašanje je to. Vprašanje je tudi za nas, ker je na tako pomembni poziciji. Kriminalist NPU-ja Marko Košir preiskuje Mateja Tonina, ker je kot predsednik Knovsa pripravil poročilo glede arbitraže, ki je bilo soglasno sprejeto na Knovsu. Kaj je Tonin, povejte, tam naredil narobe? In recimo, kaj ima ta Marko Košir preiskovati poslance zaradi njihovega glasovanja? To vas sprašujem. Ali vam to nič ne pove? Cel kup je takih stvari, indicev, ki so problematični, ki so nesprejemljivi za demokracijo. Zato, spoštovani kolegice in kolegi, je danes ta interpelacija, zato je danes ta interpelacija. Zato, da branite vaše povezave na NPU, zato, da branite vaše kriminaliste. Zato, da branite Darka Muženiča, Davida Antolovića, Tino Pahor, Marka Koširja in Mitjo Gregorca. Vsi ti pa domnevno delujejo pod dirigentsko palico, vemo vsi koga, ki ga v LMŠ zelo dobro poznajo, Damirja Črnčca. Za Matjaža nimam kaj reči, ker sem ga danes poslušal v njegovih razpravah, na začetku, ko bo moral govoriti 30 minut, predstaviti interpelacijo, je govoril samo 10 minut ali koliko. Se pravi, potem je njegova sposobnost jasna, da bi to zgodbo pripeljal do te točke, sem prepričan, po moji osebni oceni, da tega on sam ni sposoben narediti. Ni. Po mojem je tudi on en sluga, po moji osebni oceni, Damirja Črnčca. Najhuje pa se mi zdi, da je vprašanje, če sam se tega sploh zaveda, to se mi zdi pa še hujše. Ali ni zanimivo, kolegice in kolegi, da vse, kar se dogaja na NPU in v policiji, najprej vedno objavi portal Necenzurirano, novinarja Primoža Cirmana in Vesna Vuković? Ali ni zanimivo, da se je portal Necenzurirano pojavil nekaj tednov pred oblikovanjem Janeza Janše? Ali ni zanimivo, da ta portal nima nobenih oglasov, stalno pa objavlja članke Sveta24 in Reporterja? Ne, ni zanimivo! Gre najverjetneje za družbenopolitična delavca Cirmana in Vukovićevo, ki ne znata in ne želita pojasniti, od kod oziroma kje se financirata, od kje se financira njun portal. Danes je bilo ogromno, ogromno besed povedanih na račun ultradesničarske Nove TV in tako dalje. Sem poslušal, saj zaradi tega sem tudi nekaj stvari umestil. To, kar sem danes slišal, kakšne žalitve za ta TV, se mi zdi, da enostavno ne živimo v istem svetu. Se pravi, nekdo, katerikoli, napiše karkoli drugačnega ali pa pove karkoli po resnici, je skrajno škodljiv za vašo elito in absolutno mora biti tako, kot politkomisarji določijo, kaj lahko pride v javnost in kaj ne; tako kot to delajo na RTV 1, tako kot delajo to na POP TV, tako kot to dela Dnevnik, tako kot to dela Delo, tako kot dela Večer, tako kot dela Mladina. Danes sem – Barteli ali kako je že, ne Bateneli. Kako je? Bandelli. Se opravičujem, Bandelli –, Bandellija poslušal, ko je bral en članek iz Mladine. Pa se še niti vprašal ni, ko je ta papir vzel v roke, ki je neuporaben, kdo Mladino financira, iz kakšnega naslova se financira in kdo je glavni urednik? Repovž. Ga poznate? Ali mogoče nima nič s SD pa s to [[nerazumljivo]]nič? Ko tisti papir dobiš v roke, pa ti mora biti slabo, to te mora biti sram, da kdo sploh kaj takega napiše. Same laži na kubik, ne na kvadrat. Noro, glejte, ko to bereš. Noro! In potem nekdo to uporabi za svoje gradivo, razpravo v Državnem zboru in poskuša pamet soliti in tako dalje, da ti je slabo. Morda bi zdaj poskušal počasi zaključiti, pa se mi zdi prav, da minister in policija o tem, ko sem govoril tudi o tem portalu Necenzurirano, in Furs, prosim, da to pogledajo in da ugotovijo, od kod se ti ljudje financirajo. Od kod se ta portal financira? Nekje mora biti nek razlog, saj ne moreš delovati, če nimaš nobenih prihodkov. To danes javno prosim, da se to zgodi. Pozivam policijo in pozivam Furs, da se preišče, od kod tem ljudem denar? Od kod je žena tega gospoda, ne bom zdaj še enega imena in priimka govoril, nekomu, možu, posodila ne vem koliko milijonov denarja? Od kod ji denar? In tako dalje in tako dalje. Danes vsi smo vseskozi ugotavljali, da se je zgodilo veliko, veliko svinjskih stvari v naši družbi, tako kot smo govorili o tem pranju iraškega denarja – iranskega denarja –, potem kraje pri prodaji žilnih opornic in tu se vidi, da nekdo nekoga ščiti, vseskozi, in se vrtijo isti ljudje. Na vse te ključne pozicije so vedno postavljeni isti ljudje, ki ščitijo, da se čisto nič ne zgodi, da nobena zgodba ne dobi epiloga. Ko se dotakne te strukture kdorkoli, ali je to sedanji minister ali kdorkoli drug, potem je vik in krik in potem je treba interpelirati človeka. Potem je treba vse ustaviti, da se to slučajno enkrat ne bi pripeljalo do konca. Upam, spoštovani gospod minister, da boste vi s svojo avtoriteto, s svojo odgovornostjo, pa v okviru, seveda, svojih zakonskih pooblastil, storili vse in nadaljevali to pot, ki ste si jo začrtali. Imate mojo popolno podporo in da se enkrat stvari postavijo na svoje mesto, da bomo imeli resnično te organe takšne, ki ne bodo izbirali med našimi in vašimi, temveč bodo pripeljali do tistih vrat od rešetk vse tiste, ki zlorabljajo sistem. Zlorabljajo politiko, zlorabljalo levičarsko politiko ali pa katerokoli drugo politiko. To se mi zdi pomembno, to se mi zdi nujno. Vem, da bo še veliko napadov, veliko problemov, veliko težav na tej poti, vendar, ta vlada in ta vladna koalicija se je odločila, da želi delati drugače, predvsem v korist ljudi, ne pa v korist posameznih, ozkih privilegiranih skupin. Zato, spoštovani gospod minister, imate mojo popolno podporo.
Hvala lepa, gospod Pojbič. Morda samo v bran vsem nam, ki imamo po navadi malo krajše razprave, ni dolžina razprave tista, ki vedno odraža kvaliteto razprave, samo za intermezzo. Najprej imamo zdaj postopkovni predlog gospe Sukič. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, gospa Sukič.
Spoštovana predsedujoča, prosim, da opomnite kolega Pojbiča, da je zlorabil to razpravo za to, da je navedel cel kup priimkov in imen ljudi, ki jih ni tukaj, ki se ne morejo braniti in se je vtikal v njihov prosti čas, kje, s kom pijejo, kje kolesarijo in tako naprej. Pravzaprav nam je predočil spisek tistih, ki bodo očitno obglavljeni od človeka, ki sploh ni več minister po 115. členu Ustave. Ampak očitno smo danes slišali pravkar spisek bodočih obglavljenih na NPU in prosim, da ga resno opomnite, ker to je pa precedens vseh precedensov, da v Državnem zboru na podlagi neke teorije zarote poslušamo takšne obtožbe ljudi, ki sploh niso v poziciji, da bi se tukaj branili. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Sukič. To ni bil postopkovni predlog v zvezi z rabo poslovnika. Dobro veste, da se jaz v vsebinske razprave poslancev ne smem vtikati in se ne bom. Tudi gospa Violeta Tomić ima postopkovni predlog. Izvolite. Repliko imate? Za repliko pa nimate več časa, tako da, žal. Gospod Koprivc, vi ste pa želeli? Repliko. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Odzvati sem se želel na te res neupravičene in neutemeljene obtožbe gospoda Pojbiča. Mislim, to je res nesprejemljivo. To, da vi uslužbence NPU naštevate in jim očitate, da so ne vem s kom povezani, in hkrati poveste, da ste jih videli, kdaj in kje so bili na pijači. Mislim, to je res nesprejemljivo. Druga stvar pa glede medijev. Vem, spoštovani člani stranke SDS, da so vam mediji, neodvisni mediji, trn v peti in da jih želite pokoriti. Ampak da pa to tako direktno in neposredno rečete, da je potrebno novinarje preveriti. Mislim, oprostite, gospod Pojbič, to je pa res že kaplja čez rob. Če so kje politkomisarji, so na Novi24TV, ki je edina televizija, ki jo vi spoštujete in ki bi jo radi v vašem idealnem političnem sistemu, ki ga gradite, imeli. Upam, res, da se bo civilna družba uprla in da vam to ne bo uspelo. Se pa vidi, glede na to, da je danes na primer to sejo komentiral tudi na nacionalni televiziji gospod Pirkovič, da se vendarle očitno počasi, korak za korakom, skuša prevzemati tudi uredniško politiko v drugih medijih. Konec koncev, Janez Janša je v začetku 90. let napovedal labodji spev slovenskemu novinarstvu, in očitno v tem tretjem mandatu želi to do konca izpeljati po modelu Viktorja Orbana, ampak kot rečeno, ne bo vam uspelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je sedaj prijavil predlagatelj. Gospod Nemec, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Za razliko od gospoda Pojbiča si ne bom drznil govoriti o sposobnostih le-tega, ampak vseeno gospod Pojbič, imate eno sposobnost. Razkrili ste toliko izjemnih informacij za preiskovalne novinarje, da ste prava zlata jama. Izpostavim samo nekatere. Govorili ste, da je prišlo do obiska med direktorjem NPU in predsednikom Vlade. Kolikor je meni znano, je to prvi predsednik Vlade, razen če je to on počel že kdaj, da bi se dobil z direktorjem NPU. Drugič, točno ste povedali, da je gospod Košir prevzel delovno skupino, ki preiskuje Tonina. Dva. Drugič. Povedali ste, da je gospod Maksimovič prevzel skupino o migrantih, in to na način, da dejansko so se umaknili vsi tisti preiskovalci, ki so delali na za vas spornih vprašanjih. Tretjič, vam povem pa jaz še eno. To skupino ni imenoval gospod Jurič, pa prosim, me popravite, gospod minister, ampak sama Vlada. Torej, a vi sploh veste, kaj počnete? Saj vi sami sebe streljate v koleno! Saj to imamo niz stvari, ki jih lahko zdaj preiskovalni novinarji preiskujejo, kaj ste vi povedali in razkrili.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Nemec me očitno v precej stvareh ni razumel, zato sem prej tudi uvodoma že povedal, kako mnenje imam o njem. Druga stvar. Mislim, da je še kako pomembno, da se tukaj pogovarjamo o stvareh, ki so za to državo in njeno prihodnost ključne in pomembne. Tudi če bodo od tega, kar sem danes povedal, karkoli novinarji raziskali, hvala bogu. Se bo spet kaka pomembna stvar odprla in bomo ugotovili, da so moje besede bile zelo blizu resnice.
Hvala lepa. Besedo je želel gospod Hojs. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz bi se rad odzval na to, kar je povedal gospod Pojbič, predvsem na te žolčne napade, vezane na imena. Očitno poslanci ne smejo imenovati imen posameznikov, zaposlenih na NPU, gospa Sukičeva je celo rekla, kaj koga briga, kje se s kom dobiva, kje kolesari ali nekaj podobnega. Ampak očitno pa mi, ministri pa moramo odgovarjati, kdaj in s kom smo pili kavo tedne, preden smo bili ministri. Ja, to me je spraševal gospod Bandelli. Gospod Bandelli me je spraševal, kdaj in kje in s kom sem pil kavo mesece, preden sem bil minister. Celo več, povedal je, da sem se že takrat zmenil, ko sploh še nisem vedel, da bom minister, kako bomo delali rabote na zaščitni opremi. Ja, glejte vi ste opozicija, vi ste podpisani pod mojo interpelacijo. Druga stvar, ki bi jo rad povedal, je pa tale kazenska anonimna ovadba, o kateri je govoril tudi gospod Pojbič. Kot veste, je to anonimno ovadbo najprej objavil POP TV. Še danes nimam informacije, pa nisem dobil papirja, kjer bi gor bil žig, da je ta anonimna ovadba sploh bila vložena na tožilstvo pa na SDT. Nisem videl tega. POP TV je to objavil. Tako kot je, recimo, POP TV objavil prej informacijo, to je tudi odgovor gospodu Bandelliju, da so v preiskavi Derby banane, preden so tam sploh bili preiskovalci. Neverjetno! Spoštovani poslanci, to pa je zdaj apel na vse seveda. Če vam ni nenavadno ali pa skrajno neprimerno, da policija preiskuje nadzornike, potem je to nekaj neverjetnega. Gospod Nemec, glede na to, kar se zdaj tu bere pa kar se piše, kar slišim, lahko vi pričakujete – pod narekovaji seveda, pod narekovaji –, ne vem, če bo temu tako, da vas bo NPU začel preiskovati, zato ker ste jih nadzorovali. NPU preiskuje očitno gospoda Tonina, tako so povedali, očitno gospoda Mahniča. A si vi predstavljate, kakšen evropski parlament, kjer bi policija nadzorovala, preiskovala parlamentarce nadzornike? Jaz si tega ne predstavljam. Jaz si tega ne predstavljam, tega si ne predstavljam in zato govorimo, po moji oceni, relativno o spolitizirani policiji. Zdaj da ne bo pomote, zakaj menim, da policija ne opravlja svojega dela optimalno, in naj bom tukaj še enkrat jasen. V celem svojem mandatu sem večkrat povedal, da je uniformirana policija, prometna policija vredna svojega zaupanja, da dela stvari strokovno, pošteno, da so se izkazali v času covida in da zaslužijo vse pohvale. Torej ne govoriti pavšalno. Ob tem sem pa seveda povedal, in verjamem, da nisem osamljen v tem, da je pa nerazumljivo, da se nekatere stvari leta in leta ne premaknejo nikamor. Leta in leta stvari, ki jih bi moral opraviti NPU, ali pa kriminalistična policija, ali pa tisti del, ki po mojem mnenju je spolitiziran. Primer Janković in Electa – leta in leta nič. Morda pa res ni nič. Pa primer Derby banane; tudi že čakamo in čakamo in ni nič. A bo kaj ali ne bo, ali ne bo nič. Ali bodo že povedali, a je tam švercal tisti heroin ali ga ni, ali bomo samo na POP TV poslušali, da bodo kamermani prej, preden bodo tam preiskovalci. Ena od afer, ki so v mojem bistvu trdno zamajale zaupanje v policijo, se je zgodila pred davnimi leti. Mislim, da je že dvanajst let nazaj ali pa štirinajst. Ne vem, če se jo spomnite. Sam sem bil takrat trdno v gradbeništvu. Na javnem odpiranju se ugotovi, potem ko se naredijo analizo, da je disketa spremenila barvo. Se spomnite tega primera? SCT in barvna disketa. Na odpiranju ne vem, rumena, čez tri mesece ta disketa postane zelena. Tudi cena je drugačna kar naenkrat v tej ponudbi. Po mojem je petnajst let od tega. Se je kaj zgodilo? Nič se ni zgodilo. Še uspeli niso preiskati, kaj je bilo s tem, da je ta disketa spremenila barvo. Ne vem, če so ugotovili, da tudi disketa zori, kar pomeni, da je najprej bila zelena, potem pa rdeča, tako kot pri kakšnem sadežu. Primer TEŠ 6 – leta in nič. Nič se ni zgodilo še danes. Upajmo, da se bo, končno je zadeva na sodišču. Primer Magajna. Si lahko predstavljajte, primer Magajna. Poslanec v Državnem zboru, ko so vrabci na vejah čivkali, da zato ker je podprl Zakon o RTV, zato ga bodo gospodje iz leve provenience kaznovali. Pa so ga in to zelo podlo. Obesili so mu pedofilstvo, si predstavljate, ali nekaj podobnega. In kaj se zgodi na koncu? Na koncu policija ne najde njegove diskete, računalnika ni. Tistega, kar so ga obremenili, leta blatili, procesirali, na koncu mu ne najdejo računalnika. Ne najdejo mu dokaznega bremena! Je to za vas strokovno? Je to za vas profesionalno ali je to morda politično? Primer Janković in farmacevtka. Leta in leta, na koncu, v tem primeru je treba dati priznanje policiji, na koncu politični del zgodbe prevzame tožilstvo in sodnica, ki seveda zradira pridobljene dokaze. Zradira, ne veljajo več. Je to nepolitično? Primer NPU, poslovna stavba. Se je zgodilo kaj tam? Se spomnite, najem hiše, preplačane anuitete, ki so višje, kot je vrednost objekta, zato da z najemnino na koncu dobiš stavbo povrnjeno. Se je kaj zgodilo? Ne da bi vedel. Primer bulmastifi. Ali se je kaj zgodilo? V letih, nič se ni zgodilo, vse je politično, nepolitično, vse je strokovno, vse je visoka kvaliteta NPU, kriminalistov in tako naprej. No, v primeru bulmastifov so grdo zradirali tožilko, ki je delala na tem primeru. Potem imamo pa kar nekaj primerov, ki pa se je dogajalo in to leta in leta, ampak na koncu ni bilo pa nič od tega. Primer Bratušek. Se spomnite primera Bratušek? Preiskava. Nič od nič, torej politično montiran proces po mojem. Primer Janez Janša. Raje ne naštevam procesov in primerov, ki jih je v teh 30 letih imel – nič od nič. Primer Kangler, moj sodelavec, 18 padlih zadev – nič od nič. Primer Černač. Tudi štiriletna borba na sodnih preiskava, predkazenskih postopkih, šikaniranje in tako [[…]]Nič od nič. Torej spoštovani poslanci, mislim, da je treba tukaj napeti skupne sile, treba je reči bobu bob in treba je dejansko te tri sisteme, o katerih sem govoril, torej policija, tožilstvo in sodstvo, narediti tako, da bo v tej družbi, v tej državi drugače. In to, spoštovani poslanci, lahko naredimo samo skupaj, tako levica kot desnica, če se bomo pogovarjali o tem, kaj se ne da, česa ne moremo, kako so vsi neodvisni, do takrat ne bo nič drugače.
Hvala lepa. Predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana, da se malo zbudimo. Dober večer! Rad bi samo opozoril ministra, mislim, da bi bil čas, sicer me ne preseneča, ker ta minister ne razume, kaj je Ministrstvo za notranje zadeve in kaj je Ministrstvo za pravosodje, da dejansko preiskave usmerja tožilec, ne pa policisti, še posebej v teh zadevah, ki jih je gospod Pojbič omenjal in je razkril dejstvo, da so dejansko premaknili kriminaliste, ki so delali na primeru Mahnič in Tonin zaradi tega, da so jih dali na migrante, da ne bi preiskovali Tonina in Mahniča. To je povedal. Ne vem, če ste razumeli, ne vi ne on. Ampak kakorkoli že, želel sem vam sporočiti sledeče, da v bistvu minister, potem ko ste v SDS prevzeli Finančno upravo, Statistični urad, Urad za preprečevanje pranja denarja, NPU že dvakrat, kljub temu ne razumete razlik, kdo mora kaj voditi in to je povsem, povsem jasno. Veste, kaj je zanimivo pri vsej tej zgodbi? Da je dejansko gospod Pojbič razkril mnoge podatke vaših sodelavcev, v katerih bi jih morali vi v prvi vrsti, vi ste minister za notranje zadeve, vi morate zaščititi vaše sodelavce, ne glede na to, kaj si o njih mislite. Govorim o policistih, o kriminalistih in vseh ostalih navzgor po lestvici. In čudite se, če se preiskave uvedejo zoper politiko. Ampak, spoštovani minister, ali ni po vaše bolj čudno, da ste danes vi preiskovani. Včeraj ste bili preiskovani. Ali ni bolj čudno, da ljudje, ki so preiskovani, sploh dobijo tako funkcijo. Ni čudno, če se preiskuje politiko, politikov je veliko pokvarjenih. Problem je, če pokvarjeni politiki zavzemajo takšno odgovorno mesto. To je problem; ne, da policija preiskuje politiko, ampak da pokvarjena politika vodi policijo. To je pokvarjena država, spoštovani Hojs. In tukaj moramo vsi, kot pravite vi levi in desni, se skupaj boriti proti tem, ne proti levim in desnim, ampak proti pokvarjenim politikom. Tistim, ki dejansko jih preganjajo ne samo z eno ovadbo, to se zgodi vsakomur, ne samo z dvema, ampak z več dejanji, ki jih skozi svojo kariero ponavljajo. Ti ljudje, in ti ljudje, mnogo je teh, danes zasedajo pomembna mesta v vaši vladi. To je problem, spoštovani Hojs. Ostalo je sprenevedanje in pravljice za dober večer.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospa Iva Dimic ima besedo, pripravi pa se gospod Robert Polnar. Izvolite, gospa Dimic.
Hvala lepa. Pozna ura, mogoče že tudi jaz malo slabo slišim, pa se poskušam osredotočati na besede Matjaža Nemca, ki je kot predlagatelj, in na vse opozicijske poslance, ki danes govorijo o tem, da enostavno minister Hojs ni več minister. To poslušam že ves dan, pa še kar razpravljate. Če za vas ni minister, utihnete, vstanete in greste. A ne? Ne vem. To govorite in ponavljate kot eno mantro, vsak tisti, ki začne – ponavljate! Ne vem, se mi zdi, da je ta interpelacija res pomanjkanje dejstev pa tudi idej, za šov ljudi, za večjo razdeljenost pa predvsem za prevlado na levem bloku. To kaže samo to, kdo bo bolj glasen in tisti upa, da bo dobil mogoče kakšen glas več na volitvah ali pa kakšno večjo podporo. Današnja rdeča nit interpelacije je morebitni neodigrani koncert, ki je postal v teh zahtevnih časih, napetih časih res politično vprašanje, prvovrstno, ki prinaša večjo razdeljenost, večjo politično napetost in meni ponovno prinaša, veste, tisto, da koncert ni bil izveden, ampak vi še kar govorite o enem koncertu. Spominja me na tisto zadevo: na neznanem kraju, neznano kje, ob neznani uri – a ne? Teh vaših domnev neznanih je pa res že malo preveč in mislim, da ob tej uri, ob enajstih oziroma skoraj ob pol polnoči, da imajo tudi ljudje že zadosti tega, da ne znate povedati, kaj je narobe. Gledajo nas seveda tudi naši volivci, naši sodržavljani, in glede iranskega denarja mi je gospa napisala tako: »Zaradi oprane milijarde se še sedaj peni voda po Sloveniji, posebno v Ljubljani.«
Hvala lepa. Postopkovni predlog najprej gospa Sukič, izvolite.
Ja, hvala. Ali lahko prosim, predsedujoča, kolegico Dimic opozorite, naj si prebere 115. člen Ustave, preden žali poslance in poslanke, ki danes tukaj razpravljamo. Hvala.
Hvala lepa. Verjamem, da je slišala vaš predlog, tako da ga ne bom ponavljala. Gospa Violeta Tomić, vi imate [[…]]Nimate? Gospod Trček ima repliko, izvolite. [[oglašanje iz dvorane]] A lahko? A se lahko umirite, kolegi iz SDS. Gospa Sukič je imela postopkovni predlog in ne replike. Gospa Tomić je želela repliko in je nisem dala, ker nimajo več časa v Poslanski skupini Levica. Tako je vaše razburjenje odveč. Sedaj pa ima repliko gospod Trček. Izvolite.
Hvala. Kolegica Iva ni bila tukaj ves čas, jaz sem rekel, da osebno se ne ukvarjam več s tem, ali je minister odstopljen ali ni, ker on nam je na nek način povedal, da sta se z Janšo glede tega odstopa hecala. Kako zdaj to preči ustavno problematiko predsednika Državnega zbora, tu je neka druga zgodba. Resnica je, da ste vi Aleša Hojsa iz stranke vrgli ven. Pa kdo ima največ slabega o njem povedati, so vaši bivši partnerji v NSi, gospod Hojs, pa ne bom tukaj ubesedoval, kaj lepega o vam govorijo. Kar pa zadeva iransko zgodbo, je bilo tistih potencialnih proliferaciji manj kot pet, pa še cirkular bi lahko kakšno odrezal. To lahko povem, več ne smem, za razliko od kakšne kolegice, ki lapa karkoli iz Knovsa, čeprav je na zaprti seji. Toliko, da se resno pogovarjamo. Ducat let se je pa pral denar italijanske mafije, pa balkanske mafije, pa se tudi ni nič zmigalo. Tukaj se tudi strinjam z gospodom Hojsom, da bi to bilo treba urediti in tudi, kot je rekel Matjaž, saj verjetno tožilec ne sproži nek postopek, kar malo tako, ne vem, prosto po Pojbiču. Rad bi tudi odgovor, gospod Hojs, ali res obstaja na NPU oddelek za preganjanje desne politične provenience.
Hvala lepa. Besedo je želel [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] gospa Anja Bah Žibert, kaj želite vi? Postopkovno.
Hvala lepa. Predsedujoča, lepo prosim, če opozorite gospoda Trčka. Jaz ne lapam, jaz govorim. Spoštovani kolega in vsi ostali, govorila sem samo tisto, kar je bilo javno in kar je javno. Vaš kolega je pa res zlorabljal stvari in vem, da tukaj nimate argumentov. Ampak gospod Trček, vi se tako na vse spoznate; ko pa ne morete, pa malo zginete.
Hvala lepa, gospa Anja Bah Žibert. To ni bil postopkovni predlog v zvezi z rabo poslovnika in tako kot vas nisem opozarjala na vaš besedni izbor, tudi gospoda Trčka ne bom. Tako lahko nadaljujemo z razpravo. Je želel besedo predlagatelj, če sem prav videla? Gospod Nemec? Ne, se opravičujem, potem pa nadaljujemo. Besedo ima gospod Robert Polnar, pripravi pa se gospod Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospe in gospodje! Republika Slovenija je deklarativno antifašistična, toda fašistične dovzetnosti pridobivajo na Slovenskem neoviran prostor za politično izražanje. Govoril bom pod geslom rečenice, ki se glasi, da normalni ljudje ne vedo, da je vse mogoče. Praktični nasvet nas poučuje, da pametnejši popušča. Ali to pomeni, da moramo svet prepustiti manj pametnim? Da se morajo pametni umakniti na tista mesta, ki se jih manj pametni nikoli ne bodo poželeli? Ali pa to pomeni, da se morajo pametni umakniti, zato da bi manj pametni prispeli natanko tja, kamor so navalili, da pripadejo samim sebi. Pustite jih, da neovirano sledijo svojemu notranjemu glasu. Neumnemu se njegova pustota odpira kot izziv, če smo ga pravilno dočakali. To se pravi, če smo popustili njegovim nakanam ali pa ga enostavno ignorirali, bo v tej svoji lastni pustoti izginil. Vsako neumnost je treba prepustiti njenemu neizogibnemu samouničenju. Stari Grki so, denimo, glede tega imeli vzpostavljene take vrste tankočutne seizmografe normalnosti. Zato so lahko bili posebej navdahnjeni ustvarjalci prihodnosti. Ne očitajte mi, prosim vas, da je bilo zdavnaj, antična drama prežema za celo življenje. Sofoklova Antigona, spoprijem splošnih in kodificiranih načel. Pozabili smo, da je Kreon imel prav gledano s pravnega stališča. Antigonina državljanska neposlušnost pa je bila upravičena s stališča etike in pravicoljubja, za katera ni nujno, da sta kodificirana z zakonom. Zato je danes naša nuja izostritev lastne kritične zavesti. Razumevanje, da je pozicija sodne in izvršne veje oblasti relativna in da so njuni postopki pogosto motivirani z osebnimi interesi. Ti pa so lahko tudi v popolnem nasprotju z javnim interesom, zato je potrebno reagirati v imenu človeškega dostojanstva in humanosti. Za oboje namreč velja, da ni nujno, da sta normirani, zato da bi ju ljudje spoštovali. Slovenija je članica Evropske unije. Evropska unija je zamisel, ki se je rodila iz fizičnega in moralnega opustošenja po drugi svetovni vojni, ki jo je povzročil fašizem. Fašizmu naklonjene besedne in pisne lahkomiselnosti so zato v moderni Evropi skrajno svojevrsten pojav. Pri nas se kažejo v poskusih izenačevanja fašizma in komunizma, pri čemer se grobo in brezsramno izničujeta dve poglavitni fašistični izrojenosti; rasizem in genocidnost. V resnici pa so nepotvorjena narodna sramota, predvsem pa dokaz neprilagojenosti zahodnoevropski civilizaciji. Birokratsko sprenevedanje dela sodne veje oblasti in dela izvršne veje oblasti v primeru mariborskega koncerta kaže na pogubno razpadanje vsakršnih vrednot. Z razpadom spoštovanja človeškega dostojanstva, z ošabnostjo in domišljavim narcisizmom, z butalskim provincializmom, s klansko privrženostjo sebi in svojim se vzpostavljajo pogoji, ko nihče nima pravih idej, kaj storiti. Zato se verjetnost vznika vulgarnega populizma močno povečuje in tudi pogostost moralno sprevrženih dejanj. Najnevarnejši dolgoročni rezultat takega razpadanja je izguba sposobnosti, da prepoznavamo dejanske nevarnosti in jih ločimo od navideznih. Kaj namreč sledi iz splošnega prepričanja, da so vsi enako pokvarjeni? To, da si tisti kratkovidni tribunali, ki pravno teorijo iz dneva v dan precejajo v krivosodno prakso, nekaznovano privoščijo vse, kar jim šine v glavo. Zato ker je dovolj veliko število ljudi postalo dovolj neobčutljivih za razlike med obdolženimi in obsojenimi, med krivimi za grehe zoper spodobnost in krivci za revščino in izkoriščenost, za razlike med drobnimi goljufi, velikimi sleparji in zločinci različnih stopenj. Glasbeni slog protagonista za zdaj še neizvedenega koncerta je bil in je ostal zmes bojda pastirskega rocka, makedonske folklore in trdega rocka. Toda pri Perkoviću nikoli ni bila stvar samo v glasbi. Od vsega začetka je bila njegova glasba stroj za samolegitimiranje in tako sama po sebi stroj za politično izključevanje. Besedila, glasba, scenski rekvizitarij, koncertne izkušnje so delovali kot latentno ideološko besedilo, ki je afirmiralo »mi«, to »mi« pa je bila ideja pravih; pravih nacionalistov in šovinistov, z močnim oporiščem v klerikalni ideologiji, po kateri je tuja vera tudi tuja nacija, tuja nacija pa je v temelju in po definiciji sovražnik. Celoten atrakcijski potencial njegovega parapolitičnega rocka je zgrajen na ideji razdvajanja – na nas in na njih. Prvo hrvaško rodoljubno grlo je z leti postalo ikona ustaške idolatrije, ki po svetu prepeva vesele deseterce o koncentracijskih taboriščih. Do danes se še ni povsem razjasnilo, na katere njegove klavske uspešnice se nanaša svoboda govora, na katere pa ne. V enem od borbenih songov poveličuje ustaške zločince Pavelića, Luburića in Francetića, proslavlja klanja in množične poboje Srbov in izraža upanje, da bodo krdela psov spolno občevala z materjo takratnega predsednika hrvaške vlade in materami njegovih volivk in volivcev. 100-odstotni Hrvat, ustaški simpatizer, narodni guslar. Večina držav Evropske unije mu prepoveduje nastope, ker ne razume njegove poezije, mislijo, da je neofašist, da razpihuje rasizem in mednacionalno sovraštvo. Ne dovoljujejo mu prepevati ustaških poskočnic, on pa jim pojasnjuje, da jih ne poje z zlimi nameni, ampak čisto poduhovljeno, folklorno, z rafiniranim estetskim bistvom brez družbene pogojenosti, človek bi rekel larpurlartisitčno, da je vse skupaj izven sleherne dvoumnosti rodoljubna poezija brez namigovanj in primesi nasilja ali negativnih emocij. Perković je bil na Hrvaške v določenem obdobju dobesedno državni ceremonialni umetnik, toda takšna pozicija se je morala soočiti z realitetami onkraj meja njegove države. Tamkaj je namreč obravnavan kot tisto, kar tudi v resnici je, ultranacionalistični ideološki orator, ki koncerte začenja s prvo polovico fašističnega vzklika, če pa je publika dobro razpoložena, jo še dodatno razvedri s pesmicami o ustaških koncentracijskih taboriščih. V normalnem svetu v zvezi z njim ni alternativnih resnic, zato se mu dogajajo prepovedi koncertov v civiliziranih srednjeevropskih državah, kakršne so Avstrija, Nemčija ali Švica, ker ga prepoznavajo kot ekstremista, čeprav je del hrvaškega državnega protokola. Ne more pa se mu kaj takega zgoditi v Sloveniji. Toliko o srednjeevropski orientaciji slovenskega konservativizma. V državi, kjer se vsaj malo spoštujejo tako imenovani pozitivni zakoni, ki prepovedujejo razširjanje fašistične propagande, bi moral biti njegov koncert povod za urgenten angažma organov državne represije. Toda Upravno sodišče in Ministrstvo za notranje zadeve sta se odločila pooblaščeno skrbeti za Perkovićeve človekove pravice, tudi za njegovo moralno podobo kajpada, in v tem smislu zahtevati spoštovanje svobode zbiranja in združevanja, svobode govora in Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic. Tako smo izvedeli za stvar, ki po vsem, kar smo videli in slišali, verjetno predstavlja juristično inovacijo. Sodišče in ministrstvo skrbita za Perkovićeve človekove pravice, tako da ne sme nihče skruniti njegove časti in ugleda, ampak morata čast in ugled ostati takšna, kakor sta zamišljena in definirana. Proslavljeni hrvaški rodoljub ima po tej logiki moralno pravico, da se ga ne povezuje z njegovo lastno ustvarjalnostjo. Sodišče in ministrstvo sta se odločila zaščititi Perkovića pred ustaškimi nagnusnostmi, ki jih na svojih javnih koncertih prireja ta isti Perković. Zakaj se torej celotna operacija vodi pod firmo zaščite človekovih pravic? Zato, ker ima razigrani domoljub pravico na svojih koncertih poveličevati ustaške zločince in pozivati na klanje Srbov, vendar ga nihče ne sme in nima pravice prikazovati ali pa ovajati kot propagandista ustaških klavcev. Perkovićev glas bo tako lahko na slovenskem do mile volje klical k množičnim pokolom Srbov ravno zato, ker pevec trdi, da tega ne zagovarja in ker se pozibava v zdaj že klasični strahopetni pozi vseh ustašofilov. »To, da pojem v slavo ustaških klavcev, nima z menoj nobene zveze. Kadar nastopam kot ustaš sem izven sebe.« Res nerodno! Sprejemanje perkovićevske hipokrizije kot občega načela se utegne reflektirati na splošno državno stanje, predstavlja modus vivendi tukajšnje državotvorne ideje, dostojanstveno travmo, ki ne izgublja intenzitete in srečno stremi k večnosti. Obstaja pa še nekaj, kar je še bolj licemerno, licemernejše od prepovedi in njene razveljavitve in od Perkovićeve kvazi ideologije. To je, kadar se ga brani z argumenti človekovih pravic svobode zbiranja in združevanja in svobode govora, kadar se guslarja, ki svojo priljubljeno gradi skozi izključevanje, brani z argumenti in retoriko varovanja človekovih pravic. Takšno početje prakticira aktivnost, v kateri sta se sodišče in ministrstvo izmojstrila. Žali namreč našo inteligenco, zato je ključno napraviti razliko med simboličnim in materialnim, med diskurzom in institucijo. Protislovno je namreč, da problematične pesmi, parole, simboli in konflikti v sferi kolektivnega spomina odvračajo pozornost od problematičnih institucij, v katerih so slabe stvari zacementirane. Država je tako sama po sebi problematična, protislovna in neartikulirana. Simbolični diskurzi, politična praksa, pa tudi nekatere državne institucije zanikajo njene protifašistične temelje. Gospe poslanke, gospodje poslanci, ustaštvo je arhetip kolaboracije in vsako simpatiziranje z njim ima neposredno povezavo tudi z našo takratno situacijo pomladi 1941. Položaj takrat ni bil niti malo udoben in varen. Slovenci smo bili, naj se zaradi mnogokratnega ponavljanja reč sliši še tako obrabljena, takrat res določeni za dokončno etnično ukinitev. Nacifašistični aparat je bil pripravljen dejanje izvesti po hitrem postopku, brutalno, brez izbiranja sredstev in celo najmanjše upiranje je bilo zato igra z lastno glavo. Hitlerjevski stroj je uspel že kar v prvih nekaj mesecih prebivalstveno dodobra izprazniti Kozjansko, izseliti nekaj deset tisoč Štajercev, predvsem inteligence z duhovništvom vred. Ljudje so prebirali rdeče plakate, z bekanntmachungami o postreljencih, konzumirali grde besede in zaušnice, če so v šoli poskušali govoriti po svoje. Vse to nelepo in zares mrakobno, strašljivo doživetje vojne, je kasneje pri umevanju odločitve leta 1941 dodajalo kontekst, ki ga kdo, ki vsega tega ni izkusil na lastni koži, še danes ne zmore zaznati. Odločitev za dejavno in skrajno tvegano vztrajanje pri slovenstvu tedaj ni bilo kabinetno ali pa politikantsko vprašanje. Kdor se je odločil tako, je svoje življenje zavestno postavil na kocko. Političnim dejavnikom v Sloveniji, ki žele v svojo današnjo korist častiti odločitev za prostovoljno politično vojaško in policijsko kolaboracijo slovenskih državljanov s fašističnimi okupatorji v času 2. svetovne vojne, se je danes v veliki meri posrečilo slovensko javnost speljati na zmoten tir razmišljanja o upravičenosti tiste žalostne odločitve. Kar precejšen del javnosti sprejema njihovo tezo, da je šlo za odločitev med dvema zloma, med fašizmom in komunizmom. Kolaboranti so se baje odločili za manjše zlo – za kolaboracijo v boju proti večjemu zlu, proti komunizmu. Po sedmih desetletjih, v luči konca komunizma in zmage liberalne demokracije, je videti logično, da je bila izbira kolaborantov pravilna tudi v času okupacije, četudi je bila v nasprotju z zgodovinskim okvirom vojne Združenih narodov, ki je bila vojna proti fašizmu. Kolaboranti naj bi bili celo modrejši in daljnovidnejši pri ugotovitvi pravega sovražnika. Ta logika se je pretihotapila v današnja politizirana razmišljanja, ker se ji je posrečilo zabrisati dve drugi zgodovinski dejstvi, ki sta zares temeljni za vrednotenje odločitve za storjeno prostovoljno kolaboracijo. Prvo je dejstvo okupacije same, ki pred vse okupirane državljane postavlja vprašanje o njihovi državljanski zvestobi ali nezvestobi. Prostovoljna kolaboracija je v vsakem primeru kršenje državljanske zvestobe in jo kazenski zakoniki načeloma obsegajo v kategoriji veleizdaje. Drugo dejstvo pa je napačno identificiranje obeh temeljnih ideoloških blokov, ki sta si na Slovenskem, na slovenskih tleh v modernem času stala nasproti. To nista bila fašizem in komunizem. Fašizem je bil navzoč kot okupator. Nasproti sta si stala specifično slovenski radikalno desničarski in ekskluzivne oblasti navajeni politični katolicizem ter specifično slovenski socialistični oziroma revolucionarni socializem. V zgodovinskem položaju naroda se je kot neustrezen izkazal prvi, ko se ni odločil za odpor, marveč za prostovoljno kolaboracijo, kakor je iz zgodovine ni mogoče izbrisati. V slovenski zgodovini ostaja kot pravno in moralno nedopustno dejanje. Prednost drugega pa je bila, da se je za odpor odločil in tako ravnal ustrezno narodovemu položaju, njegova neustreznost je bila dolgoročnejša. Svoj veliki prispevek v narodovem odporu je po osvoboditvi napadene države in rešitvi naroda pred smrtno nevarnostjo vložil v revolucionarno uresničevanje svojega družbenega načrta, ne izključujoč nasilje. In tu se je končno izkazal kot zgodovinsko neustrezen. Zato, gospe in gospodje, tisti, ki pozabljajo na preteklost, so obsojeni na to, da jo ponavljajo. Spoštovani gospod minister, vi ste pred tremi meseci odstopili. Takrat sem osebno to ocenil kot dejanje racionalnega častivrednega moža. Zdaj se je v treh mesecih ta vaš odstop prelevil v burlesko, ki je lahko zanimiva samo po svoji nižjerazrednosti, v jaro kačo brez konca in kraja, popolnoma neustrezno in neprimerno funkciji, ki jo opravljate. Mislim, da lahko mirno odidete v nepristransko čistilnico časa; in ne skrbite, čas vam bo pravičen. Svetišče države, v tem primeru Ministrstvo za notranje zadeve, pa naj ostane prazno za sprotno moralno in delovno snažnost političnih izmen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Ljubo Žnidar, pripravi se gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister, kolegice in kolegi, vsem prav lep pozdrav še z moje strani! V vseh dosedanjih interpelacijah noben interpeliran minister ni bil tako brez skrbi, kot je danes lahko brez skrbi danes interpelirani minister gospod Aleš Hojs. V interpelaciji mu očitate glede koncerta Thompsona, ki ga ni bilo in ki ga ne bo, in glede odločbe, ki jo je izdala upravna enota kot upravni organ. Ta odločba je bila izdana v skladu z zakonom, ta odločba je bila izdana v skladu z odločitvijo sodišča. Kakorkoli na kakršenkoli način bi se tu zraven vmešal gospod minister, bi bil kriv. Tako se pa ni, ker je vse v skladu z zakonom in je vse v skladu z odločbo sodišča. Pika. Po drugi strani bi pa rekel, da je današnja interpelacija zame, pa mislim, da tudi za vse slovenske državljane, zelo koristna. Zelo koristna! Kajti današnja interpelacija pokaže določene rezultate, pa bom kasneje povedal, kakšne. Prejšnja vlada doživi prvi šok 27. januarja letošnjega leta. Odstopi premier Šarec, z danes na jutri, niti svojih koalicijskih partnerjev ni obvestil o svojem odstopu. Tako strahopetnega odstopa mislim, da še v zgodovini Slovenije ne vem, če že je bil kak takšen primer. Vsi koalicijski partnerji naslednji dan iz medijev izvejo, da je premier odstopil. Niti partnerjev, svojih koalicijskih, s katerim so skupaj snovali, gradili program, sedeli iz dneva v dan skupaj, jih ni obvestil. Naslednji šok je bil, ko je gospodu Janezu Janši uspelo sestaviti vlado. Ampak dobro, en nov velik problem. Seveda bi rekel, da naslednje nezadovoljstvo leve opcije je, da dejansko vsi ministri začnejo dobro delati. To je pa zdaj največji trn v peti in zdaj enega po enega je treba likvidirati, mu dati kakšno hišno preiskavo, ga medijsko linčati, ga osebno diskreditirati; skratka, dovoljeno je tukaj vse. Ta zadnji šok, ki pa je najbolj boleč in to je tudi srž te interpelacije, je, da minister Hojs pogleda okrog sebe, kakšne ima sodelavce. Kako se delo meri v gospodarstvu, vsi zelo dobro vemo. Konec leta se potegne črta, se naredi finančni obračun, če je pokazatelj plus, če nekaj evrov ostane, potem je družba delala dobro. Če pa se pojavi minus, pa pomeni, da je družba delala slabo. V javni upravi v službah, ki so v državi, ki se jih ne da meriti finančno, so pa drugi načini merila uspešnosti dela in če prideš kot minister v resor in dejansko nimaš podatkov, kakšna je uspešnost dela, naročiš revizijo. Dajte mi rezultate vašega preteklega dela na mizo. Gremo zdaj po vrsti. Dajte mi na mizo, kakšni so rezultati preiskav nepravilnosti v bančnih krajah. Vemo, da je iz bank bilo ukradenih nekje med 4 in 5 milijardami evrov. Koliko je tu oseb v postopkih, koliko je obsojenih in tako naprej? Potegnemo črto, kakšen je rezultat. Nula, nula je rezultat. Nula! Gremo naprej. Milijardo opranega iranskega denarja. Prvo, kar je, gre za mednarodno nedovoljeno dejanje, kot drugo pa vemo, da se za takšen posel izplačuje zelo velike provizije. Strokovnjaki ocenjujejo tudi do 40, 50 procentov in to se je dogajalo in odvijalo v Sloveniji. Koliko je v tem primeru v postopkih, koliko je bilo obsojenih? Potegnemo črto, rezultat nula. Nula je rezultat! Gremo naprej. Poznani družini v Sloveniji je bilo odpisanih preko 40 milijonov evrov. A je to velik denar ali je to majhen denar? Malo sem se z matematiko poigral. V Sloveniji je cirka 500 tisoč družin. Zdaj pa 500 tisoč družinam odpišemo 40 milijonov. Tukaj sem kar svoje kolege moral poprositi, da smo te ničle prešteli. Veste, kakšna številka je to, če bi vsem družinam v Sloveniji odpisali tak dolg? 20 tisoč milijard. Če smo vsi enaki v Sloveniji. 20 tisoč milijard! In kakšen je rezultat? A je kdo tu v postopku, a je bil kdo obsojen? Potegnemo črto, rezultat nula. Nula je rezultat. Gremo naprej. V vseh teh letih je bilo v zdravstvu veliko dogovorjenih kraj, tudi preiskovalka v Državnem zboru je potekala. Koliko je bilo obsojenih, koliko je postopkov tu odprtih? Potegnemo črto – rezultat nula. Da ne naštevam tistih deset primerov, ki jih je minister gospod Aleš Hojs naštel. Naštel sem samo te največje, ki so najbolj finančno oškodovale državo Republiko Slovenijo. Je pa še ogromno takih primerov, ko potegnemo črto, rezultat preiskav, obsodb – rezultat nula. Ne morem oceniti dela policije, tožilstva, sodstva, ker teh resorjev ne poznam, znam pa oceniti rezultate njihovega dela. Pa zelo dobro vem, da so tako v policiji, tako v tožilstvu in tako v sodstvu izjemno sposobni ljudje. Ampak ti ljudje so v orkestru. V orkestru vladajoče opcije. Vladajoča opcija, to se pravi aktualna vlada, pa dirigira. In vsi ti so bili dirigirani. Mižite na eno oko, dajte ta primer v spodnji predal pa ga ne odpirati deset let. Tega primera se pa ne smete dotakniti, je prepoved kakršnegakoli dotikanja in tako naprej. Skratka, to pa niso več tako enostavne stvari. Ker vem, da so kadri na vseh teh pozicijah strokovni, sposobni in bi lahko te primere, če bi jim bilo to dovoljeno, z lahkoto rešili; bi ter primere rešili in bi danes imeli pod črto kakšen rezultat. Niti enega nimamo. Niti enega! Seveda bi rekel zdaj, da je največja nervoza tu, ker kaj pa prinese ta revizija vseh teh postopkov. Prinese, da bo prišlo na plan, kateri, v katerem času so bili vpleteni v te nepravilnosti. Mislim, da se marsikateremu v naši državi tresejo hlače. Ne samo hlače, rit se jim trese. In se jim močno trese, ker to so velike stvari in to so velike kraje. In tu je ta nervoza in tu je zdaj bumerang današnje interpelacije na ministra, ki bi pač rad malo videl, kaj dejansko se dela in kakšni so rezultati. Poglejte, namen te interpelacije ni samo ta koncert in ta odločba, ampak ima veliko in globoko ozadje. Kdor bo v Sloveniji karkoli poskušal, bo na tak ali drugačen način diskreditiran. Na tak ali drugačen način. Silom ali milom. Mislim, da nekje smo pa zelo dobri. Imamo pa dobre rezultate – lažne ovadbe. Tu smo pa zelo dobri. Tu imamo pa odlične rezultate. Lažnih ovadb imamo pa nešteto. Pa tudi pri servisiranju Kanglerjevega traktorja smo bili dobri. Res je že v letih in potrebuje malo več servisa pa je bilo treba 18 ovadb napisati. Tam smo bili pa dobri. Tako da spoštovanje do njegovega traktorja. Zdaj pa mogoče še samo za konec eno zadevo. Bi rekel en rek, ki v Sloveniji zelo dobro drži, da laž ima desetkrat večjo medijsko učinkovitost kot pa resnica. Zdaj mi je zelo jasno, zakaj se na veliko govori, da ima leva opcija pod oblastjo medije. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Robert Pavšič, pripravi se gospod Samo Bevk. Izvolite.
Dober večer vsem skupaj! To, kar zdajle poslušamo, je čisti prikaz neke trivialnosti, banaliziranja, politične naivnosti in pa teatralnosti. Je pač očitno nekatere stvari potrebno ponoviti večkrat. Na primer tole, vlada Marjana Šarca oziroma Marjan Šarec je odstopil zaradi načelnosti, ta vlada pa je nastala samo iz enega samega razloga in to je oportunizem. Če prejšnja vlada ne bi odstopila, kar nekaj poslancev, ki so danes bili zelo glasni, sploh ne bi sedeli v tem zboru. In potem slišimo, odpis dolgov. Mogoče sodišča komu res odpišejo dolgove, vi pa ste jih uspeli v treh mesecih pripisati vsem, celi državi. Dobro delate. Ja seveda lahko dobro delate, če najamete 7 milijard evrov kredita, ustvarite 4,6 milijarde deficita, ne 4,2, 4,6, ker moramo prišteti še tisto, kar je ostalo od prejšnjega proračuna. Če tako transparentno in učinkovito nabavljate izvrstno zaščitno in medicinsko opremo, ki je potem popolnoma neuporabna, na napačnih osnovah, to potem zagovarjate, se Vlada pod to podpiše, potem celo se ugotovijo v tem poročilu neke napake, ampak se jih ne popravi. Pri nas je, ne pri nas, pri vas je resnica tako relativen pojem, da se ne da niti razmišljati, kaj šele govoriti o tem. Noben minister na interpelaciji ni bil tako brezskrben, kot je ta. Seveda ne, ker je že odstopil. On je svoje že naredil. Ampak mene bi pa na njegovem mestu skrbelo, pa tudi vas, zaradi vseh teh ljudi, ki so danes pa prejšnje petke hodili okrog parlamenta pa vam poskušali nekaj povedati, ampak to so itak neki marginalci, pa levičarji, pa lenuhi, pa ne vem, kaj še vse. Najlažje je tako razmišljati pa diskreditirati ljudi samo zaradi tega, ker hočejo nekaj povedati, pa vi nočete slišati. To današnje dogajanje okrog ministra me spominja na eno in edino osebo, ki na tem planetu zmore enkrat priti dvakrat; Aleš Hojs je očitno Chuck Norris slovenske politike, kljub nepreklicnemu odstopu, je še vedno tam, kjer je bil. Ampak še več, po odstopu je še bolj udarno in zavzeto nastopal. Po odstopu. Zakaj? Po njegovih besedah ali pa vaših, nič od nič se ni zgodilo na ministrstvu oziroma na policiji na preiskovanju. Ja pa, zakaj se ni nič zgodilo? V zadnjih 30 letih se ni nič zgodilo. Kdo je tukaj notri že 30 let, kater politične struje ustvarjajo to zakonodajo, na katerih se vse skupaj izvaja že 30 let? Zmenite se med sabo pa najdite rešitve! 30 let se je sprejemalo invalidno zakonodajo in zdaj se vsi čudite, ker ne deluje. V petnajstih letih se je podvojilo število predpisov. Vi se smejite. Seveda se smejite, ker vam je to smešno. Ustvarili ste, namenoma ali pa vas je kdo zavedel, tak sistem, v katerem je vse mogoče in se da skriti in da kaj pripeljati okrog ovinkov v žepe tistih, ki so na vaši strani. Govorite o spoštovanju. Takšnih žalitev, kot sem jih danes slišal z vaše strani do vseh tistih, ki drugače mislijo, jih nisem že dolgo slišal, pa sem že vajen. Jaz sem se pač odločil za politiko, moram razviti malo tolerance, pa ne smem biti toliko občutljiv, ampak, ne mi vi govoriti o spoštovanju. Ali vi spoštujete svojo besedo, spoštujete svoje kolege, spoštujete drugačne misleče? Seveda, ker SDS je sinonim za spoštovanje! In; ali razumemo današnjo tematiko, koncert? Saj ga sploh še ni bilo. Saj ni problem v tem, ali je koncert bil ali ne, koncert je povod za današnjo interpelacijo. Brutalno teptanje vseh nekih norm civilizacijskih, diktiranje, manevriranje, to je pa razlog. Očitno ta vlada krši ne samo zakonodajo, tudi Ustavo, 115. člen, krši Poslovnik, 261. člen – okej, Vlada ne more kršiti Poslovnika Državnega zbora, če je tukaj ni, ampak danes minister očitno krši tudi poslovnik. In čeprav sta ti dve kršitvi eklatantni, mi še vedno sedimo tukaj, razglabljamo. Aleš Hojs je odstopil, ker ta država, vsaj na nekaterih segmentih, še vedno deluje. Če bi delovala vsa država, te vlade nikoli ne bi bilo. Zakaj? To je bilo pravzaprav čisto neko retorično vprašanje. Veliko je bilo danes že izrečenih različnih očitkov. Skratka, klasika, kako odvračati neko pozornost od srčike dogajanja. Ampak zmaga pa ta, ki sem jo kar nekajkrat slišal, da je škoda teh 17 ur razprave, ker bi lahko delali kaj bolj koristnega. Halo! Ko odpiramo vsebinske razprave v štirih paketih PKP – ali ste kaj povedali na naše predloge? Tiho ste bili, non stop ste bili tiho, ste zavračali brez obrazložitve vsak naš predlog! Glasovali ste po navodilih tudi takrat, ko smo vsa opozorili, da boste napako naredili, sami sebe boste povozili, pa ste nas kot buldožer prešli s svojim pritiskanjem na gumbe brez kakršnegakoli kritičnega razmišljanja. Danes je seveda drugače, danes so vas polna usta tega, kako je ta vlada uspešna, kako dela oh in sploh in kaj vse ste dosegli – ja, v treh mesecih ste uničili to državo, ne samo finančno, tudi moralno. Ja, delate dobro, ampak za svoje prijatelje in za tiste, ki vam pomagajo pri svojem delovanju, in to z javnim denarjem. Takoj, ko so nekatere institucije začele opravljati svoje delo in začele preiskovati te rabote, je pa minister za notranje zadeve odstopil. Takoj, ko je država v bistvu naredila tisto, kar mora narediti, in zaščititi javni interes in javna sredstva, je minister odstopil. Nobenega drugega razloga ni bilo, samo nesposobnost tedanjega ministra, ki jo je priznal javno z izrečeno besedo in napisanim in kasneje objavljenim. Danes tega niti ne zanika, da je odstopil, niti tega ne zanikate vi, ker ne morete, enih zadev pač ne morete zanikati, odstopil je. In mi še vedno tukaj sedimo in bom še sedeli – ni težko nam sedeti tukaj, govorimo v imenu tistih in odgovarjamo na vaše nebuloze namesto tistih, ki tega ne morejo narediti in ki hodijo vsak petek ne samo okoli te stavbe, ampak po vsej Sloveniji. Vedno več jih bo, zato ker tako ne gre več naprej. Ker vi pravite temu neka nova normalnost. Ja, normalno je, da minister usmerja preiskave, poskuša usmerjati tožilstvo, prepreči preiskave ali pa pospeši nekatere, ki so mu bolj povšeči. Ja, normalno, da ta vlada omogoča ponikanje več milijonov evrov, to je vse normalno, to je nova normalnost. In normalno je, da ta politična garnitura neusmiljeno napada vse, ki mislijo, da to ni prav. Ker napad je najboljša obramba. Ta koalicija to opravičuje s tem – tudi to sem slišal danes, ta je tudi močna –, da jih država potrebuje. Ne, ni res. Vi potrebujete državo! Ta koalicija potrebuje državo, zato da parkira svoj del telesa, kjer hrbet izgubi svoje dostojno ime, v tele stolčke. To je edini razlog. Današnje dogajanje je samo še en dokaz, kako je aktualna politika dosegla novo moralno dno. Ko si že misliš, da nižje ne gre, pa te vedno znova presenetijo. Kje je čast, kje je ponos? A ste vi možakar, a ste mož beseda? Očitno niste. Seveda boste to interpelacijo preživeli, ampak pokončnosti zaradi svoje požrte besede nikoli več; svoje lastne pokončnosti, svoje lastne hrbtenice. To danes je neka popolna jamrološka konvencija. Vsi samo nekaj jamrate, kako je to [[…]]Vse se vrti samo okoli tega, kako se vam dogajajo strašne krivice. Kaj pa krivice zadnjih trideset let pa ljudje, ki ne morejo preživeti s poštenim delom? Ne morejo preživeti. Ali pa zdajle ne morejo do zdravnika priti. To pa niso krivice, ne. Vam se dogaja krivica, ker pač ne razumemo, da ste dali nepreklicen odstop pa potem ste si premislili. Pač enih zadev se ne da preklicati, čeprav so nepreklicne. Ta interpelacija ni samo proti vam, vi ste svoje že povedali. Pravzaprav ste se s posledicami te interpelacije strinjali že 22. junija. Zdaj edino, kar vam ostane poštenega, kot človeku, ki je lahko pošten vsaj glede tistega, kar izreče, je to, da formalizirate svojo obljubo in svojo izjavo javnosti. Formalizirate, dokončate to agonijo in se poslovite od slovenskega političnega prostora – vsaj do naslednjega sklica. To je edino, kar vam še ostane. Ko boste na koncu, ko bo tukaj zaključeno glasovanje, vsi ploskali – vi boste ploskali zagotovo, z veseljem, smo že doživeli to. Kljub dokazanim malverzacijam, kljub [[…]]ne vem sploh, o čem se pogovarjamo tukaj, če ste rekli, da se ne greste več te zadeve. In vi boste ploskali in boste zmagovalci. Za tako Pirovo zmago boste res ponosni samo do prihoda domov ali pa do avtomobila. Ko se boste pa sami usedli v avtomobil, pa zamislili nad tem, kaj počnete, pa upam, da imate vsaj kanček še v sebi neke samokritike, da boste ugotovili, da pa res prav popolnoma vsaka stvar, ki se jo lotite, pa res ne more biti perfektna pa prav pa točna pa ne vem kaj še vse. Pa mi vsi ostali smo pač tisti, ki vam radi nagajamo, mečemo polena in ne vem kaj še vse. Ja, smo se pač v zadnjem letu pa pol učili od vas, ampak upam, da delamo to malo bolj na nivoju, ker vi si interpelacije pišete sami, odstope si pišete sami, samo izpeljete ne ničesar do konca. Samo to je. Danes je torej vse to besedičenje popolnoma brezpredmetno. Bodite pokončni, mož beseda in dokončajte tisto, kar ste se pravzaprav že odločili. Samo to.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Samo Bevk. Za njim bo razpravljal mag. Dejan Židan. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V nekih normalnih, utečenih in družbah z daljšo demokratično tradicijo sploh ne bi razpravljali o vloženi interpelaciji, saj je temu opozicijskemu instrumentu sledil nepreklicni odstop interpeliranega ministra. Toda pri nas, v Sloveniji, je vse mogoče. Zgodba o nepreklicnem odstopu ministra Aleša Hojsa se sliši precej komično, čeprav vse skupaj meji na grotesko ali tragikomedijo. Interpelacija je bila vložena 8. junija, minister Hojs je nanjo odgovoril 24. junija. Po policijskih preiskavah pri njegovem kolegu Zdravku Počivalšku, ki jih očitno ni mogel preprečiti, pa je 30. junija nepreklicno odstopil in o tem pisno obvestil predsednika Vlade. Če bi živeli v normalni in politično urejeni državi, bi bila s tem zgodba o interpelaciji in odstopu ministra Hojsa končana. Predsednik Vlade Janez Janša bi moral odstop sprejeti, saj je šlo za nepreklicni odstop, vendar temu ni bilo tako, ker predsednik Vlade o odstopu ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa ni obvestil predsednika Državnega zbora, kot določa 261. člen Poslovnika Državnega zbora. Slednji namreč pravi, da predsednik Vlade o odstopu ministra pisno obvesti predsednika Državnega zbora najkasneje v sedmih dneh po prejemu pisne izjave ministra o odstopu. Šteje se, da ministru preneha funkcija z dnem, ko je Državni zbor na seji obveščen o odstopu. To se ni zgodilo. Teče že tretji mesec, kuverta o nepreklicnem odstopu pa še vedno ni odprta. Minister Hojs je kuverto z odstopom očitno tako močno zalepil, da jo Janez Janša ne more ali ne zna odpreti. Predlagam, da premier na pomoč pokliče znamenitega profesorja Baltazarja iz Zagreba. Verjamem, da bosta skupaj z Baltazarjem kuverto o nepreklicnem odstopu notranjega ministra uspešno odprla ter da se bo tako ta bizarna zgodba tudi končala. Lahko, da se motim, vendar sem prepričan, da je minister Hojs odstopil s figo v žepu, kajti izjavo – citiram, » udbovsko-partijska struktura odločujočega dela policije je v navezi s tožilstvom in sodstvom taiste provenience tako močno zasidrana v sistem, da mi ob obstoječi zakonodaji in pristojnostih, ki jih kot minister v odnosu do policije imam, ne omogoča učinkovite depolitizacije in sprememb v policiji« – si je gospod Hojs lahko privoščil le kot minister, ki je nepreklicno odstopil, ter tako stopnjeval pritiske na policijo in preiskovalne organe. Sedaj pa še k zadevi Thompson. Ne bom se spuščal v zapletene upravno-sodne postopke med leti 2017 in 2020 v zvezi s prepovedjo in dovoljenjem koncerta v Mariboru, kajti na koncu v tej pravni latovščini ne veš več, kdo pije in kdo plača. Se pa lahko celo zgodi, da bo organizator koncerta od države iztožil 150 tisoč evrov z obrestmi vred kot škodo, ki jo je utrpel zaradi domnevno nezakonite prepovedi koncerta, v posmeh slovenskim kulturnim ustvarjalcem, ki so zaradi epidemije skoraj v celoti blokirani in na robu preživetja. Dejstvo pa ostaja, da bi nastop Thompsona po mojem prepričanju in – upam si trditi – v prepričanju večine žalil človeško dostojanstvo žrtev ustaškega sistema in njihovih svojcev. »Za dom spremni« je namreč pozdrav, ki ga na vsakem koncertu vzklika Marko Perković Thompson, pri čemer publika vneto sodeluje, pogosto z visoko dvignjeno desnico. Uporaba ustaškega gesla je reden del scenografije in ikonografije Thompsonovih koncertov. Že to bi moralo biti dovolj, da se koncert prepove. Jasno korelacijo med tem geslom in ustaškim režimom je 5. junija 2020 znova potrdilo tudi Ustavno sodišče Republike Hrvaške in pri tem ponovno že večkrat izraženo stališče, da ustaško geslo Za dom spremni ni v skladu s hrvaško ustavo. Na svoji spletni strani je zapisalo, da je glede pozdrava Za dom spremni ustavno sodišče v svojih prejšnjih odločitvah že izrazilo jasno stališče, da gre za ustaški pozdrav Neodvisne države Hrvaške ter da ta pozdrav ni v skladu z Ustavo Republike Hrvaške. Da je Za dom spremni uradni pozdrav Neodvisne države Hrvaške, je ugotovilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice. Spoštovani, pred nekaj dnevi sem se sprehodil mimo nemškega veleposlaništva v Ljubljani. Ob predsedovanju Svetu Evropske unije so na ograji postavili razstavo z velikimi panoji, kjer so predstavili programske cilje njihovega predsedovanja. Eden izmed panojev nosi naslov Odgovornost iz preteklosti, kjer piše, navajam, »tudi v Sloveniji je bilo med 2. svetovno vojno umorjenih veliko ljudi. Sprava z evropskimi sosedami in ohranjanje spomina na nacistične zločine sta osrednja cilja nemške politike«. Ker Svetu Evropske unije predsedujemo skupaj z Nemčijo, predlagam, da nam je s takšnim dejanjem vzgled, pa ne bo nobenih skušnjav z raznimi zelo spornimi koncerti in podobnimi manifestacijami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan, za njim bo razpravljala Alenka Jeraj. Gospod Židan, izvolite.
Gospod podpredsednik, drage poslanke, dragi poslanci, predstavniki Vlade, gospod Hojs, lep večer vsem torej prisotnim! Na začetku želim nekaj prebrati, pa kasneje razložiti, zakaj sem to prebral. »Naša država je nastala in nastajala v okoliščinah, ko smo se trdno in jasno odločali, da ne želimo oblastniške samovolje, da želimo spoštovanje človekovih pravic in da nihče, četudi demokratično izvoljen, nima pravice z državo upravljati, kakor da je njegov fevd. Zato je naša ustava zelo jasno zamejila neodvisne veje oblasti, zato smo z zakoni odločno zamejili politiko in izvoljene funkcionarje pri poseganju v stroko in neodvisne institucije, kot so policija, tožilstvo, obrambne sile, pravosodje in neodvisni regulatorji, ki skupaj skrbijo, da bi v tej državi tudi dejansko, ne le na papirju, bili pred zakonom vsi enaki.« Gospod Hojs, midva se v resnici zelo dobro ne poznava. Ne vem, če se spominjate, prvi pogovor sva imela enkrat ob enajstih ponoči, ko ste vi bili minister, jaz sem bil takrat opozicijski poslanec, ste me poklicali, ker ste imeli občutek, da sem nekaj povedal, kar ne drži čisto. Ne vem, če se tega spomnite, pa je bil tisti pogovor zvečer po telefonu kar prijeten, ker sva si pač izmenjala informacije. Kasneje mislim, da sva se enkrat srečala, ko sem bil jaz minister, pa vi v neki drugi funkciji, tudi tisti pogovor, vsebine se niti več ne spomnim, mi ni ostal kot neprijeten v spominu. Bolj resno smo se spoznali oziroma se pogovarjali, ko smo vas kot poslanska skupina povabili na razpravo o vaši želji, da se da dodatna pooblastila vojski. Tega se spominjate, to je bilo, mislim, v sobi 212 tega parlamenta. Tisti pogovor mi je ostal v spominu po naslednjem: govorili ste prepričljivo – tudi danes ste pokazali, da ste dober govornik –, govorili ste z žarom, edino, česar verjetno niste pričakovali, da resna politična stranka kljub vsemu to, kar sliši tudi od ministra slovenske vlade, preverja. Tisti razgovor mi je ostal na nek način v neprijetnem spominu zato, ker ste nas pa tam zavajali. Zavajali ste nas s številkami, kar se tiče nevarnosti oziroma pritiska migrantov, pokazali ste nam samo začetne, ne pa trenutnih številk, ki so bile pomembno nižje kakor v primerjavi s prejšnjim letom, pa zavajali ste nas s stališči, kako imate popolno podporo znotraj policije. To sem si zapomnil. Od takrat naprej pač vem, da moramo biti previdni, ampak to je bila moja prva izkušnja takrat z vami, pred tem sem seveda spremljal glasne, manj glasne javno dostopne pogovore, ki ste jih imeli znotraj Nove Slovenije, vendar to v Sloveniji bolj jemljemo kot politično folkloro kot pa karkoli drugega. Ampak, zakaj vam tole govorim, gospod Hojs? Sam niti nisem vedel, kaj so razlogi, celo bil sem nekoliko presenečen, ko smo na neki tiskovni konferenci slišali vašo izjavo, da nepreklicno odstopate. Nepreklicno odstopate, beseda je zelo jasna in je ne želim niti razlagati. Sem si mislil, ste se tako odločili, ste že bivši minister, verjetno bo ta koalicija, ki ima zadosti glasov, pripeljala nekoga novega. Tudi zato ni bilo interpelacije pred parlamentarnimi počitnicami in sedaj se dejansko z vami pogovarjam, da niti ne vem čisto točno, v kakšni funkciji se z vami pogovarjam. Tudi danes mi to, kar ste naredili, ni bilo všeč. Vlada, ki se zaveda, da številke, kar se tiče na novo okuženih, ki jih odkrijemo vsak dan, ob tem pa je dejstvo, da več testiramo, tako da procenti niso bili bistveno višji na tisoč pregledanih, ampak daje omejitve. Ne gre tako, kakor je bilo v nekaterih drugih državah, kjer se skuša predvsem z nekimi pozitivnim zgledom, s pogovorom, predvsem pa z zaupanjem državljane prepričati, kako naj počno. Pač ta vlada daje omejitve, tudi to je neka pot. Ste me zelo presenetili, ko ste si hoteli odstraniti masko. Predsednik Državnega zbora je tam, kjer sedaj sedi podpredsednik, pravilno odreagiral. Ni mi pa bilo všeč zato, ker so to videli ljudje. Tisti ljudje, od katerih mi hočemo, da se ravnajo izjemno samozaščitno. Ampak, zakaj o tem govorim? Govorim o tem zato, ker enostavno predvidevam, da vam ni tako zelo pomembno, kaj mislijo ljudje, zato ker pač želite iti po drugi poti. Ne po težji poti, težja pot je seveda pot prepričevanja in zaupanja, lažja je pot, da enostavno zagroziš tudi z represijo. Ampak, zakaj vam o tem govorim? Zato, ker verjamem, da vsi tukaj imamo podoben cilj. Naša država je mlada in mi si želimo, da naša država dobro funkcionira. Verjamem, da smo si tu enotni. Verjamem tudi, da nam je povsem nesprejemljivo, pa nekatere hude afere, ki so priznane kot takšne v širši javnosti pa tudi med nami, niso raziskane zato, ker omogočajo, da živimo v kalnem bazenu. Ena stran obtožuje to stran, ta stran drugo stran, da so to v osnovi politične afere, pa verjamem, da niso. Verjamem, da vedno nekje se najdejo posamezniki, ki so naredili, kar je grdega, in jih je potrebno kaznovati. Na tem področju nismo tam, kjer bi bili, verjamem pa, da je v bistvu želja enotna: mi želimo živeti – če hočete, tudi uporabim izraz – v nekoliko dolgočasni državi, kjer se afera ne pojavi vsak dan, pa nova afera, ampak kjer se sankcionira in gremo skupaj naprej. Težava je pa nekje drugje, gospod Hojs. Pot ki jo vidimo, je različna. Verjamem, da mi, ki sedimo na tej strani, vidimo pot takole, da krepimo in jim dajemo na razpolago resurse in možnost, da tiste institucije, ki morajo biti neodvisne, ker tako govori ustava ali pa splošna družbena ureditev, da imajo možnost, da se profesionalizirajo in še bolj profesionalizirajo, seveda pa, da se jih ves čas tudi opazuje. To je ena pot. Ampak jaz mislim, da je pravilna. Druga pot pa je, da se mogoče v dobri ali pa tudi ne v dobri veri skuša posegati v te institucije. Bojim se, da je to pot, po kateri ste vi želeli korakati, bližnjica, ki v resnici nikoli ni dobra za nobeno državo. In to je razlog, gospod Hojs, da bom danes glasoval, da naredite končni korak pri tistem, kar ste nas informirali že pred meseci. Torej, da nepreklicno zapuščate sedanjo delovno mesto. Vam pa seveda želim v prihodnje vse dobro. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj, za njo pa bo dobil besedo Rudi Medved. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala za besedo. Po celodnevnem razlaganju, ali je gospod Hojs še minister ali ni, izpadate res smešno, da ne rečem komično. Videti je, kot da so vam strokovni sodelavci vsem to v opomnik napisali. Vsi tisti, ki imamo še malo zdrave možgane, gospod minister je povedal, da je podal svoj odstop, predsednik Vlade ga ni sprejel in to je to. Vsak, ki želi razumeti, razume, očitno je pa za nekatere poslance to prehuda znanstvena fantastika. Preberite si 261. člen našega poslovnika, da predsednik Vlade o odstopu ministra pisno obvesti predsednika Državnega zbora. Šteje se, da je predsedniku Vlade ali ministru prenehala funkcija, ko je bil Državni zbor na seji obveščen o odstopu. Mi o odstopu nismo bili obveščeni, torej je minister minister z vsemi pooblastili in ne minister in ne vem, kaj ste vse tukaj povedali, in obnašate se, kot da imamo prvič tako situacijo. Mi smo imeli cel kup primerov v preteklosti. Eni smo že malo dlje tukaj, pa potem te stvari poznamo: Mramor je napovedal odstop gospodu Cerarju, Erjavec pa jih ni sprejel, potem Žerjav Janši v prvi, torej drugi vladi, pa ga ni sprejel, Lahovnik Pahorju, Kresalova Pahorju, pa ga ni sprejel. Torej nič novega in nič posebnega se ne dogaja. Je pa res, da ste eni pač bolj novi v parlamentu in se mogoče tega ne spomnite, če ste začeli politiko spremljati takrat, ko ste prišli sem. Poleg tega, če ministri delajo dobro, zakaj bi ga menjali? Mi tega ne počnemo, za razliko od Šarčeve vlade, ki je v enem letu zamenjala štiri ministre. Če so ministri v redu in delajo v redu, zakaj bi jih menjali? Ta vlada dela drugače in pač ohranja na mestih sposobne ministre. Zakaj je pa moral gospod Bandelli iti, se pa mora pa pogovoriti z gospodom Šarcem, ki je tako odločil. Očitno je za nekatere res huda bolečina, da gospod Hojs ostaja minister, ker se je začelo končno nekje premikati. Nadzor, ki ga tako očitate, je osnovna naloga. Glejte, na spletni strani MNZ si lahko preberete, »v Direktoratu za policijo in druge varnostne naloge opravljamo naloge za delovno usmerjanje in nadziranje policije, rešujemo pritožbe nad delom policistom« in tako naprej. In še več, med sektorji direktorata je tudi Sektor za sistemsko usmerjanje in nadzor policije. Tako da nadzor ni nič posebnega. Odrejali so jih tudi prejšnji ministri v vladah, v katerih ste bili vi. Na primer ministrica Györkösova, pa tega ni nihče nikoli problematiziral. Celo za isto stvar, za preiskavo pranja iranskega denarja, je gospa Györkös odredila nadzor, pa tega takrat niste problematizirali. Meni se zdi pomembno, da je končno en minister vprašal, kaj se dogaja z najbolj razvpitimi koruptivnimi primeri v tej državi. Z zadevami, o katerih bi lahko rekli, da vrabci čivkajo, ljudje se na cesti zgražajo, da se preganja kurje tatove, ne pa milijardo evrov s strani iranskega državljana Farrokha. Kolega Jani je rekel, da je šla pač milijarda čez, pa to nima nobene veze. Ima vezo, zato ker je bil oproščen nekaterih provizij, ki jih vsi navadni državljani moramo NLB plačevati. Zakaj je bil oproščen tega? Vemo, da so pri takih poslih vedno provizije, zato nas to zanima in zato se s tem ukvarjamo. V tej zadevi tečeta dva postopka, to so nam zadnjič povedali po priporočilu tožilstva, in en postopek je zaključen. Postopek, v katerem so ugotavljali, ali so bančniki zlorabili svoj položaj oziroma sodelovali pri pranju denarja. Čeprav ta isti tožilec še ni ugotovil v drugem primeru, ali je šlo sploh za pranje denarja, je v prvem primeru že ugotovil, da bančniki niso sodelovali pri pranju denarja in je rekel, da sum, ki ga je podala preiskovalna komisija, ni utemeljen oziroma je ovadbo zavrgel. To ste lahko brali, to smo vsi brali, kar pomeni, da je postopek zaključen. Tožilec je ugotovil, da ni kaznivega dejanja zlorabe položaja uradnega in tako naprej, in tega ni predal sodišču, da bi postopek tekel naprej. Tako nam je zadnjič povedal generalni državni tožilec oziroma predstavniki Specializiranega državnega tožilstva. Jaz sem takrat vprašala in še enkrat vprašam. Gospod Farrokh je opral milijardo evrov denarja in v postopkih, ki so jih peljali in jih pelje policija, ni bil zaslišan. Mene je kriminalist zaslišal, ko sem vodila preiskovalno komisijo, vezano na gospoda Jankovića, ker se je en dokument, ki je imel oznako tajnost, pojavil v časopisu. Ampak do tistega so imel dostop tudi drugi in ni bilo pač ugotovljeno, od kje je to prišlo, ampak mene je kriminalist zato zaslišal. Farrokha pa ni nihče zaslišal, nihče ga ni vprašal, zakaj je nakazal 20 tisoč, 50 tisoč evrov, na Miki Miško in na Jaka Racmana. Če bi jaz nakazala 20 tisoč evrov na Miki Miško, mislite, da bi me bančni uslužbenec kaj vprašal. Najbrž bi me, pa vas tudi. Gospoda Farrokha pa ni nihče noben vprašal; ni ga vprašal bančnik, ampak je sprovedel posel, in ni ga zaslišal niti policist, da bi ga vprašal, kdo je potem na drugi strani, ker Miki Miška je dvignil potem teh 20 tisoč evrov, in kaj se je s tem dogajal. Vas zelo zanima izvor denarja Dijane Đuđić, ki smo si ga mi sposodili. Mi smo si sposodili, vzeli kredit, bili kaznovani, ker se to ne sme, denar vrnili in zadeva je za nas zaključena. Izvor denarja ugotavljajo drugi organi – naj ga ugotovijo. Ampak tam vas zelo zanima izvor denarja, tukaj vas pa ne zanima. Tukaj je pa problem, ker je minister odredil, da se pogleda, ali se je v postopkih naredilo vse tako, kot mora biti. Kot sem že rekla, gospa Györköseva je odredila nadzor in ugotovila, da se ni vse naredilo tako, kot bi se moralo s strani policije. Torej, lahko nakazujemo denar na Miki Miško in Jaka Racmana in noben bančni uslužbenec nas ne bo vprašal, čeprav ko gremo pa plačati položnico za Snago, 9 evrov, moramo pa pokazati osebni dokument in vse mogoče. Naslednja stvar – žilne opornice. Tri leta, ogromno dela, ogromno zaslišanj, tri leta na NPU, vse dokazano na 400 straneh. Letno se je samo preko žilnih opornic pokradlo 2,5 milijona evrov. Koliko je to domov starejših občanov, koliko urgenc, drugih nujnih objektov, ki jih rabimo? Letno 2,5 milijona evrov. Ali se to splača preiskovati ali ne? In ugotoviti, kdo je pri teh poslih zaslužil. Pa ni nobenega glasu, da se karkoli dogaja in sedaj minister odredi nadzor, ali se kaj dogaja, in vi delate iz tega problem. Kolega Židan, pa ne vem kdo je še rekel – mi bi tudi radi, da se stvari raziščejo. Torej, bi morali ministra podpreti, če je zahteval nadzor, kaj se dogaja. Ne pa ravno obratno, da ga omejujete pri tistem delu, ki ga mora narediti. To je njegovo delo, da nadzoruje. [[oglašanje iz dvorane]] Seveda! Sem ti prebrala, ti lahko še enkrat, lahko si pa prebereš sam. [[oglašanje iz dvorane]] Zelo dobro razumemo. »V Direktoratu za policijo in druge varnostne naloge opravljamo naloge za delovno usmerjanje in nadziranje policije.« Nadziranje policije, kaj dela. Ker, ali veste, vsak mora imeti nadzor. Ne more biti neodvisen in ne vem kaj vse in strokoven, nima pa nobenega nadzora. Vsak organ v tej državi ima nek nadzor nad sabo in to je edino pravilno, ker sicer je vprašanje, kako bi se delalo. Še to – kolega Han je rekel, da je pravna država to, da kolega Kangler ni v zaporu. To ni pravna država. 15 ovadb in postopkov proti njemu in vsi se končajo z oprostitvijo oziroma se sploh ne [[…]]Se ugotovi, da so bili sproženi nepravilno ali kakorkoli, se preiskuje, zapravlja denar, zaslišuje, dela celo dramo, beremo v medijih, se ga spravi ob službo, se ga spravi ob zdravje, predvidevam, da ob ne vem koliko denarja, ker je najemal odvetnike, in potem se ljudi vlači po medijih in potem je za vas pravna država, ko ugotovijo, da so ga preganjali zastonj. In tako še mnogo ljudi, v tej državi. Glejte, to ni pravna država, to ni pravna država. Pravna država je, da bi se že v začetku vedelo, da ta postopek ne more steči, ker ni podlage, kar se je itak čez postopek ugotovili. Zato si dovolimo sumiti, da stvari ne tečejo tako, kot bi morale. Zato imamo tudi za ta primer preiskovalno komisijo v Državnem zboru, ker zadnja leta več preiščemo v Državnem zboru kot preiščejo organi pregona, ki so za to plačani in izučeni, tukaj amaterji se ukvarjamo s preganjanjem kriminala, namesto da bi se tisti, ki so za to plačani, so se za to učili. Več smo mi ugotovili kot preiskovalci na policiji, na tožilstvu in tako naprej. Zadnjič, ko smo obravnavali poročilo tožilstva, nam je povedala predstavnica Vlade, da je bilo leta 2005 od 31 % do 41 % stvari, ki ji je tožilstvo zavrglo, zavrženih ovadb raznoraznih. Ali veste, koliko jih je bilo leta 2019? Od 68 % do 71 %. To sta dve tretjini, dve tretjini stvari zavrže že tožilstvo, sploh ne pridejo nikamor, medtem ko je že policija nekaj preiskala, policija vložila ovadbo na tožilstvo, 71 % stvari zavržemo. Mene ne bo noben prepričal, da so vse ovadbe, ki jih dobijo, da dve tretjini oziroma 71 procentov ni vrednih obravnave. Zato pa nič ne preiščemo v tej državi! Verjamem, da je več pripada, ljudje so bolj osveščeni, sami tudi kaj napišejo kakšno prijavo in ne rečem tudi od vsakega najbrž res ni utemeljeno in ni treba preiskovati, če pa policija nekaj preiskuje in da na tožilstvo, pa potem to tožilstvo zavrne, to pa meni ni logično, najbrž niso za hec policisti dali na tožilstvo neko ovadbo, so že nekaj ugotovili in raziskali. 71 odstotkov imamo zavrženih zadev, ki pridejo na tožilstvo, meni se zdi to ogromno. 15 let nazaj smo jih imeli pa 30 procentov. Še to. Kolega Bandelli, pa tudi nekateri drugi ste rekli, očitali ministru, zakaj ni meja zaprta, zakaj toliko ilegalnih migrantov leta po državi. Rada bi vas spomnila, da je bil podan predlog, da se aktivira 37.a člen, predstavnik SAB se je vzdržal glasovanja, vsi ostali LMŠ, SD in Levica ste bili pa proti. Ste bili pa proti temu ob obrazložitvi, da bo zdaj zaradi covida, ker je bilo vse zaprto, manj prehodov ilegalnih migrantov, da pa v poletnih mesecih to vedno naraste in bo tudi letos. Vse te podatke smo imeli, vi ste takrat govorili napovedi, da se to zmanjšuje, število se zmanjšuje in ni treba ukrepati. Zdaj, ko jih je pa ogromno, pa kričite na ministra pa na to vlado, zakaj nismo kaj naredili, zakaj nismo zaprli mej, zakaj toliko ilegalnih migrantov. Zato, ker niste podprli 37. a člena. Žal nimamo dovolj policistov, da bi lahko zavarovali mejo, in zato je bil predlog, da se aktivira tudi vojsko. Ko se je ta člen dal v Zakon o obrambi v času Cerarjev vlade, je SDS v opozicij glasoval za to, zato ker smo odgovorni, ker se obnašamo drugače kot vi. Vam se je pa zdelo fino, naj bo čim več migrantov, da bo za vlado slabše. Ampak slabše je za vse, ne za vlado. Čez nekaj časa bomo spet, je minister napovedal, imeli podoben predlog v Državnem zboru in bomo videli, kako boste takrat ravnali tisti, ki zdaj očitate, zakaj je toliko ilegalnih migrantov in zakaj nismo tega uredili. Kolega Pavšič, je škoda sploh debatirati. Je rekel, da mi delamo dobro za svoje – ne vem, njegov predsednik je zaposlil lepo Natašo, to ni bilo za nas, ampak je bilo za njega in za njo, tudi s tem postopkom ne vemo, kaj je, ali se kaj preiskuje ali se bo kaj zgodilo. In rekel je, da so se učili od nas. Tako slabe interpelacije mi nikoli nismo napisali, poglejte si, kaj smo kdaj očitali in kaj smo naredili. Take interpelacije, da interpeliraš ministra zato, ker je izpolnjeval zakon, še nismo videli. Mi smo interpelirali ministre zato, ker so kršili zakonodajo, vi pa delate obratno. Tako interpelacije seveda ne bom podprla in upam, da bo minister še dolgo delal in uredil vse te stvari, ki jih je potrebno urediti.
Hvala lepa. Zdaj pa po vrsti. Najprej Aljaž Kovačič, replika ali postopkovno? Replika. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moram se odzvati, glede na to, da nas je kolegica Jerajeva dejansko vse poslance žalila, kaj so nam napisali strokovci, sama pa se je ob tem vsaj dvakrat zlagala, če lahko tako rečem, v svoji razpravi. Prvo je rekla, da so v preteklosti [[…]]
Gospod Kovačič. Preberite si najprej 70. člen Poslovnika, pa boste ugotovili, kaj je replika.
Saj pravim, kaj je replika.
Ne, ni žalila, če vas je narobe razumela, je replika.
Ja, narobe nas je razumela.
Vi ste rekli »žalila«. To ni del poslovnika. [[oglašanje iz dvorane]] No, da razčistimo to, ne, najprej [[…]]
Se pravi, da smo očitno bili narobe razumljeni.
Okej, izvolite naprej.
Zato, ker se je vsaj dvakrat zlagala, sem rekel, to pa predvsem zaradi tega, ker je rekla, kaj naj nam bi strokovci pisali, da ne vemo povedati, da se je tudi v preteklosti tudi dogajalo, da so ministri odstopali. To, kar ste govorili, ste sami povedali, ministri so ponudili odstop, ta pa je nepreklicno odstopil, ob tem pa, ko ste brali člen v Poslovniku, 261. člen, pa ste se spet zlagali, če lahko tako rečem, oziroma ga niste celotnega prebrali, »predsednik vlade o svojem odstopu ali odstopu ministra [[…]]
Gospod Prebil, to ni replika. Oziroma Kovačič, to ni replika.
pisno obvesti predsednika državnega zbora [[izklop mikrofona]].
Glejte, gospod Kovačič, gospod Kovačič, glejte. Prej sem vas že opozoril, razpravljavce, tisti, ki želite razpravljati. To, kar vi govorite, je nadaljevanje razprave, če bo delitev časa, boste lahko to razpravo naredili. [[oglašanje iz dvorane]] Replika pa to ni. In vam jemljem besedo. Naprej, naslednja je zaprosila za postopkovni predlog Sukič Nataša, izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani predsedujoči, prosim, da opomnite poslanko v imenu ohranjanja ugleda Državnega zbora, ker predlaga nedopustne stvari, kot je vmešavanje v sodno vejo oblasti, ki je popolnoma neodvisna, ona pa ves čas razpravlja [[…]]
Gospa Sukič, to ni postopkovni predlog.
Ne, absolutno zahtevam, da jo opomnite [[…]]
To ni postopkovni predlog.
[[…]], ker nam dela sramoto, da ne omenjam, da ne pozna 115. [[…]]
Imeli ste čas za najavo razprave, polemika na tak način ni dopustna, po poslovniku, žal tako je. Naslednji ima postopkovni predlog Nik Prebil.
Ja, spoštovani predsedujoči! Poglejte 75. člen, da bova takoj začela, da ne bo težav. V drugi točki pravi: »Na seji zbora ne sme nihče govoriti, dokler mu predsedujoči ne da besede. Govornik sme govoriti le o vprašanju, ki je na dnevnem redu.« Ura je dvajset do enih zjutraj, tukaj smo skoraj že šestnajsto uro in spoštovana kolegica Jeraj ni v svoji razpravi niti enkrat omenila vsebine te interpelacije, ampak se je dotikala vseh drugih vprašanj, ki niso na dnevnem redu. Tako lepo prosim, da ji izrečete opomin. Hvala.
Gospod Prebil, to ni bil postopkovni predlog, ne bom izrekel opomina, zato ker ste tudi vsi govorili o vsem drugem, samo ne o vsebini interpelacije. Na to sem vas tudi že opozoril, vključno z uvodničarji. [[oglašanje iz dvorane]] Naslednji, ki ima postopkovni predlog, je mag. Dejan Židan. Izvolite.
Imam repliko v bistvu, če mi dovolite.
Lahko pa repliko, noben problem.
Super ste, najlepša hvala. [[smeh v dvorani]] Poglejte, gospa Alenka Jeraj, uporabili ste zelo super stavčno zvezo, »vsi tisti, ki še imate zdrave možgane«, seveda v povezavi s tem, če se z vami strinjamo ali pa ne. Jaz vam tukaj svečano obljubljam, da nikoli, ko se z mano ne boste strinjali, vas ne bom tako žalil in če bo kdorkoli iz naše poslanske skupine kaj takšnega naredil, bom vse naredil, da se vam bo iskreno opravičil. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa je na vrsti predlagatelj Matjaž Nemec, izvolite.
Spoštovani vsi tisti, ki uzurpirate to vaše mesto, govorite sami o sebi. Tako velja za vas, predsedujoči, kot za gospo Jerajevo. Jaz bom pa razpravljal in upam, da mi ne boste vzeli besede. Saj ljudje gledajo, spoštovani podpredsednik.
Imate besedo za razpravo.
Hvala lepa. Gospe Jerajevi bi samo eno stvar, ker Jaka Racman, Miki Miška – pa to na nas naslavljate? Pa saj smo danes že stokrat povedali! Ne vem, od kod ste padli danes, ura je skoraj ena, ne vem, kje ste bili do sedaj. Jaka Brezigar, tožilec. A veste, kdo je to? To je sin Barbare Brezigar. Vi očitate nam, kaj vse tožilstvo ni naredilo. Pa saj to so ljudje za SDS-ovo stranko – z vsem spoštovanjem do gospoda Jaka Brezigar, ker ga ne poznam –, ampak tako selekcionirate vi ljudi, na tak način. Minister Hojs govori o nekem sindikalistu od SD in se nam naslavlja, češ, globoka država vsepovsod. Vi, eno od največjih afer od afer pa pripisujete komurkoli drugemu, s tem da je jasno, kdo je vodil postopke na tožilstvu. Vi zamenjujete popolnoma pojme. Vi pričakujete od gospoda Hojsa, da bo uredil tožilstvo. In to je napačno. To je napačno v razumevanju delitve oblasti in različnih vej. Razumete, kaj pomeni pravni red, kaj pomenijo različne veje oblasti? Tega gospod Hojs ne razume. Gospa Jerajeva, vi tudi ne očitno. Gospod Hojs ne more asfaltirati cest, ne more napovedati vremena, ne more se niti ukvarjati z delom tožilstva. To je jasno. Vsem, razen stranki SDS, zato ker je globoka država 75 let svoje ljudi ustavljala pod okriljem SD, LMŠ, Levice in vseh ostalih. Če bi Nova Slovenija ne bila z vami v koaliciji, bi tudi Nova Slovenija bila del globoke države, ker je tako najlažje, ker nihče ni odgovoren. Oni so tisti. Minister Hojs pa ne more reševati težav na sodiščih in na tožilstvu. Ne sme, ne sme tega početi. A vam je jasno? Ne sme. Nadzor. Omenili ste nadzor. Gospod Hojs, 2019 je bil odrejen nadzor. Vse prav in vse okej. Noben problem. Ampak, kakšna razlika med tistim nadzorom, o katerem govorite vi o preteklosti, in tem, da so se naključno izbrali primeri in naključno revidirali in naključno ugotavljali, če je bilo kaj narobe. Aleš Hojs, kaj je naredil? Aleš Hojs je selektivno izbral, na katerih primerih se bo nadzor naredil na njegovo željo. To je razlika, spoštovana Jerajeva, in to je potrebno razumeti. Policist ne more reševati ljudi v rešilcu. Kako naj vam še orišem? Lahko govorite, kar hočete, in si izmišljujete, kar hočete in že ves dan samo tonete v tem, ker ne razumete ustavne ureditve. Pa tako državotvorni se želite prikazati: vsi so grdi, razen vi, in edini, ki imajo prav, ste to vi. Vsi ostali so pa itak tiho. Saj Desusu je nerodno, SMC je tiho, Nova Slovenija – že zdavnaj jih ni več, vi nekaj cincate že ves dan. Minister Hojs bluzi, saj ne ve niti, kaj govori. Ne ve, ali bi bil v Kopru na parceli in reševal problem ali karkoli že.
Kolega Nemec, prosim, da ste spoštljivi. Da ste spoštljivi. Glejte, take stvari so nedopustne. Bili ste podpredsednik Državnega zbora in upam, da veste, da take stvari niso primerne. Pa še nekaj, sprejeli ste etični kodeks in se ga držite. Ne samo deklarativno, ampak v praksi. Izvolite naprej.
Zato pričakujem od tistih, ki bi se morali zavedati, kako pomembna je ustava, kako pomembna je zakonodaja, kako pomembna je delitev oblasti različnih, vsak naj se ukvarja s svojim področjem. To pričakujejo od nas tudi državljanke in državljani. To pričakujejo, to so realni problemi, katerih se jih moramo lotevati, ne pa govoriti o Miki Miškah in Jaka Racmanu, saj to je neresno. Hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Replika Alenka Jeraj. Izvoli.
Torej, kdaj imate tudi vi prav. Nikoli nisem rekla, da imamo samo mi prav. Kdaj imaš, Matjaž, tudi ti prav, pa še kdo drug. Rekel si, da ne poznaš gospoda Brezigarja, jaz ga tudi ne poznam, ampak si kljub temu določil, da je naš član in da spada v SDS, pa ga noben od nas ne pozna in tudi zagotovo ni član. Če je njegova mama in smo jo mi podpirali, to še ne pomeni, da je on karkoli povezan z nami. Jaz ga ne poznam, ti ga ne poznaš, pa si ga obsodil. Si ga določil, kam paše. Da ne razumem, kaj kam spada in katera veja oblasti in tako naprej. Minister je odredil nadzor nad delom policije. Ko je policija dobila primer za preiskovanje, na primer sanacije bank oziroma pranja denarja v banki, gre seveda prijava na tožilstvo. Tožilec je potem tisti, ki usmerja in pove policistom, koga mora zaslišati in tako naprej. Ampak to ne pomeni, da od takrat naprej nadzora nad policijo nima več minister, da ga ima tožilec ali pa kdorkoli drug. Še vedno je policija v tem delu podrejena oziroma jo nadzoruje, kaj dela, ministrstvo. Ali drži to? Ja točno tako je! Potem ko tožilec zaključi, ugotovi po vseh zaslišanjih in tako naprej, ali je stvar za na sodišče ali ne, in potem se sproži sodni postopek. No, mi boste razjasnili, če je to drugače. Stvari so povezane in ko govorimo o pravosodju, vedno jemljemo več segmentov, ne jemljemo samo sodstva ali pa samo tožilstva ali pa samo policije. Tožilec mora dokazati, da je nekaj bilo narobe in gre s tem, da je bila država oškodovana, da je bilo ne vem kaj oškodovano in gre s tem na sodišče. Če ugotovi, da ni dovolj zbral dokazov, sploh na sodišče ne bo šel. Drži? In on je tisti, ki usmerja in ki govori policistom, koga naj zaslišijo. Miki Miška in Jaka Racman, kolega Nemec, na te račune Jaka Racman in Miki Miška je Farrokh nakazoval denar. Tega se nisem jaz izmislila in ne govorim pravljic, to je v poročilu, za katerega si glasoval. Moja poanta je bila samo to, da če bi ti nakazal na Miki Miško, bi te bančni uslužbenec vprašal po zdravju ali pa še po čem. Gospoda Farrokha pa nihče ni vprašal na banki, zakaj je nakazal 100 tisoč evrov na Miki Miško. In policist ga ni zaslišal in vprašal, kdo je na drugi strani ta denar dvignil. Ali je to fiktivna oseba ali je to realna oseba in tako naprej. O tem sem govorila in to je v poročilu. Pa samo še tole, opravičujem se, ker sem rekla, da tisti, ki jim možgani delajo, se opravičujem. Prepričana sem, da je z vašimi možgani vse v redu, ampak glede na to, da se cel dan o isti stvari pogovarjamo in da je minister desetkrat povedal, zakaj je odstopil in kako je bilo z odstopom, bi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas je potekel. Čas je potekel kolegica, žal. Upam, da ste sedaj razumeli odgovor. Najprej bom dal besedo ministru, ki je prej zaprosil, potem pa predlagatelju. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tudi hvala lepa za razpravo gospe Jerajeve. Čisto kratko bom prebral iz tega strokovnega mnenja, ki sem ga že prej načel, ko sem povedal, da bom kasneje prebral še drugi del. Torej še enkrat ponovim gospod Trpin, gospod Kavčič, gospod Grad in gospod Jerovšek. To, kar bom zdaj prebral ni moje bluzenje, če se izrazim z žaljivim izrazom gospoda Nemca, ampak je zapis vseh teh treh strokovnjakov. »Obstaja vprašanje ustavnega načela samostojnosti upravnih organov, ki je na zakonski ravni izvedena v številnih pravnih postopkih, ki jih vodijo upravni organi. Pravna postopka, ki imata to načelo še posebej poudarjeno, sta kazenski in upravni postopek.« Torej gre za dva postopka. »V okviru tega načela, nihče ne more in ne sme osebam, ki vodijo in odločajo o teh postopkih, dajati navodil, kako naj v posameznem postopku odločijo oziroma kaj naj ukrenejo.« Torej stvar je jasna, nihče ne sme dajati teh navodil. »Takšna ureditev je povsem logična, kajti samo tisti, ki vodi postopek, ima informacije o dejanskem stanju, na podlagi katerih odloča oziroma ukrepov v skladu z zakonom in drugimi predpisi. Vendar pa«, pravijo strokovnjaki, »to ne pomeni, da tisti, ki opravlja funkcijo hierarhičnega nadzora nad organom, ki vodi postopek, ne more izvajati nadzora tudi nad vodenjem postopka. Res je, da v tem okviru organu ne more odrediti, kaj naj ugotovi, katere predpise naj uporabi, kako naj odloči in kakšne ukrepe naj izvede, vendar pa lahko na drugi strani kljub temu nadzira potek takšnih postopkov z vidika preprečitve neizvajanja ali celo zlorabe oblasti. Tako na primer, mora imeti minister za notranje zadeve [[…]]« Pa to ni napisal zdaj, to je napisal nazaj – tako so napisali, ne napisal. » [[…]]tako na primer mora imeti minister za notranje zadeve kot izvajalec hierarhičnega nadzora nad policijo tudi v predkazenskem postopku možnost nadzora nad zlorabo, na primer posebnih metod in sredstev ali uporabo nedovoljenih metod pri zaslišanju in tako naprej, čeprav te postopke v načelu vodijo pravosodni organi.« Torej, bolj jasno, kot je zapisano tukaj, ne more biti. »Slednji imajo nadzorstveno funkcijo v okviru posameznega postopka, nimajo pa funkcije neposrednega hierarhičnega nadzora, ki ga mora po zakonu opravljati minister.« Torej, več kot dovolj jasno. Zdaj pa, spoštovani poslanci, še konkreten primer, ki je sicer tragičen, ampak vendarle, ga moram povedati zaradi tega, da bo tudi slovenska javnost slišala, za kaj pravzaprav gre. Torej, govorimo zdaj, mislim da že 15 ur, kajne, če se ne motim. Se pravi, sem prav izračunal, kajne? Tam nekje. Torej, po petnajstih urah dopovedovanja predlagatelja, nepovezano z interpelacijo, ampak z vsem drugim, nam predlagatelj 15 ur govori, da jaz nimam pristojnosti in ne smem usmerjat policije. Pazite, v odprtih kazenskih postopkih. Tako je govoril gospod Nemec 15 ur. Poglejte, mi smo imel eno tragično nesrečo, mislim, da je en mesec od tega, ko se je utopil deček v Soči, verjetno se spomnite tega. Verjetno se spomnite, kako so prizadeti starši pisali na medije, kako je policija odreagirala neprimerno, kako je pravzaprav zatajila cela vrsta tistih, ki bi morali odreagirati, in kaj je prva ali pa normalna reakcija ministra, da naroči – da naroči nadzor nad delom policije. Se strinjate? Najbrž se. Torej, od tistega trenutka, ko je ta nesrečni deček utonil, je zadevo sprejelo ali pa usmerjalo Državno tožilstvo. Državno tožilstvo je usmerjalo ta postopek. V okviru nadzora se je ugotovilo kar nekaj nepravilnosti. Od tega da, recimo, policisti – pa je seveda potrebno policiste zagovoriti v tem primeru, zelo nerodno je priti k staršem, pa povedati, da je vaš otrok pokojni. Tako da v tem primeru policiste razumem, pa vendarle. Ugotovljeno je bilo, da so policisti obvestila dali absolutno prepozno. Ugotovljeno je bilo, da so policisti, torej OKC, neprimerno usmeril osebo, torej policista, ki naj bi ta postopek vodil in preiskoval, in še nekaj drugih malenkosti je bilo. To je ugotovil nadzor. Zdaj pazite. Po razlagi gospoda Nemca, ki jo poslušamo 15 ur, se je s tem moja zadeva končala. Jaz ne bi smel narediti nič več, ker nimam pravice usmerjati policije v odprtih postopkih. Ta postopek je vodil tožilec. Ampak ne, gospod Nemec, to ne bo šlo tako, glejte. Jaz sem napisal obvezna navodila. Napisal sem obvezna navodila, usmerjal sem policijo, kaj mora narediti, in to bom počel tudi v prihodnje. Torej, težko me boste prepričali, mene, pa tudi slovensko javnost ne, da takih navodil, takih usmeritev, četudi je postopek odprt, ne smem napisati. Po vaši logiki, po vaši teoriji, ki jo poslušamo 15 ur, je vse, kar vodi tožilec, za mene nedosegljivo. Nič ne smem narediti. Torej, poglejte, gospod Nemec, to je popolna šlamparija, kar govorite. Zdaj, si bom jaz dovolil enak izraz, kot ste ga vi zame pred minuto povedali, da zdaj pa jaz pričakujem vaše bluzenje. Čisto na koncu, bi pa rekel še tole. Gospod Židan, zelo bom vesel, če boste povedali – ni treba zdaj, zdaj nimam časa, ker mi časa zmanjkuje –, s katerimi številkami sem zavajal. Zelo bom vesel. Številke, o katerih smo govorili, so danes višje, kot smo jih predstavljali februarja. Pa še nekaj, nikakor ni res in nikakor ne drži, da za aktivacijo 37.a člena ni bilo podpore policije. Obratno, policija je to predlagala. Ko sem prišel na ministrstvo, me je pomočnik direktorja policije nagovoril in rekel, poglejte, že kar nekaj časa čakamo, prosim, da greste z našim predlogom aktivacije 37.a člena v Državni zbor. Policija je to predlagala in vi meni govorite, da nisem imel podpore policije! A, če pa morda ni bila podpora sindikata, to pa je druga stvar, enega od njih seveda. Zdaj bo pa sindikat govoril, kaj bo delal na meji in kaj ne, ali bo to delalo vodstvo policije. No, lepo vas prosim no, za to imamo direktorja policije, za to imamo pomočnike, za to imamo v policije tiste, ki so odgovorni za to, da policija dela, kar mora delati. Še enkrat prosim, mislim, da bo to kmalu glede na številke, to sem danes že povedal, 10 tisoč migrantov; torej že tisoč 500 več kot v enakem obdobju lani jih je policija zajela. To kaže tudi na dobro delo policije, da ne bo pomote, to kaže, da policija vendarle dela in da se trudi – vprašajte župane ob južni meji, koliko napredka je bilo v primerjavi z lanskim letom narejenega. Verjamem, da takrat, ko bomo spet prišli pred vas, ne boste spet s figo v žepu poslušali in na koncu te aktivacije ne podprli. Če pa bo temu tako, potem bomo pa pač ponovno morali povedati slovenski javnosti, kdo je tisti, ki je pravzaprav v političnem delu tega parlamenta tisti, ki blokira varovanje državne meje.
Hvala lepa. Samo sprašujem, ker se je prijavil tudi gospod Židan, ima repliko. Dam lahko najprej njemu besedo? Najprej kot predlagatelj, Matjaž Nemec. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Meni je zelo žal, da ste uporabili tragični dogodek za to, da ste širši javnosti povedali, da minister za notranje zadeve ne pozna osnovnih pravnih postopkov ministrstva, ki ga upravlja. Spoštovani minister! Eno je kazenski postopek, drugo je pa dogodek. O dogodku ste vi ravnokar govorili. In vam povem še več, vi bi v kazenski postopek lahko celo posegali, če bi se v postopku uporabila prisilna sredstva. Celo to. To, kar ste vi govorili, dokazujete samo svoje lastno neznanje, človeka, ki vodi tako pomemben, tako pomemben organ, tako pomembno ministrstvo, s tem dokazujete sami sebi in širši javnosti, da ne poznate niti osnov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Židan, želite repliko? [[Ne.]] Replika gospod Baković. Izvolite.
Ja, kot je kolega Nemec povedal, gre za dogodek in ne kaznivo dejanje, spoštovani minister. Gospodar kaznivega dejanja je tožilec in policija seveda lahko v določenih primerih opravlja nadzor. Nadzor se lahko opravlja neposredno s pogledom v listinsko ali drugo gradivo o policijskih enotah, s pogovori s policisti, z drugimi uslužbenci policije ali posamezniki ter z neposrednim opazovanjem izvajanja dela in nalog na določenem mestu. To je napisano za nadzor, ki ga policija lahko izvaja. Ampak to, kar tukaj piše, tožilec dobi na mizo in gospodar kazenskega postopka je tožilec. Če povem po domače, v soseščini je izginila kokoš. V tej zgodbi policija naredi ogled, ugotovi, da je perje tam, da so neki sledovi in napiše neko poročilo ali ovadbo zoper neznanega storilca [[…]]
Gospod Baković, imate vi razpravo ali imate repliko?
Repliko imam glede na to [[…]]
Poglejte, to ni replika, ker vas minister ni narobe razumel.
Je replika zato, ker me je minister ni [[…]]
Žal ni. Tukaj imate razpravo.
Ni me dobro razumel, zato bom poskušal enostavno pojasniti.
Žal to ni. Poglejte si poslovnik.
Gre za to, spoštovani predsednik, da minister ni razumel in poskušam pojasniti z enostavnim primerom.
Problem je, kje vas ni minister razumel, če imate repliko.
Ni nas razumel v osnovi, o interpelaciji.
Poglejte, vi niste o tem razpravljali, da vas minister ni razumel, no. Ne o tem. [[/ oglašanje iz dvorane]] Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Postopkovno, Bojana Muršič, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spremljam to razpravo danes že 16 ur in to, kar se je zdajle zgodilo in kar se dogaja, nenehoma skačete v besedo takrat, ko so replike. Čas pa teče. Lepo prosim, takrat, ko vskočite v besedo, naj se čas ustavi in vi poveste to, kar imate povedati, ker tako to ne gre. Hvala.
Hvala gospa. Če niste opazili, sem tudi kakšnega prekinil, tako da čas ni tekel. Postopkovno gospa Sukič, izvolite.
Predlagam da tokrat opomin kar sami sebi izrečete, ker prekinjate poslanca, ki pojasnjuje ministru, ki globoko ne razume stvari, in mu je pač repliciral, da mu je to pojasnil. Hvala.
Hvala lepa. Treba je najprej ločiti, gospa; eno so razprave, replike so pa v primerih, ko nekdo nekoga ne razume in replika ni razprava. Tisto bo, če bo treba, ob delitvi časa ali pa lahko naslednji izmed poslancev, ki je na vrsti, pojasni. Besedo ima gospod Rudi Medved, za njim pa dobi besedo poslanec Franci Kepa. Gospod Rudi Medved, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Nenavadno situacijo imamo. Zares kar eno nenavadno, če se malo ironično izrazim, ko se državljan Hojs zagovarja na interpelaciji zoper ministra Hojsa. Čudno je, da se poslankam in poslancem koalicije to ne zdi nič nenavadno. Še več pravzaprav, to situacijo na vsak način želijo zrelativizirati tudi na način, da predsednik Vlade pač ni sprejel odstopa. Ampak ne gre za to. Ne gre za to! Prvič v zgodovini samostojne Slovenije se je pravzaprav zgodilo, da je nek minister nepreklicno odstopil, pa je še vedno minister. Večinoma so ministri in ministrice ponujali odstope – včasih verjetno tudi v želji, da predsednik Vlade tega odstopa ne bi sprejel – ponujali odstope, predsednik Vlade je ali odstop sprejel ali pa ga ni sprejel. Tukaj pa gre za nepreklicni odstop. Saj minister, gospod Hojs, je odločen človek, da se je odločil na tak način za ta korak in to tudi javno in zelo eksaktno povedal z obrazložitvijo, da ocenjuje, da mu pooblastila ne omogočajo neposrednega vpliva ali vmešavanja v delo Nacionalnega preiskovalnega urada ali kogarkoli na policiji, da ne ponavljam tega, kar je bilo danes že tolikokrat povedano. In to, kar se dogaja tisti dan, ko je nepreklicno odstopil, to pa so bile hišne preiskave pri ministru Počivalšku, da je to politično motivirano delo. Nepreklicno je odstopil; torej je to bistvena razlika v primerjavi s ponujenim odstopom in nekaj dni zatem je na novinarsko vprašanje, ko ni bilo čisto jasno, kaj je zdaj s tem odstopom, ponovil, da odstopa – ki je nepreklicen, se ga ne da preklicati. To so bile njegove besede, mislim da tri dni po tistem, ko je nepreklicno odstopil in potem se pač ni zgodilo nič. Oziroma se je začel ta mišmaš s to kuverto in s tem, kdo je zdaj koga prosil, naj še ostane. Minister je pač povedal, da je razumel, da je predsednik Vlade, z odgovorom, dobro seznanjen z njegovim nepreklicnim odstopom. Veste, ampak jaz tej zgodbi ne verjamem. Ne verjamem, pa pravzaprav tudi javnost ji ne verjame. Vem, da vas to, kaj si misli javnost, ne zanima. Predsednik Vlade je nedavno jasno povedal oziroma vprašal, katera javnost, katera javnost, ker odgovarjate samo volivcem, ki so vas izvolili, tako ga je bilo razumeti, ampak javnost vseeno sprašuje, kaj je zdaj, kakšna je zdaj ta situacija. Moram reči, da me je par ljudi pred to razpravo pozvalo, naj sprožimo to vprašanje in se naj na tej seji razčisti, kaj je zdaj s tem odstopom, kaj se je spremenilo v tistem kratkem času, da od nepreklicnega odstopa potem odstopa sploh ni bilo. Ampak ne verjamem, da se je to zgodilo tako, da je generalni direktor policije zjutraj potrkal pri ministru na vratih in rekel, pri Počivalšku teče hišna preiskava, jaz odstopam. Minister je rekel: »Dobro. Ali res teče hišna preiskava? Ja, potem pa tudi jaz odstopam.« Ne verjamem, da je šlo to tako na hitro, ampak sem popolnoma prepričan, da je šlo za skrbno načrtovan dogodek in da je bilo to vse skupaj usklajeno s predsednikom Vlade. Dokler nimamo drugih informacij, si lahko o tem mislimo oziroma tudi špekuliramo, saj drugih informacij niti nimamo. Gospoda Hojsa bi vprašal to, kaj se je vmes spremenilo čez noč, da tega odstopa potem ni bilo, če je bila prej policija politična. Ali je v nekaj dneh postala nepolitična, pa tako niso bili več pogoji za vaš odstop ali karkoli drugega, boste, če boste pri volji, na to odgovorili, ker o tej situaciji z vašim odstopom danes niste bili voljni ravno dosti govoriti, čeprav smo ta problem večkrat izpostavili. Mislim, da smo ga še očitno premalokrat, ker poslancev vladajoče koalicije najbrž ne bomo prepričali, da je to ne samo nenavadno, ampak tudi protizakonito, kar se dogaja. Boste pa morda pojasnili okoliščine, zakaj je do tega preklica nepreklicnega odstopa prišlo. Na prvi pogled nič spornega, boste rekli, kar zadeva ta razvpiti primer usmeritev in obveznih navodil vršilcev generalnega direktorja policije, kar zadeva te, vi pravite nadzore, ampak tukaj ne gre za nadzore v teh razvpitih petih primerih, tukaj gre za revizijo teh primerov. In to, jaz nisem niti pravnik niti nisem velik strokovnjak na tem področju, ampak že iz današnjih razprav in utemeljitev si človek lahko ustvari vtis, da je revizija postopka protizakonito dejanje. Niste me prepričali, da bi lahko mislil drugače, poznam razliko med nadzorom, ki ga lahko spodbudi minister, drugo pa je revizija postopka. Četudi zanemarimo ta primer, vam je pravzaprav zakuhal tudi vaš državni sekretar, pravzaprav storil dejanje, ki je, če že ne bi odstopili, tudi velik sprožilec, ki bi vas moral napeljati k odstopu. Namreč to, kar želi sam državni sekretar ali pa tudi vi prikazati kot čisto nedolžno dejanje, torej odstop neke pritožbe – zanemarimo, da je to bila pritožba njegovega znanca ali prijatelja na postopanje uslužbencev Nacionalnega preiskovalnega urada –, da je bilo to samo odstop generalnemu direktorju policije. Ne, to pa zanesljivo ni bil samo odstop, ampak zelo jasen pritisk in če hočete, ko govorimo zdaj o navodilih ali kakorkoli že temu rečemo, pisno je jasno izrazil pričakovanje za ukrepanje proti uslužbencem Nacionalnega preiskovalnega urada. Torej, ne vedoč, kaj se v praksi v resnici dogaja, niti da bi poznal ta primer do potankosti, je kar sam presodil, da je treba proti ljudem, ki vodijo ta postopek, ukrepati. To pa je absolutna prekoračitev pooblastil državnega sekretarja in ne govorite mi, da je to klasičen odstop zadeve. Jaz vem, kaj pomeni odstop zadeve, ne pa, da ste jasno napisali svoje pričakovanje, kaj naj se s temi uslužbenci zgodi. Sicer je ob vseh teh očitkih okrog politizacije pa depolitizacije policije eno jasno. Ne vem, zakaj se vrtite kot mačke okrog vrele kaše na Ministrstvu za notranje zadeve, ko je popolnoma jasno, da želite Nacionalni preiskovalni urad ukiniti. Mislim, da bi bilo bolje, da ga ukinete po neki normalni poti kot pa, da se nenehno diskreditira ljudi, zaposlene na Nacionalnem preiskovalnem uradu, in na ta način ustvarja vzdušje, ko boste presodili, da zdaj so pa pogoji zreli za njegovo ukinitev. Tolikokrat smo slišali, tudi v tej dvorani, očitke na račun Nacionalnega preiskovalnega urada, posebej poudarjeno, kdo ga je ustanovil, zakaj ga je ustanovil, tako da je popolnoma evidentno, da želite Nacionalni preiskovalni urad ukiniti. Pa ga ukinite na normalen administrativen način, ne pa s pomočjo diskreditacij in pritiskov! Kar zadeva samo to revizijo teh postopkov, mi smo vas, minister, vprašali, kaj pravzaprav želite doseči s to revizijo postopkov. Vi ste odgovorili, da hočete vedeti, ali je bilo vse narejeno, kot se spodobi. To pa je, mislim zelo strokoven pristop, kaj pa se spodobi, kako pa bi moralo biti narejeno, da se spodobi. To je bil odgovor. Ali je »kot se spodobi« to strokovni termin ali ni, zdaj presodite sami. Meni se zdi zelo neprepričljiv, ker ne vem, kaj naj bi se spodobilo. Minister, ne bom rekel, da ste izgubili moje zaupanje v trenutku, ko ste nepreklicno odstopili. Mojega zaupanja tako ali tako niste imeli že od začetka nastopa dela te vlade in se mi zdi to čisto legitimna drža. Po drugi strani je pa res, da v situaciji, v kakršni ste, se mi čudno zdi, da pravzaprav vztrajate na tem mestu. Težko se človek znebi občutka, da ni šlo za politizacijo policije v tistem trenutku, ampak, da ste preprosto dobili ukaz, da delo še ni končano, kar se je v vaših postopkih po tem odstopu pokazalo, da politizacija policije še zdaleč ni dokončana. Tako si pač človek lahko v pomanjkanju drugih informacij z delnimi špekulacijami razlaga to situacijo. Verjamem, da bo predsednik Vlade težko našel zamenjavo za vas. Ali vas je prosil, da ostanete zaradi obvladovanja epidemije, ne vem, enkrat je bila takšna razlaga, drugič spet, da ostanete do interpelacije. Epidemije tako ali tako nimamo, letala so že letela, na novo ni bila razglašena, imamo samo primere okužb, več kot 100 sicer na dan, ampak primere okužb, epidemije očitno ne. Če vas je prosil, da ostanete do interpelacije, potem verjetno pomeni, da boste pa zdaj res odstopili oziroma uresničili tisto, kar ste že storili, sicer pa bosta morala s predsednikom Vlade pač nekako formalizirati oziroma urediti to stanje, ker je za državljane in državljanke te države to stanje, milo rečeno, čudno. Seveda, volivci vam ploskajo, kako dobro sva jih, kako dobro sta jih, kajne, predsednik Vlade in notranji minister, ampak, navzven pa verjemite, da ta situacija meče izredno slabo luč, ob vsem drugem, na delo te vlade. Tako v vsakem primeru pričakujem, da boste ta svoj odstop dejansko tudi udejanjili.
Hvala lepa. Besedo ima Franci Kepa, pripravi pa naj se Monika Gregorčič. Gospod poslanec, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljam ministra, ministrico, sekretarje, kolegice, kolege! Več kot očitno ni vzrok za interpelacijo zgodba o nekem koncertu, vendar je namen globlji – odstraniti notranjega ministra in oslabitev vlade. Nikakor se opozicija, predvsem pa stranka Slovenskih demokratov, ne more sprijazniti z izgubo pozicijske funkcije in vzvodov oblasti. Pa ravno zaradi dejstva, da so prav oni najdlje na oblasti in je v demokratičnosti normalno, da se na vsake toliko časa, toliko let, izvede zamenjava in pridejo na oblast druge stranke, še do nedavno opozicijske. Minister Hojs oziroma njegove službe so le upoštevale navodila sodišča glede izvedbe koncerta- pa tako negodovanje glede Thompsonovega koncerta! Ni bilo nobene nejevolje, ko je prišla na javno televizijo z velikim pompom srbska diva Ceca, partnerka od Arkana, vojaškega poveljnika, ki je sodeloval v mnogih grozodejstvih na območju Jugoslavije, ali pevca Bora Đorđevića iz skupine Riblja čorba. Tudi pri njemu so pesmi oziroma verzi, ki so za nekatere lahko zelo moteči. Ali so za nekatere sprejemljivi pevci zaradi narodnosti, drugi pa ne? Tudi pevec Magnifico si je na prazniku kulture dopustil preveč. Ponorčeval se je iz Cerkve in Slovencev, ki smo večina katoličani. Pa ni bilo nobenega odziva ali negodovanja. Vsak ima pravico, da posluša glasbo, katera mu ustreza, vendar ob spoštovanju drugih, drugače mislečih. Živimo pač v pluralni družbi. Ali je glavni vzrok napad na Hojsa zaradi nepravilnosti na NPU, morebitnih nepravilnostih, neraziskanih primerih od odlivanja denarja preko oaz v tujino, od pranja denarja iz Irana do podeljevanja visokih kreditov iz NLB in drugih bank v času tranzicije. Strah je zelo velik, bojazen, da bi prišli do sledljivosti denarja pa enormno. Da ne bi prišli do krivcev, se globoka država poslužuje istih prijemov kot v preteklosti in ob pomoči javnih medijev, javne televizije, tiska širi laži in dezinformacije. Še nobena vlada ni dala toliko blaginje za vse prebivalstvo v času krize kot prav ta vlada. Dobro bi bilo, da bi bila ta vlada dolgo na oblasti in naredila red v državi, da se standard približa razvitim državam v Evropski uniji, da bi mladi ostajali doma na rodni zemlji, ne pa, da skoraj 10 tisoč mladih izobražencev gre v tujino vsako leto. Te interpelacije ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič. Pripravi pa naj se Jože Lenart. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik, in dobro jutro vsem! Zdaj že kar veliko število ur razpravljamo o predlogu interpelacije, ki je pravzaprav po svoji vsebini en tak kratek politični pamflet, temelji pa na nekih obtožbah spornega glasbenika, da minister ni preprečil oziroma prepovedal, posegel v neke odločbe in prepovedal ta koncert. Veste, v tem trenutku ali pa ne v tem trenutku, pač v tem primeru glasbeni okus ni pomemben. Prav tako ni v prvi vlogi nek ideološki kulturni boj, pa čeprav na tem valu predlagatelji te interpelacije tudi uspešno nabirate politične točke. Ves absurd te interpelacije je pravzaprav v dejstvu, da je danes minister formalno interpeliran ali pa na zatožni klopi zato, ker je upošteval upravne in sodne odločbe, ker je v bistvu spoštoval pravno državo. Je pa nekako dvolično, da se glavni predlagatelji te interpelacije, ko njim odgovarja, zelo radi sklicujejo in citirajo pravno državo. Prvopodpisani pod današnjo interpelacijo, gospod Nemec, tudi v vlogi aktualnega predsednika Knovsa, Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, pravzaprav evidentno nekatere informacije selektivno uporablja za politični boj in jih tudi je uporabil za namene te interpelacije. Ne neposredno, ampak so bili danes v razpravah že omenjeni neki določeni spletni medijski portali, preko katerih določene informacije prečiščene, zmanipulirane, predelane odtečejo v javnost in na katere je pravzaprav nemogoče argumentirano se odzivati ali pa jih negirati, ker gre za informacije, ki so označene s stopnjo tajno in če bi kdo želel zadeve pojasniti, bi hote ali pa nehote pač razkril tajnost informacij, kar pa vemo, da je lahko kaznivo. Konkreten primer insinuacija o tem, kako in kaj je potekal nek nadzor pooblaščene skupine 18. 2., obstaja zapisnik, označen je s stopnjo tajnosti, v medijih pa raznorazne laži, delne laži glede tega. Jaz sem ta zapisnik prebrala in verjamem, da ga je tudi predsednik Knovsa, in tam notri so stvari zapisane takšne, kot so, v medijih pa se prodaja drugačna zgodba. In to je tisto, kar me izjemno skrbi: zloraba informacij s Knovsa za politične namene. V bistvu se dogaja točno to, kar je bilo očitano prejšnjemu predsedniku, gospodu Toninu. Tako mislim, da je to zelo velik problem. Dejstvo je, da je prihajalo v času konkretnega nadzora 18. 2. do nekih preverb, to smo zasledili v medijih, ne samo na tistem spornem portalu, da se sledi nekaterim politikom, da se vpogleduje v evidence in tudi meni se je vpogledovalo v te evidence. Tudi minister Hojs je danes zelo natančno opredelil oziroma povedal, da je tudi informacijska pooblaščenka sporno interpretirala neke sezname, ki smo jih posamezniki, posamezni politiki, ki smo te vpoglede v evidence zahtevali, prejeli. Tako tukaj zadeva smrdi in ni takšna, kot je bila napisana na portalu Necenzurirano. Slišali smo tudi danes nekatere dobesedno dramaturške vložke posameznih poslank in poslancev. Verjamem, da je bolečina tega, da je minister še vedno na svoji funkciji, velika in me nekako pomirja, da je tudi gospod Möderndorfer ugotovil, da so številke znane, da je izid znan. Upam, da ne bo hud, če ugotovim, da me veseli, da mu štetje gre sedaj bolje od rok kot na začetku leta 2012. Še na navedbe gospoda Pojbiča bi se referirala, namreč on je navedel kar nekaj imen preiskovalcev NPU, pojasnil neko vlogo, modus operandi. Veste, to niso teorije zarote, čeprav je med njegovim izvajanjem bilo kar nekaj posmeha na tej strani dvorane. Tudi jaz sama imam določene izkušnje, bila sem vabljena kot oseba, ki bi v neki določeni preiskavi lahko dala pomembne ali pa relevantne informacije kot članica Knovsa, in mislim, da je tudi prvopodpisani predlagatelj današnje interpelacije bil v isti vlogi vabljen na NPU, tako verjamem, da imava enako izkušnjo, in moja izkušnja je, da bi tisto zaslišanje lahko označila kot neko politično policijo, če želite. Tako ni čisto vse iz trte zvito in niso vse to teorije zarote, ampak je marsikaj tudi resnično. Nekako se zelo radi bivši koalicijski kolegi v svojih razpravah tudi obračate ali pa s prstom kažete na SMC in na Desus kot bivše koalicijske partnerje, da trkate na našo vest in nas spominjate oziroma si želite, da bi spregledali – v narekovajih. Ja, spregledali smo vaš način političnega boja, delovanja, zato verjemite, da nas s takšnimi interpelacijami, kot je današnja, samo krepite v našem prepričanju, da smo naredili prav. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj, gospod Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa. Tisto, kar sem uspel razbrati iz govora spoštovane magistrice Monike Gregorčič, je, mislim da, v nekem pisanju, o katerem sem danes že govoril. Gre za necenzurirano.si, kjer piše o tem, da naj bi gospod Mahnič in gospod Černač, danes državni sekretar za varnost – mislim, da v Kabinetu predsednika Vlade – in minister v nadzoru meseca februarja na tem nadzoru pogledovali in spraševali po vsebinah, za katere niso pristojni. To naj bi – v navednicah naj bi – pisalo tudi v zapisniku in o tem, naj bi necenzurirano.si tudi poročal. Kot sem razumel Moniko Gregorčič zanjo v tem zapisniku ni nič spornega, jaz sem se v predhodnem izvajanju opredelil nekoliko drugače, zato sem se zaradi interpretacije zapisnika obrnil s pozivom na Generalno policijsko upravo s predlogom, da tudi oni, ker namreč jaz kot predsednik Knovsa sem sopodpisnik in oni bi morali tudi sopodpisati namero, da bi se magnetogram objavil javno. GPU je to zavrnil. Torej zelo mi je žal, gospa Monika Gregorčič, da resnično ne moreva javno objaviti tega dokumenta, ker pa bi po moji presoji pa modus operandi le pokazal način delovanja, spraševanja in vsebine, ki sta jih zdajšnji minister in sekretar poizvedovala na Generalni policijski upravi. Mislim, da bi bilo to za javnost več kot dobrodošlo tudi zaradi morebitnih razhajanj v interpretaciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Jože Lenart, za njim pa bo dobila besedo mag. Bojana Muršič. Izvolite, kolega .
Hvala vam, predsedujoči, za besedo. Gospod Aleš Hojs, če v družbi ne delujejo etični principi in če ni politične odgovornosti, zaidemo v slepo ulico, ki smo ji priča danes. Še posebej v dani situaciji, ki je zajela cel svet, ni primerno, da pride do takšne situacije. Pa je prišlo. In za to, da je danes prišlo do te situacije, ste odgovorni v aktualni vladi, predvsem pa vi sami, s svojimi dejanji, ki ste jih izvedli. Nepreklicni odstop ste dali, ker niste mogli preprečiti določenih dejanj, ki niso bila pogodu sedanji vladi oziroma vašem vodju za dosego zastavljenih ciljev. Nestrpnost, zanos, adrenalin, ego, nekaj nerodnosti in prišli smo do te smešnice, ki jo spremlja javnost že od vašega nepreklicnega odstopa 30. junija 2020. In sedaj bi želeli predstaviti situacijo tako, da opozicija in predlagatelj vam krade čas, jemlje čas, vendar pa se tudi mi sprašujemo, kaj bi pa rekla javnost, da na te vaše aktivnosti ne bi odreagirali. Predstavljajte si, da dobite, dobimo – vse vas sprašujem – dokument sodišča, ga podpišemo, sprejmemo, vendar ga ne odpremo, in potem bi trdili, da ne vemo, kaj je v tem pismu. Seveda nam kaj takšnega nobeno sodišče ne bi upoštevalo in verjelo. Bila bi zelo čudna situacija. To vemo vsi, samo ta politika, ta vlada tega ne ve in tega ne bo verjela in ne bo hotela verjeti toliko časa, dokler bo imela večino v tem parlamentu. Zdaj pa, če grem še bolj konkretno. Glejte, tole je odločba, ki sem jo prejel v torek kot Jože Lenart s strani Ministrstva za zdravje. Vsi vemo, za kaj gre, ker je bilo v vseh časopisih: članu Poslanske skupine LMŠ Jožetu Lenartu je odrejena karantena. In da bi jaz tole odločbo sprejel, podpisal, pa je ne bi odprl, in bi se delal nevednega in bi v tem času, ko bi bila odrejena karantena, hodil v Državni zbor – kaj bi se zgodilo z mano? Ali bi danes še sedel tukaj? To vas sprašujem. Tu piše ZUP, to se pravi Zakon o pravnem postopku, ki ga imam tudi opravljenega, ker sem določeno obdobje tudi bil zaposlen na Ministrstvu za finance, in mi je to presneto jasno. Sprašujem: za ene te zadeve potem veljajo, za druge ne. Praktični primer, gospod Aleš Hojs. Prosim, povejte, kaj bi se z mano zgodilo. Vročil mi ga je pa policist, zelo prijazen policist. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Bojana Muršič in kot zadnji bo potem razpravljal mag. Branko Grims. Kolegica, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Dobro jutro! Minister Hojs je danes v svojih razpravah dokazal, da ne razume delitve oblasti, da ne pozna Zakona o splošnem upravnem postopku, po katerem bi lahko oziroma bi moral odločbo Thompsona s strani Ministrstva za notranje zadeve izreči za nično v skladu z 280. členom ZUP v povezavi z 279. členom. Sicer pa funkcionarji ne rabijo ZUP, tako da tukaj imate eno, bom rekla, opazko. Poteptal je človeško dostojanstvo, dajal je nezakonite usmeritve policiji, odredil je preventivno identificiranje protestnikov, kar je Varuh opozoril in povedal, da je to kršitev zakonodaje, nepreklicno je odstopil, danes je še vedno med nami. Da ima okoli sebe tudi osebe, ki disciplinirajo kriminaliste, konkretno Kangler v zadevi domnevne prostitucije. Takšen minister si ne zasluži moje podpore, zato bom tudi interpelacijo podprla.
Hvala lepa. In prišli smo do zadnjega prijavljenega razpravljavca, mag. Branka Grimsa. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo in še enkrat tudi vsem lep pozdrav nekoliko pozno v noči! Glede na to, da je takole pozna noč, bi opozoril, da zunaj nekaj ljudi že nekaj časa kroži okoli in vpije lopovi, lopovi. Očitno so se izgubili pa ne najdejo poti na ljubljanski magistrat in vam predlagam, ko pač očitno iščejo tiste, naj jih policija drugič lepo pomaga usmeriti na ljubljanski magistrat, pa bodo ti ljudje zlahka našli vse tiste, ki jih iščejo. Očitno so slišali za tistih 50 milijonov pa kakšno farmacevtko pa to pa zdaj iščejo pot. Pomagajmo ljudem. Kar se tiče interpelacije, je pa tako; pravno interpelacija, to vsi dobro veste, ne stoji. Interpelacija bi bila upravičena, če bi minister kršil odločbo sodišča, minister pa jo je spoštoval, kar seveda pomeni, da je interpelacija namenjena nečemu drugemu. Čemu, smo lahko poslušali cel dan od predlagateljev: netenju nestrpnosti, igranju na čustva, na predsodke, vsemu tistemu najbolj negativnemu, čemur se v besedah upirate, v dejanjih pa uresničujete. To vsi zelo dobro veste in na najlepši način se to da povedati v enem stavku s tisto staro balkansko resnico, z balkanskim pregovorom: Kdor poje, zlo ne misli. Eni poslušajo Kombinatke, eni poslušajo Ceco, eni poslušajo pač Thompsona. Kaj v resnici je Thompson? Thompson se je javno distanciral od ustaštva tudi v Sloveniji, tudi na slovenski televiziji. Vsi, ki ste trdili drugače, ste zavestno lagali. Ne gre za neobveščenost. To se je zgodilo na slovenski televiziji in imelo je odmev. Igorju Pirkoviču, ki je omogočil Thompsonu, da je to tudi povedal, da je povedal resnico, da je predstavil svoj plat medalje, kar je edino normalno v demokraciji, so potem metali dlje časa polena pod noge in ga poskušali odstraniti z Radiotelevizije Slovenija. Toliko o spoštovanju pravice nekoga, ki ga obtožiš, da pove svojo plat medalje. No, na tej dokazljivi laži je utemeljena ta interpelacija, ker je njen cilj en sam – buriti čustva in netiti nestrpnost do drugih. Nekateri so žal temu nasedli. Tako kot je tisti star Murphyjev zakon, ki pravi, da ko zatrobi trobenta, je vsa pamet v trobenti. In ljudje niso preverili dejstev in potem pomagali pri širjenju tega nesmisla, ki smo mu bili danes priča. Nekateri ste se trkali po prsih in ste rekli, mi smo socialisti, pa govorili veliko o kolaboraciji. Kako bi bilo lepo, če bi vedeli, o čem v resnici govorite. Kje pa je mati vseh kolaboracij že celo stoletje? Glejte, na tem spomeniku. »Jaz sem socialist« – Adolf Hitler. No, zdaj se pa še naprej ponašajte s tem, da ste socialisti. To, gospe in gospodje, je posnetek podpisa pakta Ribbentrop-Molotov, ki je v resnici potem pahnil Evropo v najbolj uničujejo vojno, drugo svetovno vojno. Ta kolaboracija, ki je trajala dve leti, torej tretjino druge svetovne vojne, je v resnici povzročila, da je bila druga svetovna vojna tako uničujoča in je kot največjo žrtev povzročila to s Poljsko. Žal mi je, ker nisem mogel zdaj barvnega fotokopirca dobiti, ker bi uživali lahko v rdečih barvah, ki jih tako obožujete, tudi recimo na teh slikah, kjer vidite, kako skupaj nemški in ruski vojaki z rdečo zvezdo in haklkrojcem praznujejo poraz nesrečne Poljske, ki so jo napadli 1. septembra Nemci, 17. pa izdajalsko v hrbet skočili še Sovjeti oziroma socialisti. Imeli so celo skupno parado v Brestu, to je, recimo lep primer. To, gospe in gospodje, je kolaboracija! Vsi, ki vpijate, da ste socialisti, eni socialisti internacionalni in nacionalni socialisti – pa sram naj vas bo! No, tukaj imate tudi lepo še enega nemškega generala pa ruskega generala. Kdor mislim, da je bilo tega hitro konec, naj si pogleda prvomajsko parado v Moskvi z nekaj nemškimi feldmaršali in SS divizijo na čelu. To je pa resničnost kolaboracije, gospe in gospodje, in kadar dajete take obtožbe, malo pomislite, na koga letijo. Mimogrede, Thompson se je od ustaštva, kot rečeno, javno distanciral. Vsi, ki ste to govorili, to veste, to se pravi, ste zavestno lagali; ne samo to, on je domoljub. In kaj je on v resnici prepeval, zakaj vas on tako strašno moti? On ima pesem, ki poje, da partija nam spet sodi pa samostojne države niso hoteli – sicer poje o Hrvaški, ampak v to pesem lahko date tudi Slovenijo, pa dobite točno pozicijo, v kateri smo in sedanje stanje, in boste razumeli, zakaj je tak trn v peti, da se mu ne pusti prepevati. Jaz pa trdim drugače, če bi temeljili na tistem, kar je bilo takrat, ko smo sprejemali slovensko ustavo, bi pustili vsakomur, da poje. Naj vsak posluša tistega, ki želi, in da se na tem lahko gradi naprej. Tak trik, ko se tako neti nestrpnost z enim pravno neutemeljenim zmazkom, je seveda potem samo z enim ciljem, da se preusmerja pozornost. Dejansko je to v korist kriminalu, v korist vsem tistim, ki kršijo zakon zaradi tega, ker se ta čas izgublja, namesto da bi se poskrbelo za to, da se največji kriminal v resnici poreže, in to prvega, in učinkovito preganja in da doživi tudi svoj epilog na ustreznem sodišču. To se žal ni zgodilo in vsi, ki ste imeli pripombe v zvezi z NPU, vas še enkrat opozarjam, da osebno sem srečal ljudi, ki so povedali, da se posamezniki z NPU v Ljubljani celo hvalijo s tem, da niso nič naredili. NPU ni upravičil svojega obstoja, NPU bi bilo treba z zakonom po mojem prepričanju ukiniti in ga zliti nazaj s kriminalistično policijo v učinkovit sistem, ki bo opravičeval svoj obstoj. NPU ga sedaj ne. Mi ne rabimo institucije, ki ne naredi ničesar, poskrbi, da stvari zastarajo. Mi ne rabimo države, v kateri se je nekoga za 140 evrov spravilo ob hišo, se mu hišo pod ceno prodalo, 50 milijonov eni drugi družini se je pa oprostilo. Ali smo res potem enaki pred zakonom, pa je to ustavno načelo? To bi moral biti predmet današnje obravnave, ampak o tem smo govorili samo tisti, ki sedimo na tej strani, pa je to tisto, kar bi moralo vse skrbeti, kajti temeljno ustavno načelo je, da moramo biti pred zakonom vsi enaki. Če to ni izpolnjeno, če zakon ne velja za vse na enak način, potem to ni pravna država, demokracija pa je samo farsa. Še nekaj je pogoj, da demokracija deluje; da je dejanska, resnična svoboda javne besede. Temu bi veljalo posvetiti posebno sejo, da se konča s tem, da se v imenu preganjanja sovražnega govora; vsi, ki ste o tem govorili, verjetno ne veste niti tega, da sovražni govor sploh ni pravno definirana kategorija in da se je v praksi izkazalo po celem svetu, da se za pregonom sovražnega govora v resnici skriva pregon resnice, ker ničesar na tem svetu levičarjev bolj ne boli kot resnica. Tudi to, kar zdajle govorim, je dokaz za to. To se pravi, potrebno je doseči, da bo v celoti spoštovana slovenska ustava, tudi v tistem delu, da bo vsakomur vedno dostopna vsaka relevantna informacija o kateremkoli področju družbenega življenja, in to osvetljena z različnih vrednostnih zornih kotov. Nikoli ne bom pristal na tisto, da je več resnic. Resnica je ena sama, samo pogledi so lahko različni, vrednostni zorni koti so različni, tisto, kar bi pa nas moralo združevati, je pa skupna ustava, ustavni red, pravni red in seveda skupne vrednote. Vsaka politika mora biti temeljena na vrednotah in prva in temeljna vrednota o temi, o kateri danes govorimo, je spoštovanje drugače mislečih in seveda zagotavljanje zakonitosti – najprej na nivoju organov pregona, potem pa še vseh, ki sodelujejo v tem sistemu. Ta sistem trenutno ne deluje, tako kot bi moral. Marsikaj je bilo zdajle, v zadnjih mesecih storjenega v pravi smeri, marsikaj bo še treba storiti in to vsi dobro veste. Kakršnokoli, zdajle, netenje nestrpnosti, kot smo mu bili priče, pa seveda ne približuje k temu cilju. Zakaj to počnete? Preprosto, zato ker je najbolj enostavno tisto, kar počnete sami, pokazati na drugega in potem vpiti, poglejte tatu. Star trik, ki ga socialisti uporabljajo že približno 100 let. Potem se ne čudimo, če imamo Antifo tamle, na ulicah. Antifa po celem svetu danes dela točno tisto, kar očita drugim – vsiljuje svojo politično voljo z nasiljem. To, gospe in gospodje, je pa točno definicija fašizma. Danes so fašisti tisti, ki se razglašajo za antifašiste. Če želite, celo na simbolni ravni sta bila v Sloveniji dva krasna primera tega – bil je tako imenovani dan črnih srajc, nek petek, ko so se vsi oblekli v črne srajce, greste lahko na YouTube, pa si zavrtite pesem Camisa Negra, pa boste vedeli, kdo so bili tisti, ki so se načrtno oblačili v črne srajce. In seveda, vemo tudi, kdo je nosil bakle, tiste baklade in kam so te baklade pripeljale. Zdaj imamo baklade ob petkih pred slovenskim parlamentom. Tudi to je simbolno sporočilo, ki seveda v celoti potrjuje tisto, kar sem povedal na začetku. Socialisti – vsi isti. Žal, gospe in gospodje, sami ste načel to temo. Teme se ne bi niti dotaknil, če ne bi bilo pred nami te interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve. Kar se te interpelacije tiče, lahko samo ugotovim – in to vi sami dobro veste –, da je minister, ko dela, ko opravlja svojo funkcijo, ne samo zavezan, ampak je celo prisegel, da bo spoštoval ustavni red Republike Slovenije, da bo spoštoval torej pravni red in da je glede na načelo delitve oblasti zavezan po eni strani zakonodaji in po drugi strani odločitvam sodišča. Ker jih je spoštoval, je torej interpelacija ne samo v celoti neutemeljena, ampak je tudi nesmiselna in absurdna. Take neumnosti, oprostite, gospe in gospodje, lahko prodajate res samo v eni državi, kjer se obvladujejo vsi osrednji mediji z ene same politične strani. Tukaj pa pridemo na tisto temo, o kateri sem govoril prej, svobodi javne besede, ki nekatere očitno strahovito moti, kar se je danes videlo v razpravi. Svoboda javne besede ne pomeni, da vsi trobijo eno in isto, ampak da so različna glasila, da so različni novinarji, da so različni vrednosti zorni koti in da človek lahko sam izbere informacijo, katerokoli želi, in jo tudi preveri pri drugemu. Torej, da tudi mediji med sabo delajo ustrezno kontrolo, ko en medij razgali, če drugi medij ne govori resnice. To je temelj, na katerem temelji ustrezno novinarstvo. Če pa pridemo do načrtne in sistematične cenzure, pa če se skriva za bombastičnim izrazom pregon sovražnega govora ali pa ne vem kaj, pa seveda to ni več demokracija, ampak je samo farsa. Glede na to, da je minister svoje delo opravljal odgovorno, glede na to, da je minister pri svojem delu spoštoval tako zakone kot odločitev sodišča in tudi ni mogel drugače, to je edino pravilno, lahko ugotovimo, da je s tem izpolnil pravno normo, in po drugi strani, da je s tem izvajal tudi pravilno politiko. Interpelacija zoper ministra Hojsa je torej neutemeljena in seveda je v SDS ne bomo podprli.
Postopkovno, kolega Trček.
Hvala za besedo. Poglejte predsedujoči, ne glede na to, v kakšnem agregatnem stanju odstopljenosti, neodstopljenosti je minister Hojs, on je prej izjavil, da je antifašist, po Grimsu je torej fašist. Moj postopkovni predlog je, da Branko Grims ne žali ministra, ki je gost v Državnem zboru in ki ga jaz nimam za fašista, čeprav bom seveda glasoval za interpelacijo.
Spoštovani kolegi, ura je pozna, predlagam, da zdržimo še par trenutkov, da pridemo na glasovanje in zadevo zaključimo. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobita besedo še minister za notranje zadeve ter predstavnik predlagatelja interpelacije. Najprej ima besedo Minister za notranje zadeve, gospod Aleš Hojs.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci – zdaj vidim, da je dvorana praktično polna – spoštovani predsednik Vlade, kolegi ministri! Seveda se najprej zahvalim gospodu predsedniku Vlade, ki je prišel, ker je posebej s tem pomiril gospoda Nemca. 14 ur se je spraševal, kje predsednik Vlade je, zdaj ga ima pred sabo, tako da upam, da boste vsaj v temu delu pomirjeni. Zdaj čakam na tisto, kar sem ob desetih dopoldne, ne ob desetih dopoldne, torej ob 10.30 nekje je bila tista moja točka, prosil predlagatelje, da mi pokažejo tisto, kar v njihovih, pod narekovajih, Goebbelesovih klipingih objavljajo zadnji teden. Takrat sem vas prosil, poglejte vaš spot številka 1. mislim, da je točka številka 1, kjer objavljate, da sem podpisal dovoljenje, da Thomson nastopi v Sloveniji. Prosil sem vas, če bom to v šestnajstih urah lahko videl, do zdaj mi tega gospod Nemec še ni pokazal. Obenem sem prosil tudi, če mi boste pokazali, kje je tistih 130 ali 140 tisoč evrov, ki jih bo država plačala zaradi tega, ker je koncert, ki ga nikoli ni bilo pa ki ga nikoli ne bo pa ki je dovoljen, a je organizator povedal, da ga ne bo imel, tako kot pravi gospod Bevk, plačala država za 140 tisoč evrov odškodnine. Torej teh dveh podatkov po šestnajstih urah nimam; torej ne papirja, v katerem je kakšen moj podpis, ne tega, na kakšen način bo država plačala 140 tisoč evrov. Že v svojem uvodnem govoru sem povedal, da močno sumim, zakaj je bila tako močna želja po prepovedi tega koncerta. Torej, gospod načelnik Upravne enote Maribor, član SD, se je izjemno trudil, da bi bil ta koncert prepovedan. Kljub temu da vemo, da ga ni in da ga nikoli ne bo, je hotel še dodatno, da bi bil prepovedan. Zakaj je taka želja po prepovedi? Torej, če nekaj prepoveš, potem to je osnova za odškodnino. Če nekaj dovoliš, potem ne vidim nobenega razloga, da bi organizator lahko kogarkoli tožil za kakšno odškodnino, če je vendarle koncert dovoljen. Ampak koncerta ni, sam se je odločil, da ga ne bo, sam je povedal, da ga ne misli organizirati, torej vse skrbi okoli odškodnine in okoli tega, kar ste napletali v teh urah, seveda odpadejo. Druga stvar, ki mi je bila v tej interpelaciji nekako močno očitana, so seveda neprimerni kadrovski posegi. Ne bom govoril še enkrat ali pa prav veliko o tem, lahko povem zgolj to, da je eden od tistih, ki so bili zamenjani – ampak jih seveda nisem zamenjal jaz, to sem že povedal danes po moje že ene štirikrat, zamenjal ga je direktor policije – torej človek, ki je vodil pomemben organ, ki se je ukvarjal s pranjem denarja, ki je bil potem premeščen ali pa nagrajen na mesto direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada, ki ga je novi direktor zamenjal, nemudoma vložil tožbo. Tožbo o nezakonitosti njegove zamenjave in tožbo o zadržanosti sklepa o njegovi zamenjavi. Torej kljub mnenjem dela slovenskih pravnikov, se moram seveda pravilno izraziti, dela slovenskih pravnikov, ki so posebej na javni televiziji in na POP TV razlagali, kako je ta menjava gotovo nezakonita. Takrat sem pomislil na to, pa vendar ali imamo že zdaj na NPU ljudi, ki jih tako, kot recimo – pod narekovaji – direktorje policijskih uprav ne moremo zamenjati po 25 let. Ne vem če to veste. Direktorji policijski uprav so na svojih položajih tudi 21 ali pa 25 let. Ko vprašaš direktorja policije, kako to, da ni nobenih menjav, dobiš množico odgovorov, da so pravzaprav nezamenljivi. Da je treba spremeniti zakon, da ga bomo lahko zamenjali, da je to neskladnost z delovnopravno zakonodajo. Obenem pa kot minister dobivam množico pobud županov, tudi z vaše provenience, z leve provinience, ki mi pravijo, zakaj ne končno naredite tega, da pride v policiji do neke rotacije. Tudi komandirji policijskih postaj, ki so tam 20 let, pravijo župani, so preveč že vpeti v to okolje, preveč poznajo drug drugega, ne moremo trditi, da so koruptivni, pa vendar je zdravo kroženje, zdrava zamenjava tudi v teh okoljih zelo pomembna. Če se vrnem na gospoda Muženiča, gospod je nemudoma podal tožbo in seveda sodišče je to njegovo tožbo v tistem delu, ki se nanaša na začasno zadržanje, zavrglo. Torej ni uspel, torej je Vlada ravnala prav. Drugi pomemben del, ki ga je danes, mislim da, že poslanec Pavlin povedal, je ta, da je zdaj Ustavno sodišče razsodilo, da smo ravnali prav, da smo v prvem delu epidemije tudi z omejitvijo gibanja med občinami ravnali zakonito, ravnali v skladu z ustavo celo. Torej tudi tu smo imeli prav. Če se ozrem še na to, kar pa ni bilo v interpelaciji, pa vendarle, če dovolite, predsednik, glede na to, da sem bil večkrat opozorjen, da se izven interpelacije ne sme govoriti, ampak danes je gospod Nemec pretežno govoril izven interpelacije, so pa moja obvezna navodila pa usmeritve. V tej četrti točki, ki je za mnoge sporna, poskušal sem večkrat pojasniti, da gre za to, da bo policija sama pogledala, kaj so počeli. Torej generalni direktor policije bo sam, znotraj svojega sistema, znotraj svojih ljudi pogledal, kaj so počeli v teh primerih, kjer se v zadnjih nekaj letih, tako kot ste mnogi povedali, ni zgodilo nič. Nič se ni zgodilo. Državljani čakajo. In ne vem, kaj je bolj, če rečem, demokratično, kot to, da daš direktorju policije navodila, da sam pogleda, kako so opravili delo. Danes sem gospodu predlagatelju že povedal, da revizije teh postopkov – pardon, ne revizije, se opravičujem – nadzori teh postopkov vseh teh so druga stvar in so seveda še zmeraj mogoči. Za vsakega od teh postopkov lahko direktorat za nadzor policije znotraj Ministrstva za notranje zadeve izvede revizijo. Ampak mislim, da je prav, da najprej policija sama pogleda, ali so ravnali tako, kot morajo. Nadzori, kolikor bodo potrebni, še sledijo. Čisto na koncu, spoštovani poslanci, poslanke, bi še enkrat pojasnil vsem tistim, ki so me danes to spraševali, po moje v vsaki drugi besedi. Mislim, da je gospa Alenka Jeraj pravzaprav zelo lepo povedala, kaj in kako je z mojim odstopom. Naj še enkrat povem, da sem tistega junija odstopil, da je po enem tednu, ko predsednik Vlade – to je namreč pogoj, da se Državni zbor seznani z mojim odstopom – tega odstopa v tem državnem zboru ni bilo. Predsednik Vlade je z mano opravil razgovor, mi je rekel, naj še enkrat premislim o svojem odstopu, in me prosil, da za nekaj časa še ostanem. Točno to komunicira predsednik Vlade takrat, ko je čas za to, in točno to govorim jaz že dva meseca. Torej sem predsedniku Vlade obljubil, da glede na situacijo, torej glede na situacijo, ki je relativno težka, torej covid čas, da bom vsaj do te interpelacije ostal in svoje delo opravljal, tako kot ga vem in znam po najboljši vesti in seveda v skladu z ustavo. Kaj bo v interpelaciji, kaj bo po interpelaciji, bomo lahko povedali jutri ali pa v ponedeljek. In zaključim to svojo zaključno misel z eno besedo ali pa z enim stavkom, ki je samo v polovici moja, polovico si jo bom izposodil. V Sloveniji je že kar nekako ponarodel tisti rek, ki ga je pred davnimi leti izrekla generalna državna tožilka gospa Zdenka Cerar. Tega reka se verjetno vsi spomnite. Rekla je: »Ni vsaka svinjarija kaznivo dejanje.« Jaz pa dodajam in upam, da v Sloveniji nekoč bo tako, da množica kaznivih dejanj ne bodo ostale zgolj svinjarije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja, kolega Matjaž Nemec.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, dragi kolegi, spoštovani neodstopljeni minister Hojs! Dobro ste se držali. Iskali ste rešitve, kot bi nekdo rekel, ampak mislim, da vseeno niste popravili vtisa. Vseeno smo danes odkrivali nove in nove laži nad tistimi že starimi, celo primerjajoč današnjega magnetograma in vaše predhodne izjave. Žal ne razumete osnovnih pojmov vodenja ministrstva. To smo ugotovili. Veliko šibkih točk imate. S tistimi zadevami, ko ste želeli napadati opozicijo, smo vam vsakič znova servirali z novimi dogodki in dejstvi. Žal vam niso še vedno znani osnovni pojmi delitve oblasti. Vi ste še vedno minister za notranje zadeve in imate omejene pristojnosti, še posebej, kar se tiče tožilstva in tudi policije. Žal moram reči, da niste razumeli, in tudi nekateri vaši kolegi ne, kakšna je vaša vloga in kakšno je vaše mesto. Seveda, ko govoriš, morajo biti besede boljše od molka. Danes je pa govoril molk; molk Desusa, molk SMC, delno tudi Nove Slovenije. Veliko to pove, ampak odpustkov, mislim, da ne bo. Vseeno vabim vse k trezni in odgovorni odločitvi. Ne poveličujeta ustaštva uradnici, gospod Hojs, ampak vi si tega ne upate priznati, za razliko od Thompsona. Če bi res spoštovali našo ustavo in sodbo Ustavnega sodišča, bi potrdili odločitvi Upravne enote, ki je javno prireditev prepovedala. Zato vseeno predlagam, da zberete ta pogum, če ga še niste – tudi vi, gospod predsednik –, da slovenski javnosti priznate, da ste vi tisti, ki poveličujete neke vrednote, ki so pokopane že daleč v zgodovini; da ste vi tisti, ki želi voditi policijo v posameznih postopkih; da ste vi tisti, ki želite zlomiti avtonomijo državnega tožilstva. Sprašujemo se, od kod in zakaj ta napad na NPU, od kod menjave, zakaj, čemu? Od kod se minister za notranje zadeve vtika na področje pravosodja in prava? Tekom celotne razprave smo prav tako pokazali in dokazali nedopustnost stanja, ko se namesto z razvojnimi izzivi vi ukvarjate z represijo, s prevzemom medijev, s prevzemom policije, govorili smo o Uradu za preprečevanje pranja denarja, Statističnem uradu, Fursu. Zdaj pa je na vrsti cenjeni zbor. Vem, da nekateri boste čez leto pa pol, dve v penziji, nekateri se v politiko ne boste nikdar več vrnili, ne boste imeli te priložnosti, ampak ne pozabite, da vseeno pišete usodo nekega naroda, kateremu pripadate, in pišete usodo neki pravni ureditvi, za katero smo se borili čisto vsi: levi, desni, rumeni, zeleni. Govorim o naši državi. Gospod Hojs ostro posega v temeljne postulate naše države. Naša, vaša odgovornost pa je, da svojo ljubezen do domovine kažete s tem, da podpirate vladavino prava in temeljne postulate naše države. Gospod Hojs je presegel svoja pooblastila, pa saj to v intimi veste, tudi vi, saj tudi sam ve. Saj on to mora početi, ker če ne, ne bi bil tam, kjer je. Če ne, bi bil verjetno na Novi24. Ampak vaša odgovornost pa je, da ohranite našo državo pravno. Naša država ni perfektna, je polna, polna slabosti, ampak na tak način jih ne bomo odpravljali, na tak način jih bomo samo krepili in izpostavljali. Tako, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predvsem tisti, ki ste nekoč bili tudi nekoliko bolj dovzetni do pravice, do pravičnosti in do ustavnega reda, vas vabim, da pritisnete »za«. Da pritisnete za interpelacijo ministra Hojsa kot simbolu vsega represivnega in nesprejemljivega, kar predstavlja Janševa vlada. Na nas je, na vas je, da se pravilno odločimo. Hvala lepa.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo o interpelaciji in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu in ga razreši s funkcije. S tem mu preneha funkcija ministra. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministru izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasujemo. Obrazložitev glasu, kolega Luka Mesec v imenu poslanske [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Tišina. Kolega Luka Mesec. [[nemir v dvorani]] Prosim, malo tišine. Luka Mesec, imate besedo.
Hvala za besedo in pozornost. Seveda bomo v Poslanski skupini Levica glasovali za razrešitev ministra Aleša Hojsa s tega položaja. Minister Hojs je namreč destilat vsega, kar je narobe s to vlado. Minister Hojs ni samo minister, ki misli, da zanj nepreklicni odstop ne velja, ki policijo razume kot strankarski organ, ki bi ukinil samostojnost Nacionalnega preiskovalnega urada, ki bi rehabilitiral ustaštvo v Sloveniji in ki poskuša v svojem ministrstvu in na policiji počistit sledi za nečednimi posli svoje stranke. Hojs je nenazadnje tudi človek, ki je na položaj ministra prišel iz Nove24. Bil je direktor televizije, ki je pred petimi leti začela v Sloveniji uvajati medijske prijeme, katerih tarča je marsikdo danes. Govorim o brezkorpuloznem rasizmu, hujskaštvu, laganju, medijskih diskurzov, ki odvzemajo človečnost celim skupinam ljudi; začeli so z begunci, zdaj pa taktiko širijo na protestnike, levičarje, novinarje, sodnike, kulturnike, vse, ki ne sprejemajo njihove resnice. Danes, ob interpelaciji se je pokazalo, zakaj to počnejo. Pravijo, da se borijo za drugorazredne, medtem ko se sami z belimi mercedesi kot nekakšna imitacija maršala Tita prevažajo po svojih volilnih okrajih ali pa kupujejo zemljišča po skonto cenah od svojih političnih prijateljev. Spoštovani in spoštovane, tem ljudem z vsemi temi podlimi, makiavelističnimi metodami ne gre za nič drugega kot za denar in za oblast in za to, da si enostavno predstavljajo, da so lahko v tej družbi izvzeti iz medijske kritike ali kakršnekoli družbene kritike in da lahko živijo nad zakoni. Kdor bo danes glasoval za ministra Hojsa, bo glasoval za ta privilegij ljudi, ki dejansko poskušajo biti več od ostalih, ki dejansko poskušajo biti prvorazredni. V Levici seveda tega ne moremo dopustiti, na to ne bomo nikoli pristali in bomo glasovali za razrešitev tega človeka.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? [[Da.]] Kolega Kordiš, pa potem kolegica Sukič, v lastnem [[…]]
Minister Hojs, podali ste svoj nepreklicni odstop. V imenu suverenega ljudstva Republike Slovenije sprejem vaš odstop.
Kolegica Sukič.
V tej farsični, 17-urni edukaciji sem prišla do pomembne teze danes, in sicer do ugotovitve, da v bistvu je Šarec še zmeraj premier, ker odstop s funkcije v tej državi pač ni odstop. Torej, spoštovani premier Janša, nehajte šariti po Šarčevem kabinetu. Čisto resno, 115. člen Ustave je jasen – funkcija ministra se preneha z njegovim odstopom. Pika. In vi ste nepreklicno odstopili, vi niste ponudili odstopa. Sicer pa vse, kar počnete po tistem trenutku, ko ste to naredili, je protiustavno. Počnete pa še ogromno drugih stvari, ki so bodisi protiustavne ali pa nezakonite. Recimo, stegujete lovke po državnem tožilstvu, ker drezate v zadeve, ki se tičejo izključno in so v pristojnosti državnega tožilstva in ne vas. Vaše usmeritve pomenijo teror in strahovlado v policiji in v NPU, ki bi moral biti avtonomen organ. Počnete pravzaprav vse, podrejate ga zaradi lastnih interesov v službi stranke SDS. Vse ste naredili, da bi zaustavili preiskave korupcijskih poslov in kriminalnih zadev stranke SDS, zato je seveda selekcija primerov. Nikjer, recimo, nič o Zvonu 1, nič o Zvonu 2, nič o pranju denarja NKBM, nič o kreditnih poslih z Dijano Đuđić – zanimivo, ne? Samo tisto, kar bo služilo kot politična municija stranke SDS, in to je to, kar vi pravzaprav počenjate. Ste samo podaljšana roka Janeza Janše, njegov izvrševalec, terminator, ki tepta temelje demokracije in ustavne ureditve pri nas. Treba je povsem jasno povedati; napad na NPU in institucije, ki morajo biti pri svojem delovanju avtonomne, je napad na državo in vi utelešate vse, kar je slabega v tej vladi. Lažete, zavajate, manipulirate, kršite ustavo in zakone, zato pa se še obnašate kot minister, čeprav ste nepreklicno odstopili. Jasno je, da bom podprla [[izklop mikrofona]]
Besedo ima kolegica Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Tudi jaz bom glasovala za interpelacijo, ker žal pa imamo v tem parlamentu oportunistične poslance koalicije, ki bodo najverjetneje podprli Hojsa v njegovi protipravni poziciji ta trenutek, in protiustavni, si boste verjetno na koncu glasovanja ploskali. To me spominja na Titanik, ko se je potapljal, so zelo ubrano glasbeniki igrali do bridkega konca. Vi ne znate igrati, še manj ubrano si boste ploskali. V redu. Ploskali boste smrti pravne države, ploskali boste tej novi normalnosti, kjer vladajo čistke v sodstvu, tožilstvu. Nova normalnost, kjer pijani od oblasti, prepleteni s politiko, kapitalom, korupcijo lahko vladate neomejeno. In vi, minister Hojs, odstopljeni minister Hojs, ki zame niste, kajti izgubili ste kompletno vso kredibilnost, kajti kar počnete, je nedostojno, nestrokovno in nemoralno. Tako kot kompletna vlada, ki vas podpira. In vi, česar se najbolj bojim, ste tisti, ki boste odločali, kaj je svinjarija in kaj je kaznivo dejanje. Vidite, v taki državi pa se večina državljanov boji živeti. In zato je 15 maric tukaj okoli parlamenta, da straži ljudi oziroma da straži oblast pred ljudstvom. Zelo žalostno, minister Hojs! Jaz si ne bi želela biti v vaši koži. Seveda bom glasovala za interpelacijo.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 85 poslancev. Za 38, proti 43. [[Za je glasovalo 38 poslancev.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Glede na izid glasovanja ugotavljam, da ministru za notranje zadeve nezaupnica ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 44. izredno sejo Državnega zbora.