Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 25. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Alenka Jeraj, Renata Brunskole do 15. ure, mag. Štefan Tisel, mag. Vasja Klavora, dr. Vinko Gorenak, Franco Juri, Vili Trofenik in Janko Veber do 16. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospe poslanke, gospodje poslanci! Temeljni cilj predloga zakona je spodbuditi pravočasno plačevanje računov in vplivati na zmanjševanje zamude pri plačilih med davčnimi zavezanci. Predlog zakona predstavlja podporo drugim ukrepom, predvsem tistim, ki so določeni v predlogu zakona o preprečevanju zamud pri plačilih, zlasti pa želimo spodbuditi davčne zavezance, da aktivno delujejo za poplačilo svojih dolgov bodisi s plačevanjem računov v okviru pogodbeno dogovorjenih rokov, bodisi s sodelovanjem v prijavi denarnih obveznosti v sistem obveznega večstranskega pobota. S predlogom zakona se zaradi precejšnjega dodatnega poslabšanja plačilne discipline v Sloveniji v času finančne in gospodarske krize uvaja ukrep, ki bi lahko z instrumentom ekonomske prisile vplival na izboljšanje plačilne discipline med davčnimi zavezanci, ki so identificirani za namene DDV v Sloveniji. Ukrep predvideva, da bo davčni zavezanec, ki je že uveljavil odbitek DDV ob neplačanem računu, moral povečati svojo davčno obveznost v višini prej uveljavljenega odbitka DDV, in sicer v davčnem obdobju, v katerem je glede na zakon, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, nastopila zamuda. Če pa davčni zavezanec odbitka po neplačanem računu še ni uveljavil odbitka in je prišel v zamudo, tega odbitka ne uveljavi. Ko bo davčni zavezanec plačal račun dobavitelju, bo lahko naknadno uveljavil odbitek DDV v davčnem obdobju, v katerem je račun plačan. Ukrep ne bo veljal za račune, ki jih davčni zavezanec prijavi v sistem obveznega večstranskega pobota, niti za račune, na katere se ne nanaša zakon, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih. Le v primeru, ko davčni zavezanec ne plača v pogodbeno dogovorjenem roku, niti ne ukrepa, da bi njegov dolg imel možnost biti poravnan, samo v teh primerih bo nastopila dodatna ekonomska obveznost, torej obračun dodatne davčne obveznosti. Zaradi učinkovitosti predlaganega ukrepa predlagamo določitev hujšega davčnega prekrška v primerih, ko davčni zavezanec ne ravna v skladu z zakonom ali ne predloži podatkov o povečanju davčne obveznosti, neuveljavljenem DDV in o povečanju ali zmanjšanju odbitka DDV nadzornemu organu, to je davčni upravi. Ukrep se ne bo nanašal na račune, ki so izdani pred uveljavitvijo tega zakona. Zaradi nujnosti ukrepanja je predvideno, da bodo predlagane spremembe začele veljati takoj oziroma naslednji dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Glede na tek rokov, po katerih pride posamezen zavezanec v zamudo, pa bo dejansko zakon oziroma ukrep začel učinkovati nekako v dveh do treh mesecih po uveljavitvi zakona. Spoštovani gospe in gospodje, predlagam, da zakon podprete tako v drugi kot v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo Bogdanu Čepiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka! Odbor za finance in monetarno politiko je na 36. nujni seji 28. 2. 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada s predlogom, da se predloženi zakon obravnava in sprejme po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na seji 21. 2. 2011 odločil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika. Služba je podala pripombe k določbam 1. in 3. člena predloga zakona. Pripomba službe k 1. členu glede nejasnosti besedila določb tega člena je upoštevana v vloženem amandmaju koalicijskih poslanskih skupin, pripomba k 3. členu pa v amandmaju odbora, ki je naveden v nadaljevanju tega poročila. K predloženemu zakonu so poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares, Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije in Demokratične stranke upokojencev Slovenije vložile amandma k 1. členu. Odboru so bila kot dodatna gradiva posredovana tudi stališča Gospodarske zbornice Slovenije do paketa interventnih zakonov s področja plačilne nediscipline ter do predložene novele. Zbornica v zvezi s predlagano novelo med drugim opozarja, da ta ne predvideva pospešenega vračanja DDV iz naslova terjatev do dolžnikov, za katere so insolventni postopki že v teku. Opozarja tudi na nova administrativna in finančna bremena zaradi spremembe obračunavanja DDV in na strokovno vprašanje sprejemljivosti dveh konceptov obračunavanja DDV, vstopnega DDV po plačani in izstopnega DDV za izdane račune po fakturirani realizaciji. Zbornica predvideva, da bo uveljavitev predložene novele bistveno poslabšala tudi likvidnost izvoznih podjetij. Uvedba uveljavitve odbitka davka samo za plačane račune lahko pomeni, da se bodo podjetja iz prejemnikov vračila DDV dejansko prelevila v neto plačnike. To pa ne izboljšuje pogojev za izvozno usmerjena gospodarstva. Odbor je na podlagi 131. člena Poslovnika Državnega zbora ob upoštevanju pripomb Zakonodajno-pravne službe oblikoval in sprejel amandma odbora k naslovu poglavja, tako da se glasi prehodna in končna določba in amandma odbora k 3. členu. Odbor se je v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do amandmaja koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu in ga tudi sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je odbor pripravil poročilo in dopolnjeni predlog zakona, ki je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, poslanci! V Slovenski demokratski stranki smo s pozitivnim pričakovanjem pričakovali tak zakon, ki bi sledil cilju, ki je tudi naveden, torej spodbuditi pravočasno plačevanje in odpraviti zamude pri plačilih med davčnimi zavezanci in reševati problematiko tako imenovane plačilne nediscipline. Ko smo prejeli paket ukrepov, ki jih danes obravnavamo, zakon o DDV je zgolj prvi izmed njih, smo bili razočarani. Razočarani smo bili zaradi tega, ker menimo, da se je Vlada lotila reševanja tega problema necelovito, brez posvetovanja z gospodarstvom in da so nekatere rešitve tudi očitno v navzkrižju z davčno roko. Torej zgolj administrativno reševanje problemov, povezanih s plačilno nedisciplino, sprememba zakona in neko kaznovanje ali prisilno vključevanje v pobote je ukrep, ki bi lahko bil eden verjetno od desetih v nizu potrebnih ukrepov, ne pa prvi ali drugi. Menimo, da je največji problem, ki generira kasneje tudi plačilno nedisciplino, predvsem v treh smereh. Prvi je v tem, da je v obtoku premalo denarja za gospodarstvo, da je kreditni krč še vedno prisoten, da banke ne uspejo učinkovito servisirati potreb gospodarstva in posledično številna podjetja niti ne morejo poravnavati svojih obveznosti. Drugič, pomemben vzrok za nastale razmere je pomanjkanje investicij v tej državi, umanjkanje projektov dela, kar bi zaposlovalo gospodarstvo, generiralo ustvarjanje nove vrednosti, generiralo tudi plačilne tokove in posledično bi bilo tudi plačilne nediscipline veliko manj. In tretjič, pogrešam ukrepe v smislu učinkovitejšega izvršilnega postopka v smislu odprave nekaterih zaščit dolžnika pri izvršilnem postopku, da bi izvršilni postopek stekel hitreje, učinkoviteje in posledično ne bi spodbujal dolžnikov k zavlačevanju in posledično plačilni nedisciplini. Nič od tega nimamo danes na mizi. Danes se ukvarjamo zgolj z nekim birokratskim načinom reševanja problema plačilne nediscipline. Sedaj imamo v okviru Zakona o davku na dodano vrednost opraviti z rešitvami, ki jim nasprotuje davčna stroka. Davčna stroka namreč meni, da je rešitev neskladna z direktivo, ki jo mora spoštovati Slovenija. Problem pa je tudi, da so rešitve neusklajene z Gospodarsko zbornico Slovenije, pomembnim delom gospodarskih subjektov. Ta zakon je namenjen gospodarstvu. Verjetno ni namenjen, upam, da ni namenjen polnjenju proračuna, in če je namenjen gospodarstvu, je pravzaprav neverjetno, da rešitev ni usklajena z gospodarstvom. Zato menimo, da je težko pritrditi tem rešitvam, ker si Vlada ni vzela niti toliko časa, da bi obravnavala stvar po normalni proceduri in s tem omogočila vsem partnerjem sodelovanje. Seveda je Vlada s tem želela narediti korak naprej k odpravljanju plačilne nediscipline. Najpomembnejša vladna stranka pa generira plačilno nedisciplino. Najmočnejša vladna stranka – Socialni demokrati niso poravnali še vseh obveznosti z naslova volilne kampanje. Dolžni so na primer denar Pošti Slovenije, kljub temu da je že dolgo mimo rok. In pravzaprav tisti, ki generirajo plačilno nedisciplino, bi sedaj radi reševali plačilno nedisciplino. To je približno tako, kot da bi dal volku ali lisici čuvati kokoši. To se seveda ne more narediti in zato so tudi take jalove rešitve, ki bodo še naprej omogočale, da boste počeli isto. Danes beremo tudi novice, da je druga vladna stranka, Liberalna demokracija, zapletena v davčne probleme in tako imenovane "missing trader" posle. Spoštovani, tako ne boste reševali nakopičenih problemov.
Hvala lepa, gospod Vizjak. Prekoračili ste čas. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Plačilna nedisciplina, rak rana slovenskega gospodarstva ji lahko rečemo. Problem slovenske poslovne kulture, ki je v času gospodarske in finančne krize izbruhnil v neobvladljivem obsegu. Plačilna nedisciplina v Sloveniji ni problem narodnega gospodarstva. To je po naši oceni problem dveh ali treh panog: gradbeništvo in deloma trgovina. Tu so osnovna jedra neplačevanja. Žal tu ne gre za to, da menedžerji ne želijo plačati. Tu je to postal osnovni način obnašanja, da se ne plača. Skrajni čas je torej, da se ta novodobna kultura, novodobna poslovna kultura omeji in s prisilo spremeni. Predlaganim rešitvam v Slovenski ljudski stranki ne nasprotujemo in ne bomo nasprotovali. Žal nam je edino to, da smo malce prepozni, da je Vlada potrebovala preveč časa, da je pripravila rešitve, na katere je gospodarstvo in vsi skupaj, tudi v opoziciji, smo opozarjali že dlje časa. Nič kolikokrat smo opozorili na ta problem. Obrtna zbornica je maja leta 2010 izdala 93 zahtev obrti in podjetništva, med katerimi so tudi ukrepi, ki jih danes obravnavamo. Skoraj leto je minilo od tega. Najbrž je bila priprava teh predlogov spodbujena tudi z grožnjo podjetniške zbornice z državljansko nepokorščino. Kakšna je situacija v tem trenutku? Govorimo o ukrepih, ki naj bi gospodarstvo rešili pred plačilno nedisciplino, a ti ukrepi žal niso bili usklajeni z vsemi deležniki, vsemi zbornicami, ki zastopajo slovensko gospodarstvo kot celoto. Na eni strani imamo torej Obrtno zbornico, ki te predloge podpira, na drugi strani Gospodarstvo zbornico, ki opozarja na morebitne posledice in strokovno neprimernost predlaganih rešitev.To ni dobro. Pričakovali bi, da vendarle najdemo toliko časa ob pogovoru, v dialogu z Obrtno-podjetniško zbornico in tudi z Gospodarsko zbornico, da bi našli rešitve, ki bi bile za vse dobre. Očitno je bilo storjenih premalo, da ne bom rekel nič analiz, da bi se poglobili, zakaj ta plačilna nedisciplina, kje so razlogi zanjo, ali je večji del razlogov res v tem, da nekatere gospodarske družbe preprosto ne plačujejo, ker tega nočejo storiti, se delajo neumne, ali pa je večji del te plačilne nediscipline osnovan predvsem na tem, da je v obtoku premalo denarja. Na osnovi te analize in večjega dialoga z zbornicami bi najbrž bilo moč najti tudi rešitve, katerim bi gospodarstvo v celoti prikimalo. Slovenskemu gospodarstvu je treba zaupati. To je izhodišče. Že res, da imamo anomalije takšne in drugačne, ki jih je na vsak način treba rešiti, ampak izhodišče mora biti zaupanje gospodarstvu. Nemogoča je namreč situacija, da gospodarski subjekti za opravljeno storitev ali opravljeni posel ne dobijo plačila. Če greš v trgovino in nakupiš blago brez plačila, se temu reče kraja. V slovenskem gospodarstvu pa je to postala neka normalna ustaljena praksa, da ne bom rekel slovenska gospodarska folklora. In temu je treba narediti konec. Vsekakor bi h kontekstu reševanja plačilne nediscipline pripomogla tudi ureditev izvršilnega postopka, ki bi pospešila postopke reševanja ugovorov na izvršbo, a to je sicer ista zgodba, a drug zakon. A o tem kmalu enkrat v prihodnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi! Predlog zakona, kot je že rečeno, predstavlja enega izmed ukrepov skrajševanja zamud pri plačilih, vplivanja na neplačnike v poslovnih transakcijah s ciljem spoštovanja dogovorjenih plačilnih rokov. Plačilna nedisciplina je problem, pa ne majhen problem, velik problem v naši državi. Po moje si niti predstavljati ne moremo posledic, kaj bo, če bo ta balon enkrat počil. Kar dosti primerov je moj predhodnik malo prej povedal. Moram pa reči, da ne vemo, kdo komu sploh še v tej državi ni dolžan. Res pa je, da nekateri trdijo, da je največji neplačnik država in lokalne skupnosti, s čimer se jaz in tudi nihče v naši poslanski skupini ne moremo strinjati. Zato priporočam, da prisluhnimo predlogom, ki ponujajo izhod iz tega brezna, čeprav se morda na prvi pogled zdijo neprimerni, neučinkoviti, ne pa že a priori zavračati ideje, ki se lahko na koncu izkaže kot učinkovita. Vlada se je tega problema lotila na način vplivanja na neplačnike, in sicer tako, da ima zavezanec pravico do odbitka vstopnega davka le pri računih, ki jih svojim dobaviteljem tudi plača. Danes sme zavezanec v vsoto za odbitek vstopnega davka vključiti tudi znesek davka z računa, ki ga sploh še ni plačal. Takšno rešitev bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS podprli, čeravno smo imeli na začetku tudi pomisleke v smeri, ali se s tem morebiti ne posega v pravico do odbitkov DDV-ja, ki se načeloma ne sme omejiti. Slednje stališče je razbrati tudi iz sodne prakse Evropske unije. Mnenja strokovnjakov so različna. Kljub temu smo se poslanci naše poslanske skupine odločili in bomo tako odločitev tudi potrdili, kot je ukrep Vlade. Sedaj je namreč čas za ukrepanje, za aktiviziranje v boju proti plačilni nedisciplini in ne čas za pasivnost in zgolj razbijanje, kaj bi bilo, če bi bilo. Zagotovo pa ni čas za metanje polen pod noge le zaradi nekih ideoloških razhajanj oziroma političnega aktivizma. Poslanci DeSUS-a bomo omenjeni predlog Vlade podprli, saj ga razumem kot ukrep v smeri izboljšanja plačilne discipline, čeravno to dejansko pomeni prisiljevanje zavezancev, neplačnikov v izpolnjevanje lastnih obveznosti. Nekako se je treba lotiti tega problema. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Lep pozdrav vsem skupaj! Plačilna nedisciplina v Sloveniji je grozljiva, vendar pa je najhujši neplačnik javna uprava. Država je tista, ki najmanj plačuje ljudem in ki jih najbolj stiska. Predloženi zakon oziroma dopolnitve zakona kažejo na to, da vladi sploh ni do tega, da bi dvignila likvidnost gospodarstva, ampak samo do tega, da si napolni državni proračun, da si napolni tisto sito in rešeto skozi katerega curlja denar v žepe določenih koalicijskih gospodov, določenih tajkunov, določenih majhnih in večjih lopovov. Ampak s tem se ne bo nič rešilo. S to spremembo zakona bi bil DDV z istega računa pobran dvakrat, in sicer od tistega, ki je račun izdal, in od tistega, ki je račun prejel, če ga ne bi mogel plačati. Gre za to, da tisti, ki mu nekdo noče ali ne more, pa ponavadi kar noče, plačati, bo dvakrat kaznovan, kajti plačati bo moral še tisti del denarja, ki bi ga moral plačati dolžnik. Če pogledamo slovensko gospodarstvo, bomo videli, da je dolžnikov ogromno, da so dolžniki velika podjetja v glavnem z državnimi deleži. Tisti podizvajalcev niso plačevali. Podizvajalci propadajo, izginjajo iz segmenta slovenskega gospodarstva, ampak zdaj po novem zakonu bodo morali tisti podizvajalci, tudi če ne bodo dobili plačanega denarja, plačati še DDV v naprej. Država ščiti bandite, lopove in tolče po glavi tistega, ki hoče delati. Zelo čudna država in zelo čudna vlada, ki to dovoljuje. Če bi imela vlada poštene namene, bi bilo v predlogu predvideno istočasno znižanje osnovne za plačilo DDV za tistega, ki je račun izdal. Upniki, ki jim kupci ne plačajo računov, so dodatno kaznovani še s tem, da morajo znesek DDV kljub neplačanemu računu plačati. In zato da lahko plačajo ta DDV, nekateri že najemajo likvidnostne kredite. Od kod? To se pravi kredit, da plačaš nekaj, česar ne boš dobil nikoli nazaj, ker ti tisti ne bo plačal, potem bo država pobrala še tisto, kar imaš. Ker si vzel kredit, boš moral vrniti kredit, boš moral vrniti obresti, ker kredita ne boš mogel plačati, ti bodo podjetje zaplenili. Dolžniki, ki zaradi svoje nelikvidnosti ne morejo redno plačevati računov, bi zaradi te spremembe še poslabšali svoj položaj – ne samo poslabšali, ukinili bi jih. Ta sprememba zakona povečuje možnost povečanega števila prisilnih poravnanj in stečajev v korist bogatenja državne blagajne. Če že pobiramo denar pri grozljivih kaznih za prometne prekrške, obenem pa ne poskrbimo za varnost, da bi izboljšali ceste in še vse kaj drugega, bomo še tukaj. Zdaj se pripravlja še zakonodaja na področju zdravja, še tam nas bodo udarili po glavi. Tolčejo nas po glavi pri pokojninah, tolčejo nas po glavi pri dvigu stroškov iz dneva v dan in država pobira denar tam, kjer lahko. Slovenski narod je pa navajen trpeti. Cankar je napisal, da je naš hrbet biča vajen in željan. Dokler je nek hrbet samo vajen biča, takrat enkrat se vzdigne in udari nazaj, takrat se borijo za svoje pravice. Problem je tisti drugi del Cankarjevega stavka, da je naš hrbet biča tudi željan. To je pa tisto, kar Slovence tolče. To je pa tisto, ker moramo ubogati, ker smo po naturi, po večini, ne vsi, ampak po večini hlapci in hlapčujemo na vsakem koraku. In hlapčujemo tudi tukaj vladi, ki nas bo ogulila do kosti, medtem ko se oni in njihovi adlatusi debelijo in imajo iz dneva v dan bolje. Mi zakona ne bomo podprli. Hvala lepa [[..]]
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Prijazen pozdrav gospe državni sekretarki, tudi publiki na balkonu! Jaz pa moram reči za uvod, da v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije o slovenskem narodu, državljankah in državljanih razmišljamo bistveno bolj pozitivno in si želimo, da gremo dobro uspešno naprej. Ena od zgodb, ki jo moramo zato rešiti in preprečiti, pa je zagotovo tudi reševanje plačilne nediscipline. Ta zakon o DDV, o katerem danes govorimo, je samo delček, lahko bi rekli tretjina širše zgodbe, in sicer boja proti plačilni nedisciplini, ki je problem, pa ne problem od včeraj, ne problem od časa krize, ampak se v tej državi zgodba vleče že desetletje. Gre za tri zakone. Na eni strani Zakon o DDV, o katerem govorimo ta trenutek, sledi mu Zakon o preprečevanju zamud pri plačilih in pomembna je tudi novela Zakona o javnem naročanju, ker bodo dobili denar podizvajalci in se bomo s tem problema plačilne nediscipline tudi vsaj deloma dotaknili. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo zadovoljni, da je ta paket prišel in lahko rečem, da smo bili tudi eni od pobudnikov tega in zgodbe izvirajo iz razvojne klavzure in pa naprej. Zakon prinaša kar precejšnjo novost, in sicer v primeru, da davčni zavezanec v zakonsko določenem roku ali očitno nepravičnem dogovorjenem roku ne bo poravnal računa in se ne bo vključil v obvezni pobot, bo moral povečati svojo davčno obveznost v višini že uveljavljenega zneska odbitka DDV. To bo moral davčni zavezanec narediti v davčnem obdobju, za katerega je nastala obveznost za povečanje njegove davčne obveznosti. Lahko pa davčni zavezanec že sam ne bo uveljavljal odbitka DDV v davčnem obdobju, v katerem mu je potekel zakonsko predpisani rok za plačilo računa. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ta ukrep podpiramo, saj menimo, da je situacija v gospodarstvu zagotovo že presegla vse meje zdravega razuma, kar se tiče plačevanja. Smo pa rahlo skeptični, saj s tem zopet odpiramo določene dileme glede samega nadzora in učinkovitosti ukrepa, kajti tokrat se iniciativa prenaša tudi na upnike, ki bodo pri zagotovitvi plačila morali prevzeti aktivno vlogo pri izterjavi teh dolgov. V primeru, da bodo upniki sami vplivali na nadzor in bodo inšpektorski pregledi redni in učinkoviti, se lahko nadejamo konkretnih rezultatov. Seveda je zagotovo ena izmed bolečih ran naše družbe in našega sistema tudi učinkovitost inšpekcijskih nadzorov. Nekaj zadržkov imamo tudi na načelni ravni, saj tovrsten ukrep predstavlja določen odklon od sistema DDV, a smo mnenja, da je v trenutnih razmerah treba ukrepati predvsem hitro, odločno in tudi na simbolni ravni poslati jasen signal, da želimo in bomo storili vse, da se v Sloveniji vzpostavi plačilna disciplina, da stopimo na pot uspešnih evropskih držav na tem področju, kajti v druščini, v kateri smo, je neplačevanje računov, plačilna nedisciplina nekaj nepojmljivega, obsojanja vrednega in pa nerazumljivega. In je jasno, če je nekdo nekaj naročil, prevzel obveznost, potem je to treba tudi poplačati. Na drugi strani pa zakon predvideva pa tudi nagrada, stimulacijo, korenček, saj bo dolžnik takoj, ko bo obveznost poravnana, lahko naknadno uveljavil odbitek DDV v davčnem obdobju, v katerem je plačan račun. In tisti najostrejši kritiki in kritizerji tega sistema so zakonsko rešitev, ki se zdaj uveljavlja, brali samo s tistimi temnimi kritizerskimi očali. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zato podpiramo celoten paket vseh zakonov, tega in tistih, ki mu sledijo v nadaljevanju, vendar se moramo vsi skupaj zavedati tudi makroekonomskih posledic. In te nas skrbijo, kajti ti ukrepi jih bodo zagotovo prinesli. A enkrat se je treba odločiti, zadevo presekati, narediti rez, izčistiti gospodarstvo in vpeljati poštene in odgovorne prakse, da se sproti plačuje, na drugi strani pa da nekdo, ki nima sredstev, blaga ne naroča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Na temeljno vprašanje bomo odgovorili danes zvečer, ko bomo bodisi podprli bodisi nasprotovali temu zakonu. Zelo odločne podpore ali zelo odločna zavračanja, preden se bodo zvrstile diskusije ali dodatni argumenti o vseh zakonih, o katerih bomo danes razpravljali, so morebiti celo preuranjeni. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev Solidarnost se ne moremo kar tako brez premisleka postaviti bodisi na eno bodisi na drugo stran, ker se postavljajo številna vprašanja tudi iz kontriranja tistih, ki odločno nasprotujejo, in tistih, ki brez posebnih pomislekov podpirajo predlog zakona o DDV in tudi ostale predloge, o katerih bomo še razpravljali. Nesporno je, da se Vlada odziva na probleme v gospodarstvu v finančnem sektorju. Za nekatere je nesporno, da se odziva prepozno, mnogi bodo vmes tudi presahnili, gospodarski subjekti namreč, in jim tudi ti ukrepi ne bodo prav nič pomagali. Vlada se odziva na sindrom, ko ne gre samo za plačilno nedisciplino, ko ne gre zgolj za nelikvidnost, ko ne gre zgolj za vse hitrejše propadanje zlasti majhnih podjetij, espejev in obrti in ko ne gre zgolj za izginjanje delovnih mest, tudi marsikaj drugega bi lahko še našteli, vendar se na ta sindrom morebiti vendarle odziva s preveč poenostavljenimi ukrepi. Ocenjujemo, da ti predlogi, ki so posredovani, niso dovolj premišljeni, zagotovo niso preigrani, ne poznamo takšnih simulacij, kaj se bo zgodilo, ko bodo, kakor radi rečemo, ti ukrepi pričeli "prijemati". Zagotovo je umanjkala tista podpora, ki bi bila potrebna, podpora velikega dela stroke in velikega dela našega slovenskega gospodarstva. Nam se tudi zdi, da je odziv vlade refleksen. Ta refleks je toliko večji, kolikor pogostejši so pritiski enega dela gospodarstva in kolikor bolj intenzivne so te njihove grožnje. Nismo prepričani, da je refleksno odzivanje najboljše, še zlasti pa bi bilo slabo, če bi se Vlada res odzivala zaradi groženj, ki smo jih vsi deležni, in bodo, ko bodo uresničevane, verjetno za vse prinesle več slabega kot dobrega. Več premisleka bi bilo treba iz naslednjih razlogov. Prvič, če vzamemo podjetja, ki se še držijo nad vodo, ki morajo plačati surovine, ki morajo plačati delavce in vse dajatve državi in se potem finančni tok prekine in preostane najemanje kreditov, kar pomeni dodatno obremenitev njihove proizvodnje s stroški ali jih celo ne dobijo, in to pomeni še hitrejše propadanje in spuščanje pod nivo, ki mu rečemo, da je še zdržen. Imamo tudi dobra podjetja. Ta dobra podjetja ravno tako poravnajo materialne stroške, plače in dajatve državi in ko ne dobe plačil, morajo akumulacijo, namesto da bi jo vlagali v razvoj, v pospešen razvoj, v novo dodano vrednost, namenjati za to, da sploh lahko pričnejo z novim proizvodnim ciklusom. In ko se to dvakrat ali trikrat ponovi, potem ni več ne akumulacije in ne dobrih firm. Tudi te se pričnejo potapljati. Zato mi sodimo, da niti ni glavni in edini problem ta plačilna nedisciplina, ampak da je cela vrsta drugih vzrokov, ki jih pogosto naštevamo in jih sedaj ne kaže ponavljati, ki se jih relativno slabo lotevamo. In ker se nam zdi, da se ob teh predlogih zakonov pojavlja tako rekoč več vprašanj kot odgovorov, vprašanj, na katera nismo dobili zelo decidiranih odgovorov, ki jih zastavlja tako gospodarstvo, pa tudi stoka pa tudi v politiki se pojavljajo, v glavnem pa se seveda v politiki ponavlja to, kar ugotovijo v gospodarstvu, ampak to niti ni pomembno. Pomembno je, da so ostala vprašanja odprta in tudi če ni namen Vlade polnjene državnega proračuna, bodo pa učinki bolj v prid državi kot gospodarstvu. Zato bomo mi še dodatno premislili pred dajanjem podpore.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bogdan Čepič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka! Če bi bilo v Sloveniji neprodanih obveznosti nad poslovnimi subjekti nad pet dni neprekinjeno v letu 2010 skoraj 500 milijonov evrov, vir Ajpes, verjetno ne bi bilo prehudo. Problem je, kot opozarjata tako Gospodarska zbornica kot tudi Obrtno-podjetniška zbornica, da je ta znesek mnogo večji in ni evidentiran v sistemu Ajpesa, tam je namreč evidentirano samo to, kar je v izterjavi, kar je v prerekanju. Problem je, da plačila in denarni tok se je med gospodarskimi subjekti skoraj zaustavil in zato so potrebni interventni ukrepi. Zato mora Vlada oziroma Državni zbor sprejeti ukrepe, s katerimi bo poskušal plačilno nedisciplino odpravljati. Predlagani zakoni, ki jih bomo obravnavali danes, so samo del zakonodaje na področju financ. Nadaljevati je treba s spremembo zakonodaje tudi na drugih področjih, kot je pravosodje, gospodarstvo in verjetno še kje. Zagotovo pa spremembe zakonodaje ne bodo izboljšale položajev, če se ne bo izboljšala tudi poslovna morala, in to na vseh nivojih, pri vseh deležnikih znotraj poslovnega sistema. S predlogom sprememb zakona o davku na dodano vrednost želi predlagatelj plačilno nedisciplino s prepovedjo uveljavljanja vstopnega DDV, če zavezanec za DDV ne plača računa v predpisanem roku kot nekakšen ekonomski ukrep. Predlog zakona namreč predvideva, da davčni zavezanec mora povečati svojo davčno obveznost v višini prej uveljavljenega odbitka DDV, če računa ne plača v predpisanem roku oziroma če ne prijavi denarne obveznosti po neplačanem računu v sistem obveznega večstranskega pobota, ki se vzpostavlja s predlogom zakona o preprečevanju zamud pri plačilih. Ko pa bo račun plačan dobavitelju, bo lahko uveljavil odbitni DDV v davčnem obdobju, v katerem je račun plačan. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se zavedamo, da se s tem zakonom uvaja nova rešitev, s katero želimo davčno kaznovati neplačnike. Rekel bi bolj ekonomsko, saj davek bo lahko poplačilo računa tudi obračunal. Takšne rešitve Slovenija ni poznala, in bo s kaznijo neuveljavljenega vstopnega DDV učinkovit ukrep urejanja plačilne nediscipline in spodbude za izboljšanje plačilne discipline. Temu se bo možno izogniti, če bo dolžnik poskrbel za druge sisteme poplačila svojega dolga. Na podlagi teh sprememb zakona o davku na dodano vrednost bo uveden ukrep, ki bi lahko z instrumentom ekonomske prisile vplival na izboljšanje plačilne discipline med davčnimi zavezanci, ki so identificirani za namene DDV v Sloveniji. Ni pa res, kot trdijo nekateri, da je to ukrep za polnjenje proračuna. Namreč dolžnik, ko bo plačal račun, bo smel tudi davek obračunati. Pomembno dejstvo tega zakona je, da je povezan z zakonom o preprečevanju zamud pri plačilih. Ukrep prepovedi uveljavljanja stopnje DDV se ne bo nanašal na račune, na podlagi katerih bo davčni zavezanec prijavil denarne obveznosti v sistemu obveznega večstranskega pobota. Ukrepe, ki jih sprejema ta vlada in Državni zbor, je treba gledati kot skupek ukrepov, ki jih samo ena sprememba zakona – ali tudi več – ne bo spremenila. Zaradi vsega tega, ker menimo, da je treba učinkovito reševati plačilno disciplino, bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla Predlog sprememb Zakona o davku na dodano vrednost kot del ukrepov s katerimi želimo to plačilno nedisciplino urejati.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREPREČEVANJU ZAMUD PRI PLAČILIH V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje poslanci! S predlogom zakona, ki je pred nami, želimo zajeziti plačilno nedisciplino v Republiki Sloveniji in predstavlja nosilni ukrep, ki ga v tokratnem zakonodajnem paketu na tem področju predlagamo. Plačilno nedisciplino lahko opredelimo kot neupoštevanje zneskov, dogovorjenih rokov in načinov poravnave obveznosti. Vse navedeno se je v trenutnih razmerah zaostrenih gospodarskih pogojev izkazalo za velik problem. Plačilno nedisciplino še poslabšuje dejstvo, da obstajajo segmenti trga, kjer stranke v poslu niso primerljive ekonomske moči. Gre torej za segmente, kjer prevladuje, če lahko rečem nekoliko poljudno, nekaj velikih igralcev, množica od njih odvisnih podizvajalcev pa mora za preživetje sprejemati nujne ponujene pogoje, ki so včasih lahko tudi izkoriščevalski. Da bi omilili oziroma preprečili take očitno nepravične dogovore, predlog zakona določa najdaljše dovoljene plačilne roke. Besedilo predloga, ki je pred vami in je bilo dokončno oblikovano na seji Odbora za finance in monetarno politiko, tako določa, da plačilni roki, dogovorjeni v pogodbah, ki so sklenjene med gospodarskimi subjekti, ne smejo preseči 120 dni. Z navedenim ukrepom želimo preprečiti plačilne roke, ki bi omogočali kreditiranje dolžnikov na račun upnikov in tako ogrožali normalno vsakodnevno poslovanje upnikov. Predlog zakona prav tako določa, da morajo javni organi svoje obveznosti poravnati v tridesetih dneh. Naj dodam, da že z zakonom o izvrševanju proračuna že več kot leto dni velja določba, po kateri morajo neposredni in posredni proračunski uporabniki svoje obveznosti poravnavati v tridesetih dneh. Določba, ki jo prinaša ta zakon, pa je širša, saj se poleg tega, da se nanaša na državne organe in organe lokalne uprave, nanaša tudi na nosilce javnih gospodarskih služb, na javne gospodarske zavode in na vse druge pravne osebe, v katerih ima država ali lokalna skupnost prevladujoč vpliv. Z navedenimi ukrepi želimo povečati likvidnost upnikov. Predlog zakona nadalje predpisuje obveznost vpisa obveznosti, za katero je dolžnik v zamudi, v sistem obveznega večstranskega pobota. Imenu navkljub se pomembno razlikuje od pobota, ki ga ureja obligacijski zakonik. Najpomembnejša razlika je, da večstranski pobot ne zahteva vzajemnosti dveh denarnih terjatev. V okviru večstranskega pobota, kot ga določamo s predlogom zakona, se tako medsebojno pobotajo obveznosti dolžnikov, ki se lahko sploh niso nikdar srečali. Obvezen večstranski pobot bo tako po mnenju predlagatelja zmanjšal zadolženost vseh sodelujočih. Predlog zakona nadalje vzpostavlja register menic, ki so bile protestirane zaradi neplačila. Ta register bo javno dostopen na spletnih straneh Ajpesa in bo predstavljal neke vrste črno listo neplačnikov. Predlog zakona o preprečevanju zamud izhaja iz zavedanja, da mora država vzpostaviti pravno ureditev, ki dolžnike spodbuja k rednemu izpolnjevanju obveznosti in tako upnikom zagotavlja pravočasno poplačilo. Ker vsi vemo, da je navedena naloga nujna, saj plačilna nedisciplina močno najeda zaupanje v pogodbeno pravo in pravno državo ter poglablja gospodarsko krizo, upam in predlagam, da zakon podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bogdanu Čepiču.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lepo pozdrav, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 36. nujni seji dne 28. 2. 2011 in v nadaljevanju 1. 3. 2011 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o preprečevanju zamud pri plačilih, ki ga je v obravnavo po nujnem predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je besedilo proučilo v okviru svojih pristojnosti in v splošnem delu v prvi vrsti opozorilo na skromnost obrazložitve posameznih rešitev, ki posledično rezultirajo več vprašanj. Hkrati Zakonodajno-pravna služba v okviru obsežnega mnenja opozarja na odstop od pravil civilnega prava v smeri utečenih pravil ravnanja glede na širok krog naslovnik in hkrati namenja vrsto splošnih in konkretnih opozoril večini predloženih določil. Izmed kvalificiranih predlagateljev so poslanske skupine koalicije dne 28. 2. 2011 vložile amandmaje k 4., 5. in 31. členu in istega dne Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke amandma k 26. členu predloga in ga v okviru dodatnega delovnega gradiva seznanile še s stališči in amandmajskimi predlogi Gospodarske in Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. V daljši razpravi, ki je sledila predstavitvenemu besedilu predloga predstavnice finančnega ministrstva, in po predstavitvi bistvenih poudarkov mnenja Zakonodajno-pravne službe so razpravljavci poslanskih skupin iz vrst opozicije, ki v okviru predstavitev mnenj poslanskih skupin rešitvam zakonskega predloga niso izražali podpore, so glede zadevnega besedila predstavili vrsto pomislekov ter na predstavnike predlagatelja vzporedno naslovili več vprašanj. Po mnenju predstavnice Gospodarske zbornice Slovenije gre za generalno negativno usmeritev navedene ustanove proti predloženemu besedilu, ker vzporedno ni zaznati vključevanja stroke argumentu različnih panog z vidika različnih gospodarskih družb, glede na velikost in tržno oziroma izvozno usmerjenost, kar pomeni neusklajenost rešitev z izkazano prakso ter z zahtevami gospodarskih subjektov, na katere se predlog nanaša. Ob tem je bilo s strani predstavnice Vlade med drugimi konkretnimi pojasnili povedano, da so bili v zadnjih dneh glede predvidene rešitve z Zakonodajno-pravno službo Državnega zbora opravljeni izčrpni usklajevalni razgovori, predlogi zainteresiranih pravnih subjektov pa so bili korektno ocenjeni in pregledani. V nadaljnji obravnavi je odbor k vrsti členov ob upoštevanju mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora sprejel 32 amandmajev odbora, ki jih je v sodelovanju z Zakonodajno-pravno službo pripravilo finančno ministrstvo, s tem da so bile posamezne izboljšave predložene še med samo obravnavo. Razpravljavci, ki so predlogu zakona izražali podporo, pa so v zaključnem delu ugotavljali, da gre po vsej verjetnosti za pozitiven segment v paketu interventnih zakonov s področja finančne nediscipline, kjer ravno predvideni represivni način predstavlja potreben premik na tem področju. Hkrati se je odbor v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev in je sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 4., 5. in 31. členu predloga, amandmaja Poslanske skupine SDS k 26. členu predloga pa ni sprejel. Odbor je ob glasovanju o amandmaju v skladu 128. členom Poslovnika Državnega zbora hkrati glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki vključuje vse sprejete amandmaje in je sestavni del tega poročila, ki ste ga dobili.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Kot je bilo že rečeno pri prejšnjem predlogu zakona, skrajni čas je že, da postorimo nekaj na področju plačilne discipline ali, če hočete, nediscipline v Sloveniji. Ne plačati obveznosti je postalo pri nas v nekaterih gospodarskih panogah že kar pravilo. Nič nenavadnega, nič zavrženega. Drug obraz plačilne nediscipline pa se kaže v primerih, ko likvidnih sredstev zares ni na voljo, ker z normalnimi ukrepi naša država ni sposobna reševati nakopičenih družbenih problemov, v mislih imam predvsem delovanje sodišč in instrumente ter ukrepe, ki so že danes na voljo, a se ne izvajajo. Ker en del državne oblasti ne deluje, ker smo priča razpadu moralno-etičnih vrednot na vseh družbenih področjih, smo v tem trenutku prisiljeni sprejemati zakone, neke vrste izredne ali interventne, če hočete, kakršen je tudi tale, ki je sedaj pred nami. Ali bo zakon, ki je pred nami problem rešil? Gospodarska zbornica Slovenije opozarja, da bodo nekatere rešitve povečale in ne zmanjšale nelikvidnost, ker bi se lahko denar iz obtoka umaknil tudi tam, kjer danes normalno teče. Med najbolj prizadetimi pa naj bi bila tista podjetja, ki več terjajo, kot dolgujejo, ker imajo veliko starih neplačanih in neizterljivih terjatev do dolžnikov, ki so bili ali so še vedno investitorji objektov za trg ali glavni izvajalci države in občin. Kaj naj si torej mislimo? Ukrepe, namenjene gospodarstvu, ki naj bi izboljšali plačilno nedisciplino in likvidnost podjetij, to isto gospodarstvo ocenjuje kot ukrepe, ki bodo imeli nasproten učinek. Res velja izrek, da volku ne moreš dati ovac čuvati, a tudi ne vidimo razloga, da v tem primeru gospodarstva, od katerega smo odvisni vsi slovenski prebivalci, ne bi zaupali. Smo torej v veliki dilemi. Na eni strani imamo grozljiv problem s predlagano rešitvijo, torej na eni strani veliko podizvajalcev, ki za svoje delo, za svoje storitve ne dobijo plačane te storitve, kar je nenormalno, nedopustno, na drugi strani pa en del gospodarstva, ki ga pokriva, da temu tako rečemo, Gospodarska zbornica, ki je do vsega skupaj kritična. Še enkrat se sprašujem oziroma nimam odgovora na vprašanje, kje je največji razlog za plačilno nedisciplino. Ali je tisti delež, kjer je premalo denarja v obtoku, večji ali pa je tudi velik delež tistih, ki preprosto ne plačujejo zaradi tega, ker ne plačujejo in ker je postala to neka kultura in se obnašajo neodgovorno do svojih poslovnih partnerjev. Res je, kakorkoli zadevo obračamo, boljših rešitev, kot so te predlagane, v tem trenutku še nismo videli in jih ni bilo. Ta rešitev je vsekakor boljša kot nikakršna. V Slovenski ljudski stranki zagotovo tudi temu predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lep pozdrav! Ko govorimo o plačilni nedisciplini, ni gospodarstvenika, ki ne bi na to opozarjal. Dobiš pa pomislek, ko en del gospodarstva, predstavnikov gospodarstva na nek način ima pomisleke do tega zakona. Kot sem že omenil, plačilna disciplina je velika rak rana našega gospodarstva. Ob koncu leta 2010 je imelo 6 tisoč 102 pravni osebi in 8 tisoč 670 obrtnikov in malih podjetnikov blokirane bančne račune. Skupni znesek samo iz davčnih in sodnih izvršb pa je znašal kar 487 milijonov evrov. Neplačilni vrtiljak pomeni ne samo premoženjsko finančno katastrofo, temveč tudi velike osebne tragedije. Samostojni podjetniki jamčijo z vsem svojim osebnim premoženjem. Ta problem pa ni časovno lociran na zadnja leta. Nikakor ne! Prisoten je praktično že vse od osamosvojitve, sedaj v času gospodarske krize pa se je ta problematika razkrila v vsej svoji razsežnosti in tako postala eden glavnih problemov slovenskega gospodarstva, slovenskega razvoja. Dejstvo je, da številna podjetja svoje obveznosti poravnavajo z veliko zamudo ali pa jih sploh ne poravnavajo. Zaradi tega marsikatero podjetje zaradi likvidnostnih težav propade. To vpliva tudi na delavce, zaposlene v takšnih podjetjih, to vpliva na partnerje takih podjetij, in to vpliva tudi na partnerje partnerjev in tako naprej. Ali je država dolžna in pristojna vstopiti v neko tretje, zasebno pogodbeno razmerje ali sploh lahko v to poseže? Vprašanje je na mestu. V poslanski skupini DeSUS menimo, da država načeloma primarno ni dolžna niti ni pristojna posegati v takšna razmerja, dokler so ta razmerja zdrava in dokler ne posegajo v splošno družbeno blagostanje, dokler zaradi nezdravih, nemoralnih dejanj ne začnejo rušiti načel pravne in socialne države. Ko se slednje začenja načenjati, ko se zgodi ta preskok, pa je ukrepanje, tudi s prisilnimi posegi, na mestu. Ali je ta predlog zakona o preprečevanju zamud pri plačilih dober, ali bo kaj dobrega doprinesel, ali bo učinkovit v boju zoper plačilno nedisciplino? Nekateri odkimavajo z glavo. Poslanci naše poslanske skupine pa mislimo in pričakujemo, da kljub pomislekom, ki jih imamo tudi mi, vendarle pomeni korak v smeri zmanjševanja alarmantnosti tega problema, zato bomo ta predlog zakona soglasno podprli. Pa tudi zato, ker do danes boljše ideje, kakega konkretnega ukrepa, učinkovite rešitve, tudi s strani največjih kritikov tega zakona, preprosto ni. Vedno več ljudi živi nad svojimi zmožnostmi, neplačevanje je postalo v miselnosti mnogih nekaj povsem običajnega, nacionalni šport bi kdo rekel. Ko bomo vsi v svojih glavah izkoreninili to miselnost, se bo šele lahko začela prava sanacija neplačilnega vrtiljaka. Brez ustreznega ukrepanja bo stanje takšno, kakršno je oziroma bo še slabše, zato vas pozivam, da prispevate svoje glasove k sprejemu tega ukrepa. Poslanci naše poslanske skupine bomo to storili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenke nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Besedilo 26. člena govori tako, prvi del:"... z globo od 100 do 10 tisoč evrov se kaznuje gospodarski subjekt oziroma javni organ, ki ni organ Republike Slovenije ali samoupravne lokalne skupnosti, če krši dolžnost prve prijave denarne obveznosti v sistem za večstranski pobot v skladu s 16. in 18. členom tega zakona". In drugo:"... z globo 50 do 5 tisoč evrov se kaznuje odgovorna oseba gospodarskega subjekta ali odgovorna oseba javnega organa, ki stori prekršek iz prejšnjega odstavka". Mi smo prepričani, da se predlagatelj ne zaveda, da danes večina dolžnikov zaradi nelikvidnosti ne more poravnavati svojih obveznosti do dobaviteljev, ker imajo neporavnane terjatve do svojih kupcev, ki so ponavadi velika podjetja z velikim vplivom na trg. To je v Sloveniji in ni treba, da pojasnjujem, katera podjetja so to. Vlada s tem predlogom zakona s kaznimi poglablja nelikvidnost malih podjetij, saj je 10 tisoč evrov nekemu malemu podjetju bistveno večje breme in se mu bolj pozna kot pa velikemu, na primer SCT-ju. Ob tem je treba poudariti, da je veliko velikih dolžnikov v stečaju in prisilni poravnani in od njih ne bo možno izterjati kazni. Kaj je pa tukaj? Ali bomo enostavno zamižali na obe očesi pa pustili, da gredo zadeve mimo? To se dogaja in na žalost se to prevečkrat dogaja. Prav tako je smešno, da se kaznujejo odgovorne osebe malih podjetij na isti način kot velikih podjetij. Odgovorne osebe javnih organov, to pa velja tudi za odgovorne osebe organov Republike Slovenije ali samoupravnih lokalnih skupnosti, bi morali kaznovati z bistveno večjimi zneski, saj ti ljudje v organih Republike Slovenije in v samoupravnih lokalnih skupnostih pač ne razpolagajo s privatnim premoženjem, ampak razpolagajo s premoženjem države oziroma lokalnih skupnosti. V tem primeru smo prepričani, da bi morale biti odgovorne osebe teh organov Republike Slovenije in samoupravnih lokalnih organov dodatno kaznovane še najmanj z zneskom iz prvega odstavka 26. člena, to se pravi med 100 in 10 tisoč evri, kajti tam v tistem odstavku so organi Republike Slovenije in samoupravne lokalne skupnosti izvzeti. Mi smo prepričani, da bi država in njeni javni organi morali biti vzor za vse ostale v državi, ne pa, da so največji kršitelji, in zato bi morale biti za njih kazni tudi bistveno večje. Dejstvo je, da je tudi ta zakon kot prejšnji pisan na hitro in nepremišljeno, vsaj kar se tiče položaja dolžnikov, med katerimi je večina malih podjetij, podjetnikov, espejev in podobnega, ki zaradi zamud ali neplačil velikih kupcev, ki obvladujejo trg, sami ne morejo poravnati svojih obveznosti. To se pravi, zgrabili bodo majhne, pustili bodo velike. Mislim, da ta zakon kaznuje tiste, ki pravzaprav niso sami krivi, da ne morejo plačati svojih dolgov, prepušča pa vse tiste, zaradi katerih je prišlo do nezmožnosti plačila DDV. Jaz mislim, da zakon ni dober, Vlada bi lahko pripravila dober zakon, hvali se že dve leti in pol, kako razmišlja, kako dela, kako pripravlja. Ampak karkoli dobimo na mizo, je pripravljeno na pol, pripravljeno samo za en segment populacije, drug segment populacije se pa pušča pri miru. Po navadi pa pušča pri miru, da dela po svoje, ravno tisti segment populacije, ki je najbolj kriv za tako stanje v državi. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa. Še enkrat vsem skupaj prijazen pozdrav. Predlog zakona, ki je pred nami, je treba gledati kot del paketa zakonov za preprečitev plačilne nediscipline in se med seboj dopolnjuje – ta še posebej z novelo zakona o DDV. Gre za temeljni zakon, ki s posebnimi določili ureja problematiko plačilne nediscipline in ga do določene mere lahko razumemo tudi kot interventen ukrep. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije si nadejamo oziroma upamo, da se bo s temi ukrepi plačilna nedisciplina zajezila, izboljšala in da po nekem obdobju administrativni ukrepi ne bodo več potrebni, saj njihovo učinkovitost, smiselnost pa tudi njihov vpliv na samo gospodarstvo poznamo. Vsekakor pa ta zakon glede na zaostreno situacijo s plačilno disciplino predstavlja samo obliž na rano našega krvavečega gospodarstva. Najbolj pa trpi tisti zdravi del. Prvi sklop zakona se nanaša na uveljavitev nekih normativnih okvirov za pravične plačilne roke med gospodarskimi subjekti, kjer pa določa 60-dnevni rok, ki pa je lahko daljši, če se sklene dogovor, dogovor pa mora biti v pisni obliki. Pri tem pa se definira tudi najdaljši rok, ki je mogoč, in to je 120 dni. Pomembna rešitev v zakonu je tudi določitev, kaj pomeni očitno nepravičen dogovor, in sicer takrat, ko se izključujejo stroški izterjave in plačilo zamudnih obresti, ko se ne sklepa dogovor o pisni obliki ali kadar gre za rok, daljši od 60 dni itn. V Poslanskem klubu LDS te rešitve podpiramo, čeprav ob tem še enkrat opozarjamo, da mora biti tovrstno administriranje le kratko ali pa mogoče največ srednjeročen ukrep, saj si urejena država z delujočim trgom in urejeno poslovno prakso enostavno ne more privoščiti preveč grobih posegov. Ta zakon razlagamo samo kot kodificiranje neke običajne poslovne prakse, ki mora biti v prvih korakih nadzorovana, ob kršitvah tudi sankcionirana, saj bo le taka učinkovita. Sčasoma pa mora to postati običajna poslovna praksa, ki mora biti prav vsem gospodarskim subjektom, ki se pri nas srečujejo na trgu, samoumevna. Pri težavah s plačilnimi roki je pomembno povedati, da se še posebej zaostrujejo pogoji poslovanja za državo, saj se za javne organe določa fiksni plačilni rok, ki ne sme presegati 30 dni. Ob tem pa velja spomniti, da se je že z zakonom o izvrševanju proračuna določen plačilni rok za neposredne uporabnike na 30. dan, za posredne uporabnike pa največ 30 dni. Tako s tem zakonom samo še bolj ostro definiramo plačilne roke, kar v Poslanskem klubu LDS pozdravljamo in tudi razumemo kot primer dobre prakse in zgled vsem drugim subjektom. Seveda pa se bodo morali država in njeni organi tega tudi dosledno držati. Drugi, prav nič manj pomemben, sklop zakonskih rešitev pa se nanaša na uveljavitev obveznega večstranskega pobota, kjer bo moral dolžnik obvezno prijaviti obveznost, če ne bo uspel poravnati obveznosti v določenem roku. Tretji sklop rešitev pa uvaja vzpostavitev javnega registra menic, ki so protestirane zaradi neplačila, s čimer se omogoča javna objava in pa pregled neplačnikom. Z zakonom se namreč postavlja centralizirana in pa informatizirana evidenca protestiranih menic, ki bo omogočala brezplačen in javno dostopen vpogled v register neplačnikov, kar v Poslanski skupini LDS pozdravljamo. Poslanski klub LDS bo glasoval za sprejetje zakona, saj menimo, da je to nujen korak k zajezitvi problema, vseeno pa poudarjamo, da s tem zakonom ne bomo kot s čarobno paličico rešili vseh težav plačilne nediscipline. Problemi so se kopičili vrsto let, ne da se jih rešiti z enim samim zakonom, utegnemo pa s tem zakonom tudi razkriti prave težave slovenskega gospodarstva, to pa je problem kapitalske podhranjenosti in še pomembneje – velike nelikvidnosti sistema.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman.
Večina tistih, ki razpravljamo o problemu plačilne nediscipline, ne pozabi povedati, da je treba razmišljati povezano o različnih zakonih, torej o paketu ali o svežnju, kakor radi rečemo. Tega se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev seveda zavedamo, a se nam zdi, da bi bilo slabo, če bi spregledali, da interventni ukrepi, kakor jih imenujemo, še zdaleč niso dovolj, in da nekateri vsaj domnevno lahko povzročijo povsem drugačne učinke od načrtovanih. Če bomo mi hoteli preiti v neko drugo družbo, se bo treba lotiti problemov, ki jim rečemo polit-ekonomski, torej bistveno širši problemi so predpogoj za razmislek o tem, kako preiti v drugo normalno življenje. Zakaj lahko danes sploh uporabljamo pojem normalnega ali nenormalnega življenja? Zato, ker se pojavljajo ti ukrepi vsaj na prvi pogled kot imperativ, kot pogoj, da bomo pričeli izhajati nekoliko hitreje, kot se to dogaja, iz ekonomske, gospodarske, finančne in družbene krize, kajti kdor ne verjame v to, da sedaj živimo nenormalno, se naj ozre po družbeni nervozi, kakršno imamo v gospodarstvu, kjer nam uspe celo razdvojiti gospodarstvo glede na velikost gospodarskih subjektov, naj se ozre po politični nervozi bodisi tukaj v parlamentu, bodisi v vladi, bodisi sicer med strankami, bodisi po odzivnosti prebivalstva na to politično nervozo, ki jo zganjamo. Vsaj enako pomembna je nervoza v smislu razkrajanja socialnega tkiva slovenske družbe, in še več bi lahko takšnih pojavov našteli, ki nam dajo za prav, ko rečemo, da je treba s tem prekiniti in res začeti graditi normalno družbo. Normalna družba pa mora temeljiti tudi na normalnem gospodarstvu. Na takšnem, kjer bodo problemi, ki so danes ključni, postali nekaj obrobnega, nekaj, čemur se bomo čudili, da se sploh zgodi, kar ne bo poslovni običaj, kar ne bo tako rekoč identificirano z našo poslovno in drugo moralo. Normalno življenje bi bilo življenje, ki je za večino ljudi moralno sprejemljivo, ki zagotavlja pravno varnost in trdnost, nekaj, kar zagotavlja tudi socialno varnost in trdnost in kar na koncu koncev zagotavlja ne zgolj poizkuse reševanja kriz z interventnimi ukrepi, pač pa trajnostni razvoj, torej nekaj kar se bo razumelo kot samoumevno. Samoumevno naj počasi postane to, da ne bomo zadovoljni s tem, da preživimo, ampak da bomo želeli neko drugačno življenje in blagostanje za našo skupnost. Pri tem je tako rekoč nenavadno, da kar naprej ponavljamo številne cifre o dnevih povprečne zadolžitve, o številu tistih, ki so zadolženi, o vsotah tovrstnih zadolžitev, kot da se ukvarjamo z nečim, kar nas je zadelo včeraj ali predvčerajšnjem, pa nas iz samih uvodnih gradiv pripravljavca zakona kar naprej opozarjajo na poročila Banke Slovenije ali Umarja, ki so stara, in bi torej morali že zdavnaj ukrepati drugače, kot se ukrepa sedaj, in bi tovrstni ukrepi ne bili takšni, vsaj manj problematični bi bili. In nenavadno je, da nismo prej odreagirali na številna opozorila, ki so jih v pisnih oblikah v prejšnjih letih pošiljala na oblast razna združenja, bodisi da gre za Obrtno-podjetniško zbornico, bodisi da gre za Gospodarsko zbornico, za Trgovinsko zbornico, za Združenje delodajalcev, za politične subjekte ali na primer za subjekte znotraj Državnega zbora, ko se je Odbor za gospodarstvo s tovrstnimi problemi ukvarjal pred letom in pol ali pred dvema letoma, pa so tisti sklepi, ki smo jih sprejemali in naslavljali na Vlado, bili bolj ali manj preslišani. Zato se nam to ponavlja, se perpetuira in zato mi nismo prepričani, da so rešitve, ki so predlagane, res najbolj prave.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Zakon o preprečevanju zamud pri plačilih je zakon, ki ima, tako kot so že povedali predhodniki, vlogo interventnega zakona, ker je plačilna nedisciplina dosegla razmerja, ki enostavno niso več obvladljiva z normalnim uveljavljanjem in upoštevanjem zakona o obligacijskih razmerij, Obligacijskega zakonika in druge zakonodaje, Zakon o gospodarskih družbah, Zakon o nesolventnosti in podobno. Dejstvo je, da je situacija dosegla mejo, ko je treba, da država vstopi v ta razmerja in da jih na nek način pomaga urediti. Večstranski pobot je že praksa pri nas, vendar žal samo prostovoljni večstranski pobot. Učinki tega prostovoljnega večstranskega pobota so pozitivni in obetajoči. Uvedba obveznega večstranskega pobota s tem zakonom pravzaprav samo širi krog pravnih oseb in fizičnih oseb, skupaj tudi z osebami javnega prava, ki bodo vključene v večstranski pobot in bo zaradi tega pravzaprav prišlo do izčiščenja medsebojnih terjatev in obveznosti. Ena od temeljnih podlag za odločitev, da je Vlada predlagala ta zakon v sprejetje Državnemu zboru, so res alarmantni podatki o tem, kako raste plačilna nedisciplina oziroma nesposobnost plačevanja, bi morda lahko raje rekli, tako pri pravnih osebah kot pri fizičnih osebah in samostojnih podjetnikih posameznikih. Tukaj so podatki, recimo od leta 2008 do 2010, da je število pravnih oseb, ki so dosegale več kot petdnevno zamudo pri plačilih, zraslo za več kot dvakrat v tem času, neplačane obveznosti pa so se povečale kar za petkrat. Se pravi, obseg iz nekaj čez 80 milijonov evrov na skoraj 390 milijonov evrov. Enako se je dogajalo tudi v preteklem letu s podjetniki posamezniki in malimi podjetji, kjer pa so obveznosti povečale za dvakrat. V bistvu je zelo jasno, da gre za to, da so mali podjetniki in podjetniki posamezniki žrtev plačilne nesposobnosti ali pa načrtne plačilne nediscipline velikih podjetij. Tukaj gre za to, da se prenaša to neplačevanje potem na množico malih podjetij. Tukaj pa je bilo povečanje števila neplačnikov nad 5 dni iz malo manj kot 9 tisoč na 8 tisoč 700. Tako je v bistvu evidentno, da je povečanje plačilne nediscipline največje prav pri velikih podjetjih in s tem tudi največjih neplačnikih. Zakon ima sam po sebi po našem mnenju bistveno pozitivno usmerjenost v to, da na osnovi tega, da določi, kakšni so maksimalni plačilni roki, tudi tisti, ki so določeni s pisnimi pogodbami, 60 dni je splošni rok med gospodarskimi subjekti in 120 dni pri pogodbenih mejah, in na osnovi tega se lahko postavi rok, kdaj morajo biti prijave v večstranski pobot opravljene. Prepričani smo, da se bo že v dveh do treh mesecih po uveljavitvi zakona zaznalo, ali je ta obvezni veččlanski pobot pozitiven ali ne. Mi menimo, da bo dal pozitivne rezultate in da bomo dosegli kvalitetnejši denarni tok, kjer se bodo tudi banke lahko vključile s tem, da bodo zagotavljale sveža sredstva. Hvala.
Hvala lepa, gospa Pečanova. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Jaz sem že pri predstavitvi stališča pri prejšnjem zakonu poudaril, in tu se strinjam z nekaterimi predhodniki, da je to obliž na prvo večjo rano. Problem je samo ta, da je ta obliž še premajhen oziroma manjši, kot je cela rana, kar pomeni, da bo njegov učinek verjetno enak nič. Zato bi uvodoma poudaril, da se Vlada loteva naraščajočega, najbolj perečega problema slovenskega gospodarstva z povsem neprimernimi ukrepi, ukrepi, ki so lahko malega pozitivnega učinka, vendar niti približno ne bodo zajezili, kaj šele preprečili problematiko plačilne nediscipline v tej državi. Imamo vrsto razlogov, da tako menimo. Nekaj razlogov nam je ponudila Gospodarska zbornica, ki nasprotuje temu zakonu in ima stališče, da bo obvezen večstranski pobot naredil več škode kot koristi, da bo še znižal najbolj radikalen vzrok za plačilno nedisciplino, to je likvidnost v slovenskem gospodarstvu. Plačilna nedisciplina se pravzaprav ne pojavlja v večini primerov, ker med dvema gospodarskima subjektoma, kjer je dovolj dela in kjer je dovolj denarja, ne pride do plačila, ker pač nekdo ne želi plačati. Plačilna nedisciplina je posledica predvsem premalo denarja v obtoku in seveda tudi premalo posla. Jaz vam lahko naštejem primere, ko so se prijavljale velike gradbene firme na razpise z izredno nizkimi cenami, dampinškimi cenami, ko jih v fazi javnega naročanja niso izločili, pa bi jih morali zaradi prenizkih nerealnih cen in posledično so te firme sledile in se prijavljale na razpis zgolj zaradi tega, da so imele posel, da so imele nek denarni tok in so povzročile to, da niso plačevale podizvajalcev. Tipičen primer je SCT, tipičen primer je pomurski krak avtoceste, tipičen primer je očitno tudi Opera tu ob naši stavbi. Namreč v tem primeru so prejeli glavni izvajalci s strani države, ki sedaj predlaga te zakone, plačilo, kljub temu da niso plačali podizvajalcem in so podizvajalci na to opozarjali in bi bila država dolžna poplačati podizvajalce, namesto da je vse plačala glavnemu izvajalcu. Ampak ker je šlo za SCT, ker je šlo za nekatere posvečene v tej državi in ker je šlo za nekatere plačnike, kot je Dars oziroma gospa Duhovnikova, ki je očitno v določenih posebnih odnosih s temi firmami, so se ta plačila zgodila kljub zakonodaji. In sedaj si vi obetate od te zakonodaje, da bo kaj bolje. Ne bo! Dokler se ne bo v tej državi spremenila miselnost in se ne bodo prerezale te povezave med naročniki in plačniki in seveda izvajalci, ne bo bolje. Država ima tu ključen vzrok kot plačnik. Država z 10 milijardami proračuna, približno 35 milijardami bruto domačega proizvoda v tej državi, in če štejemo še vse državne firme, mi vplivamo na približno 50 % vseh denarnih tokov v tej državi. Torej država, Republika Slovenija z občinami in z državnimi firmami poganja denar po tej državi in po gospodarstvu in najprej naj naredi red pri svojih. Zato ne potrebujete niti zakonov, ampak samo eno kulturo obnašanja v prid gospodarstvu, ne pa v prid posvečenim v tem gospodarstvu, kot je nekaj posameznikov žal propadlih ogromnih gradbenih firm. Tu je po mojem rešitev vsega problema. Ob vsem tistem, kar sem že povedal, da se preseka končno s to rak rano, ki jo imenujemo kreditni krč. Ko bodo lahko dobila zdrava podjetja za zdrave projekte dovolj denarja, potem tudi ne bo problema. Ampak merilo, kaj je zdravo podjetje in kaj je zdrav projekt, je danes v času gospodarske in finančne krize povsem drugje, kot je bilo recimo leta 2007 in 2008 – ob istih predpisih bank, skoraj ob istih organih. Zato menimo, da je ta poskus kljub dobremu namenu slab, neučinkovit. In še to, tukaj noter piše, da bo pogodbeni rok 60 dni. Ne bo, če se bodo dogovorili drugače. Kazen za nespoštovanje pa je 100 evrov za pravno osebo in 50 za odgovorno. Posmeh reševanju problema.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UPRAVLJANJU KAPITALSKIH NALOŽB REPUBLIKE SLOVENIJE V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Preden nadaljujemo, vas želim opozoriti, da smo pravkar ugotovili, da je pri poročilu odbora k tej točki izpadla zadnja stran. Na klop bo v najkrajšem času prišlo novo poročilo. V Lotus Notes pa je objavljeno celotno poročilo. Za to tehnično napako se opravičujemo. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem predstavnici Vlade. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe in gospodje poslanci! Zakon o upravljanju kapitalskih naložb je začel veljati maja lani. V praksi izvajanja zakona so se pokazale določene težave predvsem pri sprejemanju strateških dokumentov, na podlagi katerih deluje Agencija za upravljanje kapitalskih naložb. Do sprejetja strategije kapitalskih naložb zaradi zahtevnosti tematike in daljšega časa priprave sektorskih politik še ni prišlo, zato je treba na novo urediti prehodno obdobje, da bi lahko v času do sprejetja strategije agencija opravljala svoje naloge in da bi bilo mogoče speljati morebiti potrebne postopke pridobivanja in razpolaganja s kapitalskimi naložbami. Pristojna ministrstva morajo agenciji posredovati sektorske politike v skladu s predlogom zakona do 30. aprila letos. Agencija na tej podlagi pripravi predlog strategije in jo posreduje Vladi v sprejetje, Vlada pa mora predložiti predlog strategije Državnemu zboru najkasneje do 30. junija letos. Za omogočanje razpolaganja z naložbami v prehodnem obdobju pa je določeno, da lahko Vlada do sprejetja strateških dokumentov predlaga spremembo Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011. Do sprejetja strateških dokumentov agencija lahko pridobiva kapitalske naložbe, če so za to zagotovljena sredstva v proračunu in za to pridobi predhodno soglasje Vlade. Poleg te ključne spremembe zakon odgovarja tudi na nekatere nejasnosti pri prevzemu in izvajanju pristojnosti s strani agencije. Naj omenim le najpomembnejše. Zaradi pomena kodeksa upravljanja družb s kapitalskimi naložbami države je z novelo določeno obvezno soglasje Vlade h kodeksu in delovanje v nasprotju s kodeksom je določeno kot razlog za predčasno prenehanje mandata članov organov agencije. V praksi se je pokazalo, da nismo vedno dovolj obveščeni o možnostih, da bi skupaj z osebami, s katerimi Republika Slovenija deluje usklajeno po zakonu, ki ureja prevzeme, lahko prestopili prevzemni prag. Zato je v noveli zakona določena obveznost povezanih oseb, da o spremembah posameznih naložb obveščajo državo. Enako velja tudi za agencijo v odnosu do oseb, s katerimi je Republika Slovenija povezana oziroma s katerimi delujemo usklajeno. Dodana je obveznost, da mora svet agencije dati soglasje za upravljanje oziroma razpolaganje z naložbami, ki so vredne najmanj 5 milijonov evrov. Ker letni načrt upravljanja sprejme Vlada, je ustrezno, da Vlada odloči tudi o sprejetju poročila o izvajanju letnega načrta ter o tem obvesti Državni zbor. Vendar pa Državni zbor ni vezan na odločitev Vlade, mnenje Vlade mu je le v pomoč pri presojanju kvalitete dela agencije in pri izvajanju pooblastil, ki jih Državni zbor v zvezi s tem ima. Predlog novele je v prvotnem besedilu določal tudi izjeme glede nekaterih kapitalskih naložb, za katere ne bi bilo primerno, da z njimi upravlja agencija. Gre za naložbe, katerih pridobivanje ni odraz izvajanja naložbene politike države, ampak imajo druge namene, kot na primer kapitalska udeležba države v mednarodnih institucijah, kot je na primer IMF in podobne. Povsem specifično je tudi področje naložb v tvegane investicije ter naložb, ki jih država pridobiva v postopku davčne ali sodne izvršbe ali v postopkih izvrševanja kazenskih sankcij oziroma v postopkih dedovanja. Specifičnost upravljanja s temi naložbami je mogoče urejati v področnih zakonih ali pa v tem zakonu, ki je vendarle krovni zakon za upravljanje s kapitalskimi naložbami države. 3. člen predloga novele, ki je te izjeme urejal, žal na matičnem delovnem telesu ni dobil potrebne podpore, zato je iz dopolnjenega besedila zakona izključen. Kot je razvidno iz navedenega, je sprejetje predlagane novele nujno za nemoteno upravljanje s kapitalskimi naložbami države v prehodnem obdobju do sprejetja strateških dokumentov kakor tudi za naprej. Upoštevaje navedeno predlagam, da novelo tako v drugi kot tretji obravnavi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo Bogdanu Čepiču, predsedniku odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je v nadaljevanju 36. nujne seje 1. 3. 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki ga je v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je po proučitvi besedila podala pripombe k določbam 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8., 11., 12. in 13. člena predloga. Pripombe službe so upoštevane v sprejetih amandmajih štirih koalicijskih poslanskih skupin k 4., 5., 7., 11., 12. in k 13. členu in v sprejetih amandmajih odbora k 8. in 13. členu. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki z Ministrstva za finance, predstavnica Agencije za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, ministrica za gospodarstvo, predstavnik iz gospodarskega ministrstva in predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Iz uvodne dopolnitve predstavitve členov kot iz spremne obrazložitve besedila izhaja, da zadevni predlog ureja način upravljanja kapitalskih naložb v prehodnem obdobju do sprejema prve strategije v skladu z zakonom. Gre za določitev sodelovanja Vlade RS z novoustanovljeno agencijo za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije pri odločanju o pomembnejših slovenskih kapitalskih naložbah, s tem da poglavitne rešitve besedila omogočajo večjo operativnost in funkcionalnost delovanja agencije. V razpravi o posameznih predlaganih rešitvah in vloženih amandmajih je bila pozornost odbora osredotočena na rešitve 3. člena predloga, ki posega v 11. člen osnovnega besedila. Med ostalim je bilo s strani predstavnice finančnega ministrstva poudarjeno določilo 3. člena, ki določa izjeme, katera opravila še naprej opravljajo drugi organi Republike Slovenije. V nadaljevanju je bila v zvezi z usklajenostjo obravnavanega določila s področnimi direktivami s strani ministrice za gospodarstvo izpostavljena direktiva o liberalizaciji evropskega trga, po kateri je zaradi vzpostavljanja konkurence obvezna lastniška oziroma upravljavska ločitev podjetij, ki opravljajo prenosne storitve, od tistih, ki proizvajajo električno energijo in plin in z njimi trgujejo. S tem celovita rešitev predstavlja le vključenost tovrstnega področnega opravljanja s strani dveh različnih organov. V bistvu gre za zadostitev temeljnemu delu tako imenovanega tretjega energetskega svežnja, zato je ločitev proizvodnje oziroma trgovalnega dela energetskega področja nujna. Odbor vladne rešitve z nesprejetjem določila 3. člena ni sprejel, niti v predloženi smeri nadgrajeval. Predvideno materijo navedenega določila pa deloma povzema sprejeti amandma odbora k 8. členu predloga. Po mnenju razpravljavcev bi ustrezne rešitve nakazane problematike ne nazadnje sodile v energetski zakon, v prvi vrsti pa velja podrobno proučiti zahteve izpostavljene direktive, s katero odbor predhodno niti ni bil posebej seznanjen, in s sprejetjem strategije za upravljanje državnega premoženja na tem gospodarskem segmentu. Odbor se je v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev in pri tem sprejel že navedene amandmaje štirih koalicijskih skupin, s tem da je amandma k 3. členu zaradi nesprejetja člena v nadaljevanju postal brezpredmeten, in amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov, DeSUS in LDS k prvemu odstavku 3. člena predloga, ki je iz istega razloga v nadaljevanju postal brezpredmeten. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in v obravnavi sprejel vse člene razen 3. člena predloženega besedila. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila in ste ga dobili.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za besedo. Na začetku lanskega leta smo ob sprejemanju tega osnovnega zakona o upravljanju kapitalskih naložb poslušali zelo visoko leteče besede, tudi ambicije so bile izredno izredno visoke. Glavni argumenti so med drugim bili, da je največja pomanjkljivost sedanjega sistema prevelika razdrobljenost upravljanja z državnimi naložbami po različnih posameznih ministrstvih, konflikti interesov, nepreglednost, nepovezanost, končno pa tudi v neučinkovitosti, nestrokovnosti upravljanja, da se te naložbe obravnavajo kot del fevdnega posestva znotraj posameznih ministrstev. Agencija za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije naj bi skrbela, da bodo državne kapitalske naložbe dobro, najbolje upravljane. Na ta način naj bi se dosegli želeni cilji, predvsem učinkovitost, preglednost, odgovornost, tudi predvidljivost ter ne nazadnje ločenost v največji možni meri od različnih vplivov politike. Takrat je bilo rečeno, da novo korporativno politiko upravljanja državnih podjetij potrebujemo zato, ker moramo vzpostaviti novo korporativno kulturo, ker smo odgovorni za to premoženje in ker imajo ta državna podjetja prepomemben razvojni potencial za celotno državo, da bi dopustili stvari, kot smo jih lahko videli tudi v preteklosti. Takšen ukrep naj bi bil nujen zato, da zamejimo vpliv politike in mnogih interesnih skupin na upravljanje podjetij, ki mora slediti predvsem interesu po plemenitenju državnega premoženja, na eni strani, na drugi strani pa zasledovati druge strateške interese države, kadar je zaradi strateškega pomena posameznega podjetja za državo, predvsem v bančnem in finančnem sektorju, energetiki in prometu, to pomembno. Če korporativne politike ni, in to je pomembno iz izkušnje Slovenije v preteklem obdobju, postanejo državna podjetja plen in žrtev vsakokratnih političnih ambicij, če ne političnih ambicij, pa gotovo različnih interesnih in lobističnih skupin. In tako dalje. Lahko bi rekli prvovrstna satira. Kaj smo pravzaprav s to agencijo dobili oziroma spremenili? Še dandanes ne funkcionira tako, kot bi morala. Mogoče vam jo bo celo uspelo vzpostaviti do konca mandata. Že ob samem začetku je bila deležna največjih kritik od nekaterih predstavnikov same koalicije. Strategija upravljanja z naložbami bi se že dva meseca morala uporabljati, ampak tokrat s tem zakonom podaljšujemo pripravo te strategije. Rekli ste: neodvisnost agencije od politike, trenutne vlade in še kaj. Še funkcionirati ni začela, pa jo že s predlaganimi rešitvami vežete tako ali drugače na Vlado. Nekateri jo želijo zrahljati, ker so ugotovili, da nimajo vseh vzvodov v rokah. Kaj hočem povedati? Po moji oceni je vse skupaj en larifari in je že od samega začetka, kar se jasno kaže tudi danes, zamegljevanje odgovornosti in mešanje megle. V Slovenski ljudski stranki predlaganega zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lep pozdrav! Namen zakona o upravljanju kapitalskih naložb, ki je bil sprejet aprila lanskega leta, je z ustanovitvijo agencije za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije zagotavljati gospodarno in pregledno upravljanje družb v državni lasti po načelih učinkovitosti, preglednosti odgovornosti in predvidljivosti, kar pomeni tudi umik države iz tekočega upravljanja družb in poveritev tega poslanstva samostojni in neodvisni agenciji. Le-ta naj bi to poslanstvo izvajala na podlagi treh temeljnih aktov, kot so strategija, letni načrt upravljanja kapitalskih naložb in kodeksa upravljanja. Osnovni zakon predvideva, da agencija pripravi poročilo o izvajanju letnega načrta upravljanja kapitalskih naložb za preteklo leto ter ga predloži Vladi in Državnemu zboru. V nekaj mesecih veljavnosti zakona se je sama agencija sicer uspela konstituirati, se je pa pri izvajanju zakona zataknilo, saj agencija brez strategije, ki je kot poglavitni akt upravljanja kapitalskih naložb nujna podlaga za delo agencije, ne more delovati. Predlog te novele v prvi vrsti popravlja situacijo, ki je nastala zaradi odsotnosti ključnih dokumentov, ki so sploh osnova za delovanje agencije, tako da se roki za pripravo sektorskih politik, ki jih pripravlja ministrstvo, in strategija podaljšujejo. Glede na to, da se je formalno agencija konstituirala v oktobru 2010 in da je strategija zahteven dokument, je razumljivo, da se podaljšuje čas, v katerem naj bo pripravljena. Prav tako se podaljšuje tudi rok za pripravo letnega poročila o izvajanju letnega načrta upravljanja kapitalskih naložb, saj je vezan na zaključne račune gospodarskih družb, natančneje pa se določa tudi vsebina letnega poročila. Spremembe zakona se nanašajo tudi na kodeks upravljanja, h kateremu bo morala po noveli dati soglasje Vlada. Slednje se nam zdi smiselno, saj je to dokument, ki je podlaga za upravljanje z državnim premoženjem. Prav je, da Vlada k temu aktu daje soglasje, saj je Vlada na koncu koncev tista, ki predstavlja državo oziroma Republiko Slovenijo, ki je lastnica kapitalskih deležev v posamičnih družbah – torej lastnica državnega premoženja v teh družbah. Menimo, da se zaradi tega njena avtonomnost in neodvisnost ne bo zmanjševala. Sicer pa je s to novelo poseženo v zakon zgolj z nekaj nujnimi spremembami tistih določb zakona, za katere se je pri izvajanju v praksi izkazalo, da se težko oziroma se ne morejo izvajati. Te spremembe, ki jih obravnavamo danes, v tem trenutku pomenijo nujo, da se bo poslanstvo, h kateremu je poklicana agencija, sploh lahko izvrševalo ter da bo delo agencije učinkovito, kar je seveda ključnega pomena, saj razpolaga oziroma upravlja z državnim premoženjem. Vsi predlogi rešitev po mnenju predlagatelja pomenijo večjo operativnost in funkcionalnost agencije, s čimer se v poslanski skupini DeSUS strinjamo. Glede problematike izvajanja naložb, ki ne bi prešle v upravljanje agencije – konkretno glede kapitalskih naložb v gospodarskih družbah, ki opravljajo javno službo dejavnosti sistemskega operaterja na področju prenosa in distribucije elektrike in plina – smo v naši poslanski skupini zavzeli stališče, da je smiselno dodatno podrobneje preučiti direktivo in razmišljati o tem vprašanju v novem energetskem zakonu. To pa predvsem zato, ker, kot pravi sama ministrica Radičeva, gre za strokovno vprašanje in da ne bi prenagljeno in na vrat na nos hiteli z implementacijo direktive EU, s prenosom katere se ne mudi tako zelo hudo, da se ne bi morebiti ponovila zgodba o ukinjanju obveznih agencij, je treba premišljeno in zelo pazljivo pristopiti k sprejemanju notranjega pravnega reda. V Poslanski skupini bomo potrebne spremembe podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Že osnovni zakon o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije je bil pisan "šlampasto". To dokazujejo popravki v 1. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah in že tukaj kaže vse skupaj, da je osnovno besedilo zakona pisano malomarno in nestrokovno in tudi nekateri naslednji členi popravljajo izrazoslovje. Zakon je bil napisan na hitro, na ta način se pač obremenjuje delo Državnega zbora. S tem pa se kaže tudi površen odnos sedanje vlade do vprašanja upravljanja s kapitalskimi naložbami, ki predstavljajo veliko premoženje države. Če gremo samo k 7. členu, ki pravi, da se 26. člen spremeni, tako da piše, da agencija do 31. maja vsakega leta pripravi letno poročilo in tako naprej. Ampak kaj je zanimivo? Ko piše, da ga za preteklo leto predloži Vladi in Državnemu zboru in stavek, "Vlada odloči o sprejetju letnega poročila, o čemer obvesti Državni zbor. Agencija letno poročilo javno objavi na svojih spletnih straneh". Rok 31. maj je seveda razumen, vendar je pa dvoumen in zelo nevaren predzadnji stavek, ki sem ga citiral, da Vlada odloči o sprejetju. Po tem stavku se lahko razlaga, da samo Vlada odloča o sprejetju letnega poročila. Do sedaj je o tem odločal Državni zbor. In to tudi kaže, kako na hitro sprejeto zakonodajo Vlada sprejema, ampak s tem jemlje pristojnosti Državnemu zboru Republike Slovenije. V 8. členu ravno tako piše, da se besedilo 27. člena spremeni in se doda nov odstavek. Tukaj ne gre samo za soglasje Vlade za pridobitev naložbe, kakor je dodatno pojasnjeno v razlagi sprememb, ampak gre tudi za zagotavljanje dodatnih proračunskih sredstev za nakup neplaniranih naložb. In kot je možno razumeti ta drugi odstavek, Vlada pridobi kapitalske naložbe in jih nato prenese v upravljanje agenciji. To vsekakor pomeni, da Vlada za nakup kapitalskih naložb lahko, to se pravi sme porabiti dodatna proračunska sredstva. S sprejetjem teh dopolnitev zakona bo Državni zbor Vladi dal zeleno luč za takšno početje. Govorim, da bo dal zaradi tega, ker sem prepričan, da bodo ta dopolnila sprejeta, navkljub temu da bomo v Slovenski nacionalni stranki glasovali proti. Zanimiv je tudi 10. člen, kjer piše, "lastništvo nad kapitalsko naložbo ne sme preiti na kupca pred plačilom celotne kupnine odprodaj kapitalske naložbe". To bi moralo že zdavnaj pisati v osnovnem zakonu, ne pa, da s popravki dopolnjujemo osnovni zakon v nekaterih najbolj pomembnih izhodiščnih zadevah. 12. člen govori o agenciji, in sicer ministrstva, pristojna za pripravo sektorskih politik, morajo te politike predložiti agenciji najpozneje do takrat in takrat in če ministrstva ne predložijo politik agenciji, pripravi agencija predlog strategije na podlagi sprejetih sektorskih politik in jo predloži Vladi v sprejetje. Vlada že zdaj v tem trenutku krši 41. člen Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, ker do konca leta 2010 ni predložila nobene strategije. S predlogom sprememb zakona neizpolnitev svoje zadeve Vlada prelaga na agencijo. In glede na to, da gre za ogromno premoženje, je odgovornost predsednika Vlade za neizdelavo strategije zelo velika. Morda bi bilo smiselno razmisliti o interpelaciji predsedniku Vlade, čeprav to ni smiselno, kajti pustimo gospoda, da se zakoplje popolnoma skupaj s svojo koalicijo do naslednjih volitev, pa naj tam ostane. Postavlja pa se vprašanje, kaj je na tem področju narejeno in katero od ministrstev, pristojnih za pripravo sektorskih politik, je te politike že predložilo agenciji. Mislim, da nobeno. Da je strategija upravljanja kapitalskih naložb zahtevna, bi Vlada morala vedeti že pri sprejemanju zakona. Bilo bi lepo, če bi se tega zavedali. Žal pa, kot kaže, jim še sedaj ni jasno, kaj sploh hočejo, razen da prikrijejo nekatere nečedne posle. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat prijazen pozdrav! Predlog novele zakona o upravljanju kapitalskih naložb skoraj po enem letu, odkar je bil sprejet v Državnem zboru, doživlja prvo spremembo in dopolnjevanje, kar je, bi rekel, dokaj logično in normalno, glede na to, da stopamo na novo področje, ki do sedaj ni bilo urejeno. Iz samega zakonskega besedila izhaja, da je glavna sprememba podaljšanje časovnega roka za predložitev strategije upravljanja kapitalskih naložb Državnemu zboru, ki to strategijo sprejema. Bili smo že seznanjeni iz medijev, da so glavni zapleti in težave nastali pri pridobivanju oziroma sploh pri izoblikovanju sektorskih politik, ki naj bi jih pripravila posamezna ministrstva. Te politike iz različnih razlogov niso bile pripravljene, to je dejstvo, in zato je bilo nemogoče pripraviti tudi strategijo. Zakon zato v prehodnih določbah določa, da morajo biti sektorske politike izdelane do konca aprila 2011, sama strategija pa v Državnem zboru do junija 2011. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije kot delu zakonodajne veje oblasti pa moramo opozoriti na to, da je tovrstno z zakonom predpisano prelaganje rokov skrajno problematično, če se dokaj lepo izrazimo. Izvršna veja oblasti, njena ministrstva, pa tudi sama agencija, ki delujejo kot državna, vendar so od države neodvisna agencija, morajo sprejeti odgovornost za takšne zaplet in neopravljeno delo, ki smo mu priča. Vlada je na drugi strani kolektivni organ in je tudi prvotni zakon pripravljala, zato bi morala najbrž že takrat, ko ga je poslala v proceduro, realneje oceniti stanje in že takrat predvideti daljše časovno obdobje. V tem kontekstu ta trenutek pravzaprav niti ni pomembno čigava je posamična odgovornost, saj je zagotovo porazdeljena kar po širši paleti subjektov. A ne glede na te načelne pomisleke novela zakona prinaša tudi nekatere dobre, smiseln popravke. Med drugim tudi to, da mora agencija vsako leto pripravljati letno poročilo o izvajanju letnega načrta upravljanja kapitalskih naložb in ga predložiti Vladi, Vlada pa potem tudi Državnemu zboru. Prav tako je smiselna in podpore vredna tudi določba, da morajo poslovni subjekti, ki z Republiko Slovenijo delujejo usklajeno, obvestiti Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb najmanj tri delovne dni pred pridobivanjem kapitalske naložbe, kadar bi zaradi tega nastala obveznost prevzemne ponudbe. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije opozarja tudi, to smo storili tudi na odboru, na črtan 3. člen novele zakona, ki je spreminjal 11. člen prvotnega zakona. Gre za zaplet, ki v zadnjih dneh dobiva tudi kar nekaj medijske pozornosti, kajti po našem mnenju ni dopustno, da malo manj kot pred enim letom, ko smo se odločili za koncept neodvisne agencije, zopet posegamo v njeno bistvo, v njeno jedro. Pred enim letom smo se odločili, da bomo upravljanje kapitalskih naložb centralizirali, in sicer s preprostim ciljem in namenom, da bi dosegli načelo preglednosti, predvidljivosti in gospodarnosti. Če verjamemo v ta koncept, potem ni prav nobenega dvoma, kdo opravlja naložbe. Če pa temu ne verjamemo, potem pa je zagotovo na mestu razmislek, da agencijo ukinemo. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se nam zdi zato posebej zaskrbljujoče tudi to, da imamo kar dve diametralno nasprotni strokovni mnenji. Namreč, ali je to, da kapitalske naložbe v gospodarskih družbah, ki opravljajo javno službo dejavnosti sistemskega operaterja na področju prenosa in distribucije elektrike in plina, ostanejo v upravljanju agencije, skladno s pravnim redom Evropske unije ali ne. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije ne želimo biti in tudi ne bomo razsodnik in tudi polemike nas ne zanimajo. V tem trenutku pa si želimo predvsem verjeti, da model neodvisne agencije, ki deluje strokovno, v skladu s strategijo in ki centralizirano opravlja kapitalske naložbe, da je ta sistem in model ustrezen in pravilen, zakon bomo pa podprli. Hvala lepa. Se oproščam, predsednik, za zamudo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev bo prestavil Vili Rezman.
Družbene turbulence, ki jih doživljamo, zagotovo terjajo reakcije tako z vladne strani kot s strani državnega zbora, terjajo pripravo zakonov, drugih predpisov, ki bi naj nakazali rešitve, tudi interventnih, vendar je verjetno pri tem ena izmed slabosti, ki je definitivna in ki bi jo kazalo odpraviti, prehitevanje. Namreč prepogosto se dogodi, da dobivamo v odločanje in potem tudi prehitro odločamo takšne predpise, ki niso bili dovolj dobro premišljeni, ki kar takoj terjajo zopet noveliranje, in to zagotovo ni dobro. In še zlasti ne bi smeli tega sprejeti kot nekaj normalnega in običajnega. Tudi ta zakon, Zakon o agenciji za opravljanje kapitalskih naložb, je eden izmed tistih, ki je bil sprejet nekoliko na hitro. Tudi sami predlagatelji danes ugotavljajo, da je bil pripravljen tako, da ga operativno ni mogoče v redu izvajati, da gre za nezmožnost funkcioniranja, tako kot je bilo zamišljeno, da prihaja do nepredvidljivih težav, čeprav so verjetno bile predvidljive in zato imamo pred seboj zahtevo po hitrem noveliranju. Zakon oziroma agencija je tako rekoč novoživa, mladoživa. Polemike okoli te agencije so se sprožile že takrat, ko se je predlagala njena ustanovitev, bodisi da je šlo za očitke politizacije, bodisi za očitke o nerealnih ambicijah pa tudi kakšne druge očitke. Polemike in prah so se dvigali kasneje ob prvih odločitvah in ob nekaterih, recimo temu tako, kadrovskih kompetenčnih sporih. Polemike so zbujale tudi nekatere ambicije Vlade, da bi omejila kompetence tistih, ki so v teh dveh ključnih organih agencije udeleženi. Zakon je bil s pomanjkljivostmi vred sprejet takrat iz neke vrste nuje, danes je že bilo omenjeno, da je nujno centralizirali te razdrobljene naložbe, ki so bile marsikdaj celo tako vodene, da so dajale zelo nasprotne si učinke. Nujno je bilo takrat, ko se je to sprejemalo, tudi zavoljo tega, ker je bila zadaj svetleča opcija vstopa v OECD. Danes morebiti že vemo, da so bile nekatere ambicije in ocene takrat pretirane. Nujno je bilo, da se kaj spremeni na tem področju, kajti ob šestih milijardah naložb ni nobenih donosov in je za državo to relativno slabo, da ne uporabim kakšnega bolj kritičnega izraza. Ta zakon, kot je bilo že nekajkrat danes ugotovljeno, je bil pripravljen slabo, in sicer s strani državnih organov, tako da ni sektorskih politik, ni letnih načrtov in ni strategije. Tovrstne napačne ocene, kdaj je treba kaj narediti in to zapisati v zakon, so nesmiselne napake, ker bi ob boljšem premisleku, ob manj hitenja in ob tem, da bi tako rekoč generalko izvajanja takega zakona naredili, povsem izpadle. Te zamude rokov so nepotrebne oziroma so roki povsem nerealno zastavljeni. Ukrepi, ki jih Vlada sedaj predlaga, pa so vendarle ukrepi, ki jih je najbrž nujno sprejeti, da se ne bi perpetuirale napake, slabosti, ki so ugotovljene. Zaradi tega bo tudi Poslanska skupina nepovezanih poslancev predlog tega zakona podprla.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Bogdan Čepič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi ter sodelavci državne sekretarke! Predlagane spremembe zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije so nastale zaradi določenih težav, ker Vlada v roku ni pripravila sektorskih politik, ki bi bile podlaga za strategijo za upravljanje kapitalskih naložb. Menim, da je za to sicer nekaj objektivnih razlogov, saj je bila nova agencija ustanovljena in začela delovati tudi kasneje, kot je bilo prvotno planirano s samim zakonom. Zaradi tega smo tudi v zakonu določili, kdaj morajo biti posredovane sektorske politike Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb za pripravo strategije za upravljanje teh kapitalskih naložb. S tem smo na nek način bolj poudarili odgovornost in zavezo tako ministrstvom kot Vladi, da te sektorske politike in potem skupno strategijo tudi pripravijo in predložijo Državnemu zboru do konca meseca junija. Določitev Agencije za upravljanje kapitalskih naložb kot organa upravljanja kapitalskih naložb državnega premoženja je bilo nujno, ker je preteklo slabo, neučinkovito upravljanje državnih naložb pokazalo potrebo po spremembi načina upravljanja državnega premoženja. Za dosedanji sistem izvajanja upravljanja naložb je značilno, da je obstajala velika razdrobljenost upravljanja z naložbami po različnih ministrstvih, kjer se je oblikovala sektorska politika in izvajalo lastništvo upravljanja, kar je povzročalo konflikt interesov, nepreglednost, nepovezanost med posameznimi upravljavci posameznih naložb, neučinkovito in premalo strokovno upravljanje ter zapletene postopke sprejemanja odločitev. Temu želimo z Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb narediti konec. Seveda pa agencija ne more v celoti delovati, dokler ni strategije upravljanja s kapitalskimi naložbami in letnega načrta upravljanja. Zaradi tega je treba v prehodnem obdobju do sprejema omogočiti agenciji način pridobivanja in razpolaganja s kapitalskimi naložbami. Zaradi zahtevnosti strateških dokumentov države se lahko podaljša rok za njihovo pripravo in sprejem. Ker je strategija nujna za delo agencije, morajo pristojna ministrstva agenciji posredovati sektorsko politiko do 30. 4. 2011. Agencija pripravi predlog strategije na podlagi sprejetih sektorskih politik in jo posreduje Vladi v sprejetje. Vlada mora predložiti predlog strategije Državnemu zboru najkasneje do 30. junija 2011. Glede na to, da bo Državni zbor odločal o strategiji kapitalskih naložb, bo to prvi parlament, ki bo odločal o strateških naložbah za neposredno državno premoženje in posredno premoženje države v Kadu in Sodu. Zaplet z implementacijo evropske direktive v naš pravni sistem je nepotreben. Čas za implementacijo evropske direktive je možen do leta 2013. Do takrat moramo sprejeti strategijo in verjetno še kakšno sektorsko politiko ali pa še kakšen sistemski zakon. Tako kot mnogi razumemo direktivo na področju energetike, pa mislim, da jo v Sloveniji že izvajamo v velikem delu, namreč ločili smo proizvajalce, prodajalce in distribucijo. Vsaj pri elektriki in plinu je tako. Verjetno bo treba kje drugje še kaj tudi dodelati. Vprašanje pa je, če smo upoštevali to, da v nadzornih svetih različnih družb na tem področju ne sedijo isti ljudje in to lahko pomeni kršitev tako direktive kot interesov, ki se pojavljajo znotraj tega. To pa seveda lahko opravimo tudi brez tega, da prenesemo upravljanje tega področja nazaj na Vlado ali posamezno ministrstvo. Zagotovo je lahko to celovito rešeno znotraj Agencije za upravljanje s kapitalskimi naložbami. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Zvonko Černač.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani vsi ostali prisotni! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo pred dobrega pol leta nasprotovali sprejetju zakona o upravljanju kapitalskih naložb in nasprotujemo tudi tej noveli danes. Zakon je bila takrat sprejet po relativno dolgem postopku, mislim, da je bila opravljena tudi javna predstavitev mnenj, tako da ni mogoče reči, da ni bilo časa za to, da bi bile rešitve, ki so bile v njem zapisane, premišljene. Bolj se kaže, tudi s to novelo danes, da pri tem zakonu ni šlo za to, kar je bilo deklarirano, se pravi, da se ni sledilo namenom učinkovitega gospodarnega upravljanja s kapitalskimi naložbami in da se ni sledilo ambiciji, da se upravljanje umakne od vladajoče politike oziroma ne toliko od vladajoče politike kot od posameznih interesnih lobijev, ki delujejo v tej politiki. Ta zadnji zaplet s to novelo kaže točno na to. Vladna družina posameznih lobijev v okviru Socialnih demokratov in Zaresa so se ponovno sprli na točki, ki se ji reče energetika, in posledica je, da niso izglasovali 3. člena te novele na matičnem odboru. V poslanski skupini smo na to opozorili na začetku seje, ko smo predlagali, da naj se ta novela obravnava po rednem postopku, in vidite, da so bili naši pomisleki oziroma dvomi o tem, ali ta novela sploh potrebna, upravičeni, kajti bistveni del te novele je bil ravno ta 3. člen, ki je zdaj iz te novele črtan. Tudi te grožnje ministrice za gospodarstvo gospe Darje Radić govorijo o tem, da je prerazporejanje interesnega vpliva posameznih lobijev v tej državi izredno močno in da vladajoči politiki, posameznim ministrom ne gre za to, da bi čim bolj učinkovito delali delo, zaradi katerega so imenovani na svoje ministrske položaje, pač pa samo za to, kateri del vpliva na katerem področju bo kdo imel zaradi nekih drugih interesov, ki z učinkovitim gospodarjenjem in upravljanjem s kapitalskimi naložbami nimajo nobene zveze. Če želite primere, jih je kar nekaj. V tega dobrega pol leta smo bili že kar nekajkrat priča temu, da smo pričakovali, da bo agencija poskrbela za presek neučinkovitega gospodarjenja in upravljanja. En primer smo imeli na seji Komisije za nadzor javnih financ celo večkrat, gre za primer Darsa, kjer je bilo ugotovljeno, da ni zagotovljena ne gospodarnost, ne učinkovitost, celo več, bilo je ugotovljeno, da se dela velika škoda z načinom gospodarjenja in da uprava, ki to počne, ne more uživati več zaupanja. Kaj se je zgodilo? Nič se ni zgodilo. Uprava deluje naprej, nadzorni svet deluje naprej, ob tem da se upravljanje in vodenje v tem državnem podjetju ne odvija tako, kot bi dobri gospodarji pričakovali. Na drugi strani imate nek drug primer, ko očitno vodstvo v tej družbi, govorim o Pošti Slovenije, ni kompatibilno z vladajočo politiko, kjer se že eno leto trudijo, kako bi odstavili direktorja gospoda Hauca. Pošta Slovenije je eno izmed redkih podjetij, ki posluje z dobičkom, realiziralo je preko 20 milijonov evrov dobička. Ta dobiček je realiziralo kljub temu, da največja vladna stranka – Socialni demokrati kar nekaj dolgujejo iz naslova bivše kampanje za lokalne volitve. Ampak treba ga je odstaviti na vso silo. Menjajo se člani v nadzornem svetu, enkrat LDS enkrat Zares, zdaj očitno je gospod iz Zaresa dobil nalogo eksekutorja. Ne gre za neučinkovito, negospodarno upravljanje, gre za porazdelitev fevdov, da se izborijo pozicije, ki nimajo z učinkovitostjo in gospodarnostjo nobene zveze. Praktično vsa državna podjetja, kjer ste v zadnjih dveh letih nastavili svoje kadre, in tega ne bo spremenila agencija za učinkovito upravljanje kapitalskih naložb, ker to ni, se otepajo z velikanskimi izgubami. Največja državna banka preko 200 milijonov evrov, Luka Koper izguba, HIT, igralništvo, izguba, telekomunikacije izguba. Povsod so rdeče številke. Gospe in gospodje, ne novela, ne zakon o agenciji za upravljanje kapitalskih naložb teh razmerij ne moreta spremeniti, če ne boste enkrat spoznali, da kadri, ki naj bi delovali v teh podjetjih, niso ne vaši in ne naši, ampak so samo sposobni ali nesposobni. In tega ne more narediti nobena novela zakona. In dokler tega spoznanja ne bo, v Slovenski demokratski stranki ne mislimo podpirati ne takega zakona, ne nobenih novel, predvsem pa ne mislimo participirati pri sporih okoli tega v vladni družini. Hvala lepa.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Zares naj bi predstavil gospod Franci Kek. [[Ga ni.]] Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K predlogu zakona sta bila vložena dva amandmaja, in sicer k 7. in 13. členu. Prvi amandma k 7. členu je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, drugega k 13. členu pa Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. V razpravo dajem 7. člen in amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Seveda se ob razpravi lahko oglasi tudi gospa državna sekretarka, če bo želela razpravljati. Želi kdo besedo? Gospod mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je amandma koristen, saj določa rok, do katerega mora Vlada predložiti Državnemu zboru poročilo o izvajanju letnega načrta upravljanja kapitalskih naložb. Člen je do te mere nedoločen, da se pravzaprav sploh ne ve, kdaj je parlament sploh obveščen o tem. Mislim, da mora biti hitreje. Pri tem se pa tudi v celoti strinjam z nekaterimi poslanci, da bi moral tudi parlament odločati o poročilu. Mislim, da je ta amandma nadgradnja obstoječe rešitve in da je tudi parlament, ki ima ključno vlogo pri sprejemanju proračuna, katerega sestavni del je tudi upravljanje kapitalskih naložb države, zato moramo biti seznanjeni tekoče za preteklo leto, če želimo kompetentno odločati za naprej in zato mora biti razmeroma kratek rok. Dovolite, da se dotaknem še nekaterih drugih stvari, za katere mislim, da so zelo povezane, pa členi niso odprti in zato nismo mogli vložiti amandmajev. Člen pred tem, 6. člen, določa pristojnosti sveta agencije. Zadnji del tega člena govori tudi o tem, da svet agencije odloča o skupščinskem gradivu in daje soglasje k temu odločanju na skupščinah kapitalskih naložb. Mislim, da je ta določba povsem neizvedljiva v praksi in ena velika cokla nekemu možnemu delovanju agencije. Agencija za upravljanje kapitalskih naložb ima preko sto naložb, to je najmanj 150 do 250 skupščin letno in glede vsakega glasovanja na vsaki skupščini naj bi dajal svet agencije soglasje predstavniku agencije na skupščini. Jaz si sploh ne znam predstavljati, kako bo to teklo, kako bo to operativno. Še manj si znam predstavljati primer, ko bodo na skupščini nasprotni predlogi, kjer se je treba ad hoc odločiti, kako glasovati. Ali bo takrat, ne vem, prekinitev, pa bo dobil tisti, ki je predstavnik agencije na določeni skupščini, soglasje sveta agencije? Zato pravzaprav ob tem sprašujem predstavnico ministrstva, kako si operativno predstavljajo izvajanje te določbe, da bo svet agencije dajal soglasje k odločanju na skupščini predstavnikov agencije. To je ena stvar. Zelo pomembna stvar je pa tudi povezana s tem konfliktom, ki se je odprl na relaciji izključitve elektrodistribucijskih podjetij s sistemskega operaterja distribucijskega omrežja, Geoplina in Elesa iz upravljanja agencije nazaj na Ministrstvo za gospodarstvo. Jaz se bojim, da ministrica ni niti enkrat predstavila argument, zakaj bi direktive zahtevale ta prenos. Morebiti direktiva zahteva to za Eles v letu 2013, nikakor pa ta problem ne bo rešil tudi prenosa kompetenc, recimo, za Geoplin. V Geoplinu sta integrirani v enem podjetju, s katerimi upravlja agencija za kapitalske naložbe, torej v enem podjetju je integrirano podjetje, ki upravlja s plinovodnim omrežjem, hkrati pa trguje s plinom. Če se to podjetje prenese z agencije na ministrstvo ali na Kad ali na Sod, bosta še zmeraj obe funkciji v enem podjetju, zato jaz res ne vem, kdo je toliko zavedel ministrico, da je direktiva osnova za to, da se mora to podjetje nazaj vrniti pod okrilje Ministrstva za gospodarstvo. Jaz upam, recimo samo na primeru Geoplina, ki je tako jasen, da bolj jasen biti ne more, vsakemu, ki zna do tri šteti, zato se lahko ministrica upravičeno sprašuje, ali je ni spoštovani Janez Kopač zavedel, tako kot jo je zavedel gospod Vrtačnik pri tistih nesrečnih garancijah, in je moral gospod Vrtačnik oditi z Direktorata. In jo ne nazadnje tudi sprašujem, ali bo tudi gospod Kopač, ki jo je zavedel, da mora Geoplin oditi nazaj, zaradi tega razrešen. Distribucija je enak problem. Za distribucijsko podjetje ni nobene potrebe in sploh ne pade pod direktivo. In javno sprašujem ministrico, na podlagi katerega člena, katere direktive trdi, da je to treba narediti z zakonom po nujnem postopku ali s katerimikoli drugim zakonom po rednem postopku. Jaz se tukaj bojim, da je zopet to dejstvo, da verjetno sama ni prebrala teh direktiv in je verjela svojim sodelavcem, pa se ponavlja stara zgodba. Spoštovani, amandma k 7. členu, ki sem ga prebral, mislim, da je korak k izboljšanju tega teksta.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, jaz vas nisem prekinil v vaši razpravi, ker je koristno, da razčistimo še kaj, ne samo vprašanje 7. člena, vi pa veste, da je bil amandma vezan izključno na določanje roka k 7. členu. Gospa Vraničarjeva je prosila za besedo. Državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V zvezi s predlaganim amandmajem k 7. členu ne nasprotujemo temu, da se določi skrajni rok, v katerem Vlada predloži poročilo o izvrševanju letnega načrta Državnemu zboru. Ker pa agencija predloži Vladi to poročilo do 31. maja in upoštevaje poslovnik Vlade, ki zahteva za običajno vladno proceduro od 15 do 20 dni, ocenjujemo, da bi bilo 10 do 15 dni za podroben vsebinski pregled poročila agencije in pripravo stališča relativno malo. In hkrati ob zavedanju, da argumenta, ki ga je gospod Vizjak izpostavil, da je pred odločanjem o naslednjem proračunu treba poznati poročilo o delu v preteklem letu, ocenjujem, da bi bil primeren rok za posredovanje poročila in mnenja Vlade o poročilu Državnemu zboru do 30. julija, torej en mesec dlje. Ocenjujem tudi glede na Poslovnik Državnega zbora in parlamentarnih počitnic, da s tem ne bi nikakor zavrli ali skrajšali procedure v samem Državnem zboru. Kar se tiče ostalih opozoril gospoda Vizjaka, bi želela omeniti, da se pooblastila svetu agencije nanašajo na kapitalske naložbe, katerih vrednost presega 5 milijonov evrov. In za te primere ocenjujemo, da je primerno, da predstavnik agencije, ki bo sodeloval na skupščini, na podlagi gradiva, ki je pripravljeno za skupščino, pridobi soglasje sveta k predlogom odločitev, ki naj bi jih na sami skupščini zagovarjal. Tisti, ki vam je, bila običajno poznana procedura, po kakršni so predstavniki države doslej nastopali na skupščinah, boste lahko potegnili anologijo. V preteklosti je namreč vlada bila tista, ki je določala pravice oziroma manevrski prostor predstavnikov države za glasovanje na skupščinah in glede na spremenjeno strukturo odločanja menimo, da je prav, da v primeru večjih naložb, te pa so definirane kot naložbe v vrednosti 5 milijonov evrov ali več, odločajo ne samo predstavniki agencije, ki bodo sodelovali na skupščini, ampak dobijo ustrezen mandat tudi s strani sveta agencije. Ocenjujemo, da samo operativno izvajanje tega postopka ne bo v ničemer bolj oteženo, kot je bilo odločanje v primeru, ko je pooblastila za nastopanje na skupščinah dajala vlada. Kar se tiče vprašanj, ki jih je poslanec naslovil na ministrico, pa bo verjetno najbolje, da se obravnavajo v okviru poslanskih vprašanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Ker mi je do tega, da bi bil parlament le pravočasno obveščen, najavljam korekcijo amandmaja k 7. členu v duhu priporočil državne sekretarke, da bi zamenjali 30. junij z 31. julij. To pomeni, da ima potem vlada dva meseca časa, da prouči in da sprejme odločitve v zvezi s tem poročilom. To je ena stvar. Jaz mislim, da je to proceduralno možno. Druga stvar. Zadnja alineja 6. člena je najmanj nejasna. Zdaj ni čisto jasno razumeti, da se ta limit pet milijonov nanaša tudi na odločitve v zvezi z uveljavljanjem glasovalnih pravic. To se lahko nanaša na vse ali samo na te. To je ena dimenzija problema, ki pa ni ključen. Ključen problem je ta, da je seveda vlada, ko je sprejemala navodila za glasovanje na skupščinah, to sprejemala samo za tiste naložbe, ki so bile direktno pod kompetenco upravljanja ministrstva. Teh je bilo bistveno manj kot sedaj pod kompetenco agencije, kajti agencije je prevzela veliko naložb, tudi kapitalske družbe in slovenske odškodninske družbe. Menim, da je tudi neučinkovito, kako v primeru nasprotnih predlogov in tudi neke vrste nezaupanje do sveta agencije oziroma ne do sveta agencije, ampak do tistih, ki upravljajo z agencijo. Če tisti niso dovolj kompetentni verodostojno odločati na skupščinah in se jim tukaj obesi za nogo ena kugla sveta agencije, nastane najmanj konflikt interesov tudi med upravo in med svetom agencije čisto pri upravljavskih zadevah. S tem dobiva svet agencije tudi veliko nekih upravljavskih pooblastil. V redu, če mislite, da je to prav, se mi zdi, da boste s tem naredili tudi kar precej težav čisto operativne narave agenciji, kar pa si noben ne želi. Toliko.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, ali lahko razumem, da ste že sporočili amandma ustno? Bi pa prosil, ker ga lahko uradno sporočite samo do konca razprave o tem členu, da ga štejemo za vloženega. Prosim, dajte ga pa pisno vložiti kasneje, da ga bomo upoštevali. Hvala lepa. Gospod Ljubo Germič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ko ocenjujem ta amandma, se mi zdi smiseln in glede na razpravo med predstavniki ministrstva in predlagateljev, se mi zdi tudi rok, ki se dopolnjuje z dodatnim mesecem, iz utemeljitve predstavnice ministrstva tudi logičen. Želel bi pa opozoriti na drugo stvar, zakaj se mi zdi pomembno, da je tudi ta datum v tem zakonu. Iz enega preprostega razloga. Ker ko smo mi sprejemali ta zakon, smo sledili vrsto ciljem in s tem zakonom smo dejansko želeli, da se prenese upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije na organ, ki bo odgovarjal s svojo neodvisnostjo v kakovosti upravljanja s temi naložbami od različnih, tako kot je bilo tudi že večkrat rečeno, interesov tistih, ki bi želeli, recimo, vplivati na oblikovanje teh strategij. Zato se mi zdi tudi ta rok, na kakšen način bo Državni zbor obravnaval poročilo o izvajanju teh strategij in letnega načrta v Državnem zboru, zelo pomemben. Da se ne bi dogajalo tako, kot smo tudi včeraj slišali, da poročila o nadzoru varnostno-obveščevalnih služb obravnavamo v letu 2011 za leto 2009, ko je vrsto dogodkov že mimo, pa bi mogoče iz naslova poročila in sklepov bilo treba izvesti določene korekcije. Sem pa sam želel pokomentirati – glede na to, da ste, gospod podpredsednik, dovolili ta komentar tudi predhodnikom v zvezi z drugimi vsebinami – tudi določilo zakona, ki se nanaša na 12. člen, ki pa govori v prvem odstavku ravno to, kar do sedaj ni bilo opravljeno. To pomeni, da bi mi v Državnem zboru morali obravnavati strategijo upravljanja kapitalskih naložb že v lanskem letu. In to ni bilo narejeno in z mojega vidika je to slabo, kajti meče najmanj dve odprti vprašanji v okvir tega. Prvo je, ali strategij nimamo ali niso bili ti datumi postavljeni tako, da ni bilo mogoče opravit tega dela – v obeh primerih je to slabo, seveda najslabše bi pa bilo, da te strategije ni zaradi drugih nekih interesov, da se upravlja s temi kapitalskimi naložbami na način, ki potem porajajo določene sume. Seveda sam mislim, da je razlog mogoče v oceni, da smo želeli čim prej sprejeti to strategijo in je bilo mogoče na ministrstvih treba opraviti veliko dela, čeprav menim, da bi ta datum, ki je določal 31. 12., da se to predloži v Državni zbor, utemeljen in da te strategije bi morale biti. Seveda, ko pa govorimo sedaj o besedilu prvega stavka 12. člena, ki pa govori o tem, da posamezna ministrstva morajo pripraviti in agenciji morajo predložiti te sektorske politike, pa v drugem stavku govorimo, "če se pa to ne zgodi..." Jaz zelo težko razumem, da v enem stavku zapišemo, da z zakonom neko aktivnost nalagamo, da nekdo mora nekaj opraviti, v nadaljevanju pa v drugem stavku zapišemo, da če se pa to ne zgodi, se bo to urejalo – ja, če ministrstva, pristojna za prenos sektorskih politik v predpisanem roku ne predložijo sektorskih politik agenciji, pripravi agencija predlog strategije na podlagi prejetih sektorskih politik. Seveda upam, da bo to z vseh ministrstev narejeno do konca aprila 2011 in da ne bomo v situaciji, da bo na Vladi pripravljena strategija iz pomanjkljivih sektorskih politik, kajti s tega vidika se mi pa zdi, da bo to slabo. In upam, da bo sedaj ocena znotraj Vlade po vseh sektorskih politikah, da bo to do 30. aprila opravljeno in da bo lahko agencija pripravila celovito strategijo, ki jo obravnava Vlada in ki bo potem predložena Državnemu zboru. Kajti, vsa drugačna sporočila bi spet ustvarjala dvome, ali bi kateri od teh drugih ciljev bil podlaga za to, da določenih strategij ne bi imeli. Zato se mi zdi tudi v odnosu do tega, da Državni zbor obravnava letno poročilo, ki ga zavežemo potem tudi z nekim rokom, ki naj bo utemeljen razumno, tako da bo agencija in Vlada lahko opravila svoje delo korektno in na ta način predložila tudi, recimo, letna poročila v Državni zbor, da se opravi celovita in temeljita razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. K 7. členu, postopkovno? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Danes imamo v Državnem zboru dan, ko se rešuje država. Obravnavamo štiri zakone po nujnem postopku, in sicer zato da se popravijo težko popravljive posledice za delovanje države, in danes tu ni predsednika Vlade, je sicer upravičeno odsoten, ni pa niti resornega ministra niti ministrov protikrizne skupine. Menim, da je obravnava tako pomembnih zakonov brez ključnih predstavnikov izvršilne veje oblasti na nek način neprimerna, je slab signal za to, kako se teh zadev lotevamo. Pričakoval bi, da bi bil minister danes tukaj prisoten in da se ne bo tu "naslikal" samo potem, ko bomo glasovali o amandmajih in predlogih zakonov. To ni korektno do poslancev Državnega zbora, to ni korektno do Državnega zbora, to ni korektno do državljanov. Če obravnavamo tako usodne primere in zakone, kot so danes na dnevnem redu, z obrazložitvami, da se takšne posledice preprečujejo in odpravljajo, potem bi tu pričakoval tiste, ki so za te stvari najbolj odgovorni, da jih zastopajo. In čedalje bolj se mi zdi neprimerno, da se te zadeve prelagajo po nekem delegatskem sistemu na nižje ravni izvršilne veje oblasti in tisti, ki bi dejansko morali biti tu, argumentirati, zastopati, pa so na drugih, očitno še bolj pomembnih sejah in sestankih, kot je ta v Državnem zboru, kjer obravnavamo, sprejemamo pravzaprav tiste najbolj občutljive spremembe zakonov, ki so potrebne za to, da se bo popravila plačilna disciplina, da se bo izboljšal red pri javnih naročilih, da se bo uredila [[...]]
Gospod Tanko, omejite se v okviru proceduralnega predloga.
[[...]]Spoštovani podpredsednik, predlagam, da poskrbite, da bodo tudi ministri prisotni pri delu Državnega zbora, vsaj pri tako pomembnih zadevah, kot so ti nujni protikrizni ukrepi. In minister za finance ali drugi člani protikrizne skupine so tisti, ki bi danes tu morali braniti vladni predlog zakona, pa niti med vladnimi poslanci ni kaj veliko interesov. Očitno je ta jutranja zadeva pri preiskovalni komisiji Patria močno načela tudi moralo koalicijskih poslancev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko. Prekoračili ste vsebino, ki bi jo naj imel proceduralni predlog. Vlada je korektno predstavila svoje predstavnike, ki jo bodo zastopali pri teh zakonih, pravico zastopanja ima namreč poleg ministra tudi državna sekretarka, ki je ves čas prisotna. Mi nimamo obvestila, kaj je razlog za odsotnost gospoda ministra, ampak prav gotovo razlog odsotnosti obstoja. In prosim, vaše ocene o tem, kje so razlogi za odsotnost, niso bile korektne. Formalno pa so izpolnjeni vsi pogoji, tudi s strani Vlade za normalno delo. Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati k 7. členu? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo k 13. členu in amandmaju k 13. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Besedo želi gospod Žerjav. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Skratka, želel bi opozoriti na novo prakso, ki se uvaja skozi 13. člen v prehodnih in končnih določbah zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Na to anomalijo je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. In da bo zadeva bolj jasna, bom ta drugi odstavek, za katerega predlagamo,da se črta tudi prebral. V drugem in tretjem odstavku 5. člena – ampak ne zakona o upravljanju kapitalskih naložb, ampak zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa, Uradni list in tako naprej – se beseda "vlada" v vseh sklonih nadomesti z besedo "ustanovitelj" v vseh sklonih. Drugi stavek tretjega odstavka se črta. To pomeni, da z zakonom o upravljanju kapitalskih naložb, ko se ga bo sprejelo danes, spreminjamo zakon o zagotavljanju navigacijskih služb, njegovo vsebino. Gre za veliko nesistemskost in, kot pravi Zakonodajno-pravna služba, poseg v pravno varnost. Jaz bi k temu dodal, da gre za pravno ali, če hočete, zakonsko močvirje, če bomo nadaljevali s takšno prakso. Ne moremo in ne smemo! In do sedaj ni bila taka praksa, vsaj jaz ne vem za njo, da bi v enem zakonu spreminjali vsebino drugega zakona. Je že res, da se kakšen del v enem zakonu, kako bi rekel, anulira kakšen del drugega zakona. Ampak da v enem zakonu spreminjamo drug zakon, tega pa ne vem, če se je dogajalo. In je to nevarna praksa in to ni dobro. In ni nobenega razloga, da bi to počeli. Če je treba v zakonu o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa to spremeniti – dajmo, spremenimo to v tem zakonu! Pošljite ga v državnozborsko proceduro in se bosta ti dve besedi preprosto zamenjali. Namreč, tisti, ki bo želel prebirati zakon o zagotavljanju navigacijskih služb, zagotovo ne bo prebiral tega zakona o upravljanju kapitalskih naložb. Ne smemo tega početi. To ni dobra praksa. Predlagam, da ta drugi odstavek zbrišemo in v naslednjih korakih pridete v proceduro z zakonom o navigacijskih službah in se ta zadeva tam popravi in uredi. Ni nobenega razloga, da bi to spreminjali v tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa. Sprememba 5. člena Zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa, za katero se predlaga, da se črta, je vsebinsko in formalno povezana s prvim odstavkom 13. člena novele Zakona o upravljanju kapitalskih naložb. Ta prvi odstavek 13. člena črta drugi stavek prvega odstavka 4. člena Zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa in vzpostavlja enotno oziroma tudi za podjetje, ki zagotavlja navigacijske službe zračnega prometa, določa, da agencija izvršuje pravice ustanovitelja te družbe. Ni namreč razloga, da bi za to družbo, ki zagotavlja kontrolo navigacije zračnega prometa, določali njeno upravljanje na drugačen način. Če ohranimo prvi odstavek 13. člena, črtamo pa drugi odstavek 13. člena predlagane novele, pridemo do notranje neskladnosti Zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa. Tega ne želimo doseči oziroma želimo jasnost, zaradi tega predlagamo in prvi in drugi odstavek 13. člena. Zagotovo se je mogoče strinjati, da gre za rešitev, ki ni ravno običajna z nomotehničnimi smernicami, ni pa uporabljena ne prvič ne edinkrat. Kar velikokrat se je zgodilo, da z enim zakonom posegamo v druge predpise. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žerjav, izvolite.
Za jasnost v vsakem primeru ne gre. S tem se pač moramo strinjati. Popolnoma enako smo danes že imeli v obravnavi zakona o davku na dodano vrednost in zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih. Tudi ta dva zakona sta povezana. Tu so spremembe posameznih členov povezane tako ali drugače. Je res? Je res, ker so navezane ene na drugo! Ravno tako bi lahko tudi v tem primeru spremenili zakon o navigacijskih službah. Res nobenega problema, pa ne bi rabili tega prepletanja in povezovanja z enega zakona na drugi zakon. To ni normalno in to ni dobro. Ni dobro! In ne vem, kako sploh lahko Zakonodajno-pravna služba dovoli, da do tega prihaja oziroma kako se vam to lahko dogaja, gospod podpredsednik. To ne more biti. Ne moremo v enem zakonu spreminjati vsebine drugega zakona. Je nemogoče! Res. Te prakse, povejte mi še eno prakso, kdaj smo to naredili. Saj vem, gospa Breda Pečan, da vas to moti, da opozarjamo na napake, ampak to ni normalno! Res. Ne gre za vsebino. Nihče se ne vtika v vsebino. Opozarjamo samo na to, da takšen način ni dober. Saj vem, da ne boste sprejeli, ker pač greste kot buldožer, ampak samo povečujemo. Že tako imamo preveč zakonov, preveč predpisov, preveč aktov itn., ki so nejasni, ki so bog pomagaj, zdaj bomo še s takimi akcijami, da bomo iz enega zakona spreminjali en člen pa neke besede v drugem zakonu, zadeve še bolj komplicirali kot so. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz, gospod Žerjav, vsebinsko z vami soglašam, ne morem pa soglašati, da se to, da tako grdo ravnamo, ni še nikoli v Državnem zboru zgodilo. Ne vem na pamet, ampak oba se spomniva, da na žalost se je že kdaj. Drugače pa z vami soglašam: spreminjanje drugega zakona v enem zakonu, ki ureja to drugo vsebino – najmanj kar je, nomotehnično ni lepo in zavaja ljudi, ker potem res nihče ne more vedeti, kaj je in kje je urejeno to vprašanje, ampak žal formalno vam moram reči, da so že bili primeri in da vaša ugotovitev, da jih nikoli ni bilo, po mojem vedenju ne drži. Za besedo je prosila gospa Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram vas razočarati, gospod Žerjav. Imam zelo zelo podobno mnenje, kot ste ga vi prikazali v tem amandmaju, s tem da ga je treba povezati tudi z razlago, ki jo je dala gospa državna sekretarka. Namreč, ta vaš amandma bi moral črtati cel člen, če hočete biti dosledni. To je eno. Drugo kar je, bi vam pa prebrala, tako za primer, ker pač je to bolj moje področje, neuradno prečiščeno besedilo zakona o varstvu okolja, ki je bilo narejeno na osnovi zadnjih sprememb zakona o varstvu okolja in se sklicuje – torej, to neuradno prečiščeno besedilo razen prejšnjih sprememb zakona o varstvu okolja vključuje še spremembe zakona o meteorološki dejavnosti, zakona o prostorskem načrtovanju iz leta 2007, zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o financiranju občin, zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prostorskem načrtovanju iz leta 2009 in štiri ali pet sprememb zakona o varstvu okolja. Podobno, če pogledate uradna in neuradna prečiščena besedila zakonodaje, boste videli, da je ta navada – jaz mislim, da je to napak, ampak mogoče se bo spomnil podpredsednik, da sem o tem z njim govorila že v prejšnjem mandatu, ker moram reči, da sem se pač učila nomotehnike in zakonodajnega postopka v času od leta 1992 do 1996. Takrat tega nismo počeli. Jaz se tega dobro spomnim. Takrat tega nismo počeli. Zakonodajno-pravna služba je pri poskusih takih posegov iz enega zakona v drug zakon rekla: stop, to ni v redu. Kaj se je potem, po letu 1996 dogajalo, ne vem. Vem pa, da se v teh dveh mandatih, kar sem jaz znova poslanka, pa to zelo pogosto dogaja. Z enim zakonom spreminjamo člene. Tukaj bi samo kot odpustek rekla, da tu ne gre za vsebinsko spremembo. Ker namreč vsebinska sprememba bi bila, za moje pojme vsaj, če bi posegali v definicijo dejavnosti teh – kako se že imenujejo, se opravičujem – navigacijskih služb; če bi posegali v to, kaj pravzaprav ta družba, ki ureja navigacijske službe zračnega prometa, počne, ne pa, kdo je pravzaprav tisti, ki izvaja naloge ustanovitelja. Lahko rečem, da bi z veseljem podprla ta vaš amandma, s tem da bi moral biti razširjen. Moral bi biti amandma, ki črta cel 13. člen. Tukaj moram reči, da če hočemo biti dosledni, potem moramo biti dosledni do konca. Kaj pa to zdaj pomeni pri samem delovanju agencije? Mislim, da neke velike tragedije ne bi bilo, ampak potem se moramo lotit te zadeve dosledno pri popolnoma vsaki spremembi vsakega zakona ali pri sprejemanju katere koli novele zakona, zaradi tega ker potem bomo morali, ko bomo sprejemali neko novelo ali spremembo zakona, istočasno spreminjati tudi tiste zakone [[...]]Samo to pomeni, da bomo delali še malo več, kot delamo že zdaj. Malo ali pa dosti več. Torej moram reči, da nisem pametna, kaj narediti. Zaradi tega bi rekla, da se bom verjetno prilagodila večini in bom verjetno glasovala proti temu amandmaju. Ampak še nekaj bi rada še povedala zaradi prejšnjih razprav. Se opravičujem podpredsednik, bom uporabila prakso drugih. Namreč, povedala bi rada samo še o tem, da ta agencija ni torišče kadrovskih bojev za prevlado v gospodarskem prostoru v Sloveniji in da tudi ni res, ni res, da bomo postavljali vodstvene kadre, da bo agencija postavljala vodstvene kadre po načelu: samo da je naš, ni važno, kaj zna. Tako kot je bilo povedano tudi tu izza govornice. Zaradi tega, ker če bi šli po tem principu, potem bi se morali spomniti, kaj se je zgodilo z Luko Koper, Intereuropo, Istrabenzom, Laškim in tako naprej.
Ne bom rekel tistega zelo znanega slovenskega pregovora. Vemo pa: dobrota je sirota. Ampak nič hudega. Mogoče smo kakšno vprašanje razčistili, samo lepo prosim, ne več izkoriščati in začeti o vsem drugem govoriti. Za besedo se je javil gospod Rado Likar. Izvolite.
Hvala za besedo. Čisto na kratko. Ne glede na formalno možnost, da je to mogoče, da se v enem zakonu spreminja tudi drugi, vendar mislim, da je to napačno, ker pač zamegljuje oziroma ustvarja nepreglednost. Bi pa ob tem še opozoril na opozorilo Zakonodajno-pravne službe, če smo že formalisti, da v tretjem odstavku 5. člena zakona o navigacijskih službah pač ni besede "vlada" in zato te nadomestitve pač ni mogoče izvesti. Zdaj, če smo že tako formalni, bi mogoče vprašal še za to obrazložitev. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 13. členu in amandmaju? Gospod Žerjav, izvolite.
Morda samo še stavek. Kot so me podučili, ni tako hudo narobe, če se črta nek odstavek ali stavek v drugem zakonu, da to ni tako napačno z nomotehničnega zornega kota. Hudo narobe pa je, če se spreminja besedilo, vsebina. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vidim več želje po razpravi, zato zaključujem razpravo o 13. členu in amandmaju. Drugih amandmajev ni bilo. O vloženih amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavnici Vlade gospe Mateji Vraničar, državni sekretarki v Ministrstvu za finance. Izvolite.
Gospod predsedujoči, gospe in gospodje poslanci! Prejšnji noveli zakona o javnem naročanju in zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev sta v letu 2010 uredili neposredno plačevanje podizvajalcem kot obveznost naročnika. Zaradi obida teh določb zakona, s katerimi je zakonodajalec želel zmanjšati plačilno nedisciplino in odpravo drugih pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju zakona, kakor tudi zaradi želje preprečiti zlorabo določb zakona z namenom neupravičenega podaljševanja postopkov javnega naročanja, je Vlada predložila nov predlog sprememb zakona o javnem naročanju, ki je danes pred vami. Po veljavnem zakonu so neposredna plačila obvezna le za prvi krog podizvajalcev, v praksi so ponudniki kot podizvajalce prijavljali svoja hčerinska podjetja oziroma podjetja, s katerimi so kapitalsko povezani. Podizvajalci, ki so dejansko izvajali javno naročilo, pa so bili posledično izključeni iz neposrednih plačil. Z namenom odprave te anomalije se s 26. členom novele zakona določa izjema pri neposrednih plačilih, in sicer tako, da se gospodarski subjekti, ki se glede na določbe zakona o gospodarskih družbah štejejo za osebe, povezane z glavnim izvajalcem, izključijo iz obveznih neposrednih plačil, namesto njim pa se neposredna plačila izvajajo njihovim izvajalcem, ki so dejanski podizvajalci. Z namenom zagotovitve učinkovitega pravnega varstva se natančneje ureja vpogled na izbranega ponudnika ponudbe, predložene v postopku oddaje javnega naročila, in sicer tako, da se mu omogoči vpogled v ponudbe najmanj tri dni pred iztekom roka za uveljavljanje pravnega varstva. Zaradi sprememb zakonodaje o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja se spreminja in natančneje ureja tudi obveznost upoštevanja obdobja mirovanja. Naročniku ne bo več treba upoštevati obdobja mirovanja v primeru oddaje posameznih naročil na podlagi okvirnega sporazuma ali v dinamičnem nabavnem sistemu, kar pomeni, da bodo ta naročila oddajana hitreje in bolj učinkovito. Z namenom racionalizacije postopka javnega naročanja se z zakonom ponovno uvaja možnost spremembe naročnikove odločitve o oddaji naročila. Naročnik namreč lahko po sprejemu odločitve o oddaji naročila ugotovi, da je pri preverjanju najugodnejše ponudbe spregledal določeno dejstvo ali ga napačno razumel ter posledično sprejel napačno odločitev. Zoper novo odločitev pa seveda imajo ponudniki pravico do pravnega varstva. Opredeljujejo se dodatni razlogi, zaradi katerih lahko naročnik kljub pravnomočni odločitvi o oddaji naročila odstopi od sklenitve pogodbe. Ti razlogi so v primeru, če ugotovi, da obstaja možnost, da je vsebina pogodbe posledica kaznivega dejanja ali če so po sprejemu odločitve o oddaji naročila nastale izredne okoliščine, ki jih naročnik ni mogel predvideti oziroma nanje vplivati in je sklenitev pogodbe z izbranim ponudnikom nesmiselna, ker le-ta ne bi mogel izpolniti svojih pogodbenih obveznosti. Po novem bodo morali naročniki kot obvezen izločitveni pogoj določiti neplačevanje davkov in prispevkov za socialno varnost. Doslej je bil to le opcijski pogoj, torej možnost ne pa obveznost. Zakon daje tudi možnost naročnikom, da izbranega ponudnika pozovejo k razkritju svojih lastniških povezav. Upoštevaje predstavljene novosti, ki jih prinaša predlagani zakon, Vlada ocenjuje, da bo mogoče s predlaganimi rešitvami zakona doseči cilje in namene, ki sem jih navedla na začetku moje predstavitve. Državnemu zboru predlagam, da predlog zakona v dopolnjenem besedilu, kot ga je oblikoval Odbor za finance in monetarno politiko, potrdi tako v drugi kot v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odbor je predlog zakona obravnaval na 36. nujni seji 28. februarja, posredovano mu je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k 2., 7., 8., 18., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 33. in 37. členu predloga zakona. Amandmaje so vložile koalicijske poslanske skupine: Poslanska skupina Zares, poslanec Vili Trofenik, tudi sam, poslanec Radovan Žerjav. Odboru so bili posredovani tudi predlogi za amandmaje, ki jih je pripravilo Ministrstvo za finance. Odboru so bili kot dodatno gradivo posredovani tudi stališča in predlogi Gospodarske zbornice in Obrtno-podjetniške zbornice. V okviru dodatne obrazložitve mnenja Zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica poudarila, da je večina pripomb službe v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in predlogih za amandmaje odbora ni upoštevanih. V tem okviru je izpostavila osrednjo pripombo k 2. členu, ki spreminja oziroma nadgrajuje definicijo podizvajalca. V razpravi je bilo najprej zastavljeno vprašanje, zakaj Vlada ni v zakonodajni postopek priložila tudi novele zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, kot je na primer storila v primeru obravnave zadnje novele veljavnega zakona. V okviru razprave o 9. členu, s katerim naj bi se ukinil strokovni izpit iz javnega naročanja, ki je bil uveden z zadnjo novelo zakona, ter vloženem amandmaju poslanca Vilija Trofenika, ki predlaga ohranitev tega izpita oziroma certifikat za vodenje in odločanje v postopku javnega naročanja, je bila izražena podpora odbora takšnemu predlogu. Pri tem pa je bilo opozorjeno na potrebno dodatno proučitev rešitev, kot jih predvideva drugi odstavek amandmaja, ki ureja pogoje za obnovo certifikata do seje Državnega zbora. V okviru razprave o 18. členu in vloženemu amandmaju poslanca Radovana Žerjava, na podlagi katerega naj bi naročnik iz postopka javnega naročanja izločil kandidata ali ponudnika, ki je v postopku prisilne poravnave, stečaja, likvidacije, ali tiste ponudnike, katerih lastnik in direktorji so v preteklosti v stečaj ali prisilno poravnavo potisnili že prenekatero podjetje, je predstavnica predlagatelja zakona opozorila na zelo ostre omejitve, ki jih predvideva obravnavani amandma. Odbor je izrazil podporo intenci vloženega amandmaja in ga tudi sprejel. Zaradi stališča Vlade pa je bilo ta člen treba do te seje Državnega zbora že dograditi, in to se je tudi zgodilo. Odbor je na podlagi 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel amandmaje k 2., 26., 29. in 32., 33. in 34. členu. V okviru opredelitve do vloženih amandmajev je odbor sprejel vse vložene amandmaje, amandma Poslanske skupine Zares k 9. členu pa je bil na seji odbora umaknjen. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Napaka, ki je nastala pri pripravi tega besedila v 1. točki 33. člena, se je odpravlja s popravkom poročila odbora. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine DeSUS bo stališče predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav! Pred nami je danes obravnava še zadnjega predloga novele zakona iz paketa interventnih zakonov za zmanjšanje plačilne nediscipline. S tem predlogom želi Vlada preprečiti nekatere prakse, ki jih je zaznala v obdobju od sprejetja lanske novele veljavnega zakona in so usmerjene v zlorabo zakonskih določb. S predloženim zakonom se spreminja definicija podizvajalca, saj so na podlagi veljavnega zakona neposredna plačila obvezna le za prvi krog podizvajalcev, zaradi česar so ponudniki kot podizvajalce prijavljali svoja hčerinska podjetja oziroma podjetja, s katerimi so kapitalsko povezani, podizvajalci, ki so dejansko izvajali javno naročilo, pa so bili posledično izključeni iz neposrednih plačil. Po novi ureditvi bodo povezana podjetja štela za enoto skupaj z glavnim izvajalcem, status podizvajalca pa bodo imeli šele naslednji subjekti. Med drugim se natančneje ureja vpogled neizbranega ponudnika v ponudbe, predložene v postopku oddaje javnega naročila, spreminja in natančneje ureja se tudi obveznost upoštevanja obdobja mirovanja. Z namenom racionalizacije postopka javnega naročanja se ponovno uvaja možnost spremembe naročnikove odločitve o oddaji naročila, opredeljujejo pa se tudi dodatni razlogi, zaradi katerih lahko naročnik kljub pravnomočni odločitvi o oddaji naročila odstopi od sklenitve pogodbe. V Poslanski skupini DeSUS upamo, da bo ta celoten paket ukrepov za preprečevanje plačilne discipline oziroma nediscipline in tudi predlog novele zakona o javnem naročanju resnični uspel v svojem namenu, zato bomo ta predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba LDS bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa za besedo. Še zadnjič vsem skupaj prijazen pozdrav! Predlog novele zakona o javnem naročanju vključuje kar nekaj sprememb, zagotovo je najpomembnejša sprememba pri definiciji, kdo se kvalificira kot podizvajalec v izvajanju javnih naročil. Kot smo že splošno seznanjeni, so glavni izvajalci z namenom, da bi izigravali zakonodajo, ki ureja neposredna plačila podizvajalcev, ustanavljali številna hčerinska podjetja, ki so jih potem v pogodbi prijavljali kot podizvajalce. S tem zakonom se tako bolj jasno pa tudi nedvoumno določa, da se za podizvajalca ne štejejo podjetja, ki so povezana z izbranim ponudnikom. Z zakonom se tako ukinja obvod, kjer se bodo namesto hčerinskih podjetij za podizvajalca šteli njihovi dobavitelji oziroma izvajalci. Katera pa so ta povezana podjetja, definira po zakonu, ki pravi, da so podjetja povezana, če ima ena družba v drugi večinski delež in ali če je ena družba odvisna od druge, to se pravi, odvisna ali obvladujoča družba, ali če so družbe koncernske družbe, ali še zadnja možnost, če sta dve družbi vzajemno kapitalsko udeleženi ali če sta družbi povezani s podjetniško pogodbo. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije to rešitev podpiramo in jo tudi pozdravljamo, čeprav tudi mi kot že večkrat poprej ugotavljamo, da je s samo zakonodajo tovrstna početja težko preprečiti, saj se nam vedno znova dogajajo različna izigravanja zakonodaje. Glavni problem v tej državi se po našem mnenju nahaja v poslovni kulturi ter primernem nadzoru in predvsem učinkovitem sankcioniranju. Vsekakor pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenija pričakujemo, da smo s tem dejanjem zaprli vsaj eno – očitno zelo popularno – pot izigravanja zakonodaje in s tem tudi posledičnega oškodovanja resničnih podizvajalcev, ki so kot zadnji v verigi tudi tisti, ki so najbolj ranljivi in v tej krizi, ki je prizadela slovensko gradbeništvo, zagotovo vlečejo kratko. Poleg te najpomembnejše spremembe se v zakon vnašajo tudi različne izboljšave, kot na primer določba, da je celotna dokumentacija o oddanem javnem naročilu, potem ko je bila oddana, postala javna, če seveda ne vsebuje poslovnih skrivnosti ali tajnih podatkov iz tega člena. Ostalim ponudnikom se na ta način omogoča vpogled v ponudbe konkurentov, pri čemer se ponudnikom omogoči tudi pridobitev prepisa vpogledanega dokumenta. Nadalje, po temeljiti proučitvi v poslanskem klubu tudi pozdravljamo določbo 17. člena novele zakona, kjer se določa, da vlada lahko za posamezne predmete javnega naročanja predpiše, da morajo naročniki v postopkih javnega naročanja upoštevati tudi socialne, etične ali okoljske vidike ter način vključevanja teh vidikov v sam predmet javnega naročila; med drugim tudi tehnične specifikacije, pogoje za ugotavljanje sposobnosti ponudnika, merila za izbor najugodnejše ponudbe in določila pogodbe o izvedbi javnega naročila. Prav tako pa se nam zdi v redu tudi rešitev določbe o možnosti odstopa od sklenitve pogodbe, kjer se določa, da se to lahko stori v primeru, ko se ugotovi, da obstaja možnost, da je sama vsebina pogodbe posledica kaznivega dejanja, ali pa če so po sprejemu odločitve o oddaji javnega naročila nastale izredne okoliščine, ki jih sam naročnik ni mogel predvideti, pa še manj, da bi nanje lahko vplival. Zato je seveda sklenitev pogodbe z izbranim ponudnikom nesmiselna, ker seveda ta v praksi ne bo mogel izpolniti pogodbenih obveznosti. Da zaključim. Ker ocenjujemo, da so rešitve ustrezne in bodo v praksi zagotovo pripomogle k izboljšanju postopkov javnega naročanja, bomo v Poslanskem klubu LDS predlog spremembe zakona soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil gospod Vili Rezman. Izvolite.
Nam se zdi, da če je bil predlog dopolnitev in sprememb zakona o upravljanju kapitalskih naložb predlog zakona o odpravljanju napak, da se utegne zgoditi kaj podobnega tudi temu zakonu, zakonu o javnih naročilih, 2C, čeprav ima za cilj povsem legitimne cilje: odpravo slabosti prejšnjega zakona oziroma veljavnega zakona, izboljšanje plačilne discipline, preprečevanje nadaljnjega propadanja družb in zlobiranih mest in tudi nekatere druge upravičene cilje, pa se vendar zdi, da je cela vrsta hib tudi povezana s tem predlogom zakona. Nekaj jih bom skušal našteti, čeprav mi vseh čisto zagotovo ne bo uspelo. Prva napaka, za katero mi mislimo, da je napaka in se ponavlja kar naprej, je napaka, da je tudi to pot bila premalo pritegnjena strokovna in druga zainteresirana javnost, saj po naših podatkih, po podatkih torej, ki jih ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, ni nujno, da so to vsi mogoči podatki, ni bil razen dveh organov potegnjen v sodelovanje pri pripravi tega zakona nihče. Tista dva, ki sta sodelovala, sta bila Ministrstvo za promet in Agencija za javna naročila, je pa cela vrsta drugih zainteresiranih, verjetno, ki bi tudi imeli kaj pripomniti in bi znali kaj pripomniti, pa niso imeli te možnosti. Druga napaka po naši sodbi, in tudi ta se pogosto ponavlja, je v glavnem neupoštevanje pripomb Zakonodajno-pravne službe, kar je navedeno tudi v poročilu in kar se običajno negativno obrestuje. Sodimo, da bi to strokovno vedenje, ki ga ta služba ima, moralo biti bolj upoštevano pri sprejemanju zakonov. Tretja takšna večja napaka je neupoštevanje nekaterih pripomb Gospodarske zbornice Slovenije, pri čemer samo omenjam njihove proteste v zvezi z nerazrešeno problematiko neupravičenega zavračanja situacij v zvezi z definicijo podizvajalcev, ker ni samo njihova pripomba, ampak tudi pripomba Zakonodajno-pravne službe pa še koga. V zvezi s problemom zamenjave podizvajalcev in možnosti potem neposrednih plačil in problema odgovornosti naročnikov, kadar odstopi od naročil, zato ker tudi to ni brez materialnih in drugih posledic za tiste, ki so ponudniki. Danes je bil že omenjen problem, ali bo spreminjan tudi zakon o javnih naročilih na vodnem, energetskem in poštnem sektorju, ker gre tudi za javna naročila, in ali je, tudi o tem se je danes razpravljalo, dopustno že s tem zakonom te iste posledice predvideti pri citiranem zakonu ali bo potrebna tudi tam novela. Dodaten problem je problem uporabe še neuveljavljene terminologije, ki se sicer predvideva v zakonu o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, ampak ta zakon še ni sprejet, uporablja pa se že ta terminologija in vprašanje, kaj bi nastopilo, če bi se zgodil primer, da tisti zakon ne bi bil sprejet v takšni dikciji, kakršna je predvidena. Nadaljnji problem je problem usposabljanja tistih, ki odločajo v postopkih naročanja. Problem, ki se postavlja, je problem javnega pooblastila in na ta način pravzaprav usmerjanja sredstev za usposabljanje na določene subjekte, ki bodo to dobili, namesto da bi to usposabljanje vršili strokovnjaki, ki jih imajo ministrstva v svojih vrstah, ki pripravljajo tovrstno zakonodajo in ki bi najbrž znali posredovati potrebna znanja. Problem, ki ostaja, je problem najcenejše in najugodnejše ponudbe in odločanja v zvezi s tem, ker iz zgodovine in iz prakse vemo, da to dejansko je problem in da se kar naprej na ta problem opozarja, pa se ponavlja. Novi problem, ki se odpira oziroma dodatni problem, ki se odpira, je problem diskrecijske pravice odločanja, katera je tista zahteva za dodatno obrazložitev, ki se bo štela za pridobivanje dodatnega časa in bo torej neupravičena, in dodatno problem prekrška, kajti zlonamerno vlaganje bo moral nekdo opredeliti kot zlonamerno, sedaj pa, takšno vlaganje ni opredeljeno.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Bogdan Čepič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem delavkam Ministrstva za finance, kolegice in kolegi! Glede na obseg posledic plačilne nediscipline in stanje v slovenskem gospodarstvu je na tem področju potrebno hitro ukrepanje za preprečitev težko popravljivih posledic za delovanje države in seveda posledično tudi za javne finance. Zaradi tega je nujno sprejetje sprememb zakona o javnem naročanju. Najpomembnejša sprememba zakona o javnem naročanju se nanaša na določanje poplačil za podizvajalce, ki so v resnici podizvajalci in ne hčerinske firme ali neki hčerinski izvajalci. S tem pa bomo tudi prispevali k zmanjšanju plačilne nediscipline. Z uveljavitvijo zadnjih sprememb in dopolnitev zakona o javnem naročanju so bila z namenom ureditve plačilne nediscipline pri javnih naročilih, ki se izvajajo s podizvajalci, uvedena obvezna neposredna plačila podizvajalcev. Vendar pa je potreba zaradi pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju teh določb zaradi zlorab in zaobida določb zakona o javnem naročanju, s katerim želimo zmanjšati plačilno nedisciplino, da se ponovno določi definicija podizvajalca. Glede na to, da so na podlagi zakona neposredna plačila obvezna le za prvi krog podizvajalcev, so ponudniki kot podizvajalce prijavljali svoja hčerinska podjetja oziroma podjetja, s katerimi so kapitalsko povezani, podizvajalci, ki so dejansko izvajali javno naročilo, pa so bili posledično izključeno iz neposrednih plačil. Spomnim naj vas na primere večjih pa tudi srednje velikih gradbenih podjetij, ki so ustanavljala hčerinska podjetja in je bilo preprečeno, da bi dejanski podizvajalci bili poplačani. Upajmo, da bo ta sprememba zakona o javnem naročanju te zlorabe preprečevala, če ne povsem onemogočila. Z namenom zagotovitve učinkovitega pravnega varstva se natančneje ureja vpogled neizbranega ponudnika v ponudbe, predložene v postopku oddaje javnega naročila, in sicer tako, da se mu omogoči vpogled najmanj tri dni pred iztekom roka za uveljavljanje pravnega varstva. Zaradi sprememb zakonodaje o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja se spreminja in natančneje ureja tudi obveznost upoštevanja obdobja mirovanja. Naročniku ne bo več treba upoštevati obdobje mirovanja v primeru oddaje posameznega naročila na podlagi okvirnega sporazuma ali v dinamičnem nabavnem sistemu, kar pomeni, da bodo ta naročila oddajana hitreje in bolj učinkovito. Z namenom racionalizacije postopka javnega naročanja se z zakonom ponovno uvaja možnost spremembe naročnikove odločitve o oddaji naročnika. Naročnik namreč lahko po sprejemu odločitve oddaje naročila ugotovi, da je pri preverjanju najugodnejše ponudbe spregledal določeno dejstvo ali ga napačno razumel ter posledično sprejel napačno odločitev; zoper novo odločitev, s katero se nadomesti prejšnja, lahko ponudniki uveljavljajo pravno varstvo. Ocenjujem, da je pomembna sprememba zakona nastala tudi z amandmajem poslanca gospoda Žerjava. Z današnjim amandmajem nekoliko bolj določimo, kdo ne sme sodelovati pri javnem razpisu oziroma mora biti izločen. Preprost namen je, da se na javni razpis, ki se financira iz javnih financ, ne javljajo tisti, ki so zdaj ali v preteklosti pripeljali podjetje v stečaj oziroma insolventnost in s tem tudi dejansko povzročili družbeno škodo. Posebej bi poudaril tudi določbe, ki opredeljujejo osebe, ki vodijo javne razpise. Gre za odgovornost in usposobljenost, pri tem pa smo tudi sledili zahtevam obeh zbornic, ki želita, da se javni razpisi vodijo strokovno in korektno. Opredeljujejo se tudi dodatni razlogi, zaradi katerih lahko naročnik kljub pravnomočni odločitvi o oddaji naročila odstopi od sklenitve pogodbe, in sicer če ugotovi, da obstaja možnost, da je vsebina pogodbe posledica kaznivega dejanja ali če so po sprejemu odločitve o oddaji naročnika nastale izredne okoliščine, ki jih naročnik ni mogel predvideti ali nanje vplivati in je sklenitev pogodbe z izbranim ponudnikom nesmiselna, kar le-ta ne bo mogel izpolniti pogodbenih obveznosti. Kot bistveno spremembo tega zakona je treba ponovno poudariti spremembo ureditve definicije podizvajalca. Na podlagi te spremembe bo onemogočeno izigravanje določb veljavnega zakona o javnem naročanju in zagotovljena večja finančna disciplina pri izvajanju javnih naročil. Seveda, nič ne bo šlo brez morale znotraj tega. Gre za to, da ta zakon še bolj vpliva na vest vseh, ki sodelujejo v teh postopkih. Zaradi navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla spremembe zakona o javnem naročanju.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rado Likar, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Novela zakona o javnem naročanju spada v paket interventnih zakonov za zmanjšanje plačilne nediscipline, ki jih je pripravila Vlada Republike Slovenije. Problem plačilne nediscipline ni od včeraj niti se ni pojavil v času gospodarske in finančne krize, le z večjo intenziteto je privrel na dan. Zato je naša prva pripomba ta, da se ti zakoni ne bi smeli sprejemati po nujnem postopku, ampak tako, kot je pokazala tudi razprava na matičnem obdobju za finance, po rednem postopku. Novela zakona sicer po navedbah predlagatelja odpravlja pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju zakona o javnem naročanju. Zaradi obida določb zakona o javnem naročanju, s katerimi zakonodajalec želi zmanjšati plačilno nedisciplino, se spreminja definicija podizvajalca. Natančneje ureja vpogled neizbranega ponudbe v ponudbe, predložene v postopku oddaje javnega naročila. Ponovno se uvaja možnost spremembe naročnikove odločitve o oddaji naročila. Naročnik lahko namreč po sprejemu odločitve o oddaji naročila ugotovi, da je pri preverjanju najugodnejše ponudbe spregledal določeno dejstvo ali ga napačno razumel ter posledično sprejel napačno odločitev. Zoper novo odločitev, s katero se nadomesti prejšnja, lahko ponudnik uveljavlja pravno varstvo. Opredeljujejo se tudi dodatni razlogi, zaradi katerih lahko naročnik kljub pravnomočni odločitvi o oddaji naročila odstopi od sklenitve pogodbe, in sicer če ugotovi, da obstaja možnost, da je vsebina pogodbe posledica kaznivega dejanja, ali če so po sprejemu odločitve o oddaji naročila nastale izredne okoliščine, ki jih naročnik ni mogel predvideti ali nanje vplivati in je sklenitev pogodbe z izbranim ponudnikom nesmiselna, ker le-ta ne bo mogel izpolniti pogodbenih obveznosti. Ob tem si zastavljamo vprašanja, zakaj Vlada kot predlagateljica v tem primeru ni predložila tudi spremembo zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev. Ob zadnji spremembi zakona o javnem naročanju in verjetno tudi pri drugih spremembah sta se namreč obravnavala oba, se pravi v paketu. Po našem mnenju bi bilo predlagane rešitve treba uveljaviti na celotnem področju javnih naročil, saj sta tako z vsebinskega kot nomotehničnega vidika podobna. Treba je tudi poudariti, da gre za največja javna naročila ravno v primeru tega zakona, ki ga danes ne obravnavamo in kjer so problemi podobni. S strani predstavnice Vlade je bilo na matičnem delovnem telesu sicer pojasnjeno, da tega predloga zakona niso uvrstili na dnevni red zaradi časovne stiske, kar pa ne more biti argument za tako pomemben zakon. Bolj verjetno je, da gre za pritisk ali pa vpliv nekaterih znotraj vladajoče koalicije, ki si želi prisvojiti področje energetike in poštnih storitev in si tako ne želi, da bi se jih pri tem omejevalo. V Slovenski demokratski stranki smo že ob zadnji spremembi zakona poudarjali neustrezne rešitve, ki se sedaj kažejo kot pomanjkljivosti. Že takrat smo opozarjali na nevarnosti obida določb in na neučinkovito reševanje problemov, ki se tičejo podizvajalcev. Tudi rešitev, ki je predlagana s to novelo, po našem mnenju problema ne bo rešila v celoti. Nasprotno, hipernormiranost jih bo še dodatno ustvarila. Podobno mnenje ima tako stroka kot tudi Obrtno-podjetniška zbornica in Gospodarska zbornica. Njihove pripombe gredo prav v tej smeri. Zakon po našem mnenju ne bo prinesel tistega, kar je njegov glavni namen, in sicer preprečiti zlorabe, ki smo jim priča v zadnjem obdobju. Vzrok pa je tudi v tem, da tisti, ki to povzročajo, ne utrpijo nobenih sankcij, ne materialnih ne moralnih. Zaradi vsega navedenega kljub nekaterim ustreznim rešitvam v Slovenski demokratski stranki novele zakona o javnem naročanju ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Naj povem že takoj na začetku: v Slovenski ljudski stranki bomo predlog zakona podprli. Podprli ga bomo iz treh bistvenih razlogov. Prvič, z uveljavitvijo zadnjih sprememb in dopolnitev zakona o javnem naročanju točno pred letom dni so bila z namenom ureditve plačilne discipline pri javnih naročilih, ki se je izvajal s podizvajalci, uvedena obvezna neposredna plačila podizvajalcem. Glede na to, da so na podlagi zakona neposredna plačila obvezna le za prvi krog podizvajalcev, so ponudniki kot podizvajalci prijavljali svoja hčerinska podjetja oziroma podjetja, s katerimi so kapitalsko povezani, podizvajalci, ki so dejansko izvajali javno naročilo, pa so bili posledično izključeni iz neposrednih plačil. Zaradi obida določb zakona o javnem naročanju, s katerimi je zakonodajalec želel zmanjšati plačilno nedisciplino, tako predlog zakona spreminja definicijo podizvajalca. Verjamemo in upamo, želimo si, da bo s takšno rešitvijo mogoče urediti te anomalije, o katerih danes pravzaprav razpravljamo že cel dan. Drugič. Za gospodarno izvajanje javnih naročil, izbor izvajalcev, plačila glavnim izvajalcem ter neposredna plačila podizvajalcem so potreben ne le normativne podlage, ampak tudi strokovna priprava, vodenje in nadzor. Evidentno je, da pri javnem naročanju akutno primanjkuje tako stroke kot nadzora za pravočasno, kakovostno in finančno omejeno vodenje javnih naročil. Zaradi strahu pred postopkovnimi napakami se pri izboru izvajalcev javnih naročil praviloma upošteva le kriterij najnižje cene. Zato absolutno podpiramo z amandmajem predlagano rešitev, ki v nasprotju z osnovnim predlogom zakona ohranja izpit iz javnega naročanja, ga kasneje opredeljuje, predvsem pa jasno opredeli obveznosti in roke, v katerih mora Vlada določiti vsebino in način izvedbe izobraževanja in strokovnega izpita s podzakonskim aktom. Pričakujemo negodovanje in slabo voljo nekaterih proračunskih uporabnikov, ki so zavezani k uporabi zakona o javnem naročanju, a vsi skupaj se moramo zavedati, za kaj v osnovi pravzaprav gre. Gre za naš denar, gre za davkoplačevalski denar, denar gospodarstva. Tretjič. Nedopustna, nemoralna, vse obsodbe vredna je praksa izigravanja pravil javnih naročil, ki se je do mojstrskih potankosti izoblikovala pri nas. Podjetje se spravi v stečaj, na kolena, upnike, podizvajalce, delavce se pusti brez vsega, lačne, bose, brez strehe nad glavo, brez kakršnegakoli upanja na poplačilo pošteno in trdo zasluženega in prigaranega plačila. Ustanovimo eno, dve, tri, nešteto hčerinskih podjetij, novih podjetij, povezanih tako ali drugače, in se smejimo v brk državi, upnikom, delavcem, državljanom in državljankam Republike Slovenije, služimo naprej in nikoli nikomur za nič ne odgovarjamo. Nasprotno, še naprej se hranimo v varnem naročju državnega denarja, državnih podjetij in razpisov. Zanimivo, da je krog ljudi vedno enak, isti in – nikomur nič. To prakso je treba korak za korakom odpraviti, prekiniti, izkoreniniti, brezkompromisno, brutalno, kakorkoli že hočete. Tega norčevanja iz vseh nas in teh svinjarij je zadosti. Če že organi pregona ne ukrepajo oziroma njihovi ukrepi niso učinkoviti, mora vsaj država na področjih, kjer ima v rokah škarje in platno, takšne anomalije iztrebiti. Tako je iz javnega naročila nujno treba izločiti kandidata, ponudnika in podizvajalca, katerega član poslovodstva ali nadzornega organa je bil kadarkoli v dveh letih pred iztekom roka za oddajo ponudb v postopku javnega naročanja družbenik ali član poslovodstva, ali nadzornega organa, ali zastopnik subjekta, nad katerim je bil začet stečajni postopek, ali postopek prisilne poravnave ali postopek prisilnega prenehanja. Prav tako je treba iz postopkov javnega naročanja izločiti podjetja, ki so v stečajnem postopku. Ne moremo preprosto z javnim denarjem, z davkoplačevalskim denarjem ravnati tako brezbrižno. Vsaka gospodarska družba v teh hudih zaostrenih pogojih še kako preverja bonitete podjetij, s katerimi poslovno sodeluje. In če so bonitete slabe, se preprosto s temi podjetji ne sodeluje. V našem primeru pa bi preprosto tudi preko javnih naročil, ne glede na to, ali je podjetje v stečaju, v prisilni poravnavi, kar naprej še sodelovali. Zdi se mi, da je to nedopustno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in amandmajih, ki so vloženi k tem členom. Amandmaje so vložile poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS, in sicer k šestim členom zakona: 8., 9., 18., 32., 37., 39. členu. Pregled oziroma te vložene amandmaje imate. Na podlagi njih bomo razpravljali in odločali. Prehajamo na razpravo in odločanje o 8. členu in amandmaju k temu členu, ki so ga vložile poslanske skupine koalicije. Želi kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo k 8. členu. Prehajamo na razpravo k 9. členu in vloženemu amandmaju poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? Gospod Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Najprej bom povedal, da bom podprl amandma, da lahko sploh govorim. Potem pa me zanima neko vprašanje, za katerega upam, da mi bodo predstavnice ministrstva odgovorile. Ta 9. člen namreč govori o tem, da mora biti oseba, ki odloča o naročanju, usposobljena, da mora imeti certifikat, da mora obnavljati svoje znanje itn., in da se bo to znanje pridobivalo pri osebah, ki bodo pridobila na javnem natečaju javna pooblastila. Vprašanje, ki sledi, je že večkrat slišano; tudi, kako to, da teh usposabljanj, teh izobraževanj ne nudijo organi državne uprave, ki morajo imeti ustrezno strokovno znanje, ki tu in tam tudi pripravljajo predloge zakonov, in da se torej to mora oddajati kot delo po pogodbi oziroma po javnem pooblastilu nekomu izven te uprave, kar je podvajanje stroškov, kajti ocenjujem, da bi lahko vrhunski strokovnjaki, ki jih v naši državni upravi tudi zaposlujemo, v okviru delovnega časa svojih nalog in obvez takšna usposabljanja opravljali brez slehernih težav.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mateja Vraničar, državna sekretarka v Ministrstvu za finance. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, v osmem odstavku 9. člena oziroma novi osmi odstavek 24. člena določa, da naloge v zvezi s strokovnim izpitom opravlja ministrstvo, pristojno za javno upravo. Prav tako bo to ministrstvo izvajalo izobraževanja. Naslednji stavek govori le o tem, da lahko na podlagi javnega pooblastila podeli možnost izvedbe izobraževanja in izvedbe strokovnega izpita neki zunanji instituciji. Gre torej za možnost, ne gre za obveznost. Moram pa reči, da naši sodelavci v okviru izobraževanj, ki jih organizira Upravna akademija ob vsakokratnih večjih spremembah zakona o javnih naročilih, zelo aktivno sodelujejo in prenašajo znanje, ki ga imamo na ministrstvu s tega področja, tudi na udeležence tovrstnih izobraževanj. Moram pa reči, da je oseb, ki se ukvarjajo z javnimi naročili, pri vseh osebah, ki so zavezani spoštovati zakon o javnem naročanju, zelo veliko. Kolegica mi pravijo, da je ocenjena številka tam okrog 10 tisoč takšnih oseb in vprašanje je, ali bi v okviru Upravne akademije lahko izvedli usposabljanje in tudi strokovne izpite za takšno množico oseb. Zaradi tega ocenjujem, da je primerno, da se dopusti možnost, da se te naloge podelijo tudi zunanjemu izvajalcu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rezman, izvolite.
Najprej, nisem trdil, da je to obvezno. Povedal sem, da je mogoče to z javnimi pooblastili. Vprašal sem pa samo zelo preprosto, tako kot sprašujejo mnogi, kako to, da ne bi mogli – vi ste skušali odgovoriti, da je teh ljudi, ki jih morajo usposabljati, preveč, čeprav jih v določenih ciklih usposabljajo,– kako to, da mi znotraj našega državnega upravnega aparata, ki šteje toliko in toliko deset tisoč ljudi, ne bi našli kadra, ki bi to v okviru svojih delovnih obvez to usposabljanje tudi vršil. V to dvomim, če pa je tako, kot vi pravite, da bomo zaradi tega velikega obsega morali imeti ali pa si dopuščamo možnost, da bodo zasebne firme to usposobljene vršile, potem bo tudi ogromna količina teh zasebnih firm in zasebnih predavateljev morala to opravljati. In verjetno bodo opravljali tudi številni zaposleni v državni upravi preko posamičnih d. o. o. in drugih firm, ki bodo dobile javna pooblastila. Takšne prepovedi, da tega ne bi smeli delati, kar bi sicer naj bili obvezni državni uradniki, tukaj nisem videl.
Hvala. Gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da bom amandma podprl in se z razmislekom kolega Rezmana prav v celoti strinjam. Posebno tisti, ki še delamo druge stvari v javnem sektorju na občinah, se enostavno zgrozimo, kakšne tržne niše smo določenim izobraževalnim firmam in organizacijam uspeli zagotoviti, ko pogledamo pod izobraževalne seminarje, tiste, ki jih organizirajo namreč v SOS-u in ZOS-u. Tam so kotizacije od 15 pa do kakšnih 30 evrov. Tam, kjer jih pa organizirajo ta podjetja, so pa številke od 200 evrov navzgor. In potem ko pogledaš seznam predavateljev – vidni, pomembni ljudje iz ministrstev, iz javnega sektorja, direktorji direktoratov in še kdo. Podobna zgodba kot tu se nam pojavlja tudi pri razpisih občin za kakšne državne razpise, recimo za določena ministrstva že podjetja hodijo po občinah, izobražujejo, pripravljajo teren in to za razpise, ki bodo šele maja in pa junija odprti. To se pravi, ta link zaslužkarjev, podjetništva z ministrstvom se je že kar do dobra vzpostavil in zato podpiram ta razmislek. Treba je biti tu pozoren in tudi tu porezati.
Hvala lepa. Ne vidim več interesa, zaključujem razpravo k 9. členu in amandmaju k temu členu. Prehajamo na razpravo o 18. členu in amandmaju k 18. členu, ki so ga prav tako vložile poslanske skupine koalicije. Želi kdo besedo? Gospod mag. Sajovic.
Res je, to je amandma odbora. Izvirni predlagatelji so bili pa naši kolegi iz Slovenske ljudske stranke in moram reči, da je zadeva in razmislek pravi, amandma podpiram. Lumparij in pa barabij v slovenskem gradbeništvu je povzročilo, in še nam bodo, veliko gorja in mogoče je to priložnost, da slovensko gradbeništvo postavimo na manjše, zagotovo pa bolj trdne temelje. Pred časom sem bral intervju z enim od Slovencev, ki dela v italijanskem gradbeništvu, in sicer za normalnega gradbenega delavca s srednjo izobrazbo in z vozniškim izpitom B kategorije je tam normalna plača tam nekje med tisoč 200 in tisoč 500 evri. Pri nas pa smo prakticirali sistem, da so enakovredna dela opravljali ljudje, ki so prišli v Slovenijo iz celega Balkana in pol Evrope in so delali za 300, 400 evrov v slabih nečloveških razmerah. Ves profit, ves dobiček pa so si po verigi od podizvajalca, podizvajalec v žep spravili lastniki. Enostavno to je nedopustno, nedostojno. Tudi v luči zaposlovalne politike se mi zdi, da če bomo državljane Slovenije plačevali pošteno, da potem z zaposlovanjem naših ljudi ne bomo imeli kakšnih težav. Predvsem je pa zanimivo to, kar je bistveno. Nek gradbeni izdelek na koncu je pa potem v Italiji ali pa pri nas v Primorju, kjer si ta podjetja konkurirajo, pa stal enako. Mislim, da kakor je ta kriza seveda tragedija in katastrofa za marsikoga, da je mogoče pa tudi ena priložnost, da se v Sloveniji spodbudi spoznanje, da je poklic gradbenika, če je le dostojno plačan, seveda vsega spoštovanja in pa upoštevanja vreden.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V Slovenski ljudski stranki bomo ta amandma podprli. Naj povem zakaj. Sam sem na Odboru za finance sicer predlagal amandma, ki je pravzaprav izvor tudi tega, ki je bil sicer nekoliko še malo bolj radikalen. Po razpravah in debatah, ki smo jih imeli v zadnjih dneh, se strinjam tudi s tem, nekoliko omiljenim amandmajem, pa vendarle amandmajem, s katerim bomo marsikaj rešili. To, kar se je dogajalo v naši državi v zadnjih letih, ko so nekateri na javnih naročilih obogateli;še več, polastninili podjetja in še kaj, sedaj se gleda post festum, prišli v težave, pustili razdejanje za seboj, podjetje spravili v stečaje, prisilne poravnave in delavce vrgli na cesto brez vsega, hkrati vzporedno ustanovili po nekaj vzporednih hčerinskih firm novih firm, preoblekli delavno obleko, modro slekli, oblekli zeleno, in računali na to, da bodo kar naprej še lepo veselo sodelovali pri javnih naročilih – to je nedopustno. In tega v tej državi preprosto ne smemo dovoliti. Ta člen gre v to smer in zaradi tega bomo ta člen podprli. Podprli ga bomo tudi zaradi tega, ker izloča podjetja, ki so v stečajnem postopku. Nemogoče in nenormalno je bilo, da je zakon dopuščal, da skozi javno naročilo, torej pri javnem naročilu sodelujejo tudi tista podjetja, ki so v stečaju, prisilni poravnavi in se seveda naročnik lahko po svoji lastni presoji odloča, ali bo takšno podjetje, ki je tako ali drugače finančno ogroženo, z njim sodelovalo ali ne. Tudi to je nedopustno. Smo v časih, ko imamo v proračunu milijardo pol ali dve milijardi primanjkljaja in se je zaradi tega treba z davkoplačevalskim denarjem obnašati zelo odgovorno. Prej sem za govornico dejal, gospodarske družbe danes dvakrat, trikrat, da ne bom rekel desetkrat preverjajo boniteto svojih poslovnih partnerjev, s katerimi sodelujejo. To morajo početi tudi tisti, ki se ukvarjajo z javnimi naročili. Gre za moralo, seveda, in čudno je, da moramo na nek način moralo zapisovati v zakone, ki jih sprejemamo. Logično bi bilo, vsak tisti, ki bi delal s svojim denarjem, da z nekom, za katerega veš, da je v problematični finančni situaciji, da z njim pač, žal, ne moreš sodelovati; se zahvaliti, se opravičiti, skratka je nemogoče. Pričakoval bi, da bo zaradi tega člena oziroma tega dopolnila, ki ga tukaj dajemo, vendarle z davkoplačevalskim denarjem v bodoče malo več odgovornih dejanj, namreč to bo prisila. Žal je, da mora biti prisila, ampak tako pač je. Kot sem dejal, mi bomo ta 18. člen podprli. Podprli bomo tudi celoten zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Res je, ta zakon oziroma ta člen je bil v prvotni obliki mnogo bolj radikalen. Posegal je tudi na področja podjetij, ki so v prisilni poravnavi. V sodelovanju z Ljudsko stranko, ki je bila predlagateljica prvotnega amandmaja na osnovni tekst, smo nekako uspeli, da je prisilna poravnava pravzaprav sanacija podjetja in da je nesmiselno, da bi takšno podjetje, ki ima možnost in predvideva, da bi se lahko saniralo, izključili iz tega, saj je lahko tudi ta posel del sanacije. In nekaj takšnih podjetij, nekaj takšnih stvari v Sloveniji smo že imeli, pa je to primer Mura in še verjetno kdo, kjer so lahko ta podjetja zelo kvalitetno, ki so v prisilni poravnavi, v neki vrsti sanacije uspešno pokazala, da lahko z znanjem, ki je v teh podjetjih, ne z lastniki, ampak z znanjem, ki je, z delavci uspešno konkurirajo tudi na področju. Res pa je, da je podjetništvo na tem področju tako inovativno, da mi z zakonodajno nikoli tem inovacijam ne moremo slediti. To se je pokazalo pri zadnji objavi zakona oziroma spremembah, kjer smo zapisali, kdo od podizvajalcev, pa se je našla pot, kako to zaobiti. Tudi to, sem prepričan, da se bo zaobšlo na nek način ali pa vsaj poskušalo, in tako kot je kolega Radovan Žerjav rekel, gre za moralo znotraj teh postopkov, gre za odgovornost ljudi, ki vodijo postopke in zato je pomembno, da so ti ljudje usposobljeni, da imajo certifikat in nosijo s tem tudi svoj del odgovornosti. Zato smo na odboru tudi podprli ta del razprave in razmišljanj, kako in na kakšen način ljudem, ki delajo z javnim denarjem, ki razporejajo javni denar, ki milijarde sredstev delijo na javnih razpisih, kako jim dati odgovornost, kako jih pripeljati v položaj, da bodo to strokovno napravili. In ne nazadnje to je bila zahteva Obrtne zbornice, celo tako daleč je šlo, da naj bi javni razpis, ko bi bil končan, pregledal strokovnjak s tega področja, ali je izbran ekonomsko najugodnejši ponudnik. Gre zaradi dampinških cen, gre zaradi potvarjanj podatkov in še nekaterih stvari. Upajmo, da bomo s tem izobraževanjem in certifikacijo teh ljudi del tega [[...]] Želja je tudi, da se službe za javno naročanje, predvsem na lokalnem področju združujejo, tako kot se združujejo nekatere službe, kot so redarji ali pa še kdo drug, da bi tudi na tem področju in da to ne bo vrtiček, v katerem bo nek funkcionar ali pa nekdo, ki ima možnost razporejanja dela javnih financ, tudi to usmerjal. Za te stvari gre in za to, da bodo javni razpisi korektni, pošteni in da denarni tok, cash flow, kot mu radi rečemo, iz javnih financ, ki praviloma je, stekel tudi v ta realen sektor. In na ta način zmanjšati to plačilno nedisciplino. Ni razumljivo, da nekdo, ki nima enega kvadratnega metra ceste ali pa enega tunela v zalogi in te stvari plačane z javnimi sredstvi, pusti vrsto podizvajalcev, da propadejo – pa ne bomo imenovali ali pa delali neke reklame tem ljudem. Ampak za to gre in gre za moralo znotraj teh poslovanj. In res je, to so bolj moralne stvari, ki jih moramo žal v zakon vpisati, zato da bi inovativnost gospodarstvenikov, ki bolj skrbijo za konsolidacijo lastništva in svojih financ kot pa za perspektivo razvoja teh podjetij. In določila, ki so tukaj notri – ne zato, da lahko, ampak da mora tisti, ki to razpisuje, takšnega izločiti, izjemno pomembno sporočilo; bolj kot to, da se bo to upoštevalo ali ne, je sporočilo tega državnega zbora, da želimo tem lumparijam napraviti konec. Mislim, da je zato vredno podpreti takšen amandma, ki dopušča enemu delu segmenta gospodarstva, ki pa je v prisilni poravnavi in ima perspektivo, da se tudi s pomočjo javnih financ sam popravi in dalje dela. Zagotovo pa tega ne bomo rešili samo s tem zakonom in bo področje zakona o insolventnosti, prisilni poravnavi in stečajih treba temeljito predelati in napraviti ta dva elementa v gospodarstvu, stečaj in prisilna poravnava, ki sta takšna, da bosta oba pomenila nov začetek. In ko bomo to napravili, bomo mnogo gospodarskih problemov v Sloveniji tudi razrešili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je ta amandma smiselno podpreti, saj bo po mojem mnenju preprečil marsikatero od nečednosti, ki so se v preteklosti dogajale. Še enkrat bi pa poudaril, da je temeljna pomanjkljivost tega zakona ta, da ni istočasno v parlamentarni proceduri tudi zakon, ki ureja javno naročanje na vodnem, energetskem, transportnem področju in na področju poštnih storitev, kajti, kot sem že v stališču omenil, se v veliki meri javna naročila dogajajo prav na tem področju in škoda, da se istočasno te rešitve, ki so predvidene v tem zakonu o javnem naročanju, ne bi istočasno uveljavile tudi v tem drugem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Vprašal bom, zato da si pojasnim, da ugotovim, ali morebiti ne razmišljam v čem narobe. V tem 18. členu – amandma bom sicer podprl, ampak v tem amandmaju piše, da se izloči kandidat ali ponudnik, ki na dan, ko se izteče rok oddaje ponudb, nima plačanih davčnih obveznosti in prispevkov, s čimer se jaz povsem strinjam. Vendar zdaj vprašam, če je ta dan, ko se izteče rok za oddajo ponudbe danes, in je nekdo včeraj plačal prispevke, ki jih prej ni plačeval, ne vem kako dolgo ne, ali si je zdaj s tem kupil, bi rekel, odpustke za vse prejšnje prekrške, in ali tisti, ki je prej 10 ali 20 let vse dajatve plačeval redno, pa jih včeraj ni mogel plačati zavoljo tega, ker se je njegov cash flow sicer izšel po vseh pogodbah in pogodbenih rokih že prejšnji teden, pa je nekdo zamočil pri tej pogodbi in ne more plačati, pa sam ni nič kriv.
Hvala lepa. Gospa Vraničarjeva, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi s postavljenim vprašanjem naj pojasnim naslednje. Pri vsaki določbi, ki pravi, da je treba izločiti iz postopka javnega naročanja osebo, ki nima poravnanih vseh davčnih obveznosti, je treba določiti nek presečni datum. In ta presečni datum je datum, ko se izteče rok za oddajo ponudb. V vaših dveh primerih, če neka oseba ni plačevala daljše časovno obdobje, pa je dan pred oddajo ponudb poravnala vse obveznosti, vključno z zamudnimi obrestmi, bo za takšno osebo davčni organ moral izdati potrdilo, da je na dan X imela izpolnjene vse svoje davčne obveznosti in ne dolguje ničesar. Oseba, ki ste jo omenili v drugem vašem primeru, ki je ves čas izpolnjevala svoje davčne obveznosti, pa zaide v neke okoliščine, na katere ni mogla vplivati, in zato enkrat zamudi s plačilom, pa to ravno v tem obdobju, ta oseba ima v davčni zakonodaji možnosti zaprositi za odlog oziroma obročno plačilo takšnega davka, in če dobi dovoljenje za obročno plačilo oziroma za odlog plačila davčne obveznosti, se za takšno osebo seveda šteje, da ima izpolnjene vse svoje davčne obveznosti, seveda, če postopa tudi naprej po tem v skladu z odobrenim odlogom oziroma obročnim plačevanjem. To pomeni, da oseba, ki bi enkrat zašla v težave pri plačevanju davkov in prispevkov, ne bo samo zaradi tega sankcionirana in ne bo mogla sodelovati v postopkih javnega naročanja – bo lahko, bo pa morala v skladu z zakonom o davčnem postopku poskrbeti za ustrezno ureditev svojih davčnih obveznosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa sekretarka! S tem amandmajem k 18. členu mislim, da na ta način že kažemo eno voljo, pa ne voljo, ampak resno zavezo k temu, da se na tem področju in na splošno na področju plačilne discipline in pridobivanja del nekaj spremeni. V tem zadnjem, ko piše, da se doda novi peti odstavek, ki se glasi: 'Kadar namerava ponudnik izvesti javno naročilo s podizvajalcem, mora pogoje iz četrtega odstavka tega člena izpolnjevati tudi podizvajalec, ki sodeluje pri izvedbi javnega naročila." Ta dodatek je zelo pomemben, ker vemo, kako se je dogajalo. Vsi ustanovijo eno firmo, drugo firmo in na konec koncev si lahko prav lepo krmaril in dejansko so pri takem poslu največ "gor plačali" manjši podjetniki, samostojni podjetniki. Mogoče vam tukaj v tej dvorani kakšne stvari niso in niti ne morejo biti toliko jasne, ampak bom zdaj povedal, kako lahko se usedeš v to poslansko klop, če si izvoljen za poslanca. Če si v podjetju, ki ne plačuje davkov, enostavno zaključiš svoj mandat in prideš v Državni zbor. Če si v deooju – ni problema, zaključiš svoj mandat in prideš v Državni zbor. Če si pa v espeju, pa bog ne daj, da si kaj dolžen! Pa so ti lahko drugi dolžni ne vem koliko, ti moraš vse poravnati, da se lahko usedeš na ta stol. Jaz sem eden izmed tistih. Ko so mi bile firme dolžne, nisem mogel poravnati vsega, čeprav sem imel vse v življenju poravnano do zdaj in tudi takrat. Moral sem vzeti kredit, plačati vse, kar državi gre, in potem sem se šele lahko na ta stol usedel. Če bi bil tak red za popolnoma vse v tej državi, mi danes ne bi bili v takih problemih, kot smo. Mi znamo red delati, ampak pri majhnih stvareh, pri velikih pa ne, in treba se je držati takšnega reda in za vse naj bo enak. Jaz sem v Državnem zboru že velikokrat govoril, da smo diskriminatorni do samostojnih podjetnikov. Danes se dogaja spet ena taka zadeva. Zelo lepo, gospa sekretarka, jaz vas podpiram v tem, da je treba biti elastičen, da je treba imeti presečen trenutek, da če en mesec ni plačal, pa ker se je zaradi takšnih in takih težav zakreditiral, zaradi katerih, vsi mi vemo, ni mogel plačati, ker njegov namen ni bil, da ne plača, ampak za samostojne podjetnike to ne velja. 20 evrov kasniš, ko plačaš socialne prispevke, prideš k zdravniku, saj še ne veš ne, da si kasnil, tudi to se zgodi, sestra pride ven pa s kartico maha: "Ej, gospod, vi pa nimate plačanih prispevkov, danes pa ne morete k dohtarju." Vse take stvari se v tej državi dogajajo in vse to doživljamo samostojni podjetniki. Podjetja tega ne doživljajo, v d. o. o. se tega ne doživlja, pri samostojnih podjetnikih se to doživlja. Jaz sem za to, da se naredi red za popolnoma vse popolnoma enak. In še za zaključek. Ko sem že to govoril o samostojnih podjetnikih. Tukaj v Ljubljani dela nek gospod doktor, ne vem, kako se piše, je v pokoju, ima ordinacijo, v kateri dela zastonj. Dobiva zdravila, ki jim ni potekel rok, in k njemu hodijo ljudje, ki nimajo socialnih zavarovanj – in kaj je rekel na TV? Največ prihaja propadlih samostojnih podjetnikov, ki so propadli zaradi takih lumpov v tej državi, ko so pripeljali te samostojne podjetnike na kant in še njihove družine. Družine so razpadle, oni so propadli osebno, ne kot posel, ker posel so znali delati. Prosim, smo na eni poti, ko lahko naredimo red za popolnoma vse. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman.
Jaz se strinjam s tem, da morajo biti določeni roki in da je lahko presečni datum, recimo, eden izmed takšnih rokov. Ampak presečni datum ima lahko tudi alternativo, recimo, presečno obdobje. Kaj bomo storili, recimo v primeru, ko nekdo res mesece ni namerno plačeval, obračal ta denar, ga vlagal nekam drugam, zadnji dan plačal zaostale dolgove, zato da bo dobil javno naročilo, ki mu bo potem omogočilo, da bo na primer naslednje leto dni ali celo več počel to eno in isto. Mislim, da je čisto korektno to, da se vsebinsko upošteva to, da je nekdo v stiski, recimo kakšen dan, dva ali teden, da pa nekdo to načrtno dela dlje časa in si s plačevanjem odpustkov kot v srednjem veku omogoči to, da bo svoje početje nadaljeval v prihodnosti.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Mene pa ena druga zadeva še tukaj bega. Namreč, dosti ljudi je takih, ki jim država dolguje denar, pa jim ga ne izplača, oni so pa tudi dolžni državi, vendar noben člen v tem zakonu oziroma v teh spremembah ne omogoča tega, da bi se to izravnalo s kakšno cesijsko pogodbo ali kaj podobnega. Ne vem, človek ima občutek, da se to namerno dela in da se potem enega človeka stisne, da se mu pobere vse in da morda tudi potem državi ni treba več plačati tistega dolga, ki ga je dolžna temu človeku. Sploh mislim, da bi bilo treba čisto nov zakon narediti – ne spremembe pa ne popravke, ker to je flikanje zaflikane obleke. To ni nikoli več nova obleka in nikoli ni tisto, kar je bilo. Morali bi se usesti in konec koncev mogoče zategniti tudi na kakšnih drugih področjih, zategniti tudi na področju, kdo sploh sme se ukvarjati s kakšnimi zadevami. Mi imamo v Sloveniji celo vrsto ljudi, ki so uničili eno podjetje pa so šli v drugo. Pa so tisto podjetne uničili pa so šli v tretje; in to se kar kotali. Vedno eni in isti ljudje! Stečajni upravitelji upravljajo s stečajnim premoženjem, dokler ne pokurijo vsega denarja – in nikomur nič! Nikomur nič. Pišemo neke zakone, ne vem, kaj se tukaj vse poskuša narediti, konec koncev ima človek občutek, da se samo išče paravan, za katerega se bodo skrile še kakšne že obstoječe nemarnosti pa še kakšne nemarnosti, ki se pripravljajo, kajti jaz ne slišim ene dobre novice zjutraj, ko vstanem, ali pa zvečer, ko gledam televizijo. Redkokdaj kaj lepega: le od športnikov ali pa od kakšnih kulturnikov. Od gospodarstva ali pa od politike ne slišim popolnoma nič dobrega, popolnoma nič takega, da bi si lahko človek rekel, da bo jutri pa malo boljše. In potem se sprejemajo taki zakoni, za katere bi sev bistvu, tudi če pogledamo malo naprej, človek vprašal, zakaj se meje kazni pri podjetjih nižajo. Če je nekdo goljufal, pa je ogoljufal neko podjetje, kaj jaz vem, ali pa je podjetje ogoljufalo nekoga za pet milijonov, mi ga ne bomo cepili za 350 jurjev. Ne, šli bomo na sto jurjev, naj še revčku ostane 250 jurjev v žepu. Ali pa za odgovorno osebo, ko je bilo prej od 2 tisoč do 12 tisoč evrov, se zdaj niža od 500 evrov do 2 tisoč evrov. Za nekega direktorja, ki ima 14, 15 ali pa 20 tisoč evrov plače, je to tako kakor nič. Ampak, tako kot je rekel kolega, s. p. bomo pa uničili, zato ker so najbolj godni za uničiti. Ampak jaz sem prepričan, da je to prvi korak. Ali se res vračamo v neko obdobje, kot je bilo leta 1949, ko so vse podržavili pa vse uničili tiste privatnike itn. Svet gre naprej, Slovenija gre nazaj. In tudi s takimi zakoni! Ta zakon ni dodelan. Ni dodelan in namesto da bi se usedli skupaj in skupaj nekaj naredili, Vlada skriva do zadnjega trenutka vse skupaj potem pa izbruhne z enim takim zakonom, ki ga moramo sprejeti in ki se ga seveda tudi sprejme tukaj, ker ima koalicija večino. Že v samem začetku smo rekli, da bi se morali s Pahorjem usesti in obljubil je, da se bomo usedli, da bo opozicija tudi sodelovala tako kot v prejšnjem mandatu. Jaz sem bil v prejšnjem mandatu v opoziciji, ampak Janša nas je skliceval in smo se usedli in smo debatirali o stvareh. Zdaj je Pahor obljubil, da bo to prakso nadaljeval, enkrat samkrat smo bili skupaj, potem pa nič več – in potem se gasi požar z bencinom. To ni urejanje zadeve, to je neko pavšalno urejanje zadeve, ki nima tiste trdne osnove. Ne vem, to, kar nekaj flikamo in flikamo, pa dajmo se, če ne drugega, vzemimo primer angleške zakonodaje, ko en zakon pride notri, je kompletno spremenjen, ne pa, da imamo zakon o spremembi zakona pa zakon o zakonu o spremembi zakona in to se vrsti in tisti, ki ne zna se birokratsko obnašati in brskati po birokraciji, bo na koncu vedno pogorel. Ampak imam občutek, da država to čaka in želi.
Hvala. Želi še kdo? Gospod Žerjav, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Danes je pravzaprav že cel dan tako bolj duhamorno vzdušje, pogovarjamo se pa o zelo zelo pomembnih zakonih. Zanimivo je bilo spremljati vzdušje včeraj, tukaj v tej dvorani, ko je bilo veliko več razprave, veliko več pompoznih izjav, danes, ko se pogovarjamo o tem, kako reševati plačilno nedisciplino, govorimo o javnem naročanju, ni neke prevelike volje in želje za to, da bi o tem razpravljali. S tem 18. členom, jaz ga vidim delno kot tudi zaostrovanje tega 18. člena, tudi na nek način kot to, da se bo lažje vzpostavila črna lista. Črna lista, o kateri se je veliko govorilo v preteklosti, pa tudi sedaj, predvsem o problemu, kako posamezno podjetje, s katerim tako ali drugače nisi zadovoljen, ne moreš sodelovati, skratka, je problematično, da ga spraviš na to črno listo. Ti odstavki, ki smo jih zapisali v 18. členu, bodo ta inštrument izboljšali vsakemu, bom rekel, naročniku; naročniku, ki bo vodil javno naročilo. In to se mi zdi pomembno. Najhuje je, ko naročnik v rokah nima vzvodov, nima inštrumentov, kako bi se branil; kako bi se branil od ponudnikov, ki so neprimerni, skratka, ki ne bi smeli sodelovati pri določenem javne naročilu. In ti členi, ti odstavki, ki smo jih zapisali, to naročniku dajejo. Zato se mi zdi to pomembno. Zdi se mi, da je vendarle, tako korak po koraku, korak za korakom moč marsikatero anomalijo, ki smo ji priča v zadnjem času, zadnjih dveh, treh letih, če hočete, vendarle odpraviti. Želel bi si, da bi na ta način nadaljevali, strinjam se absolutno tudi s tem, kar je dejal kolega Jelinčič – z več dialoga, z več komunikacije, z več sodelovanja, pa bi najbrž tako korak za korakom še katero anomalijo odpravili. Denimo, veliko je govora o odvzemu premoženja, pa po malo stopicamo na mestu in tako naprej. Verižno ustanavljanje podjetij – to je pravzaprav nek šport pri nas. Ustanoviš podjetij, kolikor hočeš, stare puščaš za seboj, niti te ne briga, kaj se dogaja z njimi in tako naprej. Vprašanje izvršbe – pomembno vprašanje, in tako naprej. Skratka, res želim, da se ta člen sprejme, ker bomo eno od anomalij zagotovo s tem rešili. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 18. členu in amandmaju k temu členu? Ja. Gospod Bogovič, imate besedo.
Tudi sam podpiram to, da takšen amandma sprejmemo. Mislim, da je nujno potreben, kajti sam prav konkretno poznam primer, kako se je konec lanskega leta največje slovensko gradbeno podjetje poslužilo tega, da na tretji roki, če temu tako rečem, hčerinsko podjetje kandidira na javnem naročilu, ki je bilo z vidika ocenjene vrednosti s projektantskega predračuna vredno skoraj 20 milijonov evrov, in da ponudbo za 11 milijonov evrov. In če vemo, kakšne so posledice tega, se zgodi to, kar sam večkrat tudi pravim, glede na to, da že tudi kar nekaj let kot župan občine vem, kako potekajo javna naročila, da se na javnih naročilih delajo novi socialni problemi. In ti socialni problemi so ravno v teh kategorijah, katere se poskuša skozi to novelo zakona spreminjati. Se pravi, na koncu pri podizvajalcih. Kajti, če nekdo ponudi ponudbeno vrednost, ki niti ne pokrije stroškov materiala, ti je zelo jasno, da ne more biti drugega konca kot to, da ali dela niso kvalitetno narejena ali pa nekdo ne dobi plačanih računov. Zato mislim, da je korak v smeri, ki ga nakazuje ta sprememba zakona, ki ga nakazuje tudi ta člen, ki ga je dal kolega Žerjav, potem je pa v sodelovanju koalicija tudi to še nekaj dopolnila, ampak mislim, da so bistvene stvari povzete, pravi. Mislim, da je to korak v pravo smer. In tudi sam zato podpiram ta amandma in predlagam, da ga danes potrdimo.
Hvala. Še kdo? Ne, potem prehajamo na 32. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Rezman, izvolite.
Še eno vprašanje imam, drugih pa ne morem postaviti, ker so členi neodprti. In sicer v zvezi s tem členom in v zvezi z njegovo 1. in 4. točko. V 1. točki se zapisuje prekršek za pravne osebe, ki so v skladu z zakonom, ki ureja gospodarske družbe, srednja in velika podjetja in tako naprej. In v zadnji 4. točki piše, da se sankcionira tudi odgovorne osebe pravnih oseb, samostojnih podjetnikov, posameznikov in državnih organov ali lokalnih samoupravnih skupnosti, vse drugo je pa izpuščeno. Moje vprašanje je, kako je z drugimi javnimi pravnim osebami; ali torej ne sodijo pod iste kriterije, v mislih pa imam javne zavode, javne agencije, ministrstva in vse druge, ki so lahko tudi naročniki. In če je kakšen pameten razlog za to, zakaj jih ne vštejemo, potem bi rad vedel za njega.
Hvala. Gospa Vraničar, izvolite.
Če smem pojasniti v zvezi s tem vprašanjem. Kar se tiče državnih organov in organov samoupravne lokalne skupnosti po zakonu o prekrških sam državni organ oziroma organ samoupravne lokalne skupnosti ne more biti odgovoren za prekršek; odgovorna za prekršek je lahko samo odgovorna oseba v tem organu. Zaradi tega v prvem odstavku 32. člena v bistvu te osebe niso zajete. Ostale družbe pa so zajete še v drugem oziroma v tretjem odstavku, kjer se sankcionirajo za iste prekrške, ampak z različnimi oziroma drugačnimi kaznimi oziroma z drugačnimi globami. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. No, zanimiv je del razlage spremembe členov od 32. do 34., in sicer tam, ko pravi, zakaj naročnik, to se pravi tisti, ki razpiše javno naročilo, ne more biti kaznovan za prekršek. Tam piše: črtajo se določbe, ki kot prekršek opredeljujejo z zakonom neskladno opredelitev meril za izbor pogojev za usklajevanje sposobnosti ali tehničnih specifikacij. Naročnik načeloma ne določi diskriminatornih meril in pogojev namenoma, temveč to stori nevede. Glede na to, da morajo imeti naročniki za izvedbo javnih naročil za to usposobljene osebe, potem ne vem, kako se lahko sklicujemo na nevednost. Zdaj, če so usposobljeni, potem ne morejo biti nevedni oziroma ne smejo biti nevedni, vendarle se pri takšnih javnih naročilih ne pobere kar nekoga s ceste. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da se predpostavlja, da vedo nekaj in da so ta diskriminatorna merila in ti pogoji namenoma tako napisani, da se lahko naročniki izognejo kakšni kazni. Zelo zvito napisano. Jaz ne vem, kdo vam je to svetoval, ampak na ta način vam dober pravnik zbriše vsako odgovornost, ker imate že v tem pojasnilu, da ne naredi namenoma, ampak nevede – ubogi revček, ker ne ve! Mislim, da že na splošno imamo v Sloveniji celo vrsto hecev na tem področju, recimo pri izbiri izvajalca že tako ali tako, ko se ne izbira po tem principu, da je treba najti najboljšo rešitev, ne najcenejše rešitev, ampak to je splošno pri nas, da je treba samo gledati, koliko denarja bomo prišparali, če je pa treba tisto potem dvakrat ali trikrat popravljati in s tem dvakrat ali trikrat preplačati tisto ceno, ki je bila višja – to pa nikogar več ne zanima, kajti tukaj spet nekdo potegne kakšen denar. Potem imamo pa tukaj še republiško revizijsko komisijo, ki tudi dela na zelo čuden način in se dogajajo čudni heci. Meni se je oglasilo kar precej raznih predstavnikov podjetij, ki so rekli, da so se pritožili na revizijsko komisijo, pa je revizijska komisija odločila tako smešno, da so oni prepričani, da gre za neko goljufijo, da gre morda za korupcijo. In glede na tisto dokumentacijo in tiste izjave in glede na to, kar so mi povedali, sem jaz tudi prepričan, da je nekaj takšnega. Skratka, razen, če v skladu s tem pojasnilom ne bomo zopet rekli, da tudi republiška revizijska komisija to stori nevede. Mislim, hecna država smo, da že notri v svojo novo zakonodajo damo oprostilne variante za tiste, ki bodo kaj naredili narobe.
Hvala. Gospa Vraničar.
Hvala lepa še enkrat za besedo. V zvezi s to zadnjo razpravo je treba vendarle poudariti, da je treba ločiti med postopkom zaradi prekrška, ki ga stori odgovorna oseba pri vodenju postopka javnega naročila, in pa postopkom pravnega varstva v zvezi z javnim naročilom kot takim. Gre za dve ločeni vprašanji in v zvezi s prekrškovno zakonodajo že po zakonu o prekrških velja, da lahko za prekršek odgovarja le oseba, kateri se dokaže bodisi naklep bodisi velika malomarnost. Povsem drugo vprašanje pa je, v katerih primerih oziroma na kakšen način je mogoče izpodbijati samo oddajo javnega naročila v okviru postopkov pravnega varstva v zvezi s postopki javnega naročanja in to so ti primeri, o katerih ste, gospod Jelinčič, govorili in so sankcionirani oziroma lahko pripeljejo do razveljavitve ali pa v najhujših primerih celo do ničnosti pogodbe o oddaji javnega naročila. Tako moramo ločiti na eni strani prekrškovno odgovornost, odgovornih oseb in na drugi strani možnost pravnega varstva v zvezi z javnim naročilom, s tem povezanim pa seveda tudi morebitno disciplinsko odgovornostjo zaradi nevednosti ali neprimernosti ravnanja posamezne strokovne osebe, udeležene v postopku javnega naročanja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman.
Neka pomembna razlika vseeno nastaja z ozirom na to, da če pogledamo to 1. točko, kjer je zagrožena kazen do 100 tisoč evrov in 4. točko, kjer je zagrožena kazen 500 evrov, da gre torej za več stokratne razlike lahko za enak prekršek. Če pravna oseba javnega prava zagreši nekaj, kar je našteto pod 1. točko od 1 do 12 ali 13, do 17, pardon, potem imamo zelo različne sankcije za gospodarske družbe – za te velike, pomembne, opazne – in za pravne osebe javnega prava bistveno, bistveno manjše. To je en moj pomislek. Drug pomislek pa v zvezi s tem, o čemer je gospod Jelinčič sedaj govoril. Naj preberem, kaj res piše tukaj. Črtajo se določbe, ki kot prekršek opredeljujejo z zakonom neskladno opredelitev meril za izvor, pogoje za ugotavljanje sposobnosti in tehničnih specifikacij. Naročnik načeloma ne določi diskriminatornih meril in pogojev namenoma, temveč to stori nevede. Zoper to kršitev imajo ponudniki možnost uveljaviti pravno varstvo in zahtevati odpravo kršitve. Ker pri delu prihaja do napak, je nesmiselno sankcionirati dobronamerne, a nevedne ali zmotljive naročnike – ja kdo pa ni zmotljiv?! Naročnikom z nepoštenimi nameni pa je težko dokazati njihovo zlonamernost. To se pravi, da se tako rekoč ne more nič zgoditi. Naj povem še to, kar se sicer sliši bolj tuje, je pa pravnikom jasno, ignorantia iuris nocet ali ignorantia non est argumentum.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Tudi jaz sem mislil to povedati, da nepoznavanje zakona ne odvezuje krivde. Vendar ta zakonski predlog pa že vnaprej odvezuje krivde tiste, ki bodo delali narobe. Kajti dokazati nekomu, da je z nepoštenimi nameni delal narobe, je zelo težko, še posebej v Sloveniji, ko imamo toliko nesposobnih ljudi na delovnih mestih, kjer bi morali biti zelo sposobni. Tako kakšnega že pogledaš pa veš, no, ta pa res ni mogel napisati ali pa narediti nečesa z zlobnimi nameni, kako naj razume, kar mora pač početi. Ampak, še ena zanimivost je tukaj notri, da na primer odgovorna oseba, ki si je protipravno pridobila premoženje, je lahko kaznovana z največ 6 tisoč evri. Krasno! To je pa fino! Dajmo si pridobiti premoženje za pol milijona evrov ali za milijon evrov, plačali bomo 6 jurjev, odvezani bomo vse krivde in premoženje bomo obdržali. Lepo.
Hvala. Še kdo o 32. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem prehajamo na 37. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Prehajamo na 39. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 25. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14.55.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti nihče. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o preprečevanju zamud pri plačilih v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani! Poslanska skupine Slovenske demokratske stranke bo nasprotovala predlaganim rešitvam, zajetim v zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih. Prepričani smo, da ima sicer vlada lepo zveneč namen in cilj, to je preprečiti finančno nedisciplino, vendar se reševanja tega problema loteva z zelo milim oziroma neučinkovitim instrumentarijem. Ta zakon bo po mnenju Gospodarske zbornice še povečal nelikvidnost med gospodarskimi subjekti in ne bo reševal problema, čeprav vlada, torej uradništvo in politika, trdijo, da bo. Menim torej, da bi bilo najprej treba rešitve temeljito premisliti, analizirati sploh obstoječe stanje in šele potem sprejeti odločitve, in sicer takšne, da bodo zalegle. Po mnenju Slovenske demokratske stranke je osnovni vir plačilne nediscipline drugje, in sicer v kreditnem krču, kajti finančne institucije ne servisirajo potreb gospodarstva. Dobra podjetja, z dobrimi programi ne dobivajo finančnih sredstev. Problem je tudi v tem, ker se je pravzaprav ustavilo investiranje v ključne razvojne projekte v tej državi in torej projektov ni in za tiste redke se tepejo in marsikje prihaja do res nizkih cen tudi na račun neplačil podizvajalca. In kar je zelo pomembno, v državi bi morali spremeniti svoje obnašanje. Poglejte, vir neplačil so povzročila pravzaprav državna podjetja, poglejte samo Dars pri gradnji pomurskega kraka avtoceste, poglejte na primer tudi Ministrstvo za kulturo pri gradnji Opere v neposredni bližini, kjer je bil najprej izvajalec Vegrad potem SCT, kupica podizvajalcev pa brez plačil. In to so tisti ključni razlogi, država preko državnih proračunov in posredno preko državnih firm spusti v gospodarstvo približno polovico denarja, polovico enoletnega bruto domačega proizvoda. In če ni v stanju kontrolirati tudi plačil podizvajalcem kljub sprejeti zakonodaji, je dobršen del krivde za plačilno nedisciplino tudi tukaj. Torej, če bi vlada predlagala ustrezne ukrepe in dodala tem ukrepom, ki sem jih zdaj naštel, tudi tega, potem bi lahko verjeli in upali, da bo plačilna nedisciplina zmanjšana ali vsaj zajezena v prihodnje. Ker pa tega ni, ker so takšni osamljeni, neusklajeni ukrepi, smo pa mnenja, da je ta rešitev neprimerna in je zato ne bomo podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti 17. [[Za je glasovalo 40.]] [[proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije v okviru nujnega postopka Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2011. Prehajamo k 7. členu in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti 5. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 13. členu in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SLS k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev. Za je glasovalo 26, proti 41. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 7. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo h temu členu vložiti amandma? Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da k predlogu za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS Zvonko Černač. Prosim.
Hvala. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke novele zakona o upravljanju kapitalskih naložb ne bomo podprli. Glasovali bomo proti zaradi tega, ker se je v dosedanjem uresničevanju tega zakona pokazalo, da nameni, zaradi katerih je bil pred dobrega pol leta sprejet, niso bili uresničeni ne na področju učinkovitejše, ne na področju gospodarnejšega upravljanja z državnimi naložbami, predvsem pa ne na področju odmika upravljanja s kapitalskimi naložbami od dnevne politike. Tudi v povezavi z novelo, ki jo imamo danes na mizi, smo bili priča prestižnemu spopadu med Socialnimi demokrati in Zaresom na točki obvladovanja energetskih podjetij. Razlog – 3. člen je iz novele črtan oziroma je bil na odboru zavrnjen. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne želimo sodelovati pri spopadih o delitvi plena, želimo pa sodelovati pri argumentaciji boljšega, učinkovitejšega in gospodarnejšega upravljanja z državnim premoženjem. Ta novela tega ne zagotavlja, tako kot tega ne zagotavlja, kot vidimo, zakon sam. V preteklih mesecih smo bili večkrat priča temu, da smo tudi v tem državnem zboru, na pristojnem odboru, na Komisiji za nadzor javnih financ, pozvali vodstvo agencije, da začne uresničevati svojo funkcijo in nalogo, ki mu je bila dodeljena s tem zakonom, in da uveljavi odgovornost v tistih podjetjih, ki razpolagajo s precejšnjim državnim premoženjem, kjer je po oceni pristojnih institucij, Računskega sodišča bilo ugotovljeno, da tega ne upravljajo gospodarno in z namenom učinkovitega gospodarjenja z javnimi sredstvi. Še več, obstajajo celo sumi, da se del tega denarja pretaka v posamezne privatne žepe. Nič se ni zgodilo, še več! Tisti, ki imajo ustrezno politično zaledje, lahko opravljajo funkcije vodenja uprav in nadzornih svetov še naprej, tisti, ki tega političnega zaledja nimajo, pa kljub temu da dobro delajo, da dobro gospodarijo z državnim premoženjem, da ustvarijo dobičke, primer je recimo Pošta Slovenije in gospod Hvauc, so vedno bolj pod udarom trenutne oblasti, trenutne politike s ciljem njihove zamenjave. Ne zaradi tega, ker ne bi dobro delali, ne zaradi tega, ker ne bi učinkovito gospodarili s tistim, kar jim je zaupano, pač pa samo zaradi tega, ker niso bili imenovani na predlog posvečenih, tistih, ki menijo, da je država njihov dedni fevd oziroma njihova last, in to je trenutna vladajoča koalicija. Temu se bomo v SDS uprli, smo se doslej in se bomo tudi v bodoče. In tudi iz tega razloga te novele, ki ne izboljšuje tega zakona in s tem ne izboljšuje učinkovitost upravljanja z državnim premoženjem in z državnimi naložbami, seveda, ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares Franci Kek.
Hvala za besedo. Ta zakon bomo podprli, čeprav je brez 3. člena. In ob tem dodajam, da ne gre za nikakršne spopade za energetiko med SD in Zares, saj je ministrica Radićeva jasno povedala, da izločene firme, ki naj bi bile izločene po evropski direktivi, niso pod nobenim pogojem nujno predvidene, da pridejo pod Ministrstvo za gospodarstvo, ampak gredo lahko ali na Kad, ali na Sod, ali na Ministrstvo za finance, ali kamorkoli. Torej ne gre za nikakršne dejavnosti Zaresa, da si omogoči nadzor nad energetiko.
Hvale lepa. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 26. (Za je glasovalo 42.)(Proti 26.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2011. Prehajamo k 8. členu in prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS, LDS k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 9. členu in prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 18. členu in prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 32. členu in odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 32. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 37. členu, odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 39. členu in odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 39. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 8., 9., 18., 32., 37. in 39. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Prosim, imate besedo. Želite? Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 3. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda – to je z obravnavo Poročila o delu Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb za leto 2009 pod oznako tajno – samo poročilo. Prehajamo na odločanje o predlogu stališč in sklepov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS Zvonko Černač. Prosim.
V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlagana stališča in sklepe podprli. Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb je v poročilu izpostavila predvsem problem politizacije nadzorovanih služb. Posamezni primeri, s katerimi se je komisija seznanila v okviru dela v letu 2009, kažejo na to, da samo z izvajanjem parlamentarnega nadzora nad obveščevalnimi in varnostnimi službami ni mogoče preprečiti njihovih zlorab v politične namene. Delovanje v posameznih postopkih in preiskavah, ki pa so po navadi zelo medijsko izpostavljeni, pušča v javnosti vedno bolj resen dvom v objektivnost in zakonitost postopkov, s tem pa resen dvom v zakonitost delovanja teh služb. Politizacija nadzorovanih služb in selektivna obravnava primerov pa je slaba popotnica za dvig zaupanja javnosti v njihovo strokovno in neodvisno delo, kar vse je edini porok pravni državi. Izhajajoč iz teh ugotovitev in stališč in iz ugotovitev in stališč v poročilu je komisija predlagala državnemu zboru sprejem dveh ključnih sklepov. Prvič, Državni zbor predlaga Vladi, da zagotovi izboljšanje nadzora v delu, ki se nanaša na uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov v primerih, ko se zoper nadzorovano osebo postopek ustavi oziroma zaključi brez vložitve kazenske ovadbe – torej, ko se izkaže, da ni nobenih utemeljenih sumov storitve kaznivega dejanja. Ker gre za že izvedene ukrepe v okviru izvršilne veje oblasti, policije in delno tožilstva, pravne varnosti v temu primeru ne zagotavljajo sodišča, saj se je postopek pred tem že zaključi. V takšnih primerih je nujno, da ima Državni zbor nad tovrstnimi ukrepi zagotovljen celovit nadzor preko parlamentarne komisije, ker sicer tega nadzora ni. In drugič, Državni zbor ugotavlja, da normativna ureditev uporabe prikritih preiskovalnih ukrepov ne preprečuje možnosti zlorab njihove uporabe, saj se v posameznih primerih ne spoštujejo načela sorazmernosti, racionalnosti in učinkovitosti, zato od pristojnih organov pričakuje, da zakonodajo tolmačijo in uporabljajo restriktivno in s ciljem odkrivanja storilcem kaznivih dejanj in obenem preprečijo politične diskreditacije, ki se s preširokim tolmačenjem uporabe dogajajo v posameznih primerih. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, verjamem pa, da tudi širše, ne vidimo nobenih zadržkov za sprejetje teh sklepov. Po napovedih ti sklepi ne bodo sprejeti, kar bo pomenilo, da vladajoči tranzicijski trojček, Socialni demokrati, LDS in Zares, ne vemo iz kakšnih nagibov, ampak na podlagi takšne zavrnitve sklepov, tlakuje pot nadaljnji politizaciji obveščevalno-varnostnih služb in policije. Tej raboti v Poslanski skupini SDS ne želimo prisostvovati, zato bomo sklepe podprli. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 37. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da stališča in sklepi niso sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o referendumu in o ljudski iniciativi je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obveščam vas, da je v skladu s petim odstavkom 90. člena Ustave Republike Slovenije za sprejetje sklepa potrebna dvotretjinska večina glasov navzočih poslancev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS mag. Branko Grims, prosim.
Spoštovani! Država Slovenija je nastala na osnovi referendumske odločitve in referendum je danes pomemben demokratični institut, vgrajen v slovensko ustavo. Veliko se govori o želji, da bi ga spreminjali, žal pa je v predlogih Vlade, ki smo jih videli te dni mogoče razumeti zgolj željo po omejevanju pravice ljudstva do neposrednega odločanja, čeprav ga sedaj slovenska ustavlja postavlja celo na prvo mesto, pred osrednjim uresničevanjem oblasti, ki poteka preko volitev in z delitvijo na tri veje oblasti; se pravi zakonodajno, izvršilno in sodno. Za spremembo je potrebna dvotretjinska večina in jasno je, da v SDS ne bomo pristali na omejevanje pravice do referenduma, saj smo prepričani, da ima ljudstvo pravico odločati o vseh pomembnih vprašanjih družbenega življenja. Želimo torej ohraniti dosežene demokratične standarde in krepiti pravico do referenduma. Obenem pa je naša želja, da bi to demokratično institucijo, ta demokratični institut ohranili v polni meri na najcenejši možni način, kar bi bilo mogoče z združitvijo več referendumov na isti referendumski dan. Nobenega problema ne bi bilo s tem, samo nekaj dobre volje. Konec koncev ima to koalicija zapisano celo v lastni koalicijski pogodbi kot enega od svojih ciljev, za katerega bo preverila stopnjo soglasja, ki jo je mogoče doseči. To preverjanje je mogoče danes, in bo tudi v praksi danes izvedeno. V SDS bomo vsekakor ta sklep podprli, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, saj daje dejansko možnost, da pridemo do cenejšega neposrednega uresničevanja oblasti, do cenejšega referenduma z združitvijo več referendumov na en referendumski dan, obenem pa ohranimo institut referenduma neokrnjen in s tem že dosežno raven demokratičnega odločanja, neposrednega odločanja ljudstva, na katerem, še enkrat vas želim spomniti, je nastala neodvisna demokratična država Slovenija. Odveč bo ponujati karkoli, kar bi referendum omejevalo. Takrat, lahko povem vnaprej, našega glasu za to ne bo.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke Franc Pukšič. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Tudi v Slovenski ljudski stranki smo bili sopodpisniki predloga, da bi imeli v državi en referendumski dan, torej v letu en referendumski dan. Če bi se hoteli v tej državi še nekoliko bolj racionalno obnašati, bi lahko določili, kar po mojem ne bi bilo nič narobe, torej, da bi en dan na leto, tako kot referendumskega, tudi volilnega lahko naredili in bi vse potekalo enkrat v letu. S tem da bi se izgovarjali, da je omejevanje odločanja na referendumu s takšnimi ali drugačnimi posegi v samo referendumsko zakonodajo, po mojem prepričanju, neprimerno in je bistveno bolj racionalno, korektno tudi do državljank in državljanov, da je odločanje na en dan, kot je bilo že rečeno, kar pomeni tudi bistveno zmanjšanje stroškov, ker vsaka referendumska kampanja in vsak referendum ima za posledico določene stroške. S tem pa bi to zmanjšali in navsezadnje – kaj bi s tem še dosegli? Dosegli bi sigurno bistveno drugačno udeležbo državljank in državljanov [[...]]
Prosim za zbranost v dvorani.
No, ja, predsednik, ne sekirajte se, saj jih tako nič ne zanima. Niti ta država ne, kaj šele referendumski dan [[...]]
Obrazložitev glasu, prosim!
Ja, ja, saj poskušam to narediti. Jaz bom to svoje naredil. Zato je neposredno odločanje državljank in državljanov najbolj demokratičen način odločanja in seveda neposredno odločanje je tudi odločanje, ko nas volijo, torej takrat si to želimo in s tem enim referendumskim dnem samo to nadgradimo. Bi pa pričakoval s strani koalicije, kot sem že rekel, da bi to mogoče dopolnili še z odločanjem, torej tudi z volitvami, tako da bi imeli vse v enem dnevu v letu.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 41. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2009. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor Republike Slovenije sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2009. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tega predloga sklepa ne bomo podprli, prav tako ga ni podprla Komisija za nadzor javnih financ. Razlogov je več, navedel jih bom nekaj. Prvič. Zaključni račun govori o izvrševanju proračuna v letu 2009 in je pravzaprav pokazal, da so bile javne finance v tem letu izjemno neuravnotežene, da so nam padali prihodki zaradi manj pobranih davkov kot posledica krize in da Vlada ni uspela, ni znala omejiti tudi tekočih odhodkov države, zlasti je omejevala investicijske odhodke države, kar je še dodatno poglabljalo gospodarsko krizo. Pridelali ste v tem letu približno 5 % primanjkljaj, ampak 5 % primanjkljaj, govorjeno v odstotkih bruto domačega proizvoda. Če bi primerjali primanjkljaj glede na prihodke državnega proračuna, je bil ta primanjkljaj približno 23 %, 23 % več je država porabila, kot je pobrala davkov in ostalih prihodkov v državni proračun leta 2009. Če kdo, spoštovani, verjame v stabilnost javnih financ na takšen način, potem zelo malo ve o stabilnosti. To je ravno tako, kot da bi gospodinjstva za 23 % trošila več, kot imajo prihodkov, in mislila, da bodo preživela določen rok. Tako se da preživeti leto ali dve, vaša vlada pa očitno misli, da bo lahko cel mandat preživela in dodatno zadolžila to državo. Vendar to ni edini razlog, zakaj v Slovenski demokratski stranki nasprotujemo sprejetju takšnega sklepa. Predvsem sta to dve negativni mnenji, tako za izkaze kot za izvrševanje proračunov za leto 2009. Šlo je za izjemna neskladja med predpisi in med obnašanjem te vlade v letu 2009, ki je izvrševala proračun, in v tem parlamentu smo že izoblikovali tudi rešitev za takšne primere. Rešitev za takšne primere je, da zavrnemo danes tu zaključni račun za leto 2009, na podlagi zavrnjenega zaključnega računa naložimo Vladi, da popravi zaključni račun in s tem upošteva pripombe Računskega sodišča. In tako popravljen zaključni račun naj predloži ponovno v odločanje parlamentu. S tem bomo končno prvič v zgodovini te države imeli bolj verodostojen izkaz porabe javnih financ v letu, ki je za nami, kar bo nova praksa, vendar, da to omogočimo, je treba, da danes ta zaključni račun zavrnemo, zato bomo glasovali proti v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 21. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2009 sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 25. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 7. 3. 2011, ob 9. uri. Hvala lepa in nasvidenje.