Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 28. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Davorin Terčon, Jožef Jerovšek, Stanislav Brenčič, Ljubo Germič od 15.00 ure dalje, Franc Jazbec do 14.00 ure in gospod Geza Džuban. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PRILOŽNOSTNIH KOVANCIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Predlog zakona o priložnostnih kovancih je Vlada Republike Slovenije sprejela 15.3. tega leta in ga poslala v obravnavo Državnemu zboru Republike Slovenije. Odbor za finance in monetarno politiko je predlog zakona obravnaval 16. maja 2007 in na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora sprejel dva amandmaja ter na tej podlagi oblikoval sedanje besedilo predloga zakona. Sedaj veljavni Zakon o priložnostnih kovancih je do uvedbe evra kot valute Republike Slovenije na ustrezen način urejal izdajanje priložnostnih kovancev. Predlog zakona o priložnostnih kovancih, ki je danes v obravnavi, ne spreminja podlage oziroma osnove za izdajanje priložnostnih kovancev. Priložnostni kovanci se bodo tudi v prihodnje izdajali ob dogodkih splošnega pomena za Republiko Slovenijo ali dogodkih širšega mednarodnega pomena, ki jih bo določila Vlada Republike Slovenije. Novost, ki jo prinaša predlog zakona, je delitev priložnostnih kovancev na spominske in zbirateljske kovance v skladu z uveljavljenim poimenovanjem oziroma delitvijo v predpisih Evropske unije. Tako bodo spominski kovanci po dimenzijah in fizičnih ter kemijskih lastnostih enaki tečajnim evro kovancem za 2 evra. Spominski kovanci bodo tudi zakonito plačilno sredstvo v vseh državah članicah evroobmočja. Imeli bodo skupno stran evro kovancev za 2 evra in nacionalno stran, ki bo obeležila dogodek splošnega pomena za Republiko Slovenijo ali širšega mednarodnega pomena. Zbirateljski kovanci bodo izdelani iz zlata, srebra ali kovin, ki jih bo določila Vlada Republike Slovenije, in bodo zakonito plačilno sredstvo le v Republiki Sloveniji, drugod pa bodo predstavljali numizmatično vrednost. Njihova nominalna vrednost bo izražena v evrih, vendar ne bo smela biti enaka, kot je vrednost tečajnih evro kovancev. Videz priložnostnih kovancev bo po posvetovanju z državami članicami Evropske unije določila Vlada Republike Slovenije. Postopek posvetovanja z državami članicami Evropske unije je predpisan, vendar pa Slovenija ne bo dolžna obvezno upoštevati mnenja ostalih držav članic. Obseg vsakokratne emisije priložnostnih kovancev bo po predhodni odobritvi Evropske centralne banke določila Vlada Republike Slovenije na predlog Banke Slovenije. Tudi v prihodnje naj bi strokovne in tehnične naloge v zvezi z izdajo priložnostnih kovancev opravljala Banka Slovenije na podlagi pogodbe, ki jo bo v imenu Republike Slovenije z Banko Slovenije sklenilo Ministrstvo za finance. Za izvedbo vseh aktivnosti za izdajo priložnostnih kovancev bo guverner Banke Slovenije v soglasju z ministrom, pristojnim za finance, imenoval komisijo za izdajo priložnostnih kovancev. Za nadzor nad izvajanjem tega zakona bo pristojna Banka Slovenije v skladu z zakonom, ki ureja delovanje Banke Slovenije. Predlog zakona je bil v skladu s 105. členom Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti poslan v mnenje Evropski centralni banki, ki je v svojem mnenju izrazila nekatere pripombe, ki so bile upoštevane pri sedanjem besedilu predloga zakona. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije ocenjuje, da je predlog Zakona o priložnostnih kovancih ustrezen, zato predlaga Državnemu zboru, da ga sprejme. Hvala lepa.
Hvala državnemu sekretarju v kabinetu gospodu Andreju Širclju. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vse skupaj prav lepo pozdravljam. Odbor Državnega zbora za finance in monetarno politiko je na svoji 26. seji dne, 16. maja, kot matično delovno telo obravnaval tudi predlog Zakona o priložnostnih kovancih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe s pripombami določbam 1., 4., 5., 11. in 12. člena predloženega besedila. Odbor je pripombe upošteval pri oblikovanju obeh amandmajev odbora, ki so bili kasneje tudi sprejeti. Do izteka poslovniškega roka so bili s strani kvalificiranih predlagateljev, to je Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, k zakonskemu predlogu dne, 14.5.2007, vloženi amandmaji, štirje k 4. členu, dva pri 5. členu ter amandmaji k 8., 9. 11. in 12. členu predloženega predloga zakona. V glavnem so ti predlogi opredeljevali nekatere posebnosti in naj bi se črtal del besedila, na primer v 4. členu, da mora imeti spominski kovanec simbol 12-ih zvezd naj ne bi bilo vpeljane zakonske omejitve izdaje spominskih kovancev zgolj na en dogodek letno, da se črta besedilo o obveznem posvetovanju s članicami Evropske skupnosti o simbolni strani spominskih kovancev in tudi nekatere druge pripombe. Kot je že povedal predstavnik predlagateljev oziroma Vlade, je osnovna značilnost v predlogu zakona v delitvi priložnostnih kovancev na spominske in zbirateljske in se seveda na nek način zadržuje vsebina iz prejšnjih zakonov. V razpravi je bilo precej časa namenjeno obravnavi amandmajev, ki jih je predstavil oziroma zagovarjal vodja Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke Zmago Jelinčič Plemeniti, ki je strokovnjak na tem področju. Izrazil je pomisleke o splošnem odnosu pristojnih do obravnavane tematike in ob tem izpostavil evidentno nepoznavanje zlasti finančne plati tovrstnih izdaj v dobrobit države. V dopolnilni obrazložitvi vloženih dopolnil je opozoril še na mnenju bistvene pomanjkljivosti oziroma nedodelanosti zakonskega predloga. Kljub temu odbor predlaganih amandmajev ni sprejel. Sprejel pa je amandmaje k 4. in 12. členu v skladu, ki so sledili pripombam Zakonodajno-pravne službe. Odbor je tako pripravil dopolnjen predlog zakona v skladu s 133. členom in predlaga, da ga ta Državni zbor sprejme. Ker pa ta zakon ni bil uveden na terminski plan programa Državnega zbora za maj 2007 je odbor sprejel tudi sklep, da se predlaga, da se na predlog dnevnega reda 28. seje Državnega zbora uvrsti tudi ta točka dnevnega reda. To se pravi predlog Zakona o priložnostnih kovancih, druga obravnava. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Boštjan Zagorac bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani prisotni! Na samem začetku mislim, da je potrebno povedati nekaj osnovnih zadev o tem zakonu. Kajti, po mnenju Slovenske nacionalne stranke zakon ni dovolj dober, ga bi ga sprejeli. Nikakor pa ni vreden tega, da je uvrščen na majsko sejo. Narejen je nekako preko palca samo zato, da ga danes tukaj imamo. Verjamem, da za vas nekatere, ki se na to tematiko, bom rekel, vam je bežna, se vam zdi mogoče primerno, da danes to obravnavamo, ker se niste dovolj poglobili v vsebino samega zakona. Ampak kot veste, vsaj nekateri v Slovenski nacionalni stranki se dokaj resno ukvarjamo z zbirateljstvom in numizmatiko. V kolikor zadeve ne bodo pripravljene v skladu z evropsko usmeritvijo, mislim, da v tem primeru oziroma prepričan sem, da bo v tem primeru Slovenska nacionalna stranka glasovala proti sprejemu takšnega površnega zakona. Ministrstvo za finance je pokazalo nesposobnost in pa popolno nepoznavanje tematike tako zbirateljskih kakor tudi priložnostnih kovancev, kar se kaže že ves čas tudi pri delovanju predstavnikov Ministrstva za finance na komisiji za izdajo priložnostnih kovancev. Tisti, ki ne veste, predsednik in pa vodja poslanske skupine gospod Jelinčič je bil nekaj časa član te komisije, ampak samo tako dolgo, dokler je sodeloval s to komisijo. Ko pa je začel opozarjati na napake, nedorečenosti, ki se dogajajo v tej komisiji, so ga pa enostavno izključili. Na tej komisiji se pojavljajo tudi takšne izjave, kot je bila ena izmed predstavnic ministrstva za finance, ko je dejala, da priložnostnih kovancev v Republiki Sloveniji sploh ne potrebujemo. Se pravi, v naši državi se dogaja oziroma v Evropi ali pa v Evropski uniji se dogaja tako malo stvari, da v Sloveniji ne rabimo izdajati priložnostnih kovancev. Dejstvo je, da ta oseba, ki je to izjavila, ne pozna ne finančne plati izdaje posameznih kovancev in tudi ne vsebine, ki naj bi se nahajala na posameznih priložnostnih kovancih. Na primer Nemčija je izdala euro-set slovenskih kovancev v nominalni vrednosti 3,80 evra. Prodajala pa je vse skupaj po 11 evrov. To je ta finančna plat, ki je nekdo noče ali pa ne more razumeti. Zakon je v mnogih zadevah izredno sporen, nedodelan. Danes bomo sprejemali oziroma glasovali tudi o nekaterih amandmajih, ki jih je pripravila Slovenska nacionalna stranka in bi v vseh pogledih, ko govorimo o priložnostnih kovancih, izboljšale zakon kot takšen. V prvi vrsti je potrebno povedati, da je zakon nedodelan že pri samem imenu evra in pri centih, ker se ne upoštevajo slovenski skloni. Grčija, recimo, ima napise v grškem jeziku in oni nimajo evro centov, ampak imajo lepta. Avstrijci imajo svojo modifikacijo nazivov teh nižjih vrednosti od enega evra. Niti ena država v Evropi na nacionalni strani nima 12 zvezdic. Niti ena država v Evropi. Mi pa to zakonsko opredeljujemo oziroma želimo zakonsko opredeliti. Ampak niti ena država v Evropski uniji tega nima. Mi pa to želimo narediti. In kdo se odloča, o tem kaj bo, kdaj in kaj bo na določenem priložnostnem kovancu, izdanem za nek poseben trenutek, ki se je zgodil bodisi v Evropski uniji bodisi v državi Sloveniji? Zakon predvideva, da to odloča Vlada Republike Slovenije. Oprostite, ampak resno se bojim glede na dosedanje delovanje ali pa bom rekel, se bom vrnil mogoče na včerajšnjo sejo Državnega zbora, glede na klientelizem, ki ga izvaja ta Vlada Republike Slovenije, da se bo na kakšnem priložnostnem kovancu zgodil tudi kakšen vladni štajerski [[...]], ne vem. Morebiti bo to direktor Dravskih elektrarn, v kolikor bo popustil kakšen jez. Tega me je pa resnično utemeljeno strah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Po tem, ko smo slišali uvod državnega sekretarja, potem ko smo slišali tudi, kakšno je bilo odločanje na odboru in kakšno je odklanjanje ene izmed poslanskih skupin. Naj uvodoma povem, da Poslanska skupina DeSUS kani podpreti ta zakon. Preprosto zato, ker gre za zakon, ki omogoča usklajevanje z evropsko direktivo, zato ker gre za novo ureditev pri nas, za nekatere spremembe, definicije in tako naprej. Zato, ker gre za to, da je bil zakon v večini podprt in ker se težko strinjamo, da je Ministrstvo za finance preprosto temu gnezdu alfa beta, ki o financah nič ne ve. Je pa res, da tudi mi sodimo, da je bilo škoda, da so bili prav vsi amandmaji, ki so bili predlagani, zavrnjeni. Danes je še priložnost, da se kaj spremeni na tem področju. Kaj čisto brez racionalnega jedra ti amandmaji niso. Zakon ureja priložnostne kovance, tako tiste, ki jim rečemo spominske in zbirateljske. Ureja način izdajanja, ureja pristojnosti v zvezi z izdajanjem, oblikovanjem, določanjem vrednosti in tako naprej. In mi sodimo, da je v tem delu dovolj dobro pripravljen ta predlog zakona, da ga je moč podpreti. Tisto, kar je bilo predmet polemik doslej in kar se kaže tudi danes še kot nesprejeto v celoti, pa je zlasti odnos do nekaterih določil, ki so utemeljena s priporočili, ne z zahtevami, ampak bolj s priporočili Evropske komisije. Nekateri to zavračajo, vsi pa tudi ne. Amandmaji, ki jih je Slovenska nacionalna stranka predlagala , so bili utemeljeni. Zlasti tako vsaj sami sodimo, z različnim odnosom oziroma z različnim razumevanjem odnosa med Slovenijo in EU, z različno stopnjo emotivnosti, z različno stopnjo pripravljenosti upoštevanja, da smo vendarle le v EU v neki skupnosti. Pa tudi z razlikami okoli tega, kako visoko bolj ali manj nad mero morebiti upoštevamo nacionalno suverenost. Mi v poslanski skupini bi bili pripravljeni podpreti kakšen amandma. Na primer, amandma o tem, da se izdajo ti kovanci ne zgolj enkrat letno, da se na primer izdajo tudi ob več priložnostih in najmanj enkrat letno. In če bi kakšnega od amandmajev sprejeli, bi morebiti zagotovili v parlamentu tudi večjo stopnjo podpore temu predlogu zakona. Mi bomo zakon kljub temu podprli. Podprli bomo verjetno kakšen amandma. Stopnja soglasja bi pa, kot sodimo, lahko bila višja in je po nepotrebnem bilo zavrnjeno vse, kar je bilo predlagano v obliki amandmajev.
Hvala. Gospod Rudi Veršnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo,gospod predsednik. Lep pozdrav sekretarju, pozdrav kolegicam in kolegom! Zakon o priložnostnih kovancih v Sloveniji že imamo od leta 1993. Danes imamo pred seboj Zakon o priložnostih kovancih, ki je prilagojen tako z novo zakonodajo o Banki Slovenije kot tudi usklajen z evropskimi direktivami. V 3. členu se po novem zakonu priložnostni kovanci delijo na spominske in zbirateljske kovance. Spominski kovanci so po lastnosti enaki tečajnim evrokovancem za 2 evra in imajo skupno stran v obliki dveh evrov in nacionalno stran, oblikovano v stilu dogodka zaradi katerega se emitira. Rob pa mora vsebovati 12 zvezdic in letnico. Spominski kovanci imajo nominirano vrednost 2 evrov, izdani so lahko enkrat letno. Motiv nacionalne strani mora biti usklajen z državami Evropske unije. Prodajajo se lahko po višji ceni od nominalne in so zakonito plačilno sredstvo v državah članicah Evropske unije. Zbirateljski kovanci bodo izdelani iz zlata, srebra ali drugih žlahtnih kovin. Pri tovrstnih kovancih nominalna vrednost ni enaka nominalni vrednosti, izdani so lahko največkrat na leto. Videz zbirateljskih kovancev določi Vlada Republike Slovenije po posvetovanju s članicami Evropske unije. Sprednja stran ne sme biti enaka motivu kovancev v obtoku, obvezno pa se morajo kovanci razlikovati po dveh od treh kriterijev: barva, premer in teža. Tovrstni kovanci so običajno dražji od nominalne vrednosti in so zakonito plačilno sredstvo le v Republiki Sloveniji. Obseg izdaje določi Vlada po predlogu in po posvetovanju z Banko Slovenije. Vse strokovne in tehnične naloge v zvezi s priloženimi kovanci opravlja Banka Slovenije od oblikovnih rešitev do dogovora o proizvajalcu do dneva izročitve v obtok in tako dalje. Sredstva za izdajo so namenjena v proračunu Republike Slovenije, kamor se stekajo tudi prihodki od prodaje. Izdajo prvih primerkov zbirateljskih kovancev se načrtuje v letu 2008. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smatramo, da je Zakon o priložnostnih kovancih primerno pripravljen in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom Ministrstva za finance, poslankam in poslancem! Slovenija je z vstopom v Evropsko unijo in prevzemom evra kot plačilnega sredstva v Republiki Sloveniji prevzela tudi pravice kot dolžnosti do Evropske unije, s 1.1.2007 z dejanskim prevzemom evra pa še dodatne obveznosti in dolžnosti do držav, ki uporabljajo skupno evropsko valuto. S tem se je zavezala, da bo upoštevala tudi smernice oziroma priporočila Evropske komisije z dne 29. septembra 2003, ki določajo skupno politiko na področju kovancev. Zakon o priložnostnih kovancih ureja izdajanje priložnostnih kovancev v skladu z evropskim pravnim redom ter skladno s priporočilom komisije o splošnih smernicah za nacionalne strani evro kovancev v obtoku. Predlagani Zakon o priložnostih kovancih, ki se delijo na spominske in zbirateljske, ne spreminja osnovne ureditve izdajanja priložnostnih kovancev, kot je to določeno v veljavnem zakonu. Priložnosti kovanci se bodo tako kot do sedaj izdajali ob dogodkih širšega mednarodnega in državnega pomena. Spominski kovanci bodo zakonito plačilno sredstvo v vseh državah, ki imajo kot uradno plačilno sredstvo evro. Za razliko od spominskih se bodo zbirateljski kovanci izdelovali iz različnih kovin, zlato ali srebro ali druge kovine, ki jih bo določila Vlada Republike Slovenije in bodo lahko zakonito plačilno sredstvo samo v Sloveniji. V drugih državah evroobmočja in tudi v državah, ki nimajo evra, bodo imeli zbirateljski kovanci samo numizmatično vrednost. Priložnostne kovance bo za Republiko Slovenijo prodajala Banka Slovenije neposredno ali preko drugih pooblaščenih organizacij. To pa predvsem zaradi širšega dostopa do teh kovancev v prvi prodaji. Zakon o priložnostnih kovancih bomo v poslanski skupini Nove Slovenije podprli, ker menimo, da smo s prevzemom evra dolžni prevzeti tudi obveznosti, ki iz tega zakona izhajajo. Hvala.
Hvala. Gospod Marjan Drofenik bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik, predstavniki Vlade, poslanske, poslanci! Veljavni Zakon o priložnostnih kovancih je bil sprejet leta 1993, torej potem, ko je bila po osamosvojitvi Slovenije uvedena nova valuta tolar. S prevzemom evra in dejstvom, da je Slovenija članica Evropske unije, pa je treba sprejeti nov Zakon o priložnostih kovancih, ki bo usklajen z evropsko zakonodajo in seveda z novo slovensko in evropsko valuto. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagani zakon podpiramo. Zakon kot novost prinaša predvsem razlikovanje med spominskimi in zbirateljskimi kovanci ter določa postopek izdajanja priložnostnih kovancev. Priložnostni kovanci so po našem mnenju eden od pomembnih načinov za promocije Slovenije. Zlasti med numizmatiki pa tudi med ostalimi, ki se tako ali drugače srečujemo s temi kovanci. Zato se nam zdi pomembno, da se pri odločanju o motivih za priložnostne kovance zagotovi izbira tistih motivov, ki izražajo nek pomemben dogodek za Slovenijo oziroma slovenski narod in obenem zagotavljajo prepoznavnost Slovenije. Priložnostni kovanci naj torej zasledujejo promocijo naše države in naroda. Predlagani zakon sledi določilom evropskega pravnega reda. In po našem mnenju ustrezno ureja področje priložnostnih kovancev. Ker nismo strokovnjaki na numizmatičnem področju, bi težko na široko razpravljali o podrobnostih, ki so določene v zakonu. Primerljivost in vladna utemeljitev predlaganih rešitev pa nam zadošča, da lahko zakon podpremo. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne, 28. maja 2007. V razpravo dajem 4. člen in štiri amandmaje Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Odpiram prijavo za razpravo o 4. členu in štirih amandmajih Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Gospod Veršnik, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V Slovenski demokratski stranki navedenih amandmajev ne podpiramo iz sledečih razlogov: tendenca teh amandmajev je, da se Slovenija ne pogovarja z Evropsko unijo o izdaji teh kovancev, čeprav smo člani Evropske unije in priporočila Evropske banke so, da se o vsaki izdaji teh kovancev obvesti Centralno banko in partnerje v Centralni banki. Tendenca enega od amandmajev je tudi ta, da se izvrši emisija v več kot enem dogodku na leto. Mi mislimo, da bi s tem pravzaprav ta inštitut, ta inštrument zlorabili in ne bi več predstavljal tistega, kar naj bi. Dogodki, če so prepogosti, potem izgubijo tudi svoj namen. V bistvu vsi amandmaji, ki so, vsebujejo navedene tendence. In sled tega jih v Slovenski demokratski stranki ne nameravam podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Še gospod Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo. Samo za pojasnilo. Gre za priporočilo in mnenje Evropske centralne banke. Ne gre za nek obvezujoč pogoj. Torej, prvi amandma k 4. členu je lahko popolnoma sprejemljiv. Nihče nas ne zavezuje, da moramo kaj narediti. Samo priporočajo nam nekaj. In glede na to, da nekatere oziroma večina držav Evropske unije tega ne spoštuje, ne vem, zakaj bi Slovenija bila tista, ki bi se na neko mnenje odzvala tako, da kar pripravi zakon in v njem določi neke stvari? Mislim, da je tu šlo za dejstvo, da je Ministrstvo za finance podleglo neki zahtevi, predvsem zahtevi Avstrijcev, o tem, kakšni naj bodo motivi na posameznem evro kovancu oziroma na posameznem priložnostnem kovancu. Vemo, da smo imeli težave že takrat, ko smo uvajali vojvodski prestol ne glede na to, da gre za najstarejšo institucijo parlamentarizma v Evropi. Tako da mislim, da v tem primeru nikakor ne gre za neko obvezo, ki bi jo naj Slovenija zakonsko uredila, ampak gre za mnenje. In če se že ravnamo vsaj večinoma po tem, kar počnejo druge članice ali pa starejše članice Evropske unije, bi lahko enako storili tudi v tem primeru in podprli prvi amandma k 4. členu Slovenske nacionalne stranke in ne bi direktno zakonsko navajali, da moramo imeti 12 zvezdic. Nihče nas v to ne sili, kljub temu, da je v obrazložitvi zapisano drugače, da smo iz obrazložitve tudi slišali drugače. Ampak se mi zdi, da si tu pa lahko neko suverenost država, Republika Slovenija, dovoli in vsaj v tem primeru ostane samostojna. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. No, mi bi predvsem želeli slišati mnenje Vlade k predlaganim amandmajem. Res, da nekaj tega je bilo tudi na matičnem delovnem telesu. To, kar imam osebno kot problem, je to omejevanje v zakonu, da se spominski kovanci lahko izdajo zgolj ob enem dogodku na leto. Gre za to, da naj bi spominski kovanci obeležili bodisi nacionalne ali mednarodne dogodke. In seveda res je, lahko se zgodi, da je teh dogodkov več kot eden na leto. Še posebej, če bomo tudi v Sloveniji izdajali spominske kovance, kadar bo šlo za dogodke na ravni Evropske unije. Na primer, končni podpis ustavne pogodbe ali kakorkoli se bo imenovalo. Tako, da ta amandma k 3. členu sam osebno podpiram. Glede tega amandmaja, da pa naj ne bi videz vključeval tudi teh 12 zvezdic, s tem pa imam problem. Preprosto zato, ker je to določeno v jasni uredbi, ki jo je Slovenija sprejela v času pogajanj z Evropsko unijo. Ne nazadnje zastava Evropske unije, ki je z vstopom v Evropsko unijo postala eden od simbolov in simbolizira teh 12 zvezd. Zato seveda tega amandmaja sam v nadaljevanju ne bom podprl. Bi pa predlagal, predsedujoči, da damo oziroma če nam Vlada Republike Slovenije predloži, zakaj iz obrazložitve to ni jasno, tudi iz razprave vsaj meni ni bilo jasno, zakaj ta stroga omejitev na samo en dogodek, zakaj nasprotovanje, če je nasprotovanje amandmajev kolegov iz SNS? Tako da, sam bi podprl tisti amandma, da se spominski kovanci lahko izdajo ob več dogodkih na leto. Vendar najmanj za en dogodek, ker je teh dogodkov gotovo, če upoštevamo še mednarodne dogodke, lahko več kot eden na leto. Hvala lepa.
Hvala. Jaz se poslankam in poslancem opravičujem, da sem dal besedo gospodu Cviklu, kajti Poslanska skupina Socialnih demokratov ni najavila nobenega časa za razpravo. Se opravičujem. Želi že kdo razpravljati? Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo. Tudi tretji amandma k 4. členu se mi zdi zelo smiseln. Vsaj v primeru, ko hočemo nekako zagotoviti to, kar sem povedal že prej, vsaj neko delno stopnjo nacionalne suverenosti. Sam in pa v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da se, bom rekel ne Vlada ne Republika Slovenija nima kaj posvetovati z ostalimi članicami Evropske unije o tem, kakšen bo motiv na nekem priložnostnem kovancu. Že v svojem uvodnem nastopu sem povedal, da se lahko Vladi Republike Slovenije, ki je pristojna za to, da se odloči, kdaj se bo nek spominski ali pa priložnosti kovanec izdal, zgodi, da bo ugotovila, da je pa nekdo tako dober v tej državi, da bi bilo treba dati njegov motiv na nek priložnostni kovanec. Se bo zgodila večja gospodarska, bom rekel, uspešnost v tej državi in bo nekdo rekel v Vladi Republike Slovenije: "Naš guru iz Maribora gospod Damjan Koletnik je primeren za takšen kovanec." Ampak, če se bomo posvetovali s članicami Evropske unije, bo nekdo rekel: "Kdo pa je to Damjan Koletnik, da si dovoli ali pa si vi dovolite, da bi bil na takšnem priložnostnem kovancu?" Vsaj ta del suverenosti in pa odločanja o tem, kdo, kakšen motiv bo na nekem priložnostnem kovancu, pa se mi zdi, mora ostati v pristojnosti Vlade Republike Slovenije, Banke Slovenije in pa Slovenije kot takšne. Ne da bomo spraševali, pa ne vem, Grčijo o tem, ali mi lahko damo na naš priložnostni kovanec lipicanca. Ampak lipicanec, saj veste. Kdo bo pa vedel, da je na nekem priložnostnem kovancu lipicanec, če ne bo spodaj pisalo? Bodo mislili pač, eden izmed konjev v tej državi, ampak saj ni težav. Ampak vsaj ta del suverenosti si pa moramo ohraniti. Ne nazadnje Slovenija kot država izdaja priložnostne kovance ob dogodkih, ki so se zgodili v državi Sloveniji, lahko tudi v Evropski uniji. Ampak, mi bomo izdajali priložnostne kovance takrat, ko bomo mi oziroma Vlada Republike Slovenije ocenila, da je pa ta priložnostni kovanec na mestu. Ga bomo izdali in seveda zbirateljem in vsem ostalim omogočili, da se ta kovanec da v obtok in se prodaja po nominalni ali pa neki tržni vrednosti. Kar se tiče tega, da se o tem obvesti samo Evropsko komisijo, se mi zdi, da se mi ne zdi nič spornega, kajti obvestilo lahko pošljemo po elektronski pošti ali pa tudi s povratnico, v kolikor ima kdo takšno željo. Ampak, izgubljamo zopet del suverenosti. Obveščati o tem in pa povprašati o tem, kaj si bo Slovenija dovolila narediti oziroma dati na nek priložnostni kovanec ostale članice Evropske unije. Na primer, ne vem, tudi Romunijo navsezadnje, glede na to, da se je zgodilo, da je že, da je ena država že na svoji spominski kovanec napisala "Oj Triglav moj dom". Za vse tiste, ki ne veste, se mi zdi pa malo nerodno, sploh če bomo o tem povprašali Avstrijce, ali lahko to naredimo, ali pa bomo povprašali Italijane, ali lahko to naredimo. Če vprašamo njih, menda več ni v Sloveniji obeležja, ki ne bi bilo njihovo. In dvomim, da se bodo strinjali s kakršnokoli navedbo, ki jo bo Slovenija dala. Če bomo vprašali po Knežjem kamnu, bodo Avstrijci rekli, zakaj pa, saj ni vaš. Če bomo vprašali po lipicancih, se bodo celo Angleži oglasili, da ni naše. Če bomo vprašali Italijane po Piranu ali izolski cerkvi, bodo tudi rekli, saj, kdaj pa je bila vaša razen danes. Se mi zdi, da bodo to ene velike težave. In vsaj ta del suverenosti bi lahko ohranili in bi sami odločali o tem. Ne nazadnje je Vlada Republike Slovenije legitimno izvoljen organ, ki naj bi vsaj po mojem prepričanju branila slovenske interese in potemtakem ji lahko zaupamo, kaj bo na slovenskem priložnostnem kovancu, zato se mi zdi, da je potrebno, nujno potrebno tretji amandma k 4. členu, ki ga predlaga Slovenska nacionalna stranka, podpreti in s tem pokazati, da se ne bojimo dejstva, da smo Slovenci in da se ne bojimo dejstva, da so pa nekatere v zgodovini vseeno slovenske. Hvala.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani, gospod predsednik. Cenjene kolegice, kolegi! Na kratko bi se dotaknil drugega in tretjega amandmaja. In sicer to, da se omejuje na en dogodek na leto, je seveda lahko v nekem zelo enakomernem zgodovinskem razvoju možno. Ampak žal, naše življenje ne koraka, ampak včasih teče, včasih stoji. Če na hitro pogledamo možne obletnice različnih dogodkov, bomo videli, da se jih večina koncentrira na leto ena. Na dvojki jih pa skorajda ni. Se pravi, za kakšno leto se bomo morali krepko potruditi in kaj izmisliti ali najti. Za kakšno leto pa bo izbor takšen, da bodo kriteriji morali biti tako ostri, da potem v kumulativi pravzaprav ti dogodki na nek način ne bodo enako vrednoteni. To je nevarno. Seveda je tudi druga nevarnost. Da bi se razvrednotilo, če bi, ne vem, koliko tega. Jaz bi pustil to zadevo popolnoma odprto. Se pravi, morda res sporna omejitev, en kovanec na leto. Zgornje omejitve pa ne bi postavljal. Mislim, da je to zelo racionalno in seveda v tem pogledu se mi zdi, da je ta amandma dober. Kriterije je pa treba tako ali tako po neki pameti in verodostojnosti določiti. Tudi tretji amandma se mi zdi, da je primeren. Konec koncev gre za našo nacionalno, v smislu države in naroda, zgodovino. Tudi ob vseh drugih dogodkih. Res ni treba, da tukaj iščemo - ne vem - kakšna soglasja pri drugih. In to velja tudi za druge. Tudi od drugih ne zahtevamo, da nam dajo svoje predloge v vpogled.
Hvala. Še kdo k temu členu? Gospod Zagorac.
Hvala še enkrat za besedo. Samo par besed, in sicer k četrtemu amandmaju k 4. členu. Po našem prepričanju je Banka Slovenije tista, ki naj določi samo pri posebnih izvedbah osnovno ceno. Kajti vsi tisti, ki smo kadarkoli imeli nek kovanec, ki je bil spominski, če se spomnite 100 tolarjev slovenskih, mogoče ga kdo še hrani doma, je bil tak sto tolarski kovanec izdan za čas, ko se je Slovenija uvrstila na evropsko ali svetovno prvenstvo v nogometu. In ta sto tolarski kovanec je imel takrat vrednost 100 tolarjev. Ni bil vreden več. In se mi zdi popolnoma nesmiselno, da bi zanj, ker je bil izdan ob nekem, bom rekel, veličastnem dogodku za to državo, ampak je imel nominalno vrednost 100 tolarjev, da se določi, da damo pristojnost nekomu, da je pa ta cena lahko 200 tolarjev, nominalno. Ko grem pa v trgovino, glede na to, da so spominski kovanci v rednem obtoku, bom pa dobil samo 100 tolarjev. To je ena taka neumnost ali nebuloza, ki je zapisana v samem zakonu. Se pravi, če je nek spominski kovanec izdan za določen namen in imamo v obtoku, sedaj bom na pamet govoril, 100.000 kovancev pod 100 tolarjev, se mi zdi, da je brez zveze, da jih prodajamo po 150, ker za njih dobimo 100. Niso vsem ljudem ti spominski kovanci vredni toliko, da bi jih hranili doma, ampak nekateri gredo z njimi tudi v trgovino. Se pa strinjam v tistem delu, kjer naj osnovno ceno določi Banka Slovenije, ko gre za posebne izvedbe posameznih kovancev. Takrat ja. Ko gre pa za takšne priložnostne variante, se mi zdi pa to zelo neresno, nedodelano in pa skrb zbujajoče. Hvala.
Hvala. Še kdo? Želite vi? Izvolite, gospod sekretar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, spoštovani poslanci, spoštovane poslanke. Dovolite mi, da odgovorim na nekatera vprašanja oziroma predloge, ki so bili tudi v tej razpravi navedeni. In sicer moram tukaj na začetku seveda povedati, da je glede tega, kakšne simbole morajo kovanci imeti oziroma da je simbol 12-ih zvezd dejansko priporočilo Evropske centralne banke, da so do sedaj kovanci, ki so bili izdani v drugih državah, imeli ta simbol in da seveda določeno neupoštevanje priporočila Evropske centralne banke lahko seveda pripelje tudi do tega, da pride do tožbe proti Sloveniji. Glede določbe o številu izdaje glede posameznih kovancev je glede na, kot sem že omenil, priporočilo Evropske centralne banke ter tudi glede na to, da je Ministrstvo za finance zaprosilo Banko Slovenijo za pridobitev podatkov o tem, kakšne so bile zaloge v zadnjih 15-ih letih različnih kovancev, ki so bili izdani v Sloveniji, ugotovilo, da so stroški precejšnji. Stroški so bili predvsem do leta 2006 in ti stroški zalog so znašali tudi do 350 tisoč evrov oziroma celo do 550 tisoč evrov v posameznih obdobjih. Kar seveda kaže na to, da enostavno kovanci ob določenih dogodkih niso šli v promet - da se tako izrazim - in seveda zaradi tega so nastali določeni stroški. Vsekakor pa lahko Ecofin izjemoma dovoli oziroma na nek način tudi predpiše, da se ob nekem posameznem evropskem dogodku izda še poseben kovanec in tako se je na primer zgodilo ob 50. obletnici Rimske pogodbe, ko je bil izdan poseben kovanec v ta namen. Poleg tega bi seveda rad glede posvetovanja z drugimi državami. Dejstvo je, da je Slovenija prevzela novo valuto - evro. Glede na simbole je ta posvet na nek način nujen in seveda tudi potreben. Predvsem zaradi tega, da ne bi ena država z nekim simbolom na kakršenkoli način omejevala oziroma kršila kakršenkoli kulturni ali drugi dogodek v drugi državi. Tukaj gre za posvet in ne gre za to, da mora država obvezno potem takšno stališče tudi zagovarjati. Mislimo pa, da imamo skupno valuto še z drugimi 12-imi državami, da se tudi glede teh dogodkov, se pravi izdaje kovancev, posvetujemo z drugimi državami in seveda vsaj napovemo tak dogodek. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Zagorac, izvolite.
Spoštovani prisotni! Gospod državni sekretar, dajte mi povedati, katera država pa upodablja 12 zvezdic, ali bo Slovenija resnično prva in unikum? Glede na to, da gre za priporočilo Evropske centralne banke, se jaz tožbe v nobenem primeru proti državi Sloveniji, ko bo izdajala spominske kovance, ne bojim. Gre za priporočilo. Vi lahko meni danes priporočate, da ta zakon podprem. Jaz ga ne bom, vi ste mi sicer priporočili, ampak zaradi tega me ne morete tožiti. To vem jaz in veste vi. Zato se mi zdi grožnja s tožbo Republike Slovenije popolnoma neutemeljena. Toda vi zagovarjate ta zakon. Pa se vrniva nazaj v Evropsko unijo in države članice Evropske unije. Pa mi povejte, na primer, kaj zahteva Bolgarija na svojih evro kovancih - cirilico. In uspeli bodo, zato ker so pri tem odločni. Nihče jim ne bo vsilil latinice, tudi ne 12 zvezd. Imeli bodo cirilico. Zakaj bi bila pa Slovenija tista, ki bi uvajala nek unikum in se spet podrejala nekim priporočilom Evropske unije? Sprejeli smo jih v času prilagajanja Evropski uniji cel kup, ki niso prinesli nič dobrega tej državi in ljudem, ki tu živijo. In danes bi spet radi nadaljevali s to tendenco. Bolgari zahtevajo cirilico. In pri tem, gospe in gospodje, bodo uspeli. Pa kaj ne znamo Slovenci enkrat stopiti na svoje noge in reči, hvala lepa za vaše priporočilo, ga zelo cenimo, vendar ga žal ne bomo upoštevali? Pa začnemo z nekimi slovenskimi motivi, z nekimi našimi željami, ki jih imamo. Ali mi ne smemo izraziti želje in moramo samo klečeplaziti pred tem, kar priporoča kdo v Evropski uniji? Sami veste, verjetno bolje kot jaz, ampak verjamem, da manj dobro kot vodja poslanske skupine gospod Jelinčič, kako se je barantalo, kakšen bo znak, na katerem od slovenskih kovancev. Sami verjetno veste, kaj bi moralo biti na dvoevrskem, pa se je potem umaknilo nekam drugam, ker so bile težnje starejših držav v Evropski uniji drugačne. Sami veste, kaj pomeni sejalec, kdo ga je upodobil že pred Groharjem, narisal in upodobil. Ampak zdaj smo polnopravni člani Evropske unije, država, ki je prevzela evro. In dajmo vsaj v tem primeru uveljavljati neko svojo suverenost ali pa neko svojo prepoznavnost, če želite, tudi skozi spominske kovance. Ne pa se podrejati nekim priporočilom in se bati in groziti nam, poslancem, pa slovenski javnosti, da nas bo pa nekdo tožil, če ne bomo nekega priporočila upoštevali. Pa lepo vas prosim! Kdo nas bo pa tožil? Evropska centralna banka, ker smo namesto 12-tih dali 9 zvezdic, kljub temu, da oni to priporočajo? Oni to priporočajo vsem državam članicam, ne samo nam. Priporočali so tudi Bolgarom, naj imajo latinico, pa so rekli, ne, hvala, mi bomo imeli pa cirilico, pa vi to želeli ali ne. In bodo pri tem uspeli, zato ker imajo svoj jaz in svojo hrbtenico. In čas je, da ima tudi Vlada Republike Slovenije, ko pripravlja takšne zakone, svoj jaz in svojo hrbtenico. Hvala.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. In dajem v razpravo 12. člen in amandma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Želi kdo razpravljati? Naj dvigne roko! [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 18.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OBVEZNIH ZAVAROVANJIH V PROMETU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Šircelj, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu je Vlada sprejela dne, 29.3.2007, in ga posredovala v Državni zbor v obravnavo po skrajšanem postopku, saj gre po njenem mnenju za manj zahtevne uskladitve zakona s pravom Evropske unije. Dovolite mi, da v nadaljevanju predstavim bistvene rešitve iz predloga zakona. Temeljni namen predloga zakona je v naš pravni red vključiti določbe pete direktive o zavarovanju avtomobilske odgovornosti. Zato je tudi večina določb predloga zakona povezanih s to direktivo. Dodatno pa Vlada predlaga določene spremembe, ki urejajo razpone glob za prekrške. Zaradi uvedbe evra pa je potrebno zneske glob pretvoriti iz tolarja v evre. Predlog zakona prinaša tudi določene redakcijske popravke. Poglavitne vsebinske rešitve predloga so naslednje. Zavarovalnicam se daje možnost, da svoje informacijske sisteme povežejo v evidenco registriranih vozil, ki jo vodi Ministrstvo za notranje zadeve, kar omogoča pridobivanje potrebnih podatkov za sklepanje zavarovanj neposredno in seveda tudi preko svetovnega spleta oziroma interneta. Oškodovancem se omogoča, da za reševanje njihovih odškodninskih zahtevkov pridobijo podatke iz zbirke elektronskih zapisnikov policije o prometnih nesrečah. Zavarovalnice in združenja pa podatke lahko pridobijo kot uporabniki in jih seveda tudi uporabljajo, vendar jih ne morejo posredovati drugim osebam. S predlogom zakona se določajo višje minimalne zavarovalne vsote za zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Določa se tudi ustrezno prehodno obdobje za njihovo uveljavitev. Samo zvišanje minimalnih zavarovalnih vsot po mnenju Vlade ne pomeni avtomatičnega zvišanja zavarovalnih premij. Višina zavarovalnih premij je namreč odvisna tudi od izplačanih zavarovalnin. Te pa od dejanske nastale škode. Opredeljen je način nadaljnjega zviševanja minimalnih zavarovalnih vsot, ki je vezano na prihodnje objave Evropske komisije v Uradnem listu Evropske unije. S predlogom zakona se sistem poravnave odškodninskih zahtevkov razširja na vse vrste škod. Določa se solidarna odgovornost lastnika motornega in priklopnega vozila v primeru, ko škodo povzroči priklopno vozilo, ki je speto oziroma v funkcionalni povezanosti z motornim vozilom. S predlogom zakona se spreminja opredelitev ozemlja, iz katerega izvira vozilo, tako da je navezna okoliščina v takih primerih registrska tablica vozila. Predlog zakona tudi določa, katera je tista država članica, kjer zavarovanje krije nevarnost v primeru, ko je vozilo uvoženo iz druge države članice, in sicer v obdobju 30-tih dni od prevzema vozila. Določa se, da lahko obmejna policija izvaja nadzor nad sklenjenimi zavarovanji le v obliki nesistematičnega preverjanja, ki ni usmerjeno v izključno preverjanje zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Novost zakona je tudi določba, da se ne sme izključiti plačila odškodnine v primeru, če je škodo povzročilo neznano vozilo, če je bila obenem plačana odškodnina za hujše telesne poškodbe. In nenazadnje, določa se, da za škode, ki jih povzročijo tuja vozila, za katere velja izjema od obveznosti zavarovanja, odgovarja slovensko zavarovalno združenje. Predlog zakona z direktivo uvaja bistveno višje minimalne zavarovalne vsote. Tudi ocena slovenskega zavarovalnega združenja je, da bo glede na predlagani dvofazni postopek zvišanja minimalnih zavarovalnih vsot v prehodnem obdobju vpliv na zavarovalne premije porazdeljen na več let in zato manjši. Strokovno združenje je tudi zagotovilo, da zavarovalnice ne bodo povišale premij zaradi zaokroževanja zneskov zavarovalnih vsot zaradi pretvorbe tolarjev v evro. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Državnemu zboru predlaga, da zakon podpre. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim, predsednika odbora gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsednik, spoštovani. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na svoji 26. seji dne, 16.5., obravnaval tudi predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu. Kolegij predsednika Državnega zbora je na seji dne, 13.4.2007, odločal o predlogu za obravnavo predloga zakona po skrajšanem postopku in ga sprejel. Prejeli smo mnenja Zakonodajno-pravne službe, kjer pripombam k členom, 2., 4., 8., 9., 13., 16., do 37., z izjemo pripomb k 4., 16. in 37. členu so bile ostale pripombe upoštevane v amandmajih, ki jih je na seji odbor sprejel. S tem po obrazložitvi predlagatelja je bil namen tega zakona implementacija direktive Evropskega parlamenta in sveta 2005/14. Namen direktive je izboljšati in modernizirati do sedaj veljavne direktive na področju zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Razlogi za sprejem direktive so bili zlasti povečan obseg prekomejnega prometa in vedno pogostejša vprašanja ter pritožbe posameznikov v zvezi z učinkovanjem dosedanjih direktiv s področja avtomobilskega zavarovanja v praksi. Direktiva je tako izboljšala obstoječe varstvo oškodovancev v prometnih nesrečah, dopolnila oziroma razjasnila vrzeli v določbah dosedanjih direktiv in zagotovila rešitev najpogostejših problemov, ki se pojavljajo v praksi z namenom zagotavljanja enotnega zavarovalniškega trga na področju obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Cilj zakona je to, da je uskladitev z določbami te direktive. Zato je večina določb povezanih s to direktivo. Dodatno se predlagajo določene spremembe, ki ustrezneje urejajo razpone glob za prekrške. Zaradi uvedbe evra pa je potrebno zneske glob in tolarjev pretvoriti v evre. Predlog zakona prinaša tudi določene redakcijske popravke. Temeljno načelo predloga zakona je, da se s prenosom rešitev iz direktive doseže poenotenje ureditve obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti na ravni EU. Odbor je sprejel, kot sem že prej omenil - amandmaje k členom ter predlog za amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ter Demokratične stranke upokojencev, ki je bil sprejet k 10. členu. Na osnovi 133. člena Poslovnika je bil pripravljen dopolnjen predlog, ki je tukaj pred nami, da ga sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa, gospod predsednik. Danes že drugič govorimo o predlogu zakona, ki ga je pripravilo Ministrstvo za finance. Tudi drugič smo slišali, je bil predlog podprt na Odboru za finance in monetarno politiko. Že drugič lahko povemo, da ga tudi Poslanska skupina DeSUS kani podpreti, zakon namreč. Zakon ima dobro desetletje zgodovine. Nekajkrat je bil vmes tudi spreminjan. Spreminjan tudi tako, da se je spreminjalo področje prometa, ki je bilo spreminjano. Ne gre zmeraj za iste spremembe. In seveda gre za zakon, ki skuša urejati področje, ki nas v vsakdanjem življenju neposredno zadeva. Žal zelo prepogosto, vsak trenutek, na vseh koncih, kjerkoli se znajdemo, na različnih področjih prometa in prinaša s seboj, pozitivne in negativne plati. Tisto, kar je tukaj zlasti negativnega, je možnost nesreč, možnost škod na tovoru, na prometnih sredstvih, na prtljagi. Zato je potrebno poskrbeti za ustrezno odškodninsko zavarovanje ustrezne odškodninske odgovornosti. Potrebno je tako preventivno razmišljati, kakor v smislu zavarovanja in izplačevanja in poravnavanja odškodnin. Ta zakon tudi po naši sodbi ne posega dramatično vsebinsko v to področje, ampak gre bolj za rutinsko spreminjanje, kajti sledimo direktivam, ki so pred dvema letoma naložile to breme, da se prilagodimo. Ministrstvo je zato tudi pripravilo ta predlog. Z zakonom se želi izboljšati in poenotiti zavarovanje odškodninske odgovornosti v prometu. To pot gre za zavarovanje v avtomobilskem prometu. Želi se - bilo je tudi že povedano - poenotiti odgovornost. Ambicija tega zakona je, da se določijo ustrezni razponi glob, da se določi tudi način zviševanja glob, ko se bo za to izkazala potreba, in da se določi sistem poravnave odškodninskih zahtevkov. Morebiti je zanimivo to, da gre za relativno dolgo prehodno obdobje. Najprej za 30 mesecev in kasneje celo za 5 let. Skratka, pred sabo imamo en velik časovni razpon, ko se bomo lahko prilagajali vsemu temu, kar direktiva pač nalaga. Za nas je pomembno tudi to, da ministrstvo ocenjuje, da ni nobenih finančnih posledic za javne finance in da tudi za posamezne zavarovance teh posledic ni. Kajti ocenjuje, da se zavarovalne premije zaradi tega zakona ne bodo spreminjale. Ker ocenjujemo, da je predlog zakona dokaj dobro pripravljen, da je bil tudi usklajevan in dopolnjen na matičnem delovnem telesu, bo deležen tudi podpore pri glasovanju s strani Poslanske skupine DeSUS.
Hvala. Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu podprli. Že iz same obrazložitve izhaja, da so glavni razlogi za spremembo obstoječega zakona implementacija direktiv Evropske unije. Tudi pretvorba glob iz tolarjev v evre in ureditev razpona teh glob. Kar se tiče vsebinskih sprememb, se mi zdi potrebno omeniti povišanje minimalnih zavarovalnih vsot. To bo seveda dobro za tiste, ki bodo kdaj povzročili večjo škodo. Hkrati pa to pomeni tudi večjo varnost za tiste, ki bodo utrpeli takšno škodo. Seveda se ob tem pojavlja strah pred povišanjem premij. Zavedamo se ali pa trdimo, da povečanje minimalne vsote ne more, ne sme pomeniti avtomatičnega povečanja premije zato, ker so izplačila odškodnin odvisna tudi od števila škodnih primerov in od višine izplačanih odškodnin. Iz tega naslova seveda pričakujemo, da se zaradi povišanja minimalnih zavarovalnih vsot ne bodo povečali ali pa vsaj v tem trenutku povečali stroški zavarovanja. Pomembno se nam zdi tudi to, da zakon jasno določa, da mora zavarovalnica najkasneje v treh mesecih, če odgovornost ni sporna, dati utemeljeno ponudbo za odškodnino, oziroma če je odgovornost sporna, v enakem roku. Se pravi, najkasneje v treh mesecih poda tudi utemeljen odgovor. Sicer pa tudi ostale spremembe v Slovenski demokratski stranki podpiramo in bomo tudi celoten predlog zakona podprli. Hvala lepa za besedo.
Hvala. Gospod Milan M. Cvikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Lep dober dan vsem! Hvala za besedo. Poslanke in poslanci! Navidezno zgleda, da gre za nepomembno spremembo Zakona o obveznem zavarovanju v prometu. Vendar če nekoliko podrobneje pogledamo temeljno določbo tega zakona, ta pa je v 9. členu, gre za zelo pomembno spremembo. Sedaj imamo najnižjo zavarovalno vsoto, za katero mora biti sklenjeno obvezno zavarovanje, določeno v višini od 500 tisoč evrov za vsa osebna vozila do 2 milijona evrov za vozila, ki prevažajo nevarno snovi. V primeru škode zaradi uničenja ali poškodovanja stvari pa je ta razpon od 200 do 400 tisoč evrov. Po določbah direktive Evropske unije se to sedaj pomembno povečuje. Za primer smrti, telesne poškodbe ali prizadetega zdravja je minimalna zavarovalna vsota 5 milijonov evrov, za škodo zaradi uničenja ali poškodovanja stvari pa je minimalna odgovornost, za katero je treba zavarovati milijon evrov. In kaj še predlaga evropska direktiva? Evropska direktiva predlaga petletno prehodno obdobje, kjer je mogoče do polovice te zavarovalne vsote, se pravi, do 2 in pol milijona evrov v primeru smrti ta prehod narediti v 30-mesečnem prehodnem obdobju. Predlog Vlade je drugačen. Vlada je predlagala, da takoj, z dnem uveljavitve tega zakona, za osebna vozila, se pravi, za milijon in toliko vozil, kolikor je v Sloveniji največ obveznosti iz zavarovanja avtomobilske odgovornosti, ta zavarovalna vsota se takoj poveča s 500 tisoč evrov na 122 milijonov [[500 milijonov tolarjev po starem]] na 2,5 milijona evrov, za petkrat povečanje zavarovalne vsote. Pustimo zdaj ob strani, da ni več razlikovanja med avtomobili, avtobusi, vozili, ki prevažajo nevarne snovi, kar seveda ni korektno. Zato, ker so vsaj, če ne drugega, matematične rezervacije različne. Vendar se je Vlada odločila, da takoj za petkrat poveča najnižjo zavarovalno vsoto. Kje imamo mi problem? Mi imamo problem v tem, da Vlada pravi v obrazložitvi zakona, da ne bo zaradi tega nobenega učinka. Piše na strani 7: "predlog zakona ne bo imel drugih posledic". To preprosto ni res. Predlog zakona bo imel pomembne posledice. Pomembne posledice bodo na dvig zavarovalnih vsot, ker četudi drži, da imajo zavarovalnice nekaj rezerve, pa je pri povečanju, takojšnjem petkratnem povečanju obveznosti zavarovalnic 500 tisoč na 2,5 milijona evrov nemogoče pri enaki verjetnosti zavarovanih dogodkov pokrivati zavarovalnice za petkrat višjo vsoto. Zato seveda napovedujemo, da bo prišlo do povečanja. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Zakonodajna-pravna služba je povedala, da ni jasno, zakaj se predvideva takojšnje zvišanje zavarovanih vsot do ene polovice, če direktiva dopušča zvišanje do te višine v 30-tem mesečnem prehodnem obdobju, v dveh in pol letih oziroma v petih letih do polne vsote. In seveda Zakonodajno-pravna služba je tudi menila, da bi bilo korektno, da bi se seveda razložilo, zakaj razlikovanje glede na vrsto vozil. Vozila, ki prevažajo nevarne snovi, imajo seveda verjetnost za veliko večje škode, tako v primeru škod, ki bodo rezultirale v smrt, telesno poškodbo ali uničenje in poškodovanje stvari. Pa se seveda Vlada ni odločila za to razlikovanje. Zato Socialna demokracija ne bo podprla tega zakona. Preprosto, ker ocenjujemo, da bi bilo mogoče bolje, kot je to sedaj predlagano, in drugače, kot je to seveda vladajoča koalicija na pristojnem Odboru za finance in monetarno politiko izglasovala. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Dejstvo je, da bodo zaradi tega zakona pomembne posledice in te pomembne posledice se bodo odražale na povišanju premij avtomobilskega zavarovanja za milijon in več voznikov oziroma vozil v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. In gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav! Spoštovani predsednik, predstavniki ministrstva!. Poslanke in poslanci in tudi obiskovalci na balkonu! Čeprav je osnovni namena predloga Zakona o obveznih zavarovanjih v prometu uskladiti z evropskim pravnim redom v poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo tudi zaradi drugih novosti. Ena pomembnejših je gotovo ta, da bodo oškodovanci za reševanje svojih odškodninskih zahtevkov lahko pridobili podatke iz zbirke elektronskih zapiskov policije o prometnih nesrečah. Druga, prav tako pomembna novost je vzpostavljena možnost za sklepanje zavarovanj na vseh sklepalnih mestih. Torej, tudi preko spleta. V Poslanski skupini Nove Slovenije si prizadevamo za takšno javno upravo, ki bo državljanom zagotovila storitve na enem mestu. Prav tako želimo zagotoviti lažjo dostopnost podatkov vsem zainteresiranim, kar bo z uvajanjem elektronskega poslovanja v upravo zagotovo doseženo. Elektronsko poslovanje postaja sestavni del našega življenja in če je zavarovancem s spremembo zakona omogočena možnost enostavnejšega in hitrejšega poslovanja, jo močno podpiramo. Sicer pa predlog zakona v sklopu uvajanja direktiv prinaša določbe, da se do leta 2010 določijo višje minimalne zavarovalne vsote za zavarovanja avtomobilske odgovornosti ter uvaja ustrezno prehodno obdobje za prilagoditev zavarovalnic. Pomembna sprememba zakona je tudi ureditev ustreznejšega razpona glob za prekrške in pretvorba zneskov glob iz tolarjev v evre. Mediji so javnost s predlogom zakona dobro seznanili. Verjetno je to posledica ugibanj, da bi zaradi višjih minimalnih zavarovalnih vsot utegnilo priti do povišanja cen obveznega zavarovanja. V Poslanski skupini Nove Slovenije verjamemo, da je verjetnost zvišanja premij odvisna od razmer na trgu. Zavarovalnice bodo morale investirati v spletno sklepanje zavarovanj. Hkrati pa je po izjavah predstavnikov zavarovalnic trg tako dinamičen in konkurenčen, da do zvišanj iz tega razloga ne bo prišlo. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli, zlasti zaradi ugodnosti, ki jih prinaša za zavarovalnice v smislu enostavnejšega poslovanja oziroma uveljavljanja svojih pravic. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Marjan Drofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani! Novela Zakona o obveznih zavarovanjih v prometu se nanaša zlasti na uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta št. 2005/14, katere glavni namen je izboljšati druge veljavne direktive na področju zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Novela prinaša še nekatere potrebne redakcijske popravke in na evre prilagojene globe. Sistem obveznih zavarovanj v prometu je pomemben in zagotavlja določeno stopnjo varnosti vsem udeležencem v prometu v primeru nastanka škodnega dogodka. Omenjena evropska direktiva je bila sprejeta zaradi zagotavljanja kvalitetnejšega varstva oškodovancev v prometu. S povečanim pretokom oseb in s tem tudi vozil znotraj Evropske unije je treba zagotoviti poenotenje področja obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti. Državljani držav članic Evropske unije namreč morajo imeti zagotovljeno vsaj minimalno sprejemljivo zavarovalniško kritje v vseh državah članicah EU. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke na predlagani zakon nimamo pripomb in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani obiskovalci, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznem zavarovanju v prometu je zgolj sledenje evropski direktivi oziroma, bolje rečeno, direktivam, kar nekaj jih je. Direktiva iz leta 2005/14, potem iz leta 1984 z oznako E-5/EGS, pa še dve direktivi sta iz leta 2004 in 2005. Kaj prinaša ta zakon dobrega, so povedali že predstavniki Vlade. Predvsem "dobrega", v narekovaju, v prenesenem smislu besede. Pač, kupna moč Slovenije je poznana in dražitev zavarovalnih premij kar tako na počez, čez palec. Na to opozarja tudi vladna služba oziroma Služba za zakonodajo, da ni dobro. In če primerjamo, da imamo milijon 120 tisoč voznikov, med njimi tudi mnogo mladih, je to dodatno breme za tistega, ki želi biti v tem kontekstu samostojen, mobilen in dodatna ovira pri tem, da si dejansko ne bo mogel privoščiti avtomobila oziroma registracije za vozilo. V zvezi z zvišanjem minimalnih zavarovalnih premij se predvideva v zakonu nek rok, ki je razdeljen na obdobje 5-tih let. Vlada ga ni upoštevala. Ta rok je skrajšan. Tu je osnovni pomislek. Zakaj hitimo vedno, ko Evropa predpiše nek zakon ali direktivo, to vnesti v našo zakonodajo? Ravno tako se lahko upošteva minimalna pravica zavarovanca do zavarovalnice, kajti zavarovalnica je zopet v neki prioritetni funkciji in ima prednost pred uporabnikom zavarovanj. Namreč dajemo ji možnost, da se odloča o dokončni odločbi zavarovanja kar 30 dni. Torej, potrošnik, tisti, ki bo imel že tako ali tako škodo, ki bo imel poškodovano vozilo, bo moral čakati 30 dni na dokončno odločbo, da bo lahko povrnjeno škodo dobil. Seveda če jo bo dobil. Kajti vemo, da zavarovalnice zelo rade poberejo ta denar, ki je v zavarovalni premiji. Ko pa je potrebno plačati odškodnino, je pa tudi kar 1000 izgovorov, ne eden. Torej, zakaj tako slepo sledenje evropski direktivi in zakaj tako malo volje, da zaščitimo naše interese in jih seveda tudi primerjamo z dejansko kupno močjo? Kajti vemo, da Evropa je velika in Nemca ali Francoza ali Angleža primerjati s Slovencem, ki ima takšno plačo, kot jo ima, je pač nemogoče. Tu na tem področju tega ne upoštevamo. To je osnovno vodilo za Slovensko nacionalno stranko, da tega zakona ne bo podprla. Enostavno, ker se postavljamo v podrejen položaj. Kot sem že dejal, prizadevamo predvsem mlade, najmlajše. Mladih voznikov je vsak dan več in tu bo ta "hendikep" največji. Jaz bi v razmislek Vladi podal tudi ta predlog oziroma pomislek, ki sem ga že navajal. Pomislek Zakonodajno-pravne službe, da ta rok upošteva in ga raztegne na 5 let, kajti kar nekajkratna dražitev zavarovalne premije ob trditvi, da se nič ne bo spremenilo, seveda nič se ne bo spremenilo edino za proračun, ki bo večji oziroma mogoče za kakšno zavarovalnico, ki bo bližje vladnim krogom, kjer bo imela večji letni izkupiček. Za potrošnike bistveno slabše. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predloga zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU POTROŠNIKOV PRED NEPOŠTENIMI POSLOVNIMI PRAKSAMI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa mag. Andrijana Starina Kosem, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. lepo pozdravljeni! Predlog zakona, ki ga imamo pred seboj, prinaša v pravni red Republike Slovenije direktivo 2005/29 Evropske skupnosti o nepoštenih poslovnih praksah podjetij do potrošnikov na notranjem trgu. Glavni namen tega predloga je uskladitev zakonodaje Republike Slovenije s to omenjeno direktivo, s čimer bomo pripomogli h krepitvi varstva potrošnikov in na drugi strani tudi h krepitvi notranjega trga. Direktiva zavezuje države članice, da sprejmejo in objavijo predpise za uskladitev s to direktivo do 12.6., medtem ko se zakonski ukrepi začnejo uporabljati s 1.12. Varstvo potrošnikov ureja krovni Zakon o varstvu potrošnikov in pa specialni predpisi. Ta predlagani zakon bo to dopolnil ter uskladil vsebino s predpisi na ravni Evropske skupnosti. Vsebina tega predloga zakona določa enotno splošno prepoved vseh nepoštenih praks, ki izkrivljajo ekonomsko obnašanje potrošnikov, in sicer jih razvršča v dve skupini; v zavajajoče in pa v agresivne poslovne prakse. Slednje v Sloveniji niso bile pravno regulirane do sedaj. Zakon obravnava prepovedana dejanja, ki so po zgledu direktive iz 13. člena Zakona o varstvu konkurence opredeljena z generalno klavzulo in z neizčrpnim naštevanjem primerov za pomoč pri prepoznavanju poslovnih praks, ki veljajo za nepoštene. Takšni ureditvi je nasprotovala Gospodarska zbornica Slovenije. Tržni inšpektorat pa je poudarjal, da je za učinkovitost zakona neizčrpno naštevanje ključno. Končna rešitev v zakonu je generalna klavzula in odprto naštevanje primerov. Za dosledno izvajanje zakona je potrebno razviti merilo oziroma test povprečnega potrošnika, skupine, kateri je izdelek ali storitev namenjena. V primerih, ko je poslovna praksa usmerjena na določeno skupino potrošnikov, na primer otroci, je potrebno prilagoditi tudi teste povprečnega potrošnika. Presoja bo odvisna od vsakega posamičnega primera, se pravi, sodna praksa. Za upravni nadzor nad izvajanjem subjektov na trgu bodo pristojni Tržni inšpektorat Republike Slovenije in drugi inšpekcijski organi v skladu s pristojnostmi, ki jih imajo. Le ti bodo lahko s svojimi odločbami prepovedali nedovoljene prakse in pa eventualnim kršilcem izrekali globe. Zakon nudi potrošnikom tudi sodno varstvo. Vendar se zaradi enotnosti predpisov na področju varstva potrošnikov za premoženjsko pravno varstvo smiselno uporabljajo določbe Zakona o varstvu potrošnikov. Po vzoru slednjega je tudi v predlog Zakona o nepoštenih poslovnih praksah uveden inštitut obrnjenega dokaznega bremena. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za gospodarstvo kot matično delovno. Prosim Franca Ferija Horvata, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavci, kolegice in kolegi! Odbor Državnega zbora za gospodarstvo je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona na svoji 30. seji 9.5.2007. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in del pripomb Zakonodajno-pravne službe je bil upoštevan v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Amandmaji so vključeni v dopolnjen predlog zakona. Del pripomb pa je bil upoštevan na seji odbora s sprejetjem amandmaja odbora, ki so prav tako vključene v dopolnjen predlog zakona. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za gospodarstvo. In le-ta podpira predlog zakona. Pogledov vsebine, ne bi kaj dosti govoril, ker je vsebino temeljito predstavila gospa državna sekretarka. Dejal bi samo dve zadevi. V razpravi je bila velika stopnja enotnosti med člani odbora, da so nesporni in potrebni dodatni močnejši ukrepi za varstvo potrošnikov in je zato smiseln prenos direktive Evropske unije. Predvsem za odločno preprečevanje nepoštenih poslovnih praks, predvsem na področju zavajanja potrošnikov in omejevanja agresivnih poslovnih praks. Razlike oziroma ne v sami razpravi, ampak problem, ki je bil odprt v razpravi, na katerega je opozorila že tudi Zakonodajno-pravna služba, je v tem, da je že omenjeni krovni zakon o varstvu potrošnikov in ta zakon. Če jih temeljito primerjamo, vidimo, da se nekateri členi prekrivajo. Nekateri pa, zgleda, so celo v koliziji. V razpravi se je pokazalo, da je izhod iz tega tudi na zagotovilu Vlade v tem, da bo Vlada pripravila nov predlog Zakona o varstvu potrošnikov in ta zakon bo potem omogočil uskladitev s tem zakonom, ki je pred nami. Odpravljena bodo podvajanja in odpravljene bodo tudi lahko eventualne kolizije. To omogočajo tudi roki, saj bo ta zakon uveljavljen oziroma se bo začel uporabljati šele s 1.12., konec tega leta. Predlagam, da predlog zakona sprejmemo, kajti zakon pomeni gotovo pomemben korak naprej v varstvu potrošnikov, ki je glede na vse večjo liberalizacijo evropske in svetovne trgovine nujno tako za potrošnike kot tudi za poštene ponudnike.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Kristijan Janc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, državna sekretarka s sodelavci, kolegice in kolegi, obiskovalci na galeriji! Varstvo potrošnikov je področje, ki se v zadnjem času vedno hitreje razvija. Ljudje so vedno bolj osveščeni v potrošniških pravicah in se tudi vedno pogosteje obračajo na pristojne institucije, zlasti na Urad za varstvo potrošnikov. Napredovanje področja varstva potrošnikov je zlasti posledica dejstva, da so ponudniki, torej podjetja pri svojem oglaševanju in prodaji izdelkov oziroma storitev vedno bolj agresivna in je tudi ponudba najrazličnejših dobrin vedno večja. Sodobni pristopi k trženju posledično narekujejo tudi potrebo po vedno bolj sistematičnem in strogem urejanju tega področja, s sprejemanjem jasne zakonodaje in določanjem jasnih standardov pri varstvu potrošnikov pred zlorabami. Predlagani zakon usklajuje slovensko zakonodajo z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu. Kot je navedeno v utemeljitvi oziroma uvodu k zakonu, naj bi harmonizacija tega področja prinesla kar nekaj pomembnih pozitivnih sprememb. Predvsem se bo po napovedih bistveno povečalo čezmejno trženje in oglaševanje podjetij, pa tudi poslovanje podjetij preko meja matične države. Po drugi strani pa naj bi potrošniki začeli povečevati tudi svoje prekomejne nakupe zaradi večje varnosti potrošniških pravic. Predlagani zakon, tako kot omenjena direktiva jasno in določneje ureja varstvo potrošnikov pred ravnanji, ki bi lahko bistveno izkrivljala konkurenco in posledično škodovala potrošnikom. Pomembno je presojanje ravnanj s pomočjo standardov povprečnega potrošnika. Splošno znano je namreč, kako različno odreagira podjetje. Na primer, v postopku reklamacije izdelka, ko reklamira, recimo, Janez Novak, oziroma kako reagira, če isti Janez Novak zaprosi podjetje, da mu odgovor pošlje na odvetniško pisarno Novak & Partnerji. Od zakonov, ki prispevajo k harmonizaciji, vedno pričakujemo vrsto pozitivnih učinkov. Jasno pa je, da lahko za posamezno podjetje, ki je omejeno na lokalni trg, vsaka takšna sprememba pomeni še težji boj za preživetje. Naša naloga pa seveda je jasna, zaščita potrošnika. Naša podjetja pa morajo izkoristiti prednosti harmonizacije v smislu lažjega in bolj varnega vstopa na širši evropski trg. Slovenska ljudska stranka bo predlagani zakon tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Alojz Posedel. [[Ga ni.]] Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine. Oprostite. Gospod Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nosi zakon, ki je danes v obravnavi in ki je danes pred nami, izključno eno pozitivno lastnost in to je samo naslov zakona. Dejstvo je, da je predlagatelj, torej Vlada Republike Slovenije predlagala zakon, ki že v uvodu govori, da je ta zakon ekskluziva Evropske komisije oziroma je nastal na podlagi direktive in pa Sveta o nepoštenih poslovnih praksah v podjetjih v razmerju do potrošnikov. Češ, da so inštitucije v okviru Evropske unije proučevale in proučevale in proučevale določene nacionalne zakonodaje. Kar se tiče stališča in pa seveda glasovanja poslancev Slovenske nacionalne stranke, lahko z zagotovostjo rečem, da bi zakon podprli, v kolikor bi zakon zasledoval tudi prakso in to resnično prakso v okviru naše države. Kdorkoli bo rekel, da so potrošniki v okviru Republike Slovenije zaščiteni, ta bo seveda lagal. In zakaj lagal? Zaradi tega, ker Vlada Republike Slovenije teži k temu, da ustvarja ceneno potrošniško družbo. Če pogledamo dosedanje ukrepe, ki jih je izvajala ta Vlada Republike Slovenije, vidimo, da Vlada načrtuje odhodke posameznega prebivalstva zelo usmerjeno. Kar po eni strani seveda pomeni oziroma če vzamemo iz dosedanje prakse, da je Vlada Republike Slovenije obdavčila varčevanje. Torej, določen del investicij, za katere so se potrošniki odločili, da jih bodo varčevali, je Vlada Republike Slovenije obdavčila. Kam pa je napeljala potrošnika? Potrošnika ni napeljala v kvalitetne investicije, recimo investicije v vrednostne papirje. Seveda ni. Zaradi tega, ker je investicija oziroma prihodek iz naslova kapitalskih naložb krepko obdavčen. Vlada Republike Slovenije ja zato namenoma ustvarila družbo mrzlične potrošnje, kar se seveda vidi pred vsakim praznikom. Ampak, kaj je namen te potrošnje? Namen te potrošnje je kratkoročno zadovoljevanje posameznih interesov. Noben način pa ni namen te potrošnje tisto, kar bi morala odgovorno Vlada skrbeti, da bo ustvarila. Torej, da bo ustvarila potrošnjo, ki bo obogatila potrošnika. Zakaj govorim to vsebino? To vsebino govorim iz enega enostavnega razloga. Ne glede na to, da bo Vlada Republike Slovenije še naprej vztrajala, da je omenjen zakon dober za potrošnika, pa je še zmeraj tisti generalni načrt Vlade Republike Slovenije in to je usmerjanje potrošnika v nekvalitetno potrošnjo. Torej, Vlada Republike Slovenije po naši oceni, torej vsaj na podlagi vključevanja na makroekonomski nivo spodbuja potrošniško mrzlico v tiste cenene izdelke, tiste, ki se ne odražajo v kvaliteti, dolgoročni kvaliteti posameznika in pa s tem v povezavi z družbo. Po oceni Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je zato iz tega naslova potrebno reči, da bi zakon, v kolikor bi hoteli, da sledi k tistemu momentu dolgoročnosti in pa resnične zaščite, moral zakon izvajati predvsem oziroma zasledovati dva cilja. Prvi je ne več ozko in striktno usmerjanje potrošnje posameznika s strani države skozi davčno politiko, kar moramo priznati vsi v tej dvorani, da ta Vlada sedaj to počne, usmerja potrošnjo v tisto kratkoročno nekvalitetno potrošnjo, in na drugi strani bi po naši oceni Vlada Republike Slovenije morala izhajati ob pripravi zakona iz prakse. Kakšna pa je praksa v okviru naše države? Na današnji seji je bilo oziroma na tokratni seji je bilo ničkolikokrat omenjeno: Dravske elektrarne, Holding dravskih elektrarn, odgovornost države in nenazadnje tudi upravljanje. Zakaj govorim o Dravskih elektrarnah? Zaradi tega, ker svoje storitve jemljemo potrošniki oziroma njihove storitve jemljemo potrošniki. Kako naj bo potrošnik na podlagi tega zakona opravičen do varstva zaradi neopravičene podražitve? Mislim, da je bil ponedeljek, ko je minister za gospodarstvo odgovarjal, češ, da podražitev, ki je bila samo 5% v tem letu, je posledica preteklosti, ne povišanja cen. To je zavajanje in tovrstno zavajanje počnejo Dravske elektrarne tudi v okviru razpisa del, ki jih imajo. In komu se naj potrošniki, v tem primeru električne energije pritožimo? Nobenemu. Gospodje in gospe, ta zakon, pa se opravičujem, če nisem bil dovolj jasen, je namenjen izključno varstvu potrošnikov, ki kupujejo kokakolo ali pa hamburger, ničemur drugem. Potrošnik je tudi na podlagi tega zakona. Torej bo tudi vnaprej nezaščiten povsod tam, kjer gre za resnično potrošnjo. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa. Poslanska skupina DeSUS zakon bo podprla. Najde dovolj tehtnih razlogov, ki jih navajajo k temu in naj jih samo nekaj naštejemo. Prvič, gre za to, vsaj intenca je takšna, kakšni bodo rezultati, kakšen uspeh bo, je vprašanje časa. Ampak intenca je, da se varuje potrošnike, torej šibkejši člen na trgu pred tistim, ki imajo večjo moč in ki so tudi bolje organizirani, kar se trga tiče. Drugič, menimo, da je predlog zakona dovolj dobro pripravljen, da se ga da podpreti in tretjič gre za poseganje oziroma preizkus dodatnega reguliranja trga, kar se nam zdi tudi potrebno in umestno. Tržne razmere so na mnogih področjih namreč takšne, da so izrazito zasičene takšne, da je kompeticija med posamičnimi tržnimi ponudniki izrazita in to vse skupaj vodi tudi v to, da se v poizkusih, da se podjetje s svojo storitvijo ali proizvodom približa potrošniku, tudi izkrivljajo, kakor je govora v dokumentu, tržne razmere in da se skuša tudi zavajati tiste, ki so potencialni potrošniki oziroma najprej kupci. V tem iskanju potrošnikov, "je toliko teh nepoštenih poslovnih praks", ki jih zagotovo čutimo tudi v Sloveniji. Samo če bi primerjali, če bi se spomnili na tiste člene v predlogu zakona, ki podrobneje govore o tem, pred čem je treba ščititi, bi videli, da so to pravzaprav vse elementi, ki jih mnogi ljudje dnevno tudi v resnici občutijo. Torej, vsakodnevno se dogajajo tovrstne poslovne prakse, ki jim rečemo bodisi izkrivljanje konkurence. Bodisi, da jim rečemo, da gre za neko prisiljevanje v nakupe, bodisi, da gre za zavajanje, za izkrivljanje informacij, za omejevanje informacij. Kajti tudi samo delna informacija je zelo pogosto lahko napačna in navaja kupca oziroma potrošnika v napačne odločitve, ki jih sicer ob tovrstni poslovni praksi morebiti ne bi sprejemal. Namen je torej odpraviti pravno negotovost, preprečiti izkrivljanje konkurence, odpraviti motnje na notranjem trgu in posledično to najbrž pomeni tudi izboljšanje funkcioniranja notranjega trga, večji pretok blaga, več poslovne aktivnosti. In na koncu koncev to pomeni tudi pozitiven efekt za podjetja, dasiravno je bistvo tega zakona - zaščita potrošnika pred podjetjem. Ampak, če bo rezultat takšen, kakršnega upa predlog zakona doseči, ne gre samo za zaščito potrošnika, gre tudi za pospeševanje poslovnih aktivnosti, za večjo poslovno aktivnost in boljšo zaščito na trgu in je to seveda tudi v interesu podjetij. Poslanska skupina bo ta zakon podprla, dasiravno se je tudi sama spraševala, ali je potrebno urejati to zaščito potrošnika na način, kakršnega imamo sedaj predstavljenega. Namreč tako, da mimo krovnega zakona sprejemamo še en zakon in da torej ločimo zaščito pogodbenih razmerij od zaščite nepogodbenih razmerij. Predlagatelji nas prepričujejo, da je to prav, da je bolj transparentno, da bodo stvari bolj jasne in mi bomo v upanju, da imajo prav, predlog zakona tudi podprli.
Hvala. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališče Poslanske skupine Narodnih skupnosti. Prosim.
Lep pozdrav prisotnim! Takoj na začetku naj povem, da bom podprla ta predlog. V tem predlogu zakona gre prvenstveno za prenos direktive 2005/29 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij do potrošnikov na notranjem trgu v slovenski pravni red. V celotnem delu zakonodaje Evropske skupnosti, ki ureja področje varstva potrošnikov, je ta direktiva prva, katero se v slovenski pravni red prinaša po načelu maksimalne harmonizacije. Ključni vsebinski namena zakonskega predloga je krepitev varstva potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami podjetij ter s tem tudi krepitev notranjega trga. S predlogom zakona se določa enotno splošno prepoved vseh nepoštenih poslovnih praks, ki izkrivljajo ekonomsko obnašanje potrošnikov, pri čemer se nepoštene poslovne prakse razvrščajo v dve ključni skupni, in sicer v zavajajoče in v agresivne poslovne prakse. S tako oblikovanimi zakonskimi normami se bomo lahko izognili precejšnjim anomalijam, ki se pojavljajo na trgu v Sloveniji. In upajmo, da bo več reda na tem področju. Hvala.
Hvala. Gospod Bojan Starman bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Direktivo Evropskega sveta 2005/29 z dne, 11.5., o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu je Evropska komisija predlagala po dolgotrajnem proučevanju nacionalnih zakonodaj s tega področja v državah članicah ter po analizi in oceni vpliva, ki ga ima raznolikost omenjenih ureditev na delovanje notranjega trga Evropske unije. Zakoni držav članic, ki se nanašajo na nepoštene poslovne prakse, kažejo izrazite razlike, ki lahko povzročajo znatno izkrivljanje konkurence in nastanek ovir za nemoteno delovanje notranjega trga. Ta neskladja povzročajo tudi negotovost o tem, katera nacionalna pravila se uporabljajo za nepoštene poslovne prakse, ki škodijo ekonomskim interesom potrošnikov in ki ustvarjajo številne ovire ter vplivajo na podjetja in potrošnike. Zaradi teh ovir imajo podjetja višje stroške pri uresničevanju svoboščin notranjega trga, zlasti če se želijo ukvarjati s čezmejnim trženjem in pospeševanjem prodaje. Ovire vzbujajo negotovost tudi pri potrošnikih glede njihovih pravic in zmanjšujejo njihovo zaupanje v notranji trg. V okolju Evropske unije pred sprejemom direktive je mogoče identificirati precejšnje število odločb Sodišča evropskih skupnosti s področja varstva potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami. Tokrat se prvič ureja celotno področje varstva potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami z aktom sekundarne zakonodaje. Prav tako se prvič pojavljajo tako imenovane agresivne poslovne prakse, ki se čedalje pogosteje uporabljajo, zato jih je treba pravno regulirati. Zaradi narave in obsega področja urejanja kompleksnosti ekonomskih temeljev, predvsem pa spričo podobnih in med seboj povezanih dejanj prinaša direktiva nujno tudi nekatere povsem nove pristope k urejanju. Zato s predlogom, ki je pred nami, skušamo čim bolj natančno prenesti to direktivo o nepoštenih poslovnih praksah v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu v naš pravni red. Predlog zakona obravnava poslovne prakse, ki so neposredno povezane z vplivanjem na odločitve potrošnikov o poslu v zvezi z izdelki. Predlog sledi ključnim načelom, ki so namenjena zaščiti potrošnikov kot šibkejših strank v razmerju do podjetij. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo omenjeni predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira sprejem Zakona o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami. Ob tem pa posebej poudarjamo, da je zlasti pomembno, da bo s prenosom Direktive 2005/29 Evropske skupnosti o nepoštenih poslovnih praksah uvedena in to postopoma tudi sicer na področju varstva potrošnikov v vseh državah članicah Evropske unije praksa maksimalne harmonizacije. S tem se bomo izognili siceršnji skušnjavi držav članic. In pri tem Slovenija ni nobena izjema, da bi zaradi načela minimalne harmonizacije zniževali standarde, ki smo jih ali so jih tudi druge države članice že dosegle. Kot se je to, na primer zgodilo pri nas ob sprejemanju novele Zakona o azilu. Na vsak način bo naša poslanska skupina skrbno spremljala tudi nadaljnja dogajanja v zvezi s pripravo novele Zakona o varstvu potrošnikov, za katerega nam je predstavnik Vlade na seji Odbora za gospodarstvo zagotovil, da bo predan v postopek sprejemanja v Državni zbor dovolj zgodaj, da bo lahko začel veljati sočasno z začetkom uporabe zakona, ki ga obravnavamo danes. Ni namreč nepomembno, da imajo potrošniki, konec koncev pa tudi potencialni kršitelji predpisov o varstvu potrošnikov jasno in nedvoumno zakonodajo, ki ne omogoča arbitrarnega presojanja in odločanja pristojnih organov nadzora, pa tudi ne prekrivanja posameznih zakonskih določil in pristojnosti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Martin Mikolič bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! No, najprej bi omenil, da so se že na usklajevanju predlaganega zakona porajala vprašanja, zakaj se ta materija ne bi vključila v trenutno veljavni Zakon o varstvu potrošnikov. Pomislek glede podvajanja oziroma nevarnost dvojne ureditve pa je izrazila tudi Zakonodajno-pravna služba. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo zadovoljni, da so se vse dileme pred današnjo obravnavo v Državnem zboru razčistile, da je poseben zakon, ki ga danes sprejemamo, smiseln in je tudi potreben. V tem zakonu so zajeta vsa nepogodbena razmerja. V Zakonu o varstvu potrošnikov pa bi bila skoncentrirana vsa pogodbena razmerja in na ta način bo tudi potrošnikov, zakonodaja bolj pregledna. Seveda pa bo potrebno določena določila, ki se eventualno prekrivajo, urediti v Zakonu o varstvu potrošnikov. To nam je Vlada tudi obljubila. Se pravi, v ta novi predlagan zakon prenašamo direktivo Evropskega parlamenta in sveta z dne, 11. maja 2005, in sicer se direktiva prenaša pa načelu maksimalne harmonizacija, kar pravzaprav pomeni, da se prenaša v celoti. Se nič ne odvzema in nič ne dodaja. V Novi Sloveniji se zavzemamo za poštene poslovne prakse, ki bodo veljale ne samo na domačem trgu, ampak tudi na trgih EU. Prav je, da uveljavimo takšno zakonodajo, da ne bo prihajalo do izkrivljanja konkurence, ampak bo prispevala k pravilnemu delovanju notranjega trga in poenotenju nacionalnih predpisov dosegla visoko stopnjo varstva potrošnikov. Zakon opredeljuje dve vrsti nepoštenih poslovnih praks. In sicer zavajujoče in agresivne. Posebno agresivne-poslovne prakse do sedaj niso bile urejene v slovenski zakonodaji. Se pa v vsakdanjem življenju vedno pogosteje pojavljajo. In prav je, da jih primerno reguliramo. Z enotnimi pravili v celotni EU se bodo uskladile razlike, ki predstavljajo omejitve notranjega trga, ker se bo tako povečala pravna varnost za potrošnike in podjetja. Kar bo povzročilo, da bodo podjetja povečala oglaševanje in trženje izdelkov v drugih državah EU in s tem povečala tudi svoj dobiček. Razvoj poštenih poslovnih praks bo prispeval k večji transparentnosti na trgu, kar pa posledično koristi tako potrošnikom, kot tudi podjetjem. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo pošten način dela, zato bomo tudi zakon o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato zaključujem razpravo in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika zbora bomo glasovanje o predlogu zakona opravili jutri v četrtek, 31. maja 2007, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, ti je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA Z ZDRAVILSTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom je skupina 15 poslancev s prvopodpisanim gospodom Ljubom Germičem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Dorjan Marušič, državni sekretar, izvolite, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, cenjene poslanke in poslanci! Dovolite, da vam uvodoma predstavim osnovne usmeritve Zakona o zdravilstvu, ki je danes pred vami. Pri pripravi zakona je bil naš splošen namen ureditev tega področja, ki je trenutno v Sloveniji prepuščen na trgu, kljub temu, da gre za dejavnost, ki v veliki meri posega v človeka, v njegovo zdravje. Temeljno načelo zakona je tako zaščititi uporabnika zdravilskih storitev pred morebitno škodo za zdravje. Ta škoda lahko nastane na primer zaradi zdravilčeve nezmožnosti razpoznave resnih bolezni in posledično zamude časa za zdravljenje pri zdravniku ali zaradi odvračanja porabnika od zdravljenja pri zdravniku ali zaradi možne neposredne škode nekaterih zdravilskih metod ali zdravilskih izdelkov. Poudariti moramo, da se s predlaganim zakonom ureja zelo raznoliko in obsežno področje, ki posega v vse sfere življenja. Če pogledamo z zdravstvenega vidika od preventive, zdravljenja do rehabilitacije in ob tem, da ga izvaja paleta ljudi z različnimi vrstami izobrazbe, poklicane usposobljenosti. Skratka potrebno je tak zakon sprejeti za zaščito predvsem državljank in državljanov. Izhodišče za pripravo zakona je bila postavitev meje med medicino in zdravilstvom, kljub njuni navidezni povezanosti. Kajti, medicina je znanstvena veda, ki temelji na strokovno preverjenih metodah, zdravilstvo na drugi strani pa nima zadovoljive znanstvene podlage za svojo učinkovitost. S tega vidika nismo povzeli temelja oziroma termina, ki je nekako uveljavljen v svetu; komplementarna in alternativna medicina, ki se uporablja v drugih državah, kjer ima glede na namen zakona zavajajoč pomen. Postavitev definicije zdravilstva in določitev zdravilskih sistemov in zdravilskih metod, ki sodijo v predlog zakona, sta bili med težavnejšimi nalogami. Naj povem, da obstajajo številke definicije, ki so jih postavile mednarodne organizacije. Tudi Svetovna zdravstvena organizacija in priznane institucije, kar priča o različnih pogledih na to dejavnost. Mi smo zdravilstvo opredelili kot dejavnost, ki jo opravljajo zdravilci za izboljšanje zdravja in kakovosti življenja uporabnikov storitev in pri tem uporabljajo zdravilske sisteme in zdravilske metode, ki ne smejo škodovati zdravju. Z definicijo se postavlja okvir, o katerem zdravilstvo lahko deluje. To je predvsem na preventivnem področju pomagati človeku oziroma izboljšati njegov življenjski slog in tudi z uporabo zdravilskih sistemov in zdravilskih metod pomagati oziroma zdraviti v primeru bolezni. Kar se tiče zdravilskih sistemov, so našteti temeljni zdravilski sistemi, kot so tradicionalno kitajsko zdravilstvo, tradicionalno indijsko zdravilstvo in homeopatija. Zdravilske metode pa so prejeli le glede na osnovi načina izvajanja. Konkretno bo za evidetiranje in priznavanje zdravilskih sistemov in zdravilskih metod v Sloveniji pristojna zdravilska zbornica, ki bo morala le-te tudi objaviti. Prav tako pa bo morala skrbno bedeti in nadzirati te metode in sisteme. Zagotovo mora biti uporabnik zdravilskih storitev ustrezno zaščiten pred morebitnim nestrokovnim ravnanjem, zato se mora zdravilec ustrezno strokovno usposobiti, da bo uporabnik storitev nudil strokovno obravnavo, v primeru resnih bolezni, tako akutnih kot kroničnih stanj, pa bo bolnika napotil zdravniku in ga ne bo izpostavljal nepotrebnim tveganjem. Zakonu smo tako pripisali, da mora zdravilec, ki nima zdravstvene ali medicinske izobrazbe, poznati določene zdravstvene vsebine, kot so prva pomoč, zdravstvena vzgoja, osnove anatomije, fiziologije in kontaktne kulture, ki jih bo kot izpite lahko opravil na zdravstvenih šolah. Z ustrezno izobrazbo pa bo lahko zaprosil za pridobitev licence, torej javne listine, ki dokazuje, da je zdravilec strokovno usposobljen za samostojno izvajanje zdravilskih sistemov in zdravilskih metod. Pogoji za pridobitev licence so poleg izobrazbe še usposobljenost za izvajanje posameznega zdravilskega sistema ali zdravilske metode, visoka stopnja znanja slovenskega jezika in nekaznovanost za hujša kazniva dejanja, kar so po našem mnenju minimalni pogoji, ki še zagotavljajo varno obravnavo uporabnikov zdravilskih storitev. Poleg znanja je zelo pomembno, da zdravilec o svojem delu vodi dokumentacijo. Iz nje bo razvidno, katere zdravilske sisteme ali zdravilske metode je uporabil in na kakšen način, kakšna navodila je dal uporabniku storitev, sestavni del dokumentacije pa bo tudi izjava, s katero uporabnik zdravilske storitve privoli v zdravilsko obravnavo po predhodnem pojasnilu zdravilca o vrsti in načinu uporabe zdravilskega sistema ali zdravilske metode. Predlog zakona določa tudi pravice uporabnikov storitev, to so: pravica do kakovostne in varne zdravilske obravnave ter do zasebnosti pri zdravilski obravnavi, pravica do vpogleda v zdravilsko dokumentacijo in pravica do pritožbe. V predlogu zakona pa je določena tudi odgovornost zdravilca do uporabnika storitev, odgovarjal bo kot strokovnjak, in zavarovanje njegove odgovornosti za škodo, ki bi nastala pri izvajanju zdravilskih storitev. Glede sodelovanja med zdravnikom in zdravilcem neposredne povezave v predlogu zakona ni. Posredno pa lahko na prošnjo uporabnika storitve osebni zdravnik poda mnenje o zdravilskem sistemu ali zdravilski metodi. Vsekakor se od zdravnika ne bo pričakovalo, da bo strokovnjak na področju zdravilstva, vendar bo lahko glede na svoje medicinsko znanje ali pa celo določeno zdravilsko znanje ocenil, ali je zdravilska metoda ustrezna oziroma da ne bo v znatni meri poslabšala zdravja pacienta. Poudarek je na besedni zvezi "lahko poda mnenje", kar pomeni, da zdravnik ni obvezen podati takega mnenja. Pomembno pa je tudi določilo, da zdravnik poda svoje mnenje brezplačno, s čimer se preprečuje zaračunavanje nove storitve oziroma se da uporabniku storitev možnost, da se lahko s svojim osebnim zdravnikom brez obveznosti pogovori o vseh možnostih zdravljenja. V predlogu zakona je urejeno tudi oglaševanje zdravilskih storitev, pri čemer je poudarjeno, da ne sme biti zavajajoče, in pa ureditev uporabe zdravilskih izdelkov ter pripomočkov. Za zaščito poklicnih, strokovnih in etičnih interesov se bodo zdravilci združili v zbornico, ki ji bo Ministrstvo za zdravje podelilo tudi javna pooblastila za podeljevanje licenc zdravilcem, opravljanje strokovnih nadzorov nad zdravilci in izdajo dovoljenj družbam za opravljanje zdravilske dejavnosti. Nadzor nad zbornico bo opravljalo Ministrstvo za zdravje. Po naši oceni je zbornica potrebna z vidika ureditve odgovornosti zdravilcev in nadzora, predvsem pa zastopanja skupnih interesov in oblikovanja stroke. Ministrstvo za zdravje, kljub temu, da si pridržuje pravico do nadzora nad zdravilci in zbornico želi, da je tudi s tega vidika postavljena ločnica med medicino in zdravilstvom. Spoštovane poslanke in poslanci! Menimo, da je pripravljen Zakon o zdravilstvu odlična podlaga za obravnavo v Državnem zboru, upamo, tudi sprejem in ureditev tega področja v Sloveniji. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti. Prosim.
Pred nami je Predlog zakona o zdravilstvu v prvem branju. Predlog zakona o zdravilstvu bo normativno uredil do sedaj neurejeno področje, določil vrste zdravilstva, izvajalca zdravilstva, način opravljanja zdravilske dejavnosti, poenotil izobrazbo in dvignil osnovno znanje zdravilcev. Z licenciranjem pa bo registriral zdravilce na enem mestu - to je v Zdravilski zbornici. S tem bo omogočil preglednost ter javnost izvajalcev, zagotovil kakovostno in transparentno delo ter strokovno kontrolo, omogočil in opredelil bo zdravilske izdelke in uredil nadzor nad zdravilci. Nadzor nad izvajanjem določb zakona bo imelo Ministrstvo za zdravje. Predlog zakona pa bi moral biti usklajen z informacijsko pooblaščenko in to predvsem zaradi zbiranja podatkov, ki jih predvideva 12. člen zakona. Ministrstvo za zdravje bi moralo prisluhniti tudi predlogom izvajalcev komplementarne in alternativne medicine, kajti le tako bo zakon uporaben tudi v praksi. Dobro bi bilo tudi bolj jasno navesti katere metode bodo sodile pod zakon in katere ne. Nejasen pa je tudi pojem "druga zdravilstva". Skratka dober zakon je tak, ki je razumljiv tudi povprečnemu uporabniku. Hvala.
Hvala. Gospod Ivan Grill bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi. Do sedaj je bilo v Sloveniji zdravilstvo prepuščeno trgu, v veliki večini primerov se le-to opravlja v obliki gospodarskih dejavnosti in v zakonu to do sedaj ni bilo urejeno. V takšnih razmerah se zdravilci ukvarjajo z dejavnostjo neprofesionalno, brez kakršnegakoli nadzora in se temu primerno izogibajo kakršnihkoli odgovornosti. Uporabniki se pri iskanju zdravilskih storitev in za obiske pri posameznih zdravilcih odločajo predvsem po lastni presoji in velikokrat tudi ob pomanjkanju ustreznih informacij. Ravno zato se odločajo predvsem za tiste ponudnike zdravilskih storitev in metod, ki imajo najbolj razdelane oglaševalske metode, to pa še zdaleč ne pomeni, da so oglaševalske metode, ki so lahko tudi zavajajoče, najbolj ustrezne za njihove težave in pa tudi bolezni. Za neodgovorno delo ali celo morebitno poslabšanje zdravja uporabnika, lahko le-ta zdravilca preganja samo s civilno tožbo, kar pa je težko dokazljiv in dolgotrajen postopek. Po drugi strani pa so tudi zdravilci, razen nekaj izjem, prepuščeni sami sebi in svoji iznajdljivosti. Svoje delo opravljajo predvsem kot posamezniki, bolj ali manj kvalitetno, vendar brez strokovnega nadzora, pomoči in organiziranega dodatnega izobraževanja. Po neuradnih podatkih je zdravilcev v Sloveniji že preko 1000 in to število v zadnjem obdobju močno narašča. V Svetu in tudi v Evropi je zakonska ureditev s področja zdravilstva glede na tradicijo in na preteklo zakonodajo iz tega področja zelo različno urejena. Zato nobene izmed teh možnosti ni možno prenesti v naš pravni sistem neposredno. Ravno zato je bila priprava tega zakona iz področja zdravilstva dolgotrajna in tudi zahtevna naloga pripravljavca tega zakona, to je Ministrstva za zdravje. Vsebina tega zakona zasleduje predvsem tri cilje, ki jih v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tudi v celoti podpiramo. In sicer prvi in za nas tudi najpomembnejši cilj je zaščita uporabnikov zdravilskih storitev pred škodo za svoje zdravje, zaradi morebitnega neprofesionalnega in neodgovornega dela posameznih zdravilcev ali celo šarlatanov. Drugi pomemben cilje je, da se normativno uredi do sedaj neurejeno področje, da se v čim večji meri določi vrste zdravilstva, izvajalce zdravilstva, način opravljanja zdravilske dejavnosti, vodenje ustrezne dokumentacije, kar je izredno pomembno in seveda poenoti izobrazbo in dvigne osnovno znanje zdravilcev. Prav tako je tukaj tretji cilj, za nas izjemno pomemben, da se uvede ustrezen nadzor nad tem področjem, kar bo v korist uporabnikom in ne nazadnje tudi samim zdravilcem. Ob nastajanju tega zakona, ki je nastajal kar nekaj mesecev, smo se v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sestali s številnimi društvi iz področja zdravilstva in tudi posamezniki ter v izmenjavi argumentiranih stališč skušali prispevati k čim boljšemu predlogu tega zakona. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da je bilo v predlaganem zakonu že do sedaj upoštevano veliko dobrih predlogov zdravilcev in seveda tudi ostale strokovne javnosti. Vendar vsega zagotovo ni možno upoštevati, zato bomo vseeno, v primeru, da se skozi današnjo razpravo porodijo nove ideje, novi predlogi, ki bodo izboljšali to področje in tudi ta zakon, da bomo v nadaljnjih postopkih te predloge skušali tudi upoštevati. Seveda ta zakon v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bojan Kontič, bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavkama, kolegice in kolegi! Predlagatelji zakona, ki ga danes obravnavamo v prvi obravnavi so v oceni stanja in razlogih za sprejem tega zakona zapisali, da je v Sloveniji zdravilstvo prepuščeno trgu, opravlja se kot gospodarska dejavnost in zakonsko ni urejeno. Res je, s tem se v Poslanski skupini socialnih demokratov strinjamo, področje ni urejeno. Potrebno ga je urediti na način, da poiščemo ustrezno rešitev, ki bo predvsem zaščitila uporabnike teh storitev. To seveda lahko predlagatelj zakona doseže le na način, da k sodelovanju pri pripravi povabi vso, poudarjam vso zainteresirano javnost. Kot ugotavlja Slovensko homeopatsko društvo pa Ministrstvo za zdravje postopka za pripravo zakona o zdravilstvu ni vodilo skladno z načeli enakopravnosti, pravočasnosti, odprtosti, dostopnosti, odzivnosti, pristojnosti in na koncu tudi sledljivosti. V delovni skupini niso bili enakopravno zastopani predstavniki, ki se v Sloveniji ukvarjajo z alternativnimi in komplementarnimi metodami zdravljenja. Podobno kot pri vseh ostalih predlogih, ki priromajo v obravnavo s strani Ministrstva za zdravje, ni bila opravljena temeljita raziskava, ki bi bila osnova za dobro analizo obstoječega stanja na tem področju. Primerjalni pogled ureditve v drugih državah, kot ga zahteva naš Poslovnik, ni namenjen le temu, da je pač v zakonu, v uvodu nekaj zapisano, moral bi služiti predvsem predlagatelju, da pripravi primerljiv in predvsem dober predlog. Ministrstvo za zdravje oziroma ministru v vlogi predlagatelja priporočamo, da v zakon vnese rešitve, ki bodo zbližale uradno medicino z alternativnimi in komplementarnimi metodami zdravljenja. Predlagatelji ste zapisali tudi to, da je stanje v tolikšni meri neurejeno, da so s tem ogrožene človekove pravice v zvezi z varstvom zdravja. Dogaja se, da zdravilci zapravijo zdravje posameznika, ki bi ga medicina lahko pozdravila. Uporabnike, naj jih imenujem bolnike ali paciente, je vsekakor nujno zaščititi pred šarlatani. In če se sedaj vrnem k predlagateljevemu prikazu ureditve v drugih pravnih sistemih, lahko na kratko povzamem, da v Avstriji ni posebnih pravnih predpisov o uporabi zdravilstva, zdravnikom se implicitno dovoljuje uporaba kakršnekoli zdravstvene metode za katero menijo,da je ustrezna. Pogoj je pridobitev soglasja pacienta. Na Madžarskem je zdravilstvo najpogosteje v rokah zdravnikov, kljub temu pa lahko uporabljajo tovrstno zdravljenje tudi tako imenovani zdravilci. Na Norveškem se lahko z zdravilstvom ukvarjajo tako zdravstveni delavci kot tudi drugi, ki pa se morajo registrirati v centralnem registru. To seveda napotuje na ureditev v našem pravnem sistemu, ki zdravnikov z licenco ne bi izključevala iz polja alternativne in komplementarne metode zdravljenja. Upravičeno se zastavlja tudi vprašanje ali je nujno uvajati Zdravilsko zbornico, ali ne bi bilo bolje to področje strokovno urejati znotraj obstoječega Ministrstva za zdravje? Kot sem v uvodu, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, dejal je seveda mogoče soglašati z Vlado, da je potrebno to področje urediti. Ob tem je k tej nameri potrebno dodati pogoj, ki bo zagotovil, da bosta komplementarna in alternativna medicina regulirani, ne pa odpravljeni. Da bomo tudi v Sloveniji dobili ureditev, ki bo zbliževala konvencionalno in nekonvencionalno medicino. Predlog, ki ga danes obravnavamo, žal, ne izpolnjuje teh pogojev, zato ga takšnega, kot je danes v obravnavi, ni moč podpreti.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Gospod državni sekretar, sodelavki, kolegice in kolegi. Če smo včeraj pri obravnavi Zakona o subvencioniranju študentske prehrane lahko pohvalili Vlado oziroma pristojno ministrstvo, da je pripravilo besedilo zakona, ki je bilo usklajeno z interesno sfero, lahko danes pri obravnavi Zakona o zdravilstvu ugotavljamo ravno nasprotno. Tako lahko tudi iz današnjih medijev povzamemo, da zdravilci, ki bi jim bil, v velikem segmentu, namenjen ta zakon, popolnoma zavračajo predlog besedila predloženega zakona. Velik del zainteresirane javnosti, predvsem izvajalci posameznih zdravilskih storitev imajo veliko pripomb na vodenje javne razprave o vsebini zakona. Če pa so v okviru javne razprave posredovali določene predloge, pa ugotavljajo, da v večini niso bili upoštevani. Ob tem je Ministrstvo za zdravje pripravilo predlog zakona brez predhodne študije oziroma raziskave, s katero bi ugotovilo objektivno stanje na tem področju v Sloveniji. Če ne na podlagi posnetka stanja ter ugotovitev in celovite analize, bi lahko pripravilo jasna izhodišča na osnovi katerih bi potem lahko pripravili dober, predvsem pa uresničljiv zakon. Tako zakon tudi brez poglobljene primerjalne študije uvaja v slovenski prostor nekatere unikatne rešitve, ki jih težko najdemo v drugih državah, prav tako pa jih tudi ni mogoče prepoznati v prikazu ureditev v drugih pravnih sistemih. Danes je področje zdravilstva izjemno neurejeno - tu se strinjamo s predlagateljem in zaradi pomanjkanja znanja lahko prihaja do napak in šarlatanstva in posledično do izkoriščanja stiske ljudi na račun kovanja dobičkov. Predlog zakona teh težav ne rešuje, zato v Poslanskem klubu Liberalna demokracija Slovenije menimo, da predlagani zakon prinaša ogromno pomanjkljivosti, nedorečenosti ter kljub cilju, da bi normativno uredil še neurejeno področje, ne zagotavlja varne in ustrezne obravnave uporabnikov storitev. Dandanes bolniki potrebujejo celostno zdravljenje, ki pa ga velikokrat sodobne medicinske specializacije ne nudijo, zato bi morala biti osnovna intenca zakona - iskanje in doseganje skupnega namena udeleženih v zdravstvu, to je iskanje najboljšega v prid bolnika oziroma uporabnika storitev. Žal nam je, da je zadnjo različico zakona sestavilo Ministrstvo za zdravje v sodelovanju s predstavnikom Zdravniške zbornice tako, da osnutek popolnoma ločuje zdravilstvo od medicine in postavlja zdravilca kot podjetnika oziroma gospodarsko družbo, bolnika pa kot potrošnika oziroma uporabnika storitev. Tako je zakon, ki bi moral iskati rešitve z dopolnjevanjem v sodelovanju in povezovanju z uradno medicino, zgrešen že v svojem izhodišču. Glede na dejstvo, da zakon uvršča zdravilsko dejavnost med oblike gospodarske družbe ali samostojnega podjetnika, kar je zapisano v 9. členu predloga zakona, se postavlja vprašanje, zakaj potem tudi nadzora ne opravlja Ministrstvo za gospodarstvo. Po našem mnenju zdravilske dejavnosti ni mogoče enostavno opredeliti za gospodarsko družbo, firmo, obrat ali za samostojnega podjetnika. Mnenja smo, da pri zdravilcih veljajo podobna pravila kot pri zasebnih ordinacijah zdravnikov. Postavlja se namreč ključno vprašanje: ali lahko kar prosto dopustimo ekonomsko logiko pri zdravljenju? Ločnica bi se lahko postavila na točki, ko se zdravilec odloči med zdravljenjem in trženjem. Nadalje bi zakon moral govoriti o tradicionalnih, komplementarnih in alternativnih oblikah zdravljenja, namesto pojma zdravilec pa uporabljati termin izvajalec tradicionalnih, komplementarnih in alternativnih oblik zdravljenja. Hkrati bi bilo razumljivo, da bi zakon postavil strogo ločnico v primerih nemedicinskega zdravljenja na področju religije, ezoterike, spiritualnosti, okultizma. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da takšen zakon ne bo doprinesel k razreševanju pričujoče tematike. Obrazložitve, da bo takšen zakon boljši kot nobeden, pa bodo pomenile zelo neodgovorno ravnanje za vse, tako uporabnike storitev kot za tiste, ki jih izvajajo in jim dnevno zaupa na tisoče ljudi svoje telo in v določenem obsegu tudi svoje zdravje ter posledično tudi svoje življenje. Zakon se v svojem besedilu izogiba tudi terminu "zdravljenje", pri čemer vemo, da k zdravilcem hodijo bolni na zdravljenje. Zato menimo, da določbe tega zakona vedenja ljudi o zdravilstvu ne bodo spremenile. Zato nas zelo moti, da zakon z dopuščanjem nedefiniranega pojma "druga zdravilstva" pri definiranju zdravilskih sistemov dopušča neomejeno širok prostor, nedefiniran prostor in polje za nadaljnje šarlatanstvo. Med izrazi, uporabljenimi v zakonu, se poskuša definirati pomen zdravilske metode. Pri tem je opredelitev zelo nejasna in ohlapna in jih predlog zakona pravzaprav ne opredeljuje in niso ne znanstveno utemeljene in ne strokovno potrjene. Vse je prepuščeno Zdravilski zbornici, ki bo tako zadolžena za evidentiranje in priznavanje zdravilskih sistemov in zdravilskih metod ter za izvajanje nadzora nad njimi. V Poslanskem klubu LDS smo mnenja, da bo dvoumnost in nejasnost pri opredelitvi najpomembnejšega člena v celotnem zakonu, ki opredeljuje zdravilske sisteme in zdravilske metode, povzročilo vrsto nejasnosti, tako pri izvajalcih kot tudi pri uporabnikih zdravilskih storitev. Prepričani smo namreč, da se bo še posebej zapletlo pri implementaciji zakona kakor tudi pri sami ustanovitvi Zdravilske zbornice, saj nihče od izvajalcev ali pa veliko izvajalcev ne bo vedelo ali je metoda, ki jo izvaja, zdravilska ali ne in ali je zdravilec ali ne. Zato je potrebno v 4. členu nameniti posebno pozornost in ga resnično dobro in nedvoumno opredeliti, da bo popolnoma jasen in razumljiv vsakemu bralcu tega zakona. Še enkrat poudarjamo, da iz opisa metod ni možno nedvoumno razbrati, kdo je danes v Sloveniji zdravilec in kdo ni. Prav tako so pojmi, kot biopolje, koherentno, endogeno, bioelektromagnetno polje in drugi podobni pojmi v zakonu, nerazumljivi povprečnemu bralcu in bi se jih bilo v zakonu smiselneje izogniti. Nadaljnje pripombe se nanašajo, po našem mnenju, na nepotrebno Zdravilsko zbornico. Kot prvo se postavlja vprašanje, zakaj jo potrebujemo in posledično financiramo iz državnega proračuna, če na drugi strani za zdravilsko dejavnost veljajo določbe zakona o gospodarskih družbah. Ob tem naj ponovno opomnim, da zbornica ne bo mogla priznavati zdravilskih metod, če le-te niso raziskane. Zato bi Ministrstvo za zdravje moralo prevzeti odgovornejšo vlogo na področju tradicionalne, komplementarne in alternativne medicine z vidika skrbi za javno zdravje. Te odgovornosti Ministrstvo za zdravje ne more in ne sme kar enostavno prenesti na Zdravilsko zbornico, saj zbornica vedno ščiti ozke interese svojih članov, med tem ko je Ministrstvo za zdravje tisto, ki mora skrbeti za javno zdravje z vidika nacionalnega in občega interesa. Ministrstvo za zdravje bi zato moralo določiti obvezni učni program osnovnih zahtevanih medicinskih znanj za izvajalce zdravilske dejavnosti in ga objaviti v Uradnem listu Republike Slovenije. Z javnim razpisom določiti nosilce certificiranega programa izobraževanja in določiti uradni izpitni center za preverjanje osnovnega medicinskega znanja. Vsako leto imenovati člane komisije za preverjanje osnovnega medicinskega znanja. Voditi javni register izvajalcev dejavnosti. Izvajati in odvzemati izvajalcem dovoljenja za opravljanje dejavnosti, izvajati nadzor nad izvajanjem dejavnosti in z izvedbo javnih razpisov poskrbeti za izvedbo znanstvenoraziskovalnih projektov na področjih tradicionalnih, komplementarnih in alternativnih oblik zdravljenja. Pomanjkljivost zakona izhaja tudi iz dejstva, da predlagatelj zakona ni opravil cost-benefit študije - CB analize ali poglobljene primerjalne študije, kako je to področje urejeno v državah članicah Evropske unije. V Nemčiji na primer, kjer imajo zelo dobro regulirano zdravilstvo, ne poznajo niti zdravilske zbornice niti zdravilskih licenc niti zakona o zdravilstvu. Glavno vlogo imajo Ministrstvo za zdravje in strokovna združenja oziroma društva. Pomembno je opravljanje šolanja zdravilca za metodo, ki jo bo uporabljal. Uspešno opravljen izpit iz osnovnih medicinskih znanj pa je glavni pogoj na osnovi katerega se zdravilec sploh lahko vpiše v javni register in začne opravljati dejavnost. Zelo enostaven in pregleden sistem, ki deluje že vrsto let in bi ga lahko v Sloveniji vzeli kot primer dobre prakse. V skromni primerjalni analizi, navedene so države: Avstrija, Madžarska, Nemčija in Norveška, ki je podana v uvodu predloga zakona, je skupni imenovalec: v navedenih državah ni zdravilske zbornice, ni zdravilskih licenc. Drugič, zdravnikom je dovoljeno zdraviti s tradicionalnimi komplementarnimi in alternativnimi oblikami zdravljenja. V Avstriji ne poznajo zdravilstva, kjer lahko zdravijo samo zdravniki. V drugih državah pa je zdravilstvo del zdravstvene dejavnosti in so zdravilci podvrženi enakim smernicam, kot ostali zdravstveni delavci. V Poslanskem klubu LDS naslednji problem prepoznavamo v sankcioniranju zlorab, saj v medijih zasledujemo številne reklame, ki nam ponujajo čudežne zvarke in obljubljajo odpravo skorajda že vseh vrst bolezni in tegob. Zato se samo po sebi postavlja logično vprašanje, na kakšen način bomo kaznovali tiste, ki delajo protizakonito. Sporne se nam zdijo tudi kazenske določbe, saj menimo, da v primeru, da ima zdravilec licenco in na ta način posega v telesno integriteto posameznika, mora v primeru malomarnosti kazensko odgovarjati, vendar ne kot vsaka fizična oseba, ampak s še strožjimi ukrepi. Z zakonom je potrebno zagotoviti pogoje za čim večjo varnost uporabnikov storitev ter zagotoviti ukrepe za minimiziranje oziroma odpravo šarlatanstva. Ob obravnavi predloženega besedila zakona, torej Zakona o zdravilstvu, pa je potrebno še posebej opozoriti, da Ministrstvo za zdravje pripravlja še novelo dveh zakonov, Zakona o zdravstveni dejavnosti in Zakona o zdravniški službi, katerih spremembe so tesno povezane z Zakonom o zdravilstvu. Tako predlog Zakona o zdravniški službi v nekaj členih, če jih navedem: 4., 85., 94. in 107. člen, izrecno prepoveduje, da se zdravniki ukvarjajo z zdravilstvom. Zato lahko predvidevamo, da bo Ministrstvo za zdravje prepoved ukvarjanja z zdravilstvom določilo tudi v Predlogu zakona o zdravstveni dejavnosti. S to potezo bo tako dejansko popolnoma in zakonsko ločilo slovensko uradno medicino od tradicionalne, komplementarne in alternativne oblike zdravljenja. In s tem odvzema zdravnikom svobodo pri odločanju o najbolj ugodnem načinu zdravljenja, s to potezo pa bo hkrati tudi odvzela bolniku možnost svobode, torej svobodne in osveščene izbire zanj najbolj ugodnega zdravljenja. Slovenija bo tako dokončno postala ena redkih držav sveta, ki zahteva strogo in popolno ločitev konvencionalne in nekonvencionalne medicine. S to potezo bo Slovenija zamudila priložnost, da to področje uredi na sodoben način in v skladu s trendi v svetu, ki gredo v smer zbliževanja in ne ločevanja medicine. V sled navedenega v Poslanskem klubu Liberalna demokracija predloga zakona ne bomo podprli. Mislim, da bi bila večinska, takšna odločitev logična in razumna in bi seveda predlagatelju, to je Ministrstvu za zdravstvo omogočilo, da pripravi vsebino zakona na popolnoma drugačnih temeljih, ki bo seveda realno in dejansko uresničeval to, kar je zapisano v ciljih. Torej, da bo to področje uredil, seveda pa uredil tako, da bo v zadovoljstvo tistih, ki bodo te dejavnosti izvajali in v zadovoljstvo tistih, ki bodo deležni teh storitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav predstavnikom ministrstva, ter vsem v tej dvorani. Šibek člen v družbi je bolan človek in tukaj ne gre samo za težavo posameznika, kot takega, tukaj gre tudi za težavo in odgovornost družbe, ter odgovornost stroke, da mu zdravje v največji meri povrnejo. Po nekaterih podatkih se mnogo ljudi, preden obišče svojega osebnega zdravnika posluži naravnih metod, naravnih zdravil. To sicer ni nič nenavadnega, saj je naravno zdravilstvo staro toliko, kot človeški rod. Z opazovanjem, intuicijo in uporabo različnih materialov in zeli v naravni obliki. Seveda pa lahko kasneje, z mešanjem in pripravljanjem substanc, že začnemo govoriti o začetkih farmacije, medicine in znanosti. Zakaj to razmišljanje? Zato, da se zavemo, da je tudi dandanes na mestu, da o tem govorimo in ni na mestu, da si zatiskamo oči, namreč zdravilstvo se je ohranilo in še vedno tudi vrača zdravje. Seveda pa je danes tukaj na potezi tudi država, da uvede določeno regulacijo na tem področju, da lahko delo opravljajo tisti zdravilci, ki imajo strokovne reference in se poslužujejo metod, ki so že uveljavljene kot ustrezne, predvsem pa, da se na to področje prepove vstop tako imenovanim mazačem, tistim, ki le trgujejo. Mnogi zdravilci se zavedajo svojih mej, mnogih stanj in bolezni se namreč ne more pozdraviti z zdravilstvom. V primeru že odkritega obolenja, pa k boljšemu ozdravljenju oziroma manjši umrljivosti prispeva tudi čim bolj kakovostno zdravljene. Vsak bolnik si takrat sam išče svojo pot. Nove metode zdravljena so tudi pri nas izboljšale uspešnost zdravljena, tudi z uporabo tako imenovanih komplementarnih metod, komplementarne medicine. V Poslanski skupini Nove Slovenije se sprašujemo, zakaj se to področje, torej področje zdravilstva ni z zakonom zakonito uredilo že v preteklosti. Je razloge iskati tudi v interesu farmacevtske industrije in njihove bojazni, da bi uspešne zdravilske metode zmanjšale njihov tržni delež na trgu, medtem, ko so v nekaterih državah Evropske unije že dalj časa tudi homeopatska zdravila dostopna v lekarniški prodaji, je pri nas to še vedno na pol v ilegali. Zakon je torej več kot potreben, smo prepričani v Novi Sloveniji. Težko v naši poslanski skupini razumemo podpihovanje proti zakonu. Potreben je tako za tiste, ki se s to vrsto zdravljenja ukvarjajo, z zdravilstvom ukvarjajo, in tiste, ki se ga poslužujejo. Res pa je, da v času te Vlade, te koalicije, niso prvič nasprotovanja, kadar se določeno področje želi normativno urediti in tako ustvariti tudi več reda. Zagotoviti je namreč treba, da dejavnost zdravilstva v prihodnje ne bo prepuščena le anarhiji na trgu ter da zdravilci pri svojem delovanju ne bodo prepuščeni sami sebi. Vsi vemo, da se ta dejavnost precej razširjeno odvija, tudi z morebitnimi negativnimi posledicami in brez zaščite posameznikov, lahko bi rekli, po ustnem izročilu, ne da bi obstajale uradne evidence, ki so nujne tako z vidika nadzora kot tudi z vidika evidentiranja. In ravno dober nadzor je po prepričanju Nove Slovenije nujen ter da zakon zagotovi, da se odpravi neprofesionalnost posameznih zdravilcev in izogibanje odgovornosti. Zakon določa pogoje za pridobitev licence, to je med drugim tudi predložitev ustreznih licenc, listin s strani priznanih institucij, pristojnih za izobraževanje o zdravilskih sistemih ali zdravilskih metodah. Po stališču Nove Slovenije bi bilo smiselno te pogoje nekoliko bolj določno napisati, ali že v zakonu ali kasneje s podzakonskim predpisom, predvsem v izogib nejasnostim v času implementacije zakona. Predlog zakona predvideva, da bo za evidentiranje in priznavanje zdravilskih sistemov in zdravilskih metod pristojna Zdravilska zbornica. Ta naj bi opravljala tudi strokovni nadzor, podeljevala in podaljševala licence ter tudi odvzemala licence, če bi zdravilec huje kršil kodeks poklicne etike in pri svojem delu storil večjo strokovno napako in kadar bi ravnanje ali opustitev zdravil pomenilo trajne ali hujše posledice na zdravje ljudi. V Novi Sloveniji do določene mere lahko pritrdimo stališčem, da bi bila zbornica kot taka manj potrebna ter da naj bi naloge podeljevanja licenc prevzelo Ministrstvo za zdravje. Vendar ni mogoče mimo dejstva, da je pomembno, da so naloge in odgovornosti prenesene na nižji nivo, saj je ministrstvo od same zdravilske vede nekoliko oddaljeno. Podpiramo rešitve, da lahko zdravilsko dejavnost opravljajo le osebe, ki imajo pridobljeno najmanj srednjo strokovno izobrazbo zdravstvene smeri, ter strožje pogoje za opravljanje področja homeopatije. Predlog namreč določa končano diplomo Medicinske fakultete in pridobljena znanja iz homeopatije. Smiselna je izrecna prepoved zavajajočega oglaševanja ter tudi obveza, da se mora zdravilec pred začetkom obravnave seznaniti z zdravstvenimi težavami uporabnika in se seznaniti tudi z njegovo medicinsko dokumentacijo. Zdravilec bo moral voditi zdravstveno dokumentacijo, pomembno pa je, da bo sestavni del te dokumentacije tudi izjava, s katero bo uporabnik zdravilske storitve po predhodnem pojasnilu privolil v tovrstno zdravljenje, torej v zdravilsko obravnavo. Podpiramo stroge kriterije in določila, da mora zdravilec uporabniku storitev nemudoma predlagati medicinsko zdravljenje v kolikor zdravilec sumi, posumi na hujše poslabšanje bolezni ali pa na hujše znake bolezni. To pa je tudi eden izmed razlogov za trajen odvzem licence, če bo zdravilec deloval nasprotno. Glede na trende v drugih evropskih državah pa pričakujemo tudi pri nas večje sodelovanje med tako imenovano uradno medicino in komplementarno oziroma alternativno medicino, predvsem v dobro zdravja in pa življenja človeka in predvsem pomembno se mi je zdelo, da so tudi predstavniki ministrstva v svojem uvodnem delu to poudarili. V poslanski skupini bomo dali podporo, da gre zakon v nadaljnjo obravnavo, seveda pa tudi z upoštevanjem argumentov, ki jih bomo danes na razpravi, v okviru razprave slišali.
Hvala. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavkami, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da je zdravje univerzalna vrednota in človekova pravica. Zato ima vsak pravico do najboljše zdravstvene oskrbe in kvalitetnih zdravil v primeru bolezni ali poškodbe. Seveda pa je potrebno poudariti, da je na drugi strani tudi dolžnost in odgovornost posameznika, da skrbi za svoje zdravje, država pa je v sodelovanju s stroko odgovorna in pristojna zagotavljati pogoje, da ljudje lahko uresničujemo skrb za zdravje. Pri tem se moramo zavedati, da imamo v Sloveniji enega boljših zdravstvenih sistemov, in da je zavest državljanov o zdravem načinu življenja vse boljša. V tej luči gledamo tudi na zakon, ki je danes pred nami. Vse kaže, da v današnjem času ne velja več stari pregovor, zdravja se ne da kupiti. Ljudje vse več sredstev namenjamo za razne pripravke in metode, tehnike, telovadbo, masaže, za bolje počutje, za izboljšanje svojega zdravja in za svoj zdrav in s tem lepši izgled. Vsakdo ima pravico in možnost do izbire in odločitve kako si pomaga do zdravja. V zakonu, ki je pred nami, se lotevamo zelo kompleksne problematike, ki jo je težko urediti z zakonskimi določbami do te mere, da bi zadovoljili interese vseh zainteresiranih skupin, tako uporabnikov kot izvajalcev tako imenovanega zdravilstva, ki imajo tudi različne koncepte zdravljenja. V poslanski skupini se strinjamo s temeljnimi načeli tega zakona, to je zagotoviti varnost zdravja uporabnika zdravilskih storitev. Vendar smo menja, da gre za zelo občutljivo področje in materijo, zato je potrebno zelo odgovorno in podrobno proučiti predlagane rešitve v zakonu, ki ima sicer cilj normativno urediti področje, ki je v svetu zelo različno urejeno. Od popolne prepuščenosti trgu in povpraševanju do omejitve, da se z njim ukvarjajo samo zdravstveni delavci. Lahko je priznano vzporedno z medicino ali integrirano v medicini. Podpiramo namen predlagatelja, da z zakonom skuša dvigniti osnovno znanje zdravilcev in zagotoviti kakovostno in transparentno delo ter predvsem strokovni nadzor. S tem zakonom uvajamo prve korake k urejanju tega področja, zato smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke mnenja, da moramo prisluhniti tudi številnim pripombam in preučiti nekatere določbe, ki v tem zakonu niso dokončno dorečene. Res je, da Svetovna zdravstvena organizacija, katere članica je tudi Slovenija, v svojih strategijah apelira, da se v nacionalne zdravstvene sistem vgradi povezavo med tradicionalno medicino ter komplementarno in alternativno medicino. Svet Evrope je v resoluciji številka 1206 pozval države članice, da podprejo in pospešijo primerjalne študije in raziskovalne programe na področju tradicionalne in komplementarne medicine. Evropski parlament je tudi sprejel resolucijo o statusu nekonvencionalne medicine. Ta od držav Evropske unije zahteva naj se začnejo procesi uradnega priznavanja nekonvencionalnih oblik medicine na podlagi študij in razvijanja raziskovalnih programov o varnosti in učinkovitosti komplementarnih in alternativnih oblik zdravljenja. Te smernice v predlog zakona, po nekaterih mnenjih, niso vgrajene v povsem zadovoljivi meri. Podpiramo zaščito uporabnikov storitev komplementarne in alternativni medicine, ki je kot eden glavnih ciljev naveden v predlogu zakona, vendar pa bi bilo potrebno zakon zasnovati v skladu s svetovnimi trendi, ki temeljijo na povezovanju in ne na ločevanju uradne medicine od alternativne. Zdravstveni delavci imajo, kot izvajalci komplementarne in alternativne medicine zakonsko podlago za svoje delovanje že v 59. členu Zakona o zdravstveni dejavnosti a ta možnost razen v primeru akupunkture ni zaživela, nasprotno, kot zgleda se bodo morali zdravniki odreči svojemu poklicu in poslanstvu, če bodo opravljali katerega od sistemov in metod, ki so drugod del zdravstvene dejavnosti in bodo primorani postati zdravilci, v narekovaju. Zato menimo, da bi morali to razmejitev dodatno proučiti, zakon pa bi morali glede tega urediti bolj fleksibilno. Za varnost uporabnikov je vsekakor ključna strokovna usposobljenost izvajalcev, ki nimajo medicinske izobrazbe in ta je v predlogu zakona zelo ohlapna. Prav tako ni predvideno prehodno obdobje za pridobitev zahtevanih znanj in veščin za tiste zdravilce, ki imajo svojo dejavnost že leta prijavljeno. Zakon mora v prvi vrsti jasno opredeliti katere sisteme in metode uvršča med zdravilske dejavnosti. Sedaj jih ne poimenuje, navedene so le ohlapne definicije. V evropski zakonodaji je uveljavljen termin komplementarna in alternativna medicina, ki jih predlagatelj v tem zakonu ne uporablja, temveč uporablja izraz zdravilstvo. Tradicionalna kitajske medicina, ki ima enega najbolj uveljavljenih sistemov alternativne medicine v svetu je v predlogu zakona preimenovana v tradicionalno kitajsko zdravilstvo. Menimo, da bi predlagatelj vendarle moral slediti dokumentom EU, ki definirajo, da komplementarna in alternativna medicina zdravi. Namesto tega je v ciljih, načelih in poglavitnih rešitvah zakona zdravilstvo definirano kot dejavnost, ki jo opravljajo zdravilci za izboljšanje zdravja in kakovosti življenja uporabnikov storitev in obsega ukrepe in aktivnosti temelječe na zdravilskih sistemih in zdravilskih metodah in se izvaja na način, ki ne škoduje zdravju. Kot nam je znano v državah EU homeopatijo, akupunkturo, osteopatijo in kiroprakso v glavnem izvajajo zdravniki. Zdravniki na primer v Nemčiji za pridobitev licence za homeopatijo potrebujejo še dodatnih 350 ur strokovnega usposabljanja. V kolikor pa jo želijo izvajati laiki morajo opraviti program, ki obsega 3.600 uro. Po Predlogu zakona o zdravilstvu bodo lahko v Sloveniji na primer homeopatijo opravljali zdravniki, vendar izključno kot zdravilci, ki ne bodo imeli licence zdravnika oziroma jim bo licenca odvzeta. Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo,da mora imeti izvajalec tradicionalne komplementarne in alternativne medicine licenco za opravljanje svoje dejavnosti. Potreben je tudi nadzor nad to dejavnostjo. Predlagamo pa, da se v nadaljnji obravnavi zakona dopolnijo tudi določila in doreče vloga in pristojnosti Zdravilske zbornice, tudi v povezavi z ostalo zakonodajo, ki sedaj ureja pristojnosti pridobivanja nacionalnih poklicnih kvalifikacij in delovanja gospodarskih dejavnosti v kar, s tem zakonom, uvrščamo zdravilstvo ter na drugi strani pristojnost strokovnega nadzora, ki ga mora opravljati stroka, torej zdravstvena stroka. Ponovno moramo premisliti ali naj spada ta dejavnost v resor gospodarstva ali zdravstva. Ali ne bi bilo mogoče bolje ustanoviti urad ali sektor za to področje v okviru Ministrstva za zdravje? Potrebno je proučiti tudi področje zagotavljanja varovanja, zbiranja in uporabe podatkov, ki naj bi jih glede na določbe 12. člena predloga zakona izbirala Zdravilska zbornica ter dokumentacije, ki naj bi jo vodili zdravilci. Tudi za pripravo potrebnih podzakonskih aktov se je potrebno vzeti dovolj časa in proučiti tudi številne pripombe izvajalcev, njihovih združenj in sindikata. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo Predlog zakona o zdravilstvu podprli, s pričakovanjem, da se bo v nadaljevanju postopka nekatere določbe zakona ponovno proučilo iz najbolj temeljnega in pomembnega razloga. Urediti področje tako, da bo omogočalo vsakemu uporabniku, vsakemu državljanu in državljanki dostopno in varno izbiro načinov, metod in sredstev, s katerimi si želi izboljšati ali ohraniti zdravje poleg tako imenovanega uradnega zdravstva. Pri tem naj ob koncu opozorim tudi na dejstvo, da moramo zagotoviti vsem korektne informacije o različnih alternativnih in komplementarnih metodah zdravljenja, da ne bi z zavajanjem ali podleganjem lažnim reklamam, z odpuščanjem zdravljenja, škodili poteku zdravljenja ali celo zamudili pravočasno potrebno zdravljenje. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem v dvorani in predstavnikom ministrstva! Predloga zakona in obravnave Zakona o zdravilstvu bi se pravzaprav morali veseliti in glede na dogajanja v zvezi s tem pozdraviti. Država naj bi se končno zbudila iz otopelosti in slepote, po dolgoletnem tiščanju glave v pesek, in trmoglavega vztrajanja pri neurejenosti na področju naravnega zdravilstva, naj bi končno le skušali urediti področje, ki se je v zadnjih letih razbohotilo do neslutenih razsežnosti. Zakon naj bi prispeval k temu, da bi začeli z ločevanjem plev od zrnja. Zaradi številnih šušmarjev, ki se ljudem v stiski in bolezni predstavljajo kot čudodelniki, naj bi prišlo do zaščite predvsem interesov bolnikov. Moderno naravnan zakon naj bi tudi vzpostavil v svetu vse bolj uveljavljeno sodelovanje med uradno tradicionalno medicino ter komplementarno alternativno medicino. A žal lahko z velikim razočaranjem ugotavljamo, da zakon temu ni sledil. Po nekaterih ocenah naj bi v Sloveniji delovalo že kar okoli 5 tisoč zdravilcev, takšnih in drugačnih, ki so se začeli v tem času tudi sami organizirati in večkrat moledovali, da je to področje nujno potrebno urediti in regulirati. In še podatek iz ekonomije. V tako imenovanem zdravilstvu, naj bi se letno obrnilo kar okoli 20 milijard tolarjev. Pohvalno je bilo, da so predstavniki Ministrstva za zdravje k pripravi zakona povabili tudi nekatere tako imenovane zdravilce, a danes lahko ugotavljamo, da je bila to le forma. Po trinajstih verzijah je pred nami končna verzija, o kateri je tekla javna obravnava že lani oktobra. V njej so, večinoma tako imenovani zdravilci, v celoti zakon zavrnili. Zakon o zdravilstvu tako, kot je že praksa z izdelki, ki jih prinaša minister za zdravje, ni pripravljen na osnovi temeljite raziskave in analize stanja na tem področju, ni usklajen, končna verzija je bistveno drugačna od zadnjega predloga na usklajevanjih in bo povzročila še večjo zmedo, saj vsi, ki se ukvarjajo s komplementarno in alternativno medicino celo javno napovedujejo bojkot in umik stroke v ilegalo in to sporočilo nas mora skrbeti. Odnos do komplementarne medicine, morda kaže tudi odsotnost ministra dr. Bručana ob današnji razpravi, prvi obravnavi Zakona o zdravilstvu. Po naši oceni mora ministrstvo zakon umakniti in ga bistveno dograditi ter najti vsaj minimalni skupni jezik s tistimi, ki se ukvarjajo s komplementarno in alternativno medicino. Upoštevati vsaj nekatere njihove predloge, ne pa zgolj stati na branikih uradne, tradicionalne medicine in zagovarjati najbolj konzervativen in ortodoksen odnos do tega področja. Predlog zakona je neustrezen že v naslovu - "zdravilstvo" ni pravi pojem za to področje, ni ustrezen pri opredelitvi pojma, metod in sistemov komplementarne oziroma alternativne medicine. Ohlapne definicije bodo povzročile še več zmede, kot pa urejenosti. Nekateri komplementarni medicinci, na primer Zdenko Dumančič, celo napovedujejo, da bodo, če bo zakon ostal takšen kot je, zapustili Slovenijo. Nenazadnje tudi Svetovna zdravstvena organizacija uporablja za tisto, kar je v našem zakonu poimenovano s terminom "zdravilstvo"; pri tem seveda vemo, da je termin izbran morda, najbrž celo namenoma, tudi s številnimi negativnimi konotacijami, ki so mu lahko blizu - predvsem mislim na izraze, kot so: mazaštvo in šarlatanstvo; torej Svetovna zdravstvena organizacija izključno uporablja termin "komplementarna" in "alternativna" medicina. Tradicionalna kitajska medicina pa je pri nas, v našem zakonu postala "tradicionalno kitajsko zdravilstvo". Zakaj je temu tako? Ker izhodišče zakona ni v iskanju poti in načinov za sodelovanje med uradno medicino in komplementarno, alternativno medicino pač pa je prevladala strogo znanstvena doktrina, pa tudi strah tistega dela medicine, ki teh oblik ne priznava, ki jim ne daje nobenega pomena in to kljub zgodovinskim dejstvom o številnih metodah, ki so dokazano dajale in dajejo rezultate in v zadnjem času tudi nekaterih znanstveno dokazanih metodah in rezultatih. Izhodišče je konzervativno in preživelo, kajti v svetu se medicina in metode komplementarne, alternativne medicine vse bolj povezujejo. Sodelujejo pri zdravljenju bolnikov na način komplementarnosti, to je - dopolnjevanja. Pri tem je zanimivo, da se slovenska medicina vse premalo sprašuje zakaj se po nekaterih podatkih že več kot 60% bolnikov obrača po pomoč k zdravilcem. Kaj pogrešajo, kaj jih odvrača od medicine? Ker ni narejene nobene analize, lahko le ugibamo. Ali je temu tako zato, ker zdravstvo deluje preveč strogo racionalno? Čeprav se je vsak zdravnik že soočil z nemočjo in brezpotjem pri zdravljenju, čeprav vemo, da je še vedno mnogo neozdravljivih bolezni. Je to zato, ker medicina vse prevečkrat poudarja in se usmerja le v bolezen in farmacevtske izdelke, na pa v bolnika kot posameznika z njegovo boleznijo, kot osebnost, kot človeka v stiski? Govorimo lahko o veliki krizi empatskega odnosa do bolnika v medicini, ki ga večkrat opažamo med zdravniki. Zdravljenje bo moralo človeka obravnavati celovito. In zdravljenje nikoli ne bo, kot je zapisala dr. Zlata Remškar, le matematika, kjer je ena in ena vedno dve. Prav zato bi morala medicina veliko bolj poudarjati svojo odprtost in dovzetnost za sprejemanje novega, kar bi pokazali tudi s tem, da bi se zavzemala za to, da bi se številne komplementarne in alternativne metode tudi znanstveno preverjale, da bi takšno preverjanje tudi sama spodbujala ter postopno uvajala v prakso. Vse to Zakon o zdravilstvu pozablja in zanemarja. S popolnim izključevanjem pa številnim pozitivnim in tudi uspešnim primerom iz prakse, o katerih se pač širi glas ljudstva, že vnaprej jemlje verodostojnost. Komplementarno in alternativno medicino bi torej morali sprejeti v dobro bolnika, iz njega potegniti vse pozitivno, ji v javnosti dati mesto, ki ga zasluži, česar pa predlagani zakon očitno ni dosegel. Zanimivo je, da bomo med zadnjimi, ki sprejemamo zakon s tega področja, a ob tem ga lahko uvrščamo med enega najbolj omejujočih, ne da bi upoštevali številne druge države, ki so ubrale drugačne poti. Pri tem je zlasti pomenljivo dejstvo, da se želi del zdravništva tradicionalne medicine v celoti ograditi od komplementarne in alternativne medicine. Temu sledi tudi predlog Ministrstva za zdravje. To se jasno kaže zlasti v omejitvi, ko bo zdravnik, doktor medicine, ki bi se resno želel ukvarjati s tako imenovanim zdravilstvom, na primer homeopatijo ali katerokoli drugo obliko alternativnih zdravstvenih metod, da bo takšnemu zdravniku odvzeta zdravniška licenca. To ureja tudi Predlog zakona o zdravniški službi, ki zdravnikom prepoveduje uporabo zdravilskih metod, čeprav iz prakse bolniki vemo, da so številni zdravniki temu zelo naklonjeni ali pa že delujejo v raziskovanju posameznih komplementarnih oziroma alternativnih metod. Takšen omalovažujoč odnos do zdravnikov, ki se ukvarjajo s komplementarno in alternativno medicino, je ponižujoč. Tudi Svetovna zdravstvena organizacija je sprejela poziv državam, da uredijo povezave med tradicionalno in komplementarno medicino, da namenijo sredstva za zdravstvene raziskave učinkovitosti in uspešnosti komplementarne in alternativne medicine. Enako je storil tudi Svet Evrope v svoji resoluciji ter Evropski parlament z resolucijo, v kateri poziva, da evropske države začno uradno s priznavanjem nekonvencionalnih oblik medicine. Na vse to nas opozarjajo v svojem mnenju tudi z Državnega sveta. Na tem področju v Sloveniji ni bilo doslej narejenega skoraj ničesar, a žal bo tako tudi vnaprej. Zakonski predlog je vse te dokumente skoraj v celoti prezrl in zanemaril, ne temelji na teh izhodiščih za katere mi menimo, da bi morali biti osnova za pripravo zakona. Ob tem pa je seveda tudi veliko pričakovanje tako imenovanih zdravilcev, kot javnosti po vzpostavitvi ustreznega in učinkovitega nadzora v dobro bolnikov. Prav gotovo je pravilno, da bodo tako imenovani zdravilci morali imeti ustrezno izobrazbo. Prav tako je tudi dobro, da naj bi opravili nacionalno poklicno kvalifikacijo, ter na tej podlagi pridobili certifikat. Ne strinjamo pa se z rešitvijo, da se to, ta javna pooblastila predajo in prepustijo Zdravniški zbornici, pač pa je to potrebno izvesti v obliki državne komisije, ki jo imenuje Ministrstvo za zdravje. Podobno kot ima to urejena tudi Nemčija. Nobene potrebe ni, da ponovno zahtevamo obvezno članstvo v eni od zbornic, tokrat v zdravilski zbornici, saj bo ta služila zgolj zaslužkarskim interesom, ter klanovskemu delovanju, saj bo v njenih rokah tudi vse predpisano izobraževanje in podeljevanje certifikatov. Vloga zdravilske zbornice je v celoti v zakonu premalo jasna, po našem mnenju pa bi bilo primerneje ustanoviti urad v okviru ministrstva za komplementarno oziroma alternativno medicino. Ob koncu naj povzamem ključne pripombe na zakon v sledeče pripombe. Najprej naj se spremeni naziv zakona. Predlog zakona naj nosi naslov zakon o komplementarni in alternativni medicini. Drugič, termin zdravilstvo, naj se zamenja z izrazom komplementarna in alternativna medicina. Tretjič, definirati je potrebno sisteme in metode komplementarnega in alternativnega zdravljena in jih jasno tudi določiti in ne pisati druge oblike. Pod besedo druga zdravilstva, pa naj se jasno opredelijo konkretne oblike zdravljena. Natančneje je potrebno definirati pogoje za pridobitev licenc, za posamezna področja zdravljena, licence naj podeljuje država. Namesto zdravilske zbornice je potrebno ustanoviti urad za komplementarno in alternativno medicino. Če bo pripravljen takšen zakon in ker je teh pripomb tako veliko, v naši Poslanski skupini nepovezanih poslancev zares menimo, za zakon v tej fazi in takšni obliki, predvsem zaradi temeljnega izhodišča iz katerega izhaja, to pa je popolna ločitev tradicionalne medicine od komplementarne in alternativne medicine, takšnega zakona ne bomo podprli, menimo, da ga je potrebno vrniti, ponovno vsaj v minimalni meri uskladiti z zdravilci, kajti napovedni bojkot in odhod v strogo ilegalo pomeni, da bo takšen zakon ostal samo mrtva črka na papirju.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik! Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Res je, da potrebujemo zakon o zdravilstvu, vendar ne takega zakona, kot ga imamo danes v obravnavi in sploh pa ne tako na hitro pripravljenega in tako šarlatanskega zakona ne. Res je tudi, da v neurejenem sistemu zdravilci opravljajo delo neprofesionalno in s tem dejansko tudi mnogokrat lahko vidimo, da imamo opravka s šarlatani. In res je, da ljudem zato večkrat preostane samo to, da se s civilno tožbo preganjajo po sodiščih in največkrat izbirajo prav tiste, ki so najbolj oglaševani na spletnih straneh. To so resnice. Vendar znano je tudi, da klasična medicina ne odpravi bolezni v celoti oziroma odpravlja velikokrat samo simptome. In znano je, da alternativna medicina odpravi mnogokrat celostni problem. To so dejstva, to so resnična dejstva, ki jih danes priznavajo tudi uradni zdravniki. Vendar izhodišče uradne tradicionalne medicine bi moralo biti načelno medicinska trditev, da je dobro vse tisto, kar ne škoduje. In ravno pri tem to ni upoštevano. Ni preprosto zaradi tega, ker se ustvarjajo neke dogme, Ministrstvo za zdravje pri tem, ko je snovalo ta zakon, ni opravilo niti temeljne raziskave, kar so že povedali kolegi in kolegice in dejansko tudi objektivna ocena stanja v Sloveniji ni prikazana v taki obliki kot bi morala biti. Prikazana je enostransko, z vsiljenimi pogledi. Zakaj? Mogoče zaradi tega, ker so v zdravstvu prisotne velike provizije pri prodaji zdravil. Morda zaradi tega, ker v bistvu bolniki niso ustrezno oskrbovani oziroma nimajo ustreznega tretmana in vemo, da je zdravljen bolje tisti, ki ima polno denarnico. In da zavarovalnice celo, celo, to si dovolimo, ustvarjajo nove zavarovalne pakete za skrajšanje čakalnih vrst, kar je svojevrstni paradoks v Sloveniji. To bi morali z zakonom prepovedati. Torej, če plačaš malo več zavarovanja, imaš garancijo, da boš prej na operaciji. To je uradna medicina pri nas. In razumljivo je, da tako bolniki kot tudi uporabniki teh storitev niso zadovoljni z medicino, ki je danes na voljo nam, samo zaradi dejstva, ker so čakalne vrste tako dolge. In se mnogokrat zatekajo k alternativni medicini. Poglejte, nerazumljivo je tudi to, da v bistvu zdravnik, ki se zateče k priznanju tega, da je alternativna medicina lahko njegov pripomoček k uspešnemu zdravljenju in to uporablja, izgubi licenco in ni več zdravnik, ampak samo oseba, ki je končala medicinsko fakulteto. Ali ni to sramotno, da celo na tak način posegamo v sistem in vsiljujemo ljudem nekaj, kar so sami mogoče preverili, da je dobro. Sprejeti je potrebno odločitev ali zdravilec zdravi ali samo prispeva k izboljšanju stanja. Ali bodo torej v Sloveniji fizioterapevti postali zdravilci zaradi tega, ker imajo v bistvu te sposobnosti. Jaz preprosto ne razumem teh določil predlagatelja zakona in z vsem dolžnim spoštovanjem se želim pridružiti k temu, kar je bilo že povedano, da je ta zakon v celoti nepripravljen in na hitro "spacan" zaradi tega, da bi zadovoljili potrebe nekaterih, ki opozarjajo na to. Kajti, če bi bil namen tega zakona vzpostaviti preglednost, potem bi v predlogu bil upoštevan Predlog zakona o zdravilstvu, ki je bil pripravljen 3.1.2007 za medresorsko usklajevanje. Namreč, takrat je predlagatelj korektno upošteval kaj so metode zdravljenja in ustrezno tudi navedel vse alternativne vire zdravljenja. Danes se postavlja vprašanje tudi, ali bo Bolnišnica Golnik, ki je poskusno uvedla glasbeno terapijo pri obravnavi bolnikov, ki so, recimo, pripravljeni za operacijo, znano je, da glasba pomirja, ali bo ta glasbena terapija po tem predlogu zakona opredeljena kot zdravilska metoda. Kaj bomo naredili, recimo, s tistimi, ki bodo prihajali iz drugih držav k nam nuditi tovrstne usluge. Znano je, da v Rusiji je čisto normalni študij kiropraktike in imamo zdravnike, ki so naredili popolnoma veljavno diplomo in znano je, da imajo v Nemčiji alternativni zdravniki, če jim lahko tako rečem, vse zakonske podlage, da delujejo. Tudi v drugih državah, kot smo prej slišali. Mene osebno zanima kaj je namen tega zakona. Če je večja preglednost, potem upoštevajte tisto, kar ste napisali 3.1.2007 v predlogu. S sprejetjem takega predloga zakona pa bo Slovenija zaprla prav gotov vsa vrata na področju zdravstvene dejavnosti vsem komplementarnim in alternativnim metodam. Postavili se bomo v vrsto konzervativnih držav, ki imajo malo daljšo prehojeno pot, kot je končanje inkvizicije. Ministrstvo za zdravstvo, to je mnenje Slovenske nacionalne stranke, mora prevzeti odgovornejšo vlogo na tem področju do zdravilstva z vidika skrbi za javno zdravje. Če tega ne bo storilo, potem ni opravilo svoje osnovne naloge. Dolžnost, spoštovani, vas na Ministrstvu za zdravstvo je, da zastopate skrb za javno zdravje. In to je ena od metod, ki bistveno lahko prispeva k temu, da bo ta nivo višji. V Slovenski nacionalni stranki takega skropucala zakona, ki je zgolj napisan z enostranskimi nameni, mogoče tudi z željo po provizijah, ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Vasja Klavora bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Področje zdravilstva v Sloveniji celovito ne ureja noben veljavni in normativni akt. Državljani Slovenije imajo sedaj neomejeno možnost svobodne izbire pri koriščenju različnih vej zdravilstva, če seveda to želijo. Za te zdravilne metode so samoplačniki, saj zdravstvene zavarovalnice ne krijejo stroškov uporabe storitev, ki sodijo v okviru zdravilstva. In ravno ta zakonska neurejenost, kar je po našem mnenju najbolj zaskrbljujoče, dopušča, da so uporabniki teh storitev povsem nezaščiteni, saj niso zavarovani pred morebitnimi zlorabami ali škodo, ki bi jo utrpeli. Sedanja ureditev tako dopušča, da se z zdravilstvom lahko ukvarja prav vsak, brez licence, preverjene strokovne usposobljenosti, koncesije ali zahteve in pogojev države oziroma javnega dovoljenja za opravljanje dejavnosti, zgolj z registracijo gospodarske dejavnosti. Po drugi strani pa zakonska neurejenost vsem zdravilcem, na žalost tudi tako imenovanim šarlatanom, ki jih ni malo, ki javno zavajajo, dopušča delo na črno, s tem pa močno siromaši proračunsko blagajno, saj naj bi se po nekaterih podatkih v zdravilskih vrstah pretakalo okoli 50 milijonov evrov letno. Dolžnost države je v prvi vrsti zaščititi posameznika, uporabnika teh storitev, ter preprečiti delovanje samozvanih zdravilcev, ki mečejo slabo luč na vse ostale zdravilce, ki strokovno in pošteno pomagajo pacientom pri njihovih težavah z metodami, ki so se v svetu že uveljavile. Po našem mnenju je treba zagotoviti enotno urejeno strokovno, programsko in sistemsko delovanje subjektov, ki se ukvarjajo z izvajanjem naravnega zdravljenja. Temeljni namen predlaganega zakona je obvarovati uporabnika zdravilskih storitev pred škodo za zdravje, urediti razmere na trgu storitev zdravilstva, omogočiti preglednost in javnost izvajalskih zdravilskih storitev ter uvesti nadzor nad zdravilci. In kaj prinaša novi predlog zakona: strogo ločitev zdravilstva od uradne medicine, ustanovitev zdravilske zbornice. Ob tem bi rad dejal, da sem danes večkrat slišal, kaj je v tej ali oni državi, posebno kaj je v Nemčiji. Ni nujno, da je v Nemčiji bolje, kot bo pri nas. Nemčija ima veliko denarja in veliko denarja se pretaka tudi v to sfero. Po drugi strani pa bi rad omenil Avstrijo, ki tega nima, pa smo sosedi in vedno skozi zgodovino smo prisegali na avstrijsko medicino. Obvezno izobraževanje zdravilcev, zahtevana je polnoletnost, srednješolska izobrazba in nacionalna poklicna kvalifikacija. Strinjam se s pripombo tudi Zdravniške zbornice, da je višja stopnja medicinskega znanja potrebna za homeopatijo, ki jo bodo lahko izvajale le osebe, ki imajo končano medicinsko fakulteto in pridobljena znanja iz homeopatije. Zdravilce bo nadzorovala zdravilska zbornica, slednjo pa bo nadzorovalo Ministrstvo za zdravje. Za kršitev določb zakona so določene kazni za zdravilce. Zdravilec bo moral voditi dokumentacijo o uporabnikih storitve. Dejstvo je, da ima vsak opravilno sposoben človek pravico, da sam izbira med zdravnikom in zdravilcem, kakor tudi pravico, da se zdravljenju sploh odpove. Vendar je nujno, da država predpiše vsaj nek osnovni zakonski okvir, v katerem določi pogoje za delovanje zdravilcev. Ob tem bi rad omenil in spomnil tudi na 11. člen predlaganega zakona, ko sem to omenil, ki govori o privolitvi v zdravilski sistem ali zdravilsko metodo po pojasnilni dolžnosti. Morda bi bilo smotrno upoštevati to, kakšne pripombe je dala tudi Komisija za medicinsko etiko - Medicinske fakultete k Predlogu zakona o zdravilstvu. Pa naj povem tole, odrasel bolnik, ki je sposoben odločanja o sebi ima pravico, da izbere zdravljenje pri zdravniku ali samoplačniško storitev pri zdravilcu, ne glede na to, ali se bo to zadnje poznalo le na njegovem žepu ali mu bo prineslo tudi bolj ali manj hude škodljive posledice na zdravju. Ima tudi pravico, da ne izbere ne enega in drugega in celo prepove posege, ki bi mu lahko rešili življenje - tako pravico bolnik ima. Sta pa še dve kategoriji naših državljanov, pri katerih bi se morali nekoliko ustaviti, posebno ob obravnavanju 11. člena. Kaj je z bolnim otrokom ali odraslim, ki nista sposobna odločanja o sebi? Taki so recimo bolniki z duševno motnjo, bolniki v urgentnem stanju, nezavestni, otroci do 15. leta. Otrokovi starši ali odgovorni skrbniki nesposobnih oseb nimajo pravice, da bi namesto zdravnika izbrali zdravilca, zdravilec pa nima pravice, da bi s svojimi metodami brez dokazane učinkovitosti prevzemal odgovornost za zdravje teh bolnikov. Tako bi lahko prišlo do nepopravljive škode za zdravje ali celo smrti. Zato bi bilo morda smotrno tudi ta 15. člen dati kot 15. dodatni člen in napisati: "zdravilec v svojo obravnavo ne sme sprejeti bolnega otroka, če ta ob istem času in za isto bolezen ali stanje ni že v oskrbi zdravnika. Enako velja za odraslega bolnika, ki je nesposoben odločanja o sebi." Ta člen bi pravzaprav, moramo upoštevati 11. člen tega predloga obenem pa tudi najdemo v 17. členu, da "za otroke do 15. leta starosti in za osebe pod skrbništvom uveljavljajo pravice iz prejšnjega odstavka njihovi starši in zakoniti zastopniki oziroma skrbniki." Da bo to še bolj jasno, kar se otrok tiče bi bilo pravilno, da starši odločajo in si izberejo zdravilca, ki ne upošteva, da ima njihov otrok na primer diabetes tipa 1 in se odpovedo inzulinu. V naši poslanski skupini ne verjamemo v tako imenovano naravno nadarjenost za to področje, nekatera področja zdravilstva, zato smatramo kot nujen pogoj določitev vsaj osnovnega medicinskega znanja, saj bi se tako lahko vsak posameznik, ki bi se odločil za uporabo ene od zdravilskih metod, prepričal oziroma vnaprej preveril zdravilčevo izobrazbo. Naj samo na kratko navedem primerjavo: pot pridobivanja znanja za zdravnika je dokaj težavna, med ostalimi poklici, in se nadaljuje s pridobivanjem licenc tudi po diplomi in v praksi. Nadalje, zdravnik je vse skozi pod strogo uradno in javno kontrolo ter veliko odgovornostjo, med tem ko na drugi strani zdravilstvo teh zahtev zaenkrat ne pozna, zato jih je nujno treba normirati. Tudi zdravilcem je potrebno naložiti odgovornost pri obravnavanju bolnikov, kot imajo odgovornost zdravniki. Zavedamo se, da je zdravilstvo realnost naše dobe s katero morajo medicina, javno zdravstvo in država računati. Zato je skrajni čas, da tudi zakonsko uredimo to področje z namenom zaščite bolnika ter omejitve števila tistih, ki ljudi v stiski varajo. Zavedamo pa se tudi, da bodo kljub zakonski ureditvi tega področja nekateri še naprej služili na račun prav stisk ljudi, ker se preprosto ne bodo zmenili za pravila. Vendar upamo, da bo take država lahko sankcionirala na ustrezne načine. Upam, da bomo poslej imeli več zdravilcev, katerih bo primarna resnična pomoč ljudem in njihovo zadovoljstvo. V svojem, bi rekel, dolgem poklicu sem naletel tudi na to in bil sem zadovoljen, če so ti zdravilci nadaljevali pošteno svoje delo tudi pri ljudeh, pri katerih uradna medicina ni več mogla pomagati. V poslanski skupini smo prepričani, da mora biti vsako izvajanje zdravilskih metod urejeno s predpisom. Le ustrezna pravna in strokovna ureditev tega področja bo vodila v večjo varnosti izbire bolniku v procesu odločanja. Glede na pripombe, ki sem jih dal in na pripombe, ki upam, da bodo še danes v nadaljnji razpravi, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] mislim, da bi v naši poslanski skupini lahko sprejeli ta zakon.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi, pa tudi predstavniki Ministrstva za zdravje. Večkrat je bilo že poudarjeno, da je skrajno pozno, da smo dobili ta zakon, zato da reguliramo neko področje, ki je imelo neko izkušnjo, tudi slabo. Torej, zakon prav in pozdravljam, da ste ga pripravili, zato da se preprečijo zlorabe, da se zagotovi odgovornost in zdravje ljudi. Po drugi strani pa je lahko ta zakon tudi v nekakšnem smislu promocija, spodbuda za neko dejavnost, ki prispeva k dobrobiti državljanov, prispeva k zdravju državljanov. Ko so delali pred, recimo, desetimi leti neko raziskavo o vplivu na naše zdravje, kako vpliva uradna, klasična medicina, kako vpliva alternativna medicina in kako pravzaprav vpliva tudi naš stil življenja, navade, in vse tisto kar pravzaprav počnemo so ugotovili presenetljivo, namreč, da neka konvencionalna medicina prispeva 20 do 30% k našemu zdravju, to je ocenjevanje. Porabi pa približno 80% naših sredstev. Torej, ostale dejavnosti pa porabijo pravzaprav 20-30% sredstev, pa pripomorejo k našemu zdravju v 70 ali 80%. In zato je treba tudi razumeti poskus tega zakona, da želimo spraviti to nekonvencionalno medicino oziroma zdravilstvo v celoten sistem zdravstva. In tukaj je pravzaprav že tista moja pripomba, zakaj vendarle uvajati zdravilsko zbornico. Verjetno je vodilo predlagatelja, da postavi predvsem strokovna izhodišča in strokovni nadzor za to področje. Vendar tukaj tiči past. V vseh zbornicah, ki smo jih imeli in jih imamo, da se postavijo nekako nad državo, uveljavljajo svojo avtonomijo in na koncu tudi monopol. V vsebino zdravilstva in medicine se ne nameravam spuščati, zato ker nisem strokovnjak za to, se pa z vidika regulacije. Glede zbornice sam smatram, da je to prelegulirano in bi bilo veliko bolje, da prepustimo to stvar samoreguliranju, kar se tiče organiziranju, da pa nadzor pride na Ministrstvo za zdravje, da ga opravi na ta način. Veliko bolje bo to. Druga pripomba, ki se mi je zdela, da je vmesna je seveda to, da ni mogoče izvajati te dejavnosti oziroma da mora opustiti zdravnik svojo dejavnost, odnosno odreči se svoji licenci. Zakaj vendarle ne bi to dopustili na takšen način? S tem bi prispevali tudi k večji povezanosti konvencionalnega in nekonvencionalnega zdravljena ali medicine. S tem vam ne bi oporekali ljudje, da želite ločiti to dejavnost, da je nekaj drugorazrednega ali manj pomembnega od konvencionalnega, že z vidika stroškov, z vidika blaginje, dobrobiti, ki jo tako tudi razumemo državljani, bi lahko na tak način uredili. Torej, to je tisto, kar imamo priložnost v razpravi, pa tudi v sprejemanju zakona, da izboljšamo, da popravimo tako, da ne bomo razumeli področja zdravilstva kot nekaj, kar je nezdružljivo ali pa, kar je nebodigatreba, kar naj bo postavljeno nekako na stran, pač pa, da bo komplementarno, ki v pomembnem deležu z bistveno manjšimi sredstvi pripomore k zdravstvenem stanju državljanov in seveda blaginje državljanov. Torej, lahko rečem, da pozdravljam predlog zakona, da pa apeliram na nas poslance, pa tudi na ministrstvo, da tiste pripombe, ki so bile tukaj navedene, jih ne mislim ponavljati, tudi sam svoje, da te odpravimo in dobimo zakon, ki bo Slovenijo umestil med tiste države, ki ima solidno urejeno zdravilstvo in nam bo v ponos.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi! Tudi sam podpiram, da se to stvar končno uredi v slovenski zakonodaji na tak način, kot sodi za podobne zadeve na drugih področjih, kajti zdravje, vemo, kot največja vrednota, in je skrb in pravica vsakega posameznika, da to in komu zaupati svoje težave, če pride do njih in kako jih ublažiti oziroma pozdraviti, ko prideš do te faze, je zagotovo skrb vsakega posameznika. Da zdravilstvo v Sloveniji obstaja, nič novega nisem povedal. Preko tisoč teh ljudi tako ali drugače rešuje te zadeve in prav je, da se končno ta Vlada in tudi ta parlament sooči s to zadevo in to področje uredi tako, kot je to urejeno že v Evropski uniji in še kje drugje, in da se ta zaščita do naših sodržavljanov, uporabnikov tudi uredi na takšen način kot to mora biti. Mislim, da je to skrb vsake urejene države in to Slovenija je. Je pa res tudi, da ta dejavnost v Sloveniji očitno tudi uspešno deluje. To dokazujejo tudi vidni slovenski državljani, politiki itn. in očitno nekaterim tudi to pozitivno deluje in prav je tako in hvala bogu, da je tako kot je, In da človek, ko se srečuje z neko boleznijo, išče vse možne alternative, kako bi se pozdravil. To je človeško, razumljivo, popolnoma. Če verjetno v uradni medicini nekako ne gre do konca, poskuša še alternativo in prav je tako. Morda eni celo začnejo prej z alternativo in potem z uradno medicino. To je stvar vsakega posameznika pravica in mislim da o tem imajo jaz samo eno dobro mnenje, da se to lahko tudi nenazadnje skupaj dobro dopolnjuje. Res pa je, da morajo ti zdravilci izpolnjevati določene pogoje. Mislim, da je to popolnoma jasno, kot vsak, ki se s kakršnokoli dejavnost ukvarja v urejeni družbi, mora določene pogoje izpolnjevati. To je treba določiti in mislim, da ta določila, ki so predlagana z zakonom, so sprejemljiva, so primerna, niso prezahtevna in [[...]]Da smo zaščitili uporabnika oziroma bomo zaščiti, je popolnoma jasno. Da pa nad vso to zgodbo, mora biti nek nadzor, pa mislim, da tudi to. In to nekako ta zakon po mojem videnju, po mojem poznavanju tudi ima in predlaga. V nadaljevanju zagotovo bo veliko razprave ali pa verjetno še bo, pa tudi v nadaljevanju postopkov sprejema zakona med tako imenovano uradno medicino in alternativno, torej zdravnikom, zdravilcem. Predlagatelj se je tukaj odločil, zagotovo po svoji strokovni presoji, tako ali drugače, da eno in drugo ni združljivo in na nek način se jaz tudi s tem strinjam. Težko je biti istočasno alternativec in zdravnik. Klasičen. Verjetno to ne gre. Ali si eno ali si drugo. Ne vem, da si v isti funkciji v dveh vlogah, je verjetno malce težko, v takem primeru kot je to in jaz sem prepričan, da je predlagatelj - ministrstvo pregledalo te zadeve pozitivne, negativne, ki jih pač nekateri kolegi v opoziciji pač smatrajo kot nesprejemljive, da je to ločeno - eno ali drugo. Jaz mislim, da je to prav in da v končni fazi, če bi pa predlagatelj predlagal drugače bi pa pozicija rekla, da to ni združljivo. Tega smo že navajeni v Državnemu zboru, podobna razmišljanja in jaz sem prepričan, da je bilo narejeno vse, da bi bila ta delitev na to in ono v najboljšo korist našim uporabnikom, državljanom. To je bistveno sporočilo. Ali smo naredili vse oziroma še bomo naredili, da bo ta zakon najbolj po meri našega uporabnika - državljana, človeka, ki pride v stisko, ki pride v določeno bolezen, poškodbo, kako in kakšen način se lahko poslužuje ene ali druge vrste zdravljenja? Tako, da jaz bom seveda ta zakon v prvi obravnavi podprl, verjamem pa da skozi razpravo, skozi dileme, pobude; kajti vemo, da pač očitno zdravilci tega zakona ne podpirajo najbolj - to vemo ampak predlagatelj ima drugačno stališče. Parlament pa bo moral na koncu odločiti, kaj je tisto najbolj optimalno in zato so tudi razprave, danes je prva, zagotovo bo še na kakšnem odboru kakšen primeren amandma, ki bi lahko to materijo še izboljšal, da končno to celoto, ki je tako pomembna za vsakega državljana, rešimo, uzakonimo in damo v nek okvir, ki bo lahko koristil tako enim, kot drugim, na koncu pa tistim, katerim je namenjen - to pa je našim državljanom. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Izvolite prosim.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Moj namen je še enkrat poudariti, da le skupaj torej uradna medicina in alternativna medicina, lahko dosežemo v tem kontekstu želene rezultate. Seveda sem tudi jaz proti temu, kar so sogovorniki pred mano poudarjali, da pač nek alternativec ne more izključiti uradne medicine; mislim, da je gospod dr. Klavora o tem govori, to je seveda nesprejemljivo in taki ljudje so šarlatani, nič drugega kot to. Vendar pa ne moremo mimo tega dejstva, da ni bil edini poizkus v Sloveniji, poizkus neke skupine, da bi uvedli priznanje alternativni medicini, če vzamemo samo zadnji v bistvu poskus Medicinske fakultete v Mariboru, ko so želeli izvesti specialistično izobraževanje iz manualne terapije oziroma pri fizioterapiji dodatek in želeli so s to metodo hipoterapije prispevati v zdravljenju s konji za otroke, ki so moteni in seveda tega peščica konzervativnih zdravnikov ni dovolila. To so uradni poizkusi uradne medicine, znani poizkusi medicine, ki je želela to vrst znanja, ki je dokazana, poudarjam dokazana, uvesti v svoje dopolnilne študije in to ni bilo dovoljeno. Po zakonu so kazenske določbe zelo stroge in če izvajalci storitev ne bodo vedeli, katere metode so zdravilske, ali so čez noč postali zdravilci ali niso, ali so uradni medicinci, kako potem sploh naj veljajo zakonske določbe, ki jih bomo sprejeli; verjetno jih boste sprejeli, ker tako ali tako sprejmemo vrsto neumnosti, pa tudi ta zakon bo danes sprejet. Po mojem globokem prepričanju gre tu za peščico, resnično peščico konzervativnih zdravnikov. Jaz lahko sam na svojem primeru zatrdim, da me je pozdravil zdravnik kiropraktik, Rus, ker mi uradna medicina ni nudila drugega kot operacijo hernije, ki vemo, da je tvegana. Zaenkrat sem, moram potrkati, seveda ne stoodstotno, ampak, evo, hodim; verjetno ste nekateri bili na tej operaciji, vem za nekatere, pa so posledice. In v uradni medicini se zatekajo samo k operaciji, ko je ta bolezen na neki zgornji točki. Drugi doktorji, ki so se izobraževali v tej smeri, zdravijo tudi s kiropraktiko. Pri nas to ni dovoljeno. Če se zdravnik loti take metode, izgubi zdravniško licenco, postane samo še oseba, ki je končala medicinski študij. To so neumnosti. Zakaj povsod sledimo Evropi, vsako direktivo dobesedno prevedemo, takoj, ko jo Bruselj pošlje v Slovenijo, tu pa ne moremo slediti in pogledati, kaj je dobro in kaj slabo. Dejstvo je, da alternativna medicina obstaja širom po svetu, da so to stare metode, ki so tudi skrbno negovane in dopolnjene z novimi znanji, in se uporabljajo ne samo pri nas v Evropi, tudi drugod, so stare stoletja. Uradna medicina pa jih zavrača. Jaz ne vidim drugega razloga, kot v tem, da se delijo ogromne provizije v farmaciji in ta lobi konzervativnih zdravnikov skrbi, da bo to ostalo tako. Edino to je razlaga, spoštovane gospe in gospodje. Tisto, kar je dobro, bi morali sprejeti. In če ne škoduje, bi moralo biti zaželeno. Jaz ne trdim, da so vsi alternativci dobri, ogromno je tudi šarlatanov. Vendar če ne bomo postavili jasne ločnice in zahtev, potem bo tako tudi ostalo. In vedno več bo tistih, ki bodo agresivno oglaševali, in vedno več bo ljudi, ki se bodo odzivali na te oglase, kajti vemo, če si bolan, če moraš čakati šest, osem, deset mesecev na to, da sploh prideš na specialističen pregled, boš verjetno stopil tudi v ambulanto, ki nudi tovrstne usluge oziroma pisarno, urad ali karkoli že, ali pa hotelsko sobo, velikokrat se tudi v hotelskih sobah take storitve opravljajo. In temu bi moralo naše Ministrstvo za zdravstvo reči ne, slabim metodam, pozdraviti dobre in z roko v roki poiskati najboljšo pot zdravljenja, to je možno. In zopet izvajamo nekaj, kar je za ljudi slabo, in ne sledimo javnemu interesu, to pa je skrb za zdravje ljudi. In tu imam osnovno kritiko, zaradi tega bom tudi proti temu zakonu. In pozivam ministra, da prihodnjič pride na tako pomembno obravnavo, da ne pošilja zgolj svojih uslužbencev, državnega sekretarja, ki ga osebno zelo spoštujem, in da je sam osebno tudi prisoten. Ker vemo, da je v bistvu on glavni razlog, da je tak zakon prišel na naše klopi. Prej sem navedel osnutek zakona, ki je bil pripravljen za medresorsko usklajevanje, ki je bil boljši od tega zmazka, ki ga imamo danes, veliko boljši, plus tega, če kaj damo na javno mnenje in širšo strokovno javnost, bi bilo potrebno uskladiti to kar smo dobili danes tu, ne pa obravnavati zgolj enostranski predlog, enostranski predlog skupine uslužbencev na Ministrstvu za zdravstvo. Hvala.
Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala za besedo. Če se sama sprašujem kaj zatrdno iz anket ali raziskav vem, vem to, da je zdravje v vrednostnem sistemu v Sloveniji zelo visoko postavljeno. In ker je človek, ki mu zdravje manjka, pripravljen storiti vse, da bi se mu zdravje povrnilo, se mi zdi skrb za to, da se to področje kar se da dobro uredi in se zmanjša polje nejasnega, šarlatanskega, mazaškega, sem takrat, ko je v javnosti tekla polemika tudi o tem, kako se sme ali ne sme kdo zatekati k različnim oblikam zdravljenja, poslala na Ministrstvo za zdravje pisno poslansko pobudo, 3. februar je to bil, zvezano ravno s tem, da bi Vlada kar se da hitro pripravila poseben zakon, ki bi urejal področje alternativne in komplementarne medicine. No, takrat sem dobila zelo skop odgovor, ki mi je zatrjeval, da na ministrstvu zelo intenzivno pripravljajo zakon o zdravilstvu, da se ukvarjajo s problematiko, ki ji niso bila prejšnja ministrstva kos, da so začel pripravljati zakon junija 2005 in da pričakujejo, da bo po usklajevanjih in po pripravljenem osnutku v februarju 2006 osnutek usklajen marca 2006. No, takrat je bilo govora o osnutku, ki ima več kot 70 členov in jaz sem pričakovala, da bo stvar hitreje stekla, malo sem brskala kaj se da na podlagi tega na spletu dobiti, našla sem tudi predlog zakona o zdravilstvu po nemškem modelu, ki nosi datum 30. september 2006 in zanimivo ta osnutek nikjer ne nosi predloga o ustanovitvi zbornice pa tudi še marsičesa drugega ne. To poudarjam zaradi tega, ker se mi zdi, da je urejanje področja komplementarne medicine in alternativne medicine široko polje kjer si lahko očitamo zakaj je kdo kaj zamudil. Ampak, poglejte, tudi pripravljavci tega osnutka zakona so v primerjalnem pregledu, ko so o Evropski uniji govorili, ugotovili, da Evropska unija do sedaj ni sprejela pravno zavezujočih dokumentov, edino zdravila homeopatska so izjema. Ampak, tisto kar se mi zdi zelo zanimivo je, da ko so pripravljavci o tem področju govorili, so morali uporabiti izraz "nekonvencionalna medicina, alternativne oblike medicine", torej so uporabili izraze, ki so v veljavi. Jaz ne bi želela zdaj terminološko dlakocepiti, kot slovenistka sem s slovenskim korenom zelo zadovoljna z izpeljavo tega, čeprav moram potem povedati, da je pa poklicni standard, ki je bil sprejet v okviru Gospodarske zbornice za poklic zdravitelj oziroma zdraviteljica. Ne bom vam razlagala kako vidim, ampak to je veljaven sufiks, ki pa ni več tako pogost, ampak pokriva isto kot pokriva sufiks eks. Ampak da se vrnem k tistemu, kar sem hotela povedati. Svet Evrope je sprejel resolucijo, je bila že citirana. Povedano je bilo, da bi morali pri različnem urejanju tega področja, pa vendar vsi dokumenti, vsa zakonska določila vendarle temeljiti na principu bolnikove svobodne izbire zdravljenja. Meni se zdi svobodna izbira pri tem bistvenega pomena zaradi tega, ker iz tega potem verjetno izvirajo tudi posledice, če je izbira bila takšna, da ni pričakovanih rezultatov prinesla. Ampak poglejte, tisto kar manjkrat slišimo in kar se mi zdi, da je zlasti iz uvodnih utemeljitev premalo upoštevano, pa je v resoluciji tudi jasna zahteva, da se prične s procesom uradnega priznavanja nekonvencionalnih oblik medicine, da se vzpostavi zakonit okvir za vse to in da bi nekonvencionalne oblike medicine v bodoče izvajali zdravniki in usposobljeni praktiki nekonvencionalne medicine. Če pa izhajam iz teh stališč v resoluciji, potem pa moram reči, da je to, kar je zapisano v uvodu in kar pravzaprav pomeni oceno stanja in razloge za sprejem zakona in kar vpliva tudi na koncept zakona pa nekaj, kar je daleč od teh priporočil v resoluciji. Zaradi tega, ker ne gre ne za komplementarno medicino, ne za alternativno medicino, ampak gre za nekaj kar popolnoma izloča. Ločitveni princip je v tem uvodu popolnoma jasno mogoče razbrati. In iz tega verjetno tudi izhaja dejstvo, da je oblika organiziranosti, torej ta statusna oblika organiziranosti, možna samo v obliki gospodarske družbe ali samostojnega podjetnika. Popolnoma drugačna statusna organiziranost, tudi s popolnoma drugačnimi finančnimi obveznostmi, pravicami ali dolžnostmi, kakor hočete, kot jih imajo drugi v zdravstveni dejavnosti. Jaz se ograjujem od tega, da bi mi kdorkoli sedaj tu hotel pripisati, da želim zaščititi interese izvajalcev te dejavnosti. Jaz razpravljam samo o statusnem organiziranju dejavnosti. In nisem prepričana, da je ta oblika najboljša. To je moj prva temeljna pripomba. Predlog zakona, ki sem vam ga prej citirala, tistega, ki je narejen po nemškem vzoru, nima nikjer zdravilske zbornice. In zato bi se rada zdaj še pri zdravilski zbornici ustavila. Jaz sem zelo natančno prebrala in nikjer nisem mogla ugotoviti, ali je članstvo v zbornici za zdravilce svobodna izbira ali je članstvo obvezna izbira. Ta razprava se mi zdi vmesna, zaradi tega, ker smo neko uspešno zbornico razbili z izgovorom, da ne sme biti postavljena na temelje obveznega članstva. Hkrati imamo oba sistema, obveznega in neobveznega članstva, samo, ko sem pa šla gledati utemeljitev tega člena, obrazložitev člena je pa tako, kot znam jaz brati popolnoma jasno, da je članstvo v zdravilski zbornici obvezno. Če hoče namreč kdo dobiti licenco zdravilca, tukaj piše tako: zakon predvideva ustanovitev zdravilske zbornice, ki bo nosilna institucija za spremljanje zdravilske dejavnosti. Do tod še vse v redu in prav. Ampak naprej, v zbornico se bodo vključili posamezni zdravilci, ki bodo imeli interes, da pridobijo licenco in se ravnajo po določenih pravilih, ki bodo zagotavljala večji red v zdravilski dejavnosti v Republiki Sloveniji. Oprostite, to je zame zdaj že pesniška svoboda v nadaljevanju. Prvi pogoj je za mene pomemben. Če hočejo imeti licenco in brez licence ne bodo smeli te dejavnosti opravljati, potem se morajo v zbornico vključiti in temu pa jaz nasprotujem, zaradi tega, ker mislim, da je za to, da neka dejavnost, ki naj bo zvezana z varovanjem ali izboljševanjem zdravja, saj mislim, da celo uradna medicina pravi, da vsega se ne da ozdraviti, nekatere stvari se samo zazdravijo, nekatere se pa samo olajšajo. Torej, če je neka uradna inštitucija na ravni države ustanovljena, mislim seveda na Ministrstvo za zdravje, potem je zame to tudi izključno pristojno, da te stvari ureja in da ohranja nadzor nad dejavnostjo, ki ima lahko za posameznika, ki se svobodno odloči za zdravilsko dejavnost ali za alternativno obliko zdravljena, tudi pogubne posledice. Skušala sem povedati stališča, recimo potencialne porabnice alternativne ali komplementarne medicine, kakšen je moj interes in jaz ne vidim, da bi za zaščito mojega interesa morala biti ustanovljena zdravilska zbornica in s svojega stališča tudi ne vidim, da bi morali biti ustanovljena zdravilska zbornica, in s svojega stališča tudi ne vidim, da bi morali biti organizirani v statusni obliki gospodarske družbe. Ker ko slišim gospodarska družba, potem mislim tudi na to, da je sleherna gospodarska družba ustanovljena zato, da ustvarja tudi dobiček. Kako pa bomo razmejevali med tistim, kar je v javnem interesu in kar je že dobiček, pa nisem več popolnoma prepričana. To je samo nekaj malega v prispevku k tej razpravi o osnutku zakona. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani prisotni! Sam sem eden tistih, ki jih ne zanimajo resolucije in priporočila Evropske unije. Zanima me zdravje ljudi, bodisi je to zdravje pridobljeno na podlagi po vašem tradicionalne medicine bodisi na podlagi neke druge medicine. Zato me ne resolucije Evropske unije in ne priporočila ne zanimajo. Ko sem gledal zakon, sem videl, da je namen zakona urediti položaj zdravilca v naši državi, kar pomeni, enega izmed tistih, ki zdravi ali pa poskuša zdraviti določen odstotek ljudi. In uredili ste ga na način, kot da gre za gospodarsko dejavnost, bolnik ni več bolnik, ampak je uporabnik storitev, vse skupaj nadzira Ministrstvo za zdravje, ne glede na to, da gre za gospodarsko dejavnost. Ministrstvo za zdravje ima pa odklonilno stališče ali pa delno odklonilno stališče do alternativne, kakorkoli jo imenujete, medicine. Že ta prva zgodba ne gre skupaj. Če tu povežemo še zbornico pa rečemo, članstvo v Gospodarski zbornici je prostovoljno po novi zakonodaji, vi pa gospodarsko dejavnost, ki bo oblikovana v neki drugi zbornici, kljub temu, da gre za gospodarsko dejavnost, vežete z obveznim članstvom. Ja, to so popolni nesmisli! Danes sem tu slišal največkrat besedo šarlatan. Ta zakon je šarlatanski, v tradicionalni medicini imamo šarlatanske zdravnike in med zdravilci imamo šarlatane, kje jih pa ni, mi povejte, kje jih pa ni. Tudi v tradicionalni medicini obstajajo šarlatani. Kar se tiče razmejitve, kdo je zdravilec, po tem zakonu. Kozmetičarka je zdravilec ali ni, po tem zakonu? Lahko bi bila. Tako kot je zakon površno napisan, bi lahko bila. Je mogoče bolnišnica Golnik zdravilec? Zdravniki, ki so uvedli tako imenovano glasbeno terapijo, so to zdravilci ali so zdravniki? Kaj je pravzaprav tradicionalna medicina, kot jo radi imenujete? Kaj je to tradicionalno? Če boste šli po državah Evropske unije, je tradicionalno nekaj drugega. Če bomo šli bolj globalno, je tradicionalno zopet nekaj drugega. V državni Sloveniji ste si pač zamislili neke nove stvari. Verjetno poznate Švedsko, skandinavsko državo, verjetno poznate sistem dela, glede na to, da prihajate z ministrstva, ki o zdravstvu vse ve, tako imenovani Karolinska inštitut. Kaj je to po slovenskem zakonu, po zakonu, ki ste ga pripravili? Zdravilstvo ali tradicionalna medicina, evropska, po priporočilih resolucij in ne vem česa še vse. Verjamem, da mi boste odgovorili. Nekdo, ki je zagovarjal zakon v imenu največje vladne stranke, verjetno ni razumel zakona, ko je dejal: "Ljudje se odločajo po lastni vesti kje se bodo zdravili", popolnoma se strinjam - po lastni vesti. Tudi za operacijo se odločimo po lastni vesti, podpišemo, sprejmemo, po lastni vesti odgovarjamo. Potem je ta isti človek dejal: "če pa se pri zdravilcu nekaj zalomi, ker smo šli k njemu po lastni vesti, pa nimamo drugega, kot civilno tožbo." Dajte mi povedati koliko primerov tožb pri tako imenovani vaši tradicionalni medicini pa ni bilo po lastni vesti vloženih ampak so bile vložene po uradnem predlogu nekoga, pa saj to so neumnosti, to so stvari, ki enostavno ne gredo skupaj. In če bi zakon nekje, se mi zdi da je trenutek ravno takšen, da je ta zakon prišel v parlament, v svojem členu pisal, da država ne sme plačevati bodisi predsedniku države, bodisi predsedniku Vlade, bodisi poslancu, bodisi vam, nekega zdravilca, bi razumel zakaj ste ga danes pripeljali v to hišo. Takrat bi imel smisel. V kolikor pa mi boste rekli, da hočete rešiti položaj zdravilstva v Sloveniji s tem zakonom, potem pa ne vem kaj želite narediti. To je navadna neumnost, s tem ne rešujete popolnoma ničesar, kvečjemu postavljate še večjo ločnico med zdravilci in pa po vašem tradicionalno medicino. Še enkrat bom poudaril: mene zanima zdravje ljudi, ne zanima me, kdo je človeku pomagal, da je ozdravel, ne zanima me - tudi če je hodil po žerjavici in se je rešil katere bolezni, hvala bogu da se je. Ne zanima me, koliko je plačal, ker če govorimo, da gre tukaj za gospodarsko dejavnost - tradicionalna medicina pa je zastonj. Ni zastonj! Zastonj je za tiste, ki imajo čas, ki si zlomijo prst in imajo čas čakati, ne vem, 9 mesecev, da jih ortoped pogleda. V kolikor pa gre za resno bolezen, recimo kardiološke težave, takrat pa ni časa čakati 6 mesecev na nek pregled ampak je treba plačati, da pridemo prej. Oboje je plačljivo, oboje je postalo gospodarska dejavnosti. Ne zavajati ljudi, ne dvigovati neke tradicionalne medicine po vašem v nekaj, kar je vsem dosegljivo, zdravilci pa so po lastni vesti. Vse je po lastni vesti, vse je povezano z denarjem in končni cilj tako vam, kot nam bi moralo biti zdravje ljudi, ne glede na način, kako ozdravijo. Če lahko ozdravijo, kašelj pozdravijo s plučnikom, ki ga zdravnik tradicionalne medicine ne svetuje, ampak ti da takoj antibiotik, je boljše iti k zdravilcu, ne glede na ceno, zato ker je za telo primernejše in boljše, da si nabere plučnik in si ga skuha. Kašelj, sam imam tak primer doma: hčerke se ni dalo drugače pozdraviti kot s plučnikom, ne z antibiotikom. Zato mi ne govoriti, da danes karkoli s tem zakonom želite rešiti. Hvala.
Želite besedo, gospod državni sekretar? Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, cenjene poslanke in poslanci! Morda bi bil čas, da se nekoliko sam oglasim kot predstavnik Vlade. Ne predstavljam si, da bom uspešen v preusmeritvi kritik, ki sem jih danes tukaj slišal, ampak vseeno. Morda bi se bilo bolje in lažje pogovarjati, v kolikor bi sprejeli določene definicije. In morda prav v tem je vsa skrenitev v napačno smer. Pa bom začel kar osebno. Sam sem dr. medicine, ne tradicionalne, ne alternativne, ampak ko sem se opisal po končani prvi fakulteti, na drugo sem se opisal na fakulteto medicine. Nikjer tradicionalne, kakršnekoli, in sicer na fakulteto, ki me je učila vede, ki je prepoznana, ki je znanstveno potrjena, je preverljiva, ponovljiva in metode uvaja v svoj način zdravljenja preko določenih postopkov. To je osnovna definicija medicine. Od tukaj dalje smo želeli v Sloveniji in verjemite mi, da je bila trda zaveza ministra in njegove ekipe, ki ga danes opravičujem, kar je na službeno poti v Bruslju, ampak po zakonu, ki ga je sprejel Državni zbor, sem njegov namestnik in lahko tudi nastopam, tako da ne vem zakaj kritike na ministra. Skratka zaveza je bila, da to področje uredimo. Sami ste večinoma vsi izpostavili, da je področje neurejeno, pričakujete pa, da bi mi pripravili neko poglobljeno analizo nepoznanega področja. Slišal sem kar dve številki, 1000, 5000 naj bi se jih s tem ukvarjalo, koliko denarja za to porabijo. In ravno to je naloga ministrstva oziroma ministra, da na to področje poseže z regulativo, da bomo dejansko ugotovili kakšno je stanje. Drugo očitate, da se ne zgledujemo po sosednjih državah, da ne sledimo Evropski uniji. Evropska unija dejansko ni sprejela zavezujočih direktiv, da bi morali neposredno prenest z zakonodajo, ampak samo usmeritve, da se proces prične. Potem sledite, da naj se zgledujemo po državah, pa naj bom kar konkreten. Če bi se zgledovali direktno po Nemčiji, bi po sprejemu takšnega ali drugačnega zakona v Sloveniji, se ukvarjalo s tem področjem manj kot sto ljudi, kajti v Nemčiji se s tem področjem ukvarjajo zdravniki s končano medicinsko fakulteto. Ne, mi smo želeli vpeljati in jaz sem prepričan, da je slovenski jezik dovolj bogat, vpeljati termin zdravilstvo. Kajti v kolikor sprejmemo komplementarna ali alternativna ali kakršenkoli drug izraz, ki ste ga tukaj postavljali, privzemamo, da obstaja izven medicine nekaj, kar ga bo dopolnilo do celote. Zato smo menili, da vpeljemo nov izraz, ki je zelo blizu tudi anglosaksonskemu in je slovenski jezik dovolj bogat, da ga na ta način vpeljemo. Seveda, čim vpeljemo terminus, moramo tudi definirati s čim se ukvarja in mislim, da je definicija popolnoma jasna, zdravilstvo je dejavnost, ki jo opravljajo zdravilci, torej v definiciji definiramo tudi kdo jo bo opravljal, kasneje v zakonu povemo kaj so pogoji za to. Za to, da se bo izboljšalo zdravje in kakovost življenja uporabnikov, pri čemer se uporabljajo zdravilski sistemi in metode, ki pa ne smejo škodovati zdravju. Torej osnovna intencija je ta, da se to področje uredi. Imenovali smo ga zdravilstvo. Z njim se ukvarjajo zdravilci, ki morajo izpolniti določene pogoje, ki niso tako hudo zavezujoči kot v nekaterih državah EU, da morajo imeti medicinsko fakulteto, ampak samo določena znanja, uporabijo metode in sisteme, ki jih skupaj s stroko tega področja bomo vpeljali v slovenskem prostoru in tudi pripoznali, zato je tudi potrebna zdravilska zbornica, pri čemer je osnovni namen, da ne smejo škodovati zdravju, zdravju, ki je dejansko glavna vrednota vseh Slovencev, ampak naj samo nadgradim. Dejansko res je, zdravstveni sistem pridonese 20 do 30% na zdravstveno stanje posameznika, vendar ostalih 70 ali 80, tu nekje, ne pokrivajo zdravilci ali alternativna medicina, komplementarna medicina, kar bi lahko iz tega Državnega zbora danes sklepali, ampak pokriva medsektorsko skupno delovanje za izboljševanje zdravja. To so vsi sektorji, vsi resorji, ki pokrivajo, seveda, verjetno tudi zdravilci s svojim pristopom. Skratka, prepričani smo, da smo z zakonom, ki je pred vami in je šel skozi široko razpravo, junija 2005 je bila imenovana delovna skupina po predhodnem posvetu, v katero smo povabili in je bila večina zdravilcev v tej skupini, kasneje je bila potrebna revizija te delovne skupine, pripravili zakon, ki je šel skozi javno razpravo. Preko 100 pripomb je bilo potem upoštevanih oziroma tudi ne in danes je pred vami zakon, ki je nek pomemben korak v Sloveniji, da se to področje uredi. Glede zdravilske zbornice, v samem členu ni zapisano, da je obvezno članstvo. Morda je v obrazložitvi nekoliko nerodno zapisano, se opravičujemo za to, bomo opravili, ampak dejansko člena samega ni brati, da je to zavezujoče ali obvezno in tako tudi ni bilo mišljeno. V sami delovni skupini, ki je bila sestavljena je bilo področje postavljeno kot pridobitna dejavnost in zato ohranitev, taka je bila tudi usmeritev delovne skupine, da ostane kot pridobitna dejavnost in zato deluje v gospodarskih družbah, ne pa v društvih ali zavodih, ki večinoma delujejo neprofitno. Skratka, te so bile zaveze ali pa tudi pričakovanja področij. Prepričan sem, da bi bilo smiselno in da je zakon dobra osnova za nadaljnjo razpravo, natančno smo poslušali pripombe in morda bi se lahko z nekaterimi nadgradili zakon, kajti Slovenija tak zakon potrebuje, da se področje uredi, da postane pregledno in konec koncev, veselim se, slišal sem tudi poslanca, ki je rekel, zakaj pa Slovenija ne bi ponudila zakon, ki bi ga drugi uporabili v EU. Namreč, države, ki imajo to področje urejeno, jih je ne veliko, uporabili smo pa izraz, ki se v prostoru uporablja, zdravilstvo in menim, da je ta izraz še kako primeren in da je slovenski jezik dovolj bogat, da ga tudi uporabimo. Morda se bom kasneje oglasil še na kakšno drugo pripombo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Drago Koren.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim v tej dvorani! Področje zdravilstva, o katerem danes govorimo, vse doslej ni bilo zakonsko urejeno in menim, da je prav, da je že kar skrajni čas, da dobimo tudi na tem področju eno zakonsko ureditev. Čeprav bom rekel na splošno, da je veliko stvari v zdravstvu, tudi v javnem zdravstvu, veliko stvari potrebno še urejati in urediti. Sam sem lansko leto zelo veliko hodil na Klinični center in Onkološki inštitut in imam kar dolg spisek zadev, za katere menim, da jih moramo pričeti urejati tudi na tem področju. No, pa da se vrnem k današnji temi, k zdravilstvu in temu zakonu. Osnovni namen in cilj zakona je prav gotovo, da se le dokončno pravno uredi razmere na tem področju zdravilstva in da se tudi na ta način nekje zaščiti zdravje ljudi in, bom rekel, tudi življenja ljudi. Zakaj je tu potrebna določena zaščita? Že prej je bilo govora o šarlatanih in podobnih. Strinjam se, da na vseh področjih lahko prihaja do nestrokovnosti ali do napak, vendar naša skrb je, da skušamo kar se da urediti, kar lahko pripomore k temu, da do teh zadev ne bi prihajalo, da to preprečimo. Sam se strinjam, da se ljudje svobodno odločajo, kakšen način zdravljenja si bodo izbrali, da je to res njihova odločitev. In če malo pogledam po svojem okolju, opažam pač eno dejstvo, ki je zadnje čase kar precej prisotno, da ljudje gredo malo k svojemu zdravniku ali v javno zdravstvo, ampak za vsak slučaj še do zdravilca, pa s tistim ni zadovoljen, pa gre čez en mesec k drugemu, pa tu ni zadovoljen, pa gre še malo v Avstrijo pa malo na Madžarsko pa na Hrvaško. Jaz sicer tu puščam res svobodno odločitev, ampak vsi tisti, ki se s tem ukvarjajo, je prav, da svoje delo opravljajo strokovno, na nivoju, da pa smo mi kot država dolžni poskrbeti za to, da so te zadeve kolikor se da regulirane, bom še enkrat poudaril, predvsem v dobrobit bolnika. Zato bom rekel, da se mi zdi zelo pomembno, da tudi država omogoči zdravilcem zakonsko podlago za delo, pa seveda to, kar sem že rekel, da zakonsko zaščiti bolnika. Obe strani sta tisti, ki po mojem potrebujeta in dobivata v tem zakonu določeno zaščito. Morda je za koga ta predlagani zakon res preveč zahteven, morda preveč omejujoč, se pravi, da ima preveč omejitev ali pa da preveč določene zadeve regulira. Sam moram reči, da to podpiram, kajti zelo enostavno je kasneje morda s kakšnim popravkom zadevo poenostaviti, bi rekel, zmanjšati te zahteve in omejitve, zelo težko bi pa bilo po sprejemu zakona, če bi se izkazala potreba, zadeve zaostrovati. Tako, da jaz mislim, jaz zelo podpiram način, da gremo z dokaj trdno, ostro zadevo in če se bo pokazala potreba zadevo omilimo. Jaz bi želel poudariti še to, da je morda pri ljudeh, ko se odločajo za način zdravljena, da so dostikrat pod vplivom reklame, medijev ali pa morda, bom grdo rekel, rekla-kazala in ljudje, če se odločajo samo na podlagi tega je prav, da imamo mi te zdravilce, bom rekel, oziroma da poskrbimo za to, da bo na tem področju, kar se da zagotovljena kakovost in kontrola in da bi se tem, kar sem na začetku rekel, da bi teh šarlatantov bilo čim manj, tako pri zdravilcih, kot tudi v javnem zdravstvu. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani, zlasti še predstavnikom Ministrstva za zdravje. Rad bi povedala, da bom morala pač nekatere stvari, ki smo jih danes že slišali ponoviti, vendar se mi zdi, da je to vendarle pomembno. Glede na to, da je Slovenija članica cele vrste organizacij, ki so na takšen ali drugačen način že se izrekle in pozivale članice, države članice k drugačnemu ali pa izboljšanemu pristopu do alternativne in komplementarne medicine, bi rada vendarle ponovno poudarila, da je Slovenija članica tako Svetovne zdravstvene organizacije, ki je v svojih strategijah apelirala, da nacionalni zdravstveni sistemi vgradijo povezavo med tradicionalno medicino, ter komplementarno in alternativno medicino. Prav tako je članica Sveta Evrope, ki je pozval članice, da podprejo in pospešijo primerjalne študije in raziskovalne programe na področju tradicionalne in komplementarne medicine. Resolucija Evropskega parlamenta iz davnega 97 leta, se pravi že deset let je mimo, določa status nekonvencionalne medicine, ki od držav članic Evropske unije zahteva, naj začnejo s procesi uradnega priznavanja nekonvencionalnih oblik medicine na podlagi študij in razvijanja raziskovalnih programov o varnosti in učinkovitosti komplementarnih in alternativnih oblik zdravljena. Nobena od teh smernic in pozivov ni zadovoljivo vključena v predlog zakona o zdravilstvu, nasprotno, zakon postavlja ostro in zelo negativno naravnano ločnico med tradicionalno in alternativno medicino. Dejstvo je, da tradicionalna medicina na marsikaterem področju intenzivno uporablja metode alternativne medicine, pa ne le akupunkture in akupresure, ampak celo vrsto drugih, danes smo slišali, tega niti vedela nisem, da baje na Golniku uporabljajo glasbo kot metodo, ki pomaga povečati uspešnost zdravljenja, verjetno tradicionalnih metod medicine. In kdo lahko zanesljivo trdi, da so metode, ki sta jih uvedla recimo fiziatrija ali psihiatrija v celoti znanstveno utemeljene in preverjene, da med njimi ni cele vrste metod, ki jih sicer obilno uporabljajo zdravilci ali tisti ljudje, ki se ukvarjajo z alternativno in komplementarno medicino, ta zakon pa jih z levo roko razglaša za znanstveno nepreverjene in zato mejne ali še kaj slabšega? Ena najbolj nemogočih zahtev tega zakona, ki je mimogrede povedano v popolnem nasprotju z vsemi tremi dokumenti, o katerih sem prej govorila, je pa ta, da bi se zdravniki morali odreči svojemu poklicu in poslanstvu, če bodo opravljali katerega od sistemov ali uporabljali katero od metod, ki so drugod v drugih državah del zdravstvene dejavnosti in bodo primorani postati zdravilci. Ta razmejitev bi morala biti deležna dodatnih poglobljenih analiz, zakon pa bi moral biti zagotovo bolj fleksibilen. Nobena od pripomb in kritik tega predloga zakona se ni nanašala na nadzor, ki bi ga zakon uvedel nad zdravilsko dejavnostjo, ni se nanašala na vodenje evidenc, na spremljanje dejavnosti zdravilcev, zato so krivični očitki, da tisti, ki se s tako pripravljenim Zakonom o zdravilstvu ne strinjamo nasprotujemo ureditvi področja alternativne in komplementarne medicine in preprečevanju mazaštva ali šarlatanstva na tem področju. Dejstvo je, da je zdravilstvo v Sloveniji in po svetu vedno bolj razširjena metoda ne le zdravljenja, ampak tudi spreminjanja življenjskih navad in pomoči pri opuščanju razvad, kar je lahko idealna podpora tradicionalnim medicinskim metodam, zato menim, da se je Ministrstvo za zdravje lotilo urejanja področja alternativne medicine in komplementarne medicine s popolnoma napačne strani. Zato ne bi bilo prav nič odveč, če danes ob glasovanju o Zakonu o zdravilstvu Ministrstvu za zdravje jasno povemo, da se mora lotiti priprave Zakona o zdravilstvu, ki bi bilo, tudi jaz se strinjam s tem, bolje, da bi se imenoval Zakon o alternativni in komplementarni medicini s stališča, ki bi omogočilo povezovanje tradicionalne in alternativne ter komplementarne medicine in s tem bolj učinkovitega ob enem pa tudi varnejšega zdravljenja bolnikov in bolnic v Sloveniji. In še nekaj ob rob tem razpravam; zanimivo je, da marsikdo niti tega ne ve, da so zdravstvene storitve tradicionalne medicine v Sloveniji oproščene davka na dodano vrednost, medtem ko ta zakon prav uradno poriva zdravilstvo, ki je vendarle del medicine, poriva v gospodarsko dejavnost, kar pomeni, da so te storitve obremenjene z 20% davkom na dodano vrednost. Kaj to pomeni na nek način? Na nek način to pomeni, da etablirana, tradicionalna medicina, ljudje, ki delajo na tem področju, morda tudi v konkurenčnem boju preprečujejo konkurenčnost alternativne medicine pri zdravljenju pacientov. Ta dejavnost tako ali tako verjetno še dolga, dolga leta in desetletja ne bo sestavni del zdravstvenega sistema, ne bo financirana iz zdravstvene zavarovalnice. Zagotovo pa ni pošteno in korektno, da se obremenjuje z najvišjim davkom na dodano vrednost v primerjavi z dejstvom, da klasična medicina, tradicionalna medicina, tudi popolnoma zasebna zdravstvena dejavnost, ki je v tem primeru tržna dejavnost, ni obremenjena, torej je obremenjena z ničelno stopnjo davka na dodano vrednost. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bojan Homan. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Prav je, da se zakon nekako obravnava, da se ga nekako potrdi in mu da možnost, da se opravi naslednja obravnava. Veliko je bilo na tem področju nerešenega in s tem zakonom vsaj malo dajemo možnost zdravilcem oziroma tem skupinam, da se nekako lahko uveljavijo na trgu, da lahko delajo po enotnih normah, da se vzpostavi nek minimalen red, ki ga sploh lahko dopuščamo. Veliko je bilo pomislekov, kdo je lahko zdravilec, kakšno izobrazbo naj ima zdravilec, kdaj lahko začne opravljati z dejavnostjo, kako lahko začne opravljati dejavnost in tukaj v tem zakonu so vsaj neke minimalne norme, da se lahko določi kdo je zdravilec, kje opravlja dejavnost, kakšno mora imeti minimalno izobrazbo in navsezadnje po kakšni ceni lahko opravlja to storitev. Sam bi bil veliko bolj vesel, da bi lahko medicina in to zdravilstvo nekako delala z roko v roki ampak vemo, da je pri nas zdravstvo še nekako, lahko rečem, toga organizacija in velik napredek je vsaj tukaj, da je nekako vsaj za začetek popustilo in bilo pripravljeno to minimalno osnovo za sprejem tega zakona o zdravilstvu. Sam sem trdno prepričan, da bo sčasoma šlo to zdravilstvo bolj v pozitivno smer in da bosta lahko na koncu delala zdravnik in zdravilec z roko v roki. Tukaj vidim neskončno, odprto možnost za oba, oba bi lahko delala in bila na koncu boljša, bolj priljubljena pri ljudeh. Predvsem tukaj bi rekel v pooperacijskemu zdravljenju imajo tukaj razne alternative, homeopatija, akupunktura in že nekako priznane veje neskončne možnosti, da se to zdravljenje še izboljša in oplemeniti. Jaz mislim, da bodo morali tudi zdravniki nekako sprevideti in povzeti to normo, ki je v tujini že priznana in tudi pri nas, še bolj prisluhniti tem trgom, tem trendom, ampak neka osnova, minimalna osnova je dana, pogoji so, zakon je za to, da živi, stvar ni zabetonirana in se lahko spreminja. Mislim, da za začetek je to neka pohvalna osnovna in jo tudi mislim podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic. [[Ne.]] gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Prav gotovo bi bilo prav, da bi bilo področje zdravilstva, vračarstva, šamanstva, kakorkoli bi že to imenovali v Sloveniji, urejeno. In prav gotovo bi tudi pri nas podprli takšen zakon, ki bi to v resnici urejal. Ampak žal, predlog ki je pred nami, tega ne ureja. Zelo na kratko, bolj lirično kot epsko bom šel skozi vse te zadeve. Namreč v svetu je vendarle neka pot, ki je že začrtana. Namreč govori o tem, da je treba ta znanja, te pristope združevati in ne razločevati. Se pravi združevati tako imenovano klasično znanstveno medicino in pa tradicionalne medicinske ali zdravstvene zdravilne sisteme, metode. Ta predlog, ki je pred nami, pa vztraja pri zelo jasnem ločevanju obojega, pa ne samo to, da zelo ločuje, ampak vmes pušča spet nek prostor za nekaj, kar bi bilo sivo, črno, ilegalno, slabo. To prav gotovo si niti predlagatelj niti zakonodajalec pa tudi ljudje, ki se s tem ukvarjajo in ljudje, ki bi bili koristniki tega, ne želimo. Zakon bi se konec koncev lahko imenoval tudi drugače, oziroma bi se moral imenovati zakon o tradicionalni komplementarni in alternativni medicini ali pa alternativnih oblikah zdravljenja. Takšen kot je, že sedajle kot smo poslušali to razpravo, vidimo, da prinaša večjo zmedo, saj so med zdravilskimi sistemi našteti tudi tisti, ki jih pa nekateri, ki so končali tako imenovane medicinske fakultete zahodne medicine uporabljajo. To so tisti, ki se vežejo na tradicionalno kitajsko, indijsko medicino, ki ohranja evropsko tradicijo homeopatije in še kaj takega. V glavnem že osnovni predmet tega zakona je na nek način nejasen in nedorečen, pa zato seveda tudi nesmiseln. To, da je slovensko zdravilstvo porinjeno v neko zelo splošno gospodarsko dejavnost je prav gotovo slabo. Tukaj je treba vendarle spraviti bliže k temu, čemur rečemo humano, ali pa bliže tej medicini, ki jo štejemo za uradno medicino. Še ena stvar, ki me tudi moti je ta, da se slovenskim zdravnikom, se pravi tistim, ki so končali medicino v Ljubljani ali ki jim je to priznano od kod drugod, ali ki bodo končali medicino v Mariboru, ko pride prva generacija ven, da se jim odvzame licenca in postanejo potem, mislim to je pa res surovo, osebe, ki so končale medicinsko fakulteto. To je tako, kot bi meni zaradi tega ker, recimo, zagovarjam tudi uporabo slenga in žargona, ker je to čisto v redu, filozofska fakulteta odvzela licenco profesorja slovenskega jezika. To je neumnost. To je edinstvena rešitev, ki kaže omaloževalen odnos oblasti do univerze. Pa imamo spet nekaj, kar gre s čisto oblastvene pozicije in seveda ta oblast potem lahko regulira čisto vse. To so slabe zadeve. Take rešitve, ki puščajo pa na sredini prostor nas pa potem vodijo v to, da dobimo spet neko ilegalno ali pollegalno skupino nekih podzdravilcev ali kakorkoli bi jim reli, ki bi znali to in ono, pa se jih ne bi dalo nikamor uvrstiti in spet ne bili ne podjetniki, se pravi ne bi šli ne v gospodarsko dejavnost, ne v zdravstveno in bi lahko vsem tistim, ki se zaradi takšnih ali drugačnih razlogov nočejo odločati za tisto kar je uradno, jemali prostor. Spet bi imeli neke nove vrače ali vračarice, ki bi prodajale tale znameniti Menartov recept, ki se glasi takole: Liter črnega vina, vejica rožmarina, dvakrat na dan po tri praške kinina. To je recept. Tisti, ki ste proučevali te zadeve veste čemu služi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Grill.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Kot sem že ob prestavitvi stališča poslanske skupine omenil, je ta predlog zakona dejansko pomemben in prvi korak k temu, da se to neurejeno področje skuša v čim večji meri tudi urediti, da na tem področju zavlada red, predvsem pa, da bodo uporabniki tovrstnih storitev deležni zaščite in pa tudi varnosti pred neodgovornimi in tudi neprofesionalnimi ponudniki tovrstnih storitev. Če bi šli sedaj spremljati ali pa analizirati, kakšne zakone ali pa kakšen zakon bi želeli imeti izvajalci teh storitev, bi verjetno imeli toliko zakonov, kolikor bi bilo izvajalcev, kajti vsak vidi v tem svoj interes oziroma vidi, kje bo na njegovem področju sedaj stvar nekoliko bolj urejena, kar bo njemu prispevalo ali pa mu narekovalo neke določene postopke ali pa tudi spremembe pri delovanju, kljub temu, da bo to peljalo do reda. Nekatere pripombe predgovornikov so bile, lahko rečem, umestne ali pa se da o njih še razpravljati, nekatere so bile zavajajoče, demagoške, in sem prepričan, da bo po današnji obravnavi potem v nadaljevanju oblikovan še kakšen predlog, ki bo potem tudi vnesen v same spremembe. Če se dotaknem samo nekaj takšnih pripomb, za katere smatram, da so neupravičene. Prva je zagotovo ta, kjer nekateri nakazujejo, da je obvezno članstvo v zbornici za vsakega izvajalca. Ta zakon tega eksplicitno ne narekuje in tudi potem v posvetovanju se je izoblikovalo mnenje in stališče, da obvezno članstvo v zbornici ne bo v zakonu določeno. Pomeni, da se bo v zbornico včlanil tisti, ki bo v tem videl interes, svojo zaščito, možnost izobraževanja in uveljavljanje interesov z nekim reprezentativnim organom. Po drugi strani so bile tudi pripombe, da je zbornica nepotrebna. A ko smo imeli številne interesne skupine v razgovorih v poslanski skupini, so pa celo nekateri bili mnenja, da bi moralo biti zbornic celo več, da bi bila vsaka bolj ozko specializirana glede na dejavnost. Zopet vidimo, da so konflikti ali razmišljanja različna. Očitek ali pripomba, da ni narejenih analiz na tem področju. Prepričan sem, da so analize bile narejene, vendar kakršnakoli analiza je bila narejena ali pa bi bila še narejena, nobena ne bi bila popolno. Kajti če je bilo to področje sedaj prepuščeno samemu sebi, pomeni, da je težko razpolagati in tudi pridobiti podatke o vsem tem, ki bi služili za objektivno in tudi realno oceno stanja, pa tudi na podlagi tega pripravo ustreznih predlogov. Očitek, da ta zakon ločuje zdravstvo oziroma tako imenovano komplementarno ali alternativno medicino in uradno, deloma lahko to potrdimo, vendar sam tega tako ne razumem. Kajti v tem zakonu se želi zdravilstvo, v katero spadata tudi komplementarna in alternativna medicina, uokviriti in določiti pravila igre, pa tudi nadzor, ki je potreben za to področje. Danes in tudi v teh dneh je bilo slišati v medijih tudi očitke raznih društev ali predstavnikov zdravilcev iz različnih področjih, ki izražajo nezadovoljstvo do tega zakona in ga ne podpirajo. Če povzamemo katere skupine se pritožujejo. Verjetno, da predvsem tiste, ki jim bo ta zakon narekoval, da bodo svojo dejavnost morale uokvirit v neko področje, ki bo potem tudi bilo regulirano, ki ga bo potem bilo tudi možno nadzirati in pa da bodo tudi pacienti imeli oziroma uporabniki teh storitev neko zaščito v primeru nestrokovnega in neprofesionalnega dela. Tako, da vsaka tovrstna kritika je, v to sem prepričan, posledica nekega subjektivnega gledanja na to, iskanje nekih svojih koristi. Vsak bi želel, da se ne posega v že do sedaj pridobljen status ali položaj ali na trgu ali pa v tej dejavnosti nasploh. Skozi to razpravo in tudi v tem času do naslednje obravnave sem prepričan, kot sem že omenil, se bo poiskalo neke rešitve še do tistih členov, ki bi veljalo, da se jih dodela, spremeni, da bi bil ta zakon čim boljši. Vendar, s tem bom pa tudi zaključil, vsak zakon, ki ga sprejmemo ali v Sloveniji ali v katerikoli drugi državi ni idealen, vedno so potrebne spremembe, ki jih narekuje čas, ki jih narekuje tudi praksa, ki jih narekujejo spremenjene okoliščine in tako bo tudi v nadaljevanju v prihodnjih letih, ta zakon, če ga bomo sprejeli, potreben in tudi deležen tistih sprememb, ki bodo to dejavnost pripeljale v takšno stanje, da bodo zadovoljni v čim večji meri tako zdravilci, predvsem pa uporabniki. Važno pa je predvsem to, da bodo uporabniki tudi imeli možnost zaščite in tudi varnostni. Kot sem že omenil bom ta zakon seveda podprl, kot primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Lep pozdrav še enkrat. Torej, ko smo danes lahko poslušali tole razpravo, je mene razprava prepričala, da govorimo o zelo pomembnem področju. Kaj pa si predstavljamo pod zdravilstvo, je pa bilo danes zelo težko razumeti, kajti skozi razpravo je bilo mogoče slišati toliko različnih izrazov, seveda pa za temi izrazi zelo različno predstavo posameznih razpravljavcev, da se meni podkrepljuje bojazen, da ta zakon tako, kot je pripravljen, bo ne, da bi dosegel tisti cilj, kateremu bi želeli slediti, da uredi to področje, na to področje prinesel še dodatno zmedo. Zakaj govorim na ta način, bom poskušal utemeljiti v nadaljevanju. Ključna dilema, ki se meni tukaj pojavi, je dejstvo, na kakšen način bomo vrednotili pojem vsega dogajanja, ki je izven pojma uradne medicine, kot jo definiramo v Sloveniji. Jaz bom poskušal biti kolikor toliko dosleden v terminologiji. Upam, da jo bom tudi prav uporabil. In če govorim o tem, kako urediti to področje, se mi zdi zelo pomembno, na kakšen način definiramo to polje. Za mene je v izhodišču napačen 2. člen. In glede na to, kako definiramo 2. člen, potem sledimo celotni definiciji in posledično posameznim ureditvam v nadaljevanju zakona. Kajti ključna dilema, ki se meni tukaj pojavlja je, da v 2. členu zapišemo definicijo zdravilstva, torej gre za dejavnost, ki jo opravljajo zdravilci za izboljšanje zdravja in kakovosti življenja uporabnikov storitev. Seveda s tem ne dopuščamo poseganje v polje zdravljenja. Vsaj tako jaz to razumem. In seveda, če ne posegamo v polje zdravljenja, je meni potem razumljivo tudi, na kakšen način pripravljate na Ministrstvu za zdravje predloge zakonov v nadaljevanju, kajti posledica te definicije je tudi Zakon o zdravniški službi, ki popolnoma razmejuje to polje. Kajti v 4. členu govorite, zdravnik ne sme uporabljati zdravilske dejavnosti. Seveda dr. Marušič, jaz se z vami lahko strinjam, da ste, ko ste se vi vpisal na medicinsko fakulteto, ste študiral medicino, ampak jaz bi vam citiral tudi dejstvo, ki prihaja iz vaših zdravniških vrst, ki obravnava različne sisteme medicine, ki obstajajo danes na svetu. In vi veste, da so v svetu različni sistemi. Pri mobilnosti, pri logistiki, ki danes obstaja, seveda pa moramo se v Sloveniji vprašati ali želimo soočati različne sisteme ali obstajamo znotraj enega sistema. To je za mene vprašanje, kajti če bi živel na Kitajskem, dr. Marušič, mogoče bi študiral drugačno medicino. Ampak ali bi za to bil manjši strokovnjak? Ali bi zato imel metode zdravljenja, ki jih mogoče danes ne bi mogel dopolnjevati z znanjem, ki ga dobite s sprejeto diplomo recimo Medicinske fakultete v Ljubljani in jo potem lahko nadgrajujete? To je točno sedaj to temeljno vprašanje. Jaz govorim kot laik, ampak kot nekdo, ki bom jutru z vsem svojim vedenjem lahko izbiral, če bom dobil ustrezne informacije, ustrezno obliko zdravljenja. Mene preseneča tako trd pristop, jaz sem tudi danes tako slišal od različnih razpravljavcev, da je smiselno, da posežemo na takšen trd način. Jaz bom citiral tudi mnenje, ki ga je sprejel Zdravstveni svet Ministrstva za zdravje leta 1998. Tudi ta izjava je zelo zanimiva, ki govori o tem, jaz ne bom vse citiral, govori o neurejenosti tega stanja in v tem delu izjave lahko zasledimo tudi naslednje: "Država mora preprečiti," ne uskladiti, urediti, regulirati, kakorkoli, "država mora preprečiti delovanje samozvanih zdravilcev, šarlatanov." Seveda tukaj se pa sedaj spuščam v diskusijo z vami, gospod državni sekretar, ali je zdravilstvo utemeljen izraz, ki ga vi tukaj uporabljate. Kajti, skozi utemeljitev tega izraza lahko skozi slovar slovenskega jezika pridemo tudi do utemeljitve, da je pač zdravilec nekdo, ki opravlja za osebo, ki zdravi, vendar nima ustrezne poklicne izobrazbe. To pomeni, da že z imenom predlagatelji nekako nakazujete, da gre za nekaj manj vrednega, tisto kar je potrebno preprečiti po mnenju zdravstvenega sveta. In ko se tukaj vprašam zakaj takšno stališče, kajti imamo situacijo, ko reguliramo odnose med nekom, ki išče zdravstveno storitev, to smo pacienti, uporabniki in nekoga, ki ponuja to zdravstveno storitev. Sprašujem se s strani uporabnika, kaj želim dobiti? Dobiti želim celovito ponudbo, torej najboljšo možno ponudbo za reševanje določenega mojega problema, ali govorim o zdravljenju, ali govorim o diagnostiki, ali govorim o rehabilitaciji. Torej, pokrijemo čim širši spekter. In seveda ko tukaj preberem tudi tole zadevo, da govorimo naraščajoči popularnosti različnih zdravilskih praks podlegajo ne samo lahkoverni naivneži, ampak vse bolj tudi inteligentni in izobraženi ljudje. Torej, mnenje zdravstvenega sveta, torej ne samo naivneži, tudi izobraženi ljudje. Včeraj sem bil na enem zanimivem dogodku. Šlo je za predavanje Terapevtsko postenje, gre za medicinsko utemeljenost prehranskega razstrupljanja, predava dr. Andreas Buchinger, doktor medicine internist, je vodja medicinskega programa terapevtskega oddelka na Kliniki Dr. Otto Buchinger v Bad Pyrmont v Nemčiji. Poglejte zanimivost! Tam sva se znašla, moja malenkost, pa tudi ugleden evropski poslanec, gospod Peterle, nekdo, ki v Evropskem parlamentu organizira zelo široko podporo United Against Cancer, in ne mi reči, kako naivni so ljudje, ki so prišli v to dvorano, ki je bila polna, ki so lahko poslušali predavanje nekoga, ki ima v izhodišču medicinsko izobrazbo, torej, doktor medicine internist. Ampak predava o medicinski utemeljenosti prehranskega razstrupljanja. In seveda zdaj vas vprašam, predlagatelje, peti odstavek Zakona o zdravniški službi pravi: "Zdravnik ne sme opravljati zdravilske dejavnosti." To pomeni, da vsi ljudje, ki so včeraj tja prišli, dovolimo si naivneže, dovolimo si tudi ljudi, ki so zavedeni, pa imajo nekaj soli v glavi, torej pravzaprav niso upravičeni, da bi imeli doma takšnega strokovnjaka. Kajti nekdo, ki bo imel izobrazbo in diplomo medicinske fakultete, ne bo mogel nadgraditi svojega znanja z nečim, kar je mogoče že utemeljeno. In ta klinika v Nemčiji obstaja od leta 1920. Seveda, tu so zdaj te dileme, gospod državni sekretar, ko govorite o tem, da je utemeljenost ločnice med uradno medicino in popolnoma odprtim poljem, pri čemer govorim o tem, da v svetu lahko najdemo različne zdravstvene sisteme. Glejte, jaz ne verjamem, da 4. člen ustrezno zapisuje to, kar želite pokriti s tem zakonom. In ne verjamem, da boste z ustanovitvijo zbornice, ki mora biti ustanovljena v treh mesecih, pokrili to, česar ministrstvo do zdaj ni naredilo, torej, analize in ocene stanja na tem področju. Kako boste ustanovili zbornico? Kako boste ustanovili zbornico, če niste bili sposobni urediti inventure na tem področju? Kako? Kdo se bo prepoznal v okviru določil tega zakona ali kdo se ne bo prepoznal v okviru tega zakona, kjer v 4. členu govorite o tem, da pri zdravilskih sistemih govorite o tradicionalnem kitajskem zdravilstvu, ajurvedi, homeopatiji in drugih zdravilstvih, in na osnovi tega potem izpeljujete tudi zdravilske metode. Kako? Ali bo ta zbornica legitimna? Ali se bodo prepoznali vsi? In če te evidence zdaj na ministrstvu nimate, kajti vi skličete ustanovitveni sestanek te zbornice, se sprašujem o lahkovernosti tistih, ki danes mislijo, da bo ustanovitev te zbornice zelo enostavna in da boste že naredili vse potrebno za to, da do te zbornice pridemo. Seveda komentiral bi tudi mnenje izvajalca teh storitev, ki so govorili, da seveda v javni razpravi niso mogli celovito sodelovati oziroma da določene vsebine, ki jih pokriva ta zakon v okviru delovne skupine sploh niso bile na mizi. Torej, mi imamo uradne zapise teh oblik združenj, ki govorijo o tem, da določene rešitve, ki so danes ključne za zakon, sploh niso bile na mizi in niso bile predmet razprav. In seveda tukaj je pri meni temeljno izhodišče, ki je po mojem vedenju zgrešeno. Če, gospod minister, gre za zaščito denarja v sistemu zdravstvene blagajne in to namenjate striktno samo za obstoječi zdravstveni sistem v okviru uradne medicine, potem je treba to povedati. Jaz lahko razumem, da je tudi to argument, da seveda imate mošnjo, ki je težka, kolikor je težka in seveda tisti, ki so danes plačani iz vsega sistema, z vsemi argumenti prizadevajo za to, da ni nobenih možnih delitev te vreče. Jaz tudi to lahko razumem. Ampak vi kot ministrstvo se morate seveda prioritetno postaviti na stališče v bran naslednje trditve. Torej, da je pravica do zdravja in do zdravstvenega zavarovanja temeljna človekova pravica, torej, gre za posameznika, ki mu sistem služi samo za to, da uresničuje to temeljno pravico. In ta temeljna pravica mora biti združba vsega vedenja, ki danes na polju zdravstvenih znanj, različnih sistemov eksistira in tukaj je vaša vloga, da to regulirate. In jaz mislim, da to v tem zakonu regulirate slabo. In, ker veste, da to regulirate slabo, brigo prenesete na zbornico. Zbornica, ki bo zdaj pa naenkrat uredila, evidentirala, se popisala, v trenutku ne bo več mazaštva, se je pokesala in uredila te zadeve, namesto vas. Jaz mislim, da gojite iluzije in seveda na drugi strani doživljate okope. Kako je danes razumeti zapisano izjavo v Delu, da bodo tisti, ki izvajajo, ponujajo te storitve, šli v ilegalo. Ni možna rešitev v treh mesecih. In seveda jaz ne morem deliti iluzije, ki jo danes tukaj v bran tej iluziji govorijo poslanci vladajoče koalicije, da bodo s spremembami, ki jih bomo uvedli tako in tako uredili vsebino tega zakona. Praksa kaže drugače. Jaz ne pričakujem, razen po mnenju Zakonodajno-pravne službe, če bo treba kaj urejati s pravnega vidika, kakršnekoli konceptualne, vsebinske spremembe s strani vladajoče koalicije. In vse pripombe, ki jih mi danes tukaj dajemo, vsa zainteresirana javnost, ki o tem govori, seveda ne bodo uslišane. Kajti, če bi bile uslišane, potem bi bil zakon pripravljen v drugačni vsebini. In seveda tukaj je sedaj moja dilema, ki je ključna v izhodišču. Ali dovolimo temu sistemu, da prihaja tudi na polje zdravljenja? Zakon je napisan tako, da ne. In naslednji zakoni, ki bodo sledili in ki jih ministrstvo pripravlja, to samo potrjujejo. In seveda, če bo tukaj v tej točki možno narediti drugačen pristop, potem bo vsebina tega zakona tudi popolnoma drugačna. Jaz ne bom ponavljal tega, da gremo kot unicum nasproti recimo smernicam Svetovne zdravstvene organizacije, resolucijam Evropske unije, ki govori o tem, da naredimo napor in akcpetirajmo po čim širši strokovni razpravi vse to, kar se še ponuja v zaščito tistega, ki te storitve uporablja, zato da uredimo bolj pregleden in reguliran in razumljiv in v praksi uresničljiv sistem. Jaz bi na koncu komentiral še samo na eno dejstvo, ki je za mene zelo čudno in bo zelo zanimivo slišati, na kakšen način bomo to uspeli razlagati recimo v mednarodni javnosti. Tradicionalna kitajska medicina, jaz mislim, da mi boste tukaj pritegnili, da je več stoletij uradno nekako sprejet ta termin in ta termin se je uspel uveljaviti tudi s strani Svetovne zdravstvene organizacije, torej gre za tradicionalno kitajsko medicino. Poglejte, kaj smo mi pripravljeni narediti, da v zakon zapišemo, razen, če ne mislimo popolnoma nekaj drugega, da gre za tradicionalno kitajsko zdravilstvo. Seveda, jaz bi rad slišal nekoga v Sloveniji, ki bo milijardi in tristo milijonov Kitajcem razlagal, da pa je za nas zdravilstvo isto kot tradicionalna kitajska medicina, ali bo šlo za to, da ne vemo o čem govorimo, ali pa bomo razlagali, kako mi unikatno razumemo to kar oni to počnejo v okviru svojega zdravstvenega sistema, ki je drugačen od našega, recimo že stoletja in stoletja. In na koncu bi samo končal s tem. Zdravniki danes položite tako imenovano zaobljubo, Hipokratovo prisego. Ta Hipokratova prisega ima dolgo brado, saj je Hipokrat živel od leta 462 do 377 p.n.š. Jaz mislim, da takrat ni bilo znanstveno utemeljene medicine, ampak šlo je za vrednoto. In skozi razvoj lahko ugotovite, da se je zgodilo marsikaj in razumevanje te Hipokratove prisege, dovoljujem si to oceniti kot laik, pomeni vsa delovanja za to, da se pomaga nekomu, da se ohranja, krepi zdravje ali da se to zdravje ponovno dosega. In zato, gospod državni sekretar, kolegice in kolegi, ne verjamem, ob vseh teh dilemah, da je to besedilo zakona možno nadgraditi tako z amandmaji, da bomo lahko odgovorili na to dilemo. Če na te dileme ne moremo odgovoriti, potem s potrditvijo tega zakona danes v tem parlamentu rečemo, to ni dilema, pristajamo na to, da je ločnica ostra in hkrati široki slovenski javnosti sporočamo, da tisti, ki bo na trgu iskal najboljše možne rešitve za krepitev, ohranjanje in za doseganje svojega zdravja, ne bo mogel to dosegati na korekten način. Tukaj se mi zdi ključna dilema. Seveda boste pa rekli "out of pocket" torej plačaj iz svojega žepa tisto, kar bo ločeno iz uradne medicine. In samo to kar to velja danes, da bi naredili korak zbližanja, temu danes še vedno ne bo mogoče. Zato tudi postavljate vso to vsebino na temelj gospodarske dejavnosti. Jaz še vedno predlagam, kolegice in kolegi, da zavrnitev tega zakona bi pomenila ponovno pretehtanje teh argumentov, možnost postavitev izhodišč, ciljev tega zakona na drugačno osnovo in potem možnost sprejeti zakon, ki bo to področje dejansko uredil. V drugačnem primeru z najboljšimi željami mislim, da tega cilja ne bo moč doseči. Hvala lepa.
S tem je seznam prijavljenih razpravljavcev izčrpan. Besedo dajem še predlagatelju. Izvolite gospod državni sekretar.
Hvala, gospod podpredsednik. Ker sem bil skoraj da izzvan, bi samo na kratko repliciral in še nekaj dodal. Ja, res je. Ko sem zaključil medicinsko fakulteto, sem pridobil diplomo in priznano sem imel znanje za delovanje na področju medicine v prejšnji državi, v Jugoslaviji. V kolikor bi želel to dejavnost opravljati kje drugje, bi moral iti po uradnih postopkih. Sem prepričan, da so vam poznani kot, predsednik odbora za zdravstvo, regulativa pač. V evropskem prostoru je doseženo prepoznavanje in z vstopom Slovenije v Evropsko unijo se mi je razširil prostor delovanja, se pa opravičujem, ker ne vem, če bi smel početi to dejavnost tudi na Kitajskem. Tja moje ambicije niso segle. Bi se pač moral pozanimati, vendar so verjetno Kitajska in druge države pač postavile določeno regulativo zahtevanih znanj, da lahko zdravnik opravlja to njihovo dejavnost tudi v njihovi državi. Tako pač države urejujejo. Po razpadu Jugoslavije, morajo tisti zdravniki, ki so kasneje pridobili znanje na medicinski fakulteti, iskati določen postopek, da smejo to početi v slovenskem zdravstvenem sistemu oziroma kasneje tudi v evropskem prostoru. Evropska unija se je zavedala, kako pomemben je poklic zdravnika, zdravnice, zobozdravnika, zobozdravnice in postavila tudi regulative, medsebojno prepoznavanje. In se zavedala kako pomembna je medicina, ki pa je odprta veda in tu se razlikujemo v pogledih. Medicina je dejansko nastajala preko nekih izkustvenih znanj v preteklosti, govoriva stoletja, pa ne bom šel na področje drugih pripoznanih strokovnjakov, Galileja in podobnih, ki so orali ledino na tem področju, ampak dejansko ne na zdravstvu, ampak na drugem. Ampak dejansko izkustveno se je dopolnjevala in je postala znanstvena veda in metodo vgradi v svoj sistem kadar je preverljiva in ponovljiva in izboljša zdravje. Tudi v Sloveniji imamo izdelan postopek. In ko je taka metoda pripoznana, je uvrščena tudi tja, kamor ste vi želeli, torej v košarico pravic iz obveznega ali pa tudi prostovoljno zdravstveno zavarovanje v celotno pravico iz zdravstvenega naslova. In tako nedolgo tega je akupunktura pripoznana, hipnoterapija, ki ste jo prej omenjali in še nekatere druge, ki jih lahko predlagali katerikoli državljani in državljanke te države, šla skozi protokol, bila pripoznana kot metoda zdravljenja in je bila umeščena. In tu smo odprti. Kadarkoli se bo to zgodilo bo lahko tudi umeščena v zdravstveni sistem. S postavitvijo tega zakona pa postavljamo področje zdravilstva. In tu se nekoliko razlikujemo v pogledih. Mi mislimo, da s prehodnih obdobjem, dokler se zdravilska zbornica ne bo vzpostavila, bo ministrstvo s svojimi aktivnostmi, s podzakonskim aktom dopustilo, da se bo postavil seznam zdravilskih metod in sistemov. Odprto, torej s pomočjo njihovih pristopov, vedenja, znanja in podobnega, bodo postavili seznam tistih zdravilskih sistemov, metod, ki se bodo lahko uporabljale na področju zdravilstva. V kolikor bo ena od teh metod dokazano izboljševala zdravljene in bo lahko šla skozi prepuščene metode pripoznavanja tehnologij v slovenskem, pa verjetno tudi v evropskem prostoru, bo potem šla prek ustreznega protokola in bo umeščena v zdravstveni sistem v Sloveniji, ki ga koordinirajo zdravniki in zdravnice, zobozdravniki in zobozdravnice in potem vključena v ta sistem. Zakon o zdravniški službi pa to urejuje na ta način, kot tudi do sedaj, da seveda zdravniki in zdravnice morajo delovati v skladu z doktrino. V kolikor ne delujejo v skladu z doktrino oziroma se poslužujejo tistih metod, ki niso pripoznane kot metode, ki so veljavne na področju medicine, seveda so ob licenco, ostanejo diplomirani oziroma doktorji medicine in seveda lahko delujejo tudi na drugih področjih oziroma lahko delujejo na področju zdravilstva, v kolikor bodo tam pridobili ustrezna znanja, vedenja in potem delovali kot zdravilci, ali pa bodo delovali v zdravstvenem sistemu na drugih pozicijah, ki jih ponuja ta sistem. Skratka, težko bi govoril, da postavljamo tako ločnico, da ni možnega prehoda - je, ampak mora sodelovati določena pravila. Lahko da bodo na področju zdravilstva ti principi določanja zelo odprti, da bo praktično vsaka metoda zdravilstva v svetu v Sloveniji pripoznana kot taka in bo umeščena preko podzakonskega akta in kasneje v zdravilski zbornici kot taka, da jo bodo lahko izvajali in se bo izvajala na tem področju. Skratka, želeli smo ohraniti sedanjo postavitev zdravstvenega sistema v Sloveniji, kjer vemo, kdo je nosilec dejavnosti, in na drugi strani postaviti področje zdravilstva, ki se bo verjetno v času dopolnjeval z vsemi zdravilskimi sistemi, metodami, ki so prepoznani, v kolikor pa bodo nekatere prepoznane kot veljavne metode zdravljenja po principih, ki veljajo na področju medicine, se jih bo lahko umeščalo v sistem kot tudi do sedaj. Toliko zaenkrat. Hvala.
Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika zbora še kdo razpravljati? Prijava teče. Besedo ima gospod mag. Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo.
Pet minut.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, kolegi, predlagatelji! Seveda smo pred zanimivo temo, najbolj enostavno je neko področje tudi napasti pa skritizirati. In temu področju se brez dvoma da veliko očitati, vendar na eni strani jaz ocenjujem kot pozitivno in pogumno, da smo se tega področja vsi skupaj, ki v Sloveniji je, obstaja, enkrat lotili in brez dvoma bomo na koncu te razprave, ne glede na izid glasovanja, o tem vedeli vsi nekaj več in pa imeli neko možnost, v katero smer iskati boljše in dobre rešitve. Ko sem začel študij veterinarske medicine je bilo tam eno od osnovnih načel, so rekli: "Primuni non nocere". To se pravi, najprej ne škodovati. Seveda, v Sloveniji bi lahko zabeležili tudi nekaj primerov tistih, ki so nekje na koncu neuspešnih terapij, takšnih ali drugačnih, prišli do tega, da jim to zdravljenje ni koristilo, vendar od nas, ne politikov, od strani vseh državljanov, ki postavljamo zdravje kot vrednoto čisto na mestu na vrhu vrednostne lestvice, je naprej to, da pri sebi naredimo razmislek, komu in v kakšne roke bomo to zdravje dali na tak in drugačen način. Ta neka vzporedna, pa ne medicina, če lahko rečemo, zdravilstvo, kljub temu da se mi zdi, da bi izraz lahko bil tudi drugačen, izkorišča neke slabosti in neke težave, ki jih očitno ima v tej državi - in ne samo v tej državi, še marsikje tudi - aktualna medicina in aktualno zdravstvo. Seveda, njim v prid gre pa ena velika trditev, ki pravi, da rečem po naše, "zdravnik zdravi, narava pozdravi". Seveda ta človeški organizem ima fantastično možnost avtoregeneracije in tudi samoozdravljenja in marsikaj, česar uradna medicina ne pozdravi ali pa ni imela možnost pozdravi, se pripiše kot pozitiven rezultat tudi zdravilstvu. Znan je tisti razmislek, da prehlad zdravimo s pomočjo zdravnika en teden, če si ga pa zdravimo sami ali pa, če bi rekli, da smo sami svoj zdravilec, pa ta zadeva traja sedem dni. Rezultat na koncu je v obeh primerih enak. Kljub vsemu pa mislim, da bi bilo potrebno področje do neke mere urediti. Če bi me seveda pred 10-imi leti vprašali na to temo, takrat bi samo zamahnil z roko in rekel, kaj mi bo to. Danes pa moram reči, da sem se v življenju srečal z ljudmi, za katere sem prepričan, da jim je zdravilstvo na takšen ali drugačen način pomagalo. Če ne drugega, dali so jim vsaj moralno, psihično oporo, vzeli so si zdravilci čas za njih, bili so naročeni, plačali so svojo storitev, zdravilec je imel neskončno dobre volje, neskončno časa, tudi večkrat jih je bil pripravljen ponovno naročiti. Seveda velika večina od njih, ne pa vsi, so jim bili to pripravljeni to tudi zaračunati. Pozitivne izkušnje imam predvsem s tistimi in poznam jih kar nekaj, ki za svoje delo in pa dejavnost ne vzamejo niti evra, niti stotina, ljudem pa v trenutkih stiske in pa težave brez dvoma nudijo pomoč in pa oporo. In če bomo v tej smeri našli rešitev, potem smo naredili brez dvoma nekaj dobrega. Je pa vedno in vsakič taka razprava en velik rumen karton, tudi v prvi vrsti, ker smo v Sloveniji, za slovensko zdravstvo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Pa razmislimo, da odpremo prostor in pa se pogovorimo, kaj narediti in kaj dati ljudem, da bodo s tistim uradnim zdravstvom bolj zadovoljni, da bo imelo za njih več časa, več pozornosti in več skrbi, potem bomo pa mogoče zdravilstvu, ki ga pa moramo seveda tudi urediti - in temu pa namenjam pohvalo, da ste se tega lotili - zdravilstvu namenjali manj časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je čez pol ure. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.35.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svoje glasovalne naprave. Nadaljujemo prekinjeno 7. točko dnevnega reda - to je z druga obravnava predloga zakona o priložnostnih kovancih. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju Poslanske skupine SNS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 10, proti 38. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine SNS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 15, proti 41. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju Poslanske skupine SNS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 10, proti 44. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o četrtem amandmaju Poslanske skupine SNS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 15, proti 42. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SNS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 11, proti 42. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bi sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 1. junija 2007, po končanih glasovanjih. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu - po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 3. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti so glasovali 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. V zvezi s prekinjeno 4. točko dnevnega reda vas obveščam, da bo zbor v skladu s 139. členom Poslovnika zbora, glasovanje o Predlogu zakona o varstvu potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami opravil jutri, v četrtek 31. maja 2007, v okviru glasovanj. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o zdravilstvu. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o zdravilstvu - prva obravnava - je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 25. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen Odboru za zdravstvo kot matičnemu delovnemu telesu v drugo obravnavo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Ustavnem sodišču. Državni zbor je v torek, 29. maja 2007, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati. Ker je zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen, je Vlada predložila uskladitveni amandma, ki ste ga prejeli na klopi. V zvezi z usklajenostjo zakona dajem na podlagi 140. člena poslovnika zbora besedo predstavniku Vlade. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada predlaga uskladitveni amandma pretežno tehnične narave, ki se nanaša na 30. člen predloga zakona, ki je bil v obravnavi na matičnem delovnem telesu spremenjen. Popraviti je namreč treba uvodno besedilo 30. člena, ki se mora nanašati na tri člene in ne na dva člena, ter napačno sklicevanje v drugem odstavku 55.c člena predloga zakona. Napovedno besedilo 30. člena Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Ustavnem sodišču se spremeni tako, da se glasi: "Za 55. členom se dodajo novi 55.a, 55.b in 55.c člen, ki se glasijo: ..." V drugem odstavku 55.c člena pa se besedilo 55.a člena nadomesti z besedilom 55.b člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo poslanke in poslanci? Prijava teče, pet minut razprave na posameznika. Gospod Anton Kokalj, imate besedo.
Gospod predsednik, lahko razpravljam o obrazložitvi glasu glede zakona ali samo o amandmaju? Samo o amandmaju [[...]]
Oprostite, samo o amandmaju.
Bom potem obrazložil glas. Hvala, se odpovedujem.
Besedo ima gospod Samo Bevk. [[Ne.]] Želi še kdo razpravljati? Če ne, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 30. členu. Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Prijava za stališča poslanskih skupin teče. Gospod Anton Kokalj, imate besedo.
V imenu poslanske ne bi, bi potem v svojem imenu. Hvala.
Hvala lepa za izčrpen komentar. Gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo. Bom pa jaz torej v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov povedala naše stališče. Mi bomo ta zakon podprli, čeprav moram poudariti, da nismo v celoti z njim zadovoljni. Menimo pa, da bo vendarle v določeni meri popravil slabosti, ki so sedaj bremenile zaradi neprimernega zakona predvsem Ustavno sodišče samo neposredno. Menimo oziroma bojimo se, da je bil vendarle ta zakon premalo preučen, tako strokovno kot morda tudi premalo pretehtan, in ne docela in v popolnosti dograjen tako, kot bi to bilo treba. Bojimo se tudi, da bo zaradi teh sprememb, čeprav je bil namen drugačen, toliko več in toliko prej se število naših državljanov, ki se bodo napotili na Evropsko sodišče za človekove pravice v Strasbourg, povečalo. Namreč, nisem prepričala, da je docela ta sprememba zakona v skladu s protokolom številka 14 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, čeprav ta protokol zaenkrat še ni bil ratificiran s strani Ruske federacije, ta ratifikacija je zaenkrat obljubljena, in torej ta protokol še ni stopil v veljavo, vendar pa je bil njegov namen ta, da bi že v državah članicah Sveta Evrope poiskali ustrezna zdravila za to, da se omeji število tožb na Evropsko sodišče za človekove pravice s strani državljanov članic držav Sveta Evrope. Torej bojim se, da ta zakon ne bo prinesel tistih ciljev in smotrov, ki smo jih želeli s tem doseči. Ampak vendarle, naša poslanska skupina ga bo podprla. Hvala.
Hvala gospa Lavtižar - v imenu Poslanske skupine SD. Odpiram ponovno prijavo. Gospod dr. Marko Pavliha, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam bom zakon podprl. Ponovno pa opozarjam, da gre za zdravljenje resnega zobobola z aspirinom namesto s korenitim posegom v obolelo dlesen, torej v spremembo ustave Na to opozarja sam predsednik Ustavnega sodišča, na to opozarjajo številni strokovnjaki. Gre pa za naslednja področja. Prvič, treba bi bilo ukiniti nekaj pristojnosti samega sodišča, ki dobesedno vpijejo v nebo in jih druge države ne poznajo, na primer odločanje o sporih v pristojnostmi med lokalnimi skupnostmi in državnimi organi, ali med samimi lokalnimi skupnostmi, ali pa med sodišči in državnimi organi. Drugič, Ustavno sodišče bi moralo imeti več diskrecije pri presojanju, ali naj določeno ustavno pobudo ali ustavno pritožbo vzame v obravnavo. Tretjič, kar je tudi zelo pomembno, predpisati bi morali dvotretjinsko večino za spremembe tovrstnega zakona in tudi za sprejemanje drugih zakonov, ki dajejo Ustavnemu sodišču dodatne pristojnosti. Naj omenim, recimo, samo zakon o lokalni samoupravi. Prav tako menim, da bi bilo treba spremeniti dosedanji način imenovanja oziroma volitve ustavnih sodnikov, ki je precej sporen in precej enkraten v primerjavi z drugimi državami. Razmisliti pa bi veljalo tudi, ali je obstoječe število ustavnih sodnikov odgovarjajoče in seveda ali je tudi mandat, ki je predpisan, odgovarjajoč. Kot rečeno, zakon bom podprl, ker gre za korak naprej. Upam in verjamem, da bo prispeval k zmanjšanju sodnih zaostankov na tem, lahko rečemo, četrtem vrhu oblasti. Ampak ponovno pozivam in prosim ministra, da razmisli o tem, kar sem mu sugeriral že med splošno obravnavo, da organiziramo mednarodni posvet, kjer se pogovorimo počasi in preudarjeno o morebitnih ustavnih spremembah. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Sam predloga zakona ne bom podprl, in sicer zaradi tega, ker sem prepričan, da zakon, kot je predlagan, omejuje dostop do Ustavnega sodišča, do ustavne presoje in do ustavne kategorizacije ljudem, ali če hočete, v narekovajih, "navadnim ljudem, navadnim državljanom Republike Slovenije". Zato bom odločno nasprotoval zakonu, kot je predlagan. Hvala.
Besedo ima Anton Kokalj.
Hvala lepa. Čeprav podpiram intenco zakona in ključne vsebinske predloge, pa vendar glede na vložen amandma in razpravo k temu amandmaju in tudi na sklep odbora, ki amandmaja ni podprl, moram obrazložiti svoj glas, da zakona ne morem podpreti, ker menim, da zakon oži možnosti reševanja problemov nezakonitosti in neustavnosti delovanja na lokalnem nivoju; ker v 24. členu določa rok za vložitev pobude, zaradi česar bo pobudnikom dejansko bistveno omejena možnost sprožitve postopka za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti. Če bi bili pa vlagatelji zahteve, kot je bilo predlagano z amandmajem, tretjina svetnikov, potem ne bi bili vezani na rok in bi se lahko problem reševal tudi po izteku enega leta, kar pomeni po moji presoji, da zakon v bistvu v zvezi s problematiko neustavnosti in nezakonitosti dela na lokalnem nivoju, ki se vedno bolj pojavlja kot problematična, situacijo poslabšuje in zmanjšuje pravno varnost. Menim, da Ustavnemu sodišču ni treba v prvi vrsti reševati prevelikih pripadov, ampak predvsem zagotavljati večjo pravno varnost tam, kjer se ta pojavlja. Dosedanja praksa je pokazala, da je bilo ravno med splošnimi akti lokalnih skupnosti največkrat kršena ustavnost in zakonitost. Zato zakona ne morem podpreti.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovalo je 68 poslank in poslancev, za 58, proti 3. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 5. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in delu tujcev. Državni zbor je v torek, 29. maja 2007, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovalo je 64 poslank in poslancev, za 57, proti 1. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 6. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o subvencioniranju študentske prehrane. Državni zbor je v torek, 29. maja 2007, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prijava teče. Stališča poslanskih skupin. Se odpovedujete. Nihče drug ni prijavljen. Ponovim prijavo. Prijava teče. Gospod mag. Drobnič, imate besedo v imenu poslanske skupine. Ne, v lastnem imenu. Hvala.
Hvala lepa za besedo. Rad bi obrazložil svoj glas v zvezi s sprejemanjem tega zakona. Vesel bom, če bo zakon prispeval k temu, da bo pravzaprav tudi prispeval k boljši uspešnosti študija. To vemo, da lahko študentska prehrana vpliva na zdravje mladega rodu in tudi na uspešnost študija. Vesel bom tudi, če se bo uredila študentska prehrana predvsem na univerzah in fakultetah, ne pa tako, kot je do sedaj, da študentje uživajo hrano po gostilnah in tako naprej. Vesel bom tudi, če bomo preprečili razne zaslužke posrednikov, tisto, kar se je mnogokrat govorilo. Vesel bom tudi in zlasti, če bo lahko do te študentske prehrane upravičenih več študentov, kot je sedaj, namreč podatki izkazujejo 25% koriščenje. Vesel bom, če bodo imeli zlasti koristi do tega tisti študentje iz dohodkovno nizkih družin, in seveda bom vesel, če bo urejeno elektronsko poslovanje, o katerem smo govorili, pred letom 2010, namreč za to je potrebno mnogo manj časa. Mi kot Državni zbor se moramo vesti odgovorno do mlade generacije, ta je naša prihodnost in zato vsekakor ni možno prelagati odgovornosti na neko drugo organizacijo. V zvezi s tem sem vložil amandmaje - niso bili sprejeti. Kolikor se bo tisto uresničilo, kar sem prej povedal, potem bo dobro, sicer pa bo to izgubljena priložnost.
Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 28. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Na svidenje.