Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, gospe in gospodje, lep pozdrav! Začenjam nadaljevanje 5. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Jožef Horvat, mag. Andrej Šircelj, Janja Sluga od 14.30 dalje, Ferenc Horváth, mag. Andrej Rajh od 10.00 do 12.30, Matjaž Nemec do 13. ure, Jelka Godec, Nada Brinovšek in Anja Bah Žibert. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG DEKLARACIJE O USMERITVAH ZA DELOVANJE REPUBLIKE SLOVENIJE V INSTITUCIJAH EVROPSKE UNIJE V OBDOBJU JANUAR 2019–JUNIJ 2020. Predlog deklaracije je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije dajem besedo predsedniku Vlade gospodu Marjanu Šarcu za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, gospod predsednik.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Dovolite mi, da najprej vsem poslankam, vsem strokovnim sodelavkam, vsem zaposlenim v Državnem zboru in vsem državljankam Republike Slovenije iskreno čestitam ob njihovem oziroma vašem prazniku. Včasih vam ne znamo pokazati, kako vas cenimo, pa naj bo to vsaj danes. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani gospe in gospodje! V letu, ko obeležujemo 15 let članstva Slovenije v Evropski uniji, je Vlada že dvanajstič po vrsti pripravila Predlog deklaracije o usmeritvah Slovenije za delovanje v institucijah Evropske unije. Tudi tokratna deklaracija nastaja v času, ko je Evropa soočena z velikimi izzivi, na videz manj oprijemljivimi kot pred leti v času ekonomske in kasneje migracijske krize, a vendar nič manj pomembnimi, morda celo še bolj. Današnje izzive v Evropi bistveno bolj kot prej opredeljujejo velike spremembe v svetu, od hitrega spreminjanja geopolitičnega ravnotežja sil in s tem povezanih varnostnih vprašanj, spodkopavanja multilateralizma, množičnih migracij do vse opaznejših posledic podnebnih sprememb in tehnološke prodornosti novih globalnih akterjev. Ti zunanji pojavi, ki se jih premalo zavedamo, terjajo hiter in enoten odziv Evropske unije, saj jim še tako velike države članice same niso kos. Vendar tovrstnega odziva prepogosto ni. Bodimo odkriti, Uniji manjka odločnosti, medsebojnega zaupanja in spoštovanja dogovorjenega, volje za kompromisne odločitve v skupno dobro. Predvsem pa manjka zavedanja, da živimo v enem od najbolj mirnih, razvitih in človeku prijaznih delov tega planeta, kjer so priznane vrednote, demokracija, človekove pravice, pravna država ter solidarnost, pa čeprav so te, žal, vedno bolj predmet različnih razlag, kar na krilih populizma in nacionalizma vodi v fragmentacijo evropskega prostora. Želim verjeti, da smo se iz preteklih kriz kaj naučili. Lekcija brexita, bolečega in za mnoge nerazumnega izstopanja Združenega kraljestva iz Evropske unije, je res okrepila enotnost sedemindvajseterice držav, ki se ponovno bolj zavedamo pomena in prihodnosti Evropske unije. Pa vendar se pred letošnjimi evropskimi volitvami ne moremo znebiti občutka, da lahko večjo moč dobijo tisti, ki želijo manj Evrope. Lažni preroki, ki ne stremijo k boljši in varnejši Evropi, ki ne želijo napredka, tesnejšega sodelovanja in mobilnosti mladih širom Evrope, ampak nas iz lastnih kratkovidnih interesov želijo vrniti v nemirne čase prejšnjega stoletja. Brexit je ena takšnih stvari. Spoštovani! V okviru že nekaj let trajajoče razprave o prihodnosti Evropske unije so bila v lanskem letu širom Evrope organizirana številna posvetovanja z državljani tudi pri nas. Posvetovanja, s katerimi bomo nadaljevali tudi v tem letu, so pokazala, da je podpora evropskemu projektu ne glede na vse krize in pomanjkljivosti trdna. To nas opogumlja in kot voditelje zavezuje, da iščemo skupne evropske rešitve za prihodnje izzive. Deklaracija pred vami torej ne nastaja kot izoliran dokument. Naslanja se tudi na strateške dokumente in usmeritve naše države. Izpostavlja štiri temeljne cilje za delovanje Slovenije v Evropski uniji v obdobju do sredine leta 2020. Prvič, varnejšo Evropo in Slovenijo. Drugič, uspešno gospodarstvo in trajnostno skrb za okolje. Tretjič, okrepljeno socialno razsežnost prihodnje Evropske unije. Četrtič, močnejšo Evropsko unijo na svetovnem prizorišču. Varnostna dimenzija zadeva številna področja življenja. Z mnogimi varnostnimi izzivi se soočamo že dlje časa, vse pogostejši pa so kibernetski in informacijski napadi ter lažne novice, ki imajo vpliv na kritično infrastrukturo, na stališča družbe in na naše razmišljanje ter lahko vplivajo na poslabšanje nacionalne varnosti. Zato si bo Slovenija še naprej prizadevala za krepitev vseh oblik in vrst nacionalnih in evropskih zmogljivosti pri zagotavljanju heterogenih varnostnih groženj in tveganj, s posebnim poudarkom na zagotavljanju kibernetske oziroma informacijske varnosti. Bistveni cilj za ohranitev unije mobilnosti, kakršne si želijo državljani, je tudi vrnitev k polnemu delovanju šengenskega območja brez nadzora na notranjih mejah. Okrepiti je treba varovanje zunanje meje EU, boj proti tihotapcem in trgovcem z ljudmi ter vzpostaviti učinkovit sistem vračanja in takšen azilni sistem, ki bo deloval tudi v času kriznih situacij. Še naprej si bomo prizadevali za skupen odziv in politike Unije za učinkovito in humano upravljanje migracij, pri čemer je bistveno vključevanje vprašanja migracij v druge politike Unije, kot sta razvojna in humanitarna pomoč. Temeljno vodilo naših ravnanj bo zagotavljanje ravnotežja med načeli varnosti in solidarnosti. Drugi strateški cilj, uspešno gospodarstvo in trajnostna rast za okolje, zahteva uravnotežen gospodarski, socialni in okoljski razvoj, ki upošteva današnje podnebne izzive. Slovenija ostaja zavezana trajnostni rasti, razvijajočemu se enotnemu trgu Evropske unije, skrbi za mala in srednja podjetja ter dobro delujoči ekonomski in monetarni uniji. Podpira tudi oblikovanje močnejšega in bolje delujočega enotnega digitalnega trga, vključno z uresničevanjem strategije skupnega digitalnega trga. Naš cilj je, da Slovenija kot članica Evropske unije postane pomemben deležnik v svetovnem gospodarstvu in da v potekajočem procesu digitalne transformacije oziroma tako imenovane četrte industrijske revolucije še okrepi konkurenčnost gospodarstva in države kot celote ter s tem našim državljanom zagotovi delovna mesta, gospodarsko rast in blaginjo. Cilj okrepiti socialno razsežnost na ravni Evropske unije je novejšega datuma, saj je socialna politika tradicionalno v pristojnosti držav članic. Socialni model, ki je bil sprejet konec leta 2017, je gotovo tudi odgovor na pričakovanja državljanov Evropske unije, ki si želijo več poenotenja na tem področju. Prihodnja unija pa naj bi ne glede na različnost nacionalnih sistemov s skupnimi ukrepi krepila vlogo socialnih partnerjev, spodbujala enakost med ženskami in moškimi ter pravice in enake priložnosti za vse. Našla naj bi tudi odgovore, kako se učinkoviteje boriti proti brezposelnosti, diskriminaciji, socialni izključenosti in revščini. V tem okviru mora biti posebna skrb namenjena mladim na področju izobraževanja in usposabljanja ter pri vključevanju na trg dela. V dinamičnih in pogosto nepredvidljivih svetovnih razmerah se vse bolj potrjuje, kako pomembna je krepitev vloge Evropske unije na svetovnem prizorišču. Vodilo skupnega zunanjega delovanja Evropske unije ostaja globalna strategija za zunanjo in varnostno politiko Evropske unije. Slovenija bo posebno pozornost posvečala zagovarjanju ohranitve in krepitve večstranskega sodelovanja in pomena spoštovanja mednarodne ureditve, ki temelji na mednarodnem pravu in v kateri mora imeti Organizacija združenih narodov osrednje mesto. Tudi v okviru skupne zunanje in varnostne politike bomo posebno pozornost namenjali regiji Zahodnega Balkana, podpirali reformni napredek držav regije pri približevanju Evropski uniji in izpostavljali pomen verodostojnega odzivanja Evropske unije ob izpolnjenih kriterijih napredka. V širši soseščini in svetu se bo Slovenija osredotočala na preventivno delovanje, iskanje mirnih rešitev, spoštovanje mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnega prava človekovih pravic ter se zavzemala predvsem za dejavnejši pristop Evropske unije pri reševanju dolgotrajnih kriz in konfliktov. Dejstvo je, da je treba spremeniti paradigmo sodelovanja s tretjimi državami, iz katerih izvirajo migracije. Ni dovolj samo razvojna pomoč, to sodelovanje mora postati bolj strateško in enakopravno. Aktivno bomo sodelovali tudi v procesu nadaljnje krepitve skupne varnostne in obrambne politike Evropske unije. Glede skupne trgovinske politike podpiramo odprto in pošteno mednarodno trgovino, ki temelji na pravilih in doseženih standardih Evropske unije, hkrati pa bomo še naprej zavezani multilateralnemu trgovinskemu sistemu z osrednjo vlogo Svetovne trgovinske organizacije. V mesecih, ki prihajajo, pričakujemo intenziviranje pogajanj o prihodnjem večletnem finančnem okvirju Evropske unije. Pri tem pomembnem dosjeju, ki začrtuje politike Evropske unije v naslednjem 7-letnem obdobju, želimo hiter in ambiciozen dogovor, ki bi podal močno sporočilo, da Unija s svojimi načrti za prihodnost misli zelo resno. Pri tem moramo biti toliko modri, da na eni strani zagotovimo sredstva za nove izzive, s katerimi se soočamo, hkrati pa ohraniti razumen obseg sredstev tako za kohezijsko politiko kot skupno kmetijsko politiko. Znano je naše vztrajanje, da so nenadni drastični padci sredstev, namenjeni državam in regijam, ekonomsko nevzdržni in zato nesprejemljivi. Spoštovani! V zadnjem obdobju je bilo veliko govora tudi o vlogi Slovenije v Evropski uniji. Mislim, da moramo biti pri tem realni. Slovenija z dvema milijonoma prebivalcev ni med velikimi članicami Evropske unije, a ne glede na to imamo kot polnopravna članica Evropske unije svoj glas, s katerim je treba ravnati premišljeno. Ključni pri tem so jasna usmeritev, načelno delovanje ter visoka mera profesionalnosti. Delovati moramo povezovalno in si dosledno prizadevati za trdnejšo in učinkovitejšo Evropsko unijo, ki ceni svoje dosežke ter spoštuje vrednote in načela, na katerih je bila zasnovana. Priznani evropski ekonomist je decembra lani v intervjuju za znan slovenski časopis dejal, navajam: »Slovenije nimam za periferno državo. Zame je precej trdno v jedru evra. Sicer pa le Slovenci mislite, da ste periferna država, kar je precej osupljivo.« Konec navedka. Slednje omenjam zato, ker smo Slovenci glede svojega položaja v Evropi velikokrat preveč samokritični. Manjka nam objektivnosti in samozavesti, da smo kljub nekaterim pomanjkljivostim, razvita in urejena država, na katero smo lahko ponosni, in da lahko tudi male države pustijo pomemben pečat, če se zavedajo svoje vrednosti in potenciala. Slednje nam je smelo vodilo tudi v luči priprav na predsedovanje Slovenije Svetu Evropske unije v drugi polovici leta 2021. Izkušnje kažejo, da gre za zahtevno in odgovorno nalogo, ki smo se je lotili z vso resnostjo. Priprave na različnih ravneh so že v polnem teku. Tu ima svojo vlogo tudi Državni zbor, ki mu bo Vlada tudi redno poročala. Prepričan sem, da bo na tej osnovi drugo slovensko predsedovanje pripravljeno tako, da bo ne le veljalo kot uspešno, temveč bo dejansko prispevalo tudi k večji prepoznavnosti in težnji Slovenije v Evropski uniji. Hvala.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Pristojna odbora sta Odbor za zadeve Evropske unije in Odbor za zunanjo politiko. Odbor za zunanjo politiko se je v skladu s četrtim odstavkom 154. g člena Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženega amandmaja Poslanske skupine Levica k dopolnjenemu predlogu deklaracije in poleg poročila z dopolnjenim predlogom deklaracije pripravil še dodatno poročilo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Odbora za zadeve Evropske unije dr. Milanu Brglezu. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik, predsednik Vlade, poslanci in poslanke! Odbor za zadeve Evropske unije je Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2019–junij 2020 obravnaval na 30. seji 15. februarja 2019 kot pristojni odbor. V poslovniško določenem roku sta amandmaje k predlogu deklaracije vložila Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor – dva amandmaja, in poslanec dr. Matej Tašner Vatovec – 11 amandmajev. Na seji odbora je bilo vloženih pet predlogov za amandmaje odbora, ki so jih skupaj vložile Poslanske skupine LMŠ, SD, SMC, Desus in SAB. Kot je na seji povedal državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve, je Vlada pri pripravi predlogov upoštevala delovni program Evropske komisije za leto 2019, 18- mesečni program tria predsedujočih držav ter rimsko izjavo voditeljev držav in institucij EU. Predlog deklaracije kot prednostno področje izpostavlja evropske volitve 2019 in institucionalne spremembe, razpravo o prihodnosti EU in posvetovanje z državljani, pogajanja o izstopu Združenega kraljestva, Velika Britanija in Severna Irska iz EU, pripravo večletnega finančnega okvira po letu 2020, priprave na predsedovanje Slovenije Svetu EU v drugi polovici 2021, varnost Evrope in Slovenije, uspešno gospodarstvo in trajnostno skrb za okolje, socialno razsežnost prihodnje EU in krepitev vloge EU na svetovnem prizorišču. Pred razpravo so mnenja predstavili poročevalci štirih od skupaj sedmih matičnih delovnih teles, ki jim je bil predlog predložen v obravnavo, ter predsednik Komisije za mednarodne odnose in evropske zadeve Državnega sveta. Tako matična delovna telesa Državnega zbora kot Komisija Državnega sveta predlog deklaracije podpirajo. V razpravi o predlogu deklaracije smo člani odbora izpostavili dejstvo, da bo naslednja deklaracija zajela predsedovanje Slovenije Svetu EU, zato bi bilo smiselno predlog deklaracije obravnavati bolj zgodaj, še pred začetkom obdobja, za katerega se sprejema, nujnost sprotnega obveščanja Državnega zbora o pogajanjih v Svetu EU, če se prvotno sprejeta stališča Republike Slovenije med pogajanji spremenijo, in ustreznega obveščanja o zakonodajnem postopku v inštitucijah EU, predlog za izvajanje testov subsidiarnosti in sorazmernosti pred prejetjem uradnih vladnih predlogov stališč do zakonodajnih aktov, nujnost za predstavitev ukrepov za dvig volilne udeležbe na Evropskih volitvah in vprašanje o stališčih glede zmanjšanja sredstev za skupno kmetijsko politiko, o sistemu eurovinjete ter vključitev stališč o ponovni uporabi očiščenih voda. V nadaljevanju seje je potekala razprava in glasovanje o vloženih amandmajih. Odbor za zadeve EU ni sprejel devetih amandmajev poslanca dr. Mateja Tašnerja Vatovca in enega predloga amandmaja Poslanskih skupin LMŠ, SD, SMC, Desus in SAB za amandma odbora, ker je bil predlog brezpredmeten. Odbor za zadeve EU pa je sprejel oba amandmaja Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor, dva amandmaja poslanca dr. Mateja Tašnerja Vatovca ter štiri amandmaje odbora. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjen predlog deklaracije. Po razpravi in glasovanju o amandmajih je Odbor za zadeve EU glasoval o vseh delih predloga deklaracije z vidika pristojnosti odbora in ga potrdil s 13 glasovi za in nič glasovi proti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Odbor za zunanjo politiko je zboru pisno poročal. S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo mag. Branko Grims v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani! Vsem zbranim prav lep pozdrav! Evropska unija ni od včeraj. Projekt Evropske unije je veličasten projekt, ki je nastajal več desetletij. Začel se je v bistvu leta 1951 s podpisom listine o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo. Moderne združena Evropa je plod sodelovanja celotne generacije. Evropska unija in vse tisto, kar pod to običajno razumemo, se pravi prost pretok ljudi, kapitala, je zagotovo v slovenskem interesu. Slovenija je izvoznik, 70 % trgovine oziroma še več poteka v okviru Evropske unije. Vse to je potrebno upoštevati, ko se odločamo o stvareh, ki so povezane z Evropsko unijo. In ne pozabiti, da v Evropsko unijo smo se vključili na osnovi plebiscitarne odločitve, referendumske odločitve, in to z zelo visoko stopnjo soglasja, ki je bila izražena s strani ljudstva na tem referendumu. Gospe in gospodje, Evropa taka, kot smo se vanjo vključili, izginja pred našimi očmi. Danes je Evropa pred izzivi, ki so taki, da se jih očetje moderne združene Evrope, utemeljene na vrednotah, pred desetletji najbrž niti v najbolj morastih sanjah niso mogli predstavljati. Danes Evropa pade na treh ključnih točkah. Prva je, da Evropa ne brani svojih zunanjih meja in ne brani varnosti svojih državljank in državljanov tako, kot bi si ti to zaslužili. Obstaja star rek, da obstaja samo tista mednarodna skupnost in tista država, ki brani svoje zunanje meje, in jih brani dosledno. Evropa tega ne dela. Razlogi za to so predvsem politične narave. Sredstva za to Evropa ima ves čas, ni pa politične volje. Ali na ta temeljni izziv, zaradi katerega je že prišlo do sprememb v Evropi, do sprememb v Evropski politiki, do tako velikih premikov, kot jih ni bilo prej v vseh desetletjih, odgovarja ustrezno pač akt, ki je pred vami? Zagotovo ne. Problem Evrope je tudi v tem, da so ogrožene nekatere temeljne pravice. Na prvem mestu postavljam in poudarjam ogroženost pravice do svobode govora, do svobode izražanja svojega mnenja. To je problem, ki bo vsekakor, tudi če ste spremljali nastopni govor predloga za ministra, o katerem bomo odločali verjetno še danes, vsekakor je to problem, ki se vse bolj pereče postavlja tudi v Sloveniji. Kje so sedaj tiste besede očetov moderne združene Evrope, ki so rekli: »Morda se z vami ne strinjam, morda se mi zdijo vaše besede pregrobe, prehude, ampak storil bom vse, da boste imeli pravico to povedati.« Danes v Evropi, žal, prevladuje vse bolj tista levičarska sintagma, »naredili bomo vse, samo da vi tudi slučajno ne boste imeli nikjer več možnosti povedati svoje besede; če pa jo boste, boste pa za to sankcionirani.« Vsi govorijo o sovražnem govoru. Koliko besed ste o tem že slišali. Tudi od predsednika Vlade, pa v Evropi. Ampak gospe in gospodje, sovražni govor sploh ni enoznačno definiran v modernem pravu. Ali to veste? Pod tem si vsakdo predstavlja nekaj drugega. In je ogromno proste presoje in polja, ki potem pomeni grobo kršitev človekovih pravic. Vse, kar bi bilo dopustno storiti na tem področju, bi bilo dopustno storiti samo na osnovi pravnoveljavne, pravnomočne odločbe za to pristojnega sodišča. Ne pa se zatekati k administrativnim ukrepom. Skušnjava, v katero bo v kratkem, kot vse kaže, žal, zdrsnila tudi sedanja vlada oziroma Slovenija z njo. To je nekaj pred čemer opozarjajo vsi najuglednejši ustavni pravniki. Svoboda govora je dobrina, ki je izjemno občutljiva. Od vseh definicij sovražnega govora je v bistvu edina, o kateri obstaja sorazmerno visoka stopnja konsenza, pa še ta ni enoznačno definirana v pravnih aktih, tista, da je to tisti govor, ki spodbuja sovraštvo, nestrpnost in ima tudi potem konkretne negativne posledice. Pazite »in« je vmes! Danes se v Evropi sodi ljudem v nekaterih državah ali pa se jim izrekajo drakonske administrativne kazni zgolj zato, ker so širili dokumentarne posnetke zločinov islamistov in zraven recimo napisali: to je ISIS, to je Daiš. Ali akt, ki je pred vami odgovarja na ta izjemno pomemben izziv? Če ni svobode govora, je namreč demokracija samo farsa. Žal na to ne odgovarjam. Tretji problem je vprašanje vrednot. Danes vrednote, na katerih je bila utemeljena moderna združena Evropa niso več spoštovane ali pa so sprevržene do te mere, da na koncu ne veš več, kaj bi si pravzaprav mislil. Tudi sam osebno se pridružujem vsem čestitkam ob 8. marcu, mednarodnem dnevu žensk. Še z večjim veseljem, tisočkrat večjim bom čez nekaj dni čestital za materinski dan. Ampak poglejte, to v luči norosti, ki v tem hipu obvladuje Evropo – norosti lažnih vrednot. Za mene je zelo enostavno reči čestitam vsem ženskam, ker vem, da biološko so moški, ženske in konec. Levica pa ima sedaj že 69 spolov. In kako imamo sedaj vse najboljše ženskam, happy Queer Day, happy Transgender Day, happy ne vem kaj, happy četrti spol. Kako lahko potem komu čestitate še, če vam ni nič jasno? Če pa ne, je pa to neiskreno. To, gospe in gospodje, je vprašanje temeljnih vrednot, kajti vsaka politika mora temeljiti na vrednotah. Če politika ne temelji na vrednotah, zgodovina uči, je potem to fašizem, in je utemeljen na lažnih vrednotah. Še nekaj je recimo v Evropi velikanski problem – da do stvari ni enakih meril. Zločin, gospe in gospodje, je zločin, pa kdorkoli ga je naredil. Če je nekdo ubil otroka, je popolnoma vseeno, v imenu katere ideologije je bil storjen, ali je bil v imenu fašizma, komunizma, nacizma, socializma ali česarkoli. Zločin je zločin. Tudi tem vrednotam se čedalje bolj slabo piše v moderni združeni Evropi. Tudi na to, gospe in gospodje, ta resolucija, ki je pred vami, nič ne odgovarja na vprašanje temeljnih vrednot. Zagotovo smo vsi za to, da se spoštujejo pravice manjšin, da se spoštuje strpnost, ampak ko pa pride do tega, da ti manjšina vsiljuje svoje vedenje in svoje miselne vzorce kot edine dopustne, pa to nima več nobene zveze s strpnostjo, ampak je njeno popolno nasprotje, in je to nestrpnost. Če se to še poskuša sankcionirati, potem je to ogromen problem. Danes se otrokom že v osnovnih šolah vsiljuje LBTQP ideologija kot nekaj popolnoma naravnega. To ni naravno, gospe in gospodje. In to je problem. Problem tega, da se moderna Evropa ne gradi na temeljnih vrednotah, na tistih vrednotah, kot je bila ustanovljena nekoč. Danes Evropa ne potrebuje uvažanja milijonov ilegalnih migrantov ali pa legalnih, ker se sedaj z marakeško pogodbo poskuša vse to legalizirati, potrebuje več rojstev, potrebujejo več veselja do življenja, potrebuje politiko, kot jo je predstavil gospod Orban na Madžarskem in jo tudi že uspešno izvaja. Da se vsakega otroka, ki se rodi v Evropi, jemlje tudi kot prihodnost Evrope. To, gospe in gospodje, je edina realna prihodnost Evrope. Evropa, v kateri bo spoštovan vsak posameznik, v kateri bodo spoštovane vse temeljne vrednote, v kateri ne bo lažnih vrednot, v kateri bo spoštovana vsaka država, vsak narod in ne bo nobenih prvega in drugega reda. Taka Evropa ima prihodnost. Drugače se brexit žal ne bo zgodil samo enkrat, ampak se bo v prihodnih letih še ponavljal. In potem Evrope, kot smo jo poznali, ne bo več. Na vse to ta resolucija ne odgovarja ali pa odgovarja celo v nekaterih primerih na napačen način, zato ji v SDS nasprotujemo.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Gospod Igor Peček v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministri, cenjene kolegice in kolegi! V stranki Liste Marjana Šarca sprejetje deklaracije, ki vključuje usmeritve Republike Slovenije, ocenjujemo kot pomemben dokument, ne zgolj, ampak tudi iz razloga, ker so pred nami volitve v Evropski parlament. Tudi v tej luči menimo, da se moramo znebiti občutka naše majhnosti, ki ga včasih uporabljamo kot nek ščit oziroma krinko pred dogajanji, ki se odvijajo okrog nas. Seveda ni vse idealno, tega se zavedamo, vendar to se ne vplivati na našo samozavest in objektivnost pri izpostavljanju naših vrednot. Oblikovala se bo nova sestava Evropske komisije. Usmeritve za delovanje na ravni Evropske unije bodo še toliko bolj ključne zaradi naraščanja nestrpnosti in delitev, ki jih v zadnjih letih povzročajo nacionalistična in populistična gibanja. V nadaljevanju bi rad izpostavil nekaj področij, ki se nam zdijo pomembna in za katera podpiramo prizadevanja Republike Slovenije v iskanju skupnih rešitev. Prizadevati si moramo za trajnostni razvoj, razvoj, ki bo prispeval k razvoju celotnega gospodarstva z upoštevanjem dveh ključnih politik, to je socialne in okoljske. Evropska unija se je kot močna in enotna že izkazala na področju trgovinske politike. Prizadevati si moramo za enotno in skupno reševanje vseh globalnih vprašanj. Tukaj mislimo predvsem na problematiko migracij, davčnih utaj, kibernetskih napadov in terorizma. Za Evropsko unijo, ki bo temeljila na hitri odzivnosti in učinkovitem izvajanju politik, bo pomemben tudi proračun za obdobje 2021–2027. Podpiramo prizadevanja Evropske komisije, da se dogovor doseže v najkrajšem možnem času, kakor tudi prizadevanja Republike Slovenije, da se ohrani čim višja raven sredstev za kohezijsko in skupno kmetijsko politiko. Pri kohezijski politiki še posebej izpostavljamo, da se preveč znižujejo sredstva za razvoj podeželja. Vse večjo negotovost še vedno prinaša izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije. Posledice tega dejanja nas še čakajo. V tem delu se nam zdi ključno pomisliti na Slovence, ki prebivajo v Združenem kraljestvu, in tudi na prihodnji položaj slovenskih podjetij. Tako bo bistveno, da se za prihodnji odnos z Združenim kraljestvom uredijo pravice državljanov in sodelovanje na področju gospodarstva. Evropska unija je že v preteklosti dokazala, da je zmožna delovati skupno in v interesu državljanov. Na področju okolja je bilo tako sprejetih že veliko zakonodajnih predlogov, ki stremijo k uresničevanju zavez iz pariškega sporazuma. Ravno to delovanje na področju okolja dokazuje, da lahko države članice aktualne probleme rešujemo skupaj. Države članice bodo imele priložnost sodelovanja na področju izobraževanja, mladine, kulture in športa. In ravno to sodelovanje je tisto, kar lahko pripomore k izmenjavi pozitivnih izkušenj med samimi državami kot tudi med državljani. Na zadnjih volitvah v Evropski parlament smo bili priča nizki udeležbi državljanov. S tega razloga se nam zdi pomembno, da se bomo še naprej zavzemali za večjo vključenost državljanov v oblikovanje politik na ravni Evropske unije, še zlasti mladih. Živimo v urejeni in varni skupnosti, česar se včasih premalo zavedamo. Z vidika skupne zunanje in varnostne politike bo spoštovanje človekovih pravic na vseh področjih še kako pomembno. Prav tako se zavzemamo za sodelovanje Evropske unije z drugimi mednarodnimi in regionalnimi organizacijami, vztrajati moramo na ohranitvi dialoga z Združenimi državami in Rusijo ter sodelovanju z državami in regijami Afrike, Azije in Latinske Amerike. Za vzpostavitev stabilnosti, miru in varnosti regije Zahodnega Balkana bomo še naprej podpirali napore držav na poti k evropski integraciji. Prav tako se moramo zavedati pomena pomoči tej regiji pri soočanju z migracijskimi pritiski. Ti so ena izmed problematik, s katerimi se trenutno sooča Evropska unija. V preteklosti se je že soočila tudi z gospodarsko krizo in jo tudi prebrodila. Iz skupnosti, ki je bila vzpostavljena za ohranitev miru, smo prešli v gospodarsko in tudi nadalje v politično skupnost, kjer imamo priložnost reševati aktualne teme skupaj. Ne glede na različne interese držav članic smo prepričani, da smo sposobni najti rešitve, ki bodo prispevale k enotni in močni Evropski uniji. V obdobju, v katerem smo in v katerem bomo tudi v prihodnje, bo za države članice največji izziv predstavljala učinkovitost in strpnost. Verjamemo, da ta deklaracija predstavlja usmeritve Republike Slovenije, ki vključujejo tudi njene vrednote in interese, zato v stranki Liste Marjana Šarca podpiramo njeno sprejetje. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Dr. Milan Brglez, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane in spoštovani! Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje naše države v institucijah Evropske unije v naslednjem 18-mesečnem obdobju Državni zbor sprejema po zdaj že ustaljenem postopku v skladu z Zakonom o sodelovanju med državnim zborom in vlado v zadevah Evropske unije. Praksa je, da osnovno besedilo v medresorskem usklajevanju pripravi Vlada, nato pa steče kompleksen postopek obravnave posameznih delov besedila v delovnih telesih, ki o njem razpravljajo z vidika svojih pristojnosti. Na koncu obravnavo zaokroži razprava in sprejetje besedila deklaracije na plenarnem zasedanju Državnega zbora, kar je ena izmed redkih priložnosti, ko je pozornost vseh poslank in poslancev osredotočena na vsebine s področja delovanja Evropske unije. Socialni demokrati opozarjamo, da predlog deklaracije za obdobje januar 2019–junij 2020 kljub vsemu ni in ne sme biti rutinska točka dnevnega reda. Sprejemamo jo v obdobju, ko mineva 15 let od včlanitve Slovenije v Evropsko unijo, hkrati pa tudi v obdobju velikih izzivov za prihodnost Unije. Tudi v prihodnjem obdobju bo osnova za delovanje v evropskih institucijah predstavljal delovni program Evropske komisije, ki s svojimi zakonodajnimi predlogi odločilno vpliva na dnevni red, s tem pa tudi na življenje ljudi in smer nadaljnjega razvoja skupnosti. Aktualno stanje v Evropski uniji ter veliki skupni izzivi, glede katerih nismo sposobni najti učinkovitega skupnega in z evropskimi vrednotami skladnega odgovora, ob tem kažejo, da usode Evropske unije kot temeljnega civilizacijskega dosežka ne moremo prepustiti evropski birokraciji. Prav tako je nesprejemljivo, da bi odločilni vpliv imele največje in najmočnejše članice ali da bi se Evropska unija razvijala v smer ustvarjanja pogojev in pravil, ki koristijo trgu in kapitalskim interesom namesto ljudem. Republika Slovenija bo v drugi polovici leta 2021 drugič predsedovala Svetu Evropske unije, kar pomeni, da bo prevzela posebno pravico in odgovornost sooblikovati agendo in aktualne politične prioritete Unije. Za Socialne demokrate je zato ključno, da Republika Slovenija v institucijah Evropske unije še posebej v prihajajočem obdobju deluje v skladu z nacionalno določenimi prioritetami za razvoj Evropske unije ter Slovenije znotraj nje. Iz tega razloga pozdravljamo izčrpno razpravo na Odboru za zadeve Evropske unije ter kompromisne predloge amandmajev k posameznim poglavjem deklaracije, s katerimi je bilo dopolnjeno besedilo vladnega predloga. Deklaracija, ki jo sprejemamo danes, je ne nazadnje akt Državnega zbora. Državni zbor mora nositi svoj del odgovornosti za njeno vsebino ter za njeno uresničevanje. Na tem mestu je nujna kritika oziroma samokritika. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se tudi v primeru sprejemanja deklaracije ne moremo znebiti občutka, da na matičnih delovnih telesih pogosto umanjka interes za zadeve Evropske unije v fazi njihovega sprejemanja. Negativne posledice tovrstne pasivnosti pa se, če ne prej, tipično pokažejo v fazi prenosa evropske zakonodaje v naš pravni red. Socialni demokrati bomo dopolnjen Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije podprli, hkrati pa Vlado Republike Slovenije spodbujamo, da Državni zbor čim prej in v največji možni meri vključi v proces oblikovanja vsebinskih prioritet slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije. Dejanska enakopravnost vseh, to je spolov, ljudi in držav v Evropski uniji naj bo ne samo danes naš skupni cilj in zaveza.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Gregor Perič v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog deklaracije, ki je že 12. po vrsti, začrtuje temeljne poglede Republike Slovenije v obdobju pomembnih odločitev, ki bodo v marsičem opredelile prihodnost Evropske unije. Na ravni EU se dogajajo številne spremembe, ki bodo lahko močno vplivale na razvoj Slovenije in Unije kot celote, zato je ta trenutek primeren za pogled nazaj in oceno vplivov prejšnjih deklaracij in dosežkov Slovenije. Obenem je dobra priložnost za pogled na skupno evropsko prihodnost in položaj Slovenije v Evropski uniji. V predlogu deklaracije so tako kot vedno do sedaj izpostavljene prednostne naloge in ključne politične usmeritve. Tem usmeritvam bo Slovenija sledila pri svojem delovanju v institucijah EU v naslednjem 18-mesečnem obdobju. Z zadovoljstvom opažamo, da je v zadnjem času sodelovanje predstavnikom Vlade Republike Slovenije v institucijah in delovnih telesih Evropske unije veliko bolj aktivno in uspešno pri zastopanju Slovenije in njenih interesov, kot je bilo v preteklosti. Predlog deklaracije po naši oceni predstavlja dobro podlago za kontinuirano delovanje Slovenije v institucijah Unije in soliden okvir za sprejemanje stališč pri obravnavanih tematikah v Evropski uniji, obenem pa prepoznava aktualne izzive in vključuje usmeritve Republike Slovenije pri iskanju rešitev. Opažamo, da nekatere naloge iz prejšnje deklaracije iz obdobja julij 2017– december 2018 ostajajo še nedokončane in se jim bomo morali posvetiti tudi v novi deklaraciji. Na ravni Evropske unije so trenutno odprte še nekatere stare preizkušnje, hkrati pa tudi številni novi izzivi, med drugim tako migrantska kot tudi gospodarska problematika, izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije, naraščanja groženj miru in redu znotraj Evrope ter naraščajoča nestabilnost v evropski soseščini. Ti izzivi predstavljajo eno najtežjih preizkušenj za razvoj in trdnost Unije ter njen prihodnji obstoj. A ne pozabimo, da so lahko največje težave in izzivi, tako kot se je tudi v zgodovini Unije že večkrat izkazalo, tudi odlična priložnost za potrebne premike in nov zagon. V povezavi s tem pa je posredno in neposredno na preizkušnji tudi Slovenija kot ena od njenih jedrnih držav članic. Moramo se namreč zavedati, da teh izzivov nobena država članica ne more uspešno reševati sama, pač pa le v tesnem sodelovanju z vsemi članicami EU pri iskanju skupnih evropskih rešitev. Pri tem v Poslanski skupini SMC ugotavljamo, da nov predlog deklaracije odgovarja na te izzive in spremenjene okoliščine, ki zahtevajo prednostno obravnavo ter ustrezen in pravočasen odziv. Med drugim je poleg uspešne, trajnostne in socialne Evrope in Slovenije ter močnejše Evrope na svetovnem prizorišču kot prvi cilj, kateremu se bo Slovenija prednostno posvetila pri delovanju v okviru Evropske unije, določena varna Evropa in varna Slovenija, v okviru česar si bo Republika Slovenija prizadevala za okrepitev sposobnosti za takšno Unijo, v kateri se bodo državljanke in državljani počutili varne. Tudi v poslanski skupini SMC podpiramo nadaljnjo krepitev sodelovanja Evropske unije na področju varnosti in obrambe, kar nam bo omogočilo učinkovitejše odzivanje na varnostne izzive in sodobne grožnje. Pri tem se še posebej zavzemamo za sprejetje učinkovitih ukrepov za izvajanje boja proti terorizmu, radikalizmu in ekstremizmu v duhu solidarnosti in skupnih evropskih vrednot. Nikakor pa ne smemo dopustiti, da bi tovrstni dogodki ogrozili našo varnost in uživanje temeljnih svoboščin, ki prinašajo članstvo v Evropski uniji. Slovenija je postala zelo aktivna tudi na področju migrantske politike tudi zato, ker se neposredno sooča in uspešno spopada z migracijskim tokom. Sicer je Slovenija kot najmanjša država na zunanji šengenski meji zelo izpostavljena, zato se znotraj EU zavzemamo za skupno ravnanje, ki mora biti solidarno in odgovorno. Prizadevamo si za preprečevanje nezakonitih migracij, za kar je potreben učinkovit nadzor nad zunanjimi mejami EU, izvajanje izravnalnih ukrepov notranjosti ter polna operativna sposobnost evropske mejne in obalne straže. Ob tem pa v SMC kot socialnoliberalni stranki želimo izpostaviti, da bo Slovenija med svojimi političnimi usmeritvami posebno skrb namenila socialni Sloveniji in socialni Evropi. Pri tem se bomo zavzemali predvsem za takšno unijo, ki bo spodbujala enakost med ženskami in moškimi ter pravice in enake priložnosti za vse, za unijo, ki se bo borila proti brezposelnosti, diskriminaciji, socialni izključenosti in revščini. Gre za takšno unijo, kjer bodo mladi deležni najboljše izobrazbe in usposabljanja ter bodo lahko študirali in našli zaposlitev po vsej uniji. Menimo, da je ključnega pomena, da v ospredje postavimo sistemska prizadevanja posameznika, z vsemi njegovimi potrebami na področju izobraževanja, dela, zdravja in socialne varnosti. Pri tem pa moramo posebno pozornost nameniti tudi boju proti nestrpnosti, rasizmu in vsem oblikam sovražnega govora. Zato svoboda govora ne sme biti izgovor za svobodo sovraštva in svobodo laganja. Poleg omenjenih političnih usmeritev v Predlogu deklaracije Slovenija izpostavlja tudi sledeče prednostne naloge: krepitev ekonomske in monetarne unije, razvojno usmerjen proračun EU in zagon investicij, krepitev enotnega notranjega trga in dokončanje enotnega digitalnega trga, izgradnja trdne energetske unije, učinkovita prometna politika, ohranitev močne skupne kmetijske politike in trdne skupne trgovinske politike, uspešna raba virov v okviru kohezijske politike, podpora skupnemu odzivu in politiki EU v zvezi z migrantsko problematiko, dejavno sooblikovanje močne skupne zunanje in varnostne politike ter krepitev vloge EU kot verodostojnega svetovnega akterja. Omenjene prednostne naloge Slovenije pa močno podpiramo tudi v Poslanski skupini SMC. Hkrati poudarjamo, da je treba od številnih razprav o omenjenih temah zdaj preiti k odločitvam, kako naprej in se osredotočiti na konkretne rešitve v prid državljanom. Kot je razvidno iz vsebine deklaracije, se Slovenija zelo zavzema za oblikovanje in krepitev skupnih evropskih politik ter povečanje evropske integracije, kar je nujno še posebej na tistih področjih, kjer je lahko učinkovita le trdna in močno povezana Evropa. Moramo namreč vedeti, da bomo v globalizirani mednarodni skupnosti močnejši le takrat, ko bomo delovali skupaj, odgovorno in tudi solidarno. Zato vztrajamo pri tem, da bo Slovenija še naprej konstruktivna članica unije, ki bo dosledno spoštovala pravni red EU, se zavzemala za krepitev skupnih evropskih vrednot in solidarno prispevala k stabilnosti varnosti ter gospodarski in socialni moči EU. Ravno takšna stabilna, varna in enotna ter gospodarsko uspešna in ljudem prijazna unija je temeljni okvir za razvoj naše države, zato si želimo, da Slovenija tudi v prihodnje ostane trdna in zelo zavezana članica unije ter v središču njenega povezovanja. V želji po uresničitvi ciljev in prednostnih nalog Republike Slovenije v institucijah EU se zavzemamo, da bi na današnji seji Predlog deklaracije dosegel širok politični konsenz, k temu pa bo svoje glasove prispevala tudi Poslanska skupina SMC. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospa Violeta Tomić, Poslanska skupina Levica. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala za besedo. Vse prisotne prav lepo pozdravljam, prav tako naše goste, kakor tudi tiste, ki nas spremljate preko televizije. In vsem ženam želim lep praznik! Zavedati se moramo, da je Evropo potrebno krojiti po meri ljudi in tudi s pomočjo ljudi. Levica se zavzema za suvereno in aktivno vlogo pri procesih odločanja v institucijah Evropske unije, saj opažamo, da politika prikimavanja monopolom in velesilam zgolj poglablja neravnovesje med razmerji moči v Evropski uniji in tudi širše. Center vedno bolj bogati na račun izropane periferije. Na prvem mestu morajo biti delavske pravice, zdravo okolje, enakost med spoli, solidarnost, dostopno in kvalitetno javno zdravstvo in šolstvo, trajnostni modeli mobilnosti in kvalitetna prehrana, ne pa interesi kapitala. Pričujoča deklaracija predstavlja načrt politike, ki jo bo Republika Slovenija zagovarjala in vršila v institucijah Evropske unije. Tudi tokratni predlog za obdobje med januarjem 2019 in junijem 2020 odraža vizijo Evrope, kot si jo predstavlja Vlada Republike Slovenije ali bolje, kot si jo predstavljata Nemčija in Združene države Amerike. Torej krčenje javnih storitev, pravic delavstva in poglobljeno oboroževanje ter širjenje zgolj in samo svobode za kapital. V Levici menimo, da bi morala biti Evropa prostor vseh ljudi. To pomeni, da bi se tudi Slovenija morala zavedati lastne vloge pri sooblikovanju evropskih smernic. Na sledenje nemški viziji pač ne bomo pristali, tudi če bi ta bila bolj v skladu z vrednotami, ki naj bi jih Evropska unija zagovarjala. To so solidarnost, svoboda in demokracija. Evropska unija je ena svetovnih sil in bi si kot taka lahko in tudi morala privoščiti zelo visoke standarde na področju sociale, dela, izobraževanja, skrbi za zdravje in okolje ter preprečevanje nadaljnjih podnebnih sprememb. Lahko bi recimo narekovala tudi standarde v trgovinski politiki in mednarodnem gospodarstvu ter zavzela trdno stališče glede preprečevanja izogibanja davkov mednarodnih korporacij. V trenutni verziji predlog deklaracije tega ne počne. Še več, pozdravlja nove prostotrgovinske sporazume, ki vsebujejo tudi takšne in drugačne verzije mehanizma za izvensodno reševanje sporov, ki pa, kot vemo, postavlja korporacije nad zakonodaje držav. Tega Levica ne more podpreti, zato je že na seji Odbora za zunanjo politiko vložila amandma, ki pa žal ni bil sprejet. To pomeni, da niste podprli ohranjanja standardov delavskih pravic in transparentnosti, ustvarjanja novih delovnih mest, zmanjševanje prekarnih pogojev, izboljšanja kvalitete bivanja in zvišanja dostopnosti storitev za vse prebivalce EU. Torej to ni prioritetna usmeritev tokratne deklaracije. Levica na to ne more pristati, zato vam ponujamo možnost, da si premislite. K temu poglavju smo za pričujočo sejo Državnega zbora ponovno vložili amandma, ki zavzame odločno pozicijo proti nižanju standardov v prid multikorporacij in njihovih neobdavčenih dobičkov. Tokrat pričakujemo in upamo na podporo. Deklaracija je že tradicionalno retorična, njen narativ pa je zgolj simbolni in ne ponuja dejanskih rešitev za dejanske težave, kaj šele, da bi vsebovala kvaliteto daljnosežnega pogleda. To, kar manjka, je bolj deklarativno od deklaracije same. Manjkajo namreč ukrepi, ki bodo ljudstvu in delavstvu povrnili moč in oblast v lastnih okoljih delovanja. Zategovanje pasu pač ne more biti glavna in edina razvojna strategija. Še naprej se bo Levica zavzemala za ključne strateške spremembe: za dvig minimalne plače, za socialne pravice ter za odpravo prekarnega dela. Poleg tega se bomo borili za ohranjaje čistega in zdravega okolja, varno in kvalitetno hrano ter vzdržno kmetijsko politiko. Trgovinska politika mora torej slediti tem vrednotam, ne pa jih spodjedati. Namesto tega bi morala biti krojena po standardih demokratičnosti, transparentnosti in pravičnosti. Zavzamemo se tudi za pošteno davčno politiko, kjer korporacije plačujejo svoj delež davkov. Minimalni skupni davčni standardi so v preprečevanju pogubne dirke do dna neizogibni. Hkrati podpiramo omejitev trgovinskih sporazumov, ki so v diametralnem nasprotju s temeljnimi načeli Evropske unije za nasprotovanje tajnim sporazumom ter tistim, ki vsebujejo mehanizem ICS, kar korporacije postavlja nad zakone. In ne nazadnje podpiramo vključitev civilnodružbenih organizacij in sindikalnih gibanj v demokratičen proces odločanja o trgovinski politiki. Odprava revščine mora ostati eden izmed glavnih ciljev za dobrobit vseh Evropejcev. Nihče, ki dela, ne sme biti reven. Nestabilna delovna razmerja in nesorazmerna bremena na plečih delavcev so v uspešni ekonomiji, kot je evropski trg, nedopustna. Nezaposlenost, revščina in človeka nevredni življenjski standardi so del enačbe prekarnosti. In ravno to je eden glavnih vzrokov za porast evroskepticizma, za porast skrajne desnice, ki kanalizira nezadovoljstvo ljudi, česar zelo otipljiva posledica je brexit. Delavci so v prekarnih delovnih razmerjih, oropani so osnovnih pravic, kot so pravica do bolniške odsotnosti, osemurnega delavnika, pokojninske varnosti in prostega časa. Število prekarnih delovnih razmerij iz leta v leto eksponentno narašča. Še posebej pa je ta trend opazen v perifernih državah Evropske unije. Levica se bo tudi na evropski ravni zavzemala za odpravo prikritih delovnih razmerij in za spodbujanje stabilnejših oblik zaposlitve. Levica torej podpira Evropo solidarnosti, vključenosti in sodelovanja ter Slovenijo pokončne in samozavestne drže. Dovolj je klečeplazenja in prikimavanja. Še naprej se borimo za Evropo ljudi, ne kapitala. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Besedo ima gospod Blaž Pavlin v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Članstvo v Evropski uniji za Slovenijo predstavlja temeljni vrednostni in politični okvir za zagotavljanje blaginje in temeljnih človekovih pravic. To smo zapisali tudi v Deklaraciji o zunanji politiki Republike Slovenije. Zavezuje nas k spoštovanju vrednot Evropske unije, za vrednote, ki so jih postavili očetje Evrope, večinoma krščanski demokrati. In te vrednote moramo varovati. Nova Slovenija je izrazito proevropska stranka. Večkrat poudarjamo, da za Slovenijo ni alternative in da je edina izbira Evropska unija, družina držav in narodov. EU mora temeljiti na treh načelih, ki zagotavljajo skupno varnost, enotnost in demokratične vrednote, na svobodi enakih možnosti in vladavini prava. To pa pomeni tudi spoštovanje priporočil in opozoril Evropske komisije. Kar nekaj jih je: kršitev fiskalnega pravila pri sprejemanju letošnjega rebalansa, prevelika javna poraba, preobremenjene plače, slabo poslovno okolje, ki bremeni slovensko gospodarstvo. Kljub temu, da gre za predlog deklaracije, ki določa usmeritve za delovanje Slovenije v inštitucijah EU v naslednjem letu oziroma do junija 2020, pogrešamo konkretnejše odgovore oziroma natančnejše korake za dosego vseh zastavljenih ciljev in nalog. Predlog deklaracije spominja na osnutke NRP-jev, presplošno naštevanje, kaj moramo storiti v okviru EU oziroma kaj naj bi Slovenija prispevala v inštitucijah EU. Ne odgovarja na eno ključnih vprašanj današnjega časa, kot so nezakonite migracije, kjer tudi Evropa doslej ni pokazala nobene odločnosti. To je tudi razlog, da Avstrija znova in znova podaljšuje nadzor na šengenski meji, svobodnega gibanja med sosednjima državama ni več, Madžarska in višegrajske države vodijo ostro in odločno protimigrantsko politiko. Na tem mestu je vprašanje, ali se bo Slovenija zavzela, da bodo na nivoju EU sprejeti konkretni ukrepi za resnično, celovito in enotno rešitev. Ali Slovenija kot takšno učinkovito rešitev vidi tudi marakeško deklaracijo, ki jo je naša vlada brez zadržkov podpisala? Kako si razlagamo varne migracije? V okviru strategije EU 2020 in evropskega semestra pogrešamo pravo voljo za implementacijo digitalne agende za Evropo. Gospodarske družbe s področja IT so danes v Evropi in v svetu najhitrejše rastoča podjetja. Zavedati se moramo, da ima Slovenija na tem področju ogromen potencial. Imamo dobre inženirje, ne zagotavljamo pa pravega poslovnega okolja za implementacijo te digitalne agende. Zaradi nespodbudnega poslovnega okolja se tako ta podjetja, zlasti srednja in mala, in mladi inženirji selijo v tujino, mi pa izgubljamo delovna mesta in intelektualen potencial. Lahko bi se dotaknili vseh področij predlagane deklaracije, ki večino predstavljajo le željo slovenske politike. Ne glede na to, da govorimo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah EU, bi morali konkretneje spregovoriti o dejanskih postopkih in postopkih za njihovo uresničitev. V Novi Sloveniji predlogu deklaracije ne bomo nasprotovali.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospod Vojko Starović v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Pozdrav vsem, posebej pa dekletom in ženami! Sicer smo danes nekaj slišali, da ste nam enake, ampak hvala bogu, nam niste enake. Ste enakovredne, enakopravne, ampak ste veliko lepše, stabilnejše in velikokrat pametnejše, kakor smo mi, torej se vam moramo zahvaliti. Tisti, ki ne spoštujejo žensk, če pogledate po deželah sveta, boste videli, da vse te dežele so v težavah. Pred nami je že dvanajsti predlog deklaracije. Gre za pomembno iztočnico, ki predstavlja temelj za delovanje Republike Slovenije v Evropski uniji. V Stranki Alenke Bratušek podpiramo EU in menimo, da si moramo prizadevati za enotno, povezano in stabilno Evropo, katere glavno vodilo mora ostati in se še okrepiti vladavina prava. V deklaraciji je kot prvi strateški cilj navedena varna Evropska unija. Za dosego tega cilja je v prvi vrsti pomembna predvsem solidarnost med državami članicami in vse tesnejše medsebojno sodelovanje. Za ohranitev varnosti Slovenije je ključna predpostavka varna Evropa in stabilno mednarodno okolje , katerega del smo tudi mi sami. Ohranjanje varnosti je pomembno tudi v luči migracij, ki smo jim bili priča v preteklih letih. Vojni v Siriji in Jemnu še vedno nista dobili končnega epiloga. V zadnjem obdobju je kar nekaj govora na to temo, konkretneje o zakonitih in nezakonitih migracijah. Ob tem smo lahko slišali, da bi nekateri gradili zidove, drugi mostove, a stvari nikoli niso tako enoznačne in enostavne. Potrebno je poiskati učinkovite rešitve na mednarodni ravni, kar EU po pravico povedano do sedaj še ni uspelo, zato je prav, da si prizadevamo za skupen, tvoren in usklajen pristop k problemu z upoštevanjem človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Pri soočanju z globalnimi izzivi se po mnenju Stranke Alenke Bratušek moramo vselej zavzemati za mirno reševanje sporov, spoštovanje mednarodnega prava, dialog in aktivno sodelovanje. Prizadevati se moramo za enotno in povezano Evropsko unijo, za usklajeno zunanjo politiko. Le tako bo Unija v mednarodnih odnosih lahko nastopila kot suveren in kredibilen akter. Ena bistvenih poudarkov deklaracije sta tudi razvoj in trajnostna last. Priča smo vsej hitrejšim spremembam, kar od nas ljudi zahteva tudi vseživljenjsko izobraževanje. Razvoj tehnologije, digitalizacija, robotizacija zmanjšujejo potrebo po delovni sili, kar pa ne pomeni, da bomo kot družba lahko manj aktivni. Vedno se odpirajo novi vidiki, možnosti in potrebe, med njimi nadaljnji trajnostni razvoj v smeri energetske učinkovitosti in varnosti. Energetska varnost je neločljivo povezana s proizvodnjo obnovljivih virov energije, s katerimi dvigujemo samooskrbo. Po vzoru iz tujine bi v projekte, civilne pa tudi vojaške, lahko vlagali tudi domači skladi in posamezniki ter tako postali samopreskrbni z energijo. Nove izzive prinaša tudi umetna inteligenca, glavna tema v svetu tehnologije. Umetna inteligenca je tu, posega v zadnjih letih vedno bolj v naše vsakdanje življenje. Ampak pri vsem tem ne smemo niti za trenutek pozabiti na krepitev socialnega področja in koordinacije sistemov socialne varnosti. Brez zadovoljnih in socialno varnih prebivalcev tudi Evrope ni. Pri tem v Stranki Alenke Bratušek posebej opozarjamo na potrebo po sistemski ureditvi dolgotrajne oskrbe, ki obsega številne skupine ljudi v vseh življenjskih obdobjih. Želimo si dostojnega življenja za vse državljane, še posebej za starejše. Kot država in kot članica Evropske unije moramo stremeti k zmanjšanju brezposelnosti za mlade, sprejeti ukrepe za ublažitev revščine in socialne izključenosti. V Poslanski skupini Alenke Bratušek smo za odprto, socialno, povezano, pravno in demokratično državo s pogledom v prihodnost, zato bomo deklaracijo podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospod Ivan Hršak, Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije v obdobju januar 2019–junij 2020, ki služi kot okvir za delovanje slovenskih predstavnikov v inštitucijah EU. Priča smo velikim spremembam, ki v evropskem prostoru pomembno vplivajo na vsakdan Evropejcev in še bolj opozarjajo na nujnost medsebojnega sodelovanja pri iskanju rešitev za obstoječe in prihajajoče izzive. Potrebno bo namreč reševati vprašanja na področju migracij, zaposlovanja, varnosti, mladih in tudi starejših. Odprto ostaja tudi vprašanje izstopa Združenega kraljestva iz Unije, kar predstavlja dodaten zalogaj vprašanj, s katerimi se bosta morali ukvarjati obe strani. Žal se prebivalstvo v Evropi stara hitreje, kot pa narašča število rojstev, zato bo v evropskem prostoru potrebno razmišljati tudi o oblikovanju skupnih politik na tem področju. V Poslanski skupini Desus smo naklonjeni razpravam in aktivnostim, ki potekajo v Bruslju, želimo pa si, da bi se v ta proces Slovenija še aktivneje vključila. Na drugi strani ne smemo pozabiti na mlade, ki jim želimo zagotoviti opolnomočenje, še posebej tistim z manj priložnostmi. Hkrati pozdravljamo tudi prizadevanja, ki jih bo Slovenija znotraj nove strategije EU za mlade 2019–2027 usmerila v krepitev vloge mladih pri oblikovanju politik EU. Ob tem ne smemo pozabiti na razvoj mladinskega dela in mladinske politike v Sloveniji, zato podpiramo povečanje sredstev v področnih programih. V duhu aktivnega državljanstva vseh generacij in z ustvarjanjem priložnosti za dostojno življenje vseh si moramo še naprej prizadevati za povezovanje gospodarstva s trgom dela ter za zmanjševanje neskladij med njima. Z zagotavljanjem vzdržne rasti in doseganjem napredka enotnega trga namreč povečujemo produktivnost, izboljšujemo poslovno okolje in omogočamo razvoj delovnih mest, kar vse skupaj prinaša pomembne prihodke tudi v zdravstveno in pokojninsko blagajno. Verjamemo, da se bomo v Sloveniji skupaj z unijo in socialnimi partnerji še naprej borili proti kakršnikoli diskriminaciji, socialni izključenosti, brezposelnosti in revščini. Vloga Slovenije mora biti v tem procesu še naprej konstruktivna in aktivna. Za Slovenijo sta poleg zgoraj naštetih področij med prioritetnimi zagotovo kohezijska politika in politika razvoja podeželja. Ker Slovenija ne sodi med ozemeljsko velike države članice, je za nas ključnega pomena ohranjanje visokega obsega nacionalne kohezijske ovojnice in ohranjanje obsega sredstev za zahodno kohezijsko regijo. Prav tako pa ne smemo pozabiti na pomembnost poenostavitve izvajanja kohezijske politike. Z odsotnostjo varnostnih tveganj in groženj je mogoče ustvarjati blaginjo in zagotavljati mir v celotni Evropi. V poslanski skupini se strinjamo s tem, da je potrebno najti skupne in čim bolj učinkovite rešitve za preprečevanje tveganj, ki prihaja iz naslova migracij in v zadnjem času predvsem tehnoloških varnostnih groženj, kot so kibernetski in informacijski napadi ali druga delovanja, ki nimajo nujno vojaškega značaja. Podpiramo tudi ohranitev vodilne vloge Slovenije pri ohranjanju miru v regiji Zahodni Balkan, ki ima strateški pomen tudi za varnost Slovenije. Skupne rešitve in usmeritve zagotavljajo napredek vsem državam članicam unije, zato je pomembno, da delujemo tvorno in ciljno orientirano, predvsem da upoštevamo tudi prioritete nacionalnega pomena. Ne besede, temveč dejanja so tista, ki štejejo. Pripravljeni predlog deklaracije je dobra osnova za nadaljnje delovanje Slovenije v inštitucijah Evropske unije, zato ga bomo v Poslanski skupini Desus seveda podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Pozdravljeni! Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije je pravzaprav en akt, ki nič ne govori o tem, kaj bo Slovenija imela od te deklaracije in kaj bo Evropska unija Sloveniji dala. Nič ne bo dala. Nategnili nas bodo, kot nas nategujejo ves čas. Seveda bo pa slovenska vlada in slovenske politične stranke po večini bodo pa ploskali in bodo srečni, da jih potrepljajo po ramenih ali pa po kakšnem delu malo nižje. Rečeno je bilo, da bomo v Evropski uniji močnejši, ko bomo delovali skupaj. To je neumnost. Skupnost bo močna in funkcionirala le takrat, kadar bo njen nukleus, najmanjši, to se pravi posamezni delček močan in pa funkcionalen. Dokler ne bo tega, ne bo nič. Slovenija, dokler ne bo funkcionalna, sama po sebi ne bo pomenila nič. Že zdaj smo siva lisa nekje v Evropi, kjer se križajo interesi Nemčije, Francije, Anglije ne več, ker je bila pametna, pa je šla ven iz te godle, pa še kakšne druge države. Mi samostojnosti nimamo in je ne pokažemo, ker nas je enostavno strah. Ne vemo kaj narediti z vsem skupaj. Govori se o ukrepih, ki bodo vrnili delavskemu razredu moč in oblast. To me spominja na Rainerja Mario Rilkeja, ki je pisal o tistih ruhrskih rudarjih. Pa kdaj, kje živimo? Saj smo vendar v enem obdobju, ki smo ga preživeli. Baje je zdaj leta 2019. Ali je 1919? Neki patološki izpadi o nekem delavstvu in o ne vem čem nas ne bodo pripeljali nikamor. Treba je narediti stališča Republike Slovenije, kaj bomo mi naredili, ne pa, kako bomo upoštevali vse, kar je rekla Evropska unija, in potem na tak debel špeh neke deklaracije, kjer tri četrt zadeve so samo navedki, kaj Evropa je naredila in kaj zahteva, in da se mi s tem seveda strinjamo. Zavedati se je treba ene stvari, da na državnih ravneh ni poštenosti. Na državnih ravneh je le zakonitost in ni drugega. Bistvo te zakonitosti temelji na gospodarstvu. Če bo gospodarstvo močno, bomo mi močni. Slovenija ni majhna, kot pravijo nekateri, res pa je, da pri večini vladajočih je majhnost v glavah. V glavah zaradi tega ker ničesar ne razumejo in ker so že indisponirani kot neki hlapci, ki ne smejo dvigniti glave in misliti po svoje. To je narobe. Sedanja vlada bi morala narediti nekaj bistveno drugega. Ta deklaracija je preobširna, predebela, nima pa tistih osnovnih zadev, ki bi povedale, kaj bo reševalo Slovenijo. Zakaj Slovenija ne bi mogla biti davčna oaza? Lahko bi bila, če ne bi lezli v rit Bruseljčanom. Če se ne bi klanjali vsaki njihovi zahtevi, da moramo to pa ono pa tretje. Zakaj slovenska identiteta izginja? Zaradi tega ker naši vladajoči mislijo, da statistični uradi ne smejo vprašati ničesar drugega razen imena in priimka. Bedarija! Bedarija prve vrste! In to je sramota, ki jo dela vladajoča struktura. Ta vladajoča struktura deluje direktno proti interesom države Slovenije in proti interesom naših državljanov. Ne vem, kaj bodo ali pa kaj so dobili za to, vendar marsikaj se sliši. Marsikaj se sliši in ljudje zunaj, tuji diplomati, govorijo, »saj določeni slovenski diplomati so poceni«. Poceni so zato, ker so zraven še neumni, pa niti ne znajo zaračunati svojih uslug. Tako daleč smo prišli. Tako daleč smo prišli! In potem ni čudno, kakšno ceno imamo po svetu. Nobene cene nimamo. Nas obrcajo in nam dajo v roke škornje, da jih sčistimo kakšnemu, ki ima išias v Bruslju. In potem nas pošljejo nazaj v kot. To se dogaja z nami, z našo državo. Na žalost z državo. Če se to dogaja samo z določenimi političnimi predstavniki, me ne briga čisto nič, ker če je kdo bedak, je pač bedak, če je kreten, je kreten, če je slaboumnež, je slaboumnež. O tistih se ne bom pogovarjal. Hudo je to, da naša država trpi zaradi tega. Da trpijo tisti, ki bodo ostali za nami. Kajti za tiste, ki bodo ostali za nami, pa ne naredimo ničesar. Gremo se neke, kaj vem kaj, brezspolnosti, nadspolnosti, podspolnosti, ne vem kaj vse. Tu jaz čestitam vsem državljankam za dan žena, obenem pa tudi tistim, ki ne vedo, katerega spola so; pa naj se odločijo, mogoče si bodo kupili rožico ali jim bo pa kdo drug kupil rožico, pa naj si jo kam zatlačijo potem. Država gre pa k hudiču. S to deklaracijo nismo naredili ničesar, nič dobrega za državo, nič dobrega za državljane. Govorimo o ne vem čem vse, s tem da nam Evropska unija tišči noter neke nenaravne rešitve, nenaravne rešitve, ki se bodo zrušile same vase. Zgodilo se bo tako kot v rimskem imperiju, ki je razpadel. Razpadel je na zahodni del, ki ga je dekadenca požrla in uničila v nekaj desetletjih, in na vzhodni del, kjer je še zmeraj vztrajala tista naravna moč nacije in narodov ter ljudi, in je obstajal še tisoč let. Nekdo bi danes rekel, hvala bogu, da imamo Rusijo. Pa res hvala bogu, da imamo Rusijo, da imamo Višegrajsko skupino, da imamo pametnega Madžara, da se Italijani počasi spravljajo k pameti, pa tako tudi Avstrijci. Na njih bi se morali ozirati in razmišljati o tem, da je treba delati za svojo državo. Ne za Evropo. Evropa ni nič, Evropa bo razpadla, Evropa že gnije pri živem telesu. Pokonci jo držijo samo še velike količine alkohola, po navadi konjaka, vsak dan ena flaška zjutraj, popoldne pa se ne ve več, kaj je bilo dopoldne obljubljeno. Evropa je kvečjemu lahko Evropa narodov. In narodi so tisti osnovni nukleusi, na osnovi katerih lahko zraste kaj dobrega. In ko zraste kaj dobrega, lahko sodelujemo. Pa ne v svojo škodo, zato da bomo še večji hlapci, kot smo že, ampak tako, da smo enakopravni in enakovredni. Vendar pa s kimanjem Evropski uniji in s pritlehnim priklanjanjem tega ne bomo nikoli dosegli. Za nas v Slovenski nacionalni stranki je ta deklaracija pravzaprav eno flancanje, eno priklanjanje Evropski uniji, ki pa za lastno državo in za lastne državljane nima in ne nosi nič dobrega.
Hvala, gospod poslanec za vaše stališče. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci zaključujemo predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o dopolnjenem predlogu dekoracije. Kot prva bo spregovorila gospa Ljudmila Novak. Pripravi naj se gospod Gregor Perič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Tudi mi smo ugotovili v Novi Sloveniji, da deklaracija nima nekih konkretnih rešitev, čeprav v veliki meri naslavlja prave teme. V Novi Sloveniji odločno podpiramo članstvo Slovenije v Evropski uniji, ker menimo, da je Evropska unija tudi zagotovilo za ohranjanje miru med narodi in daje tudi okvir za možnost gospodarskega sodelovanja, napredovanja, seveda moramo pa tudi mi opraviti svoje domače naloge. Ni primerno, da za stvari, ki jih mi ne delamo prav ali pa dovolj učinkovito, krivimo Evropo, sami pa premalo naredimo, da bi odpravili naše domače probleme. Res pa je, da mora Evropa kot taka redefinirati svoje vrednote, na kar opozarjajo nekateri člani, članice predvsem vzhodnoevropskih držav. S tem se strinjamo, katere so tiste temeljne vrednote, zaradi katerih in pa na podlagi katerih je nastala Evropa, zaradi katerih je Evropa uspešna in ki so tudi temelj demokracije v Evropi. Pri tem pa ne pristajam na to, da se nekdo sklicuje na krščanstvo in krščanske vrednote, v svojem delovanju pa ne deluje demokratično, kajti demokracija je lahko nastala in se razvila prav na podlagi teh krščanskih vrednot. Zato krščanstvo ne sme biti izgovor za sebičnost in morda za nedemokratične poteze. Seveda pa potrebujemo tudi solidarnost, kajti res številne migracije, ki želijo priti v Evropo, niso rešitev za naše probleme, Evropa pa mora ostajati solidarna na ta način, kot je to delala že do sedaj, seveda lahko tudi bolje, bolj učinkovito. Evropa je ne nazadnje največji donator skupaj z državami članicami, mislim da leta 2017 preko 80 milijard. Vprašanje pa je, ali je ta pomoč res dovolj učinkovita, prava in na pravem mestu, da bi v teh državah, od koder prihajajo številni ljudje iskat delo, nastajala delovna mesta, da bi ljudje lahko ostali na svojem področju, da ne bi bilo potrebe, da masovno bežijo iz svojih držav in iščejo boljši kruh tudi v Evropi. Seveda s tem ne želim reči, da migracije niso del vsakdana ali pa življenja skozi leta, stoletja in tisočletja, vendar v nekem normalnem obsegu. Ko se te migracije dogajajo in so prekomerne, tako kot leta 2015, potem pa ima to negativne posledice za države, ciljne države in tudi za države, iz katerih te migracije izhajajo. Evropska unija je solidarna, in prav je, da je, tudi Slovenija mora biti solidarna, kajti ljudje v tretjih državah, v nekaterih državah sveta si res ne morejo sami pomagati, če ni te pomoči tudi od zunaj. Seveda pa Evropa ne sme biti lahkomiselna, varovati mora svoje meje, da ne bi ponovno prihajalo do takšnih neprimernih migracij, ampak do nekih kontroliranih oziroma da se vsaka država zase odloči, koliko migrantov želi sprejeti in jih potrebuje. Žal pa tudi Evropa pri tem deluje sebično, in to občutimo tudi mi, ko naši možgani, naši izobraženi ljudje odhajajo, pa ne samo za nekaj časa po izkušnje, ampak mnogi tudi ostajajo tam, kjer so bolje plačani. Tukaj je pa zdaj naloga naše države, ali bomo razvili instrumente, orodja, takšno davčno politiko, ki bo te ljudi motivirala, da bodo ostali doma in pripomogli k dvigu gospodarske rasti v Sloveniji, k boljšim delovnim mestom in tako naprej. Tukaj pa Slovenija za enkrat nima prave strategije, čeprav se vedno znova napovedujejo neke davčne reforme. Ampak če bomo delali davčne reforme samo zato, da bomo še bolj obdavčili tiste, ki že tako delajo in dobro delajo in jih potrebujemo, potem pač to ni uspešna davčna politika za razvoj države oziroma tudi za obstanek možganov, ki jih potrebujemo v Sloveniji. Spomnim se pa tudi večkrat razprav predstavnikov iz teh tretjih držav, ko so imeli iste probleme, ko so se pritoževali nad Evropo, pa seveda tudi nad Ameriko in drugimi državami, kajti tudi njihovi možgani odhajajo iz njihovih držav, zato se ne morejo tako razvijati, ker pač delovna sila, izobraženi ljudje so nujni predpogoj, da je neka država bolj uspešna. Pri varovanju Evrope mora pa Evropska unija pokazati več odločnosti, več sodelovanja, več povezovanja in se mora tudi v večji meri opirati na lastne sile, kajti nekdo tretji nima enakih ciljev, kot jih imamo mi, torej varovanje naših meja, naše skupnosti. Vemo, da pri tem so države pogosto sebične, govorim o drugih večjih državah, ki pač najprej poskrbijo zase. Bilo je omenjeno tudi pogajanje o prihodnji evropski perspektivi. Poglejte, škoda, da smo tako neučinkoviti pri črpanju evropskih sredstev. Vedno to delamo z zamudami, jezimo se na grdo Evropo. Še včeraj sem slišala, Evropa nam nič ne da. Evropa nam ponuja, nam daje, mi pa ne znamo vzeti. Tukaj vemo, da smo premalo učinkoviti, da sami dodatno stvari zbirokratiziramo, čeprav je že tam preveč birokracije. Za večjo učinkovitost črpanja sredstev moramo biti sami bolj učinkoviti. Drugič pa, ko se bomo pogajali, da se pogajamo za stvari, ki jih mi potrebujemo. S tem, kar imamo sedaj na razpolago, niso vsi zadovoljni, še najmanj pa občine, in pravijo, še vedno nimamo osnovne infrastrukture, zdaj imamo pa več denarja za mehke projekte, ne pa za to, kar mi potrebujemo. Pa je spet Evropa kriva, grda, ker nam ne daje. Ja, ko pa se pogovarjamo tudi z drugimi državami, pa ugotavljamo, da nekatere države pa so to dosegle, pa še vedno vlagajo v infrastrukturo. Mi smo se pa torej slabo pogajali. In ko govorimo, da smo hlapci Evrope, hlapci smo samo toliko, kolikor se sami naredimo za hlapce. Tudi jaz, kot ženska, hvala lepa za vse čestitke moških kolegov, se nikoli nisem čutila manj vredna, zato ker sem ženska, ampak če sam tako doživljaš sebe, potem drugi to izkoriščajo. Tudi tukaj, če bomo sami samozavestni in bomo vedeli, kaj hočemo, kakšne cilje imamo, kakšne ukrepe moramo za to sprejeti, bo tudi Evropa znala to upoštevati in spoštovati. Ker sem bila tudi v času prvega slovenskega predsedovanja evropska poslanka, sem imela priložnost še bolj podrobno videti, kaj to pomeni, če neka država predseduje Evropski uniji. Takrat smo bili vsi ponosni, bili smo prva nova članica od desetih sprejetih leta 2004, ki smo predsedovali Evropski uniji. Moram reči, da smo slovenski poslanci pokali od ponosa, ker so nas vsi hvalili, ker smo takrat imeli stabilno gospodarsko rast, dobre finance, eno leto prej smo sprejeli tudi evro. To je bil zelo lep, zelo dober občutek. Vem, da je takrat Slovenija tudi odlično predsedovala in tudi slovenski poslanci smo imeli takrat slovensko vlado in predstavniki slovenske vlade dobre odnose, oni so se lahko oprli na nas. Mi smo skušali pri poslancih različne stvari poizvedeti, pomagati in smo dobro sodelovali. Vendar se takšno sodelovanje s koncem predsedovanja ne sme nehati, ampak se mora nadaljevati. Če slovenska država, vlada, ministrstva dovolj dobro suportirajo tudi slovenske poslance v Evropskem parlamentu, kar sem videla, da delajo druge države zelo učinkovito in uspešno, potem bodo tudi slovenski poslanci vedeli, kaj je interes države, in bodo tudi lažje tista stališča zastopali, ne glede na to, v kateri politični skupini so aktivni oziroma so člani, ker bodo mislili najprej na interes Slovenije. Ampak to je v veliki meri odvisno od slovenske vlade, koliko uporabi svoje poslance tudi v Evropskem parlamentu in koliko je pri tem hitra, učinkovita in uspešna. Smo pa včasih dobili kakšna sporočila, priporočila in prošnje, ko so bili že vsi vlaki zamujeni, kajti tudi v Evropskem parlamentu so procedure dolge, vemo, da so terminski načrti tako kot v slovenskem, če zamudimo čas za vlaganje amandmajev, nam pri tem nihče več ne more pomagati. Ko neka točka gre mimo, gre mimo in zato bi tudi v prihodnosti prav priporočala oziroma si želela, da bi Slovenija vedela, katere so njene prioritete, se za to učinkovito pogajala, da ne klečeplazimo pred Evropo, kot je bilo prej rečeno. Da pa znamo tudi slišati, kaj nam Evropa sporoča; pa ne zaradi sebe, ampak ker je tam vendarle bolj nevtralno področje. Želijo nam povedati, zakaj je dobro, da mi prodamo državne banke – ker smo jih že tolikokrat morali sanirati in so državne finance zato v slabšem stanju; zakaj potrebujemo drugačen proračun – zato ker na koncu bo škodoval nam, če ne bomo nekaj naredili; zakaj potrebujemo reforme – pa sami vemo, da jih potrebujemo, pa vlada ali še ni uspela pripraviti teh reform, ali se stranke bojijo ali ni soglasja in tako naprej. Zato tukaj ni upravičeno, da žugamo in se hudujemo na Evropo, ampak da prisluhnemo pa v svojih politikah skušamo to tudi vključiti, ker je dobro za nas. Za nas! Menim, da je Evropa, Evropska unija zagotovilo za mir, za sodelovanje, za napredek, seveda mora tudi redefinirati svoje vrednote, mora pogledati, kje so ovire, preveč birokracije, kar vsi vemo, in mora to postopoma odpravljati. Slovenija pa mora biti polnopravna, enakovredna, samozavestna članica, ampak sama mora vedeti, kateri so njeni cilji, kaj želi doseči in pravočasno se za to tudi potegovati.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Gregor Perič. Pripravite pa se dr. Milan Brglez. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, lep pozdrav še enkrat vsem! O čemer bom zdaj razpravljal, naj takoj na začetku povem, da ni apologija Evropske unije, ampak je moje videnje, kako stvari stojijo ali pa včasih se tudi malo nagibajo. Danes razpravljamo o deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v 18-mesečnem obdobju. Ta deklaracija ni prva, bilo jih je, mislim da, že 12. Tudi v današnji razpravi smo marsikaj slišali in številni so zelo ostro tudi usmerili prst, ost ali pa kakšen drug pripomoček zoper Evropsko unijo. Ali je to upravičeno, ali ne, pa mislim, da je to ključno danes, kakor je izšlo iz te razprave. Najprej se zavedajmo, da v prejšnjem, 20. stoletju je bila prva polovica 20. stoletja zaznamovana predvsem z velikimi krizami in še večjimi vojnimi spopadi. Skratka, nič dobrega in nič od tega si ne želimo nikoli ponoviti ne v Evropi in ne kje drugje. V Evropi smo imeli to srečo, da se je nekaj pametnih glav usedlo skupaj in se odločilo za nek projekt, ki mu danes rečemo Evropska unija, in kar je najbolj pomembno, je, da že kar nekaj desetletij zagotavlja znotraj Evrope mir. Mir je temeljno izhodišče, da se lahko pogovarjamo o čemerkoli drugemu – o gospodarskemu napredku, o socialnih pravicah in lahko bi našteval še kar nekaj časa. Z neko lahkoto reči, da Evropska unija prispeva k ničemur in da je to nekaj povsem brezveznega in nepomembnega in da bi lahko sami samostojno dosegli veliko več, to je, si upam trditi, laž, kar se je v preteklosti, kdor pozna zgodovino, velikokrat izkazalo. Sigurno je to morda nekoliko bolje v nekem ožjem časovnem zgodovinskem okviru za države, ki so velike, ki so velesile, zagotovo pa ni to rešitev in to ni opcija za države, ki so ozemeljsko, populacijsko, kapitalsko in še kako drugače skromnejše ali pa, če želimo, majhne. Slovenijo vidim kot deželo, ki je sicer majhna, ampak ima zelo veliko za ponuditi in pokazati, imela je v preteklosti in prepričan sem, da bo tudi v prihodnje tako. Kadar smo nejevoljni in nezadovoljni nad načinom delovanja Evropske unije, v bistvu si moramo postaviti ogledalo in to nezadovoljstvo ne usmerjati v Bruselj, tako kot smo v preteklosti usmerjali v Beograd, ali pa na Dunaj, ali pa še kam drugam, ampak se moramo sami vprašati, kaj bi lahko naredili bolje v tem smislu. Moja ocena je, da tukaj ne razumemo ravno najbolje, kako procesi, odločevalski procesi znotraj Evropske unije delujejo. Pogosto se zgodi, da dobimo že nek akt iz Evropske unije, ali bo direktiva, uredba ali kaj tretjega, ki je že finaliziran, več ali manj zaključen, tam na 98–99 % in potem normalno, da v tej zaključni fazi kaj dosti k njegovi vsebini ne moremo prispevati. Ključno je, če želimo biti uspešni in če želimo še bolj aktivno soustvarjati in vplivati tudi na zakonski okvir oziroma zakonodajni okvir delovanja Evropske unije, da to počnemo pravočasno, ne na koncu odločevalske faze oziroma zakonodajne faze, ampak na njenem začetku. Tukaj mislim, da je tisto bistveno, kar nekatere države zelo spretno počnejo, Slovenija pa ima tukaj nek izziv, ki ga lahko v prihodnje še bolje izkoristi. Na ta način mislim, da bomo tudi vsi skupaj veliko bolj zadovoljni s tistim, kar dobimo, ker bomo bolj aktivno in vključeno sodelovali v samem odločevalskem procesu. Meni se zdi pomembno izpostaviti še eno zadevo, in sicer kam se Slovenija uvršča oziroma kam se umešča znotraj Evropske unije. Če pozorno poslušamo javne razprave, imamo nekako dve opciji na voljo. Ena opcija je, da se umestimo v ta bolj jedrni del Evropske unije, druga opcija je pa tako imenovana višegrajska skupina. Legitimno je razpravljati o tem, kakšne so prednosti enega ali drugega, ampak moja osebna preferenca in mislim, da je preferenca še številnih drugih, v končni fazi tudi prejšnje vlade, prejšnja SMC-jeva vlada je zelo jasno nakazala, da si želi pripadati nekemu jedrnemu delu Evropske unije, ne pa njenemu obrobju. Kot rečeno, vsak se nekje najde, ali na obrobju ali pa v njenem jedru. Naj spomnim, dobro leto nazaj, februarja se je v Ljubljani zgodil vrh premierjev, torej Slovenije z državami Beneluksa, torej najbolj jedrne, najbolj sredinske točke Evropske unije, tam, kjer je Evropska unija dejansko nastala. Predsedniki vlad so dejansko ugotovili in še enkrat podčrtali to, da ima Slovenija, kljub temu da geografsko je nekoliko odmaknjena od Beneluksa, s temi tremi državami zelo veliko skupnega – politično in še kako drugače, z vidika pogledov na evropske vsebine, na delovanje enotnega trga, na vprašanje migracij, na vprašanje solidarnosti med državami članicami Evropske unije. Na osnovi tega je nastalo tudi neko skupno stališče oziroma deklaracija, ki je vse te usmerite povzela. Verjamem, da lahko na osnovi, v duhu te deklaracije in teh političnih sporočil, ki so bila takrat pred dobrim letom artikulirana, tudi sedanja vlada najde zelo veliko inspiracije in usmeritev. V končni fazi imamo s temi tremi državami zelo veliko skupnega tako v okviru snovanja večletnega finančnega okvirja in če se medsebojno podpiramo, Slovenija ni ena, ampak ima tri močne zaveznike. V končni fazi se je to izkazalo tudi v primeru arbitraže, kjer so nas te države – recimo za Belgijo lahko direktno povem, da nas je zelo odločno podprla v reševanju tega mednarodnega problema, ker se zavedajo, da je ta problem zelo instruktiven tudi za reševanje problematike meja na zahodnem Balkanu, kadar se bo Evropska unija tja širila. To je ena ključnih strateških izhodišč tudi Slovenije za njen dolgoročni razvoj tega področja, te regije. Kot rečeno, vprašanje varnosti je tudi v deklaraciji, ki jo imamo danes na mizi, zelo pomembno in izpostavljeno in sem vesel, da se je politika znotraj Evropske unije poenotila v tem smislu, da je tudi vprašanje varnosti prišlo na vrh prioritet in se tukaj iščejo rešitve. Seveda je pa marsikdo tak, da zavoljo nekih svojih ožjih interesov, tudi ozko koncentriranih in potem ruši neko skupno enotno rešitev in potem se v težavah znajdemo zlasti tisti, ki imamo tudi zunanjo mejo – če govorimo o migracijah. Če z migracijami tudi zaključim s tisto slavno in za marsikoga tudi razvpito marakeško deklaracijo, ne morem mimo tega, da je gospod Manfred Weber, gospod, ki je na čelu Evropske ljudske stranke, zagovornik te deklaracije, ker se zaveda njenih pozitivnih učinkov. Kaj potem slišimo znotraj našega političnega prostora, kako se potem te stvari trgajo in kako se reinterpretirajo, zlasti na bolj desnem političnem polju, to je pa vprašanje tudi v končni fazi za naše volivce. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate dr. Milan Brglez, pripravite pa se gospa Iva Dimic.
Najlepša hvala, gospod predsednik. V bistvu bi želel še enkrat podčrtati nekaj stvari. Že prej sem začel s tem, da bo ta odnos institucije Republike Slovenije do Evropske unije treba še v marsičem bolj popraviti. Začel sem že prej v stališču poslanske skupine tudi s tem, da je treba malo samokritike; od tega, da posamezna matična delovna telesa ne jemljejo dovolj resno dogajanja na evropski ravni in kar spustijo stališče Vlade, brez da bi ga dopolnila, obravnavala vsaj politično, če ne drugače, in se potem čudijo, ko je treba na koncu to isto stvar sprejeti v naš pravni red. Zadeva ni samo na tem nivoju problematična. Problematična je tudi zaradi tega, ker celotnega procesa spremljanja, ki bi ga potrebovali na točki subsidiarnosti in proporcionalnosti, ki pa je nujna s stališče posameznih držav, ne izpeljujemo v celoti. Oziroma drugače povedano – parlament je relativno majhen, poslanske skupine so majhne in dejansko toliko lastnega strokovnega znanja se ne premore, da bi lahko brez pomoči vseh država uspela izoblikovati neko stališče, ki bi imelo vsaj v dveh vejah oblasti neko legitimnost; v izvršni, ki je prav odgovorna, in na drugi strani tudi zakonodajni. To je ena stvar, ki bi jo pravzaprav želel izpostaviti. Dogaja se še dodatna zadeva. Procesi znotraj Evropske unije vodijo do tega, da je vse več delegiranih aktov in pri delegiranih aktih pa prav nadzor, kakršenkoli že, Državnega zbora povsem izgine. Na drugi strani se nam dogaja vse večkrat, da v trilateralnem procesu, ker se države ne morejo dogovoriti, se dogovorijo Evropski parlament, Komisija in Svet. Zadeva se lahko obratne za 180 stopinj tudi pri direktivi, ki jo bomo mi morali izvesti v Državnem zboru oziroma vpeti v naš pravni sistem. Me zanima sicer, kako bo to videti, ker bo jasno, da je stališče eno in da je zadeva 180 stopinj drugačna, ker vseeno po naši ustavi volja poslanca ni dana vnaprej, tako da najverjetneje bomo vsi skupaj imeli določene težave ali pa stiskanje zob, zopet, tudi glede takih načelnih vprašanj. Da bi se ta stvar popravila, bo najverjetneje treba odpreti zopet ta zakon, ki ureja razmerje med Državnim zborom in Vlado, da bodo vsaj informacije bolj normalno tekle. Ker zaenkrat je ta proces tako dolgotrajen, da rabimo vsaj dva meseca, da pride spremenjeno stališče v Državni zbor, in to je glede na dinamiko dela v Evropski uniji včasih prepočasi ali pogosto prepočasi, še zlasti takrat, ko komisija hiti, da pospravlja zadeve z mize, tako kot je sedajle. To so ene tistih najbolj neprijetnih zadev. Potem pol leta ne bodo delali, ampak sedajle pa hitijo. Prva stvar, ki sem jo hotel omeniti. Druga stvar. Moramo se zavedati, da bo predsedovanje, ki ga imamo pred seboj, drugačno od prejšnjega. Vloga predsednika Vlade, vloga zunanjega ministra je povsem drugačna oziroma ju čisto drugi opravljajo. Pravzaprav sta nepomembna, če si ne bosta našla znotraj tega predsedovanja vsaj protokolarno in simbolno ustreznega mesta. Vsa druga ministrstva so tista, ki so ključna. Zaradi tega rabimo sistem, ker tudi samo prejšnje predsedovanje ni zadostna osnova za to, da bo naslednje tudi dobro izvedeno. Zaradi tega potrebujemo vsebinske usmeritve, da vemo, kaj delamo in da bo tudi Državni zbor vedel, kaj narediti, da bo prispeval k temu. Ne da bo izvedel, kaj mora delati, ampak da bo prispeval in da bo zainteresiran, da tisto naredi. Tretja stvar, ki bi jo hotel povedati, je: ja, en del kritike drži, dvojna merila dejansko obstajajo v Evropski uniji. Dvojna merila, ki gredo običajno med velikimi ali malimi, ali pa lahko gre med velikim kapitalom in malim kapitalom, ali pa kakorkoli že hočete to zadevo postaviti. Ne veljajo za vsa ista pravila in tudi zaradi tega ni druge, kot da se absolutno vsepovsod in vedno vztraja na trojni povezanosti; ne sedaj ene stvari ven postavljati: vladavina prava, demokracija in človekove pravice. V trenutku, ko enega od teh odpraviš, dobiš dizaster. Zgolj z demokracijo – vemo, kam lahko pridemo zgodovinsko. Pa ne bi hotel tega še enkrat odpirati – razprave tu. Človekove pravice so omejitev, ki zamejuje normalno demokracijo, in vladavina prava pa tudi, ker mora ločitev vsaj veje oblasti, če drugega ne, kar pogosto pozabimo pri nas. Še dve stvari, ki sta pomembni. Zame vsaj je vprašanje suverenosti vprašanje znanja, ki ga imamo. Več je tega znanja, lažje nam je in suverenost lahko branimo z znanjem, s kreativnostjo. Seveda moramo biti pravočasni, pa upati si moramo tudi kakšno stvar narediti, ampak brez znanja tudi hrbtenice ni. In še dve zadevi. Pogosto se govori o tem, da nas bodo zavezniki rešili. Ne, pravna sredstva! Vsi zavezniki, ki so, so večji od nas in bi od nas kaj hoteli. In končno, ne pozabiti, jedrnost ni dovolj. Ustava vse zavezuje. Načela izhajajo iz ustave [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Iva Dimic, pripravi naj se Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Danes ko razpravljamo o usmeritvah delovanju Slovenije v Evropski uniji, naj najprej povem, da sem vesela, da je Slovenija in da živim v Sloveniji, ki je del evropskega naroda, ki je del Evropske unije. In se počutim varno. Želim, da bi bil še naprej mir, želim si sodelovanja in seveda tudi napredka. Vse to omogoča Evropa, o kateri včasih mogoče, celo v tem parlamentu, govorimo preveč negativno. Evropa nam daje neke usmeritve, ki jih nacionalni parlament sprejema in potem izpelje in implementira. Kako pa se to zgodi, je pa seveda na naši vladi. In od naše vlade je odvisno, kako bodo zakoni urejeni, kako močno bodo posegli v posamezni segment, v posameznikovo življenje. En primer je bil, ko smo ugotavljali oziroma sprejemali, implementirali zakon o omejevanju denarja zaradi zlorabe. Evropska unija je rekla, da je v Evropi gotovinsko poslovanje mogoče v višini 15 tisoč evrov. Ko smo tukaj sprejemali to deklaracijo in jo implementirali, seveda, je takratna vlada to omejila na 5 tisoč. Kdo nam potem kroji kakšno življenje in kakšno svobodo imamo v Sloveniji? In vsi rečejo: grda Evropa. Ne, ni grda Evropa, mi, Državni zbor Republike Slovenije se je odločil, da bo temu tako in omejil na 5 tisoč gotovinskega poslovanja – proti korupciji in pranju denarja je bil zakon. Se pravi, da Evropa postavlja neke mejnike, znotraj tega pa se lahko vsi omejujemo; in tako je tudi na področju kmetijstva. Evropa ne predpisuje kaj in kako moramo, katere cilje moramo zasledovati, kako pa mi implementiramo zakonodajo v Sloveniji, pa ne. Ker Avstrijci imajo drugačno zakonodajo, bolj odprto, kakor jo imamo Slovenci. Pa še nekaj, tudi Evropa ne diktira, kaj in kako, kakšne preiskave in kaj moramo imeti. Danes pač žal novica, da je minister za zdravje gospod Fakin odstopil. Sama sem že večkrat spraševala [[…]]Želim si imeti tudi na področju boja z rakom enake primerljive možnosti, kot jo ima Evropska unija, kot jo ima Nemčija. Zakaj je preventivni program Dora v Sloveniji zapeljan od 50 do 70 let, Nemčija jo izvaja že pri 40. letu? Zakaj je temu tako? Želim si, moja prizadevanja bodo tudi v prihodnje, da bi imeli tudi na področju boja z rakom v Sloveniji enake možnosti, kot jih imajo ostali evropski narodi. Še ena zadeva je, ki jo tudi nihče ne pogojuje in je naša odločitev. Kako bomo usklajevali družinsko in poklicno življenje? Kako bo delovala družinska politika in socialna politika? Evropa ima to zelo dobro rešeno. Zakaj se ne bi zgledovali v prihodnjem mandatu po velikih preizkušenih zadevah in omogočali tako družinam, otrokom štipendije, otroške dodatke in seveda tistim, ki imajo socialo potrebo, socialne dodatke. Bilo je rečeno, da ne veljajo ista pravila v Evropi; kolega je ravnokar rekel. Res je, ne veljajo ista pravila. Ampak, zakaj ne veljajo? Zato, ker je od vsakega naroda, od vsakega posameznika pomembno, koliko je pripravljen se aktivirati, če ima prave argumente in seveda, če je aktiven, če je uspešen, če deluje, če išče poti, da bi pomagal [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Naslednji na listi prijavljenih je pravkar odstopil. Tudi Maše Kociper ni. Vidim pa tukaj gospo Violeto Tomić. Izvolite, beseda je vaša.
Ravnokar sem prišla in na mizi pustila kosilo, pa ne bom, da ne bo kakšnega škandala kot s sendvičem, govorila avtobiografskih podatkov. Žal sem mislila, da se ne bo toliko ljudi odjavilo, kajti tematika Evropske unije je izjemno pomembna in na žalost bi morala biti pomembna tudi za naše poslance kakor tudi za volivce, ki imajo včasih občutek, da to, kar se tam dogaja, ni naš problem. Dejstvo je, da Evropska unija mora, če se hoče ohraniti, postati bolj demokratična in bolj socialna in predvsem ogromno smo slišali o varnosti. Pa naj vam povem o varnosti. Niti enkrat tukaj nisem slišala, pa predvsem s strani desnice, ki ima polna usta varnosti, o vzrokih in o posledicah. Veste, če greste k zdravniku z zelo hudo boleznijo – in ta naša varnost in migrantska problematika je bolezen Evropske unije, kot smo tukaj in kot ste ugotavljali –, dober zdravnik bo iskal vzroke, slab zdravnik vas bo nafilal s tabletami, korporacije bodo živele zelo dobro, farmacevtske, vam se bo bolezen ponovila, pravzaprav boste umrli od posledic zdravljenja in preobremenjenosti organizma s temi zdravili. Dober zdravnik bo pogledal, kje je vzrok in ko bo našel vzrok, boste zdravi. To je edini način za preživetje organizma in tako je edini način za preživetje organizma Evropske unije tudi to, da se zavemo vzrokov. O čem govorim? Nikoli nismo govorili – govorim o varnosti in miroljubnem reševanju, tudi premier Šarec je povedal veliko lepega –, vendar nikoli nismo govorili o tem, da nismo nasprotovali vojnam, ki so uničile Irak, Iran, Afganistan, Libijo. Potem se čudimo, če imamo begunce. Iz lastne izkušnje vam povem, bila sem pred slabim tednom na meji z Marokom, kjer ljudstvo Polisaria že 34 let čaka na pravico. Leta 1992 jim je bil obljubljen referendum in še vedno čakajo. Niso preplavili Evrope, imajo svojo državo, predsednika, ministre in ne potrebujejo naše miloščine, potrebujejo priznanje. Kaj naredi Evropska unija – podpiše trgovinski sporazum z Marokom, ki prodaja dejansko dobrine z njihovih zasedenih ozemelj! In Maroko, ko je zasedel njihova ozemlja, je naredil 2 tisoč 700 kilometrov dolg zid in postavil milijon min, na katere stopajo otroci, ženske, prebivalci. In vseeno vztrajajo. Govorimo o aneksiji Krima, o tem, kako bomo obsodili Rusijo zaradi te aneksije; tu, pred svojimi očmi pa zaradi finančnih interesov toleriramo okupacijo. Take stvari so nedopustne! Veste, oni držijo našo varnost. Če bi dobili svojo državo, bi naredili učinek spužve, gradili bi jo, zaposlili bi ljudi in ne bi se Evropa soočala z migrantsko problematiko. Ali vi mislite, da je ljudem super, da morajo bežati od svojih domovin, svojih hiš? Ali mislite, da jim je super, da jih na čolnih nihče ne sprejme in da se utapljajo v Sredozemskem morju ali pa v reki Kolpi? Ni jim super! Verjemite, vsak bi raje živel doma – če jim dovolimo in če jim pomagamo, da lahko ostanejo doma. Tako v varnostni problematiki, spoštovane in spoštovani, Evropa ne dela pravih potez. Vedno govorimo, da je treba probleme reševati pri njihovem izvoru. To, kar sem vam povedala, je reševanje problemov pri izvoru in ne postavljanje še višjih ograj. Vzornik Trump postavlja veliko ograjo proti Mehiki. Ja, ampak kaj je dosegel? Da njegov javni sektor ni dobil plač. Ljudje, ki so zaposleni v javnem sektorju, niso imeli denarja niti, da bi prišli do služb. In on ne krši človekovih pravic, krši jih pa Venezuela! Recimo. To so dvojni standardi Evropske unije, ki se morajo prenehati. Seveda lažni preroki zagovarjajo manj Evrope. Ravno zato, zakaj se je dvignila skrajna desnica, ravno zato je Levica predlagala amandmaje, ki bi odpravili prekarnost, ki bi dvignili plače. Veste, Evropska unija je edino, kar je lahko naredila – zategujmo pasove! V času krize se je zgodilo – kaj? Periferija je hranila center, revni so hranili bogate. In medtem ko smo mi – in tudi, verjamem, vse države tako imenovanega obrobja – zategovali pasove in šparali na pokojninah [[…]]Zdaj zelo radi govorijo, glejte, naš človek, ki je delal 40 let, pa dobi 400 evrov, uh, en migrant pa kar tri jurje – kar seveda ne drži. Ampak mi smo zaradi te svetovne gospodarske krize in zaradi napačnih politik Evropske unije prišli do tega, da naši upokojenci hirajo, da imamo zategovanje pasov na področju šolstva, zdravstva, razvoja. Financiramo samo nek balon, ampak na koncu koncev, veste, ti bogati so postali dvojno bogati. V času najhujše krize se je število multimilijarderjev podvojilo v Evropi in tudi v svetu. Če hočemo ohraniti Evropo, kot jo poznamo danes, je ta trend nujno treba obrniti. Se pravi, Evropa mora postati država vseh njenih državljank in državljanov in preusmeriti denar od tam, kjer ga je preveč, tja, kjer ga primanjkuje. In predvsem mora postati tudi okoljska. Glifosat bi morali že zdavnaj prepovedati, raziskave so že 30 let nazaj povedale in dokazale, da so povezave med rakavimi obolenji in uporabo glifosata. Povzroča tudi vse večjo rezistenčnost na razna škropiva. Ampak pri nas ga celo proizvajamo – spet interesi korporacij pred interesi ljudi! Ko bo postala Evropa odgovorna do vseh državljank in državljanov in ko bo v prvi vrsti mislila na njihovo dobrobit, potem bo lahko obdržala to, kar je. Drugače pa, kot so že nekateri poslanci pred mano govorili, bo brexit samo prvi korak in bo že več teh -exitov. Skrajna desnica se krepi. Brexit je posledica točno tega, nezadovoljstva ljudi, ker se počutijo ogoljufane, zapuščene, same, ker jim Evropska unija ni prijazna mati, ki bi poskrbela za vse enako, ampak je mačeha, ki skrbi samo za tiste na vrhu. In tukaj so ljudje oropani dostojanstva, oropani svoje pravice do dostojnega življenja in desni populisti to s pridom uporabljajo. Zelo s pridom in zato se krepi njihovo [[...]] Zdaj smo poslušali veliko optimističnih trditev, predvsem s strani Vlade, vendar sem prepričana, da mi moramo zahtevati spremembe in ne biti zadovoljni s tem, kar je. Ostro moramo zahtevati, kajti Slovenija je enakopravna država članica, ampak ves čas prikimavamo interesom tistih najmočnejših – Nemčije, ZDA in tako naprej. Če se dotaknem tudi trgovinske politike Evropske unije. Veste, Evropska unija je ena največjih gospodarskih partnerjev na svetu. Evropska unija je tista, ki bi morala postaviti standarde vsem. Morala bi biti vzor. Na policah evropskih trgovin nikoli ne bi smeli srečati izdelkov, ki so narejeni z otroškim delom, suženjskim delom, z izkoriščanjem pragozdov, oceanov. Nikoli! Če bi ta standard postavili, bi se hitro cel svet globalno spremenil. Slovensko kmetijstvo in gospodarstvo sta že tako in tako prizadeta zaradi podnebnih sprememb. Imamo jih, čeprav jih nekateri zanikajo: Zemlja je ploščata, planet se ne segreva, ohlaja se celo baje, mački izumirajo. Veste, podnebne spremembe so stalnica in desertizacija planeta je strašna. Pomika se, desertizacija, se pravi puščava, se premika navzgor. Vprašanje vode bo najpomembnejše vprašanje v prihodnosti. In vprašanje samooskrbe s hrano. Mi smo seveda v prejšnjem mandatu na pobudo Levice vpisali pravico do zdrave pitne vode v ustavo, vendar še zmeraj smo priča hudim pritiskom korporacij na to našo pravico. Ampak tako, kot smo zapisali v našo ustavo, bi morali na ravni Evropske unije aktivno spodbujati, da bi tudi cela Evropa zapisala pravico do pitne vode v svoje akte, kajti to je ena osnovnih pravic. Ravno tako je treba aktivno spodbujati stabilnejše oblike zaposlovanja, boj proti prekarnosti in dvigovanje minimalnih plač. Nihče, ki je zaposlen, ne sme živeti pod pragom revščine. Mislim, da je to imperativ, s katerim bi se morali vsi strinjati. Ne moreš delati vsak dan, delati 8 ur dnevno in ne imeti dovolj za osnovne življenjske potrebe. Tukaj, veste, se človek potem radikalizira; postane zelo jezen in potem vemo, da je hitra tarča nekaterih populistov, ki mislijo, da bodo z bojem rešili njihove težave. Podobni situaciji smo bili priča pred 2. svetovno vojno. Poglejte, da je identična, samo dikcija, ki je prej omenjala Žide, ki so bili krivi za revščino delavskega razreda, je zdaj uporabila migrante, begunce, kakorkoli jim rečete. Dikcija je ista, klima je ista, duh časa je isti. Naredimo vse, da se nam ne bo zgodilo isto, kajti naslednje svetovne vojne človeštvo ne bo preživelo. Danes obstaja na svetu toliko orožja, da smo sposobni uničiti petkrat naš planet Zemljo ne enkrat! In kljub temu je vojaška industrija ena najmočnejših. Kljub temu v vseh proračunih držav najprej razmišljamo o tem, koliko bomo dali za oboroževanje. Narobe, popolnoma narobe! Ni res, da to, kar se dogaja na Bližnjem vzhodu in v tretjih državah, ni naš problem. Vedno je naš problem. Karkoli se zgodi kjerkoli na svetu, pljuskne v nas. Strinjam se s premierjem Šarcem, da je Slovenija majhna, a to še ne pomeni, da ne sme biti ponosna. Vedno smo bili del nekega večjega vala sprememb. Ko je padel berlinski zid, ko je razpadla Jugoslavija, mi smo se vedno odzvali in smo se odzvali na najboljši mogoč način tisti trenutek. Ampak znotraj Evropske unije moramo zavzeti aktivno pozicijo in aktivno soustvarjati politike. Pa naj se vrnem samo še k našemu amandmaju. Z amandmajem smo predlagali, da naj mednarodna trgovina ne ogroža in ne znižuje okoljskih, socialnih, zdravstvenih, infrastrukturnih, kulturnih in delavskih standardov. Velike korporacije pritiskajo na vse države Evropske unije, še najbolj pa na tiste periferne, majhne. Delavstvo, ljudje sploh niso pomembni, pomembni so profiti in to je narobe. Ne okolje, ne okoljski standardi, ne delavski standardi niso pomembni toliko kot pravica kapitala, da investira. Ampak veste, na koncu koncev in na koncu časa mi papirje in denarja ne bomo jedli! Pa ta denar nima niti kritja, pa ta papir nima toliko papirja, to so nule, to so ene računalniške formacije, ki ne pomenijo nič. In najbogatejši imajo toliko denarja, da v 10 življenjih ne bodo zapravili tega denarja. Zakaj jih ne bi obdavčili? Njim se ne bo poznalo, svetu se bo pa poznalo zelo in Evropski uniji. Namesto nekih skupnih evropskih vojska gradimo skupne železnice. Zakaj TGV v Franciji gre tako, da te kar zalepi za sedež in si kot v avionu, prideš do meje s Slovenijo, pa potrebuješ tri ure, da prideš iz Ljubljane do Metlike ali pa kamorkoli. To bi bila razvojna politika Evropske unije in za to se bomo borili v Levici! Pri oblikovanju skupne politike Evropske unije moramo z zgledom in do nepopustljivosti do lastnih temeljnih demokratičnih načel narekovati pravila transparentnosti, vključenosti, solidarnosti in pravičnosti pri sprejemanju pomembnih usmeritev in strategij mednarodne trgovine; se pravi, vključiti je treba tudi civilnodružbene organizacije, sindikalna gibanja in tako naprej. V Evropski uniji smo priča demokratičnemu deficitu. Zdaj se bližamo evropskih parlamentarnim volitvam. O čem odloča Evropski parlament? O zelo malo zadevah. Evropska komisija si je vzela pravico, kjer neizvoljeni funkcionar, neizvoljeni birokrati odločajo o življenjih državljanov. Nič čudno, da so državljani popolnoma razočarani, in nič čudno, da je tudi volilna udeležba tako nizka! To je treba spremeniti. Več moči je treba dati ljudem in njim neposredno izvoljenim predstavnikom. Da ne govorim o številnih lobistih, ki jih je tam nekje okoli 300 tisoč, tudi te bi bilo zelo modro popisati, evidentirati, da bi vedeli, kdo se zares za kaj zavzema. Cilj naj ne bo samo rast in razvoj držav centra, ampak kohezijski razvoj vseh držav enakopravno in enakovredno, drugače bomo imeli vse večje razlike znotraj Evropske unije, vse večje razlike med bogatimi in revnimi znotraj vsake posamezne države in vse večje razlike znotraj sveta, med tretjimi državami in državami Evropske unije. Veste, to neravnovesje pa nikoli ne pripelje do ničesar dobrega. Ko je svet preobremenjen na eni strani, se prevrne. Zato moramo skrbeti za ravnovesje, pravičnost, poštenost in demokratičnost. Na teh temeljih je bila ustanovljena Evropa; in še nekaj, bila je ustanovljena na temeljih antifašizma. Tega ne smemo nikoli pozabiti in nikoli ne smemo dovoliti, da bi desni populisti ali pa, kot je rekel premier Šarec – kakšen izraz ste uporabili? – »hočejo lažni preroki manj Evrope«. Mi si ta trenutek ne moremo privoščiti manj Evrope. Slovenija je majhna, prodali smo pa vse, ker je bila mantra Evropske unije samo: privatizacija, privatizacija. Tako smo ostali; Madžari so pokupili kar velik del Prekmurja, Avstrija je prišla kar globo dol in kupovala kmetijska zemljišča, ki se nam niso splačala, Hrvati so pokupili hotele v Istri, Italijani govorijo Živela italijanska Istra. Tudi to si dovolimo brez posledic. Katastrofa, spoštovane in spoštovani! Če Evropska unija razpade, bo Slovenija ostala omejena na Ljubljano z ožjo okolico. Potem pa se bomo lahko pogovarjali o državotvornosti, zapravljenih priložnostih in o tem, ali sploh smo še in kaj sploh smo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Vsekakor tisti, ki je iz koalicije izrekel stavek, da se slovenska vlada uspešno spopada z ilegalnimi migracijami, zasluži danes zagotovo za izjavo dneva. Namreč, kakšne so v resnici številke? Od predlani do lani se je število ilegalnih migrantov, ki so zaloteni na ozemlju Republike Slovenije po ilegalnem vdoru, povečalo za 5-krat, ne za petino, za 5-krat! V prvem mesecu, recimo, samo po novem letu letošnjega leta se je pa na to petkratno povečanje povečalo še za tretjino. Toliko okoli tega uspešnega spopadanja. K temu dodam še številko iz uradne italijanske policije od njihovih sindikatov, da ocenjujejo, da je dnevni dodaten dotok migrantov preko Slovenije po njihovi južni poti, kot ji rečejo po balkanski poti, tam nekje med 60 in 300 vsak dan. Toliko o obvladovanju ilegalnega migrantskega toka. Komur se to zdi obvladovanje ilegalnih migracij, se mu najbrž zdi tudi, da se mu prikazujejo kakšni roza sloni, ki plešejo črnogorsko kolo, ampak o tem drugič. Komu je pravzaprav ta današnji akt deklaracije o usmeritvah namenjen? Ja, najbrž vsem tistim, ki jih delajo bodisi kot funkcionarji, bodisi kot predstavniki, bodisi v katerikoli drugi vlogi v institucijah Evropske unije oziroma imajo z njimi stik. Zdaj vas pa vprašam, kakšen je smisel sprejemanja takšnih aktov, če vemo, kakšen je učinek. Mi imamo, recimo, neko članico Evropske komisije, zadolženo za promet, vsi glavni prometni projekti, ki so bili v tem času začeti, se peljejo daleč mimo Slovenije. To je pa učinek. Recimo, eden največjih projektov, ki je načrtovan v tem obdobju, dodatna hitra železnica sever–jug, naj bi celo imela 62-kilometrski predor, zato da se na daleč izogne državi Sloveniji, kar pomeni, da je Slovenija od vseh teh tokov izločena. Lahko temu rečemo, da so naši predstavniki v institucijah Evropske unije preprosto nesposobni in to bi bil zelo pravilen izraz, ampak gre še za nekaj drugega. Po navadi se srečamo s tisto floskulo, ko delaš v institucijah Evropske unije, si pa odgovoren vsej Evropi oziroma vsem evropskim državljankam in državljanom, kar je v teoriji res, ampak gospe in gospodje, vsi predstavniki Nemčije, ki delajo v institucijah Evropske unije, še kako na prvo mesto postavljajo nemški interes. Ne vem, zakaj potem slovenski pozabijo na slovenski interes tisti hip, ko tja pridejo. Drugo je, da poleg tega, da imajo očitne težave s hrbtenico, pa mogoče kdo tudi z išiasom, je še problem neznanja. Ampak to ni problem Evropske unije, ker se zdaj za vse že krivi Evropsko unijo, to je problem tukaj in zdaj. Krasno se je zadnjič videlo pri predstavitvi proračuna, ko se je tako vehementno reklo, da zdaj pa napovedujemo davčno reformo, tako da se bo malo sprostilo pri dohodnini – kar je lepo, to je dobro, to je pozitivno –, ampak bomo pa fino zašraufali potem pri kapitalu, bomo pa dvignili dodatne obdavčitve in to dvakratno, ker se potem kumulativno to sešteva, pa ukinili bomo tiste praktične olajšave za dolgoročna vlaganja. Samo je treba imeti majčkeno znanja in tisto majčkeno znanja pove pa naslednje, da na tako majhnem trgu, kot je slovenski, je manevrski prostor dvigovanja povpraševanja – se pravi te strani, ker, recimo, reguliraš tudi z dohodnino, z davkom v tem smislu –, ta manevrski prostor izjemno majhen, ker je trg zelo majhen. Tukaj imajo veliko prednost velike države, ki imajo 10-milijonske ali pa celo 100-milijonske trge. Imaš pa ogromno možnosti, da narediš državo bolj perspektivno s tem, da narediš olajšave na kapitalski strani. Da pritegneš tuje investitorje, da spodbujaš dobra delovna mesta, da spodbujaš visoko produktivna vlaganja, ki potem odprejo visoko produktivna delovna mesta in tako naprej, visoke tehnologije. Jaz imam tega [[…]]Gospe in gospodje, če ti sosed, Hrvaška, zdajle znižuje davek na kapital na 15 %, vi ga hočete dvigniti na 30, tega seveda s tem ne boste naredili, povzročili boste strahotni beg kapitala. Ker kapital – kako že rečejo? – je plaha ptica. Pa to v vsakem priročniku piše, saj ni treba nekega silnega znanja imeti, ampak to je treba razumeti, kaj v resnici z nečim narediš. In ne se potem s takimi neumnostmi še hvaliti. To je samo dokaz tega, kako vsi levičarji lepo zdaj klečeplazite pred levico z veliko črko na začetku, oni pa itak so nekje tam, da raje ne bom naprej komentiral. Saj je prej gospa, ki je predstavila Levico, tako lepo rekla: »Dajmo graditi skupne železnice Evropske unije!« Ja, saj to poteka, o tem sem govoril. A ne veste tega? Samo tista naša komisarka, ki o tem odloča, je to speljala daleč, daleč mimo meja Republike Slovenije. Toliko o temu, komu je namenjena deklaracija o usmeritvah za delo v Evropski uniji. In tudi s prejšnjimi ni bilo nič bolje, da se razumemo. To je prava katastrofa, kdo nas predstavlja v institucijah Evropske unije, in zato je potem seveda tudi toliko več nezadovoljstva s tem. Tukaj bo treba, ko se gre na volitve, ne samo gledati, katero stranko se bo, tudi koga iz posamezne stranke, da ima hrbtenico, da se bo boril za Slovenijo. Take rabimo tam v Evropski uniji, ne pa nekoga, ki bo zagovarjal vse druge interese pa se kupčkal in pri tem mislil, kako se gre silno visoko politiko. Za konec pa še, da se vrnem na začetek. Seveda takega sistema, kot je zdaj nastal, sistema s kupom lažnih vrednot, sistema, kjer je ogrožena svoboda, sistema, kjer se ne ščiti zunanjih meja, ampak se hoče na silo ustvarjati neko multikulti godljo, ki skupaj ne gre. Radikalni islam se ne integrira in to bi se enkrat že vsi lahko za vselej naučili. Tega ni mogoče vzdrževati brez nasilja in danes imate na ulicah Francije krasen primer, kako ne sme izgledati država Evropske unije. Če bi bile evropske institucije kaj vredne, bi se s tem tudi ukvarjale, bi zelo jasno obsodile ekscesivno, nepotrebno, pretirano grobo nasilje francoske policije nad francoskimi državljani, ki se zdaj dogaja. Ampak še nobene evropske institucije nisem slišal, da bi to obsodila. Seveda to potem znižuje zaupanje v Evropo. Še enkrat povem; Evropa je v interesu Slovenije, zagotovo, Slovenije je izvozna država, je na strateško zelo pomembnem območju, ima številne prednosti s tega vidika. Ampak Slovenija potrebuje ljudi, ki bodo uveljavljali njene interese, in potrebuje politike, ki bodo ščitili Slovenijo in slovenske interese in seveda maksimalno iztržili stvari, tako kot se da, ne pa, da se najbolj negativne vzorce, kot je, recimo, preganjanje sovražnega govora, ko hočeš zapreti usta opoziciji zaradi tega, ker veš, da nisi sposoben narediti nič pametnega več oziroma pelješ državo totalno v katastrofo, Evropsko unijo pa v propad, da se potem poseže po nasilju. Kot primer tega še enkrat povem, je krasen primer Francija pod Macronom. Pa ne misliti, da je v Sloveniji kaj drugače, že zadnjič sem opozarjal, kaj se vse dogaja na nekem nižjem nivoju trenutno. Recimo, odstrani in blokira se nekoga zaradi tega, ker objavi slike z državne proslave Republike Poljske. Čakajte, ljudje božji! Poljska je članica Evropske unije. Če ima državno proslavo, kjer začne njihov predsednik in ki je cela posvečena domoljubju, vrednoti, ki jo imajo – mimogrede – v ustih tudi vsi v Sloveniji, v praksi pa jo spoštujemo zelo redki, kako se lahko to opredeli kot sovražni govor?! To samo pokaže na tisto, na kar opozarjam. Sovražni govor ni definiran in popolnoma nedopustno in direktna kršitev 39. člena Ustave Republike, ki jamči svobodo izražanja, je torej ustavno zaščitena vrednota, je kakršnokoli administrativno uveljavljanje preganjanja sovražnega govora. V ta kontekst gre žal tudi izjava predsednika Vlade takrat, ko je rekel, da nekateri naj pazijo, kam dajejo oglase. Skratka, ni več važno poslovni interes javnih podjetij, ampak politika. To, gospe in gospodje, je pa očitno protiustavno.
Hvala lepa. Seznam prijavljen razpravljavcev smo izčrpali, tako da prihajamo v sklepni del splošne razprave, v kateri dobi besedo še predsednik ali predstavnik Vlade. Ne želi nihče več razpravljati. Tako zaključujem razpravo o dopolnjenemu predlogu deklaracije. Prehajamo na razpravo o amandmaju Poslanske skupine Levica k poglavju Zunanje zadeve in obramba, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmaja z dne 7. 3. 2019. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Violeta.
Kot rečeno, naš amandma je bil na seji odbora zavrnjen in zdaj imamo znova priložnost, da se soočimo z njim. Nekako prosim za vašo podporo, kajti na prvem mestu moramo postaviti delavske pravice, solidarnost, dostopno javno šolstvo in zdravstvo, svobodo in demokracijo, če hočemo, da ljudstvu povrnemo dostojanstvo in moč in da se ne bo zatekalo k takšnim ukrepom, ki so skrajni, ki so vir nestrpnosti in nesreče. Tako naš amandma napotuje naše politike do Evropske unije k temu, da se aktivno zavzemamo za večji standard delavskih pravic, za spoštovanje, za odpravo prekarnosti. Brez tega pač ne bomo imeli Evrope, kot si jo zaslužimo in kot jo potrebujemo, ampak bo samo erozija pravic na eni strani povzročila erozijo Evrope, Kot vemo, nekateri to s pridom izrabljajo, zato vas prosim, da podprete naš amandma, ki gre v smeri večjih pravic, več demokracije in večjega zastopanja pravic vseh ljudi, kajti kot smo rekli, nihče, ki dela, ne bi smel biti reven. V Evropski uniji je to zelo pomembno, da zastopamo okoljske, socialne in demokratične standarde. O tem govori naš amandma in prosim za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju in predlogu deklaracije v celoti bom v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15.a točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15.A TOČKO DNEVNEGA REDA – NA OBRAVNAVO PREDLOGA KANDIDATA ZA MINISTRA ZA KULTURO. Predsednik Vlade Marjan Šarec je 26. februarja 2019 Državnemu zboru na podlagi prvega odstavka 112. člena Ustave Republike Slovenije in 234. člena Poslovnika Državnega zbora predlagal, da za ministra za kulturo imenuje mag. Zorana Pozniča. Besedo dajem predsedniku Vlade Marjanu Šarcu za dopolnitev obrazložitve predloga. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je odločanje o novem ministru za kulturo, kandidatu Socialnih demokratov, dosedanjemu direktorju Delavskega doma Trbovlje mag. Zoranu Pozniču. Verjamem, tako mi je tudi zagotovil, da se zaveda zahtevnosti izzivov, ki ga čakajo, tudi ali še zlasti pa pričakovanem in pričakovano odmevnem govoru na predvečer kulturnega praznika in tudi po nizu sedaj že ponarodelih očitkov o kulturi, potisnjeni malo vstran. Deležna jih je prav vsaka vlada in tudi tokratne seveda niso zaobšli, pa čeprav je v rebalansu proračuna kulturi namenila dodatnih 30 milijonov evrov in čeprav je kulturni proračun finančno najmočnejši po letu 2012. Ampak razumem, tak besednjak je pač »mödern«, vendar ne nujno tudi moder. Neznosna lahkost kritike drugih namreč pogosto megli ali celo povsem zamegli samorefleksijo. Ne bom nadaljeval, da ne bi moj govor zasenčil kandidata, kot se je ob neki drugi priložnosti zgodilo nedavno. Ne skrivam, da od Zorana Pozniča, ki se je več kot desetletje kalil v vodenju, pričakujem veliko. Sam namreč resor kulture v nasprotju z mnogimi razumem kot enakovrednega, kot področje, ki po svoji ambicioznosti nikakor ne bi smelo zaostajati; prej nasprotno. Pa to ni politična floskula. Zato čakam rešitve, čakam zakone ali, če hočete, lex kulturni evro, lex mediji, nov nacionalni program za kulturo, če jih namerno omenim zgolj nekaj. Skratka, čakam zagon in predloge, kako do nujnega preboja. Nočem odkimavanja in pojasnil, zakaj ne gre oziroma ni izvedljivo, tega tudi nočem od zaposlenih na Maistrovi 10. Povedanega o odnosih na ministrstvu danes ne bom ponavljal. Izrekam le pričakovanje, da bodo ti odnosi ministrstvu primerni. Hkrati želim verjeti, da so se zaposleni v minulih dneh vsaj malo zazrli vase. Zazrli vsaj toliko, da bo prednost pred pritoževanjem imelo delo in da bo zgodbe o skrhanem zaupanju zamenjala prizadevnost, saj ste odrasli, bodite vendar ljudje, in to kulturni. Počasi namreč že težko verjamem, da je izvor nezaupanja, nelagodja ali, če hočete, medsebojne nestrpnosti kriv vsakokratni minister ali ministrica. Zoran Poznič si, kot pravi, želi širokega sodelovanja z akterji vseh področij kulture. Jaz si želim, da bi mu dali priložnost. Ne zaradi njega, pač pa zaradi kulture, zaradi vsega, k ureditvi česar tudi to vlado nenehno pozivajo oziroma pozivate. Za kulturo gre, zato je čas, da se umaknejo tudi vsi anonimni ali samozanikani krogi, da ne rečem lobiji, ki se v želji po denarju in vplivu gnetejo okoli Maistrove. Ni vse zlato in umetnost, kar se sveti. Priložnost kandidatu morate sicer dati najprej vi, spoštovane poslanke in poslanci. S tem pa odpiram, verjamem, pestro razpravo. Kandidatu, ki, verjamem da, bo potrjen, pa želim tudi uspešno delo.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za dopolnilno obrazložitev. V skladu z 230. členom Poslovnika Državnega zbora se je kandidat 4. marca 2019 predstavil na seji Odbora za kulturo ter odgovarjal na vprašanja članic in članovo dobra. Poročilo in mnenje odbora ste prejeli. Iz slednjega izhaja, da je predstavitev predlaganega kandidata ustrezna. Poročilo Odbora za kulturo bo predstavila predsednica Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zoran Poznič, ki je predlagan za ministra za kulturo, se je v skladu s 112. členom Ustave Republike Slovenije ter prvim in drugim odstavkom 230. člena Poslovnika Državnega zbora predstavil članicam in članom Odbora za kulturo in odgovarjal na njihova vprašanja. Kandidat za ministra je v predstavitvi prioritetnih nalog, ki jih je na Ministrstvu za kulturo treba izpeljati v letošnjem letu izpostavil: sprejetje zakona o kulturnem evru, ki bo omogočil nekatere nujne investicije na področju infrastrukture in na področju digitalizacije, s čimer bomo vsaj približno sledili dogajanju v Evropi. Ob tem je opozoril, da ne smemo zanemariti tudi težav na področju varovanja kulturne dediščine. Druga velika naloga je priprava in sprejetje nove medijske zakonodaje. Izpostavil je, da se obstoječi medijski zakon ne dotika vseh novih tehnologij in novih možnosti komuniciranja ter medijskega podajanja vsebin, ki ga nove tehnologije prinašajo. Zato bo treba novi medijski zakon nadgraditi z novimi vsebinami ter v njem omejiti sovražni govor, ki trenutno ni sankcioniran niti na medmrežju in niti drugje. Meni, da bi lahko strokovna skupina z delom začela takoj. Tretja prednostna naloga je priprava in sprejetje Nacionalnega programa za kulturo. Po njegovem mnenju gre za zelo zahteven projekt, ki ga je mogoče rešiti ob sodelovanju in s pogovorom, morda tudi skozi princip dialoških skupin, ki je bil uspešno uporabljen pri pripravi in možnih rešitvah zakonodaje glede reševanja statusa samozaposlenih v kulturi in nevladnih organizacijah. Ob zaključku je kandidat poudaril, da se mu je v zadnjih letih izkristaliziralo nekaj temeljnih nalog, ki jih moramo jemati resno ter skozi dialog in poglobljen družbeni konsenz vzpostaviti obliko, po kateri bomo napredovali in se ohranili kot skupnost v spreminjajoči se Evropi. To so debirokratizacija, poenostavitev postopkov sprejemanja odločitev in prevzemanje odgovornosti. To pa so po njegovem mnenju tudi usmeritve, po katerih naj bi se v naslednjih mesecih vzpostavilo delo na ministrstvu, hkrati z ekipo, ki bo pripravljena na delo, prevzemanje odgovornosti in pohvale. V izjavi, ki jo je v prebral uvodni predstavitvi, je poudaril, da se bo, če bo potrjen za ministra za kulturo, takoj izločil iz vseh postopkov, ki so v zvezi z razpisom mreže raziskovalnih umetnosti in kulture, na katero se je pod njegovim vodstvom prijavil Delavski dom Trbovlje in potekajo na ministrstvu. Zagotovil je, da bo v celoti upošteval mnenje Komisije za preprečevanje korupcije in ravnal v skladu z njenimi usmeritvami. Razpravljavke in razpravljavci so po predstavitvi kandidata za ministra želeli podrobnejše odgovore na nekatera vprašanja. Kandidat je odgovoril na zastavljena vprašanja ter prisotne na seji odbora seznanil s svojimi stališči, pogledi in mnenji kot tudi s konkretnejšimi predlogi za ukrepanje na posameznih izpostavljenih področjih delovanja Ministrstva za kulturo. Po končani predstavitvi predlaganega kandidata je odbor z 11 glasovi za in 3 glasovi proti sprejel mnenje, da je bila predstavitev Zorana Pozniča, kandidata za ministra za kulturo, ustrezna.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Liste Marjana Šarca, poslanka Nina Maurovič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane in spoštovani! Kultura je temelj in osnova identitete nekega naroda. Prav zato je s področjem kulture treba delati s kar najbolj previdno roko, z domovinsko in narodno zavestjo, z globokim spoštovanjem do preteklosti in sedanjosti, z razumevanjem in z veliko mero tenkočutne podpore ustvarjalcem, tako vsem tistim iz naše bogate kulturne in umetnostne zgodovine kot tudi vsem tistim, ki našo kulturno krajino in identiteto šele ustvarjajo za sedanje in za bodoče rodove. Slovenci se preredko zavedamo, da smo kot maloštevilen narod obstali predvsem zaradi svoje bogate kulturne dediščine, ljubezni do jezika in našega neupogljivega duha. Ministrstvo za kulturo je mnogo več kot le državna ustanova, ki skrbi za kulturne institucije. Ministrstvo za kulturo je pravzaprav eno najbolj državotvornih ministrstev. Skrbi za to, da državljani kulturo ponotranjimo kot osnovni gradnik naše identitete in naroda, kot lepilo, ki nas vse povezuje v eno ter dela ponosne in močne. Ministrstvu za kulturo je naložena tudi skrb za dober imidž kulture. V s kapitalizmom prežetih časih je namreč esencialno, da na umetnost in kulturo ne gledamo le kot na nepotreben strošek ali še huje, da se ji cena in vrednost določata zgolj z uspehom na trgu. V času, ko kulturi tudi proračunska sredstva končno namenjajo nekaj obilnejši kos pogače, bo treba znati kritično in včasih tudi malce preroško odbrati tisto najboljše, kar naša kultura krajina ponuja, in to tudi ustrezno podpreti. Zato me veseli, da mag. Zoran Poznič tudi sam prepoznava, da je pred njim velika odgovornost in da komaj čaka, da začne delati in pokaže, kaj zna. Njegova prednost je ravno poznavanje umetnosti in kulturnega miljeja, saj je magistriral na Akademiji za likovno umetnost, hkrati pa se je kar 11 let zelo uspešno spopadal tudi z vodenjem Zavoda za kulturo Delavski dom Trbovlje. Pri svojem preteklem delu je pokazal, da je umetnik lahko odličen menedžer in vodja s kreativnimi idejami ter sposobnostjo, da z voljo in odločnostjo potegne voz naprej. Pričakovanja so visoka in dela bo veliko. Pripraviti bo treba nov nacionalni program za kulturo, prenoviti krovno zakonodajo, tudi medijsko, razrešiti bo treba težave ob razpisih, urediti položaj samozaposlenih v kulturi in še bi lahko naštevali. Na ministrstvu pa se bo moralo ponovno vzpostaviti tudi zaupanje med zaposlenimi in vodstvom. Morda pa je prav dejstvo, da mag. Zoran Poznič prihaja iz Trbovelj, mesta, ki se ponaša z največ umetniki na kvadratni meter, njegova največja prednost. V okolju in okoliščinah, ki na prvi pogled ne prinašajo drugega kot težko življenje, robatost in temačnost, se očitno z mnogo večjo silovitostjo kot drugje rojevajo umetniki, umetnost in kultura. Prevzemanje funkcije ministra je državotvorno poslanstvo, ne le funkcija, zahteva predanost, preudarnost in požrtvovalnost. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca mag. Zoranu Pozniču želimo in od njega tudi pričakujemo, da se bo uspešno spopadel z vsem naštetim, in mu izrekamo podporo.
Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Kandidat za ministra za kulturo mag. Zoran Poznič je magistriral s področja videa in novih medijev na Akademiji za likovno umetnost v Ljubljani. Leta 2008 je bil imenovan za direktorja Zavoda za kulturo Delavski dom Trbovlje. Skozi sintagmo Trbovlje novomedijsko mesto je vzpostavil vizijo, v okviru katere se združujejo kreativni potenciali ožje in širše skupnosti ter se povezujejo v globalne trende na področju novih medijev. Glavna manifestacija tega povezovanja je festival novomedijske kulture Speculum Artium. Mag. Zoran Poznič je v lokalni prostor vpeljal razvoj novomedijske kulture in ga tako povezal z mednarodnimi trendi. Zaveda se, da je v dobi 4. in 5. industrijske revolucije področje virtualizacije in digitalizacije kulture pomembna smer, v katero je treba zakorakati in, kot je sam poudaril, povleči voz naprej v 21. stoletje. Kultura ter smernice razvoja kulture so dobro opredeljene v koalicijski pogodbi, ki je političen dokument, kateremu bo Ministrstvo za kulturo tudi v njegovem mandatu sledilo. Navajam, »kultura je izrazito heterogen sistem, ki združuje vrsto različnih področij: knjiga, kulturna dediščina, film, glasba, ples, uprizoritvena in likovna umetnost, jezik, intermedijsko področje, kulturno-umetnostna vzgoja in tako dalje. Kljub dejstvu, da je treba k vsakemu od njih pristopati posamično, je na področju kulture treba misliti kot na celosten, med seboj povezan sistem. Kultura po številnih raziskavah dejansko predstavlja enega ključnih temeljev za razvoj odprte družbe in gospodarskih izzivov ter je tudi z zagotavljanjem avtonomije umetniškega ustvarjanja eden od fokusov družbe prihodnosti.« Konec navedka. V duhu uresničevanja razvojno naravnane kulturne politike in uresničevanja koalicijskih zavez, so prioritete začrtane. Potreben je nov nacionalni program za kulturo, za obdobje 2020–2027, ki bo določil smernice razvoja kulture in umetnosti, javni interes za naslednjih 8 let ter akcijski načrt, ki bo skozi ukrepe in cilje določil razvoj posameznih področij kulture za 4 leta. Potrebna bo priprava medijskega zakona, ki bo v duhu časa povezan z novimi tehnologijami in ne bo dopuščal spodbujanja k neenakopravnosti in nestrpnosti v medijih ter bo zagotavljal pregledno produkcijo in distribucijo medijskih vsebin v slovenski medijski krajini. Predlog Zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi, ki je eden od prvih ukrepov v koalicijski pogodbi, je nujen ukrep za zagotavljanje dolgotrajnega stabilnega financiranja v kulturi, javnih zavodih in nevladnih organizacijah ter ohranjanje in zaščito kulturne dediščine. Prepričan sem, da se je sektor kulture znašel v krizi tudi zaradi tega, ker že od leta 2014 nimamo več veljavnega zakona o kulturnem evru. Skupaj je bila slovenska kultura v celotnem obdobju veljavnosti tega zakona bogatejša za 95 milijonov evrov. Brez tega zakona bi bila slovenska kultura za to isto vsoto prikrajšana. Zakon, ki je praktično že pripravljen, bo za 7 programskih sklopov slovenski kulturi v obdobju od leta 2020 do leta 2026 prinesel dodatnih 122 milijonov in 600 tisoč evrov dodatnih sredstev. Sprejetje zakona o kulturnem evru, kot ga popularno imenujemo, je po mojem trdnem prepričanju temelj za nov razmah kulturne dejavnosti. Med prioritetami so zagotovo ureditev položaja nevladnih organizacij in samozaposlenih v kulturi, decentralizacija kulture, debirokratizacija in reforma razpisnih mehanizmov, priprava dolgoročnega načrta sofinanciranja in novih investicij v kulturno infrastrukturo, skrb za slovenski jezik in ureditev položaja knjige ter njenega pomena za našo družbo. Nadaljevati bo treba s projektom mednarodne promocije slovenske kulturne dediščine. Tu mislim predvsem na načrtno vključevanje dediščine v Unescov reprezentativni seznam nesnovne kulturne dediščine človeštva, na Unescov seznam svetovne kulturne in naravne dediščine in na znak evropske dediščine. Velik potencial je v medresorskem povezovanju kulture z drugimi sferami in resorji, denimo z Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo, Ministrstvom za zunanje zadeve, Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport, Službo Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, Uradom Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu in tako naprej. Mag. Zoran Poznič verjame, da bo s skupnimi močmi tistih, ki delajo in ustvarjajo na področju kulture in umetnosti, ob dvigu sredstev slika stanja kulture in umetnosti v njegovem mandatu bolj razvojna, z več možnostmi zaposlovanja na tem področju, z jasno vizijo razvoja medijev, sistemskega urejanja položaja prekariziranega dela kulture, tako nevladnega sektorja kot samozaposlenih v kulturi in vseh drugih akterjev v kulturi, izkoriščanja potenciala kulturnega turizma in umestitvijo v nove finančne perspektive Evropske unije ter vidnejšo vlogo pri zagonu posameznih gospodarskih panog. Z zagotovitvijo naštetih ukrepov in ciljev pa računa tudi na to, da družba na kulturo in umetnost ne bo gledala zgolj skozi prizmo ekonomike, temveč da bo v kulturi videla tudi podstat za dvig kakovosti življenja, ki pripomore k razvoju celotne naše skupnosti. Zato Poslanska skupina Socialnih demokratov v celoti podpira mag. Pozniča. Prepričani smo, da so njegove smernice razvoja kulture dovolj ambiciozne, da odgovarjajo na potrebe časa. Na nas, poslancih, pa je, da slovenski kulturi omogočimo boljše pogoje in jo postavimo na mesto, ki ji pripada. Srečno, Zoran Poznič!
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra nam bo predstavila Janja Sluga. Izvolite.
Eno od temeljnih načel naše ustave določa, da je država dolžna poskrbeti za ohranjanje kulturne dediščine in ustvarjanje možnosti za skladen civilizacijski in kulturni razvoj Slovenije. Izhajajoč iz te predpostavke v Stranki modernega centra kulturo razumemo kot temeljni nacionalni projekt in verjamemo, da jo točno tako vidijo tudi drugi poslanski kolegi in kolegice, državljanke in državljani, predvsem pa kandidat za ministra za kulturo mag. Zoran Poznič. Njegova zaveza h krepitvi slovenske kulture in njene dediščine ter vseh ostalih delov kulturne politike je na podlagi do sedaj slišanega dovolj trdna, da ne vzbuja dvoma v to, da kandidat kulture ne bi dojemal kot pomembnega spodbujevalca ustvarjalnosti in tudi gospodarskega razvoja na celotnem slovenskem kulturnem prostoru. Želimo si, da bodo rezultati dela novega ministra že kmalu pokazali prenovljeno, kjer bo treba tudi drugačno, predvsem pa aktualnim potrebam prilagojeno kulturno politiko. Nujno potrebujemo korenitejšo prenovo kulturnega modela, čeprav smo s strani prejšnjega ministra lahko slišali, da večji pretresi kulturnega modela niso potrebni, pa čeprav so se o tem že nekaj časa nazaj zedinili tako politiki kot kulturniki in ostali akterji na polju kulturne politike. Gospodu Pozniču pri tej pomembni in zahtevni nalogi v Poslanski skupini SMC dajemo podporo in pričakujemo, da zavedanje o tem ne bo usahnilo tudi po nastopu funkcije. Hkrati nikakor ne smemo zaobiti zavez kandidata v pripravi novega nacionalnega programa za kulturo, ki se piše že predolgo časa. Letošnje leto je skrajni rok, da o tem temeljnem in strateškem dokumentu odločamo tudi v Državnem zboru. Brez krovnega dokumenta pač veliko težje načrtujemo in sprejemamo vse pomembne in prepotrebne ukrepe na kulturnem področju. Kulturno politiko moramo tudi bolj strateško umestiti v izvajanje politik na državni in lokalni ravni, nepomembna pa ni niti ugotovitev, da uspeh iz slovenske kulture v mednarodnem merilu že sedaj nesorazmerno presegajo uspešnost in prepoznavnost naše države na mnogih drugih področjih. Največ dragocenega dela pri tem opravijo sami kulturni ustvarjalci. V njihovo vrhunskost seveda ne dvomi nihče, a pomanjkljivost trenutnega sistema se kaže v razpršenosti in nedorečenosti kulturne promocije ter spodbujanja kulturnega turizma, za to pa je zadolžen minister za kulturo. Vsekakor moramo poudariti tudi to, da se je že nekajkrat pokazalo, da uspešnega zasledovanja zastavljenih ciljev ni mogoče doseči brez potrpežljivega in tesnega medsebojnega sodelovanja ter dialoga ne samo med ministrstvi in odnosi med Vlado in parlamentom, ampak tudi z vso zainteresirano civilno družbo na področju kulture, ki je izjemno raznolika ter polna izzivov in pričakovanj. Seveda pa so temelj uspešnega dela najprej dobi medosebni odnosi v lastni hiši. V Poslanski skupini Stranke modernega centra od kandidata pričakujemo, da bo znal in zmogel dosledno izvajati vse navedene izzive ter dane vsebinske zaveze in da bo pri tem tvorno sodeloval z vsemi deležniki, predvsem pa s svojimi sodelavkami in sodelavci na ministrstvu. Pričakujemo tudi, da bo zaupano funkcijo ministra opravlja odgovorno, vključujoče in s prepotrebno mero potrpežljivosti. Na teh osnovah mu danes dajemo podporo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levice bo predstavila Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Zoran Poznič izhaja iz umetniškega poklica. Magistriral je s področja videa in novih medijev na Akademiji za likovno umetnost in oblikovanje v Ljubljani. Trenutno je direktor Zavoda za kulturo Delavski dom Trbovlje, ki ga je prevzel leta 2008. Pod njegovim vodstvom je trboveljska kultura stopila v novo obdobje, vzpostavil je novo vizijo mesta skozi sintagmo Trbovlje novomedijsko mesto, v okviru katere se združujejo kreativni potenciali ožje in širše skupnosti in se povezujejo v globalne trende na področju novih medijev. Kandidat ima veliko podporo lokalnega okolja, kar je zelo pomembno, saj prihaja iz regije. Omenjajo se zlasti njegove operativne sposobnosti in pripravljenost za kontinuirano delovanje in nadgradnjo obstoječega. Ima tudi posluh za delavske pravice. Kandidat se je 4. februarja 2019 uspešno predstavil na parlamentarnem Odboru za kulturo. Odbor je izdal pozitivno mnenje. Zoran Poznič kot kandidat za ministra za kulturo je v vseh pogledih na zaslišanju nastopil tudi v skladu s temeljnimi programskimi smernicami Levice, za katere si prizadevamo. Izrazil je voljo in pripravljenost tudi kar zadeva vsebine, ki jih v polju kulturne politike prinaša koalicijski sporazum, in sicer na vseh njegovih točkah. Glavne kvalitete kandidata po našem mnenju so; prvič, da prihaja iz kulture, torej iz umetniškega poklica; potem dolgoletno aktivno deluje v kulturni sferi, odlično pozna razmere; prihaja iz regije, zavzema se za decentralizacijo kulture; premore odlično senzibilnost za nevladni sektor in samozaposlene v kulturi; je izurjen organizator, operativno sposoben in izkušen praktik in ima osebno prezenco, ni pristaš elitizma v kulturi. Kandidat podpira delovanje nevladnih organizacij v kulturi, neinstitucionalno in neodvisno kulturno produkcijo. Tu je treba izboljšati razpisne mehanizme za sofinanciranje projektov in programov v kulturi. Potrebna je tudi reforma področja razpisnih mehanizmov in delovanja razpisnih komisij in upoštevanje mnenje Nacionalnega sveta za kulturo. Koalicijska pogodba govori o podpori razvoju slovenskega jezika v digitalnem okolju in tu je kandidat dobro podkovan. Ravno tako se zavzema za ukrepe na področju evidentiranja, dokumentiranja in ohranjanja in digitaliziranja umetniške dediščine. Koalicijski sporazum predvideva sprejetje Zakona o kulturnem evru in videti je, da kandidat to jasno podpira in načrtuje delovanje na tem področju. Koalicijska pogodba določa sprejetje MPK do leta 2020 in tudi tukaj si je kandidat zadal časovnico za sprejetje MPK do konca leta 2020. Za razvoj kulturne politike in zakonske regulative je nujna vzpostavitev strukturiranega civilnega dialoga z NVO na področju kulture. Kandidat obljublja vzpostavitev mehanizmov civilnega dialoga. Treba se je končno lotiti izdelave definicije profesionalnih NVO in ljubiteljskih NVO ter zapisati definicijo poklicnih NVO v krovno zakonodajo. Potrebni so ukrepi za dvig socialne varnosti samozaposlenih v kulturi. V rebalansu za leto 2019 Ministrstvo za kulturo ni predvidelo povišanja za program podpora nevladnim organizacijam in civilni družbi, čeprav je podpora razvoju NVO navedena kot prioriteta v koalicijski pogodbi kot v NPK. Potrebni so ukrepi v smeri uvedbe stopenjskega in progresivnega cenzusa za samozaposlene, ureditev področja sistematizacije delovnih poškodb na področju kulture in poklicnih bolezni, beneficiran delovni staž za umetniške poklice, na primer dramski igralci, predvsem pa baletniki. Potrebni so ukrepi za izboljšavo podpornih ukrepov za kulturne delavce, na primer pogoji za pravico do plačila prispevkov za samozaposlene v kulturi iz proračuna, kulturniške žepnine, umetniške rezidence in tako naprej. Ukrepi na področju štipendijske politike v kulturi – namreč, štipendije ne bi smele biti generacijsko zamejene. Kandidat se zavzema za zvišanje sredstev za knjižnice, nakup gradiva in informacijskih baz. Za nakup knjižničnega gradiva in samo delovanje knjižnic država nameni vedno manj denarja, kar je nedopustno, saj to ovira razvoj in dostop do znanja. Skrajno kočljivo je vprašanje gradnje NUK 2. Plečnikova stavba NUK je bila načrtovana za 270 tisoč knjig, sedaj pa hrani več kot 2,7 milijona enot različnih vrst gradiva. NUK 2 se načrtuje že od leta 1987. Potrebni so tudi dodatni ukrepi za zaščito slovenskega jezika v širši kulturni sferi glede na invazivno rabo angleščine v vseh porah življenja, tudi v kulturi. Ravno tako je treba ohraniti narečno bogastvo in raznolikost slovenskega jezika. Ena ključnih nalog, ki čaka ministra za kulturo, pa je novi Zakon o medijih. To mora vključevati varovala pred sovražnim govorom, ki se je razpasel do vseh skrajnosti. Pereče je področje lažnih novic in sovražnega govora v medijskem diskurzu in v javnem diskurzu. Problem je slaba praksa določenih medijev in uredniške politike, ki krni osnovno človekovo pravico do informiranja. Glede na potvarjanje vsebin, ideologizacijo, spodbujanje nestrpnosti, lažne vesti, sovražni govor je nujno, da se zameji podeljevanje novih frekvenc radiofuznim medijem, ki širijo sovražni govor in lažne vesti. Kultura ni tržna niša in gospodarska dejavnost s ciljem ustvarjanja profita, zato ne more slediti samo ekonomskim interesom. Menimo, da se mora kultura decentralizirati, hkrati pa mora kulturna politika uresničevati potrebe vsega prebivalstva, mora pa biti tudi dostopna za vse socialne skupine in vse sloje prebivalstva v naši družbi. V Poslanski skupini Levica predlaganemu kandidatu Zoranu Pozniču za ministra za kulturo ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati bo predstavila Ljudmila Novak. Izvolite.
Spoštovani! Slovenija slovi po prepletajočih se naravnih danostih in bogati kulturni dediščini. Negovanje kulture in našega kulturnega prostora je naša dolžnost in odgovornost pred prihodnimi rodovi. Zato potrebujemo premišljeno kulturno politiko, ki bo razumela, da je razvijanje žive kulturne ustvarjalnosti bistvenega pomena za slovensko identiteto in narodno bit. Kultura prav tako ne more biti v celoti prepuščena tržni logiki, ampak mora našo družbo plemeniti. V tej luči mora minister za kulturo tudi opravljati svoje poslanstvo v spoznanju, da kultura ni nekakšen kulturniški rezervat, ampak privilegirano območje ustvarjanja, iskanja, raznolikosti in prepletanja ter preverjanja novih idej, življenjsko pomembnih za vso družbo. Kandidat za kulturnega ministra mag. Zoran Poznič prevzema državotvorno ministrstvo, ki se v tem mandatu, kot kaže tudi že v prejšnjih, vendar javnost za to ni vedela, že na začetku srečuje s problemi, ki temu ministrstvu ne pritičejo. Najprej ga čaka torej urejanje medsebojnih odnosov in vzpostavitev boljših pogojev dela v tej hiši, ki je prva odgovorna in zadolžena za kulturo in kulturno ravnanje – dialog za odgovornost, tako pravi današnji kandidat in s tem se v Novi Sloveniji še kako strinjamo. Če bo znal uveljaviti to načelo, potem bo ministrstvo lahko začelo tudi delati. Malce nas je strah, da zgolj dialoške skupine, ki jih bo imenoval, ne bodo dale želenega rezultata. Čaka ga priprava predloga zakona o kulturnem evru, medijskega zakona, nacionalnega programa za kulturo za naslednje obdobje ter druga številna odprta vprašanja. V Novi Sloveniji v luči gospodarne porabe sredstev opozarjamo na nujno prevetritev vloge in pomena nekaterih kulturnih ustanov, ki jih država sofinancira. Nekatere kulturne vsebine so bile namreč tudi v preteklem obdobju v času gospodarske krize razmeroma dobro financirane in promovirane, medtem ko so druge zaostajale, kot na primer varovanje kulturne dediščine. Sedanje razumevanje javnega interesa v kulturi je po našem mnenju premočno vezano na vsebine in ustanove, ki so financiranje iz državnega proračuna in proračunov lokalnih skupnosti. Naloga ministrstva je, da pripravi vrednostne kriterije razdelitve proračunskih sredstev, ki ločijo zrno od plev. Delitev sredstev pa mora biti pregledna, učinkovita, poštena in upam, da ne bomo spet slišali za razne telefonske klice, kako je potrebno sredstva iz enega mesta preusmeriti v drugo mesto, ki naj bi bilo bolj pomembno. Izpostavljamo veliko vlogo ljubiteljske kulturen dejavnosti, ki so vse bolj odvisne od sponzorjev in donatorjev. Ne smemo zanemariti njihove velike vloge pri ohranjanju kulturne dediščine in postavljanju temeljev poklicni, profesionalni kulturi. Na novo moramo ovrednoti tudi mesto slovenskega jezika v javni rabi, v medijih in na fakultetah, kjer slovenščino izpodriva angleščina. Če se vprašamo, kakšna je današnja nacionalna kultura, se bojim tega odgovora, da svojo materinščino vračamo na položaj za hlapce in dekle, je pa naš prvi jezik, ki nam je omogočil, da je država postala tudi samostojna država. Tudi jezik se nenehno razvija. Nanj vplivajo drugi jeziki, zato je treba razvijati podpora orodja za razvoj jezika. Kandidat za kulturnega ministra gospod Poznič je na osebni predstavitvi na Odboru za kulturo dejal, da bo njegova temeljna naloga debirokratizacija, poenostavitev postopkov in odgovorno sprejemanje odločitev. V Novi Sloveniji upamo in želimo, da ga bo odgovornost vodila tudi pri ugotovljenem navzkrižju interesov, saj je, je bil direktor javnega zavoda, ki kandidira za proračunska sredstva in bo vodil ministrstvo za kulturo, ki bo odločalo o njihovi dodelitvi. Slovenci nismo kar tako uzakonili svojega praznika kulture, kakršnega drugi narodi nimajo. V Novi Sloveniji želimo, da ministrstvo na tem temelju nadaljuje in nadgrajuje svoje delo. Predlogu kandidata za ministra za kulturo ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavila Maša Kociper. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani ministri, vsem prav lep pozdrav! Glede na to, da je moje stališče eno od zadnjih, glede na to, da smo slišali že veliko ponovitev, bi morda izpustila opis in življenjsko pot kandidata, pa tudi nekatere stvari, ki so bile izpostavljene na Odboru za kulturo in bi na začetku malo za šalo malo za res povedala to, kar je ob zadnjem imenovanju ministra v tej hiši, novega ministra za kohezijo, rekla večina poslanskih skupin: »Če predlagatelji, stranka Socialnih demokratov in predsednik Vlade, prvi minister menijo, da je kandidat primeren, ga bomo tudi v naši stranki, Stranki Alenke Bratušek, z veseljem podprli in mu dali možnost.« Tako je namreč govorila večina poslanskih skupin ob takratni prireditvi, kar po eni strani malo kaže na izogibanje odgovornosti, na drugi strani pa na resnično dejstvo, da ob imenovanju novih kandidatov za ministre včasih ljudi, kar je normalno, ne poznamo dovolj dobro in se glede njih težko izjasnjujemo. Sicer je kultura za Stranko Alenke Bratušek izjemnega pomena. Pri kulturi gre za izrazito heterogen sistem, ki združuje veliko različnih področij – knjige, kulturno dediščino, film, glasbo, ples, uprizoritveno in likovno umetnost, jezik, intermedijska področja, kulturno-umetnostno vzgojo in tako naprej. Kljub dejstvu, da je treba k vsakem od njih pristopati posamično, je na področje kulture treba misliti kot na celoten in med seboj povezan sistem. Kultura po številnih raziskavah dejansko predstavlja enega ključih temeljev za razvoj odprte družbe in gospodarskih izzivov ter je tudi z zagotavljanjem avtonomije umetniškega ustvarjanja eden od fokusov družbe prihodnosti. Glede kandidata mag. Zorana Pozniča je za nas pomembna zlasti utemeljitev, ki jo je pripravil Kabinet predsednika Vlade, mnenje predsednika Vlade, da gre za osebo, katerega delo odraža visoke vodstvene in strokovne kompetence, ki so izkazane s številnimi uspešno realiziranimi projekti. Njegovo kandidaturo predsednik Vlade utemeljuje z njegovo aktivnostjo v prepoznavanju zmožnosti povezovanja in sinergij več različnih projektov s področja umetnosti in kulture v domačem in mednarodnem okolju ter z dolgoletnimi vodstvenimi izkušnjami, znanjem in kompetencami. Med izpostavljenimi prioritetami, ki so bile že večkrat ponovljene, bi izpostavila eno, ki je za nas v Stranki Alenke Bratušek zelo pomembna. Podpiramo zlasti prizadevanje ministra, da se ustrezno uredi in tudi v ustreznem okviru sankcionira sovražni govor. Ta se je v zadnjih letih močno razrastel in že ima negativne posledice na našo družbo. V pravu, največ v kazenskem, pa tudi sicer, je znan rek, ki pravi, da se vsako nasilno dejanje najprej začne z nasilno besedo. In tragični dogodki sredi prejšnjega stoletja ta rek vsekakor potrjujejo. V Stranki Alenke Bratušek bomo zato z veseljem vztrajali pri zastavljeni poti, ki jo je zastavil prejšnji minister, in novega ministra podpirali pri usmeritvah na tem področju, prav tako pa tudi na drugih področjih, ki so bila izpostavljena. Za konec pa samo še nekaj besed o imenovanju novih ministrov. Manjšinsko vlado oziroma vlado, kot je običajna v proporcionalnem sistemu, ko jo sestavi več strank, v naši stranki razumemo kot partnerstvo; partnerstvo, v katerem vsaka od strank prevzame odgovornost za neko področje; in to področje vodi v času obstoja te vlade. Pri tem, vsaj tako jaz in naša stranka razume ta razmerja, se stranke odločajo za prevzem področij delno tudi glede na velikost, delno pa tudi glede na to, kakšne strokovnjake za to področje premorejo. Težave, ki jih imajo vse stranke, mlajše in manjše stranke ter tudi stranke z daljšo tradicijo, pri iskanju novih ministrov, so zato razumljive; potrjujejo pa mojo tezo, ki sem jo že večkrat ponovila tudi tukaj, da se ljudje, uspešni posamezniki vse težje in težje odločajo za pomembne državne funkcije; tudi, ponovno, zaradi diskreditacij, ki so jih deležni, še preden vstopijo v javno življenje. Videti je, da smo se v tej državi odločili za kulturo nekega čistunstva, kjer iščemo ljudi, ki po eni strani morajo imeti znanje in kompetence, saj drugače jih težko predlagaš za ministre, po drugi strani morajo biti pa brezmadežni. Brezmadežni pa vsi tisti, ki so ali smo že nekaj naredili v svojem življenju, vsekakor nismo. Zato si želim, da bi bolj kot na to, ali je kdo že naredil kakšno napako, seveda tu ne govorim o kaznivih dejanjih in tako naprej, gledali na to in se trudili v smeri, da bi lahko v upravljanje države, v upravljanje vlade, v upravljanje najzahtevnejših družbenih zadev pritegnili res kvalitetne, motivirane posameznike, ki bi lahko stvari na posameznem področju spremenili na boljše. Nikakor ne govorim, da konkretni kandidat ni takšen, želim pa opozoriti na širši problem, ki smo ga v zadnjih letih vse bolj in bolj deležni, ko nam je bolj kot kompetence in znanje pomembno to, da je človek v zrelih letih nepopisan list in da še ni naredil nobene napake. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predsednik Vlade gospod Marjan Šarec je na predlog Socialnih demokratov predlagal mag. Zorana Pozniča za novega ministra za kulturo. Naj takoj na začetku povem, da v Poslanski skupini Desus kandidata ne poznamo, zaupamo pa izbiri koalicijske partnerice stranke Socialnih demokratov in predsednika Vlade. Kot smo izvedeli iz medijev in na zaslišanju na matičnem odboru, je mag. Zoran Poznič diplomiral na Akademiji za likovno umetnost in oblikovanje, smer kiparstvo; magistriral pa je iz novih vizualnih komunikacij in medijev. Od leta 2008 je direktor javnega zavoda za kulturo Delavskega doma Trbovlje, kjer žanje velike uspehe. Z njegovo pomočjo naj bi Trbovlje postalo kulturno prepoznano ne samo v Sloveniji, ampak tudi po Evropi. Mag. Zorana Pozniča opisujejo kot dobrega operativca, ki s svojimi šestdesetimi leti prvič vstopa v politiko. V ponedeljek je kandidat za ministra odgovarjal na naša vprašanja na zaslišanju na Odboru za kulturo. Predstavil je tudi nekaj ključnih prioritet, ki se jih bo lotil, če bo danes potrjen njegov mandat. Tako je izpostavil, da bi do konca letošnjega leta sprejeli nov nacionalni program za kulturo za obdobje 2020–2026, uredil bo tudi status samozaposlenih v kulturi in nevladnih organizacij ter zaključil s pripravo tako imenovanega zakona o slovenskem kulturnem evru. Prav tako je kot ključno izpostavil pripravo medijske zakonodaje in delo na področju omejitve sovražnega govora na spletu. V Poslanski skupini Desus nam je všeč, da si mag. Poznič želi sodelovanja z vsemi deležniki. Podpiramo tudi njegovo željo po ureditvi odnosov in izboljšanju delavne klime na ministrstvu. Ravno zaradi odnosov na ministrstvu je prišlo do tega, da danes glasujemo o novem ministru. Ministru želimo, da konflikte rešuje preudarno in tako, kot sam poudarja – z dialogom, argumenti in dobro voljo. Ker je mag. Poznič Ministrstvo za kulturo označil kot eno najbolj državotvornih, v Poslanski skupini Desus pričakujemo, da bo izpolnil svoje obljube ter se zagnano in odgovorno lotil dela na ministrstvu. Vsekakor ga čaka nelahko delo. V Poslanski skupini Desus bomo kandidata podprli. Mag. Zoran Poznič, želimo vam uspešno delo in modro vodenje Ministrstva za kulturo! Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Mene ta kolobocija spominja na eno pesem, ki jo je napisal Joseph Haydn in pravi: »Jesensko listje, kam hitiš? Ujeli bi te radi.« Tako nekako zdaj izbiramo ministre in jih izgubljamo, iz dneva v dan in ne vemo, do kdaj bo to še vse skupaj trajalo. No, ampak zdajle bomo dobili enega novega ministra za kulturo, za katerega pa upam, da ne bo, kot je bilo navedeno, njegova druga prednostna naloga ukinjanje sovražnega govora, za katerega niti ne obstoja definicija, kaj to je. Še manj, v pravni literaturi ni poglavja o sovražnem govoru, ampak je to neka izmišljotina, ki je prišla k nam iz Evrope, najprej iz Amerike, kjer je že konec te neumnosti, v Evropi še traja, pri nas se pa razrašča. Mislim, da je treba skrbeti za slovenski jezik. O tem minister ni nič govoril, kako bo skrbel za slovenski jezik; in konec koncev že v parlamentu slišimo bedastoče, in tudi na uradnih vladnih straneh, ko vsi govorijo zakonodaja. Zakonodaje ni, je kvečjemu skupek zakonov ali zakonje, tako je kot skupek grmov grmovje, ne pa grmodaja ali kaj jaz vem, nekaj takega. Slovenski jezik je tisto, za kar bi bilo smiselno skrbeti. Gospod prihaja iz Trbovelj. Za dobro jutro se tam reče – Matꞌkurba, kako si? A zdaj bo to sovražni govor, ker tega se pa ne sme reči. Grozno. In to bo najbolj sankcionirana zadeva in to bomo dali v zakon, ker tisti, ki bo to rekel, mu bomo odrezali, glede na navade, ki prihajajo iz migrantskih krogov, najprej en prst, potem pa drugi prst, potem pa jezik. Tako daleč, kako kaže, bi radi eni pripeljali vse skupaj. Govori se, da bo treba napisati novo medijsko zakonje. Ja, točno, treba ga bo napisati, ampak v tej zadevi bo treba pregledati vse tiste deležnike, ki so vpleteni v vse skupaj. Recimo javni zavodi, ki delajo z državnim denarjem, delajo z našim denarjem, so lansko leto v tujino transferirali okoli 3 milijarde in pol evrov; in nihče nič ne odgovora. Pa da ne bomo šli preveč na široko, poglejmo nekaj zanimivosti od tega, koliko denarja je iz ljubljanske Radiotelevizije Slovenija, javnega zavoda, šlo ven. Na Hrvaško skoraj 600 tisoč evrov, v Francijo skoraj milijon 200 tisoč evrov, no, v Južno Korejo je šlo samo okoli 15 tisoč evrov, čeprav ne vem, zakaj gre denar v Južno Korejo, v Luksemburg so iz televizije poslali okrogli milijon, čisti milijonček evrov, na Nizozemsko skoraj 500 tisoč evrov, v Švico skoraj 3 milijone 100 tisoč evrov, celo v Turčijo preko 200 tisoč evrov, v Veliko Britanijo skoraj 900 tisoč evrov in celo v Združene arabske emirate točno 83 tisoč 94 evrov. Me prav zanima, kam so šli te milijoni in zakaj. Po drugi strani pa RTV Slovenija zahteva, da se zviša naročnina za skorajda neprebavljiv program, ki ga dobivamo od njih, razen cele kopice reklam, ki padajo vmes. Včasih je imela RTV Slovenija dober program. Imeli so izredno dobre otroške programe, dokumentarne programe in podobno. Danes je tega hudičevo malo in tukaj bi moral oziroma bo moral gospod Poznič narediti red. Imamo celo vrsto nevladnih organizacij, ki se kitijo z nekimi nazivi, kaj vse so, tudi umetniških, političnih, pa ne vem kakšnih še vse, ki sodijo pod ingerenco Ministrstva za kulturo. Potem se pa človek vpraša, ali bomo nadaljevali s promocijo dojenja raznih živali in s tem delili tudi razne Prešernove nagrade, pa še kakšne druge nagrade; in če bomo za inštalacije, kakor se zdaj reče eni umetniški smeri, dajali ogromno denarja. Iz zgodovine umetnosti vemo, da je bil dadaizem ugotovljen za slepo smer umetniškega izražanja. Dadaizma ne poznamo več, razen v knjigah o umetnostni zgodovini. Ampak mi bomo pa nekaj takega na novo uvedli v Sloveniji. Pogrešam govor o tem, da bi bilo treba ščititi in odkupovati slovensko kulturno dediščino. Nikogar nič ne zanima, nikogar ne zanima recimo, da so v privatnih rokah fantastične zbirke, ki jih odkupujejo tuje knjižnice. Ameriška kongresna knjižnica odkupuje, Nemci odkupujejo zbirke, slovenske arhive; nam je to vseeno, čisto vseeno, kajti prava reč, ali Slovenci kaj imamo ali Slovenci nimamo, saj smo tako ali tako Evropejci. Take bedastoče lahko slišimo samo v Sloveniji; v Franciji so najprej Francozi, pa potem kaj drugega. V Angliji, ki so pametni šli ven iz te evropske godlje, so najprej Angleži, pa potem še kaj drugega. Nemci so Nemci, Nemci tako ali tako dirigirajo vse skupaj, tudi našo vlado, ki se ne upa in ne zna upreti tistemu nacističnemu diktatu. Ne, mi bomo šli naprej. In kaj je treba narediti? Treba je prepovedati svobodo govora. Svoboda govora je nevarna, to so vedeli že v Jugoslaviji, zato je bil tisti 133. člen o sovražnem govoru. Ampak celo v Jugoslaviji so spregledali, da je svoboda govora vendar nad politično presijo, in so to ukinili. Pri nas to uvajamo na novo. Ne boš smel govoriti. In to je šele prvi korak, naslednji korak je, da ne boš smel misliti, kajti če boš mislil narobe, te bodo otroci zatožili, kajti tudi to smo že dali v pravne akte slovenske države. Otroci bodo lahko špecali, kajti imeli bomo v zakonu prednostno nalogo, da uvedemo notri sovražni govor in borili se bomo proti temu. Jaz bi predlagal, da potem naredimo še eno odlikovanje za špeckahlo prve stopnje, odlikovanje za špeckahlo prve stopnje z redom orlovih mud ali kaj takega. Še to naredimo, pojdimo v absurd, kajti mogoče je samo še absurd možnost rešitve te države. To, kar počnemo, je grozljivo in to, kar počnemo na področju kulture, je tudi grozljivo. Mi ne bomo nasprotovali gospodu Pozniču, upamo pa, da bo kakšna svoja izhodišča spremenil, ne da bo povedal tisto, kar je moral povedati, kajti koalicija zahteva, da se piše o sovražnem govoru, čeprav sama ne ve, kaj to je. Upam, da bo kaj dobrega na področju kulture, upam, da bo denar šel v prave smeri, čeprav se bojim, da glede na usmeritve sedanje koalicije bo šel bolj v privatne žepe kot v tiste žepe, kjer je praznina in iz katerih bi lahko prišlo kaj dobrega za slovenski narod pa tudi za Evropo širše.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj. Izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci! Predsednika Vlade ni, nekaj ministrov je še tukaj. Že od začetka delovanja te koalicije se presenečenja kar vrstijo. Vtis, ki ga imamo, je, da je kadrovski bazen popolnoma prazen, saj ministrsko ekipo sestavljajo ljudje, ki se v preteklosti niso izkazali z dobrim delom, praktično tedensko izbruhne kakšna nova afera ali pa se pojavijo popolnoma neznani ljudje, ki jim je ministrski položaj sploh prvi stik s politiko in nikoli doslej niso delali v politiki. Kako bodo potem prvi dan prijeli za delo, če pa se ga morajo najprej naučiti; in to učenje lahko traja mesece, leto ali dve. Zagotovo je taka situacija tudi rezultat negativne selekcije, ko se sposobne ljudi odstrani in onemogoča, forsira pa povprečne posameznike, ki nimajo ambicij, strategije; in ne vedo, kaj je treba narediti, in bolj vedrijo in oblačijo, kot pa da bi pripravljali resne in potrebne ukrepe ter organizirali delo, kot bi bilo to nujno. Nekateri vsaj ne delajo škode; mnogi pa – na primer ministrica Kolar Celarc ali Anja Kopač Mrak iz prejšnje vlade – pa veliko; in posledice napačnih odločitev saniramo še danes. Rezultat takega kadrovanja je, da menjamo že tretjega ministra te vlade, napovedi pa so, da jih je na tnalu še nekaj, kar je slabo za delovanje države in našo prihodnost. Eden je ravno odstopil, a je tu, kot kaže, vzrok bolezen. Po odstopih ministrov se pojavi problem z iskanjem kadrov, predsednik Vlade Marjan Šarec in predsedniki strank koalicije komaj najdejo posameznike, ki bi zasedli ministrska mesta; še več, kandidati se kar sami javijo. Lahko bi rekli – saj ni res, pa je. In potem dejansko postanejo kandidati za ministre. Edini pogoj za to je, da se do imenovanja še včlanijo v stranko, ki jih bo predlagala. Od resne stranke z dolgoletno tradicijo, kot so Socialni demokrati, bi pričakovali, da ima znotraj svojih vrst dovolj primerih in sposobnih ljudi, ki jih lahko predlagajo na tako pomembna in odgovorna mesta, od katerih je odvisna prihodnost državljank in državljanov. Občutek pa je, da nihče v resnici ne verjame, da bo prav dolgo trajalo vse skupaj, torej sedanja vlada, in se verjetno resni in odgovorni ljudje za to niti ne odločijo oziroma zavrnejo ponudbo. Po informacijah iz medijev se je tudi Zoran Poznič samoprijavil in po socialnih omrežjih kroži cel kup samopredlaganih kandidatov, ki se norčujejo iz imenovanj ministrov. S tem si politiki ne delate dobre usluge, ampak še bolj potrjujete ljudi v prepričanju, da vsega skupaj ne jemljemo resno. Seveda članska izkaznica ni pogoj, da stranka nekoga predlaga za ministra, a že prejšnji kandidat SD za kulturnega ministra je moral, preden je bil potrjen, vstopiti v SD; prav tako kandidat Zoran Poznič. To deluje malo neresno za resno stranko. Lahko bi rekli – včlanite se v SD in postali boste minister ali ministrica.Drugi problem so sodelavci, državni sekretarji, s katerimi bo minister delal. Povedal je, da bo državna sekretarka Tanja Kunaver, o kateri ne vemo prav veliko, kandidat je povedal, da je medijska strokovnjakinja, tako da bo najverjetneje prevzela to področje. Krožijo pa informacije, da naj bi bil drugi državni sekretar novinar Dejan Karba, ki ga poznamo iz nekaterih medijskih afer, ko je kardinala Rodeta obtožil, da ima sina. Zelo aktiven je bil pri aferi Patria, ki se je izkazala za konstrukt, zaokrožili pa so tudi podatki o blokadi računov poslovneža oziroma samostojnega novinarja Dejana Karbe. Vprašanje, ki se kar samo ponuja, je tudi, ali ni imenovanje Dejana Karbe na mesto državnega sekretarja nagrada za v preteklosti opravljeno umazano novinarsko delo, s katerim je očrnil posameznike. Je pa Dejan Karba najverjetneje član Socialnih demokratov, vsaj kandidiral je za župana občine Ljutomer pod okriljem SD. Neuspešno. Ampak to ni nič novega. V vladi in vladnih kabinetih je cel kup ljudi, ki so bili na volitvah neuspešni in jih ljudje niso prepoznali kot tiste, ki naj bi zasedli odgovorna mesta v politiki. A to ni ovira za predsednika Vlade Marjana Šarca. On jih je očitno spoznal za uspešne kljub nizki podpori volivcev in jim zagotovil službe, čeprav mu zadnje mesece delajo sive lase in kakšen sem pa tja tudi odstopi, kot na primer Peter Vilfan. Za vodenje Ministrstva za kulturo boste postavili ljudi, ki niso nikoli delali v politiki, nimajo izkušen, očitno tudi vizije ne, pa še bolj malo delovne dobe, manj kot jaz, ki sem skoraj 20 let mlajša od kandidata za ministra. Pa še nekaj. Minister za kulturo po vaši izbiri gospod Zoran Poznič se je z zavodom, ki ga je vodil, Delavski dom Trbovlje, prijavil na razpis Ministrstva za kulturo. Kaj hočemo, pred enim mesecem še ni vedel, da bo minister za kulturo. In ker bo minister za kulturo, sem prepričana, da bo Delavski dom Trbovlje dobil injekcijo v višini 5,4 milijona evrov, sploh ker je edini prijavljen iz vzhodne regije. Nasprotja interesov ne bo, a povejte mi, katera komisija, ki jo bo imenoval minister Poznič, si bo upala nedodeliti sredstev Delavskemu domu Trbovlje. Mimogrede, prav je, da se sofinancira dejavnost Delavskega doma Trbovlje, a skrbi me, da bomo čez leto ali dve v oddaji Tarča razpravljali o tem, kateri člani SD so bili v komisiji, kako je potekal izbor, kaj se je zgodilo s sredstvi. Takrat gospod Poznič morda ne bo več minister in se bo že vrnil nazaj v Delavski dom Trbovlje. Sedaj pa k vsebini. V svoji predstavitvi je kandidat za ministra za kulturo med drugim napovedal debirokratizacijo celotnega polja kulture, ureditev statusa samozaposlenih v kulturi, sprejetje nacionalnega programa za kulturo za naslednje obdobje, nov zakon o kulturnem evru ter spremembe medijskega zakona, ki naj bi omejile sovražni govor. Glede slednjega je Poznič priznal, da je sicer težko vzpostaviti merila ter določiti jasno mejo med sovražnim govorom in svobodo govora, da pa spremembe zakona ne bodo prinesle prepovedi, temveč zgolj regulacijo. Skrb glede sovražnega govora je izrazil z besedami, da ne želi, da bi nas mediji, predvsem internetni, varali in z nami manipulirali preko tako imenovanih lažnih novic. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je vsako drugačno mnenje, ker vsako mnenje pač ni sovražni govor, le-to ustrezno urejeno v zakonu. Ravno se je končal kazenski proces proti pomembnemu predstavniku cerkve Tadeju Strehovcu z oprostilno sodbo. Namesto da bi se sodišča ukvarjala z ropanjem bank in gospodarskim kriminalom, bodo ure in ure namenjali zapisom na socialnih omrežjih. Narobe svet, bi lahko rekli; in potem se čudimo, da državljanke in državljani ne zaupajo sodstvu. Kandidat za ministra za kulturo je res iz kvote Socialnih demokratov, toda predsednik Vlade je odgovoren za uspešno delo vlade, tako da so spodleteli in odleteli ministri tudi odgovornost predsednika Vlade. Zato odrivanje problemov v smislu – s tem nimam nič – niso na mestu. Na koncu bo vse rezultat vaše vlade in ne bo nikogar več zanimalo, od kje je kdo prišel. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke kandidata za ministra Zorana Pozniča ne bomo podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima Lidija Divjak Mirnik, pripravi naj se Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Lepo pozdravljeni! Ogromno je bilo povedanega o kandidatu za ministra, pa tudi časa nimam dosti, zato bom zelo kratka. Zadeve na kulturnem področju v zadnjih letih so šle malce v napačno smer. Zato je verjetno prišlo tudi takrat do odstopa ministra, ki je napovedal neke spremembe. In da ne ponavljam stvari, zgodile so se stvari, ki se pač so. Kulturni turizem je ena od panog, ki so priložnost za Slovenijo; in upam, da bo novi minister to vzel v obzir in začel tudi na tem delati. Na odboru je obljubil decentralizacijo kulture, ki je nujna v Sloveniji; in to zelo pozdravljam. Na moje vprašanje o mariborskih kulturnih problemih in investicijah v knjižnico, pokrajinski muzej, arhive kulturnih ustanov, tudi UGM in še česa, vsi ti problemi so mu poznani. Izkazal je tudi naklonjenost, da zadeve začne reševati, ker so stare približno 20 let. In vse to mene navdaja z upanjem, da bomo končno tudi v Mariboru kulturne ustanove potisnili z mrtve točke, zato bom kandidata za ministra tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk, pripravi naj se Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Seveda mora kandidat za ministra mag. Zoran Poznič najprej dobiti podporo Državnega zbora, šele potem pa ima nalogo, da poišče tudi dva državna sekretarja oziroma dve državni sekretarki, kar na koncu potrdi tudi Vlada Republike Slovenije. Kolikor sem informiran, navedba v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, da bo kandidat za državnega sekretarja novinar Karba, ne drži. To ime se je pojavilo v medijih, kakor še vrsta drugih. Ne zdi se mi korektno vnaprej izpostavljati neko ime. To bo naloga ministra, ko bo dobil podporo Državnega zbora in zasedel svoje mesto ter začel z delom. Najbrž je ena od prvih nalog, da si sestavi najožjo ekipo sodelavcev, s katerimi bo delal in vodil Ministrstvo za kulturo. Ko smo obravnavali Predlog rebalansa proračuna za leto 2019, je kulturi namenjenih dobrih 30 milijonov evrov, kljub temu pa je bilo vloženih kar nekaj amandmajev na rebalans proračuna za povišanje sredstev za kulturno dediščino, za obnovo kulturnih spomenikov. Res je, v proračunu za kulturo za leto 2019 je področje varstva kulturne dediščine zelo podhranjeno in bi seveda to področje rabilo dosti več sredstev glede na potrebe. Naj navedem samo en podatek. Na primer, na področju varstva nepremične kulturne dediščine ministrstvo načrtuje izbor projektov, ki so prispeli na razpis, na projektni razpis za leti 2019 do 2020, za obnovo in financiranje kulturnih spomenikov državnega in lokalnega pomena. Prišlo je na ta razpis 185 vlog, vendar lahko z razpoložljivimi sredstvi, ki jih ima ministrstvo na razpolago v proračunu, realizirajo le 19 % vseh potreb po financiranju. To naj bi rešili z Zakonom o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi ali, kot mu popularno rečemo, zakonom o kulturnem evru. Kandidat za ministra je na predstavitvi na Odboru za kulturo izpostavil, da je to njegova prva naloga, da najprej ta zakon podpre Vlada in da ga potem Vlada čim prej pošlje v Državni zbor. In ko bo ta zakon, ki je praktično že pripravljen, prišel v Državni zbor, verjamem, da ga bomo poslanke in poslanci, glede na to, kako je bilo danes to predstavljeno v stališčih poslanskih skupin, tudi podprli. Od sedmih programskih sklopov tega zakona sta dva programska sklopa namenjena prav varstvu in obnovi nepremične in premične kulturne dediščine. Se pravi, da je za obnovo kulturno-zgodovinskih spomenikov, za nepremično dediščino v tem zakonu predvidenih 32 milijonov evrov, za odkup premične kulturne dediščine in likovnih del sodobnih ustvarjalcev pa 5 milijonov evrov. Področje kulturne dediščine bo z novim zakonom, če ga bomo sprejeli, na nek način v naslednjem obdobju zadovoljivo rešeno. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov kandidata za ministra mag. Zorana Pozniča podprli in bo dobil vse naše glasove. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Bojan Podkrajšek, pripravi naj se Karla Urh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi! V dobrih štirih letih sem priča že četrtemu kandidatu za ministra za kulturo v Republiki Sloveniji. Drugi mandat sem tudi član Odbora za kulturo. Mogoče danes, ko je predsednik Vlade predstavil kandidata, pa tudi ko sem pozorno poslušal stališča poslanskih skupin, smo največkrat slišali, da večinoma ne poznajo zdajšnjega kandidata gospoda Pozniča. V večini predstavitev je bilo povedano, da zaupajo Socialnim demokratom, da so izbrali najboljše ime. Seveda se ni velikokrat zgodilo v Republiki Sloveniji, ko so se iskali ministri, da se nekdo sam javi. Po dolgem času se nekdo sam javi eni od koalicijskih strank, jaz sem to tudi na hearingu gospoda kandidata vprašal, ali gre zato k Socialnim demokratom, da bo minister; ali bo minister zato, da bo lahko član Socialnih demokratov. Pa da bom lažje razumljen. V prejšnjem mandatu je ta resor vodila ministrica iz kvote Desusa in moram priznati, da je veliko truda vlagala v ta resor, za katerega je bila zadolžena, ampak v koaliciji ni imela posluha. Predsednik odbora, bivši poslanec je ministrici vseskozi nagajal. Tako dolgo je nagajal, da je prišla v situacijo, da je mogla povedati, da niti predsedniku Vlade ne zaupa več in da odhaja. Pride naslednji minister, mislim, da se je tudi takrat menda moral včlaniti ali je že bil prej član, seveda je vodil malo bolj mirno politiko na kulturi, pa je nekako zdržal do konca mandata. Moram priznati, da ko sem poslušal novega kandidata za ministra na hearingu, je imel nekaj odločnih začrtanih nalog, ki so tudi mene prepričale, da je to pozitivno za kulturo; vseskozi pa poslušamo, da je veliko mobinga na tem ministrstvu. Ker prihajam iz okolja, kjer je veliko zasebnih gospodarskih podjetij, kjer zasebniki lastniki zaposlujejo okoli 30, 50, 100 ali 200 ljudi, seveda nikoli ne poslušam o teh zaposlenih, da nekdo v teh podjetjih nad njimi izvaja mobing. Sam tudi ves čas trdim, kolikor časa sem poslanec Državnega zbora, da je v javnih upravah, na ministrstvu tudi mnogo ljudi, ki delajo dobro, ki delajo več, kot je treba, in ki bi po moji oceni tudi morali biti več plačani. Imamo del ljudi, ki pa delajo zmerno, tisti kup, kot je potrebno; je pa še tretja stran ljudi, ki so že verjetno tega ministra, ki prihaja, naštudirali, po domače rečeno. In ko se bo prvič uprl nekemu krogu ljudi, bomo poslušali zopet o mobingu na delovnih mestih. Ko sem ministra poslušal, je eno teorija, drugo je pa praksa. Ampak danes govorimo o zelo pomembnem segmentu, to je kultura v Republiki Sloveniji. Vemo, da živimo v času, ko naš slovenski jezik spodkopava. Ko gledamo to od daleč, se nam to ne zdi, ampak se slovenska kultura počasi izpodkopava in prav gotovo ni več na trdnih temeljih. Za prihodnost naše kulture smo odgovorni vsi v Republiki Sloveniji, zato hočem povedati, da v dobrih štirih letih danes govorimo oziroma bomo glasovali o četrtem ministru v Vladi Republike Slovenije. Mislim, da je to vprašanje zaskrbljujoče. Ko so Socialni demokrati predstavljali ministra, so tudi jasno povedali, da je več denarja za kulturo. Jaz mislim, da to ni vedno najbolj pomembno. V situaciji, ko včasih ne vemo; ko leva roka ne ve, kaj dela desna roka; in jaz se bojim, pa nisem po naravi črnogled, glede na to, da sem poslušal kandidata za ministra, moram priznati, da je bil teoretično pripravljen, da bomo kmalu, seveda v škodo slovenske kulture, govorili oziroma bo predsednik Vlade kmalu iskal novega kulturnega ministra. Jaz se celo bojim, da se bo to še letos zgodilo. Ko ena stranka išče kader, da se mora potem nekdo sam javiti, da mogoče gre pomoč nekemu segmentu, meni se zdi zelo odgovorno, da ko se sestavlja koalicija, so za vsako ministrsko mesto vsaj 3 ali 4 kandidati in da stranka oziroma predsednik Vlade v prvi fazi izbere najboljšega. Če se karkoli zgodi, da nekdo odstopi oziroma mora oditi, mislim, da ne bi v neki resni stranki oziroma v resni koaliciji smel biti problem za novega kandidata, za tistega, ki vodi ta resor, v tem primeru kulturo. Kultura s tem, kot sem že povedal, vsak dan izgublja. Mislim, da je to slabo, da je slabo za mnoge tiste, ki delajo v dobrobit slovenske kulture, da je to slabo za vse tiste, ki so zelo dobri strokovnjaki na tem ministrstvu in nimajo jasnega vodje. Mislim, da se tudi v tem primeru bojijo. Najprej nekaj časa traja, da ta minister spozna svoje najbližje sodelavce. Mislim, da moramo biti tudi pošteni eden do drugega, kaj se bo zgodilo, da mu bo politika nastavila najožje sodelavce, ki jih bo moral – ali to želi ali ne – sprejeti, z njimi delati; vprašanje je pa, kakšen je na koncu rezultat. Ko bo minister obupal čez nekaj mesecev, bo napisal dva stavka predsedniku Vlade, da pač ne zmore več in da odhaja. In kdo izgublja? Izgublja slovenska kultura v tem primeru. Mislim, da na več segmentih tukaj vlada deluje neodgovorno in da deluje iz dneva v dan, iz tedna v teden, iz meseca v mesec. Ni to odgovorno do državljank in državljanov Republike Slovenije. Še enkrat ponovim, da bom lažje razumljen; v štirih letih smo zamenjali, danes bomo glasovali za četrtega ministra. Če razdelim po letih, vsaj vsako leto se zamenja minister za kulturo v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. In kot zadnja k razpravi je prijavljena gospa Karla Urh. Izvolite.
Vsi prisotni lepo pozdravljeni! Moje stališče ni tako pesimistično. Jaz sem po naravi bolj optimistična in vedno rečem, da ni tako visoke ovire, da je ne bi mogli preseči, če nekako zastavimo pozitivno. Kandidat gospod mag. Zoran Poznič se že celo življenje ukvarja s kulturo in mu je jasna slika, da je kultura vedno v nekem podrejenem položaju, podhranjena, vedno je treba nekako delati napol zastonj, tako se pričakuje. Zato imajo filmarji težave, zato imajo raznorazne gledališke ustanove težave, ampak preživeti je treba na en način. In k temu pristopiti in pomagati je verjetno zelo težko. Jaz sem gospoda kandidata ocenila, da ima dobre operativne sposobnosti, ker je sodobno naravnan, ima sposobnosti današnje tehnologije, kot rečemo, 21. stoletja, je opremljen z digitalizacijo in so mu vsa ta aparatura in sredstva, s katerimi v današnjem času operiramo, zelo dobro poznana. Jaz sem iz njegove predstavitve njegovega programa zasledila, da je počrpal veliko sredstev za društva, s katerimi je deloval; in zame predstavlja ta kandidat dobrega kandidata za ministra za kulturo. Iz vseh današnjih naštetih predlogih oziroma programih, katere je začrtal in že obelodanil, sem mu tudi sama zastavila vprašanja, in sicer vprašanja iz ohranjanja kulturne dediščine. Konkretno sem se opredelila na območje Krope, kjer se s kroparskim muzejem, ki razpada, ohranja kulturna dediščina in tudi dediščina rokodelstva, dediščina obrti, skratka delovanja Slovencev v tistem območju, ki so delali. In je prav, da tudi današnji zanamci vedo, kaj so delali tam. Potem sem mu zastavila vprašanje, kako pristopiti k reševanju problematike pred zamrtjem Festivala Brežice, ki predstavlja vrh slovenske kulture na glasbenem področju; pa ne samo slovenske, izmenjavo slovenske in vse tuje kulture. Sama sem tudi glasbenica po osnovnem študiju in se mi zdi prav, da se temu nameni malo več sredstev in da se to ohrani, ker to predstavlja vrh slovenske kulture. Poleg tega sem bila zelo žalostna, ko sem dobila vest lansko leto, da je Carmina Slovenica zamrla. Saj imamo res ogromno slovenskih priznanih, dobrih zborov, vendar delovanje Carmine Slovenica ne predstavlja samo en zbor; in Karmine Šilec, ki je odšla, ker enostavno ni videla več rešitve, kako se izkopati iz težav finančnega položaja. Ampak če se mora ekstremno dober umetnik ukvarjati, kako bo dobil denar, da bo lahko delal, potem vse njegove umetniške vsebine umrejo. Če nimaš, ne moreš živeti. In tako je žal ta problematika zdaj v statusu quo. Kandidat za ministra mi je odgovoril, da se bo potrudil, da se to vzpostavi nazaj, ker ta piramida, shema delovanja tega vrhunskega zbora je bila zelo dobro naravnana. Jaz bi samo še tako rekla; pustimo, da bo gospod kandidat uspešen pri pridobivanju sredstev za boljšo kulturo, povezovanje z vsemi ministrstvi, poleg tega pa da bo nekako dvignil nivo, višji nivo sodelovanja s svojimi zaposlenimi na Ministrstvu za kulturo, ki prav gotovo potrebujejo kakšno spodbudo in več pogovarjanja in mogoče več kakšnih kompromisov, da bodo lažje delovali. Očitno je potreben razgovor in še več razgovorov. Toliko.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Nihče, zato zaključujem razpravo. O predlogu kandidata za ministra bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 5. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 14.25. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 13.52 in se je nadaljevala ob 14.25.)
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 14., 13., 16. in 15.A točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlaganih odločitvah. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s 14. točko, to je z obravnavo Predloga deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2019–junij 2020. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, torej odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica v poglavju Zunanje zadeve in obramba. Pristojno delovno telo Odbor za zunanjo politiko amandmaja ne podpira. V imenu poslanske skupine ali osebnem imenu? V imenu Poslanske skupine Levica se je prijavila gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Še enkrat vas bom skušala prepričati, da vendarle podprete naš amandma, kajti izjemnega pomena je, da zagotovimo neke skupne standarde, ker v podpoglavje o skupni trgovinski politiki Evropske unije vnašamo določene določbe, ki temeljijo na vseh naših preteklih zavezah, ki jih je sprejel ta državni zbor, in tudi na načelih trajnostne in odgovorne trgovinske politike. Vnašamo splošno stališče, da si bo Slovenija prizadevala, da bodo trgovinski sporazumi ohranjali delavske, kmetijske in socialne standarde ter varovanje okolja in upoštevanje prava Slovenije in Evropske unije. Mislim, da tukaj ni dvoma, da je to treba sprejeti, kajti če se spomnimo, kako je šlo pri sprejemanju sporazuma CETA, potem vemo, da je nujno te stvari deklarativno tudi zapisati. Vemo, da je potem prišlo do začasne rabe. Ta začasna raba pa zna postati trajna. Skratka, naš amandma govori o tem, da naj mednarodna trgovina nikakor ne ogroža, znižuje ali omejuje okoljskih, socialnih, zdravstvenih, infrastrukturnih, kulturnih in delavskih standardov. Govori o tem, da cilj naj ne bo samo razvoj držav centra, ampak tudi kohezijski razvoj vseh delov Evropske unije in sveta z namenom ustvarjanja novih delovnih mest, zmanjševanja prekarnih pogojev, izboljšanja kvalitete bivanja in tudi zvišanja dostopnosti vseh storitev za vse prebivalce Evropske unije. Mislim, da je to v interesu Slovenije in Evropske unije, da nasprotuje vsem vsiljenim mehanizmom, ki omejujejo suverenost držav, kajti mehanizem ISDS ali ICS postavlja korporacije in njihovo zakonodajo nad pravo evropskih držav. Tega si ne smemo dovoliti, da bi nam korporacije delale zakonodajo in uveljavljali okoljske, delavske in druge standarde. Jaz vas prosim, da podprete to, kajti to je pravno nevzdržno, politično pa popolnoma nesprejemljivo, da dovolimo, da korporacije vladajo našim državljanom in državljanom Evrope. Mislim, da tukaj mora Slovenija zavzeti zelo aktivno stališče pri borbi za naše interese. Hvala.
Hvala, gospa poslanka, za vaše stališče. S tem, spoštovani poslanke in poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 66. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 66.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem smo končali z glasovanjem o amandmaju. Sedaj prehajamo na odločanje o predlogu deklaracije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na pristojnih delovnih telesih, predlog deklaracije neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Želite obrazložiti glas? V imenu Poslanske skupine Levica ima besedo gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. V tem primeru, ko smo ponudili kar nekaj amandmajev, ki naj bi pozicijo Slovenije v razmerju do Evropske unije izboljšala in zastopala naše pravice, ste zavrnili. Ne vem, kako ste lahko zavrnili te stvari, ki so za državljane Slovenije takega pomena. In popolnoma se predamo nekim korporacijam in Evropski komisiji, da odloča o nas. V tem primeru Levica enostavno tega predloga deklaracije ne more podpreti, kajti cel dan govorimo tukaj o tem, da mora Evropa nekako v drugo smer. Evropa bo ali bolj demokratična; ali pa je ne bo. Ali bo bolj socialna; ali pa je ne bo. Ali bo bolj okoljska; ali je ne bo. In v tej smeri so šli vsi naši amandmaji, ki smo jih tukaj predlagali. Sam premier je izpostavil, da imamo tudi lažne preroke, ki hočejo manj Evrope; in manj Evrope seveda ni dobro. Zgodil se nam je brexit, lahko se nam zgodi še kakšen exit, če ne bomo končno obrnili trenda in delali za državljane Evrope; ne pa za center moči, za korporacije. V času gospodarske krize je šel pretok denarja iz periferije v centre in od revnih k bogatim. Medtem ko smo zategovali pasove, medtem ko smo šparali na pokojninah, plačah, na zdravstvu, šolstvu, ko smo okrnili vse javne storitve, se je število multimiljarderjev podvojilo. In to je razlog, zakaj se krepi skrajna desnica, kajti ljudje v Evropski uniji so nezadovoljni. Čutijo se ogoljufane in čutijo se neslišane. Z našim amandmajem smo skušali vsaj nekoliko zagotoviti bolj pokončno in bolj odločno držo Slovenije pri pogajanjih znotraj organov Evropske unije. Žal nismo uspeli; takšne deklaracije in usmeritev v Levici ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala za vaše stališče. V lastnem imenu ima besedo še dr. Milan Brglez. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Seveda bom glasoval za deklaracijo. Ostal sem pa dolžen pojasnilo, ki ga nekako med samo razpravo nisem uspel do konca izpeljati oziroma se ga zgolj nakazal. Politična usmeritev jedrnih držav je pomembna zadeva, vendar pa je še pomembnejše spoštovanje naše ustave. In spoštovanje naše ustave je pomembno tudi znotraj Evropske unije. In če to počnemo, potem je vsaka deklaracija, ki jo sprejmemo, takšna, da ustreza Republiki Sloveniji. In v jedro nas bo dejansko pripeljala kvečjemu načelnost v zunanji politiki in delovanju znotraj Evropske unije ali pa skozi njeno zunanjo politiko, kot pa ponižnost. Hvala za besedo.
Hvala. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 13. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z obravnavano Predloga odloka o ustanovitvi Sveta za elektronske komunikacije. Ker k predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o predlogu odloka v celoti. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je z Mandatno-volilnimi zadevami. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev dveh kandidatov za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je 22. februarja 2019 Državnemu zboru predlagal, da za dve mesti kandidatov za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu izvoli gospoda Mira Preka in dr. Marka Pavliho. Besedo dajem generalni sekretarki Urada predsednika Republike Slovenije gospe Nataši Kovač za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Predsednik Republike Slovenije je po prejemu desetih kandidatur za dve mesti sodnika oziroma sodnice na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu s strani Ministrstva za pravosodje le-te v skladu z zakonom posredoval Vladi in Sodnemu svetu v mnenje. Iz mnenja Vlade in iz mnenja Sodnega sveta je razvidno, da vsi kandidatke in kandidati izpolnjujejo formalne pogoje in so tudi primerni kandidati za sodnika oziroma sodnico na Splošnem sodišču. Sodni svet je ob tem podal mnenje, katerim kandidatom glede na njihove strokovne reference in opravljene razgovore daje prednost. Po preučitvi kandidaturi in mnenj ter po opravljenih posvetovanjih z vodji poslanskih skupin je predsednik republike v Državni zbor posredoval predlog dveh kandidatov: prof. dr. Marka Pavliha in gospoda Mira Preka. Sodni svet je tako gospoda Preka kot dr. Pavliho ocenil kot najbolj primerna in strokovno najbolj usposobljena kandidata za to funkcijo. Po posvetovanjih s poslanskimi skupinami je bilo mogoče oceniti, da predlagana kandidata uživata zadostno podporo za izvolitev. Prof. dr. Marko Pavliha, doktor pravnih znanosti, je dolgoletni redni profesor na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani, predstojnik pravne katedre in član senata Fakultete za pomorstvo in promet. Doktoriral je na Pravni fakulteti McGill v Montrealu iz pomorskega prava. Na Fakulteti za pomorstvo in promet Univerze v Ljubljani je bil vrsto let predstojnik Katedre za pomorsko in prometno pravo. Od leta 2004 je redni profesor za gospodarsko, transportno in zavarovalno pravo na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani. V sedmi slovenski vladi je opravljal funkcijo ministra za promet. V mandatu 2004–2008 je bil tudi poslanec Državnega zbora, nato se je vrnil v akademske vode. Predava na Fakulteti za pomorstvo in promet, Pravni fakulteti in Ekonomski fakulteti Univerze v Ljubljani ter na Inštitutu za mednarodno pomorsko pravo na Malti, gostoval pa je tudi na prestižnih univerzah, med drugim v Belgiji in Avstraliji. Je avtor in soavtor 37 knjig in več sto znanstvenih, strokovnih in poljudnih prispevkov v domačih in tujih publikacijah. Imenovan je bil za sodnega tolmača za francoski in angleški jezik, s prevajanjem pa se je redno ukvarjal do leta 2003. Prof. dr. Marko Pavliha ima izjemno široko strokovno znanje, številne raznovrstne in dolgoletne strokovne ter vodstvene izkušnje, zato je mogoče predpostavljati, da bo v primeru izvolitve zaupano nalogo opravljal z največjo mero strokovnosti, skrbnosti in vestnosti. Gospod Miro Prek, univerzitetni diplomirani pravnik, s pridobljenim nazivom mag. evropskega prava in dr. pravnih znanosti na fakulteti za pravo, gospodarstvo in finance Univerze v Luksemburgu, trenutno opravlja funkcijo sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu in se poteguje za ponovni mandat. Po devetih letih dela v vladni službi za zakonodajo se je v letu 2004 zaposlil na Sodišču Evropskih skupnosti v Luksemburgu kot vodja oddelka slovenskih pravnikov lingvistov. Od leta 2006 opravlja funkcijo sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije. V tem času je imel priložnost soditi v vseh vrstah zadev, ki jih sodišče obravnava. Bil je sodnik poročevalec v nekaterih najbolj zahtevnih zadevah tega sodišča. Na podlagi velikega strokovnega znanja in ugleda je bil s strani kolegov sodnikov dvakrat izvoljen za predsednika senata. Najprej za predsednika senata treh in nato za predsednika senata petih sodnikov. Aktivno uporablja angleški, francoski in nemški jezik. Ima obsežno bibliografijo. Je avtor oziroma soavtor več knjig in priročnikov s področja gospodarskih družb ter gospodarskega prava in številnih del v Evropski uniji. Od leta 2013 v okviru magistrskega študija na fakulteti za pravo, gospodarstvo in finance predava predmet Pravo javnih naročil Evropske unije. Predsednik republike je v postopkih predlaganja kandidatov uvedel javne predstavitve z namenom, da se javnost in odločevalci lahko neposredno seznanijo z dosežki, usposobljenostjo in delom kandidatov, pa tudi s pojasnili kandidatov, kadar se ob njihovi kandidaturi v javnosti pojavijo pomisleki in zadržki. Oba kandidata, dr. Pavliha in gospod Prek, sta se po tem, ko je bila njuna kandidatura že vložena v Državni zbor, predstavila na javni predstavitvi in na njej odgovorila na vsa zastavljena vprašanja. Hvala lepa.
Hvala, gospa generalna sekretarka, za vašo obrazložitev. Predlog je obravnavalo matično delovno telo, to je Mandatno-volilna komisija, ki nam je pisno poročala. Ugotavljam tudi, da prijavljenih k razpravi ni. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na izvedbo glasovanja o Predlogu za izvolitev dveh kandidatov za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. V skladu s prvim odstavkom 7. člena Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so gospod Franc Breznik, gospa Andreja Zabret, gospa Monika Gregorčič in gospod Blaž Pavlin. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke gospa Jerneja Bergoč. Ali kdo predlogu za tako sestavo komisije nasprotuje? Če ne, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, nihče proti. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bosta poslankam in poslancem dve glasovnici vročeni tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega ter pove svoje ime in priimek. Glasuje se ločeno, za vsakega kandidata posebej, tako da se na vsaki glasovnici obkroži beseda »za« ali »proti«. V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s prvim odstavkom 7. člena Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč bo posamezni predlagani kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslank in poslancev, torej 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjene glasovnice oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Preden pridemo na izvedbo tajnega glasovanja, opozarjam na odločbo drugega odstavka 92. člena Poslovnika Državnega zbora, ki določa, da med tajnim glasovanjem v dvorano nimajo dostopa osebe, ki niso udeležene pri glasovanju. Zato pozivam vse predstavnike Vlade in strokovne sodelavce poslanskih skupin, da dvorano v tem času zapustijo. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslanki in poslanca, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 14.55 in bo trajalo do 15.10. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.30. (Seja je bila prekinjena ob 14.44 in se je nadaljevala ob 15.30.)
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, nadaljujemo sejo. Nadaljujemo s prekinjeno obravnavo 16.č točke, to je s Predlogom za izvolitev dveh kandidatov za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Sedaj prebiram zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o volitvah gospoda Mira Preka za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora 8. marca 2019. Razdeljenih je bilo 78 glasovnic, oddanih je bilo 78 glasovnic, neveljavnih je bilo 14 glasovnic, veljavnih je bilo 64 glasovnic. Za je glasovalo 39 poslancev, proti je glasovalo 25 poslancev. Kandidat gospod Miro Prek ni prejel večine glasov vseh poslancev, zato ni izvoljen za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Prebiram naslednji zapisnik, in sicer o ugotovitvi izida glasovanja o volitvah dr. Marka Pavlihe za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora 8. marca 2019. Razdeljenih je bilo 78 glasovnic, oddanih je bilo 78 glasovnic, neveljavnih je bilo 9 glasovnic, veljavnih je bilo 69 glasovnic. Za je glasovalo 55 poslancev, proti je glasovalo 14 poslancev. Na podlagi izida glasovanja je dr. Marko Pavliha z večino glasov vseh poslancev izvoljen za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Evropske unije v Luksemburgu. Čestitam dr. Marku Pavlihi k izvolitvi. In ker drugi kandidat ni prejel zadostnega števila glasov poslank in poslancev, se skladno z drugim odstavkom 7. člena Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč opravijo nove volitve na podlagi novih kandidatur. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prehajamo na obravnavo Predlogov za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniški mesti okrožnih sodnic na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predloga za izvolitev gospe Klavdije Bercieri in gospe Katarine Gabrijel Muhič v sodniško funkcijo na sodniški mesti okrožnih sodnic na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Za dopolnilno obrazložitev predlogov dajem besedo predstavnici Sodnega sveta gospe Alenki Klemenčič. Izvolite, gospa Alenka Klemenčič.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Okrožno sodišče v Ljubljani je med najbolj obremenjenimi sodišči v državi. V letu 2017 ni obvladovalo pripada kazenskih zadev, podaljšalo se je povprečno trajanje postopkov, povečalo se je tudi število nerešenih zadev. Že obstoječe število kazenskih sodnikov na tem sodišču ni zadoščalo za reševanje zadev v razumnem roku, v letu 2018 pa se je zmanjšalo še za dve mesti, zaradi česar je bil razpis dveh novih kazenskih sodnikov nujen. Na razpisano mesto štirih okrožnih sodnikov na Okrožnem sodišču v Ljubljani, od tega dveh za kazensko področje, se je prijavilo 30 kandidatov, od tega šest za kazensko področje. Štirje kandidati so med postopkom kandidature umaknili, od tega eden za kazensko področje. Izbirni postopek je zajemal preverjanje izpolnjevanja razpisnih pogojev, ki so jih izpolnjevali vsi kandidati. Nato je opravil oceno primernosti kandidatov, pri čemer je upošteval doseženo povprečje ocen na dodiplomskem študiju in na pravniškem državnem izpitu, delovne izkušnje in dokončno mnenje predsednika sodišča; ter po opravljenih razgovorih z vsemi šestimi kandidati za kazensko področje izbral Katarino Gabrijel Muhič in Klavdijo Bercieri. Obe izbrani kandidatki sta končali študij na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani, kjer sta dosegli visoko povprečje ocen, zelo dobre rezultate sta dosegli tudi na pravniškem državnem izpitu. Obe kandidatki imata tudi dolgoletne izkušnje na kazenskopravnem področju. Katarina Gabrijel Muhič ima dopolnjenih 14 let delovnih izkušenj, od tega več kot 11 let kot strokovna sodelavka na kazenskem oddelku Okrožnega sodišča v Ljubljani. Od leta 2010 je razporejena na delovno mesto višje strokovne sodelavke in opravlja dela na najbolj zahtevnih kazenskih zadevah. Poleg tega je od septembra 2017 vključena tudi v delo v Uradu predsednika sodišča. Tudi Klavdija Bercieri je kandidatka z več kot desetletnimi delovnimi izkušnjami. Po opravljenem pravniškem državnem izpitu v letu 2009 je bila od septembra istega leta zaposlena kot strokovna sodelavka na kazenskem oddelku Okrožnega sodišča v Ljubljani. Funkcijo okrajne državne tožilke na Okrožnem državnem tožilstvu v Ljubljani je nastopila v letu 2015, kjer rešuje zadeve s področja gospodarske kriminalitete ter zastopa tožilstvo na obravnavah na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Iz mnenj predsednika Okrožnega sodišča v Ljubljani, vodje Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani in vseh sodnikov, s katerimi sta kandidatki sodelovali, izhaja, da obe pri svojem delu izkazujeta zelo visoko znanje s področja kazenskega prava, da samostojno in odgovorno opravljata svoje delo in pri tem izkazujeta visoke sposobnosti pisnega in ustnega izražanja, analitičnega razmišljanja in strukturiranega dela. Tudi na razgovoru s člani Sodnega sveta sta kandidatki pokazali veliko širino in poglobljenost strokovnega znanja s kazenskega področja, bogate delovne izkušnje ter komunikacijske spretnosti, kar je Sodni svet prepričalo, da sta Katarina Gabrijel Muhič in Klavdija Bercieri najprimernejši kandidatki za razpisani sodniški mesti, zato ju predlaga Državnemu zboru v izvolitev na mesto okrožnih sodnic na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Hvala.
Spoštovana, hvala za dopolnilno obrazložitev. Predlog je obravnavala tudi Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. Najprej prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani izvoli gospa Klavdija Bercieri. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo še na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani izvoli gospa Katarina Gabrijel Muhič. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za izvolitev gospe Ive Ferjančič Štekar v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavnici Sodnega sveta gospe Alenki Klemenčič. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, še enkrat hvala za besedo. Razlogi za razpis enega okrožnega sodnika na Okrožnem sodišču v Kopru so tudi v tem primeru kadrovske oslabitve na oddelku v letu 2018 zaradi odhoda dveh sodnikov. Predsednica sodišča je zaradi zagotavljanja obvladovanja pripada zadev in reševanja zadev v razumnem roku z letnim razporedom dela že v januarju 2018 prerazporedila na gospodarski oddelek eno okrajno sodnico, ki je bila nato tudi imenovana za okrožno sodnico na tem sodišču. Reševanje zadev v okviru časovnih standardov je možno zagotoviti le s petimi sodniki, kot jih je na oddelku delalo pred odhodom dveh sodnikov, zato je kadrovska okrepitev nujna še za eno sodniško mesto. Na razpis se je prijavilo šest kandidatk, pri čemer je bila ena okrajna sodnica, kot rečeno, med postopkom že imenovana na mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru na podlagi drugega razpisa. Tudi pri tem razpisu so vse kandidatke izpolnjevale formalne razpisne pogoje. Prav tako je Sodni svet pri oceni primernosti kandidatk tudi v tem primeru upošteval doseženo povprečje ocen na dodiplomskem študiju in na pravniškem državnem izpitu, delovne izkušnje in dokončno mnenje predsednice sodišča. Na ustni razgovor je povabil vseh pet kandidatk. Po opravljenem izbirnem postopku pa je izbral Ivo Ferjančič Štekar. Kandidatka Iva Ferjančič Štekar je na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani diplomirala oktobra 2006, pravniški državni izpit pa je opravila junija 2009. V času študija na Pravni fakulteti in na pravniškem državnem izpitu je dosegla zelo visoko povprečje ocen. Po opravljenem pravniškem državnem izpitu se je septembra 2009 zaposlila na Okrajnem sodišču v Postojni, kjer dela kot strokovna sodelavka na izvršilnem, nepravdnem in kazenskem področju. Dopolnjenih ima 11 let delovnih izkušen na različnih pravnih področjih, od tega več kot 8 let po opravljenem pravniškem državnem izpitu. Ves čas je kot strokovna sodelavka zaposlena na sodišču, zato zelo dobro pozna delovanje sodišča. Pri dosedanjem delu je pokazala visoke delovne sposobnosti in strokovno znanje, saj ima od leta 2011 dalje odlične ocene svojega dela. V mnenju predsednice je posebej izpostavljeno, da kandidatka ustreza pogojem za mesto okrožne sodnice zaradi visokega strokovnega znanja, bogatih delovnih izkušenj, nadpovprečne delovne storilnosti in pozitivnega odnosa do dela. Zelo dobro se je izkazala tudi na ustnem razgovoru s predsednico sodišča in člani Sodnega sveta, ki jih je prepričala s svojim suverenim nastopom in visokim nivojem strokovnega znanja; zato Sodni svet kandidatko Ivo Ferjančič Štekar predlaga Državnemu zboru v izvolitev na mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru. Hvala.
Hvala za vašo dopolnilno obrazložitev. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kopru izvoli gospa Iva Ferjančič Štekar. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju dveh članov Nadzornega sveta RTV Slovenija. Prelog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za čas do izteka mandata članov, imenovanih v sklepu o imenovanju petih članov Nadzornega sveta RTV Slovenija z dne 14. 12. 2017, za člana nadzornega sveta RTV Slovenija imenujeta mag. Danilo Tomšič in gospod Borut Žagar. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 20. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab in negospodarnega ravnanja v DUTB. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju domnevnega pranja denarja v NKBM, d. d., domnevnega nezakonitega financiranja politične stranke SDS in domnevnega nezakonitega financiranja volilne kampanje SDS za predčasne volitve poslancev v Državni zbor 2018. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, nihče proti. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta sklep sprejet. Prehajamo na Predlog sklepa o imenovanju predsednika in podpredsednika Ustavne komisije ter podpredsednika Odbora za kulturo. Predlog sklepa je pripravljen na podlagi predloga Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek za imenovanje podpredsednika Odbora za kulturo z dne 25. februarja 2019; predloga Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke za imenovanje predsednika Ustavne komisije z dne 26. februarja 2019 in predloga Poslanske skupine Stranke modernega centra za imenovanje podpredsednika Ustavne komisije z dne 27. februarja 2019. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za predsednika Ustavne komisije imenuje mag. Branko Grims, za podpredsednika Ustavne komisije gospod Gregor Židan, za podpredsednika Odbora za kulturo pa se imenuje gospod Marko Bandelli. Glasujemo. Prekinitev. Gospod Vatovec, izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Ne morem se ne obregniti [[…]]
V imenu poslanske skupine?
V imenu poslanske skupine, jasno.
Izvolite.
Ne morem se ne obregniti ob predlog za imenovanje predvsem predsednika Ustavne komisije. Ni slučaj, da je v preteklosti ali pa v parlamentarni praksi Ustavno komisijo vodil predsednik Državnega zbora. Gre za verjetno enega najpomembnejših delovnih teles, ki tako ali drugače obravnava ustavne vsebine oziroma njihove spremembe. To, da je ta sedež pripadel Slovenski demokratski stranki, je nekaj, kar je volilna kombinatorika in razrez sedežev v Državnem zboru, na kar nimamo vpliva. To, da Slovenska demokratska stranka predlaga gospoda Branka Grimsa, pa je zelo gotovo provokacija. Človek, ki ne izgubi trenutka ali priložnosti, da tako ali drugače potepta marsikatero pravico, ki je zapisana v tej ustavi, ko jasno in zelo direktno kritizira ali pa zaničuje ravno ranljive skupine, ki jih ustava ščiti, pač enostavno ne more biti predsednik ali pa voditi takšne komisije. Nekaj takega smo doživeli že danes, ko je verjetno marsikateri ženski uničil 8. marec z njegovo intervencijo pri stališču pri obravnavi deklaracije. V Levici seveda tega predloga ne bomo podprli. Žal nam je za ostale, ki so v tem paketu, ampak ta sklep je, še enkrat poudarjam, zelo verjetno provokacija. Če ni provokacija, je pa vsaj zelo neprimeren, zato ga v Levici ga ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala za vaše stališče. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 11. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na Predlog sklepa o imenovanju predsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Predlog sklepa je pripravljen na podlagi predloga Poslanske skupine Liste Marjana Šarca z dne 6. marca 2019. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za predsednika Odbora za zadeve Evropske unije imenuje gospod Igor Peček. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15.A točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga kandidata za ministra za kulturo. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Za ministra za kulturo se imenuje mag. Zoran Poznič. Glasujemo o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 19. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je mag. Zoran Poznič imenovan za ministra za kulturo. Prosim novoimenovanega ministra mag. Zorana Pozniča, da se nam pridruži ter v skladu s 113. členom Ustave Republike Slovenije priseže pred Državnim zborom.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije.
Ministru vlade čestitam k imenovanju in mu želim uspešno opravljanje dolžnosti! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, s tem zaključujem to točko dnevnega reda in 5. sejo Državnega zbora.