Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo 9. redno sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji kolegi in kolegice: Matevž Frangež, Samo Bevk od 10. do 15. ure, Srečko Meh in mag. Lejla Hercegovac do 13. ure. Lepo pozdravljeni. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ELEKTRONSKIH KOMUNIKACIJAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Na 8. seji smo že opravili splošno razpravo o predlogu zakona. Najprej dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona predstavniku Vlade, ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žigi Turku.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Ker je bila o predlogu tega zakona že opravljena tudi splošna razprava, želim uvodoma izpostaviti le tisto, kar ocenjujem za najbolj potrebno. Cilj in namen predloga zakona je prenos spremenjenih določb evropskega regulativnega okvira s področja elektronskih komunikacij v pravni red Republike Slovenije. Na Ministrstvu smo o vsebini predloga zakona opravili široko javno razpravo v različnih fazah postopka, številnim, pogosto med seboj nasprotujočim si pripombam različnih deležnikov smo skušali ugoditi v največji možni meri, seveda v okviru omejitev, ki izhajajo iz direktiv in javnega interesa. Novi zakon bo vzpostavil prenovljeno regulativno okolje za delovanje operaterjev, primerljivo z okoljem v drugih državah Evropske unije. To bo izboljšalo konkurenčnost operaterjev in spodbudilo nov investicijski cikel, izboljšujejo se obstoječe rešitve za lažji in hitrejši razvoj širokopasovnih omrežij. Predlog zakona uvaja rešitve, ki stremijo k izboljšanju skupne gradnje in uporabe komunikacijske infrastrukture. Zagotavlja se učinkovitejše upravljanje in lažji dostop do radijskega spektra z zmanjševanjem administrativnih ovir, krepi se varstvo pravic potrošnikov in uporabnikov, vključno z uporabniki invalidi in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami. Predlog zakona v korist uporabnikov uvaja tudi načelo nevtralnosti interneta. Zvišuje se tudi varstvo zasebnosti in osebnih podatkov končnih uporabnikov, to je pri uporabi piškotkov oziroma cookijev. Vse navedeno bo okrepilo zaupanje in s tem povečalo uporabo elektronskih komunikacij in informacijskih tehnologij. V tem okviru se zato povečujejo pristojnosti nacionalnega regulativnega organa, ki bo po novem imel ime Agencija za komunikacijska omrežja in storitve, doslej Agencija za pošto in elektronske komunikacije oziroma APEC. Predlog zakona je bil 3. decembra 2012 obravnavan na Odboru za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino, ki je sprejel vse vložene amandmaje poslanskih skupin koalicije. Glede na vsebinsko enak predlog amandmaja k 166. členu tudi s strani opozicije, so bili pri tem členu hkrati sprejeti amandmaji koalicije in opozicije. Sprejet je bil tudi amandma na amandma odbora k 155. členu. Vlada ocenjuje, da je bil s sprejetimi amandmaji zakonski predlog izboljšan z vidika pripomb Zakonodajno-pravne službe. Po seji odbora in pripravi njegovega poročila so bili k dopolnjenemu predlogu zakona vloženi amandmaji še k 54., 57. in 203. členu. Že sedaj pojasnjujemo, da Vlada amandmaja poslanskih skupin koalicije k 54. in 57. členu predloga podpira. Amandmajema Poslanske skupine SD k 54. in 203. členu predloga pa izrecno nasprotuje, pri čemer pa moram povedati, da se rešitev oziroma predlog Vlade o 54. členu približuje oziroma gre v smeri, ki jo predlaga tudi SD, vendar ohranja neko ravnotežje. Na tem mestu ponovno opozarjam, da lahko pomeni vsaka nadaljnja zamuda s sprejemom in uveljavitvijo tega zakona znatno oškodovanje državnega proračuna zoper Republiko Slovenijo, namreč zaradi nepopolnega prenosa direktiv. S področja elektronskih komunikacij že potekata sodna postopka pred sodiščem Evropske unije s predlagano dnevno kaznijo v skupni višini 13 tisoč 63,68 evra, če zakonodaja ne bo sprejeta do izreka sodbe. V primeru, da bo Državni zbor sprejel amandmaje k dopolnjenemu predlogu tega zakona, v skladu s prvim odstavkom 138. člena Poslovnika Državnega zbora že zdaj predlagam, da Državni zbor opravi tudi tretjo obravnavo predloga zakona že na tej seji Državnega zbora.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino kot matično delovno telo, zato dajem besedo mag. Branku Grimsu, predsedniku odbora, da predstavi poročilo.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav tudi v imenu Odbora za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino, ki je na svoji 15. nujni seji dne 3. decembra 2012 obravnaval Predlog zakona o elektronskih komunikacijah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Glede na obširne pripombe pravne službe je potem odbor sprejel približno 80 amandmajev in s tem pravno uskladil besedilo z zahtevami Zakonodajno-pravne službe. Poleg tega so bile s temi amandmaji črtane tudi nekatere določbe, ki so bile predmet polemik v javnosti v zvezi z varovanjem človekovih pravic na internetu. Največ razprave je bilo v zvezi z amandmaji, ki se dotikajo odločb in opozarjanja v zvezi s pretekom rokov za ponovno vložitev zahteve za frekvence in potem možnosti, da bi na različne načine posredovali opozorila posameznim lastnikom oziroma uporabnikom teh frekvenc, da je treba ponovno vložiti odločbe, da ne bi prišlo do zanje težko popravljivih ali celo nepopravljivih posledic. V zvezi s tem sta zdaj še naknadno vložena dva amandmaja in tudi ta del bo verjetno v celoti urejen. Glede ostalega pa je bilo doseženo sorazmerno visoko soglasje. Na koncu je Odbor za šolstvo, znanost, kulturo, šport in mladino besedilo potrdil in ga predlaga Državnemu zboru v sprejem z opozorilom, da je treba v tem primeru res pohiteti, da bi se preprečile škodljive posledice za Slovenijo, saj po že prejetih opozorilih s strani Evropske unije pač naslednja faza pomeni, da bi prišlo do dnevne odškodnine za Slovenijo, ki pa vemo, da je lahko zelo visoka. V danem primeru je besedilo zakona ustrezno. Možno ga je še zdaj dodelati in v imenu odbora tudi predlagam, da postopek maksimalno pospešimo. Hvala. Srečno.
Hvala. Ker smo splošno razpravo opravili na 8. seji Državnega zbora, danes predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zato prehajamo na razpravo o členih, na katere so vloženi amandmaji. O teh amandmajihopravimo razpravo na podlagi predloga vloženih amandmajev z dne 14. decembra. V razpravo dajem najprej 54. člen ter dva amandmaja k temu členu. En je amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov in drugi je amandma poslanskih skupin koalicije. Želi kdo razpravljati? Nihče. Zaključujem razpravo o tem členu in dajem v razpravo 57. člen in amandma poslanskih skupin koalicije k temu členu. Ni želje po razpravi. 203. člen in amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov k temu členu. Tudi ni volje do razprave. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnico odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM JAMSTVENEM IN PREŽIVNINSKEM SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ker smo bili izjemno hitri, ministra in državne sekretarke še ni z nami, zato bom dal besedo gospe Alenki Jeraj kot predsednici odbora. Je tudi ni. Nič, če ne gre drugače, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospa Maja Dimitrovski.
Hvala za besedo. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije smo že na matičnem delovnem telesu poslanke in poslanci Pozitivne Slovenije podprli. Gre za novelo zakona, ki sledi načelom vzdržnosti javnih financ, gospodarske rabe javnih sredstev, učinkovitosti, sorazmernosti in preglednosti. Ta predvideva pripojitev Sklada Republike Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov k Javnemu jamstvenemu in preživninskemu skladu Republike Slovenije. Ustanovljen je bil z Aktom o ustanovitvi Sklada za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov in Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov z namenom spodbujanja razvoja zaposlovanja in ohranjanja delovnih mest invalidov. Odloča pa o pravicah in obveznostih invalidov in delodajalcev v skladu s pooblastili, ki jih ima po prej omenjenem zakonu. S tokrat ustrezno združitvijo v en javni sklad se znižujejo stroški poslovanja, s tem pa se zmanjšujejo tudi javnofinančni odhodki. Cilj pripojitve je vsebinsko in organizacijsko preoblikovanje dveh javnih skladov, ki sta v pristojnosti Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Zaradi sorodnih delovnih procesov pa se pričakuje, da se bo delo optimiziralo, dobre prakse enega sklada pa se bodo lahko prenesle na skupni organ. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je sicer opozorila na jasnejšo opredelitev delovnega področja sklada pri spodbujanju zaposlovanja invalidov, saj prvotni predlog ni definiral vrste in obsega pravic, ki naj bi se iz sredstev sklada zagotavljale, ter postopkov in rokov za njihovo uveljavljanje, kar je bilo z ustreznimi amandmaji sanirano. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija bomo torej podprli novelo zakona in na ta način omogočili racionalnejše in učinkovitejše delovanje Javnega jamstvenega, preživninskega in invalidskega sklada Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bi morala stališče predstaviti gospa Alenka Jeraj, ki pa je ni v dvorani, zato prehajamo na predstavitev stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov. Dr. Andreja Črnak Meglič ima besedo.
Dober dan in lep pozdrav! Socialni demokrati bomo zakon, ki je pred nami, podprli. Na podlagi njega se bosta namreč Sklad za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov združila v Javnem jamstvenem preživninskem skladu Republike Slovenije. Iz vsebine predloga namreč izhaja, da se novela nanaša predvsem na tehnično organizacijske vidike reorganizacije dveh inštitucij, ki sta v pristojnosti ministra za delo, družino in socialne zadeve, ne posega pa v obseg pravic, ki se zagotavljajo na podlagi skladov. Glede na združitev obeh skladov v skupni organ, Socialni demokrati pričakujemo, da se bodo v nezmanjšanem obsegu zagotavljale pravice, ki pripadajo tako delavcu v primeru insolventnega delodajalca kot tudi otrokom v primeru naplačevanja preživnin ter obseg pravic in obveznosti invalidov in delodajalcev, kot jih določata Zakon o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov ter Zakon o izenačevanju možnosti invalidov. Kot že rečeno, zakon bomo podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Državljanske liste mag. Truda Pepelnik.
Spoštovani! Po predlogu zakona se Sklad Republik Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov pripoji k Jamstvenemu in preživninskem skladu Republike Slovenije. Po predlagani ureditvi se v celoti ohrani obseg pravic, ki pripada delavcem v primeru insolventnosti delodajalca in otrokom v primeru neplačevanja preživnin. Z ničemer se ne spreminja obseg pravic in obveznosti invalidov in delodajalcev. Zakon prinaša racionalizacijo poslovanja javnega sektorja, torej združevanje uradov, agencij in podobno. S tem se bodo znižali tudi stroški poslovanja obeh skladov in tako zmanjšali javnofinančni odhodki. Cilj združevanja je vsebinsko organizacijsko preoblikovanje dveh javnih skladov, ki sta v pristojnosti istega ministrstva, to je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Zaradi sorodnih delovnih procesov lahko pričakujemo, da se bo delo ne samo pocenilo, ampak tudi optimaliziralo. Poslanska skupina Državljanske liste podpira preoblikovanje dveh javnih skladov v enega in s tem posledično zmanjševanje javnofinančnih odhodkov ter boljšo racionalizacijo poslovanja javnega sektorja. Zato bomo predlog zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije tudi podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe zakona in tudi amandmaje koalicije k predlogu zakona. Z združitvijo skladov v Javni jamstveni in preživninski in invalidski sklad sledimo načelu vzdržnosti javnih financ in gospodarni rabi javnih sredstev ter učinkovitosti in boljši preglednosti. To se mi zdi seveda najbolj pomembno načelo. Pomembno je tudi, da je zagotovljeno, da s spremembami in dopolnitvami ne posega v vsebino samih pravic na področjih, ki jih podpirata ta dva bivša sklada. Pomembno je tudi, da ostaja nespremenjena pravica do izplačila iz jamstvenega sklada za vse delavce, ki jim je prenehalo delovno razmerje po katerem koli razlogu, po več razlogih, da jih ne bom našteval, ker je jasno iz samega zakona. Zagotovljeno je tudi, da se bo zaradi učinkovitejše organizacije in uvedbe kvotnega sistema za zaposlovanje invalidov povečala tudi zanesljivost ukrepanja na področju zaposlovanja invalidov, kar tudi v poslanski skupini še posebej podpiramo. V poslanski skupini bi si zagotovo želeli, da bi bile izterjave vračila sredstev od preživninskih zavezancev v postopku izterjave preglednejše in pa boljše. Po podatkih, ki jih imamo, je ta odstotek slabih 30 % izterjave od preživninskih zavezancev v preteklem letu, kar je po naši oceni zagotovo prenizek odstotek. Iz vseh razlogov, ki so zagotovljeni v tej spremembi zakona, bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog sprememb in dopolnitev zakona podprli. Hvala lepa.
V imenu Poslanske skupine DeSUS mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vsi skupaj lepo pozdravljeni! Predlog te novele predvideva preoblikovanje Javnega jamstvenega in preživninskega sklada na način, da se mu pripoji Sklad Republike Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov. Razloge za to v Poslanski skupini DeSUS jemljemo kot povsem upravičene, saj gre namreč za racionalizacijo poslovanja javnega sektorja. Z združitvijo skladov v enega namreč pridobimo na učinkoviti in vzdržni porabi javnih sredstev, prav tako pa bo združitev skladov prispevala k racionalnejšim kadrovskim in tehničnim procesom dela. Združitev vseh treh področij, s katerimi se po vsebini ukvarjata sklada, je možna in upravičena tudi zaradi tega, ker so postopki pri vseh treh vsebinskih področjih dela obeh skladov enaki. Gre za priznanje in izplačilo pravic in izterjavo zavezancev za plačilo. Posebej je treba izpostaviti, da se s pripojitvijo Invalidskega sklada k Preživninskemu ne izgublja identiteta prvega. Nikakor se ne posega v vsebino samih pravic, ki so že sedaj zagotovljene uporabnikom teh skladov. Zagotovljena je tudi varnost zaposlitve vseh zaposlenih na Invalidskem skladu, saj jih bo prevzel novi sklad, ki je bo po novem imenoval Javni jamstveni preživninski in invalidski sklad Republike Slovenije. Poslanska skupina DeSUS novo organizacijsko ureditev, ki jo prinaša ta zakon za jamstveni in preživninski sklad ter invalidski sklad, podpira.
In še v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Javni jamstveni in preživninski sklad Republike Slovenije in Sklad Republike Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov imata pomembno vlogo pri reševanju težjega materialnega položaja bolj ranljivih skupin državljanov. Prvi jamči pravice delavcev, ki so izgubili delo zaradi insolventnosti delodajalca in pravico otrok v primeru neplačevanja preživnine s strani njihovega starša, torej zagotavljanja nadomestila preživnine. S tem omogoča večjo socialno varnost ljudem, ki se znajdejo v težjih življenjskih okoliščinah. Sklad Republike Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov pa skrbi za vzpodbujanje razvoja, zaposlovanja invalidov in ohranja delovnih mest invalidov. V Novi Sloveniji menimo, da je reorganizacija državne uprave eden ključnih prispevkov k povečanju učinkovitosti javne uprave. Tako smo se s koalicijskimi partnerji zavezali, da bomo sprejeli rešitve za zmanjšanje števila zaposlenih in s tem stroškov dela v državni upravi in javnem sektorju na državni ravni. S predlaganim zakonom se zaradi zmanjševanja števila subjektov javnega sektorja zagotavljajo racionalna organiziranost ter hkrati racionalizacija dela in poenostavitev postopkov in procesov v javni upravi. Od pripojitve Sklada Republike Slovenije za vzpodbujanje zaposlovanja invalidov k Javnem jamstvenemu in preživninskemu skladu Republike Slovenije se pričakuje tudi pozitivni učinek na javna sredstva, poleg tega pa tudi sinergija pri vsebinsko podobnih procesih. Po predlagani ureditvi se v celoti ohrani obseg pravic, ki pripada delavcem v primeru insolventnosti delodajalca, otrokom v primeru neplačevanja preživnin ter invalidom, zaradi česar bomo poslanci Nove Slovenije novelo podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje bomo opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVAJANJU REJNIŠKE DEJAVNOSTI Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ker predstavnikov Vlade zaradi tega, ker smo danes zelo hitri, še ni med nami, dajem besedo gospe Alenki Jeraj, predsednici Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki je kot matično delovno telo [[...]]Proceduralno, gospod Matjaž Han.
Jaz mislim, da glede na to, da Vlade ni, bi bilo vendarle treba počakati Vlado. Gre za pomemben zakon in je prav, da dobimo stališče Vlade. In če je to 10 minut, da pridejo iz ministrstva do tega našega Državnega zbora, ne bi smel biti problem. Ker smo tako veliko privarčevali, nas 10 minut ne bi smelo stati, če bi prekinili sejo. Hvala lepa.
Ja, jaz nimam težav s tem. Če se strinjate tudi ostali, prekinjam sejo do – se opravičujem, kolegica Alenka Jeraj – prekinjam sejo do 10.40 in bomo ta čas poklicali ministra oziroma ga že kličemo. 10.40 nadaljujemo.
Kolegice in kolegi, nadaljujemo prekinjeno sejo. Nadaljujemo prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti. Zdaj so med nami tudi predstavniki Vlade. Besedo dajem gospe Patricii Čular, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Najprej opravičilo za to zamudo in za potrebno prekinitev. Se pravi, predstavljamo novelo Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti, in sicer spreminjamo zakon, ki je bil sprejet leta 2002. Se pravi, po desetih letih na podlagi prakse, na podlagi izvajanja zakona predlagamo določene vsebinske spremembe, ki pa so mogoče sistemsko ne najpomembnejše, ampak prav gotovo pa vsebinsko – sprememba izraza "rejenec" v izraz "otrok". Novela zakona izvaja možnost izredne pridobitve dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti osebi, ki ni kandidirala po predpisanem postopku in ki ni otrokov sorodnik, in sicer izključno z vidika posebnih okoliščin, ki v prvi vrsti sledijo potrebam otroka. Nadalje novela predlaga nov pogoj, da rejnik ne more biti oseba, ki je bila pravnomočno obsojena zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti ali oseba, ki živi s takšno osebo. Ravno tako so natančneje opredeljeni pogoji za ukinitev oziroma odvzem dovoljenja, ko Center za socialno delo ugotovi, da oseba ni več primerna za izvajanje rejniške dejavnosti. Dopolnjujejo se določbe glede normativa pri izvajanju rejniške dejavnosti kot poklica. Smiselno se širijo določbe glede osnovnih dolžnosti oseb, ki izvajajo rejniško dejavnost. Na področju usposabljanja oseb, ki izvajajo rejniško dejavnost, pa se povečuje število ur obveznega usposabljanja. Novela omejuje dolžino bivanja oseb v rejništvu, in sicer najdlje do šestindvajsetega leta starosti. Zaradi lažjega izvajanja rejniške dejavnosti pa se predlagajo spremembe glede prenehanja rejniške pogodbe iz razloga odpovedi in razveze. To so predlogi novele, predlagamo pa tudi, da danes opravite tudi tretje branje. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide in zdaj ima besedo res gospa Alenka Jeraj, predsednica odbora.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 8. seji 3. 12. 2012 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Predstavnica predlagatelja, državna sekretarka Patricia Čular, je v uvodni obrazložitvi povedala, da je osnovno načelo predloga novele zakona kvalitetno izvajanje rejniške dejavnosti z zasledovanjem največje koristi otroka, ki potrebuje tovrstno namestitev. Le z zagotovitvijo ustrezne kontinuirane usposobljenosti rejnikov, z zagotovitvijo primernih finančnih sredstev ter ustreznih pooblastil pri izvajanju se lahko dosega kvalitetno rejništvo s ciljem nuditi otroku in njegovim potrebam čim bolj ustrezno obravnavo. S predlagano novelo se predlaga sprememba izraza "rejenec" z izrazom "otrok". Natančneje se opredelijo pogoji za pridobitve dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti. Dodan je nov pogoj, da rejnik ne more biti oseba, ki je bila pravnomočno obsojena zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti ali oseba, ki živi s takšno osebo. Opredeljeni so tudi pogoji za izdajo izrednega dovoljenja ter pogoji za ukinitev oziroma odvzem dovoljenja. Dopolnjujejo se tudi določbe glede normativa pri izvajanju rejniške dejavnosti kot poklica in smiselno širi določbe glede osnovnih dolžnosti osebe, ki izvaja rejniško dejavnost. Na področju izobraževanja oseb, ki izvajajo rejniško dejavnost, se povečuje število ur obveznega usposabljanja ter dodaja možnost, da si oseba sama izbere vsebine pri drugem izvajalcu, ki so povezane z izvajanjem rejništva za konkretnega otroka. S predlogom novele se omejuje tudi dolžina bivanja otroka v rejniški družini do najdlje 26. leta, tudi v primerih, ko polnoletni ostane v rejniški družini zaradi motenj v telesnem in duševnem razvoju. Po tej starosti je namreč treba osebi zagotoviti drugo obliko varstva. Zaradi nadaljnjega lažjega izvajanja rejniške dejavnosti se predlaga tudi sprememba glede prenehanja rejniške pogodbe iz razloga odpovedi in razveze in nekatere vsebine rejnine. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje in povedala, da so dali pripombe splošne narave glede notranje skladnosti zakona, pripombe k posameznim rešitvam v materialnem delu zakona in pripombe k prehodnim določbam, ki so zlasti v primeru, ko se institut v določenem delu vsebinsko spreminja, zelo pomembne. Z vloženimi amandmaji so ugotovili, da so upoštevane tako pripombe kot tudi predlogi, ki jih je oblikovala njihova služba. Tiste pripombe, ki se nanašajo na člene veljavnosti zakona, ki jih zaradi poslovniških omejitev ni bilo mogoče upoštevati, pa bo predlagatelj upošteval v prihodnje. Odbor je sprejel vse vložene amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika pa je sprejel tudi amandma odbora k 5. členu, ki določa, da rejnik ne more biti oseba, ki ji je odvzeta roditeljska pravica, poslovna sposobnost ali živi z osebo, ki ji je odvzeta roditeljska pravica. To dopolnjujemo z dodatnim pogojem, to je, da rejnik ne more biti tudi oseba, ki je bila pravnomočno obsojena zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnost oziroma živi s takšno osebo. Takšne omejitve bi bilo treba razširiti, zato se je ta člen tudi spremenil, in sicer se dovoljenje za izvajanje rejniške dejavnosti podeli le osebi, ki ima poleg ustreznih motivov in drugih okoliščin, ki pozitivno vplivajo na izvajanje rejniške dejavnosti, tudi ustrezne osebne kompetence. Ob tem je bilo sprejeto, da se v prepoved rejništva osebi, ki je nasilnik oziroma je bil za to pravnomočno obsojen, dodaja pa se, da v nabor kaznivih dejanj, zaradi katerih osebe ne more biti rejnik, vključi tudi vsa kazniva dejanja zoper življenje in telo, tudi tiste, ki se ne preganjajo po uradni dolžnosti. Odbor je glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila in predlagamo, da ga Državni zbor sprejme.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej gospa Irena Tavčar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovane poslanke in poslanci! Rejništvo je ena najhumanejših dejavnosti, v kateri družina medse sprejme otroka, za katerega biološki starši ne morejo dostojno skrbeti. Vsem tem družinam je treba dati priznanje in zahvalo, kajti tem otrokom, poleg svojih, nudijo varnost, ljubezen, skrb za zdravje in vse ostalo, kar je v njihovo korist. Trenutno imamo v Republiki Sloveniji 772 oseb, ki imajo dovoljenje za izvajanje rejniške dejavnosti, od tega jih 120 izvaja to dejavnost kot poklic. Skupaj je v rejniške družine nameščenih 1088 otrok. Zakon, ki je urejal to področje, je bil v Državnem zboru sprejet pred desetimi leti. V tem času se je na podlagi izkušenj izkazalo, da je treba spremeniti ali dodati kar nekaj določil. Lansko leto januarja je bila s tem namenom ustanovljena delovna skupina, v kateri so sodelovali poleg predstavnikov resornega ministrstva tudi rejniki, predstavniki centrov za socialno delo, Fakulteta za socialno delo, Inštitut za ekonomska raziskovanja ter nekatere nevladne organizacije. Pripravili so rešitve, ki sledijo osnovnim načelom predloga zakona, katere se nanašajo na kvalitetno izvajanje rejniške dejavnosti v največjo korist otroka, ki tako namestitev tudi potrebuje. Zagotoviti je treba ustrezno usposobljenost rejnikov, primerna finančna sredstva, dodatna pooblastila ter preciznejšo opredelitev ureditev določb glede finančnih vprašanj. Predlog zakona zasleduje cilj nuditi otroku in njegovim potrebam čim bolj ustrezno obravnavo, zato ga v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo, prav tako podpiramo tudi amandma k predloženem besedilu. Hvala lepa.
V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov dr. Andreja Črnak Meglič.
Ponovno lepo pozdravljeni! Področje rejništva v Sloveniji sistemsko urejata dva zakona, Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih in Zakon o izvajanju rejniške dejavnosti. Naj uvodoma povem, da je temeljito prenova rejniške dejavnosti načrtovala že prejšnja vlada. Najprej z določbami, ki so bile vnesene v Družinski zakonik, temu pa naj bi sledila tudi prenova kompletnega področja rejniške dejavnosti. Zaradi padca Družinskega zakona na referendumu in predčasnih volitev, se nič od tega ni zgodilo, tako da bo to nalogo seveda morala izvesti sedanja vlada. Veljavni zakon o izvajanju rejniške dejavnosti se izvaja že vse od leta 2003, vsebina zakona pa v osnovi ureja naslednja področja, pogoje, ki jih mora izpolnjevati oseba, ki želi izvajati rejniško dejavnost. Postopek pridobitve dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti določa normative, opredeljuje dolžnost rejnikov in naloge centrov za socialno delo pri izvajanju rejniške dejavnosti ter ureja tudi njegovo financiranje. Po skoraj desetih letih izvajanja so spremembe in izboljšave na področju rejniške dejavnosti vsekakor nujno potrebne, saj so se na podlagi spreminjanja izvajanja v praksi pokazale pomanjkljivosti, kar je razumljivo glede na spreminjajočo se dinamiko in razvoj družbe. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je novela Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti, ki je danes v obravnavi, pripravljena na podlagi ustreznih strokovnih podlag ter ob sodelovanju stroke in tudi uporabnikov – rejnikov, strokovnih delavcev na centrih za socialno delo in predstavnikov nevladnih organizacij. Lahko bi celo rekli, da ta zakon, ki se dotika nekega področja, predstavlja vzorčen model tega, kako naj bi nastajali zakoni v naši državi. Novela zakona vsebuje tako redakcijske kot vsebinske spremembe in dopolnitve. Konceptualni premik instituta rejništva predstavlja že terminološka nadomestitev izraza "rejenec" z izrazom "otrok", kar na simbolni ravni poudarja skrb za otroka. Pomembne vsebinske posodobitve se nanašajo tudi na bolj sistematično ureditev pogoja za opravljanje rejniške dejavnosti, uvaja se bolj pogosto izobraževanje in usposabljanje rejnikov, zvišujejo se normativi za izvajanje te dejavnosti kot poklica. Pomembno novost v noveli predstavlja tudi krepitev nekaterih oblik skrbi za otroka pri rejnikih. Zaradi lažjega izvajanja nalog oziroma obveznosti rejnika ter vključitve otroka v rejniško družino se rejniku določa tudi odločanje o zadevah, ki so v zvezi z otrokovim vsakdanjim življenjem, kot so na primer vpogled v cene, seznanitev s šolskim uspehom, izbira osebnega zdravnika, seznanitev z informacijo o otrokovem zdravstvenem stanju, zastopanje otroka v postopku izdaje osebne izkaznice in podobno. Obravnava predloga novele Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide je pokazala, da se v vseh poslanskih skupinah zavedamo, da je institut rejništva potreben temeljite prenove, saj noveli zakona ni nasprotoval nihče. Z amandmaji pa se je vsebina zakona še izboljšala. Socialni demokrati bomo novelo Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti podprli.
V imenu Poslanske skupine Državljanske liste mag. Truda Pepelnik.
Spoštovani! Osnovni zakon o izvajanju rejniške dejavnosti je bil sprejet pred 10 leti. Namen zakona je bil zagotoviti kvalitetno izvajanje rejniške dejavnosti s sistemsko ureditvijo. V 10-letnem obdobju pa so se pokazale nekatere pomanjkljivosti, ki so terjale tako vsebinske spremembe kot tudi dopolnitve sistema izvajanja rejniške dejavnosti. Vsebinske spremembe zakona so tako sprememba izraza "rejenec" v izraz "otrok", saj se tako otroka kot osebo postavlja v ospredje. Natančneje in sistematično se urejajo nekatera vprašanja, ki se nanašajo na izvajanje rejniške dejavnosti, tako da se natančneje opredeli pogoje za pridobitev dovoljenja in smiselno širijo določbe glede osnovnih dolžnosti rejnika. Uvaja se možnost izredne pridobitve dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti osebi, ki ni kandidirala po predpisanem postopku in ki ni otrokov sorodnik, v določenih posebnih okoliščinah. Dodan je nov pogoj, da rejnik ne more biti oseba, ki je bila pravnomočno obsojena. K temu členu je vložen amandma, ki te omejitve še dodatno širi. V zakonu je natančneje opredeljen pogoj za ukinitev oziroma odvzem dovoljenja. Dopolnjujejo se določbe glede normativa pri izvajanju rejniške dejavnosti kot poklica. Smiselno se širijo določbe glede osnovnih dolžnosti osebe, ki izvaja rejniško dejavnost. Na področju usposabljanja oseb, ki izvajajo rejniško dejavnost, se povečuje število ur obveznega usposabljanja. Omejuje se dolžina bivanja osebe v rejništvu do najdlje 26. leta. Zaradi lažjega izvajanja rejniške dejavnosti se predlagajo spremembe glede prenehanja rejniške pogodbe iz razloga odpovedi in razveze. Spreminja se vsebina rejnine, tako da se dodatno uvaja enkratni prejemek ob namestitvi otroka ter ukinja možnost dviga višine materialnih stroškov iz razloga namestitve otroka, ki po sedanji ureditvi ni posebej časovno omejena. Ker se v zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti rešujejo poglavitni problemi oziroma vprašanja na tem področju in ker se bodo tako rejniške dejavnosti izvajale kvalitetno, z zasledovanjem največje koristi otroka, ki potrebuje tovrstno namestitev, bo Poslanska skupina Državljanske liste predlog zakona podprla. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Jakob Presečnik.
Še enkrat hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli spremembe in dopolnitve Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti, ki so seveda nastale na podlagi ugotovitev v času izvajanja oziroma uveljavitve tega zakona iz leta 2003. Kot so takrat, so tudi v vmesnem času in tokrat pri pripravi sprememb potekale številne razprave in dileme, vendar sem prepričan v imenu poslanske skupine, da so te dileme večinsko odpravljene in da so spremembe zakona, ki so pripravljene, dobra podlaga za izvajanje te izredno pomembne dejavnosti. Koncept izvajanja rejniške dejavnosti zagotovo terja natančno normativno ureditev in nadzor nad izvajanjem s poglavitnim namenom varovanja koristi otrok in istočasno seveda dolžnosti in pravic rejnikov. V poslanski skupini podpiramo tudi rešitev, da lahko glede na ugotovljene potrebe v posameznih primerih centri za socialno delo določajo tudi posamezne pomoči, finančne pomoči ob namestitvi otrok. Podpiramo tudi nekatere nujne spremembe, ki bodo olajšale izvajanje rejniške dejavnosti in skrbi rejnikov za nameščene otroke. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo tudi amandma treh poslanskih skupin, s katerim dodajamo poleg seveda vseh izločitvenih pogojev, ki so že v obstoječem zakonu, pogoje, da ne more nekdo postati rejnik, če je bil pravnomočno obsojen zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti ali pa zaradi kaznivega dejanja zoper življenje in spolno nedotakljivost oziroma če živi s tako osebo. Iz vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine DeSUS mag. Jana Jenko.
Hvala lepa za besedo. Lepo vse še enkrat pozdravljam! To je prva novela Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti po njegovem sprejetju leta 2002. Rešitve po tej noveli so nastale na podlagi ugotovljenih pomanjkljivosti v ureditvi, ki so se pokazale v praksi. Delovna skupina, v kateri so sodelovali tudi rejniki in centri za socialno delo, ki so najbolj vpeti v problematiko rejništva in dodobra poznajo sive lise v zakonodaji, je pripravila spremembe na tem področju. Za te spremembe in dopolnitve zakona smo v Poslanski skupini DeSUS ocenili, da sledijo potrebi, da se otroku zagotovi kakovostno in varno življenjsko okolje, ko oziroma če starši iz kakršnihkoli razlogov tega ne morejo zagotoviti. Izmed vseh popravkov, ki jih prinaša ta novela, se nam zdi najpomembnejša sprememba glede strožjih pogojev oziroma kompetenc, ki jih mora izpolnjevati rejnik ali oseba, s katero rejnik živi, da lahko varuje, vzgaja in skrbi za otroka, ki mu je zaupan v rejništvo. Vsekakor mota tak otrok, ki je tako ali tako že bolj občutljiv in ogrožen, zaživeti v povsem zdravem življenjskem okolju. To pomeni, da to okolje ne sme biti obremenjeno z naklepnimi kaznivimi dejanji, ki se preganjajo po uradni dolžnost, in kaznivimi dejanji zoper življenje in telo, ter zoper spolno nedotakljivost, ki se sicer preganjajo na predlog. Zelo pozdravljamo dvig materialnih stroškov in uvedbo enkratnega prejemka ob prvi namestitvi otroka. Novosti so predvidene tudi na področju izobraževanja rejnikov, ki bodo, po naši oceni, pomembno prispevale h kvaliteti izvajanja rejniške dejavnosti, saj si bo rejnik glede na konkretno situacijo in potrebe otroka temu prilagodil vsebino izobraževanja. Izjemoma se lahko dovoli določeni osebi oziroma družini tudi, če le-ta nima dovoljenja za izvajanje za rejniško dejavnost oziroma ne gre za sorodnike otroka, da se otroka namesti pri njih. Gre za okolje, ki ga otrok pozna in mu zaupa. Zavoljo otrokove koristi bo o tem lahko odločil center za socialno delo na podlagi ugotovitev strokovnih služb, na primer vrtca, šole, zdravstva, in sicer z namenom zagotoviti za otroka sprejemljivo okolje ter varstvo in vzgojo v njegovo korist. Ker predlagane spremembe in dopolnitve predstavljajo kvalitetno nadgradnjo rejniške dejavnosti, jih bomo v Poslanski skupini DeSUS z veseljem podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospa Iva Dimic.
Hvala. Spoštovani! Nova Slovenija podpira ureditev področja izvajanja rejniške dejavnosti pod pogojem, da spremembe zakona sledijo koristim oziroma potrebam otrok. S predlagano novelo se predlaga več ukrepov, med drugim sprememba izraza "rejenec" z izrazom "otrok". Natančneje se opredelijo pogoji za pridobitev dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti, dodan pa je tudi nov pogoj, in sicer da rejnik ne more biti oseba, ki je pravnomočno obsojena zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, ali oseba, ki živi s takšno osebo. Opredeljeni so tudi pogoji za izdajo izrednega dovoljenja ter pogoji za ukinitev oziroma odvzem dovoljenja. Dopolnjujejo se tudi določbe glede normativa pri izvajanju rejniške dejavnosti kot poklica in smiselno širijo določbe glede osnovnih dolžnosti osebe, ki izvajajo rejniško dejavnost. Na področju izobraževanja oseb, ki izvajajo rejniško dejavnost, se povečuje število ur obveznega usposabljanja ter dodaja možnost, da si oseba sama izbere vsebine pri drugem izvajalcu, ki so povezane z izvajanjem rejništva za konkretnega otroka. S predlogom novele se omejuje dolžina bivanja v rejniški družini do 26. leta starosti. V primerih, ko polnoletni otrok ostane v rejniški družini zaradi motenj v telesnem in duševnem razvoju, pa je po tej starosti treba osebi zagotoviti drugo obliko varstva. Zaradi nadaljnjega lažjega izvajanja rejniške dejavnosti se predlagajo tudi spremembe glede prenehanja rejniške pogodbe iz razloga odpovedi in razveze in nekatere vsebine rejnine. Zavedati se moramo, da otrok, ki je moral od doma, potrebuje stabilno družino, ki ga je pripravljena sprejeti za svojega enakovrednega člana. istočasno pa rejniška družina otroku omogoča tudi stike z njegovimi biološkimi starši, ki so v njegovem življenju zelo pomembni. Stiki morajo biti v otrokovo korist in izvajani v skladu z njegovo voljo. V Novi Sloveniji smo veseli ni ponosni na delovanje Rejniškega društva, pod okriljem katerega so združeni rejniki, rejenci, strokovni delavci in drugi, ki jim je namen in pomen rejništva blizu. Združili so se z namenom, da bi zaščitili rejence, rejniške družine in rejniško dejavnost kot posebno obliko vzgoje in varstva otrok. Njihov namen je sodelovati in pozitivno vplivati na vse dejavnike, ki lahko pripomorejo k kvalitetnejšemu izvajanju rejniške dejavnosti. Na tem mestu jim gre vsa zahvala in hvaležnost za njihovo nesebično delovanje, razdajanje in zavzemanje za otroke. Zato bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije predlog novele zakona podprli.
In še v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Področje rejništva v Sloveniji je zgledno urejeno, pa vendar so se pri izvajanju rejniške dejavnosti v praksi pokazale določene pomanjkljivosti, ki kličejo k potrebnim spremembam, ker gre za napredek v družbenem razumevanju družinskih odnosov in odgovornosti znotraj teh odnosov, po drugi strani pa sam družbeni razvoj in spremembe tudi v zakonodaji narekujejo določene posodobitve. Nedvomno gre za izjemno občutljivo in pomembno področje, nenazadnje gre za obliko državne strategije varstva in vzgoje otrok, tistih otrok, ki zaradi različnih okoliščin oziroma razlogov ne morejo živeti s svojimi starši oziroma roditelji. Zato v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije pozdravljamo pristop k spreminjanju zakonodaje, ki je bil res, bom rekla, zgleden primer široke vpetosti različnih akterjev, tako stroke kot neposrednih izvajalcev rejniške dejavnost. Januarja leta 2011 je bila namreč imenovana delovna skupina, v kateri so sodelovali poleg predstavnikov resornega ministrstva tudi rejniki, predstavniki centrov za socialno delo, Fakultete za socialno delo, Inštituta za ekonomska raziskovanja, Skupnosti centrov za socialno delo in nevladne organizacije. In rešitev, ki jo danes sprejemamo, lahko rečem, je v danih okoliščinah skorajda optimalna. Želimo si, da bo s predlaganimi rešitvami doseženo osnovno načelo zakona – kvalitetno izvajanje rejniške dejavnosti z zasledovanjem največje koristi otroka, ki potrebuje tovrstno namestitev. Zato tudi na tem mestu apel spoštovani državni sekretarki, ki je danes z nami, zakon je nekaj, praksa je nekaj drugega, da se bo skladno z uresničevanjem oziroma izvajanjem zakona v praksi dosledno izoblikoval tudi sistem nadzora nad rejniki, kar je prvo oziroma zelo pomembno priporočilo Sveta Evrope o rejniških družinah in kar je tudi nujno, glede na, bom rekla, nekatere izkušnje, ki so se do zdaj pojavljale v praksi pri izvajanju te dejavnosti. Jaz posameznih rešitev, ki jih zakon prinaša, ne bom ponavljala, pred menoj so jih omenili tako državna sekretarka kot kolegice in kolega. Morda le tisto, kar pa bi bilo vseeno treba nekje v bližnji prihodnosti razmisliti in v kakšni bodoči noveli tudi vključiti v samo spremembo zakona oziroma zakonodajo, tisto, kar je po naši oceni še vedno slabost, je, da zakon ne vsebuje dobrih rešitev iz na referendumu padlega Družinskega zakonika, katerega ključni namen je bil res zaščita interesa otroka. Tako, recimo, novela zakona ne govori o tem, da bi bilo rejništvo kot kratkotrajni ukrep, rejništvo namreč je kratkotrajni ukrep, omejeno na tri leta, kar so nenazadnje tudi priporočila tistih, ki imajo izkušnje iz rejništva. Po drugi strani je določena slabost tudi, da o rejništvu ne odločajo družinska sodišča, še vedno namreč o rejništvu odločajo centri za socialno delo. In tretja pomanjkljivost, ki seveda ni vključena v zakon, bila pa je del padlega Družinskega zakonika, da bi bilo treba govoriti oziroma vključiti hitrejše, bolj učinkovite in bolj kakovostne postopke v sam sistem rejništva, da bi nenazadnje lahko tudi pospešili ukrepe za zaščito otrok, kot je na primer sama namestitev v rejništvo. Skratka, nekaj pomanjkljivost še vedno je, ampak glede na vse pozitivne novosti, ki jih prinaša novela zakona – in teh novosti je kar nekaj, te novosti seveda zasledujejo cilj otrokove največje koristi –, zaradi vseh pozitivnih rešitev bomo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije novelo zakona tudi podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o edinem odprtem členu. V razpravo dajem 5. člen in amandma poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije k 5. členu. Želi kdo razpravljati? Če ne želi, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnico odločali jutri in na predlog Vlade tudi o predlogu zakona v celoti. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehiteli smo časovni načrt. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali s 1. točko dnevnega reda, to je s poslanskimi vprašanji, ob 15. uri. Ta čas pa vam želim, da dobro izkoristite čas.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo prekinjeno sejo. Pozdravljam predsednika Vlade, ministrico, ministre, generalnega sekretarja Vlade. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 45 poslanskih vprašanj. Pravil igre vam ne bom znova razlagal, ker jih že vsi dobro poznate. Prehajamo na postavljanje poslanskih vprašanj. Povedal bi samo še to, da sta se v zvezi s to točko za danes opravičila gospod Franc Bogovič, minister za kmetijstvo in okolje, in gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, od 16.30 dalje. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prvi štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prvo vprašanje mu bo postavila mag. Majda Potrata, Socialni demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik, ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Dober mesec so v središču medijskih poročil in spletnih omrežij demonstracije in protestni shodi. Javna zaznava se je osredinila predvsem na zahteve ljudi in na reakcije državnih inštitucij. Ustava zagotavlja državljankam in državljanom Republike Slovenije pravico do zbiranja in združevanja. Vsakdo ima pravico, da se svobodno združuje z drugimi. Na mirnih zborovanjih lahko zbranim nosilcem oblasti povedo, s katerimi njihovimi dejanji se ne strinjajo oziroma zaradi katerih dejanj bi po njihovi oceni morali zaradi objektivne ali subjektivne odgovornosti odstopiti s funkcije. Pravico do svobodnega združevanja lahko omeji le zakon, če to zahtevata varnost države ali javna varnost. Z zakonom so urejeni pogoji za organiziranje javnih shodov in javnih prireditev, prav tako je z njim urejen postopek za prepoved javnega shoda ali javne prireditve in tudi preklic že izdanega dovoljenja. Izjave posameznih predstavnikov izvršne veje oblasti so letele predvsem na vprašanje legitimnosti in legalnosti neprijavljenih zbiranj in kako naj ljudje svoje mnenje izražajo, in sicer tako, kot ga, navajam, "v normalni pravni državi morajo". Posamezniki so preusmerjali pozornost od sporočil in zahtev demonstracij in protestov predvsem na izgrede, za oboje pa so nekateri iskali politične motive. Zlasti po protestu v Mariboru 26. novembra je javnost opozarjala na nesorazmerno uporabo prisilnih sredstev, policija pa je ob napovedanih novih protestih organizatorje pozvala, naj shode prijavijo, udeležence pa, naj pravico do javnega zbiranja uveljavljajo mirno in strpno. Neposredna naloga množičnih protestov nikoli ni bila priprava političnih alternativ in programov ampak zahtevati od oblasti, da odgovorno in s širšim družbenim konsenzom sprejema odločitve, ki posegajo v globljo strukturo družbe in napovedujejo njeno prihodnost. In prav to zbrani na mirnih demonstracijah tudi zahtevajo. Njihovi poglavitni zahtevi sta vračanje k pravni državi in človeka dostojno življenje. Utrjevanje pravne in socialne države pa lahko izpeljejo le odgovorni ter etično in moralno neoporečni odločevalci, ki bodo delovali v skupno dobro. Zato vas, spoštovani gospod predsednik, sprašujem: Katere ukrepe po demonstracijah in protestih ste kot predsednik Vlade in Vlada že sprejeli, katere še načrtujete in kako odgovarjate na javno izražene in ponavljajoče se zahteve zbranih ljudi? Hvala za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa za vprašanje. Z marsičem, kar ste prebrali, se lahko strinjamo, vendar pa je treba vedeti, kaj je v skladu s slovensko ustavo pristojnost kakšne institucije in kaj je lahko tisto, kar ustava varuje kot človekove pravice in temeljne politične svoboščine, inštrumentalizirano za politična dejanja. Kar se tiče odstopa vlade, ki se zahteva, je v vsaki demokratični državi pravica vsakega državljana, delov civilne družbe, mirnih protestnikov, kogarkoli, da zahteva odstop vlade. To se je dogajalo vedno in se tudi bo, dokler bo obstajala demokracija, in se ne dogaja samo v Sloveniji. Drugo pa je, ko gre za pravico do zamenjave vlade ali pa izvršne ali pa zakonodajne oblasti. Ko gre za pravico do zamenjave vlade, je ta v vaših rokah, ko gre za pravico do zamenjave zakonodajne oblasti, ki voli vlado, to ste vi, je ta v rokah volivk in volivcev in slovenska ustava natančno določa, kako se ta pravica izrazi. Kar se tiče socialnih zahtev in izrazov nezadovoljstva, je razlogov za to veliko. Slovenija je od leta 2008 v nekem šoku. Prvič v zgodovini samostojne države stvari ne gredo navzgor, prej je vse rastlo, plače, standard, gradilo se je, skratka vedno se je dalo, vsako leto tudi v proračunu, tudi takrat, ko smo se pretirano zadolžili, razdeliti več. Zdaj pa tega ni več. Zdaj pa so drugi časi, denarja je zmanjkalo, in to bomo slej ko prej morali razumeti. In še enkrat, kot že nekajkrat doslej, ponavljam, da tukaj s temi ukrepi, ki jih vlada izvaja, mi ne varčujemo. Tukaj ne gre za varčevanje, gre za to, da se čim manj zadolžimo. Beremo zdaj, da je politika varčevanja napačna. Hvala bogu, če bi jo lahko izvajali, ampak je ne moremo, ker ne varčujemo. Trudimo se še vedno, da bi se čim manj zadolžili, hkrati pa moramo vračati denar, ki smo si ga izposojali v preteklosti. Tako da kakršnekoli zahteve, kakorkoli glasne v smislu izboljšanja socialnega položaja v povprečju ali pa za večino, je možno realizirati samo, če bom več ustvarili, če se bomo manj zadolževali in če bomo tisto, kar bomo investirali, investirali bolje. In v tej smeri se vlada trudi, to je generalni odgovor vlade in te ekipe, ki je danes tukaj z menoj, na to stanje. Ampak kriza se ni zgodila čez noč in tudi ne bo odpravljena čez noč. In na začetku tega mandata, ko sem vas nagovoril izza te govornice, sem to tudi zelo jasno povedal. Nič nismo obljubljali, kako bosta tekla med in mleko. Zdaj po teh razpravah na evropskem vrhu konec prejšnjega tedna vam lahko povem, da je velika negotovost nasploh v Evropi in še posebej v evroobmočju, kdaj bo konec tega novega padca rasti, ki se je začel. In da ne bom predolg in ponavljal analize, odgovori pristojnih ljudi iz Evropske centralne banke in Evropske komisije so, da lahko evroobmočje, kamor tudi mi spadamo, pričakuje rahle znake okrevanja v drugi polovici naslednjega leta. To je tudi edina napoved, ki se jo jaz upam tukaj dati, kar se tiče te vrste zahtev. Kar se tiče pa zahtev po ne samoupravljanju ampak po pravični državi, pa moram reči, da ne morejo biti bolj upravičene, da gre tukaj za strateški problem ne samo te države ampak te družbe. Nanj smo opozarjali iz opozicijskih klopi, opozarjamo tudi iz vladnih klopi, ampak to so problemi, ki jih vlada sama ne more rešiti. To je pa oreh, ki ga imamo tukaj vsi pred seboj. Gre za spremembe, ki potrebujejo več kot navadno večino, gre za to, da se problema zavemo in ga tudi rešimo. Če bomo samo prelagali odgovornost eden na drugega, ne bomo prišli nikamor, in to stanje se bo samo še bolj radikaliziralo.
Zahteva za dopolnitev, mag. Majda Potrata.
Hvala za ta del odgovora, ki me pa vendarle utrjuje v prepričanju, da tistega, kar sem hotela, da slišite, žal niste slišali. Vsaj vaš odgovor meri v to smer. Ponovili ste mi vse tisto, kar ponavljate že celo leto, in potem iz družbe, iz civilne družbe, iz opozicije vendarle slišite tudi drugačne odgovore, ki ne gredo samo v smer varčevanja, ki ne silijo samo v vpis zlatega fiskalnega pravila, ki ne silijo v odgovarjanje o tem, katere spremembe političnega sistema nam napovedujete – enajst ste jih našteli – trije od teh ukrepov gredo v smeri reforme sodstva, za katere veste, da v stroki ni soglasja – reelekcijo sodniškega mandata recimo za tiste, ki so že v trajni mandat izvoljeni. Tudi na model pretiranega razslojevanja družbe civilna družba in večinsko javno mnenje odgovarjata z ne, privatizacija javnega sektorja. Vse to so vprašanja, ki vendarle govorijo o tem, kakšno strukturo družbe nam ponuja vladajoča oblast. In tukaj bi morali najti soglasje, bi se morali pogovarjati o tem. Dejstvo je, da se o tem ne pogovarjamo. Gre po sistemu: vzemi ali pusti. In večno sklicevanje na poenotenje politike ne bo nikoli rodil sadov, če bo večina vsiljevala manjšini svoje mnenje. Zato vas še enkrat, gospod predsednik, sprašujem: Kakšne ukrepe ponujate, ker sleherni vaš javni nastop v ljudeh vzbudi prepričanje, da niso slišani?
Besedo ima gospod Janša.
No, v to zadnje jaz močno dvomim. Če pogledamo drugi krog predsedniških volitev, se mi zdi, da je polovica slovenskih volivk in volivcev kar slišala neko sporočilo in se tudi v skladu s tem odločila. In to število je bilo kar znatno. Moram reči, da marsikaj, kar danes spremljamo, izhaja iz frustracij tistih, ki so računali na nek drugačen izhod. Kar se tiče enega leta, spoštovana gospa poslanka, ta vlada je prisegla 10. februarja letos. Nismo tukaj še eno leto, nismo pol mandata, nismo cel mandat, nismo niti še eno leto, nismo niti še četrt mandata in vi od nas zahtevate, da bi v tem času naredili tisto, kar se prej ni naredilo v celem mandatu. Tam pri Velenju, kjer živim, so nam pred časom razdelili brezplačnik vaše stranke, kje so spraševali ljudi oziroma ljudem je bilo postavljeno vprašanje: Kako ocenjujete delo Janševe vlade po enem letu? Časopis je izšel oktobra. Moram reči, da bi se vsaj šteti morali naučiti. Ni še minilo eno leto. Marsikaj, kar sem vam prej povedal, pa ne ponavljam samo eno leto, ponavljam to 20 let. In slej kot prej se bo nekaj od tega moralo zgoditi, ne glede na to, če je stroka neenotna, ne glede na to, da vedno nekdo z neke strani postavi blokado. In tudi ne vem, s čim bi večina izsiljevala manjšino, ko gre za rešitve, ki jih lahko sprejme ta koalicija z večino, z navadno večino, ki jo imamo, prevzamemo odgovornost in zadeve izglasujemo, smo veseli, če to podprete, vendar se ne izgovarjamo na vas, če tega ne podprete. Ko pa gre za odločitve, za katere ta navadna večina ni dovolj, ko potrebujemo dvotretjinsko večino, pa ne vem, kako bi tisti, ki te večine nima, nekoga izsiljeval. Res je, da ste obljubili podporo podpisu zlatega fiskalnega pravila v ustavo na začetku leta, pa ste potem snedli besedo. Res je, da ste obljubili podporo omejitvi referendumskega glasovanja, pa je to zdaj vse težje narediti, čeprav nam za blokado proračuna teče voda v grlo. In 11 predlogov, ki jih je dala Slovenska demokratska stranka za deblokado političnega sistema, ni nobeno izsiljevanje. To je ponudba. Zbiramo tudi ponudbe od drugih in videli bomo, kaj od tega je potem možno sprejeti.
Proceduralni predlog mag. Majda Potrata.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Svoje vprašanje o ukrepih in o odgovorih na zborovanjih sem utemeljila s specifičnim družbenim trenutkom, to je časom demonstracij in protestnih shodov. Reakcije na dogodke v Mariboru, Ljubljani in drugih slovenskih mestih so bile tudi s strani institucij države zelo različne. V nekem trenutku je bilo celo videti, da bo vojska tista, ki bo posredovala, če se bodo nemirne množice prevečkrat znašale nad ljudmi in nad nepremičninami. Ampak vendarle, k sreči so zadnje demonstracije omejile izgrednike, ne skrivamo pa domnev, da so bili izgredi načrtovani. Zato, gospod predsednik, tudi ob dejstvu, da je bilo napovedano srečanje najodgovornejših dva dni po demonstracijah oziroma po protestnem shodu v Mariboru, kjer naj bi bili sprejeti ukrepi ob demonstracijah, čeprav je takrat bilo rečeno, da to ni bilo tako zelo na najvišji ravni sprejeto srečanje in čeprav niste pred ljudi stopili vi kot predsednik Vlade, je vendarle mogoče med ljudmi zaznati vrsto pripomb na ravnanje. Pričakovali bi, da bi dobili tudi kakšen odgovor o tem, kaj se je dejansko zgodilo in kaj tiči za vsemi temi nasilniškimi skupinami. Zato se mi zdi, da je odgovor na to vprašanje oziroma razprava o vašem odgovoru potrebna, ker se je izkazalo, da tudi vi odgovarjate po eni strani kot predsednik stranke SDS, moje vprašanje je pa merilo vendarle na to, kaj imate povedati kot predsednik Vlade in kaj je storila Vlada kot celota in kaj še v prihodnje namerava. Mislim, da je priložnosti za pogovore, če nam je v resnici do ustvarjanja družbe konsenza, in časa še dovolj, da je potem tudi sprejemljivost nekaterih predlaganih ukrepov boljša in močnejša, in da tudi ni rečeno, da samo Vlada ve, kaj je v tej situaciji mogoče storiti. Hvala.
Naslednje poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavila mag. Alenka Bratušek, Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsednik! Veliko smo letos že govorili o našem skupnem državnem premoženju, ko smo se pogovarjali o Slovenskem državnem holdingu. Tudi takrat nismo izvedeli natančne številke oziroma vrednosti tega našega premoženja, nekje med 9 in 13 milijard se gibljejo številke. To se sliši res veliko, pravzaprav se sliši ogromno. Ampak je pa to v bistvu manj, kot naša država porabi v enem letu skozi državni proračun, občinski proračun in ZPIZ-ovsko in pokojninsko blagajno. Pravzaprav nam je tega skupnega našega premoženja ostalo zelo malo. V medijih lahko spremljamo intenzivne koalicijske pogovore glede tega, ali naj to vse prodamo ali naj še kaj obdržimo za bodoče rodove. Ne bom se spuščala v vaša koalicijska preigravanja, bi se nam zdelo pa prav, da pogovor o tem, kaj bomo kot država prodali in kaj je za nas strateško premoženje, ne zapirate znotraj koalicije, ampak da se o tem odprto in pošteno pogovorimo vsi: koalicija in opozicija. Skupaj. Spoštovani predsednik, to premoženje ni koalicijsko. Niste ga dobili v last, ko ste prevzeli vlado, ampak ste dolžni z njim opravljati v dobro vseh nas. Veliko se je govorilo, da je bil vaš obisk ZDA v letošnjem letu v veliki meri namenjen prav dogovorom v zvezi s prodajo našega premoženja. Takrat ste to zanikali. Danes se spet na veliko govori, da želite prodati NLB, NKBM, Telekom, Zavarovalnico Triglav, Petrol, HSE. In spet se lahko vprašamo, kakšne dogovore ste morebiti že sklenili v Ameriki. O prodaji našega skupnega premoženja v Sloveniji odloča Državni zbor. Strategijo bi morali sprejeti. Strategijo, kjer bi bilo določeno, kaj so za našo državo strateške naložbe in kaj je premoženje, ki smo ga pripravljeni oziroma v teh kriznih časih tudi primorani prodati. Spoštovani predsednik, te strategije seveda še nimamo. Mi lahko, prosim, poveste: Na podlagi česa sprejemate odločitve oziroma sploh začenjate razpravo o prodaji našega skupnega premoženja? Kateri in kakšni razlogi vas napeljujejo na to, da je treba poleg bank prodati tudi podjetja, ki prinašajo kar nekaj dobička v državni proračun? Ali v opoziciji res pričakujemo preveč, ko si želimo odprto, jasno in transparentno sliko o prodaji našega premoženja – našega skupnega premoženja?
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa. Zagotovo ne pričakujete preveč. Zakon, ki ste ga blokirali, predvideva sprejetje strategije o nadaljnji privatizaciji in postopke, v katerih bo lahko vključena tudi opozicija prek svojih nadzornih teles. Prej bo zakon uveljavljen, prej bomo prišli do tega, kar tukaj zahtevate.
Zahteva za dopolnitev mag. Alenka Bratušek.
Spoštovani predsednik, jaz verjamem, da veste, da tudi trenutno veljavni zakon predvideva sprejetje strategije – skratka tisti, ki je sedaj v veljavi in ne šele tisti, ki se bo uveljavil. Po naši oceni bi bilo absolutno prav, da to razpravo opravimo skupaj, kaj in za kaj se bo naše premoženje prodajalo, se pravi koalicije in opozicija. In trenutno veljavni zakon vam prav tako nalaga sprejetje strategije, kot je to v primeru zakona o Slovenskem državnem holdingu. To, o čemer vas danes sprašujem, je pravzaprav vse, kar je naši državi še ostalo. Če bi nekaj let nazaj prodali to, se danes ne bi imeli več o čem pogovarjati. Celotno državno premoženje ste si vzeli zase in se znotraj koalicije dogovarjate kako in kaj. Jaz sem že poleti na delovni skupini, kjer smo sodelovali, povedala, da je strategija upravljanja državnega premoženja eden izmed ključnih dokumentov v povezavi s tem zakonom. Preden bi se sploh lahko začeli pogovarjati o prodaji, bi bilo treba imeti strategijo. Pa je nimamo. In še enkrat, prav bi bilo, da je pogovor in dogovor o tem, kaj bomo naredili z našim premoženjem, pogovor med vsemi strankami v parlamentu. In če se nekaj na kratek rok zdi še tako pametno prodajati v tem trenutku, lahko razmislek o malo daljšem obdobju pokaže popolnoma drugačno sliko. Zato, spoštovani predsednik, vas še enkrat sprašujem: Zakaj se brez strategije sploh pogovarjate o tem, kaj je v naši državi treba prodati?
Predsednik Vlade, izvolite.
No, jaz se bojim, da je v zadnjih tednih in dneh prišlo do neke velike zmede. Koalicija se nič ne pogovarja o tem, kako napisati to strategijo prodaje. Koalicija se pogovarja o tem, ali v nekem manjšem delu spremeniti koalicijsko pogodbo ali ne. In sem pričakoval, da se bo koalicija najprej to zmenila sama med sabo, pa se potem tudi z drugimi naprej usklajevala. Ampak pravzaprav še isto uro, ko je bilo prvič to predlagano na sestanku, je bilo to že v vseh medijih. Koalicija se ne pogovarja o tem, ali prodati kakšno banko ali kakšno podjetje, ker te pristojnosti nima. Tudi ti odloki, ki jih je pripravilo Ministrstvo za finance, govorijo zgolj o možnosti razpolaganja s posamičnimi deleži v državnih podjetjih in upravljanjih, ne govori pa o odločitvi, da se bo kaj od tega prodalo. Tudi to drži, kar ste rekli, da ni vsak čas primeren za prodajo, so boljši in so slabši časi. Seveda pa se takoj k temu vprašanju vedno dodajo še možnosti. In to dvojne. Prvič možnosti prodaje sploh. Omenili ste moj obisk v Združenih državah. Jaz nisem bil na obisku v Združenih državah, bil sem na teritoriju Združenih držav, ampak sem bil na seji Generalne skupščine Združenih narodov, kjer se nisem pogovarjal o nobeni prodaji podjetij. Srečujem pa veliko kolegov, še posebej na evropski ravni, pa nisem srečal še nobenega, ki bi se zanimal za to, da bi pri nas kaj kupil v tem času. No, to pa moram reči, da kakšnega hudega interesa ni. In ta bojazen se mi zdi zelo pretirana. Drugo vprašanje v zvezi z možnostmi, pa je, do kdaj lahko čakamo z nekaterimi odločitvami. Tudi ta trditev, ki ste jo izrekli, češ, če bi to, kar imamo danes, pred leti prodali, potem tega ne bi imeli in bi bila to velika izguba. Delnica Telekoma je bila leta 2008, ko je bil takrat mednarodni razpis objavljen, mislim, da 440 evrov, zdaj je pa 60. Če bi takrat prodali državni delež v Telekomu, bi s tem denarjem lahko postavili na noge tri takšna podjetja, če bi to pametno naložili, in bi bilo nekaj tisoč ljudi več zaposlenih in bistveno več bi država imela od tega. To pa o času, kdaj je kaj pametno narediti.
Proceduralno, mag. Alenka Bratušek.
Predlagam, da skladno s Poslovnikom Državnega zbora o odgovoru predsednika Vlade opravimo razpravo. Ne, da nisem zadovoljna, v bistvu sploh nisem dobila odgovora na vprašanje, zakaj se o prodaji pogovarjamo brez strategije, kjer bi natančno določili, katera podjetja so strateško pomembna za Republiko Slovenijo, katera niso, potem pa bi lahko začeli s postopki prodaje. Zdaj se pa špekulira, eno ja, drugo ne, celo ministri in visoki državni uradniki kupujejo delnice podjetij in pričakujejo, da bodo ob tem ustvarili zaslužke. Mislim, da je prav, spoštovane kolegice in kolegi, da v Državnem zboru opravimo razpravo o tem. Tudi to razpravo bi lahko izkoristili za pogovor o tem, na kakšen način se lotiti priprave strategije ter na kakšen način določiti, kaj je strateško premoženje. Zelo pomembno se mi zdi, da se o tem pogovarjamo skupaj: koalicija in opozicija. Zavedam se, da popolnega soglasja po vsej verjetnosti ne bomo uspeli doseči, ampak mislim, da smo to dolžni vsi skupaj, spoštovani predsednik, našim državljankam in državljanom.
Naslednje vprašanje bo postavil predsedniku Vlade gospod Gašpar Gašpar Mišič, Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsednik Vlade Republike Slovenije! V javnosti močno odmevajo medijski zapisi o zaposlitvah bližnjih sorodnikov vidnih funkcionarjev Slovenske demokratke stranke, katerih skupni imenovalec je, da gre za bližnje sorodnike vplivnih vladnih politikov ter da gre za zaposlitev v javnem sektorju oziroma v podjetjih v državni lasti. Doslej sem v medijih zasledil naslednje tovrstne zaposlitve. V družbi Plinovodi, ki je v lasti Geoplina, ta pa je v večinski lasti države in državnih podjetij, ste zaposlili vašo hčer. V istih Plinovodih so zaposlili tudi sina vodje poslancev SDS gospoda Jožeta Tanka. V teh istih Plinovodih so zaposlili še sina vašega zvestega političnega sopotnika in vidnega člana SDS gospoda Jožeta Zagožna. Naslednji primer je državno tožilstvo, ki je zaposlilo tako sina kot tudi hčer vidne pripadnice SDS in danes visoke vladne funkcionarke gospe Barbare Brezigar. V vašem vladnem kabinetu ste menda zaposlili tudi hčer evropske poslanke Maze Kukovičeve, ta pa je v svojem kabinetu v Evropskem parlamentu zaposlila prijateljico vašega sina. Poslanska skupina SDS je v Državnem zboru zaposlila sina generalnega sekretarja Vlade gospoda Boža Predaliča. Nedavno pa je vodstveno delovno mesto v družbi Dars dobila tudi vaša nekdanja partnerka. Mislim, da je prav, da slovenska javnost od vas osebno izve, zato vas tukaj sprašujem: Ali te medijske navedbe držijo? Za voljo vseh iskalcev zaposlitve, predvsem mladih, ki nimajo zvez in poznanstev, bi bil vesel, če medijske navedbe ne bi bile resnične. Če pa držijo, pa vas pozivam k spoštovanju ali pa k spremembi koalicijske pogodbe, ki ste jo poimenovali Pogodba za Slovenijo. V njej ste na drugi strani med temeljne cilje vaše vladavine zapisali, da se boste zavzemali, citiram, "za učinkovit boj proti klientelizmu" ter, zopet citiram, "za umik države iz tekočega vodenja kadrovanja in poslovanja podjetij v družbeni lasti". Povejte mi prosim: Kakšne ukrepe bo Vlada sprejela za preprečevanje klientelizma in nepotizma pri zaposlovanju in kadrovanju v javni upravi in v podjetjih v državni lasti? Za vas kot voditelja države ne morejo veljati drugačni kriteriji kot za vse nas ostale državljanke in državljane Republike Slovenije. Razumem, da vsak starš želi svojim otrokom omogočiti kar se da lepo prihodnost. Zavedam se tudi, da otroci ne smejo biti talci političnih karier svojih staršev, vendar je v nekaterih primerih žal preveč naključij, da so trije otroci treh pomembnih politikov vladajoče stranke zaposleni v istem državnem podjetju je najmanj čudno, če uporabim zelo zmerno terminologijo. Prosim za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala tudi za to vprašanje, čeprav se malo ponavlja s strani vaše poslanske skupine. Prvič. Zaposlitve v kabinetih so zaposlitve na osebno zaupanje in za določen čas. To niso zaposlitve, ki bi bremenile davkoplačevalce po mandatih. S tem mislim, da smo zadeve enkrat že razčistili. Drugič. Slovenska demokratska stranka ima več kot 30 tisoč članov. Vsak od teh članov, ki je zaposlen, je nekje zaposlen. Razen, če mislite, da bi morali biti naši člani brezposelni. In drugo, moja nekdanja partnerka, ki je diplomirana inženirka računalništva in je že 25 let, je v Darsu zaposlena deset let ali devet. Ne vem, nima to nobene zveze z menoj. Moja hčerka, ki je zaposlena v Geoplinu, je bila odlična študentka, sem ponosen nanjo, je bila odlična dijakinja, je zlata maturantka, je dobila Zoisovo štipendijo, z njo je doštudirala na Univerzi na Švedskem in je bila na to delovno mesto, potem ko se je javila na številna druga, ni dobila čez noč službe, izbrana med dvema ali tremi prijavljenimi kandidati. In to je za vas klientelizem in korupcija. Hčerka predsednika države še do nedelje gospoda Türka je bila zaposlena pri vašem predsedniku stranke – v mestni upravi ali mestnem javnem zavodu, in je bila izbrana med 270 kandidati. Verjetno zato, ker je bila najboljša, zato to ni noben klientelizem. Hčerka prejšnjega predsednika Kučana je bila zaposlena na ministrstvu verjetno zato, ker je bila najboljša, ne pa zato, ker je hčerka predsednika države. Druga hčerka je dobila pri Stožicah na, baje razpisu, milijonski posel, zato ker je sposobna, ne pa zato, ker se piše Kučan. Edino, kar lahko zaključimo pri temu vprašanju, je, da v tej državi veljajo dvojni kriteriji.
Gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Hvala lepa, gospod predsednik za odgovor. Veliko je še zlatih maturantk in maturantov, ki ne dobijo zaposlitve. To, kar ste omenili glede zaposlitve otroka bivšega predsednika, jaz ne odobravam nobenega takšnega primera in ni prav, da se enačite s komer koli, ki je prekršil vse te moralne in etične vrednote v tej državi. Če je kdor koli naredil napako, pa naj bo to tisti ali nekdo šesti, levi ali desni, vi dejansko se ne morete izgovarjati, da je to bila že praksa. Jaz vas zavoljo tega sprašujem, zavoljo vseh tistih, ki čakajo leta in leta po opravljeni diplomi in pošiljajo iz dneva v dan prošnje in ne dobijo niti odgovora. Sprašujem vas v imenu vseh tistih iskalcev zaposlitve, ki so že toliko let obupani in potem v časopisu preberejo, da od predsednika, od tega politika, od drugega politika, od ministra, od sekretarja otroci pa dobijo zaposlitve. Naj vas samo tukaj opomnim, da razpis, ko je bil za vašo hčer, sedem prijavljenih je bilo, iskali so vodjo projekta brez kakršnih koli izkušenj in zahtev. Pet dni je bilo časa za prijavo, od tega se jih je sedem prijavilo, nikakršnega znanja ni bilo zahtevanega. Zelo zanimivo. Pa tako uspešna je! Jaz sem vesel, da je dobila zaposlitev, da se ne bi narobe razumela, ampak zavoljo vseh tistih, ki doma čakajo in nikoli ne dočakajo in že ko obupajo, kaj boste odgovorili njim. Ne odgovarjajte meni, odgovorite tistim, prosim vas, lepo pojasnite ta primer konkretno, če lahko.
Besedo ima predsednik Vlade.
Jaz mislim, da sem ga pojasnil prej. To, kar ste brali, je vam znano, meni ni bilo, mene v tem postopku ni bilo. Vem pa, da je moja hčerka, ko se je javljala na različne razpise prej, imela težave zaradi svojega priimka. Ni bil to prvi primer, ko je zaprosila za službo, in ni je dobila čez noč. Tako kot še mnogi drugi, ki diplomirajo in čakajo na službo. Tako da ni nič drugačna od drugih, spoštovani gospod Mišič. Moram pa reči da imam nekoliko težav, ko iz vaših ust prihajajo stavki o morali in etiki. To pa imam nekaj težav s tem.
Proceduralno, gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Gospod predsednik, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o odgovoru predsednika Vlade opravi javna razprava v Državnemu zboru, tudi glede morale in etike, tudi glede vsega tega, kar se dogaja. Dejansko v tej državi enkrat, gospod predsednik, drage poslanke in poslanci, moramo prenehati s takšnimi in drugačnimi klientalističnimi in nepotističnimi dejanji! V tej državi, če se je dogajalo prej, naj se preneha danes. Vsi morajo biti obravnavani enakovredno. Spoštovano in cenjeno naj bo znanje, ne pa zveze in poznanstva, ne da dobijo delo in zaposlitve tisti, ki so od vidnih funkcionarjev postavljeni, in to v državnih podjetjih, ne v zasebnih podjetjih. Ali je naključno, da trije otroci treh vidnih funkcionarjev dobijo zaposlitev v istem državnem podjetju? Ne, gospodje! Gospod predsednik, vi ste zapisali v koalicijski pogodbi, da se boste držali tega. Vi, vsi, ki ste podpisali to koalicijsko pogodbo, dajte se zamisliti nad tem ali pa vrzite to ven. Izbrišite to, ker tega dejansko ne izvajate. Če vas pa nekdo pritiska, pa to jasno povejte. Tudi to, kar se dogaja danes, gospod predsednik, na ulicah, mladi iz obupa prihajajo in vsi politiki smo osovraženi zaradi takšnih in drugačnih dejanj. Ne smemo si tega dovoliti in je prav, da v tem državnem zboru in tudi pozivam tukaj predsednika države, novega, ki sedaj še sedi med nami v poslanskih klopeh, da podpre, da se borimo vsi skupaj proti klientalizmu in nepotizmu. Enkrat moramo temu reči konec, gospod predsednik Vlade Republike Slovenije. To, da ste se zgovarjali, da ste omenili prejšnjega predsednika in to zaposlitev, jaz ne odobravam niti tega, niti onega, nobenega primera. Odločno sem proti temu. Sem proti tej bolani politiki, sem proti temu, da se dogaja to, kar se dogaja v tej državi že 21, 22 let. Mi moramo prenehati s takšno prakso, čas je za spremembe, ampak za korenite spremembe slovenske politike. Bodimo pošteni do sebe in do tistih, ki so nas izvolili, da smo danes tukaj. Do tistih, ki jih predstavljamo. Do vseh mladih, ki se bodo še pojavili na naši sceni, ki bodo iskali zaposlitev. Cenimo znanje, ne pa zveze, korupcijo, nepotizem. To moramo izkoreniniti iz slovenskega prostora. Hvala.
Še četrto poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Postavil ga bo gospod Mihael Prevc, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, prepričan sem, da se Vlada Republike Slovenije tudi po najboljših močeh, da bi na področju gospodarstva obrnili negativni trend, trudi po najboljših močeh. Tudi državljanke in državljani so vedno bolj prepričani, da ima gospodarska kriza širše ozadje, da je trenutna finančna situacija države posledica slabe odzivnosti države na spremembe v naši okolici, sistemskih napak in nepremišljenega zadolževanja vsaj v zadnjih dveh desetletjih. Prepričan sem, da so Slovenke in Slovenci pripravljeni stopiti korak nazaj, se tudi marsičemu odreči in odpovedati za ceno tega, da spravimo javne finance v red, tako kot so se ljudje v drugih državah, ki danes že beležijo gospodarsko rast. Vendar samo pod enim pogojem: Da ne bomo več dovolili istih vzorcev, da bi še naprej tisti, ki so ali še izkoriščajo svoje funkcije, svoje položaje in povezave za oškodovanje države, njenega premoženja in podjetij, ostajali nekaznovani. Spoštovani gospod predsednik! Zadnji protesti po državi so po prepričanju Slovenske ljudske stranke tudi odraz ogorčenja nad neenakostjo, nad preteklimi zlorabami, nad tem, da je velika večina državljanov prisiljena k odrekanju za boljši jutri, medtem ko peščica v ozadju nekaznovano in brez posledic ostaja nedotaknjena. Ogorčeni so nad tem, da sodni postopki nad ljudmi, ki so javno izpostavljeni in imajo odgovorne položaje, trajajo in trajajo, največkrat pa sploh ne dobijo epiloga. Zato vas sprašuje, spoštovani predsednik: Kdaj in kako bomo ukrepali, da bo premoženje sumljivega izvora pri posameznikih zaseženo ali pa bo vsaj onemogočeno razpolaganje z njim, še preden se zaključijo vsi sodni postopki, ki po navadi trajajo leta in leta. In še drugo vprašanje: Kaj bomo naredili v zvezi z ustanovitvijo finančne policije, ki bi aktivneje lahko preganjala predvsem gospodarski kriminal in korupcijo? Kdaj se pričakujejo rešitve, ki bi pravosodje jasno zavezale, da bo v bistveno krajših rokih, ne daljših od enega leta, omogočalo ugotovitev odgovornosti političnih funkcionarjev, direktorjev, menedžerjev in ostalih oseb na visokih funkcijah? Hvala za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala za vprašanje. Kar se tiče finančne policije, jo bo Slovenija dobila v sredini naslednjega leta, ko pride tudi do združevanja davčne in carinske uprave, če bo pravočasno sprejeta zakonodaja. Kar se tiče postopkov odvzema nezakonito pridobljenega premoženja, je zakon, ki to omogoča, v veljavi od maja letos. Tukaj ne gre za pomanjkanje zakonodaje, gre pa za očitno pomanjkanje volje pri tistih, ki morajo zakon izvajati. Teh ukrepov je bilo izrečenih izjemno malo, v velikih primerih pravzaprav praktično nobeden. Tukaj je pred nami velikanska gmota problema sanacije bančnega sistema. Tam gre za milijarde, so konkretna imena in priimki zraven, praktično ni nobenih resnih ukrepov na tisti točki, ko zadeva pride od policije na tožilstvo in sodstvo. Kar se tiče dolžine postopkov, bi si jaz želel verjeti v to, da je to problem zakonodaje. Mislim pa, da ni. Žal, praksa je pokazala, da ni. Tam, kjer se hoče, se stvar zelo hitro procesira, ne glede na to, da je treba ob tem, ne vem, opraviti policijsko preiskavo v parlamentu, obsoditi poslanca. V prejšnjem sklicu se je to zgodilo. V pol leta je bil pravnomočno obsojen, se pravi na prvi in drugi stopnji. Verjetno upravičeno, ne govorim o tem. Govorim o tem, da se očitno da, če se hoče. So pa primeri, ki se vlečejo leta in leta, ki celo zastarajo, kot kaže zdaj Zbiljski gaj ali pa procesi, ki se vlečejo tudi leta in leta in se potem priporniki spustijo. Zadnje dni pred izrekom sodbe se te stvari pač dejansko, ne bom rekel, da vzbujajo sum, ampak utrjujejo prepričanje, da ni problem v zakonodaji, da je problem v izvajanju te zakonodaje. To pa je vprašanje, ki v glavnem ne more biti naslovljeno na vlado. Vlada je izvršilna oblast, obstaja sodna veja oblasti, ki bi jo morali za to povprašati, vendar nikoli nimate za to prilike. To je ta problem, o katerem sem prej govoril, na neki točki, ki ga bo Slovenija morala razrešiti. Ne gre za vprašanje samostojnosti te veje oblasti, mislim, da to ni problem. V konkretnih postopkih gre za vprašanje, ali ta sodna veja oblasti funkcionira ali ne funkcionira. Ob teh sodnih zaostankih, ki se kopičijo, zadnje ugotovitve Ministrstva za pravosodje na podlagi podatkov Vrhovnega sodišča kažejo, da če odštejemo nekaj manjših vrst tam pri vpisu v zemljiško knjigo in izvršbi, ko gre za prave sodne postopke, se zamude ne odpravljajo, ampak se prej kopičijo oziroma je tempo takšen, da bi rabili 200 let, da jih odpravimo in glejte. Vedno, kadar kdo sproži to razpravo, je obtožen, da se vtika v neodvisno vejo oblasti in tako naprej. Ampak če o tem ne bomo razpravljali, tudi rešitve ne bo. Nekje je treba začeti to razpravo. Mi smo predstavili nekatere ukrepe, za katere mislimo, da bi ta problem rešili. Ne mislimo, da smo edini pametni in da je to edina možna rešitev. So verjetno tudi druge. Jaz upam, da bomo do njih prišli v realnem času, in to sami, brez tega, da nam bo kdo od zunaj moral na koncu kaj narekovati. Ker to, kar se pri nas dogaja, ne ogroža samo nas, mi smo zdaj člani neke širše družine, in tega se res premalo zavedamo. Prvo, kar je, mislim, da v tej državi ne sme biti nedotakljivih sfer, o katerih se ne bi smelo razpravljati. Če so takšne sfere, če to jemljemo v zakup, potem se moramo sprijazniti tudi s tem, da se stanje ne bo spremenilo. Na koncu bo ta ali kakšna druga sestava državnega zbora tista, ki bo morala tukaj sprejeti odločitve, na podlagi katerih bo sistem začel funkcionirati.
Gospod Mihael Prevc, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Mogoče bolj v razmislek kot dodatno vprašanje. Bistveno pričakovanje javnosti je, da pravila in zakoni veljajo za vse in da bo pravna država odreagirala na vse nepravilnosti v razumnih rokih, učinkovito, brez zavlačevanja. Imamo zakon o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja. To, kar ste omenili, spoštovani predsednik, imamo možnosti prednostnih obravnav posameznikov v postopkih, imamo marsikaj zapisano v zakonih, pa se je v praksi žal izkazalo, tako ste tudi vi omenili, kot neučinkovito. Ali povedano drugače. Če bi sodišče na osnovi sumov kaznivega dejanja nekega funkcionarja reagiralo takoj, postopke vodilo v normalnih procesnih rokih, potem zagotovo ne bi prihajalo do takšnih scenarijev, kot smo jim bila priča v z zadnjem času na slovenskih ulicah in trgih. Ljudje še kako dobro vedo, da je bilo v preteklosti storjenih veliko zlorab, oškodovanj državne lastnine, podjetij ter da je prihajalo do neupravičenega bogatenja posameznikov. Tisto, kar pa državljanke in državljane Slovenije najbolj moti, pa je, da kljub temu, da se je vse skupaj dogajalo na očeh javnosti, skoraj nikogar izmed glavnih akterjev za enkrat še ni dosegla roka pravice. Sprašujem vas, spoštovani predsednik, pa seveda tudi vse nas: Kaj moramo še kot politiki in ko predstavniki družbe storiti, da bi bilo izvajanje že obstoječe zakonodaje s strani vseh organov nadzora in pregona bolj učinkovito, kot je to v tem trenutku? Hvala lepa.
Besedo ima predsednik Vlade.
Mislim, da sem delno na to vprašanje že prej odgovoril. Odpraviti moramo nedotakljivost kogarkoli. Ko bo to narejeno v Sloveniji, potem se bodo stvari začele premikati tudi tam, kjer se zdaj zabetonirane. In kot ste že omenili ponovno proteste, ker prej nisem imel možnosti, ko je spoštovana kolegica pri prvem poslanskem vprašanju omenjala neko vojsko in tako naprej, ki naj bi se ukvarjala s temi protesti, mislim, da so to preveč resne stvari, da bi se z njimi igrali. Nobena vojska se ne ukvarja s protesti. Ta vlada bo do konca branila ustavno pravico ljudi do mirnega zborovanja, tudi če to zborovanje ni prijavljeno. In s tem nimamo nobenih težav. Res pa je, da nekateri upokojeni generali, med njimi nekdo, ki je še vedno uradno svetovalec predsednika države, poziva na proteste. Tukaj pa je vojska posredno vmešana, ampak tista upokojena, in jaz mislim, da je to izjemno nedostojno. In še ena stvar v zvezi s protesti. Glede na ukrepe, ki se sprejemajo povsod po Evropi, pravzaprav povsod prihaja do teh reakcij. Ljudje imajo marsikje v glavnem upravičeno občutek, da se pas ne zateguje pri vseh enako in protestirajo pred različnimi naslovi. Tisto, kar loči Slovenijo od drugih, glede na probleme, ki jih imamo, in glede na velikost teh problemov, je to, da pri nas pri teh pozivih ni nobenega bankirja, pa imamo nekajmilijardno luknjo v bančnem sistemu, ki ni nastala sama, in nimamo nikogar, ki je kriv za vse tisto, o čemer ste prej govorili, da pravna država oziroma pravična država ne funkcionira. Nekoliko se mi zdi, da v tem delu pa se gledanje na tarče usmerja in da med tistimi, ki to usmerjajo, da so zelo močni interesni lobiji, ki se bojijo tega, da bi zakon o sanaciji bančnega sistema pripeljal tudi do razčiščenja odgovornosti v tej fazi, in da bi se enkrat tudi vprašalo tiste, ki so v zadnjih 10 ali 15 letih zastarali na desetino velikih korupcijskih in kriminalnih primerov, ali še lahko opravljajo svojo službo.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore in nadaljujemo s poslanskimi vprašanji ministrici in ministrom. Najprej je na vrsti gospa Maša Kociper, ki bo postavila poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister dr. Vinko Gorenak! 30. 10. letos, malo pred polnočjo, je Poslanska skupina Pozitivna Slovenija ob pomoči še treh poslancev vložila pobude za dva zakonodajna referenduma, za referendum o zakonu o tako imenovani slabi banki in referendum o Slovenskem državnem holdingu. To smo naredili med drugim zato, ker so eni od pobudnikov, ki so vložili pobudo za referendum pod zakon o slabi banki, po preteku zakonskega roka, v katerem bi lahko svojo pobudo še dopolnili, izvedeli, da jim je zmanjkalo 154 podpisov za njihovo pobudo. In to kljub temu, da so sami zatrjevali, da so vložili več kot 800 dodatnih podpisov. Kakorkoli, odločitev naše stranke in drugih poslancev v zvezi s temi referendumi je močno razgrela politično prizorišče in zbudila burne odzive in močne reakcije. Potem ko je predsednik Državnega zbora na hitro iz formalnih razlogov odbil pobudo o referendumu o zakonu o slabi banki, se je razvnela debata o referendumu o Slovenskem državnem holdingu. Takoj so se v medijih, zlasti tistih, ki so bolj naklonjeni vaši vladi, začele pojavljati insinuacije o domnevni spornosti poslanskih podpisov. Te insinuacije so se nadaljevale, kljub temu da je bilo povedano, da so vsi poslanci, ki so pobude podpisali, naknadno prek varovanega naslova svoje elektronske pošte ali telefona izjavili, da gre za njihovo jasno izraženo voljo pod obema podpisoma. 5. 11. je predstavnik SDS na Kolegiju Državnega zbora podal pobudo in predlagal sklep, ki sicer ne sodi v pristojnost Kolegija, da naj Generalna policijska uprava preveri podpise poslancev na referendumski pobudi, in sicer tako, da se opravi grafološka analiza podpisov določenih poslancev. Povedali so tudi, kdo točno bi naj opravil to analizo, in sicer Generalna policijska uprava ali pa Nacionalni forenzični laboratorij. Ko je za tak sklep na Kolegiju glasoval samo vodja Poslanske skupine SDS, je vladajoča koalicija še isti dan dopolnila tudi pobude za presojo ustavnosti tega referenduma in na sodišče napotila isto vprašanje, čeprav Ustavno sodišče za takšna vprašanja ni pristojno. Še isti dan pa je bila vložena tudi ovadba s praktično istimi zahtevami, kot sem jih navedla do sedaj. Prosim vas, spoštovani minister, da mi odgovorite: Na katera dejanja se nanaša sum te ovadbe in katero kaznivo dejanje bi naj bilo storjeno v tem primeru? Kateri člen Kazenskega zakonika določa, da je ponarejanje lastnega podpisa kaznivo? Hvala lepa.
Besedo ima minister Gorenak.
Hvala lepa. O kateri ovadbi me sprašujete, ne vem, zato si bom vzel dovolj časa. Če mi ga bo danes zmanjkalo, pa še jutri, da vam bom lahko razložil, ker jutri bom imel več časa kot danes. Kaj se je dogajalo 30. 10. 2012, ne vem. Mi smo odgovorili pravočasno. 14.20 je bila ura, pa menim, da tudi predsednik Državnega zbora ni zamudil nobenega roka. Tako mislim, sicer bomo imeli jutri več časa za to. Zakaj je predsednik Državnega zbora odbil vašo pobudo, vem iz časopisov. Ocenjujem pa, da je prav ravnal, saj ste naredili fotokopijo. S fotokopijo pač ne moreš dokazovati nečesa, tudi diplomirati ne moreš s fotokopijo, saj to vi veste. Ne moreš fotokopirati diplome in reči, da bi rad diplomiral. Ampak to ni moja stvar. Poglejte, to, da so se poslanci izrekli, "podpisi so moji", veste, v stroki temu ni tako. Bom po domače povedal, da bodo ljudje razumeli. Če policist obravnava tatvino kokoši, ki jo je prijavila soseda A, in je osumljenec sosed B. Policist ne gre k njemu domov in reče:"Sosed B, vi imate sicer kurjo bedro na krožniku, ste vi ukradli sosedovo kokoš?" In on reče: "Ne, nisem je." Tako se kazniva dejanja ne preiskujejo. Kazniva dejanja se preiskujejo v skladu s stroko in jaz verjamem, da kriminalisti tako tudi ravnajo. Kar se tiče samega Kolegija, v to se jaz ne bom spuščal. Kolegij je stvar Državnega zbora, jaz nisem član, in to ni moja stvar. Lahko vam pa povem naslednjo zadevo. Ne glede na razprave v poslanski skupini, ali v časopisih, ali na Kolegiju predsednika Državnega zbora, kjerkoli, saj vsak od nas lahko razpravlja v skladu s svojimi pristojnostmi, ostaja eno dejstvo, ki ga vi dobro poznate kot pravnica. To pa je, če gre za sum storitve kaznivega dejanja, ste tako vi kot državljanka ali poslanka dolžni zadevo prijaviti, hkrati pa je treba reči tudi to, da so policisti dolžni po uradni dolžnosti pričeti preiskovati kaznivo dejanje. Vsak glas, pravi zakon, ki pride do tožilca oziroma kriminalistov o tem, da naj bi bilo storjeno kaznivo dejanje, je znak za policijo, da mora začeti delovati. In tudi v tem primeru je škoda karkoli drugega razpravljati. Polcija ne glede na vse razprave, ne glede na vsa pisanja v časopisih in tako dalje, je v trenutku, ko je bila obveščena o sumu storitve kaznivega dejanja, dolžna reagirati. Ovadbe. Če ste me spraševali o ovadbi v zadevi gospe Župevc, vam naj povem, da je ona tam govorila na hodniku, da se ji jaz moram opravičiti. Ne vem, zakaj bi se jaz njej opravičeval, saj ni osumljenka storitve kaznivega dajanja. To verjetno vemo, da je šlo za kazensko ovadbo v tistem primeru in v tistem smislu, da bi lahko nekdo ponaredil njen podpis. Se pravi, ona lahko nastopa kvečjemu kot priča v tem postopku zoper neznanega storilca, ki bi eventualno lahko, če bi, ponaredil njen podpis. In ona ni noben osumljenec. In jaz se običajno ne opravičujem niti osumljencem, pričam pa mislim, da nimam razloga, da bi se opravičeval. Mi vodimo na letni ravni desettisoče predkazenskih postopkov, potem bi lahko nekaj drugega počel kot tisto, kar opravljam . Vi pa dobro veste, da je kriminalistična policija v skladu z vsemi strokovnimi pravili pridobila tudi njene lastnoročne podpise in ovrgla sum, da je neznani storilec/storilka naredil kaznivo dejanje. S tem, ko je ovržen sum, pa kaznivega dejanja ni več, torej ne obstaja sum storitve kaznivega dejanja. In o tem je policija poročala tožilstvu. Ne vem, zakaj me sprašujete o statusu gospe Župevčeve. Če ste hoteli reči, da je osumljenka, ni bila osumljenka. Osumljenec je bil torej neznan. Še člen. Po 251. členu je bilo to obravnavano. Hvala lepa.
Gospa Maša Kociper, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, vas bom prosila, da potem preberete, za katero kaznivo dejanje gre in prvi odstavek, ki opisuje to kaznivo dejanje, kajti mislim, da se oba prav dobro razumeva. Sprašujem vas: Ali se je preiskovala avtentičnost podpisov, za katere so njihovi lastniki sami govorili, da so avtentični? Vaša primerjava v zvezi s kuro in nogo in A in B je popolnoma zgrešena, ker v tem primeru bi morali osebo, ki bi naj ji ukradli kuro, vprašati, ali so jih res ukradli, ona pa to nikoli ni rekla. Poslanci niso nikoli trdili, da njihovi podpisi niso avtentični. Zato se je preiskovalo neko čudno kaznivo dejanje, ki nima osnove v naši kazenski zakonodaji. Sprašujem vas tudi dodatno: Koliko anonimnih ovadb te vrste dobita policija in tožilstvo dnevno in kakšen je reakcijski čas v drugih primerih? Kajti vsa javnost in tudi mi poslanci se ne moremo načuditi, kako malo časa je bilo potrebno, da je prikorakala v Državni zbor kriminalistična policija in pričela s preiskovanjem tega kaznivega dejanja. Kakor koli se sprenevedamo, dejstvo je, da je šlo za grob in v demokracijah še neviden pritisk na poslance, ki so v okviru opravljanja svojega dela pri podpisovanju referendumske pobude, za katero imajo pravico po ustavi, doživeli hude pritiske na svoj status in verjetno tudi poseg v poslansko imuniteto. Vprašujem vas torej: Ali lahko preberete člen kaznivega dejanja in če lahko poveste še enkrat status tako Župevčeve kot tudi ostalih preiskovanih poslancev? Ali lahko poveste, koliko ovadb dnevno dobijo in kako hitro odreagirajo v drugih primerih? Hvala lepa.
Minister Gorenak.
Hvala lepa. Vaše poslansko vprašanje se je glasilo tako: Kako je potekala policijska preiskava in sum katerega kaznivega dejanja so preiskovali policisti, ko so v Državnemu zboru preverjali avtentičnost poslanskih podpisov pod zahtevo za razpis zakonodajnega referenduma o Slovenskem državnem holdingu? Vi v poslanskem vprašanju niste najavili nič o anonimkah, zato mi postavite novo poslansko vprašanje. Lahko je pisno, lahko je ustno in boste dobili podatke. Teh podatkov seveda nimam. Ostali podatki, status in člen sem vam povedal, zato vam lahko v nadaljevanju povem še naslednje. Vaša poslanska skupina je v tej zvezi, v zvezi s prihodom policistov v parlament, konkretno vaš vodja poslanske skupine je naredil nekaj, kar je sicer lahko prineslo kakšno pozitivno točko vaši poslanski skupini, državi in temu parlamentu pa je naredilo veliko škodo doma in v tujini. Ko smo preiskovali domnevno pet spornih podpisov, je kriminalistka in ne kriminalisti, ker je bila samo ena, poklicala v državni zbor vašo poslansko skupino. Ni mogla vzpostaviti stika z gospodom Möderndorferjem, zato jo je on okoli enajst in nekaj, jutri bom bolj natančno do minute lahko povedal, poklical nazaj. Povedala mu je, kaj želi opraviti, to je pogovor s petimi poslanci. Dopustila je možnost, da določi kraj, čas in prostor. On ji je odgovoril, da ta dan poslanska skupina nima časa, kar je kriminalistka vzela za, v redu, boste torej določili datum, kraj in čas. Dvajset minut po tistem kliče gospod Möderndorfer to isto kriminalistko nazaj in pravi: "Gospa, takoj nujno pridite v dvajsetih minutah v Državni zbor, zdaj si bomo čas vzeli za vas." No, potem pa je gospod Möderndorfer vstal za tisto svojo govornico in rekel: "V poslanski skupini imamo hudo kriminalistično preiskavo, zaradi tega prosim za eno uro pavze." Vidite, v svetovni in slovenski javnosti je naredil vtis, da je policija vdrla v ta parlament in da se dogaja ne vem kaj. Ni res. To je lahko prineslo nekaj točk vaši poslanski skupini, državi in parlamentu pa je prineslo škodo, ker se je zlagal. Hvala lepa.
Proceduralno, gospa Maša Kociper.
Predsedujoči, želela bi zahtevati, da se v skladu s Poslovnikom po 246. členu opravi razprava o odgovoru ministra. Tudi protestiram na navedbe ministra, da moje vprašanje ni bilo skladno. Bilo je točno tako, kot je bilo napovedano, usmerjeno v to, kako je potekala preiskava in katero kaznivo dejanje se je preiskovalo. Zdaj pa samo še na to, kar je sedaj dramatično navajal minister. Sama osebno in v naši poslanski skupini resnično nismo vedeli, da ko te pokličejo kriminalisti in želijo opraviti pogovor glede kaznivega dejanja, ki se očita poslancem Državnega zbora, imaš možnost, da določiš termin čez teden ali dva, zvečer, v kavarni ali morda gostilni. Tega enostavno nismo vedeli. Sama sem bila prisotna, ko je vodja naše poslanske skupine preveril prisotnost spornih poslancev, ugotovil, da eden od njih odhaja čez uro in pol na letalo in ga nekaj dni ne bo, zato je poklical nazaj in predlagal, da se razgovor opravi čim prej. To, da se lahko s kriminalisti dogovarjaš o večernih ali jutranjih terminih ob kavi ali kosilu, je res nekaj povsem novega. Gre za popolno sprenevedanje, minister hoče zakriti, da je prišlo do hudega posega v imuniteto poslancev, v delo Državnega zbora in za nekaj, kar se v Belorusiji lahko zgodi, pri nas se pa ne bi smelo. Hvala lepa.
Naslednje poslansko vprašanje bo zastavil gospod Janko Veber, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem, še posebej ministru gospodu Černaču. Glede na to, da smo pri obravnavi proračuna dobili podatke, da se zvišujejo sredstva za investicijsko vzdrževanje, in tudi sicer, za gradnjo državnih cest v letu 2013 se naj bi povečanje zgodilo v višini 28,3 % v primerjavi z letom 2012 in v letu 2014 kar za 43,8 % več sredstev za investicijsko vzdrževanje in gradnjo državnih cest. Želim ministra vprašati, ker ni bilo možnosti to razpravo opraviti v času sprejemanja proračuna za leti 2013 in 2014, ker pač ni bil nihče z ministrstva takrat prisoten v tej razpravi: Kako bo potekala dinamika posodobitve državne ceste G2-106, to je cesta, ki povezuje Ljubljano, torej naše nacionalno središče z južnim delom Slovenije, kamor lahko uvrščamo predvsem vsa naselja, večja mesta, ki se nahajajo ob tej cesti oziroma krajev od Velikih Lašč, Ribnice, Kočevja pa vse do mejnega prehoda s Petrino? Podatki namreč kažejo, da je cesta izjemno nevarna. In ti podatki so pravzaprav pridobljeni s strani mednarodnih institucij, ki so pravzaprav neodvisne od ministrstev ali pa od vlad. Gre za test te ceste s strani tistih, ki uporabljajo cestno omrežje in opozarjajo potem na to, da se te težave na cestah odpravijo, da ne prihaja do nesreč, žal tudi s smrtnimi posledicami. Kar veliko strokovnih člankov smo že zasledili, da je prav ta cesta G2-106 cesta, ki se je nekako poimenovala cesta smrti. Takoj ko so se ti nazivi pojavili v javnosti, smo se srečali z dejstvi, da je bila potegnjena skoraj na 70, 80 % šestdesetkilometrske razdalje neprekinjena črta, s čimer se je zagotovo povečala varnost. Ampak ko pogledamo dejstvo, da gre za območja, ki potrebujejo zaradi svojega gospodarskega razvoja boljšo povezavo z avtocestnim omrežjem, je seveda ključno, kako se bodo izvajali konkretni ukrepi na tej cesti, zato, gospod minister, sprašujem: Kdaj bo dokončan priključek, polni priključek na avtocesti Šmarje - Sap? Kdaj bo sprejet državni prostorski načrt za obvoznico Velike Lašče, Ribnica in Kočevje, kar so štirje najzahtevnejši projekti na tej cesti? Hvala.
Besedo ima minister Černač.
Hvala lepa za vprašanje. Lep pozdrav vsem! V letu 2012, v letošnjem iztekajočem se letu je bilo za vse ukrepe na tej povezavi namenjenih oziroma bo namenjenih nekaj čez milijon 600 tisoč evrov, v letu 2013 preko 3 milijone evrov in v letu 2014 preko milijon 600 tisoč evrov. Večji del teh sredstev je namenjenih za projekt tretjega pasu na Pijavi Gorici in tudi ta večji obseg v letu 2013 in manjši v letu 2012 je pogojen z zapleti pri izvedbi oziroma z likvidnostnimi težavami izbranega izvajalca na tej trasi. V okviru tega projekta bo urejenih več križišč, posamezni odseki, posamezna krožišča, skratka modernizacija v večjem delu te cestne povezave. Glede priključka Šmarje - Sap smo Darsu, ki razpolaga s sredstvi za ta namen, predlagali intenziviranje tega projekta, zaradi tega so v programu za leto 2013 povečana sredstva za ta namen, za odkupe zemljišč, projektiranje, kar naj bi bilo realizirano v prvi polovici prihodnjega leta in s tem vzpostavljene podlage tudi za realizacijo tega polnega priključka konec leta 2013 oziroma v letu 2014. Vlada je v okviru pregleda realizacije posameznih državnih prostorskih načrtov v juniju in kasneje v oktobru letos ugotovila, da je projekt obvoznic Velike Lašče, Ribnica in Kočevje projekt, ki ga je smiselno voditi ločeno za posamezna naselja, in zaradi tega je bila sprejeta odločitev, da se bodo tudi državni prostorski načrti za ta naselja odvijali ločeno, glede na specifike, ki jih posamezna naselja imajo. Za te namene je v letu 2013 predvidenih 100 tisoč evrov in v letu 2014 257 tisoč evrov. Izkušnje iz letošnjega leta kažejo, da dinamika posameznih projektov ponavadi ne teče tako, kot je bilo na začetku načrtovano. zaradi tega sledimo tej dinamiki in verjamem, da bo tako tudi v prihodnjem letu. Na tej osnovi sem v septembru oziroma oktobru letošnjega leta približno 5 milijonov evrov sredstev na področju državne cestne infrastrukture glede na upočasnjeno dinamiko na posameznih projektih tudi prerazporedil v skladu z najbolj nujnimi potrebami in s tem nekako omogočil, da je bilo v okviru modernizacije in nadgradnje državnega cestnega omrežja na tistih odsekih, ki so bili najbolj nevralgični in najbolj nevralgične točke, storjeno več, kot bi sicer bilo. Tako bomo poskušali ravnati tudi v prihodnjem letu.
Gospod Janko Veber.
Hvala za odgovore v tem delu. Seveda pozdravljam odločitev, da se pospeši polni priključek v Šmarju - Sap, kajti to je ena od investicij, ki resnično v zelo veliki meri lahko razbremeni jutranje konice na območju Škofljice. Hkrati tudi razumem težave, ki jih ima direkcija na tretjem pasu na Pijavi Gorici zaradi težav izvajalca. Bi pa, gospod minister, vendarle želel opozoriti, da poskušate uveljaviti znotraj svojega resorja prednost, ki jo 3. A razvojna os ima zaradi sprejetega programa Pokolpja, ki je bil sprejet z namenom, da se pospeši gospodarski razvoj območja, ki ima največjo stopnjo brezposelnosti vse od leta 2008 naprej, odkar je nastopila gospodarska kriza. Vlada je leta 2011 sprejela tudi sklep, da vse sektorske politike, torej tudi v okviru prometne politike, obravnavate to območje prednostno. To pomeni, da je treba do leta 2016, do takrat naj bi ta program Pokolpja tudi trajal, vendarle izvesti številne postopke, da bo ne samo umeščena obvoznica Velike Lašče, Ribnica in Kočevje v prostor, ampak da se bo začelo tudi z deli, kajti do leta 2016 je predvidenih 52 milijonov evrov v okviru tega programa Pokolpje kot potrebni viri, da se izboljša tako prometna varnost kot tudi sicer dostop tega območja do avtocestnega omrežja. Torej minister, nekako apeliram na vas, da vendarle poskušate sklep vlade, ki obstaja, uveljaviti in bistveno več sredstev, kot je ta hip namenjenih za posodobitev te ceste, dejansko vložiti v to prepotrebno infrastrukturo. Ne nazadnje gre tudi za elemente ceste, ki so zelo slabi, gre za preozko cesto, ki že danes [[...]] [[znak za konec razprave]] kilometrov na uro. Tako da je priložnost, da se s hitrimi ukrepi marsikaj lahko naredi do leta 2016. Hvala.
Gremo dalje. Gospa Alenka Koren Gomboc bo zastavila poslansko vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani minister za finance dr. Janez Šušteršič! V letu 2005 uveljavljen Zakon o dohodnini je v slovenski davčni sistem vnesel bistveno novost, in sicer obdavčitev dohodkov po tako imenovanem svetovnem dohodku. S tem je razširil krog davčnih zavezancev, rezidentov tudi na osebe, ki so svoje dohodke pridobivali izven Slovenije. Predvsem gre za osebe, ki so zaposlene v sosednji Republiki Avstriji. Po neuradnih podatkih je takšnih 12 do 14 tisoč slovenskih državljanov, od tega jih prihaja cca 60 % iz Pomurja, 10 % ostale pokrajine Podravja in Gorenjske ter 40 % Štajerske in Koroške. Razlikovati je treba čezmejne delovne migrante od delavcev migrantov na splošno zaradi njihove trajnejše narave migracije. Temeljne značilnosti večine slovenskih čezmejnih delovnih migrantov so praviloma nizko obdavčljive osebe, mesečni bruto dohodki pod tisoč evrov, ostali so brez zaposlitve v Sloveniji in za njih tudi v teh časih ni prostih delovnih mest. S svojo zaposlitvijo v tujini ne koristijo socialnih transferjev zaradi nezaposlenosti v Sloveniji. Druge pomembne okoliščine čezmejnih delovnih migrantov: vključeni so v pokojninski in zdravstveni sistem tuje države, zdravstvenih storitev v Sloveniji ne morejo koristiti, razen nujnih in osnovnih, ki pa se zaračunavajo tujemu zdravstvenemu skladu, odsotnost iz Slovenije zaradi dela v povprečju več kot 240 dni na leto, zaposleni so v drugem ekonomskem in pravnem okolju, niso v položaju sklenitve pogodb o zaposlitvi, na podlagi katerih bi jim delodajalec plačeval stroške drugega doma, dodatne stroške bivanja, prehrane med delom in prevoza na delo. Poudarila bi tukaj predvsem, da so to delavci, ki niso ostali po svoji krivdi brez dela tukaj doma, in namesto da bi ostali na bremenu države, so si poiskali zaposlitev v sosednji Republiki Avstriji. Zato menim, da bi Vlada Republike Slovenije, vaše ministrstvo po vseh znanih dejstvih le lahko nadaljevalo postopek spremembe konvencije med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja v zvezi z davki na premoženje v skladu s sklepom Vlade Republike Slovenije z dne 15. aprila 2007, s katerimi jim je bilo takrat zagotovljeno obdavčevanje osebnih prejemkov le v državi vira, to je v Republiki Avstriji. Spoštovani minister: Kdaj se bo uredilo vprašanje o izogibanju dvojne obdavčitve med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo za tako imenovane dnevne migrante oziroma kdaj lahko pričakujemo dokončno ureditev obdavčitve tako imenovanih dnevnih migrantov s konvencijo o izogibanju dvojne obdavčitve med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo? Hvala lepa.
Besedo ima minister za finance.
Hvala za vprašanje. Vprašanje izogibanja dvojne obdavčitve med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo je že urejeno. Urejeno je s konvencijo, ki je začela veljati 1. januarja oziroma se uporablja od 1. januarja 1999. Vmes je bila sicer dvakrat nekoliko dopolnjena, ampak vse to velja. Tam je tudi jasno urejeno, da se davek, ki ga nekdo plača v Avstriji od svojih dohodkov, ki jih tam zasluži, odbije od njegove davčne obveznosti, ki jo je dolžan plačati v Sloveniji, kar pomeni, da ni dvojnega obdavčevanja. Se pravi, dohodek, ki je zaslužen v Avstriji, je obdavčen v Avstriji, davek, ki je tam plačan, se odbije od davka, ki bi ga bilo treba plačati v Sloveniji. To je običajna metoda v vseh konvencijah, razen v eni, s Švedsko, ki izhaja iz časov nekdanje Jugoslavije, imamo takšno metodo odbitka dogovorjeno, gre za eno od dveh običajnih metod. Res je, da so bili, mislim, da leta 2008, predlogi, da bi se ta konvencija dopolnila, da bi se posebej uredilo vprašanje čezmejnih migrantov, še dodatno mimo tega, kar je že, vendar je bilo takrat ugotovljeno iz različnih razlogov, da to ni mogoče. Na koncu koncev na strani Avstrije tudi bilo prave pripravljenosti za to, zato je vlada takrat, mislim, da je bilo leta 2010 ali 2011, odstopila od tega in uredila zadeve v Zakonu o dohodnini, tako da je tem čezmejnim delovnim migrantom priznala dodatno olajšavo pri dohodnini, katere dejanski učinek je ta, da praktično v Sloveniji ne plačujejo posebnih davkov. Še enkrat bi pa rad rekel, da ne gre za problem dvojne obdavčitve, gre za problem višje efektivne obdavčitve v Sloveniji oziroma nižjih davčnih razredov v Sloveniji. To se pravi, ljudje, ki bi v Sloveniji zaslužili toliko, kot ti ljudje, o katerih vi govorite, zaslužijo v Avstriji, bi tukaj plačevali bistveno več davka, kot ga oni plačajo v Avstriji. Hvala lepa.
Hvala. Naslednje vprašanje bo postavila gospa Saša Kos, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo predsedujoči, lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovani minister, trenutna situacija oziroma brezposelnost pri nas je sicer nižja, kot je v nekaterih drugih državah Evropske unije, vendar pa je med mladimi zelo visoka. Ob vztrajnem, za prihodnji leti res da nekoliko nižjem krčenju sredstev za visoko šolstvo in znanost lahko objektivno pričakujemo, da bodo našo državo začeli množično zapuščati mladi, sposobni, izobraženi strokovnjaki, v čigar znanje je Slovenija vložila nemalo sredstev. A če ne bo na voljo novih delovnih mest, je beg možganov neizogiben. Dolgoročne posledice bega možganov v države z boljšimi pogoji za raziskovalno delo pomeni, da se odpovedujemo tistim posameznikom, ki predstavljajo napredek in razvoj naše družbe. Posledice nižanja sredstev za raziskave, torej temeljne in aplikativne, pa bodo vidne tudi v manjšem gospodarskem razvoju oziroma v njegovi nekonkurenčnosti. Strokovnjaki opozarjajo, da če se število zaposlenih magistrov in doktorjev znanosti poveča za odstotek, se realni bruto domači proizvod poveča za več kot 0,2 %. Samo s povečanjem njihovega števila lahko pojasnimo več kot 1 % letne rasti slovenskega bruto domačega proizvoda v zadnjih tridesetih letih. Morebitno odpuščanje mladih asistentov kot posledica krčenja sredstev pomeni tudi krhanje kakovosti javnih univerz, s tem pa tudi slabše možnosti za zaposlitev po končanem študiju. Spoštovani minister: Kako vpliva zategovanje pasu in krčenje sredstev na področju znanosti in visokega šolstva na beg možganov oziroma izseljevanje mladih izobražencev v tujino? Ali imate že kakšne zbrane podatke o številu mladih, ki so v iskanju boljše prihodnosti odšli v tujino? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Vlada Republike Slovenije seveda pozorno spremlja, kaj se dogaja na področju znanosti, visokega šolstva, tudi mladih raziskovalcev, mladih, bega možganov in podobnega. Žal operiramo bolj ali manj z anekdotičnimi podatki, kajti statistika, kot veste, nekaj let ali pa kar nekaj mesecev zaostaja za tem, kar se v resnici dogaja, vendar bi ta trenutek težko pritrdili podatkom, da prihaja do bistvenega intenziviranja teh procesov. Je pa seveda res, kar pravite zvezi z zmanjševanjem sredstev za raziskave in razvoj. Vlada Republike Slovenije je pozorno prisluhnila opozorilom, na primer, v pismu predsednika akademije pred nekaj tedni ali podpredsednika SAZU, govoru Zoisovega nagrajenca dr. Blaža Rozmana, ki so opozarjali, kaj se utegne zgoditi pri zmanjševanju sredstev za znanost, raziskave in visoko šolstvo. Opozorili so predvsem na potrebo, ki je jasna in znana tudi nam, namreč po financiranju mladih raziskovalcev, saj bi v nasprotnem primeru tvegali, da bi jih tristo, do štiristo ostalo brez zaposlitve. Tudi sam sem na to opozarjal, ko smo govorili o proračunih za naslednji dve leti. Kot veste, je bil v Državnem zboru vložen amandma, ki prinaša dodatnih 16 milijonov evrov sredstev za znanost in visoko šolstvo, podprli sta ga tako koalicija kot opozicija. Ta denar bo predvsem namenjen pomlajevanju, torej mladim, seveda če bo proračun in ZIPRO uveljavljen. Največji izziv na področju bega možganov predstavljajo novi doktorji znanosti oziroma raziskovalci, ki so na začetku raziskovalne kariere. V letih z višjimi proračunskimi zmožnostmi je bilo financirano izobraževanje do 300 novim mladim raziskovalcem letno, katerim se izobraževalni proces zaključuje ravno v času zmanjšanih možnosti. Da bi bila težava še večja, se hkrati zaključuje izobraževanje dveh generacij mladih raziskovalcev, ker je zaradi bolonjskega študija prišlo do zamika za eno generacijo. Seveda ne moremo pristati na tezo, da je izključno sektor izobraževanja, znanosti in kulture tisti, ki mora zaposliti vse te mlade raziskovalce. Mi ne moremo biti zadovoljni s podatkom, da se manjši del mladih doktorjev znanosti zaposli v gospodarstvu, ampak da se največji del, skoraj tri četrtine vseh, zaposli v javnih raziskovalnih organizacijah ali pa v državnem uradništvu. In resničen problem mladih doktorjev znanosti, mladih raziskovalcev, vsega tega, kar naš kvaliteten izobraževalni sistem producira, je, kako za te ljudi najti, narediti delovna mesta v gospodarstvu, kar pa seveda presega dejavnost našega ministrstva, čeprav se ravno s takšnimi mehanizmi trudimo, da bi za te mlade ljudi našli delovna mesta, podoktorske projekte in podobno v gospodarstvu, da čim več te odlične pameti, ki jo naš izobraževalni sistem vzgoji, vprežemo v gospodarski razvoj v nova delovna mesta. Tudi teh dodatnih 16 milijonov bomo usmerili predvsem v tovrstno pomlajevanje. Kar se tiče samega bega možganov, se je dogajal vedno. Predvsem znanost je internacionalizirana, je globalizirana, to sem povedal tudi danes na enem srečanju, ko smo predstavljali centre odličnosti ambasadorjem, ki so akreditirani v Sloveniji. Slovenska znanost je pripravljena na globalizacijo. Vprašanje je oziroma moja teza je, da je znanost pripravljena bolj, kot je gospodarstvo, se pa moramo sprijazniti s tem, da je to kroženje glav in da teče v obe smeri. Seveda mladi odhajajo, da pa moramo narediti kaj za to, da se bodo lahko tudi vračali. Jaz sem zelo razočaran, da pravzaprav nimam vpliva, da bi lahko nekemu profesorju iz Harvarda, iz verjetno ene od treh, štirih najboljših univerz na svetu, omogočil, da bi se lahko vrnil na neko katedro v Ljubljani, ker je pač sfera toliko avtonomna, da minister v to ne more posegati. Ampak mi, če bodo že ljudje odhajali v tujino, so že odhajali tudi v preteklosti, moramo ustvarjati pogoje, da se bodo lahko vračali, da bo cel ta sistem bolj odprt. Prišli bodo s svežimi idejami, še boljše izobraženi, s celim omrežjem povezav, ki ga moramo znati izkoristiti. Ne gre samo za kroženje možganov oziroma ne gre samo za beg možganov, gre za kroženje možganov [[...]] [[znak za konec razprave]] in se moramo prilagoditi.
Gospa Saša Kos, izvolite.
Hvala. Hvala, gospod minister. Sem zadovoljna z vašim odgovorom, je bil dosti izčrpen. Me veseli tudi, da je teh 16 milijonov sredstev vloženih v ta namen, vendar pa imam en pomislek. Kot pravite, strokovnjaki, ki se odpravijo v tujino, se potem redkokdaj vrnejo oziroma si ustvarijo tam družine. In to se bojim, da se bo zgodilo, ker kolikor sredstev, ste tudi sami ugotovili, vložimo v posameznike, bi bilo najboljše, da z izmenjavo, bi rekla nekako, ostanejo v naši državi in da tudi ta denar, ta sredstva, ki smo jih v posameznika vložili, potem se tudi koristi. Hvala lepa.
Želite kaj dodati minister? Ne. Dobro. Gremo na naslednje vprašanje. Isti minister, druga poslanka, mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljam vse prisotne. Spoštovani minister, že ob sprejemanju zakona o uravnoteženju javnih financ je bilo v okviru šolstva, izobraževalnega sistema veliko polemik o tem, da bodo spremembe spodbudile ukinjanje podružničnih šol. Vemo, da so bili potem iz tega zakona tako imenovani normativi v šolstvu umaknjeni. Sedaj pa poslanci ponovno dobivamo opozorila učiteljev, pisma, da na ministrstvu načrtujete spremembe, ki bodo povzročile trend ukinjanja podružničnih šol. V Sloveniji jih deluje še 334 in za njih lahko trdimo, da so pomemben del družbenega, kulturnega razvoja na podeželju in tudi pomemben branik ohranjanja slovenskega podeželja. Zato me zanima, spoštovani gospod minister: Kakšne spremembe načrtujete oziroma ali se zavzemate za ohranjanje podružničnih šol? Ali boste sistemsko zaščitili njihovo ohranitev? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister Turk.
Hvala lepa. Najprej bi rad zelo na splošno povedal, da se bom zelo potrudil, da bi Slovenija, slovenski izobraževalni sistem, šolarji, otroci, učitelji, celotna družba to krizo prebrodili na način, da na otroka med krizo ne bi vlagali manj, kot smo v času pred leti debelih krav, ko se je financiranje le bistveno bistveno povečalo. Vendarle pri vsem skupaj gre, in to je treba povedati, za majhne spremembe tega sistema. Spremembe, ki so reda velikosti 10 %. Ne gre za nikakršno revolucijo, ne gre za nič takšnega, kot se bere recimo na primeru vrtcev, da bomo naredili piščančjo farmo. Če daste enega otroka več v skupino desetih, dvanajstih, eden ni tako velika razlika. Tudi kar se tiče osnovnega šolstva, tisto, kar želimo doseči, je majčkeno dvigniti povprečno število otrok, ki so v razredu. S povprečnega števila 19, ki je eno najnižjih v Evropi, bi radi to dvignili na 21. Z 19 otrok na 21 otrok povprečno v razredu ni neka huda zadeva. Podružnične šole oziroma šolska mreža na podeželju je seveda tukaj del problema oziroma del problematike, ki jo je treba nasloviti. Jaz bi rad poudaril, da se za podružnice šol s predlaganim zakonom ne spreminja nič. Za ukinitev podružnične šole ostaja kriterij manj kot 14 učencev na celi šoli. V devetih razredih manj kot 14 učencev oziroma na obmejnih problemskih območjih manj kot 5 učencev na celi podružnični šoli. In ne predvidevamo, da se bo tukaj kaj spremenilo. V okviru nove zakonodaje za uravnoteženje javnih financ pa se predvideva, da bo ustanovitelj moral spremeniti status samostojne oziroma matične šole v podružnično, če ima ta samostojna šola manj kot devet oddelkov. Se pravi neka šola, ki nima za vsak razred enega razreda devetletke, bo iz samostojne šole postala podružnična, kar pomeni, da bo nekoliko lažje organizirati pouk – razen če je to edina šola na območju lokalne skupnosti, potem lahko ostane tudi z manj kot devetimi razredi, če je edina šola v občini. Po sedanji ureditvi, in to je vsa sprememba, je pa ta meja, ki bo sedaj devet, do sedaj je bila pa osem. Načrtovane spremembe torej v ničemer ne posegajo v statusne oziroma organizacijske spremembe podružničnih šol, ampak kvečjemu kdaj je neka šola matična in kdaj je podružnična in še to pravzaprav za malenkost.
Hvala. Zahteva za dopolnitev, mag. Katarina Hočevar.
Spoštovani minister, jaz sem res vesela vašega odgovora in upam, da ga je slišalo čim večje število slovenskih učiteljev in učiteljic, ker ugotavljam, da najbrž dobivajo napačne informacije. Očitno tudi s strani sindikatov. Kljub vsemu pa bi mogoče rada opozorila, da se na terenu dogaja to, da najbrž zaradi načina financiranja matične šole oddelke iz podružničnih šol umeščajo v matične šole in na ta način tudi šibijo samo podružnično šolo. Ampak najbrž to ni zadeva, za katero bi se lahko na ministrstvu zavzeli, to je pa najbrž stvar lokalne skupnosti in samih ravnateljev, tako da se zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Morda res, mislim, da je zelo veliko pretiravanja na tem področju, kot pravim, gre za spremembe, ki so v skupnem obsegu majhne, ki težijo k temu, da ohranimo sistem kar se da normalno delujoč, da v ničemer ne poslabšamo njegove kakovosti, da pa poskušamo nekaj malega prihraniti predvsem tam, kjer so se stvari nekoliko razrastle v letih, ko se je število otrok manjšalo, število učiteljev je pa naraščalo. Nekih zakonskih podlag za procese, o katerih govorite, da bi se programi, predmeti, razredi prenašali iz podružničnih v matično šolo in tako naprej v ukrepih ministrstva pravzaprav ni. To me nekoliko spominja na diskusije pred nekaj tedni, meseci, ko je bilo zaradi zmanjševanja števila zaposlenih na srednjih šolah tudi krivo ministrstvo, pa je bilo to samo redna letna posledica zmanjševanja generacij vpisa v srednje šole.
Naslednji je na vrsti gospod Matjaž Han, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrstvu za finance dr. Janezu Šušteriču.
Lepa hvala. Danes gre pa bistveno hitreje. Spoštovani gospod Šušteršič, znano je že, da že dlje časa predvidevate dodaten poseg v skupno maso plač zaposlenih v javnem sektorju, ker v državnem proračunu oziroma v javnih blagajnah primanjkuje denarja za plače zaposlenih. To je vse lepo in prav. Zavedam se, da je treba ravnati varčno in tudi racionalno z javnimi sredstvi, obenem pa menim, da obstajajo namesto zniževanja plač v javni upravi še kakšne druge možnosti racionalizacije, katerim bi morali dati prednost v smislu varčevanja, preden začnete izvajati pritisk na nižanje mase plač zaposlenih v javnem sektorju. Zato, spoštovani minister, želim odgovor na dve vprašanji, ki sem vam ju tudi predhodno najavil. Sprašujem: Koliko pogodb o delu, podjemnih pogodb oziroma avtorskih pogodb s fizičnimi in pravnimi osebami tar v kakšnih zneskih je bilo realizirano v proračunskem letu 2012, in sicer za posamezno ministrstvo, za generalni sekretariat in kabinet predsednika vlade, vladne službe, govorim za urade in službe vlade, za potrebe svetovanj oziroma strokovne pomoči in koliko je bilo namenjenega denarja za izobraževanje? Koliko so v proračunskem letu 2012 znašali stroški sejnin oziroma drugih oblik nadomestil ter potni stroški, ki so pripadali članom različnih delavnih skupin, oziroma drugih oblik delovanja, ki jih je za posamezne namene ustanovila vlada – tu govorim za medresorske delovne skupine – in ali so jih ustanovila posamezna ministrstva? Koliko v tej vsoti stroškov znašajo tovrstni stroški članov, ki so tako imenovani zunanji sodelavci ali strokovnjaki, torej niso v delovnih skupinah kot predstavniki vlade oziroma ministrstev? Hvala lepa za vaše odgovore.
Besedo ima minister za finance.
Hvala lepa za vaše vprašanje in tudi za tisti medklic, da je vse lepo in prav. Ampak vprašanje je bilo posredovano v petek, če se ne motim, mi smo lahko preverili tiste stvari, do katerih imamo na Ministrstvu za finance dostop v evidencah, ki jih vidimo. Kar se tiče avtorskih honorarjev in podjemnih pogodb mi vidimo neposredne proračunske uporabnike, ne vidimo šol, bolnišnic, zdravstvenih zavodov, kjer je tega, kolikor tudi jaz slišim, kar precej. Smo pa pogledali v sistem, ki ga imamo za upravljanje s proračunom, v tem pa vidimo konto, ki je namenjen za plačilo po podjemnih pogodbah in po pogodbah za avtorske honorarje. Praviloma gre za pogodbe s fizičnimi osebami, ki lahko obsegajo marsikaj: tolmačenje, prevajanje, analize, lektoriranje, tudi sodne cenilce in podobno. Gre za fizične osebe. S teh kontov je bilo letos do 13. decembra izplačanih 7,7 milijona. To je številka, ob kateri bi rad povedal, da je bilo lani iz teh istih kontov za te iste namene, se pravi v letu 2011, izplačanih 10 milijonov in pol. To pomeni, da smo mi ta izdatek zmanjšali za 25 %. Če bi želeli točno številko pogodbe, namene teh pogodb, je treba vprašati vsakega proračunskega uporabnika posebej. Mi neposrednega vpogleda v te podatke nimamo. In to ni bilo naključno. Kot veste, smo mi na začetku mandata sprejeli nekaj sklepov, zamrznili sklepanje takšnih pogodb. Takrat je bilo o tem tudi veliko govora. Potem smo tudi z Zakonom o uravnoteženju javnih financ določili izrecno namene, za katere se te pogodbe lahko sklepajo, kar je pa izven tega, pa zahteva posebno soglasje Vlade. Lahko vam povem, da to soglasje dajemo zelo neradi in včasih tudi v slabo voljo kolegov ministrov. Tako da dejansko 26-odstotni prihranek pri tem je bistveno večji od prihranka, ki ga predlagamo na masi plač. Tako v bistvu delujemo v tej smeri, kot ste tudi sami predlagali, da tam, kjer je to lažje, računamo na večje prihranke in jih tudi izvajamo. Kar se pa tiče delovnih skupin, medresorskih delovnih skupin in sejnin, je spet tako, da smo mi lahko pogledali pod konto, ki ima naslov sejnine udeležencev odborov, karkoli že to pomeni. Tukaj je bilo 700 tisoč evrov porabljenih letos, kar verjetno ni veliko, bi pa rad rekel, da tudi sam sem dobil že večkrat elektronsko sporočilo, v katerem je en dolg seznam odborov, medresorskih delovnih skupin itn. Mi smo ta seznam po kakšnem mesecu ali dveh mandata temeljito prečistili, en kup teh delovnih skupin, medresorskih skupin smo ukinili. Večina teh, ki smo jih ukinili, je tako ali tako delovala samo na papirju. Se pravi, da je bila nekoč ustanovljena z nekim sklepom Vlade, ker se je želela neka stvar urediti. Včasih tudi po tistem principu, če ne veš rešitve, pa narediš delovno skupino. In tudi če se je ta delovna skupina takrat sestala, kaj naredila, tudi zaključila dela, nihče ni sprejel sklep o tem, da delovna skupina ne obstaja več. To smo prečistili. Ta seznam, ki kroži, je po mojem še star. Predvsem bi pa rad poudaril, če gre za medresorsko delovno skupino, potem ljudje, ki v medresorski delovni skupini sodelujejo, so ljudje, ki so zaposleni v resorjih. To že ime pove. Praviloma ni zunanjih strokovnjakov. Če so že, veliko teh zunanjih strokovnjakov deluje povsem volontersko ali pa dobijo minimalno sejnino, nekaj 10 evrov morda, ali pa povrnjene potne stroške, če pridejo od daleč. Sicer gre pa v glavnem za uradnike oziroma javne uslužbence, ki za to ne dobijo nobenega dodatnega plačila, ampak opravijo to, kot se temu lepo reče, v okviru svojih rednih del in nalog, verjetno v sedmi, osmi, deveti ali pa deseti uri dela v nekem dnevu. Hvala.
Gospod Matjaž Han, izvolite.
Spoštovani minister, hvala lepa za vaš odgovor. Zavedam se, da mi v tako kratkem času ne morete dati obširnega odgovora. Zato mi pa omogoča 245. člen Poslovnika, da vas prosim, da mi daste odgovor v pisni obliki, ker boste lahko našli vse podatke. Jaz sedaj sicer ne vem, ali je 7 milijonov 700 veliko ali je malo ali je 700 tisoč veliko ali malo ali je nepotrebno. To bo verjetno dal vaš odgovor, ki ga bom dobil v pisni obliki. Bi pa rekel pri tem zniževanju mase plač takole. Najlažje je, pa to ne samo vaša vlada, tudi verjetno naša vlada je to naredila, linearno porezati vsem uslužbencem javne uprave isto, kljub temu da vemo, da so nekateri zelo zelo dobri delavci, strokovnjaki, nekateri pa malo manj oziroma niso tako zavzeti za delo. Zato bi bilo treba vendarle v tej naši Sloveniji narediti neko analizo delovnih mest, kaj vendarle v Sloveniji potrebujemo, česa ne potrebujemo, kdo so dobri delavci. Tiste, ki so dobri, nagraditi, tiste, ki so pa slabi, pa na nek način tudi odpustiti. Seveda tega ne moreš narediti v enem mescu, v dveh mesecih, lahko narediš pa v enem letu. Ampak jaz predlagam, da to vendarle vlada stori in naredi neko analizo, kaj je potrebno v tej Sloveniji na področju javnega sistema narediti. Tako vas, spoštovani minister, prosim, da mi v skladu z 245. členom odgovor daste v pisni obliki. Lepa hvala.
Naslednja je na vrsti mag. Lejla Hercegovac, ki ima vprašanje za ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Normativni program dela Vlade Republike Slovenije vsebuje seznam predlogov zakonov iz pristojnosti Državnega zbora, za katere je Vlada Republike Slovenije načrtovala, da bodo sprejeti do konca leta 2012. S področja Ministrstva za zdravje so v seznamu navedeni naslednji zakoni: zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni inšpekciji, zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti, zakon o zdravilih, zakon o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja in zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o lekarniški dejavnosti. Do zdaj je Državni zbor obravnaval le en zakon, zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti, in še ta je v proceduri za referendum. Ministra za zdravje gospoda Gantarja sprašujem: Kdaj bodo v zakonodajni postopek dani drugi navedeni zakoni in zakaj kljub načrtovanemu programu nobeden od teh zakonov ni bil predložen? Hvala.
Besedo ima minister za zdravje.
Hvala za vprašanje. Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! V tem času se je seveda nekaj stvari spremenilo. Kot verjetno veste, so bile napovedi tudi glede samega financiranja zdravstva v letu 2013 še pred nekaj meseci s strani zavoda zelo ugodne, nakazovale so dober rezultat, danes se je slika bistveno spremenila, glede na to predvideno negativno poslovanje za skoraj 100 milijonov evrov. Zato smo nekatere prioritete tudi spremenili. Na drugi strani moramo vedeti, da imamo tudi na ministrstvu s posameznih področij lahko ponekod tudi samo po enega strokovnjaka, ki mora delati še kaj drugega. Delajo na pravilnikih, na nadzorih in podobnih stvareh. Kar se tiče prvega zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni inšpekciji, je bil ta umaknjen v avgustu iz postopka iz enostavnega razloga, ker se nismo potem odločili za reorganizacijo služb znotraj ministrstva, to pomeni urada za kemikalije in potem tudi za ionizirajoča sevanja, združevanja, povezovanja in ker tega ni bilo, tudi ni potrebna sprememba zakona o inšpekciji, tako da ta zakon ne bo obravnavan. Zakon o zdravilih je zdaj v javni obravnavi do 10. januarja in bo potem po medresorskem usklajevanju tudi predložen v nadaljnji postopek. Zakon o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja, tu smo si vzeli enostavno nekaj več časa, se ne mudi zelo, čeprav ga je treba spremeniti. Diskusija je bila predvsem v smeri ponovno odprte diskusije na strokovnem nivoju glede domnevne privolitve dajalcev, donarjev organov. Na strokovnem področju je to vprašanje nekako usklajeno in tudi zakon bo šel spomladi v redno proceduro, glede na to, da druge bistvene spremembe niso bile predvidene. Potem je Zakon o lekarniški dejavnosti. Odločili smo se najprej za zakon o zdravilih, glede na to, da nas v to nekako sili tudi evropska direktiva. Kot rečeno, zakon je v javni obravnavi, na njem pa delajo isti ljudje kot na zakonu o lekarniški dejavnosti. Ta zakon bo v januarju šel v javno obravnavo, je pa bilo nekoliko več dela na njem, glede na to, da se nismo odločili za novelo, ampak za spremembo celotnega zakona o lekarniški dejavnosti in praktično ga spreminjamo v celoti. Največ dela in premiki, zaradi katerih je prišlo, pa je zakon o zdravstveni dejavnosti, to je eden od dveh najpomembnejših reformnih zakonov, ki ga tudi v celoti spreminjamo in bo tudi v januarju v javni obravnavi. Vezan je tudi na nekatera druga področja, kjer smo nekoliko čakali. Dejstvo pa je, da glede na sedanjo finančno situacijo ima ta zakon prioriteto, preden gremo v spremembe načina financiranja zdravstva v sklopu drugega najpomembnejšega zakona, to je zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Zato mislim, da bo po novem letu nadaljevanje vseh teh postopkov in javne obravnave in tudi potem v parlamentu.
Mag. Lejla Hercegovac, zahteva za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod minister. Pojasnili ste nekatere stvari, toda glede na predloge ostalih ministrstev se ugotavlja, da delo Ministrstva za zdravje res ni dovolj učinkovito. Gospod minister, ali se strinjate z mano, tudi izvajalci zdravstvenih storitev pravijo, da moramo ali morate ukrepati drugače, sicer zdravstvo ne bo ostalo takšno, kot je, in se mu obetajo slabi časi, še bolj pa tistim, ki bodo bolni. Sicer ste delno odgovorili, da bo zakon o zdravstveni dejavnosti na programu v januarju 2013. Kdaj pa bo na vrsti drugi zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ker sta ta dva zakona osnova za zdravstveno reformo? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala. Poglejte, najprej je treba sprejeti in vedeti, kakšen bo zakon o zdravstveni dejavnosti. Namreč ta se veže na racionalno organizacijo in v bistvu kup teh sprememb, ki so izredno pomembne, ko bomo presojali o tem, koliko denarja imamo na razpolago za pravice iz naslova zdravstvenega zavarovanja. Če bi vzporedno delali na obeh, potem do velikih razhajanj med tema dvema zakonoma prišlo. Seveda se težko strinjam z vami, da delamo malo. Bi pač morali biti zraven in bi videli, koliko se dela. Dejstvo pa je, da gre za dva zakona, ki se ju v zadnjih 10 ali več letih ni uspelo sprejeti, kar priča o njuni zahtevnosti. In verjetno ne bi bilo pošteno do bolnikov, če bi se najprej odločali za omejevanje pravic, preden sploh določimo, kakšna bo racionalna organizacija v zdravstvu. To pa določa zakon o zdravstveni dejavnosti. In še ena ovira je do neke mere prisotna, in sicer, da bo tudi na ta zakon vplival zakon o javnih zavodih, ki je tudi v pripravi. Tudi tu moramo delovati usklajeno z Ministrstvom za pravosodje in javno upravo. Moram pa reči, da v tem trenutku v nekaj mesecih, glede na pomen te vsebine, zato ne bo zdravstveni sistem ali pa bolniki dodatno obremenjeni, je bolj ključno to, kar se bomo dogovorili v zvezi s finančnim načrtom Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ker vse te spremembe v letu 2013 v principu ne bi imele še niti učinkov. Da bi jih pa naredili že z veljavnostjo januarja 2013, bi bilo pa praktično nemogoče. Se pa zavedam pomena in mislim, da se ga vsi, da sta to dva ključna zakona, ki ju bomo morali sprejeti in obenem sprejeti tudi veliko kompromisov. Če bo zopet prišlo do neracionalnih referendumskih pobud, potem se slovenskemu zdravstvu slabo piše. Hvala.
Mag. Lejla Hercegovac, predlog za razpravo.
Hvala lepa, gospod minister. Res verjamem, da zdaj delati na Ministrstvu za zdravje ni enostavno. Res je tako, kot ste povedali, 10 let so določeni zakoni v predalih. Ampak glede na to, da je zdravstvo javna dobrina in je res nekaj, kar potrebujemo vsi, predlagam, da v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in 246. členom opravimo razpravo o dosedanjem delu Ministrstva za zdravje in njegovi učinkovitosti. Najlepša hvala.
Naslednje vprašanje bo postavila gospa Alenka Pavlič, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču, in ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu mag. Radovanu Žerjavu.
Odločitev je padla. Južni tok bo od leta 2014 peljal čez Slovenijo. Gradnja skoraj 2 tisoč 500 kilometrov dolgega plinovoda Južni tok, ki bo ruski plin pripeljal preko Bolgarije, Srbije, Madžarske, Slovenije v Italijo, se je že začel graditi in naj bi bil zgrajen do leta 2015. Slovenski del plinovoda Južni tok naj bi obsegal 266 kilometrov trase, naložba naj bi bila vredna eno milijardo evrov, trasa na slovenskih tleh naj bi bila dolga 266 kilometrov, premer cevi meter dvajset, v Sloveniji pa naj bi stali dve kompresorski postaji. Pozitivna Slovenija podpira velike infrastrukturne projekte, kar smo zapisali tudi v svojih programih in tudi sicer neprestano ponavljamo, da to pomembno vpliva na razvoj gospodarstva. Hkrati pa poudarjamo, da je treba skrbeti za varovanje okolja in razvoj turizma. Gospod Černač, predstavite nam prosim traso, po kateri bo tekel Južni tok. Zanima me: Ali je to najboljša in optimalna rešitev, da ne bomo mi enkrat kasneje ugotovili, da so bili za to izbrano traso neki drugi razlogi? Ali bodo pri gradnji imeli prednost slovenski gradbeniki? Gospoda Žerjava pa sprašujem: Kaj bo s turizmom v turističnih krajih, na primer Kranjska Gora in Rateče, zaradi konkretnega posega v okolje? Zanima me: Kaj bodo s tem pridobili tamkajšnji prebivalci ali bodo samo izgubili, se reče v okviru onesnaževanja, posegov v prostor in tako dalje? Hvala.
Najprej bo odgovarjal minister Černač.
Hvala lepa. Projekt je bil nekako iniciran v obdobju prejšnje Janševe vlade, med leti 2004 in 2008. Pred tremi leti je bil med Republiko Slovenijo in Rusko Federacijo podpisan meddržavni sporazum, ki je nekako utemeljil ta projekt. Poleti letos je bilo ustanovljeno skupno podjetje in pred dobrim mesecem dni je bil dosežen končni investicijski dogovor glede tega projekta. Vsi ti mejniki govorijo o tem, da končna trasa tega plinovoda še ne more biti znana, v igri je več različnih variant, ena od njih Kidričevo–Vodice, Vodice–Rateče. Vsi postopki bodo potekali v skladu s slovensko in z evropsko zakonodajo. Gre za projekt, ki je izjemno pomemben, tako kot ste sama povedali, tudi v mednarodnem okviru. Iz tega razloga bodo seveda upoštevani slovenski pa tudi evropski okoljski standardi. Zagotovljeno bo sodelovanje javnosti tako kot pri vseh ostalih državnih prostorskih načrtih. Aktivnosti bodo potekale v skladu s slovensko in evropsko zakonodajo, verjamem pa, da bomo na tem projektu lahko vsi skupaj storili vse, da se bomo časovnice, ki je bila nekako začrtana, tudi držali. V tem trenutku vam trase projekta Južni tok ne morem predstaviti, ker končna trasa tega projekta še ne obstaja. Hvala lepa.
Minister Žerjav, boste kaj dodali?
Najprej je treba ugotoviti, da je ta projekt izredno, izredno pomemben za slovensko gospodarstvo in hvala bogu, da ga imamo. Verjamem, če bi se Sloveniji zgodilo to, kar se je zgodilo Hrvaški, bi danes poslušali kakšna druga vprašanja, zakaj se nismo dovolj pobrigali, da bi ta projekt prišel v Slovenijo. Gre za projekt, ki je težak približno eno milijardo, je ena od ključnih tujih neposrednih investicij, in jaz upam, da bomo v tej državi vsi storili vse, da bo projekt čim prej zaključen, realiziran in da bodo slovenska podjetja, ki imajo v tem trenutku velike težave z maloprodajno ceno zemeljskega plina, tudi od tega kaj imela. Torej, da bo zemeljski plin za slovenska podjetja posledično zaradi Južnega toka tudi cenejši. Strinjam pa se, pri umeščanju projekta v prostor je treba pogledati tudi širše in iskati sinergijo tudi s trajnostnim razvojem turizma. Jaz si želim, da bo tudi s strani turističnega gospodarstva, če govorimo konkretno o Kranjski Gori, pristop, če bo ta trasa šla skozi občino Kranjska Gora, pozitiven, predvsem pa konstruktiven. In ne vidim prav nobenega razloga, zakaj ne bi mogla trasa ali pa plinovod, ki bo nameščen meter ali dva pod tlemi, biti umeščen tudi v turistični kraj, glede na to, da ne gre za nobeno onesnaževanje in ne kazi okolja, da ne gre praktično za noben vpliv tega plinovoda, ko bo umeščen, ko bo zgrajen, ko bo funkcioniral, na okolje. Ne gre za neke izpuste, ne gre za nobene emisije. In kot sem dejal, plinovod gre meter ali dva pod zemljo, tako da ne vidim nobenega razloga za paniko. In pričakujem in apeliram na vse, da se ne bodo pojavljali po Sloveniji takšni in drugačni, ki bodo poskušali ta projekt zaustavljati, ker gre za pomemben projekt, projekt za slovensko gospodarstvo, gradbeništvo in še za kaj. Predvsem pa je pomemben tisti del, ko bo plinovod v funkciji, ko bomo koristili cenejši plin v slovenskih tovarnah, v slovenskih podjetjih. Jaz upam, da bomo to storili čim prej, da bo realizacija potekala v skladu s planom, z načrti in da bodo ti efekti čim prej nastali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Alenka Pavlič, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Moram reči, da ste me, gospod Černač, presenetili z odgovorom, ko ste dejali, da trase še nimate določene, kajti v medijih sta se pojavljali dve možnosti, in sicer da se je trasa iz Ljubljane namesto na Primorsko obrnila na Gorenjsko. Zato sem tudi tako nekako pripravila svoje vprašanje. Če bi se odločili, da bo trasa peljala v Zgornjesavsko dolino, bi vam rada povedala, da je Zgornjesavska dolina izredno ozka, po njej teče Sava Dolinka, regionalna cesta, kolesarska steza in konec. Pravzaprav me zanima, če bo ta trasa po celotni Sloveniji, se pravi, ne glede na to, če bo peljala kam drugam, vkopana v zemljo, kajti vemo, da to pomeni težave okoliškim prebivalcem. Deloma je gospod Žerjav že povedal, da bo. Želim samo, da mi potrdite, da to bo. Poleg tega pa me tudi zanima, to naslavljam na gospoda Žerjava: Koliko delovnih mest bodo pridobili okoliški prebivalci, se pravi tisti na območjih, skozi katere bo trasa tekla, ob nepotizmu, ki je bil že danes omenjen, da ste zaposlili v podjetju Plinovodi otroke vidnih predstavnikov SDS, vključno na čelu z gospodom predsednikom Vlade? Ali bodo tudi okoliške prebivalci dobili kakršnokoli delovno mesto – če sploh? Koliko se bo sredstev eventualno lahko za to nateklo v občinske blagajne, kjer bo trasa plinovoda prečkala te občine? Hvala.
Minister Černač, izvolite.
Najprej je treba ponovno zavrniti te vaše insinuacije glede zaposlovanja. Danes je bilo že večkrat poudarjeno, da so bile zaposlitve v teh podjetjih opravljene na podlagi razpisov, na katere so se lahko javili vsi, ki izpolnjujejo pogoje. In jaz verjamem, da so bili izbrani najboljši. Tudi meni osebno ne bi bilo prijetno, če bi bil moj otrok stigmatiziran zaradi tega, ker sem jaz politik, in bi v primeru, da kandidira na neko delovno mesto, tega ne smel dobiti zaradi tega, ker je moj otrok. Mislim, da je to nedostojno in da bi ta nivo politične kulture morali tudi iz te dvorane pregnati. Glede same trase sem povedal, da je bila pred dobrim mesecem dni sprejeta končna investicijska odločitev. In če je bila pred dobrim mesecem dni sprejeta končna investicijska odločitev, je popolnoma jasno, da v roku meseca dni ni mogoče imeti končne trase tega plinovoda. Povedal pa sem vam, da je ena izmed variant tudi ta, ki ste jo samo omenili, iz Kidričevaga do Vodic in iz Vodic do Rateč. Povedal sem tudi, in naj to ponovim, da pri umeščanju tega projekta v prostor bo tako kot pri vseh ostalih projektih spoštovano načelo okoljske sprejemljivosti, okoljske presoje, stališča javnosti in bodo upoštevana vsa tista razmerja, ki jih je treba upoštevati pri umeščanju takega infrastrukturnega projekta v prostor s ciljem, da je umeščen tako, da ni moteč za lokalno prebivalstvo in lokalno okolje in da še vedno prinaša največje koristi s tega naslova. Glede na to, da gre za milijardo evrov vreden projekt, je popolnoma normalno, da bo večji del te dodane vrednosti ostal v Republiki Sloveniji. Ta plinovod se bo gradil na območju Republike Slovenije in jaz verjamem, da približno 70 do 80 odstotkov vse te vrednosti lahko ostane na našem območju, kar se tiče gradbene, strojne in vse ostale stroke, in verjamem, da bo tako, ko bo ta projekt zaživel. Gotovo bodo imela tudi lokalna okolja koristi od tega. Ti multiplikativni učinki v gradbeništvu so poznani, vemo, kakšni so in vplivajo na vse ostale sfere, na vso ostalo potrošnjo, in verjamem, da bo tako tudi v tem primeru.
Hvala lepa. Postopkovno, izvolite.
V skladu s 246. členom Poslovnika Državnega zbora želim, da se opravi o odgovoru ministrov splošna razprava, predvsem tudi zato, ker želim, da lokalno prebivalstvo in predstavniki raznih skupnosti dobijo čim več informacij oziroma možnosti, da se bodo lahko primerno izpogajali o boljših pogojih glede obremenitev okolja, raznih dodatnih investicij in podobno.
Hvala lepa. O vaše predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Na vrsti pa je gospa Renata Brunskole, ki ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava in ministra za finance dr. Šušteršiča.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi! Vprašanje za spoštovana gospoda ministra je povezano s programom Pokolpje. Zakon o skladnem regionalnem razvoju je začel veljati 19. marca lani. Vlada Republike Slovenije je 7. aprila 2011 sprejela Program spodbujanja konkurenčnosti in ukrepi razvojne podpore Pokolpju v obdobju 2011–2016, s katerim želi spodbuditi gospodarsko rast na tem področju. Območje se ubada s precejšnjim razvojnim zaostankom za regijo jugovzhodna Slovenija in celotno državo. Kot glavne ovire so identificirane slaba dostopnost območja in slabe prometne, energetske in infrastrukturne povezave. Vpliv finančne in gospodarske krize na poslovanje podjetij je še dodatno povečal razvojni zaostanek za razvojno regijo jugovzhodna Slovenija. Upravičenci s Pokolpja tako lahko po odobritvi generalnega davčnega urada z dne 4. decembra 2012 uveljavljajo davčne olajšave za investicije, ki so se začele v obdobju te vlade, torej od 17. februarja 2012, in davčne olajšave za nove zaposlene, ki so bile sklenjene od 20. marca 2012 in kasneje. Prosim za pojasnilo: Zakaj ste časovno omejili davčne olajšave na začetek letošnjega leta, saj so bili prvi razpisi za spodbujanje začetnih investicij in ustvarjanja novih delovnih mest objavljeni že v prvi polovici leta 2011? S strani pristojnega ministrstva je v razvojni menedžment Pokolpja po sprejetju uredbe prišla razlaga, da se olajšave ne morejo koristiti za nazaj ter da jih bo mogoče uveljavljati šele ob naslednjem davčnem obračunu do 2013. S takšno odločitvijo ste nekatere upravičence do olajšav, ki so pričeli z investicijami in zaposlovanjem v letu 2011, postavili v neenakopraven položaj s tistimi, ki so to izvedli po 17. februarju 2012 oziroma 20. marcu 2012. Gre pa še za en problem v okviru Pokolpja v zvezi z javnim razpisom Ministrstva za kmetijstvo in okolje, ukrep 312, Podpora ustanavljanju in razvoju mikropodjetij na podeželju. Ta problem pa bom izpostavila v dopolnitvi vprašanja. To vprašanje je verjetno načeloma bolj za ministra za finance kot ministra za gospodarstvo, vendar ker je program Pokolpja v okviru resorja Ministrstva za gospodarstvo in tehnologijo, sem se odločila, da postavim vprašanje obema gospodoma ministroma.
Mag. Žerjav bo prvi odgovarjal. Izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Vlada Republike Slovenije je 7. aprila 2011, tako kot ste dejali, sprejela Program spodbujanja konkurenčnosti in ukrepi razvojne podpore Pokolpju v obdobju 2011–2016 in dva od sedmih ukrepov sta, tako kot ste omenili, ukrep dva: povračilo plačanih prispevkov delodajalca za socialno varnost na podlagi 27. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki ga izvede Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in ukrep tri: davčne olajšave za zaposlovanje in investiranje v Pokolpju na podlagi 28. člena zakona, ki ga izvede Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Za oba omenjena ukrepa je v programu zapisano, da do potrditve ustrezne sheme državni pomoči se ta instrument ne bo izvajal. Za oba ukrepa piše to v programu. Pogoj za začetek izvajanja omenjenih ukrepov je bila priprava in sprejetje Uredbe o spremembah in dopolnitve Uredbe o dodeljevanju regionalnih državnih pomoči. Omenjena uredba je bila sprejeta 2. februarja 2012, velja od 4. februarja 2012, naslednji korak je bil seveda potrditev sheme državnih pomoči za spodbude za zaposlovanje in sheme državnih pomoči za instrument davčna olajšava za investiranje. Ministrstvo za finance je 17. 2. 2012 podalo mnenje o skladnosti sheme državnih pomoči za ta instrument, torej zelo hitro, in 20. 3. 2012, malo kasneje, mnenje o skladnosti sheme državnih pomoč za spodbujanje zaposlovanja. Tukaj je ta razlog, da se omenjena ukrepa izvajata po 17. 2. oziroma 20. 3. 2012. Če lahko zaključimo. V neupravičen položaj je nekatere postavil pravzaprav program sam, ki pravi, da do potrditve ustrezne sheme državnih pomoči se ta instrument ne bo izvajal. Verjetno se je zamaknilo zaradi volitev in tako naprej, ampak 2. februarja je bila pripravljena uredba, torej nekoliko prej, kot smo prevzeli mandat, in takoj potem je bilo izdano mnenje in tukaj so zdaj ti presečni datumi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Saj ravno o tem, zakaj sem postavila to vprašanje. Zato, ker se na mene obračajo podjetniki in tudi predstavniki razvojnega menedžmenta Pokolpja in navajajo to kot pomemben problem. Če želimo na tem območju spodbujati zaposlovanje, potem bomo morali tukaj biti konkretni in poskušati v čim veji meri ukrepati pa morebiti tudi določene zadeve spremeniti. Zato sem dala to vprašanje. V okviru ustanavljanja razvoja mikropodjetij na podeželju je trenutno odprt javni razpis, ki bo odprt do 16. januarja 2013. Prejšnji teden je bilo poslano vprašanje na Agencijo za kmetijske trge in razvoj podeželja, pri točkovanju za lokacijo naložbe se namreč točkuje tudi stopnja brezposelnosti posamezne občine, posamezne lokalne skupnosti. In kaj se dogaja? V samem razpisu, ki sedaj velja do 16. januarja 2013, je upoštevana stopnja brezposelnosti za leto 2010. Kaj to pomeni? Konkretno za območje Pokolpja, tako tudi menijo lokalne skupnosti, je to nedopustno, ker pri tako naraščajoči brezposelnosti na tem območju, posebej je to izraženo v Črnomlju in Metliki, ta sklep, ki upošteva sklep iz leta 2010, te občine v bistvu oškoduje za eno točko, saj je na primer v Črnomlju je 17,7-odstotna stopnja brezposelnosti, upošteva pa se stopnja iz leta 2010, ko je bilo to 13,3-odstotna in zato prijavitelji – mikropodjetja izgubijo po eno točko in niso primerljivi z drugimi problemskimi območji. Zato predlagam obema ministroma, če se v tej smeri, čeprav je to konkretno tudi problem ministrstva za kmetijstvo, ukrepa. Nekajkrat je bilo že, tudi pri nekaterih drugih razpisih poudarjeno, da je bilo tako. Zato sem se obrnila na vaju še s to dopolnitvijo in bi prosila za ukrep [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospa Brunskole. Jaz to razumem kot vašo pobudo, ne kot nekaj, kar bi moral minister v temu trenutku odgovarjati. Bomo vzeli to na znanje. Naslednja je na vrsti gospa Marija Plevčak, ki ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka. Tudi tukaj je vprašanje naslovljeno na dva ministra, torej še na dr. Šušteršiča. Izvolite.
Tako je. Hvala lepa in prav lep pozdrav vsem prisotnim. Moje poslansko vprašanje se nanaša na slovenske državljane, ki prejemajo pokojnine in invalidske pokojnine v tujini, živijo pa v Sloveniji. Pri tem ne gre za pokojnine Slovencev, ki živijo ob meji s Hrvaško, temveč za pokojnine, ki jih slovenski državljani prejemajo v Avstriji, Italiji in Nemčiji. Ti državljani so dolžni, da v skladu z zakonom o dohodnini prijavijo prejemke, izplačane v tujini, v napoved dohodnine za preteklo leto. V praksi pa se pogosto dogaja, da te prihodke utajijo. Gre za prekršek, ki bi ga morala sankcionirati davčna inšpekcija. Dogaja pa se celo, da takšni posamezniki zaprosijo za socialno pomoč in to tudi dobijo. Iz uradnih evidenc namreč ni razvidno, da prejemajo dohodke v tujini, saj le-te prejemajo na banke v tujini. Drugi primer pa je naslednji. Državljanka, ki je živela v tujini in prejema družinsko pokojnino v tujini, si je v Sloveniji ustvarila novo partnersko skupnost. Sedanji partner je umrl in danes je po veljavni zakonodaji upravičena do družinske pokojnine tudi v Sloveniji. Tako prejema kar dve družinski pokojnini, da se razumemo, gre seveda za vdovsko pokojnino. V napovedi dohodnine prejemkov iz tujine ne prikazuje, zato se ji pri izplačilu dodatka za rekreacijo upošteva le pokojnina, ki jo prejema po slovenskem partnerju. Ker je le-ta nižja od cenzusa 622 evrov, je upravičena še do omenjenega dodatka. Zavarovanci, ki so davke in prispevke v Republiki Sloveniji plačevali redno in v skladu z zakonodajo, pa zaradi prekoračenega cenzusa za nekaj evrov niso upravičeni do letnega dodatka. In kje je tukaj pravica? V Poslanski skupini DeSUS nas glede omenjene problematike zanima: Ali na ministrstvu sploh poznate to problematiko? Če je odgovor da, me zanima: Ali lahko ocenite, koliko je takšnih primerov in kaj te zlorabe zakonodaje pomenijo finančno za pokojninsko blagajno oziroma proračun? Ali je bil glede podobnih primerov zlorab zakonodaje z namenom pridobitve socialne pomoči oziroma utaje dohodnine že sprejet kakšen ukrep in ali razmišljate o spremembi zakonodaje na tem področju, da do tega ne bi prihajalo? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, izvolite.
Spoštovana, hvala lepa za to vprašanje. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki je nosilec izplačil tistih, ki so zavarovani v Sloveniji in tudi drugod, praviloma ne razpolaga z individualnimi podatki o osebah, ki so vlagale pravico do pokojnine v tujini. So pa ti prejemniki pokojnine sami dolžni po 288. členu Zakona o davčnem postopku, za katerega je pristojen Minister za finance, ob vložitvi napovedi za odmero akontacije dohodnine davčnemu organu v roku 7 dni od dneva, ko so prvič na bančni račun prejeli pokojnino, to tudi prijaviti. Če tega ne naredijo, so davčni kršitelji ali, bolje rečeno, utajevalci, kot vsak, ki tega ne stori, pa bi moral storiti iz naslova tudi ostalih prejemkov. Mi trenutno ne razpolagamo s sistemom, ki bi medsebojno obveščal nosilce posameznih zavarovanj o teh individualnih izplačilih in o višini le-teh. Prav tako je tudi z drugim primerom, ki ga navajate, s primerom, ko prihaja do takšnih recimo dvojnih vdovskih pokojnin. In še več, ko pravite tudi, do uveljavljanja do socialnih prejemkov. Tukaj je seveda vsak individualni zavezanec dolžan te stvari prijaviti v vlogi. Če tega ne naredi, stori zopet prestopek in prekršek in zavestno prisili državo, da mu priznano pravico, ki mu sicer ne gre. To je kaznivo dejanje. Zelo težko je vpeljati sistem, ki bi blokiral tovrstna izplačila, če ljudje zavestno goljufajo državo. Se vam pa zahvaljujem za to opozorilo, v nadaljevanju bo minister za finance pojasnil tudi z njihove plati stvar, bomo proučili, če bomo našli kakšno sistemsko rešitev.
Če dovolite, da dopolnim ta odgovor. Seveda ni vse tako, kot pravite. Marsikdo tudi dejansko sam prijavlja pokojnine pa tudi druge dohodke, ki jih dobi iz tujine. V letu 2010, zadnji podatek, ki smo ga dobili od Davčne uprave, je bilo 23 tisoč takšnih oddanih napovedi za odmero akontacije od pokojnine iz tujine. In tukaj gre za prostovoljne prijave. Hkrati pa na podlagi sporazumov o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, ki imajo tudi pomemben člen o izmenjavi informacij, ta izmenjava informacij poteka, poteka lahko na različne načine, spontano, na podlagi neke preiskave, včasih pa tudi avtomatično. V zadnjih treh letih je bilo prejetih na Davčno upravo približno 34 tisoč 500 takšnih avtomatičnih obvestil o prejetih pokojninah iz tujine, kar se potem tudi preverja s podatki, kaj ljudje sami prijavljajo. Ta mesec, se pravi decembra smo v Državnem zboru sprejeli tudi novelo zakona o davčnem postopku, ki implementira oziroma prenaša v naš pravni red direktivno o pravnem sodelovanju na področju obdavčevanja. Ta direktiva pa določa, da bo od 1. januarja 2015 med vsemi državami članicami EU potekala avtomatična izmenjava podatkov o dohodkih, ki jih njihovi rezidenti prejemajo, med njimi tudi o pokojninah. Se pravi, da vsaj od takrat dalje – bodo pa to podatki že za dohodke, prejete v letu 2014, takrat se bodo posredovali za leto nazaj – bomo pa očitno imeli avtomatično izmenjavo praktično vseh podatkov znotraj EU, ker je to najlažje. In ta direktiva to ureja. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Plevčak.
Sicer hvala za odgovore, ampak moram poudariti, da vprašanji, ki sem ju zastavila, sta prišli iz vrst tistih, ki so bili z zakonom o uravnoteženju javnih financ prizadeti, prizadeti predvsem tisti, ki minimalno presegajo 622 evrov. Zaradi tega sem tudi postavila to vprašanje, ker so v neenakopravnem položaju naši, ki so tukaj delali in bili prikrajšani, s tistimi, ki dobivajo sredstva iz tujine. Kot je minister povedal, se bo tudi v tej smeri v naslednjem letu oziroma v letu 2014 naredil korak naprej in mislim, da bodo potem tudi ti, ki zdaj so prikrajšani, dobili eno zadovoljstvo. Saj veste, kako je, pri denarju se vse konča, tudi prijateljstvo velikokrat.
Ne vidim potrebe po dopolnitvi odgovora. To je bil bolj vaš komentar in želja, da bo v bodoče urejeno drugače. Gospod Samo Bevk ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Vizjaka.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Zaradi učinkov gospodarske krize ter ukinitve nekaterih socialnih in zdravstvenih pravic vse več starejših ljudi in njihovih sorodnikov ne zmore več plačila storitev institucionalne oskrbe starejših. Pri tem ne moremo mimo dejstva, da se slovensko prebivalstvo nezadržno stara, skladno s tem pa se povečujejo tudi potrebe po storitvah na področju oskrbe za starejše, še posebej na področju dolgotrajne oskrbe. Po podatkih Skupnosti socialnih zavodov Slovenije se domovi za starejše praznijo. Letos je iz 31 domov zaradi visokih cen odšlo že 166 stanovalcev. Predsednik upravnega odbora Skupnosti Boris Koprivnikar je izjavil, da gre v tem primeru za popolnoma nov pojav. Dosegli smo mejo, pravi, pri kateri se sprašujemo, ali je storitev institucionalnega varstva starejših še javno dostopna, saj še zdaleč ne gre več za posamezne primere, ampak za sistemske premike. Po nekaterih podatkih je letos zaradi posledic gospodarske in finančne krize ter poslabšanja socialnega položaja domove za starejše zapustilo ne 166, temveč že več kot 200 oskrbovancev. Ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka sprašujem: Ali ti podatki držijo? Kakšne ukrepe za izboljšanje dostopnosti do storitev oskrbe v domovih za starejše predvideva ministrstvo? Kdaj bo ministrstvo pripravilo predlog novega nacionalnega programa socialnega varstva ter predlog zakona o dolgotrajni oskrbi in o zavarovanju za dolgotrajno oskrbo? Ministru se že vnaprej lepo zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Minister Vizjak, izvolite.
Spoštovani, hvala lepa za vaše vprašanje. Naj najprej podčrtam, da domovi za starejše že nekaj let oblikujejo cene, ki so nižje od možnosti, ki jih omogoča zakonodaja. Torej se že zavodi sami zavedajo problema vpliva cene storitev na zasedenost in s tem tudi zagotavljajo širšo dostopnost teh storitev. V veliko pomoč je tu tudi sistem financiranja, ki posamezniku, ki ne zmore plačati institucionalnega varstva, omogoča doplačilo bodisi s strani svojcev ali lokalne skupnosti. Ta sistem je relativno razvit in je povzročil to, da imamo pravzaprav v domovih za starejše približno 20 tisoč stanovalcev – govorim o podatku, staremu približno 1 leto. In od takrat do danes gre po naših podatkih za približno 200 primerov, tako kot navajate, stanovalcev, ki so zapustili dom. Zakaj to storijo, je vrsta razlogov, ne samo ti, ki jih navajate, češ, da je dohodkovni položaj posameznika – oskrbovanca, stanovalca v teh domovih slabši in da so se cene povišale, kar se niso, temveč gre v precej primerih tudi za to, da so svojci ostali bodisi brez zaposlitve in da glede na stroške oskrbnine so izbrali tudi to varianto kot del rešitve. Gre za 200 primerov od 20 tisoč, kar je 1 procent, tako bi težko govorili, da je to nek masoven pojav, kljub relativno zaostrenim razmeram, ki so v teh kriznih časih. Domove smo že pozvali, da so pozorni ob takih primerih in da sodelujejo tudi s centri za socialno delo, to se pravi v teh mejnih primerih, ko se ljudje zaradi zaostrenih razmer znajdejo na tej preizkušnji, pred to odločitvijo, ali zapustiti dom ali ne. Tako da smo do teh primerov pozorni. Izpostavil bi tudi to, da se želimo dotakniti oziroma razviti tudi druge storitve, ki so posameznikom bližje in se nanašajo ne na institucionalno varstvo, torej želimo razviti in krepiti nabor ukrepov varstva starejših tudi na domu. Poznamo tako imenovano pomoč na domu, podpiramo tudi druge projekte, ki jih izvaja civilna družba na tem primeru, seveda pa želimo sistemsko rešiti to vprašanje z zakonom o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo, ki je v pripravi. Mi kar intenzivno na tem predlogu delamo in zakon naj bi bil predvidoma obravnavan in sprejet prihodnje leto. Seveda so tu znani problemi zlasti financiranja in posledično tudi možnosti plačila za zavarovanje tistih, ki jim bo to namenjeno. Tu zopet naletimo na isti problem, ki ste ga izpostavili. Drugo vprašanje je bilo, kdaj bo ministrstvo pripravilo nov predlog nacionalnega programa socialnega varstva. Ta predlog programa je bil v javni razpravi v jeseni letošnjega leta do 19. novembra. Pravkar se zaključuje tudi končna verzija teksta, ki bo obravnavan predvidoma decembra oziroma še letos na Vladi in bo potem poslan tudi v parlament. Tako pričakujemo njegovo obravnavo v prvih mesecih prihodnjega leta tudi v Državnem zboru.
Še dopolnitev odgovora, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Hvala tudi za odgovor gospodu ministru. Dejstvo je, da Skupnost socialnih zavodov opozarja, čeprav ste povedali, da gre zgolj za 1 % ljudi, da gre za sistemski pojav. Prej je bilo zelo težko dobiti posteljo ali mesto v domovih za upokojence. Danes je to že bistveno lažje. Tudi po mojem mnenju gre za nek pojav in zna se zgoditi, da bo ta odstotek rastel v naslednjih letih. Tudi projekcije kažejo, da bo v Sloveniji leta 2015 več kot 18 % ljudi starejših od 65 let. Po merilih Evropske unije lahko ocenimo, da je okoli 3,5 odstotka teh oseb v Sloveniji močno odvisnih od tuje pomoči, nadaljnjih 15 pa od pomoči pri nekaterih funkcijah. Tako je vsaj 60 tisoč ljudi potrebnih pomoči druge osebe, kar je tri do štirikrat več od sedanjih zmogljivosti socialnih zavodov. Njihovo trikratno povečanje bi stalo izredno veliko denarja, pa tudi nerealno je, zahtevalo pa bi tudi bistveno povečanje kadra. Zakon o dolgotrajni oskrbi je, recimo, Nemčija sprejela leta 1995, pri nas pa imamo zgolj tri osnutke tega zakona. Enega je pripravila prejšnja vlada, enega Skupnost socialnih zavodov in enega Zveza društev upokojencev Slovenije. Vi pravite, da bo ministrstvo pohitelo s pripravo tega zakona, pa me zanima: Ali bi lahko vsaj v nekaterih tezah bolj podrobno predstavili ta predlog zakona, posebej vprašanje financiranja. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Če bi me to prvotno spraševali, bi se tudi ustrezno pripravil in bi te teze zakona imel. Ker niste podali v vaši najavi, da vas zanima vsebina, temveč bolj časovnica, tega nimam. Vendar vem, kaj je ključni problem. Ključni problem je, kje najti denar za financiranje te dolgotrajne oskrbe. Tu je več idej, od te participacije samih zavarovancev, kar je v tej krizi že tako ali tako problem, tu se pričakuje nekaj od države, kar pa je v tej krizi tudi problem. Skratka, tu imamo vrsto ključnih odprtih vprašanj. Vem pa, kaj so tiste ključne rešitve, ki bodo v tem zakonu. To je, da se ne bo favoriziralo in v ospredje postavljalo kot alfa in omega dolgotrajne oskrbe institucionalno varstvo. To je lahko zgolj nek dodatek tam, kjer se ne da ustreznih storitev postoriti na domu, kjer se tudi z drugimi ukrepi ne da drugače. Menim pa, da imamo domove relativno zasedene tudi zaradi pomanjkanja ostalih oblik, pa tudi cene teh ostalih oblik. Vsi poznate tako imenovano pomoč na domu, ki jo dobivajo te osebe in se financira iz občinskih proračunov. Vendar ko primerjano cene ene ure pomoči na domu, ta znaša približno 15 evrov. Vemo pa, da en oskrbni dan, ena relativno normalna cena je med 20 in 25 evrov za oskrbni dan. Sedaj vidite, kakšna je razlika za eno uro in potem za en oskrbni dan, kar govori v prid temu, da je relativno nizka cena tega oskrbnega dne v institucionalnem varstvu. Naloga tega zakona bo tudi zagotoviti celo paleto storitev ostarelim, glede na njihove potrebe, da si jih bodo tudi ne nazadnje sami izbrali in sami delno financirali. Tisti, ki potrebujejo zgolj obisk nekoga, ki bo prinesel kaj iz trgovine, in potem se to seveda stopnjuje glede na zahteve in potrebe posameznika. En takšen sistem dolgotrajne oskrbe je topogledno že dorečen v tem storitvenemu delu, bistveno manj dorečen in čedalje manj dorečen pa ostaja v tem finančnemu delu. Tukaj iščemo rešitve in zato razumite, da bomo prišil in šli v javno razpravo takrat, ko bodo rešitve relativno smiselne in usklajene z deležniki, ki ste jih našteli.
Hvala, lepa minister. Gospod Jožef Kavtičnik bo zastavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa za besedo. Skoraj ne mine dan, da iz medijev ali s terena ne dobimo kakšne informacije, da se na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, kulturo in šport ne pripravljajo kakšne spremembe. Spoštovani minister, sami ste dejali, da ste bili raziskovalec, da ste delali znanstveno in tako naprej in veste, da se spremembe na tako pomembnem področju, kot je izobraževanje, kjer so vključeni otroci in mladina, ne delajo kar tako, bomo poizkusili ali pa na celi populaciji bomo poizkusili, če ne bo, prav, bomo pa zamenjali pa bomo šli delat nekaj drugega. Tako se absolutno z otroki, z mladino ne dela in se ne sme delati, kajti takrat posežemo v to materijo, ki je zelo občutljiva in posledic se ne da več odpraviti. To, kar se dogaja zadnje čase, vnaša v ta prostor nemir, strah, nelagodje, kar zavira delovno ustvarjalnost, in to se prenaša tudi na otroke. V luči varčevanja, pa menda to ni več varčevanje, ampak da se čim manj zadolžujemo, tako je dejal danes predsednik vlade, pripravljate najrazličnejše spremembe normativov. Pa če preidemo kar na najmlajše, na vzgojno-varstvene ustanove. Spremeniti želite obseg dela vzgojiteljicam in pomočnicam. Kar je pa še huje, pa želite eno vzgojiteljico imeti za dva oddelka, povečujete število otrok v prvem starostnem obdobju na štirinajst, v drugem starostnem obdobju na štiriindvajset. Zanima me, ali so pri tem sodelovali in dali svoje mnenje pedagogi, sociologi, pediatri, psihologi. Kajti vemo, da kadar posegamo na to področje in povečamo število otrok, lahko pride do zmanjšanja prisotnosti vzgojiteljev pri otrocih, to pa povzroča lahko nevroze pri otrocih, različne fobije in posledično vemo, kaj se lahko dogaja. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Ali lahko zagotovite, da do omenjenih sprememb normativov in standardov, pa četudi naj bi bili kratkoročni, ne bo prišlo brez soglasja socialnih partnerjev? To vprašanje sem vam že poslal. Zdaj pa samo dodajam še: Ali boste pri tem, če boste slučajno šli v spremembe, upoštevali postopnost in pridobili tudi mnenje omenjenih strokovnjakov? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Turk.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Rekli ste, da se dogajajo spremembe, kdo tudi pravi da se te spremembe dogajajo tajno oziroma da jih na ministrstvu skrivnostno pripravljamo, ampak vendarle so te spremembe izvedo zato, ker jih pošljemo socialnim partnerjem, ker debatiramo o njih z ravnatelji, starši, sindikati in tako naprej, da delamo spremembe kar tako, da se nekaj dogaja na našem ministrstvu, saj konec koncev ministrstva imamo zato, da poskušajo odreagirati na stvari, ki se dogajajo oziroma tudi posredovati pri tem, da zmanjševanje stroškov na področju izobraževanja ne bi imelo preveč hudih posledic. V zvezi z normativi in standardi na področju vrtcev, o katerih sprašujete, mi ostajamo zavezani socialnemu dialogu in ostajamo zavezani zakonskim določilom, s kom moramo spremembe standardov in normativov usklajevati, in tudi stavkovnemu sporazumu, ki pravi, da moramo najprej poskusiti spremembe standardov in normativov rešiti oziroma se zanje dogovoriti v okviru socialnega sporazuma. Sprašujete o tem, kaj naj bi se zgodilo z delom vzgojiteljice, ki naj bi delala v dveh oddelkih in tako naprej. Naj pojasnim, da smo spremembe na področju vrtcev predlagali zato, ker smo bili vprašani s strani predlagatelja tega zakona, kakšne možnosti vse vidimo, da bi občine in posledično tudi starši imeli nekoliko manjše stroške z vrtci. Našteli smo nekaj predlogov. Eden od teh predlogov je bil tudi ta, da bi ena vzgojiteljica delala 3 ure na dan z eno skupino otrok v vrtcu in 3 ure na dan z drugo skupino otrok v vrtcu. Ob tem, da bi tisti čas, ko sta z otroki dve odrasli osebi, bili to dve pomočnici oziroma manj kvalificirani delavki. Eden od predlogov je bil tudi, da se za enega ali dva otroka poveča število otrok v vrtcu in da se za največ pol ure na dan podaljša čas, ki ga strokovno osebje preživi v vrtcu, seveda vse v okviru 40-urnega delavnika. To je bil nabor ukrepov. O teh ukrepih smo se pogovarjali s tistimi, ki so se bili pripravljeni pogovarjati, najprej z občinami, ravnatelji vrtcev, starši, tudi s stroko. In med temi ukrepi se jim je zdel ta ukrep 3 ure v enem, 3 ure v drugem oddelku najbolj problematičen in smo tudi potem odsvetovali, da bi šel ta ukrep naprej oziroma smo ga umaknili. Ostajajo nekateri drugi predlogi, o katerih se še vedno pogovarjamo. Ne gre za nikakršno dramatično spremembo pogojev otroškega varstva, gre za enega ali dva otroka več, gre za 15 do 30 minut več dela z otroki s strani vzgojiteljic. To so strokovni delavci tako na našem ministrstvu kot kje drugje preverili in smo globoko znotraj boljše skupine držav Evropske unije, ko se po tovrstnih normativih primerjamo. Gre za razmeroma majhne posege, s katerimi bomo pa vendarle dosegli nek prihranek. Kot sem danes že povedal, ne obračamo sistema na glavo, ne delamo iz vrtca piščančje farme, gre za spremembe, ki so reda velikosti 5 do 10 %. In vse ostaja znotraj normativov. Tudi ta sprememba, da naj bi bil otrok ali dva več v skupini, seveda samo v primeru, da so prostori v tem vrtcu dovolj veliki. Normativa, ki govori o tem, koliko kvadratnih metrov mora biti na razpolago za posameznega otroka v vrtcu, se ne dotikamo.
Hvala lepa. Gospod Kavtičnik, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, minister, za odgovor. Jaz vam ne zamerim, ko govorite, eden ali dva otroka več v oddelku, da je to nekaj malega in tako naprej, ker tega dela ne poznate. Gotovo niste bili v vrtcu, jaz pa sem to delo opravljal tako v vrtcu kot z najmlajšimi v prvem razredu, v drugem in tako naprej. Veste, en otrok ne pomeni enega problema več. En otrok lahko pomeni v sodelovanju z ostalimi otroki deset, sto in toliko problemov več. Otrok prihaja v socialni stik z vsakim otrokom v skupini in takrat lahko nastanejo veliki konflikti, različne situacije in tako naprej. Tu se ne da kar tako potegniti ekonomske računice, pač en otrok gor ali dol. To ni tako. Zato sem vas vprašal, ali boste pridobili mnenja strokovnjakov pedagoških ved, socialne vede in tako naprej. Ko govorimo o tako pomembni materiji, kot so otroci, potem ne moremo kar tako zamahniti z roko in govoriti o ekonomskem kratkoročnem učinku. Ta ekonomski kratkoročni učinek ima lahko zelo hude posledice, kajti zaradi tega lahko večje število otrok ostane doma, ker zbolijo, dobijo takšne in drugačne težave in zaradi tega bodo ostali tudi starši doma. In to se bo poznalo kot primanjkljaj v gospodarstvu. Če greste v te spremembe, je treba najprej ugotoviti začetno stanje, kje smo. Zato vas še enkrat sprašujem: Kaj želite s spremembami doseči – kolikšen prihranek, kakšno kvaliteto? Kako želite cilje dosegati, torej različne poti? Kako dolgo bo proces trajal in na kakšni populaciji želite te spremembe delati? To je čisto ena enostavna pot, ki jo vsak raziskovalec pozna. Vi verjetno to poznate [[...]] [[izklop mikrofona]]
Minister Turk, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, stroka je tukaj razdeljena. Ko govorite o enem otroku ali dvema otrokoma več v vrtcu, se ne odločamo samo o tem, kakšne bodo razmere za tistih ostalih 10 otrok, ki so že v skupini, ampak govorimo tudi o tem, ali bo nek otrok v vrtcu ali bo nek otrok doma. Izkaže se, da je koristno, da je čim večje število otrok vključenih v vrtec in tudi populacija, število otrok, ki so bili vključeni v predšolsko vzgojo, je v zadnjih letih, in to je popolnoma pravilno, naraščalo. Tudi zaradi tega pridejo boljše pripravljeni, bolj socializirani v šolo. Imamo na eni strani vprašanje, ali imeti v vrtcih manj otrok pa z višjim standardom ali pa več otrok z nekoliko nižjim standardom. Kar se tiče razmerja med številom otrok in številom odraslih v vrtcih je treba vendarle ugotoviti, da so samo štiri države na svetu, ki imajo to razmerje boljše kot Slovenija. V veliki večini držav ni tako velikega strahu pred tem, da so skupine otrok v vrtcu nekaj večje. Jaz sem res hodil samo v malo šolo, ampak moja generacija, ko so moji vrstniki hodili v vrtce, jih je bilo po 30 v skupini, pa ne mislim, da bi se po tem zgledovali zdaj. Imel sem tudi hčerko v vrtcu in sem pravzaprav zelo hvaležen vsem njenim vzgojiteljem, pomočnicam itn., ker je imela skozi to neko dobro otroštvo. Gre tudi za to, da s tem ukrepom omogočimo in povečamo število otrok, ki imajo možnost obiskovati vrtce, ob seveda konstantni količini denarja. Naš interes, interes, kako bi rekel, vlade, države, mojega ministrstva prav gotovo ni, da se ti prihranki v vrtcih dogajajo. Naš interes bi kvečjemu bil, ja, povečati število otrok, ampak povečati tudi število vrtcev, velikosti vrtcev, število zaposlenih itn. Občine se bodo morale odločiti, ali želijo nekaj tega, kar jim proračun odvzema, realizirati na vrtcih, in v tem smo mi rekli, da tole vidimo, da se da na vrtcih narediti, ali pa se bodo občine odločile, da bodo prihranek realizirale na, ne vem, cestah, komunali, razsvetljavi in na kakšni drugi stvari.
Hvala lepa. Še postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala minister. Najprej bom povedal, da želim na podlagi 246. člena Poslovnika, da se opravi splošna razprava o tem odgovoru. Poglejte, gospod minister, jaz sem vesel, da vam tudi gre za to, kar sva oba nekako nakazala, da gre za eno kvalitetno rešitev in da nam gre za otroke. Dejali ste, da je stroka razdeljena. Zato je še kako pomembno, da se tukaj pri tej spremembi ne hiti, da je potrebna postopnost, da je potrebna analitična ocena, da je treba dobiti ocene ene stroke, druge stroke in se šele potem lahko odločimo. Tukaj ne govorimo o levi ali desni opciji. Ti otroci, ki so sedaj v vrtcih, so otroci od vseh. So tako vaši otroci kot so tudi naši. Zato je treba, da premislimo in naredimo vse, kar je kvalitetno in najboljše za njih. Poglejte, kot ste dejali, da smo v samem vrhu. Seveda smo veseli. Vaš otrok, moj otrok je šel skozi to vzgojo, zakaj ne bi šli še ostali otroci, ki so danes najmlajši. In zato smo tudi v Sloveniji tako uspešni. Zato beležimo uspehe in naši otroci beležijo uspehe, gospod minister, pa ni treba mahati z rokami tukaj in se sprenevedati. Otroci so uspešni, ker so imeli kvalitetno vzgojo, tako predšolsko kot tudi osnovnošolsko. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Stanko Stepišnik ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Žerjava.
Hvala lepa, gospa podpredsednica za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke, poslanci! Spoštovani minister, slovenski izvoz je bil vsa ta leta glavni dejavnik oziroma spodbujevalec našega gospodarstva. Zadnji podatki so nekoliko zaskrbljujoči, saj je izvoz v tretjem četrtletju opešal in drugič zapored je medletno nižji. Izvoz predstavlja, glede na bruto domači proizvod v Sloveniji za leto 2011, ko je po tekočih cenah družbeni bruto domači proizvod znašal 36 milijard evrov, približno 56-odstotni delež oziroma izvoz predstavlja 20,5 milijarde v letu 2011. Po Ajpesu je v letu 2011 57 tisoč gospodarskih subjektov s približno 450 tisoč zaposlenimi ustvarilo 77 milijard prihodka in od tega ta izvoz približno 20,5 ali 21 milijard. Ker bo v letu 2013 po jesenski napovedi Umarja s septembra 2011 bruto domači proizvod manjši za 1,4 %, nekateri drugi napovedujejo celo 2 %, je po tej napovedi izvoz plus 1,9% , uvoz minus 1%, zasebna potrošnja minus 3,6 % in državna potrošnja minus 6,9%, bruto investicije v osnovna sredstva pa plus 1,3 % , sprememba zalog je skoraj nična. Postavlja se vprašanje, ali lahko povečamo slovenski izvoz na 80 % bruto domačega proizvoda, kar pomeni približno 28 milijard izvoza na letnem nivoju, to pa pomeni povečati izvoz z 22 v letu 2012, če bo 22, za 6 milijard. To bi bil približen nivo vseh malih gospodarstev v Evropi 27, Irske, Malte, Slovaške, Estonije. Tam, kjer imajo podobno gospodarstvo kot mi, predstavlja izvoz približno 80 % odstotkov družbenega bruto produkta. Katere kratkoročne in dolgoročne ukrepe bi bilo treba sprejeti, da bi dosegli te cilje? Zato vas sprašujem: Katere ukrepe je oziroma jih bo sprejelo vaše ministrstvo, da ustavimo padec izvoza in da povečamo izvoz za 20 % oziroma 28 milijard?
Hvala lepa. Izvolite, mag. Žerjav.
Hvala lepa, gospod poslanec za to vprašanje. Makroekonomski kazalci so resnično v zadnjih mesecih slabši in tudi mednarodna menjava pada. Kot navaja Umar, izvoz, ki je bil do letos glavni dejavnik sicer šibkega okrevanja slovenskega gospodarstva, je bil v tretjem četrtletju drugič zapored medletno nižji, kar je predvsem posledica poslabšanja gospodarskih gibanj v glavnih trgovinskih partnericah, pri čemer je bila v naših glavnih trgovinskih partnericah skromna rast zabeležena le v Nemčiji in Franciji, v drugih državah oziroma v okolju evra pa smo celo zabeležili upad gospodarske aktivnosti. Padec izvoza gre v tem trenutku lahko izključno na rovaš padca gospodarske aktivnosti v državah, v katere slovensko gospodarstvo izvaža, poudariti pa je treba, da smo v kumulativi v letu 2012 še vedno za eno odstotno točko višje kot v lanskem letu, letu 2011, kar ni nezanemarljivo in je to vendarle pozitiven podatek. Se pa strinjam z vami, da so trendi v tem trenutku ne najboljši. Tudi Gospodarska zbornica je objavila naslednje podatke, ki so zanimivi. Slovenski izvozniki so v lanskem letu vrednostno izvozili za skoraj 20,5 milijard blaga, kar je celo več kot v rekordnem letu 2008, ko je bilo tega nekaj manj kot 20 milijard, 19,8 milijard. Pri čemer so več kot 86 % izvozili na trge Evropske unije in nekdanje Jugoslavije, izvoz na hitrorastoče trge, ki trenutno pogajanja svetovno gospodarstvo, pa je bil zanemarljiv. Dejstvo, da le okoli sto najpomembnejših slovenskih izvoznikov ustvari skoraj 60 % celotnega izvoza, da približno šesto podjetij realizira več kot 85 % celotnega slovenskega izvoza ter da je od enajst tisoč registriranih slovenskih izvoznikov več kot devet tisoč takšnih, ki izvažajo le na trge nekdanje Jugoslavije, je seveda zaskrbljujoče. Naša orientiranost v izvoz seveda ni najboljša. Nižji izvoz je nedvomno tudi posledica zmanjšanih mednarodnih aktivnosti slovenskih podjetij in ne gre zgolj za neukrepanje vlade v tem primeru. To je pač treba priznati. Kot navedeno zgoraj upadajo tudi aktivnosti na naših tradicionalnih tujih trgih, upada domača in tuja potrošnja, vse skupaj pa rezultira v manjši mednarodni menjavi ter posledično tudi nižjem izvozu. Vlada je v letu 2012 po sprejetju državnega proračuna izvajala aktivnosti s področja internacionalizacije, mnoga, sofinanciranje mednarodnih sejmov, tržnih raziskav, izobraževanja, delovanje poslovnih klubov, izvedbe gospodarskih delegacij, vzdrževanje spletnih portalov in podobno ter jih bo tudi uspešno izvedla do zaključka proračuna 2012, tiste, ki še niso. S temi aktivnostmi vlada že nekaj let podpira slovenska podjetja pri mednarodnem poslovanju ter s tem želi povečati izvoz. Aktivnosti so bile uspešno zaključene ter dosežena realizacija preko 90 %. Kar se mi zdi pomembno za pogled naprej ali pa za naslednje leto, če hočete. Vendarle smo skupaj z vsemi deležniki identificirali skozi strateški dokument MI 13 ciljne trge, s katerimi se bomo poskušali v naslednjem letu bolj sistematično ukvarjati na vseh ravneh. Definirali smo šest trgov seveda izven Evropske unije, ker trgi Evropske unije, kot ugotavljamo, so tako na nek način domači trgi. Identificirali smo torej naslednje: Rusija, Turčija, Kitajska, Indija, Kazahstan, Azerbajdžan. Torej trge, s katerimi bomo v naslednjem letu veliko bolj sistematično in da bodo vsi deležniki, ki delajo na področju internacionalizacije, od zbornic do nove agencije Spirit, do ministrov, predsednika vlade, predsednika države, upam, sistematično z nekimi frekvencami obiskov v teh državah poskušali doseči nek follow up, neko nadaljevanje aktivnosti, ne samo da se sam obisk zgodi, ampak, da od tega obiska dejansko tudi slovenska podjetja nekaj odnesejo. Nekaj uspešnih obiskov smo imeli, nekatere manj in poskušali bomo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Zaenkrat je čas potekel, ampak očitno boste imeli še priložnost. Izvolite, gospod Stepišnik, želja za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za ta del odgovora, vendar ne vem, če sva se prav razumela. Želel bi ukrepe, kako povečati izvoz za tisto, kar bo izpadlo doma. Ali po domače povedano, gre za ustavitev padca gospodarske rasti. Zaradi slabšega položaja na domačem trgu bodo podjetja proizvedla za cca pet do šest milijard manj. To bi lahko nadoknadili, če bi prinesli na izvoz, da bi izvoz povečal svoje prihodke za pet in šest milijard. Za ta scenarij gre. Po mojem bi kratkoročno zadolžena izvozna podjetja potrebovala tekoče servisiranje financiranja obratnih sredstev. Mala, srednja in velika podjetja, ki ste sami našteli, da jih ni veliko, lahko pridobijo več poslov, če bi imela rešeno financiranje. Na ta način bi potrebovala od na primer SID banke cca eno milijardo za kreditiranje obratnih sredstev. Srednjeročno in dolgoročno pa bi bilo treba z evropskimi sredstvi, ki so predvsem drugo leto znatna, teh investicij je okoli 800 milijonov evrov, pospešiti razvoj in raziskave ter okrepitev človeških virov po podjetjih, da bi nastajalo več in hitreje noveliranih izdelkov in storitev, ki bi dvignili mednarodno konkurenčnost, višji nivo dodane vrednosti in sprožili tehnološke investicije ter s tem nastajanje novih delovnih mest. Dvig izvoza na 80 % BDP bi nadomestil izpad prihodka na domačem trgu ter stabiliziral padec BDP. Obvladljiv bi bil javnofinančni primanjkljaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Jaz ne vem, ampak jaz mislim, da lahko vlada, ministri in vsi, ki smo za to pozvani, z odpiranjem vrat v tujini veliko pripomoremo k temu, da se izvoz poveča. In to počenjamo. Zato vam govorim, da se mi zdi še toliko bolj pomembno, da govorimo o tem dokumentu, ki sem tolikokrat omenjal. Zato ker sistematike do sedaj ni bilo. Odletel je predsednik države na en konec sveta, predsednik vlade na drug konec sveta, zgodil se je ta obisk in potem po tistem ni bilo ničesar več. Na takšen način nekega resnega posla v tujini ni moč narediti. Treba je narediti nekaj obiskov, nekaj gospodarskih delegacij. Mora se zgoditi več dogodkov, da lahko podjetje na tistem trgu računa z nekim dejanskim poslom. Posel se ne zgodi čez noč. To vi dobro veste. Treba je večkrat iti, večkrat poskušati. In to bomo skozi ta strateški dokument poskušali zagotoviti. Jaz ne vem, če nam bo uspelo. Sam bom poskušal v tej smeri delati. Najbrž ste slišali, tudi osebno sem se angažiral pri tem, da poskušam pri posameznih velikih korporacijah, v tem segmentu sicer samo za avtomobilsko industrijo, odpirati vrata slovenskim podjetjem. Ni mi bilo težko iti tja, tja, tja. In še bom šel. To do sedaj Slovenija ni počela, in je marsikaj na tej točki zamudila, predvsem pri tujih neposrednih investicijah. Žal. Če bi to pred mano počeli moji predhodniki, morda tudi kateri od predsednikov vlad, s temi velikimi korporacijami se namreč pogovarjajo predsedniki vlade, žal, bi najbrž v tem trenutku v Sloveniji tudi bilo drugače in bi v Mariboru, tam, kjer je svoj čas stal Tam, danes stala mogoče kakšna druga tovarna in bi bilo tisoč, dva tisoč novih zaposlenih. Na to bi bilo vezanih ogromno podjetij. Ampak tega nismo storili. To bom počel še naprej. Kar pa se tiče financiranja. Financiranje je pa itak problem, in to se na dnevni ravni pogovarjamo. Saj ne govorimo o vzpostavitvi slabe banke in sanacije bančnega sistema kar tako, ampak zato, da bi spodbudili financiranje, da bi podjetja, tista, o katerih govorite, lahko prišla do obratnih sredstev. V tem trenutku pač ne morejo priti do obratnih sredstev. Žal. V oklepaju je treba dodati, da so v veliki meri ta podjetja tudi prezadolžena in zaradi tega ne morejo priti do financiranja. Ta se bodo pač morala na nek način znajti. SID banka ima nekatere inštrumente, garancije in tako naprej. Garancije tudi za obratna sredstva, ta poroštveni zakon smo ne dolgo tega dodelali. Inštrumenti torej so. Treba se je pa sistematično tega lotiti. Dokler pa ne bo sanacije bančnega sistema, pa bo težko. To je prva naloga in ključna naloga,da usposobimo financiranje [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Še postopkovni predlog.
Hvala lepa za besedo. V skladu z drugim odstavkom 246. člena bi želel, da se opravi splošna razprava, kako bi se povečal izvoz v letu 2013. Kar nam je ostalo za leto 2013, je izvozna aktivnost, infrastrukturne investicije in pa seveda tehnološke investicije. Več kot bomo že januarja naredili z evropskimi sredstvi pa z motiviranjem domače industrije, več lahko pričakujemo, da se bo v letu 2013 dejansko končalo tako, kot si želimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasovali bomo o vašem predlogu, vendar kot veste, po poslovniku se lahko opravi razprava samo o odgovoru ministra. Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem, ki ga bo naslovil gospod Dragan Bosnić na ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Bogoviča, ki je sicer odsoten, ampak lahko postavite vprašanje. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Vprašanje se nanaša na katastrofalne poprave, ki so prizadele ljudi v porečju Drave, in sicer predvsem od Maribora nižje. Kaj je vzrok za to vprašanje? Ko sem to področje obiskal, so ljudje govorili, da jih je poplavilo v 20 minutah, se pravi manj kot pol ure, kar je zvenelo dokaj nelogično, glede na dejstvo, da takrat nekih obilnih padavin ni bilo, in glede na dejstvo, da je bil pretok, takrat ko so bile padavine stoletne, se pravi leta 1965, tisoč kubikov manjši. In temu razmišljanju sem dodal še potem ugotovitve na vodarskih dneh v Mariboru, to so tako imenovani Mišičevi dnevi, s kolego nima nobene zveze, predvidevam, in tam so strokovnjaki ta dvom kot upravičen dvom izrazili, in sicer da se je očitno moralo nekaj dogajati z regulacijo zapornic. Moje vprašanje gospodu ministru gre v to smer: Kakšna je bila komunikacija z avstrijskimi oblastmi v času poplav? Ali smo bili pravočasno seznanjeni z odpiranjem, zapiranjem zapornic in ali je minister zahteval poročilo meddržavne komisije za upravljanje z Dravo? Mislim, da tem ljudem, ki so jih poplave prizadele, to dolgujemo oziroma da je to najmanj, kar jim dolgujemo. Hvala.
Hvala lepa za vaše vprašanje. Naslednji je na vrsti dr. László Göncz, ki ima prav tako vprašanje za odsotnega ministra gospoda Bogoviča. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospoda ministra! Ker gospoda Bogoviča ni, bom zgolj povzel bistvo vprašanja. Predvsem ga želim vprašati: Ali ministrstvo načrtuje v kratkem pripraviti ali nadgraditi zakonodajo o omejevanju emisij neprijetnih vonjav, predvsem z vidika delovanja bioplinarn in drugih podobnih industrijskih obratov? V odgovorih na dosedanja tovrstna vprašanja je bilo vedno rečeno, da je zakonodaja pomanjkljiva ali pa je celo v določenem segmentu ni, kar pa ni zadovoljivo niti s strani občanov, še manj pa tistih, ki so neposredno prizadeti. Vemo, da so države, kjer je to vprašanje dokaj dobro urejeno, so pa tudi primeri, ko žal tega ni, ampak verjetno se ne bi rabili zgledovati po tistih. Kljub odsotnosti gospoda ministra, ga sprašujem: Ali se bo v sorazmerno kratkem času na tem področju kaj spremenilo na bolje? Ali bomo v doglednem času lahko prišli do primerne zakonske osnove? In ker določene bioplinarne načrtujejo celo širitev dejavnosti, tudi sprašujem: Ali prihaja do ažurne kontrole emisij, ki vsebujejo formaldehid? V zvezi s tem pričakujem odgovore od gospoda ministra ustno na naslednji seji Državnega zbora.
Hvala lepa za vaše vprašanje in tudi za pobudo, dobili boste ustni odgovor na naslednji seji. Naslednji je na vrsti Branko Ficko, ki ima prav tako vprašanje za ministra Bogoviča.
Vprašanje je namenjeno kmetijskemu ministru, gospodu Bogoviču, vezano je na tovarno sladkorja v Ormožu. Ta tovarna, bolj znana kot "cukerca" ali "cuker fabrika", je kot edina tovarna sladkorja v Sloveniji ustavila proizvodnjo sladkorja v tržnem letu 2006–2007, v Janševem mandatu. Odločitev lastnikov je bila popolna ukinitev proizvodnje in tudi izguba kvote za proizvodnjo sladkorja. Danes ob naraščajočih cenah sladkorja se je izkazalo, da je bila odločitev o popolni ukinitvi proizvodnje sladkorja v Sloveniji napačna. Prvotni načrt prestrukturiranja iz leta 2007, ki ga je potrdila vlada Janeza Janše oziroma ministrica Lukačič, je predvideval popolno odstranitev proizvodnih obratov, kar je pomenilo tudi dodatnih 25 % sredstev. "Cukerca" v lasti nizozemskega podjetja je tako za izvedbo načrta že prejela skupno 34 milijonov evrov, izplačilo celotnega zneska je Agencija za kmetijske trge tudi odobrila. Kmetijsko ministrstvo pod vodstvom Iztoka Jarca pa je avgusta 2008 odobrilo spremembo načrta in je dovolilo, da se del proizvodnih zmožnosti ohrani. Že leta 2010 so evropski revizorji pri svojem obisku opozorili na nepravilnosti pri ukinitvi proizvodnje, po evropski inšpekciji maja 2011 je bil tudi obisk kmetijskih inšpektorjev, ki so dali podobno oceno. Gre namreč za to, da bi moral lastnik v likvidaciji dobiti znatno manj denarja, če se objekti, ki jih niso odstranili, danes uporabljajo za drugo dejavnost. Zaradi te delne ohranitve proizvodnih zmogljivosti Evropska komisija od Slovenije terja preveč izplačanih 8,7 milijonov evrov. Po nekaterih ocenah bo Slovenija ta denar zelo verjetno morala tudi vrniti, hkrati pa ni možnosti, da bi ga izterjali od nizozemskega partnerja oziroma lastnika, ker je bančna garancija že zapadla. Zato ministra sprašujem: Kako se bo po njegovi oceni razpletla ta zgodba in kako bo ukrepal, če se omenjeni scenarij ne uresniči? Kdo bo za nepravilne odločitve, napačne odločitve, težke 8,7 milijona evrov, v prvem Janševem mandatu odgovarjal?. Seveda pričakujem odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje, tudi za pobudo, vaše vprašanje bo uvrščeno na dnevni red naslednje seje in boste dobili ustni odgovor. Gospa Patricija Šulin bo zastavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Predsedujoča, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister za zdravje, v Sloveniji poznamo sistem obveznega cepljenja otrok, ki ga opredeljuje Zakon o nalezljivih boleznih. Obvezno cepljenje otrok se plačuje iz javnega proračuna in je za uporabnika brezplačna storitev. Kljub vse več dokazom o škodljivih cepivih in pomanjkanju dokazov o njihovi dejanski učinkovitosti, cepljenje otrok proti nalezljivim boleznim v Sloveniji ostaja obvezno. Če bi tako osveščeni starši svojega otroka želeli zaščiti pred potencialno nevarnim cepivom in bi cepljenje zavrnili, bi s tem kršili zakon, kar se za to sankcionira oziroma finančno kaznuje. Cepljenje se lahko opusti le iz medicinskih razlogov. Švedska je že leta 2002 odpravila še zadnje obvezno cepljenje in s tem svojim prebivalcem omogočila popolno svobodno izbiro. V skoraj vseh državah Evropske unije obveznega cepljenja skoraj da ne poznajo več, prostovoljno cepljenje je uvedeno v Avstriji, Nemčiji, Nizozemski, Belgiji, Luksemburgu, Danski, Švedski, Finski, Estoniji, Španiji, Portugalski, Cipru, Grčiji in tudi v severni Italiji. Cepljenje je prostovoljno tudi v Švici, Veliki Britaniji, Irski, Avstraliji in na Japonskem. V teh državah je cepljenje prav tako brezplačno, ravno tako ga zdravstvo priporoča, vsak državljan pa se zase ali za svoje mladoletne otroke lahko svobodno odloči, da se cepi ali pa cepljenje povsem svobodno tudi zavrne in zato ne doživi nobene negativne sankcije. Ministra za zdravje sprašujem: Ali bo in kdaj tudi v naši državi spremenjen Zakon o nalezljivih boleznih, ki bi uvedel prostovoljno cepljenje otrok, podobno kot je to urejeno v večini držav Evropske unije? Hvala lepa.
Izvolite, minister Gantar.
Hvala za vprašanje. Treba je vedeti, da je cepljenje zagotovo najboljši javnozdravstveni ukrep za preprečevanje določenih bolezni in tu smo mi na področju cepljenja proti davici, ošpicam, otroški paralizi dosegli odlične rezultate. S tem da po podatkih, ki jih imam, tudi nimamo mlajših ljudi, ki bi trpeli zaradi posledic teh cepljenj. Visoka precepljenost prebivalstva je zagotovo tudi v prihodnje cilj. V prihodnje ostaja tudi cilj, da ohranimo obvezno cepljenje v smislu obveznosti države, da zagotavlja cepiva in da tudi financira cepljenja. Na drugi strani lahko razumem pomisleke teh, ki svojih otrok zaradi mogočih stranskih učinkov ne želijo izpostavljati cepljenju. Sam sem prejel tudi iniciativo, ki je zbrala nekaj tisoč podpisov proti tej obveznosti oziroma predvsem proti sankcijam. Tudi naš predlog bo šel v smeri, da se te sankcije odpravijo. Mislim pa, da bodo istočasno morali prevzeti tudi pediatri mogoče nekaj več odgovornosti in pri pojasnilni dolžnosti prednosti cepljenja, ki so bistveno večje, kot so lahko na drugi strani stranski učinki, ki so mogoči, dejansko pa je cepljenje, še enkrat rečeno, javnozdravstveno izrednega pomena za varovanje zdravja otrok in pozneje tudi odraslih. Tako lahko pričakujete to spremembo oziroma predlog spremembe tega zakona nekje v prvi polovici naslednjega leta. Hvala.
Hvala lepa, minister. Gospod Jože Velikonja ima vprašanje za dva ministra: ministra za infrastrukturo in prostor, gospoda Černača, in ministra za finance dr. Šušteršiča.
Hvala za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Ministrstvo za finance in Ministrstvo za infrastrukturo in prostor ter Sindikat delavcev dejavnosti energetike Slovenije ste konec oktobra letos podpisali dogovor o Zakonu o Slovenskem državnem holdingu. S tem dogovorom se je na dopisni seji seznanila tudi Vlada in z vsebino soglašala. V tem sporazumu sta se ministrstvi v socialnem dialogu s sindikatom energetike tudi zavezali, da bosta v času sprejemanja sektorske strategije energetike na Vladi sledili delitvi dobička za zagotavljanje financiranja investicijskih projektov podjetij s področja energetike na način, ki bo omogočil primeren investicijski ciklus. Pred kratkim se je Vlada odločila, da bo Elesu in HSE vzela po 20 milijonov evrov lanskega bilančnega dobička, Gen energiji pa celo 37 milijonov evrov presežkov iz preteklih let. Če odmislimo politizacijo nadzornih svetov omenjenih elektroenergetskih družb o njihovi zamenjavi, so uprave teh družb javno opozorile na škodljive posledice tega ravnanja. Še hujše pa bodo posledice za dolgoročne investicije teh družb. Tudi danes želimo opozoriti, da bi moral biti strateški interes Slovenije zagotavljanje trajne in varne oskrbe države z energijo in da bi morala biti naloga države kot lastnice energetskih družb, da skozi svojo lastniško politiko zasleduje tudi prenovo in razvoj novih proizvodnih kapacitet v skladu z ekonomiko poslovanja in domačih energetskih virov. Zato sprašujem ministra za infrastrukturo in prostor ter ministra za finance: Kako argumentirata ustreznost preusmeritve letnega dobička navedenih energetskih družb v polnjenje proračuna in ne v razvoj energetske panoge?
Najprej dr. Šušteršič.
Lepo pozdravljeni! Kot vsi vemo, ima državno lastništvo več funkcij. Ena je ta, ki ste jo omenili sami, to je vzdrževanje oziroma zagotavljanje neke vzdržne preskrbe tudi na dolgi rok. Druga je pa ta, da država kot lastnica, tako kot vsi lastniki, participira na poslovnem rezultatu podjetij, ki jih ima v lasti. Glede na situacijo, v kateri je tako na eni strani elektrogospodarstvo kot na drugi strani državni proračun, smo ocenili, da je škoda za elektrogospodarstvo v tem hipu manjša, kot bi bila za proračun oziroma za tiste, ki bi jih morali sicer z dodatnimi ukrepi prisiliti k temu, da participirajo pri uravnoteževanju proračuna.
Še minister Černač.
Hvala lepa za to vprašanje. Uporabljene so bile besede, da je država vzela dobiček, ki ga ne bo mogoče vlagati v razvoj in tako naprej. Naj povem, da je bil prenesen manjši del tega dobička. V skupini HSE je bilo tega dobička iz preteklih let preko 360 milijonov evrov – nerazporejenega. Za dividende je bilo prenesenih 20 milijonov, to je manj kot 10 % tega dobička. V Elesu preko 60 milijonov – tudi 20 milijonov prenesenega dobička. V Genu preko 140 milijonov evrov dobička, od tega 37 prenesenega dobička. Gre za podjetja, ki imajo dokaj velik investicijski potencial, ki ga je treba v največji mogoči meri izkoristiti in ki v preteklosti ni bil izkoriščen v polni meri. Zaradi tega ker ta investicijski potencial ni bil izkoriščen v polni meri, iz takšnih ali drugačnih razlogov, del razlogov je tudi na nivoju države in pri umeščanju posameznih infrastrukturnih projektov v prostor, del težav je pa tudi na ravni učinkovitega, gospodarnega in ambicioznega vodenja na upravah teh podjetij. Ker če si neka uprava dovoli, recimo, v primeru Elesa, načrtovati v tej recesijski dobi gradnjo nove poslovne stavbe za preko 20 milijonov evrov, potem to ni v skladu z neko dolgoročno energetsko strategijo in je, seveda, takšne zamisli bilo treba preprečiti. Ne samo preko prenosa tega dobička za druge, bolj pomembne namene, ampak tudi preko tega, da je treba v ospredje postavljati naložbe v zagotavljanje novih infrastrukturnih projektov in preko tega tudi v zagotavljanje dolgoročne energetske stabilnosti te države. Tako je bil v tem okviru prenesen, gledano historično, manjši del dobičkov teh družb, ki v nobenem primeru ne more ogroziti njihovega prihodnjega poslovanja, predvsem pa ne more ogroziti prihodnjih investicij, ki jih predvidevamo na tem energetskemu področju.
Hvala lepa. Imate še kakšno željo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. V zvezi z dogovorom, sklenjenim med sindikatom energetike ter Ministrstvom za infrastrukturo ter Ministrstvom za finance sem Vlado Republike Slovenije že pozval na smiselnosti prodaje tudi najdobičkonostnejšega dela slovenske energetike. Pri pripravi in podpisu tega dogovora je bilo očitno spregledano dejstvo, da je za upravljanje kapitalskih naložb države še vedno pristojen AUKN preko strategije upravljanja kapitalskih naložb in letnega načrta upravljanja. Teh dveh dokumentov pa nista sprejela niti Vlada niti Državni zbor. Pretekli teden sem prejel odgovor Vlade, s katerim zavrača moje očitke o domnevni prekoračitvi pooblastil in pristojnosti podpisnikov dogovora, ki je Vladi zagotovil umik prve zahteve za referendum o Slovenskem državnem holdingu. Pojasnilo je bilo jasno, ko bo prišlo do uveljavitve Zakona o Slovenskem državnem holdingu, bo minister v smislu dogovora in sektorskih politik predlagal prodajo maksimalno dogovorjenih deležev podjetij v energetiki. Ključno vprašanje tega dogovora pa je še vedno: Ali je primerno, da se država umakne tudi iz dela slovenske energetike, ki je najbolj dobičkonosen, in sicer Geoplina kot polovičnega deleža podjetja, ki bo upravljal z južnim tokom v Slovenji, HSE kot drugim lastnikom Dravskih elektrarn ter Gen energije, ki je med drugim solastnik Nuklearne elektrarne Krško?
Hvala lepa. To je bilo sicer dodatno vprašanje, ampak očitno bo minister vseeno odgovarjal. Izvolite.
Z veseljem na to odgovorim, ker mislim, da že tretjič ali četrtič poslušam to vprašanje. Sindikate vprašajte, kaj so oni od nas zahtevali, ko so začeli pogajanja z nami. Kaj so oni od nas zahtevali? Prišli so in so rekli, da hočejo zagotovila, da slovenska energetika ne bo razprodana. Ta dogovor oni razumejo kot zagotovilo, da slovenska energetika ne bo razprodana. Zato mene vedno znova čudi, ko poslušam popolnoma nasprotne interpretacije tega dogovora, ki pravi, da dogovor obljublja sindikatom, da bo slovenska energetika razprodana. Če ga oni razumejo kot neko zagotovilo, ker za to jim je šlo. Ne vem, zakaj sicer mislijo, če je država lastnica, da bodo obdržali službe, pa če bo zasebni lastnik, da jih ne bodo. Mislim, da to ni res. Če bodo podjetja delala slabo, ne bodo imeli služb, ne glede na to, kdo je lastnik, in če bodo delala dobro, bo pa obratno veljalo, bo pa več služb. Ampak oni tako razmišljajo in mi smo jim šli tukaj nasproti. Če oni razmišljajo, da je to neko zagotovilo za to, da bo država obdržala kontrolni delež, potem dajte skušati tudi vi tako razumeti, kot oni razumejo. Če boste pogledali tabelo, boste videli, da pri večini – razen v enem primeru – je delež države določen na več kot 50 %. To ni samo kontrolni delež, to je prevladujoči delež, kar pomeni, da tisti, ki kot vlagatelj stopi v to podjetje, prinese denar v podjetje, ki ga še vedno obvladuje država. Ne vem, če bo kdo tako nagnjen k tveganjem, da bo to storil. Bom vesel, če bo, ker bo to pomagalo financirati investicijske projekte. Ampak vsekakor bo še vedno država kontrolirala ta podjetja skozi 50 , v večini primerov pa še večodstotni delež. Glede prekoračitve pooblastil: v ta dogovor nismo napisali, da bomo to prodali; nismo napisali, da obljubljamo sindikatom, da bomo privatizirali ali kaj podobnega – takšni sindikati bi verjetno prišli v zgodovino kot prvi sindikati, ki so državo prisilili v privatizacijo, mimogrede –, ampak smo se samo zavedali, da bomo kot vlada predlagali na podlagi zakona o SDH, ko bo, če bo, kadar bo itn. – o tem vi itak več veste – uveljavljen, takrat bomo mi predlagali klasifikacijo Državnemu zboru, po katerem bodo ti deleži. Samo glede tega smo se zavezovali in to je pristojnost Vlade. Če boste pa vi to potem zavrnili, boste pa zavrnili, ampak boste pač razložili sindikatom, zakaj se vam zdi kaj drugega bolj pametno.
Hvala lepa. Še postopkovni predlog.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o odgovorih obeh ministrov opravi splošna razprava v zvezi z mojim vprašanjem. Temeljna dilema teh odgovorov je še vedno ta, da smo po eni strani slišali, o kakšnih dobičkih teh podjetij se pogovarjamo, po drugi strani pa se prav za ista podjetja predlaga prodaja polovičnega deleža oziroma celo tričetrtinskega deleža. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Alojzij Potočnik ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani minister! Vlada Republike Slovenije je približno pred enim letom ustanovila Svet za socialno podjetništvo. Ne bom našteval nalog, ki so vam poznane. Ugotavljam pa, da svet kljub svoji zakonski obveznosti zamuja s pripravo strategije in ukrepov. Glede na to, da bi strategija morala biti usklajena s finančno perspektivo Evropske unije 2014–2020, bi bilo smiselno oblikovati strateške cilje do leta 2020. Želel bi vedeti: Kdaj lahko pričakujemo strategijo in programe ukrepov za razvoj sektorja socialnega podjetništva? Prav tako je praksa pokazala, da čeprav je Zakon o socialnem podjetništvu v veljavi od 1. januarja 2012, še vedno obstaja veliko administrativnih ovir v obliki pravnega okvirja, ki onemogoča enakovredno vlogo različnih pravnih form socialnih podjetij v gospodarskem prostoru Slovenije ter zaradi tega socialna podjetja spravlja v neugoden položaj glede dostopa do vseh ukrepov spodbujanja podjetništva, kot so predvideni v Zakonu o podpornem okolju za podjetništvo. Želel bi pojasnilo: Kaj točno, če se sploh kaj, se s projektom socialnega podjetništva dogaja? V kateri fazi je priprava strategije in ukrepov s področja socialnega podjetništva? Ali bo strategija usklajena s finančno perspektivo, ki sem jo prej omenil? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister Vizjak, izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Naj vas pomirim, da se na tem kar precej dela. Delovna skupina naj bi že do konca tega leta, torej v nekaj dneh pripravila osnutek strategije. Svet za socialno podjetništvo, ki je bil v prenovljeni sestavi imenovan, formiran avgusta 2012 in v končni sestavi potrjen oktobra 2012, bo to obravnaval in potem strategijo predložil v potrditev Vladi. To lahko pričakujete v prihodnjih mesecih. Skratka, zadeva je relativno daleč. Moram pa opozoriti, da so že člani prejšnjega sveta na osnutek te strategije predložili približno 70 dodatnih predlogov in tu je bil precejšen interes, zato ta stvar ni tako enostavna. Dela se precej in upam, da bomo uspeli to potrditi na Vladi kar se da hitro v začetku prihodnjega leta. Na podlagi te strategije bo oblikovan tudi program ukrepov za dvoletno obdobje. Ta program ukrepov bomo pripravili na Ministrstvu za delo v sodelovanju z ostalimi ministrstvi, pristojnimi za področje dejavnosti socialnega podjetništva. Teh je devet od vseh enajstih ministrstev. Ali bo strategija usklajena s finančno perspektivo? Seveda! Strinjamo se, da je treba nastajajočo strategijo graditi skladno z oblikovanimi operativnimi programi Slovenije za kohezijska sredstva in sredstva strukturnih skladov. Ministrstvo je že predlagalo socialno podjetništvo za vključitev v operacijskih program kohezijskih in strukturnih sredstev v okviru večletnega finančnega okvirja Evropske unije. Evropska komisija je tudi v predlogih Slovenije za določitev prioritet označila, da je to socialno podjetništvo in ga pozicionirala kot del podjetništva, in poudarja spodbudno okolje za nastanek in razvoj socialnih podjetij. Kar se tiče očitka oziroma ugotovitve, da praksa kaže niz administrativnih ovir, bi verjetno veljalo to postaviti tudi ministru za gospodarstvo, kajti del, zlasti ko govorimo o podpornem okolju za podjetništvo, sodi tja. Vsekakor pa bo te ovire, ki se nanašajo na zakon o socialnem podjetništvu oziroma del iz pristojnosti, pa tudi na ostali del, obravnaval ta svet in tudi predlagal ustrezne ukrepe. Teh problemov, ki jih navajate, se zavedamo. Projekt je v razvoju, nastaja, seveda ima tudi otroške bolezni. Prav je, da jih zaznamo in odpravljamo.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin vprašanje za ministra za obrambo gospoda Hojsa.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, ostali ministri in pa seveda prisotni poslanci! Zmedo, ki jo Vlada povzroča s trosenjem, če tako rečem, krivde za proteste na vse strani, je treba na nek način končati in krivce – beri, nasilneže – natančno locirati, še zlasti, če se pojavijo informacije, da so bili med nasilneži tudi vojaki. Zato vas minister sprašujem: Ali so bili pripadniki Slovenske vojske, ki so bili v nedavnih demonstracijah pridržani, zgolj posamezniki, ki so se udeležili demonstracij, ali pa so bili del organiziranih skupin, ki so na demonstracijah povzročali nasilne nerede? Ali je pri zagotavljanju javnega reda in miru na demonstracijah Slovenska vojska tako ali drugače sodelovala s policijo? Kako? Hvala za odgovor.
Minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani poslanec. Najprej naj povem, da kot minister in kot državljan najostreje obsojam vsako nasilje in to sem po nasilju tako v Mariboru kot v Ljubljani večkrat povedal. Glede na podatke, ki smo jih dobili s strani Generalne policijske uprave, drži dejstvo, da se je med pripadniki oziroma temi, ki so jih policisti pridržali, pojavilo tudi nekaj pripadnikov Slovenske vojske. Konkretno so bili to trije pripadniki na protestih v Mariboru in en pripadnik na protestih v Ljubljani. Nikomur izmed njih oziroma drugače, nihče izmed njih ni bil kazensko ovaden, vsem pa so bile izreče globe za prekršek zoper javni red in mir. Mi smo na podlagi teh relevantnih dejstev takoj ukrepali – tukaj moram jasno povedati, da so vsi štirje iz različnih koncev Slovenije, vsi štirje so v različnih enotah Slovenske vojske in vsi štirje so se teh protestov udeležili kot državljani, torej v civilnih oblekah, dva izmed njih celo v času svojih dopustov, in nihče izmed njih ne v času službe, torej v časa, ko so v Slovenski vojski. Zadevo smo pogledali tudi z vidika obveščevalno-varnostne službe: nihče izmed teh štirih ni bil nikoli zaznan kot mogoč akter ali kot mogoč sodelavec kakršnih koli ekstremističnih skupin in vsi štirje so delovali povsem samostojno. Seveda je tako nastopanje, kljub temu da gre samo za prekršek zoper javni red in mir, tudi z vidika kodeksa Slovenske vojske in ugleda, ki ga Slovenska vojska v slovenskem prostoru ima, nesprejemljivo, zato smo mi proti vsem štirim že začeli disciplinske postopke. Ne morem reči, kako se bodo ti disciplinski postopki končali, če bi se v postopkih ugotovilo, da ni bil problem samo kršenje vojaškega kodeksa, ampak kaj več, bodo ti pripadniki ustrezno sankcionirani, če bo treba tudi, z izgubo delovnega mesta. Ne bi pa želel vnaprej kogar koli s tega vidika obsojati. Mislim, da je prav, da se stvari dejansko razčistijo. Seveda je neprimerno in še enkrat poudarjam, neprimerno, da v funkciji – pa čeprav so takrat na takih demonstracijah samo v funkciji navadnega državljana – nasilno sodelujejo tudi pripadniki Slovenske vojske. Kot ministra za obrambo me je pa vseeno zanimalo, koliko od tistih nasilnežev, ki so v teh nasilnih demonstracijah sodelovali kot nasilneži, pa je, recimo, na pamet govorim, učiteljev, profesorjev, zdravnikov. Vsi ti so po statusu izenačeni s slovenskimi vojaki, vsi so javni uslužbenci, kljub temu da sam ne zagovarjam tega mnenja, da je vojska v sistemu javnih uslužbencev, a vendar. Glede drugega dela vašega vprašanja pa moram povedati, da seveda Slovenska vojska nima nikakršnih pristojnosti, ne po ustavi, ne po zakonu, da bi v takih demonstracijah oziroma v varovanju javnega reda in miru sodelovala. Teh pristojnosti Slovenska vojska do sedaj nikoli ni zlorabljala, torej jih ni zlorabila tudi v tem primeru in lahko vam zagotavljam, da jih ne bo tudi v prihodnje. Glede vprašanja, ki se nanaša na sodelovanje med policijo in Slovensko vojsko v zvezi z demonstracijami seveda – sicer s policijo izjemno dobro sodelujemo, glede demonstracij pa lahko povem samo to, da smo na podlagi prošnje Generalne policijske uprave policijski upravi posodili oziroma dali na reverz, mislim, da 80 osebnih zaščitnih kompletov – gre za komplete, ki varujejo telo, roke, noge in niso označeni z emblemi Slovenske vojske – glede na dejstvo, da tako v vojski kot policiji je ta zaščitna oprema enaka, torej uporabljamo enako zaščitno opremo kot policaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, hvala gospa podpredsednica. Gospod minister, moram reči, da sem zadovoljen z večino vašega odgovora. Z vami se ne strinjam samo v tistemu delu, ko ste omenjali neke druge poklice. Namreč vemo, da po zakonu pripadniki Slovenske vojske ne smejo stavkati in je malo nenavadno, če ne smejo stavkati, da lahko pa demonstrirajo. Tako je to resnično malo čudno, da dopoldne so v službi, kjer naj bi čuvali ustavni red, popoldne pa so lahko na demonstracijah, ki ta isti red rušijo. Tako da ta primerjava ni čisto ustrezna. Drugače pa sem z vašim odgovorom zadovoljen, s tem da bi dodatno samo še to rekel, da je v javnosti precej dezinformacij ali napačnih predstav vzbudilo tudi dejstvo, da se je pred tremi tedni na nekem kriznem sestanku pri predsedniku Vlade udeležil tega sestanka tudi načelnik Generalštaba. Prav zaradi dejstev, ki ste jih na koncu vašega odgovora omenili, je to nenavadno. Nenavadno je tudi, da se na neki skrivni lokaciji en eminenten pripadnik Slovenske vojske, baje s službenim avtomobilom, dobiva s predsednikom Vlade na nekem konspirativnem sestanku. Tudi če gre za neko društvo, tega ni treba skrivati in se lahko te zadeve tudi na nek način javno opravijo. Hočem reči, da tudi velikokrat je sama dejavnost s strani vlade in vojske tista, ki povzroča take govorice. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite minister.
Spoštovani poslanec, hvala še za to – ne vem, če je bilo sicer vprašanje, ampak morebiti mnenje, ki ste ga povedali. Moram reči, da se z vami absolutno strinjam, posebej v prvem delu. Tudi meni je neobičajno, da slovenski vojaki lahko hodijo po demonstracijah glede na to, da ne smejo stavkati, in bom izjemno vesel vaše podpore v naslednjem letu, če bomo tako stališče lahko spravili tudi v zakon. Predstavljajte si, kakšna vprašanja bi bila tudi v tem cenjenem zboru, če bi jaz ali pa načelnik Generalštaba izdal kakršno koli navodilo, ali obvestilo, ali priporočilo, če nič drugega, kjer bi slovenskim vojakom zapovedal ali pa jih poprosil, da naj ne demonstrirajo. Torej imajo enake pravice kot vsi ostali državljani. V tem pravnem redu na podlagi tega zakona o obrambi to ni mogoče – da se ne ponavljam, bom pa te vaše podpore izjemno vesel, če bomo to uspeli v Zakonu o obrambi spremeniti. Kar se tiče kriznega sestanka, ki ste ga omenili in ki naj bi bil pri predsedniku Vlade oziroma naj ne bi bil, ki je bil pri predsedniku Vlade, moram povedati, da sem na ta krizni sestanek bil vabljen tudi jaz, žal sem bil takrat v tujini, tako se ga iz tega razloga nisem mogel udeležiti, sicer pa bi se gotovo ga udeležil. Šlo je za to in to sem tudi že pojasnil v javnosti, da je predsednik želel vedeti, kako so zaščitena skladišča, posebej eksplozivnih sredstev, tako na področju vojske kot na področju zaščite in reševanja. Moram povedati, da smo na podlagi tega sestanka uvedli izredno revizijo inšpektorata, ki so nemudoma pogledali vsak skladišča, ugotovili, ali so neeksplodirana minska sredstva, ki dnevno prihajajo v naša skladišča – glede na to, da se teh sredstev po Sloveniji najde kar veliko – na številu; torej ali je tam tolikšno število, kot jih mora biti, preden grejo v uničenje; ali so vsa zavarovanja naših skladišč primerna. Povedati moram vam, da kar se tiče vojske in Uprave za zaščito in reševanje, te zadeve absolutno pokrili in vse stvari štimajo. Moram povedati, da že kar nekaj let teče tako imenovana prisilna poravnava – ali stečaj ali kakor koli temu rečemo – podjetja v Kamniku, za katerega veste, da tudi razpolaga z izjemno velikim številom eksplozivnih sredstev, da je tam že nekajkrat prišlo do nesreče in po naši oceni so tiste stvari nezadostno zavarovane. Od tistega trenutka se je za to podjetje tudi dodatno postavilo varovanje policije, da ne bi prišlo do kakšnih koli zlorab ali česa podobnega. Kar se tiče pa sestanka, ki ga omenjate, moram povedati, da je na tem sestanku sodeloval tudi pripadnik Slovenske vojske, torej brigadir, ki je pri nas v službi. Šlo je za sestanek Združenja za vrednote slovenske osamosvojitve. Kot jaz vem, ni šlo za nikakršen skrivni ali konspirativni sestanek, ampak so tak sestanek, glede na to, da so se tam zbrali določeni ljudje, ustvarili mediji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pišek, vprašanje za odsotnega ministra za kmetijstvo in okolje, izvolite.
Hvala lepa podpredsednica, lep pozdrav ministrom, kolegice, kolegi! Tudi moje vprašanje se navezuje na zadnje katastrofalne poplave in posledice teh poplav v porečju Drave in drugod, ko je ob tem bilo okrog ali pa čez 200 milijonov neposredne škode na objektih v zasebni lasti, v javni lasti, v lasti pravnih subjektov. Delno je o tem že postavil vprašanje kolega Bosnić – kar se tiče sodelovanja med Slovenijo in Avstrijo ter avstrijskega pravilnega ravnanja. Sam bom pa ministra vprašal še sledeče. Zanima me: Ali so bili v Sloveniji, predvsem pa na omenjenem območju, pravočasno in pravilno vzdrževani vodotoki, kar bi preprečilo poplave, kakršnim smo bili priče? Drugi del vprašanja: Če niso bili, kdo je za to odgovoren? Ali se je že pristopilo k načrtom, kako urediti problematiko za naprej? Prav tako me zanima – na podlagi podatkov, ki jih imam, da se predvideva gradnja protipoplavnega nasipa –, kaj bo ta nasip pomenil za sosednje občine in ali ne bomo zaradi tega samo prenesli problem na drugo območje. Torej, vprašanje je: Kakšne so celovite rešitve in kakšni ukrepi se predvidevajo, da do take katastrofe ne bi več prišlo? V kolikšnem času lahko računamo na izvedbo? Kakšne so omejitve glede Nature 2000? Ministru že vnaprej hvala za odgovor.
Hvala za vaše vprašanje. Naslednji je na vrsti Matjaž Zanoškar, ki ima vprašanje za ministra Zvonka Černača.
Hvala. Spoštovani ministri, spoštovani gospod minister Zvonko Černač! K postavitvi vprašanja, ki se nanaša na reorganizacijo Geodetske uprave Republike Slovenije, me je spodbudilo dejstvo, da so informacije, ki jih imam, pridobljene s strani zaposlenih v Geodetski upravi Republike Slovenije, neke informacije so iz medijev, ki so poročali o tem, glavna informacija je tudi sklep Sveta Koroške regije, kjer so županje in župani Koroške regije ostro protestirali zoper načrtovano reorganizacijo Geodetske uprave oziroma Območne geodetske uprave v Slovenj Gradcu. Ne gre samo za Območno geodetsko upravo v Slovenj Gradcu, po pričanjih gre za še nekatere območne geodetske uprave, kot je uprava v Sevnici, na Ptuju, v Velenju in Slovenj Gradcu. Te namere so vsekakor zelo občutljive za Korošice in Korošce, ker je veliko primerov, da se je s Koroške izselila neka državna institucija, ki je ne nazadnje dala pogoje za zaposlovanje. Ne nazadnje je dala tudi dober standard vsem tam živečim, zato vsaka taka informacija o nameri, da se bo ukinilo še kakšno državno institucijo, zelo težko odjekne; in tudi ta je težko odjeknila. V tem trenutku ne vemo, pri čem smo, zato vam postavljam vprašanje: Kaj je res in kaj ni? Generalni direktor Geodetske uprave Republike Slovenije gospod Alojz Seliškar naj bi pripravljal to reorganizacijo, naj bi jo imel v predalu, čaka še na vaše soglasje in tako bi jo potem lansiral v realizacijo. Naj povem, da bi se v tem primeru tudi izselitev Območne geodetske uprave s Koroške v Maribor prezentirala oziroma pokazala v zelo negativni luči pri Korošicah in Korošcih, torej vseh tam živečih, saj veste, da bi se v takem primeru morali nekateri s Koroške voziti v 100 kilometrov oddaljeni Maribor in tam opravljati svoje storitve. Poleg tega pa mislim, da vaša koalicijska pogodba tudi govori o tem, da si boste prizadevali proti centralizacij, to verjetno ne bi bilo ravno tisto, kar bi sledilo vaši koalicijski pogodbi. Sicer pa naj povem tudi to, da je bila Vlada ob zadnjem obisku na Koroškem seznanjena s tem, da so kar evidentni odlivi vseh teh institucij. Lahko bi rekli, da je danes že kar nekaj ali pa vsaj več kot sto delovnih mest manj zaradi selitve s Koroške v Celje ali kakšna druga središča, kar pa poleg vsega ostalega ni dobro za Koroško. Prosim za odgovor.
Izvolite, minister Černač.
Hvala lepa. Nobena reorganizacija ni sama sebi namen in cilj nobene reorganizacije ni, da bi poslabšala stanje na področju, na katerem se ta reorganizacija dogaja. Tako je tudi v primeru Geodetske uprave Republike Slovenije. Odločitve glede tega še niso sprejete, reorganizacija poteka, se pripravlja. Sprožena je bila zaradi zaostankov, zaradi neustrezne organizacije glede na obseg nalog po posameznih območjih, zaradi racionalizacije poslovanja, predvsem pa zato, da bi v optimalnem času zagotovili reševanje posameznih zahtevkov in odpravili zamude, ki so se na nekaterih območjih v temu zadnjemu obdobju izraziteje dogajale. Število rešenih zadev po posameznih uslužbencih tudi kaže, da sedanja obremenitev območnih geodetskih uprav glede števila uslužbencev in glede pripada zadev na posameznega uslužbenca, da so te obremenitve zelo različne, da se pojavljajo dokaj velike razlike med posameznimi upravami in tudi med posameznimi izvajalci storitev oziroma uslužbenci. Skratka, namen te organizacije je, da izboljšamo delovanje, da bolj približamo storitve ljudem, zaradi tega bodo z reorganizacijo, ko bo do nje prišlo, na novo oblikovane notranje organizacijske enote. Lokacija, na katerih danes deluje Geodetska uprava Republike Slovenije, pa bo ostala nespremenjene, to pomeni, da bo z vidika dostopnosti do geodetskih storitev ta storitev ostala z vidika ljudi, ki te storitve potrebujejo, nespremenjene.
Hvala lepa. Mag. Štefan Tisel, vprašanje za ministra Zvonka Černača.
Vsem lep pozdrav, spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Dejstvo je, da se je zadnja leta večja pozornost namenjala, zlasti finančna, slovenskim avtocestam, tako imenovanemu slovenskemu avtocestnemu križu, ki je praktično zgrajen, kar se odraža tudi v večji prometni varnosti in večji pretočnosti. Manj sredstev za državne ceste in za magistralke pa se pozna kot neka dolgotrajna škoda oziroma neizvajanje potreb in so te ceste nekako močno zaostajale. Nekaj je še makadamskih, nekatere so ozke in nevarne, v veliki meri pa tudi dotrajane in potrebne temeljite sanacije. Tudi novogradnje so načrtovane in umeščene v razvojne programe, vendar čakajo na ugodnejši čas za financiranje. Mnogi cestni projekti se iz leta v leto pomikajo iz proračuna v proračun, tudi če so se že dela začela, so marsikje obstala zaradi propada, se pravi stečaja gradbenih podjetij. Marsikje pa so ceste bolj uničene tudi zaradi tega, ker so se uporabljale pri gradnji avtocest in pri obnovi železniške infrastrukture. Pogosto so težave pri odkupu zemljišč, oderuške cene omogočajo, da gre več sredstev za same nakupe in manj ostane za gradnjo. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kakšne kriterije boste uporabili glede prioritet pri vzdrževanju, modernizacij in rekonstrukcij državnih cest, ki so v precejšnjem zaostanku? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, minister Černač.
Hvala lepa tudi za to vprašanje, za katerega moram reči, se pojavlja že kar nekaj časa in se bo pojavljalo verjetno še kar nekaj časa zaradi tega, ker bo potreb za vse modernizacije in za vse rekonstrukcije še nekaj časa dovolj. No, kljub temu mislim, da je ena izmed bistvenih sprememb, ki jih želimo uvesti v prihodnjemu obdobju, ta, da z danimi sredstvi, ki jih imamo na razpolago, na tem področju naredimo čim več. In če želimo narediti čim več, potem je prav, da smo racionalni, gospodarni in da čim večji del razpoložljivih sredstev namenimo izvedbi konkretnih investicij in konkretnim investicijskim projektom in da se tam, kjer je le mogoče, izognemo številnim, včasih tudi nepotrebnim študijam, različnim elaboratom in vsemu ostalemu, kar na nek način draži gradnjo, kaj bistveno pa ne pripomore k boljši ali pa hitrejši izvedbi oziroma boljši kvaliteti zgrajenega. Na takšen način mislim, da bomo delovali tako, kot smo zdaj v zadnje pol leta oziroma zadnjih devetih mesecih tudi naprej. Pokazalo se je, da je iz takih ali drugačnih razlogov dejansko mogoče tudi z manjšimi sredstvi, z bolj gospodarnim ravnanjem postoriti več, kot je bilo prvotno predvideno. Na marsikaterem odseku so se posamezne operacije, ki pomenijo večjo prometno varnost, realizirale z manjšimi sredstvi, kot je bilo to prvotno predvideno. Je pa res tudi, da na drugem segmentu, tam, kjer je prišlo do likvidnostnih problemov ali pa stečajev posameznih izvajalcev, smo pa bili priča drugačni situaciji; namreč, situaciji, da se novega izvajalca, ki ga je bilo treba izbrati v skladu z zakonom o javnem naročanju z novim razpisom, ni dalo več izbrati za enako ceno, ampak je po navadi bila cena vedno višja kot tista, ki je bila prvotno določena. V najavi tega poslanskega vprašanja imam zapisano, da vas po tem sklopu zanima en konkreten odsek ene konkretne ceste, regionalne ceste Dole–Ponikva–Dolga Gora, kjer je že nekaj časa odprt ta investicijski projekt. Gre za obsežnejšo rekonstrukcijo regionalne ceste z namenom ureditve vozišča in zagotovitve ustreznih elementov ceste. Projekt je uvrščen v NRP s potrjenim dokumentom, identifikaciji investicijskega projekta. Že pred časom, pred tremi leti je bil izdelan projekt za izvedbo krajšega odseka te ceste, in sicer od križišča Sele do novozgrajenega mostu. Za ta odsek so tudi pridobljena dokazila o razpolaganju z zemljišči. Vrednost gradnje tega odseka je ocenjeno na 140 tisoč evrov in prav tako je izdelana idejna zasnova za nadaljnji odsek. Vrednost celotne investicije je pa ocenjena v celoti z vsemi deli na približno 21 milijonov evrov. Glede na to investicijsko vrednost je seveda ta projekt razdeljen na več etap. V prvem odseku zajema ta ukrep rekonstrukcijo voziščne konstrukcije, korekcijo horizontalnih in vertikalnih elementov ceste, ureditev ustreznega odvodnjavanja, namestitev ustrezne prometne opreme in signalizacije. Gre za odsek Dole–Hotunje. V drugem delu Hotunje–Ponikva je predvidena rekonstrukcija voziščne konstrukcije, korekcija horizontalnih elementov ceste ter deviacija trase ceste, ureditev ustreznega odvodnjavanja, namestitev ustrezne prometne opreme in signalizacije. Potrebna bo tudi izgradnja petih objektov, dveh mostov, dveh podpornih in ene oporne konstrukcije. V tretjem odseku Ponikva–Dolga Gora–Loče zajema ta ukrep rekonstrukcijo voziščne konstrukcije, korekcija horizontalnih in vertikalnih elementov ter deviacijo trase na dveh odsekih, ureditev ustreznega odvodnjavanja, namestitev ustrezne prometne opreme in signalizacije. Predvidena je izgradnja trinajstih objektov, dveh mostov, treh škatlastih propustov, dveh opornih in šestih podpornih konstrukcij. Skratka, glede na pomembnost tega projekta in glede na znesek, ki je potreben za celotno rekonstrukcijo, bo tudi časovnica nekaj daljša, vendar bomo glede na slabo stanje te cestne povezave v prihodnjem letu pospešili izvedbo tega projekta, še posebej glede na stanje, v katerem se trenutno nahaja, in zagotovili dodatna sredstva za ta namen.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev? Izvolite, mag. Tisel.
Hvala za odgovor. Res gre za konkreten odsek regionalne ceste, to je regionalna cesta tretjega reda na tem območju, od Dol proti Ponikvi, Dolgi Gori in Ločam. V bistvu je to vzporedna cesta z avtocesto, in ko se je avtocesta gradila, je bila ta cesta precej uničena. Prav tako gre ob železnici. Ko se je železnica rekonstruirala, je prišlo do uporabe te ceste in precejšnje izrabe. Hkrati pa, če bo ta cesta, ko bo bolje urejena, bo povezovala te kraje proti regijskemu središču in pa bo tudi kot mogoča obvoznica, če bi bila avtocesta zaprta, ker tam sta dva tunela. Kot primer pa še bi povedal. Bila je ustanovljena civilna iniciativa za rekonstrukcijo te ceste na Ponikvi. Pobudnik je bil prav bivši državni svetnik Jožek Korže, ki ima že dobre izkušnje kot podžupan v občini, kajti ta civilna iniciativa ne bo ovira in zapirala ceste, ampak bo pomagala pri hitrejši umestitvi oziroma pri odkupih zemljišč. Ravno državni svetnik bo sam namenil svojo zemljo brezplačno za vzgled drugim, kajti le na ta način bomo lahko hitreje gradili tudi državne ceste, če bo cena za odkup primerna oziroma če celo odstopijo. Mislim, da bi bila prioriteta tudi na drugih odsekih primerna tam, kjer ljudje bolj sodelujejo, kjer pomagajo tako z zemljišči kot z drugimi umestitvami v prostor. Tako dobro izkušnjo smo imeli tudi v občini Šentjur, ko smo sami pripravljali, seveda v sodelovanju z ministrstvi, državni lokacijski načrt za šentjursko obvoznico oziroma navezovalno cesto, ki je zdaj tudi že v razvojnih programih. Tako je moje mnenje, da se kot prioriteta upošteva tam, kjer ljudje bolj sodelujejo, in da, kot ste sami že omenili, pridejo potem tudi lahko lažje do hitrejše izgradnje. Hvala.
Minister Černač, imate še dopolnilni odgovor oziroma komentar?
Ni bilo dodatno vprašanje, ampak lahko povem še to, da ob enem izmed obiskov na terenu sem imel priliko videti tudi to povezavo, poleg vseh ostalih, ki jih je na stotine ali pa tisoče kilometrov. Ta povezava je resnično v slabem stanju. Glede na to, da je v enem delu projektna dokumentacija za to prenovo že pripravljena, in glede na to, da je pripravljenost v lokalnem okolju, kot slišim, velika, verjamem, da bomo vsi skupaj našli možnost, da bomo ta omejena sredstva, ki jih imamo na voljo za modernizacijo državnega cestnega omrežja, v prihodnjem letu uspeli na najbolj mogoč racionalen način porabiti, tako da bomo lahko tudi pospešili obnovo na tej povezavi.
Hvala lepa. Gospa Tina Komel – vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo, mag. Radovana Žerjava. Izvolite.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem prisotnim! Že dobrih 6 let se z zaskrbljenostjo oziramo čez mejo, ker naši sosedi želijo sredi Tržaškega zaliva zgraditi plinski terminal. Različne slovenske in italijanske institucije so že večkrat ugovarjale zaradi potencialnih čezmejnih vplivov, ogrožanja prometno-pomorske varnosti, okoljskega tveganja, zaradi vplivov na biološko raznovrstnost, upad turizma in še bi lahko našteli, a vse skupaj je bilo zaman. Po letih načrtovanj in protestov je zdaj plinski terminal Žavlje dobil svoj epilog, ko je italijanski okoljski minister dal pozitivno mnenje za gradnjo terminala in plinovoda v Tržaškem zalivu. Kot sem že velikokrat povedala, je turizem naš glavni vir dohodka, seveda govorim za predel južne Primorske, zato je gradnja ekološke bombe pred našo obalo nesprejemljiva. Spoštovani minister, za Slovenijo je zelo pomembno, da do gradnje plinskega terminala v delu Tržaškega pristaniška v Žavljah ne pride, saj se je treba zavedati, da bi z morebitno gradnjo plinskega terminala naš turizem lahko doživel veliko gospodarsko škodo, o tem govorijo tudi mnogi strokovnjaki. Zato me zanima: Ali je vaše ministrstvo v zadnjih dveh letih pripravilo poseben dokument, v katerem se je izvedla celovita presoja vplivov morebitne gradnje plinskega terminala na razvoj turizma kot glavne gospodarske panoge na slovenski obali in Krasu, ter kakšne so ugotovitve? Če takšen dokument ni bil izdelan, vas sprašujem: Ali na ministrstvu razmišljate, da bi takšen dokument izdelali? Hvala.
Gospod minister.
Hvala lepa za to vprašanje. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ni izdelalo do tega trenutka posebnega dokumenta celostne presoje vplivov izgradnje plinskega terminala Žavlje na slovenski turizem na Obali, slovenski Istri in na Krasu. Celovita presoja vplivov na okolje iz leta 2008, ki ga je naročilo v zvezi s plinskim terminalom tedanje Ministrstvo za okolje in prostor, namreč v poglavju 5.5 podaja opis in oceno čezmejnih vplivov izgradnje in delovanja terminala na slovenski turizem. Celostna presoja vplivov iz tega dokumenta je dovolj strokovna in utemeljena in zato Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ne namerava izdelati dodatne celovite presoje vplivov na okolje za turizem na tem območju vpliva. Zaključki te celovite presoje vplivov na okolje izgradnje terminala v Žavljah na slovenski turizem pa so sledeči, citiram: "Izgradnja terminala v Žavljah na okoljske in razvojne parametre slovenskega turizma na Obali in v slovenski Istri nima izrazitega vpliva. Načrtovani terminal v Žavljah je zaradi lokacije neposredno ob italijanski obali manj opazen v slovenskem delu obale in zato nima tolikšnega vpliva na subjektivno doživljanje turistov na slovenski strani meje. Verjeten je večji vpliv na območju reke Glinščice, ki je pomemben z vidika dveh turističnih produktov, rekreativnega in turizma narave na tem območju, manj pa je ta vpliv pomemben za izvajanje gospodarske dejavnosti v panogi turizem." Ne bom več tega čital. To je pač to, kar je zapisano v tej celoviti presoji vpliva na okolje iz leta 2008. Zaključki so takšni, kot so, češ da to nima nekega velikega vpliva na slovenski turizem. Ampak ne glede na to, moje osebno mnenje, če hočete, in to mnenje sem večkrat izrazil ne samo v tem mandatu, ampak tudi v prejšnjem mandatu, ko smo se tukaj borili za marsikaj, marsikaj tudi preprečili takrat, je to, da so ti terminali absolutno nesprejemljivi za Tržaški zaliv. In vem, da bo tudi Vlada storila na tem področju vse, da do izgradnje teh terminalov ne pride. Ne samo zaradi turizma, na katerega sicer po mnenju stroke – mene sicer preseneča to mnenje stroka – nima velikega vpliva, ampak generalno za okolje; za vse, kar gre tu zraven, za morje, za žive v tem morju. Mislim, da je kakršno koli nakladanje na to temo brez zveze. Ti terminali ne spadajo v Tržaški zaliv in tukaj je treba dati piko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev vprašanja? Ni potrebe. Nadaljujemo, gospa Alenka Bikar bo postavila vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Gospod minister, verjetno ste opazili, da se vedno znova nekako vrtiva okoli istih vprašanj, pa ne vem, ali sem tako nejasna pri postavljanju vprašanja ali mogoče dejansko ne razumem vaših odgovorov. Kakor koli, ponovno bi vas rada vprašala: Kako je s temi storitvami, ki jih bo policija zaračunavala organizatorjem prireditev? Novi pravilnik je s 27. novembrom že v veljavi, vendar se mi ob njem poraja nemalo vprašanj. Naj vas torej najprej spomnim na vaš odgovor pred sprejetjem tega Pravilnika o dopolnitvah Pravilnika za izvajanje Zakona o javnih zbiranjih, ko ste mi prvič odgovarjali na moje poslansko vprašanje, nekako takole. Rekli ste, da "gre preprosto za to, da bomo zadevo vezali na tiste športne in druge javne prireditve, poudarjam športne in druge javne prireditve, ki prodajajo vstopnice, zato da imajo klubi, organizatorji ali kdor koli že dobiček. In v tistih zadevah je policija dolžna nuditi elementarni javni red in mir, zagotavljati tudi prometno varnost in tako dalje. Seveda ne bomo računali, če bo prišlo do pretepa, ker smo to dolžni opraviti, intervencijo, in tako naprej, vendar nadstandardne storitve, kaj pa so nadstandardne storitve bo treba še malo doreči v tem pravilniku, pa bodo plačljive." Torej, poudarili ste, da je najpomembnejše, da bo šlo za nadstandardne storitve, ki sicer ne bi bile potrebne, če bi organizator storil vse ukrepe za to, da vzpostavi in vzdržuje javni red in mir. Se pravi, nadstandard. Prav tako ste mi na Odboru za notranjo politiko ponovno odgovorili, in sicer: "To pride v poštev za športne in druge prireditve, kjer se prodajajo vstopnice, kjer prireditelj pravzaprav kasira – po domače povedano, kjer prireditelj ustvarja dobiček – in tako naprej, ne pa za nobene druge prireditve." V zvezi s tem vprašanjem mi je takrat odgovoril tudi predstavnik policijskega sindikata, in sicer: "V našem predlogu, da bi se te stvari razčistile, smo predlagali, da bi se k temu sistemsko pristopilo, tako da bi se v bodočem zakonu o organiziranosti in delu policije ali pa o policijskih nalogah in pooblastilih policije določile pristojnosti policije, torej naloge in pristojnosti policije, in na podlagi tega izvedbenega člena se sprejel izvedbeni akt, kjer bi se zelo precizno določilo, kaj so tiste naloge, ki jih policija izvaja po uradni dolžnosti, in kaj so tiste naloge, ki jih policija izvaja proti plačilu. Tako bi naredili sistemski premik." Gospod minister: Kje lahko najdem te kriterije oziroma seznam, kaj so to nadstandarde storitve, ki jih bo policija zaračunavala? Kaj so tiste naloge, ki jih policija izvaja po uradni dolžnosti? Jasno mi je, da 29. člen Zakona o javnih zbiranjih določa, da je policija po uradni dolžnosti dolžna vzdrževati javni red ob sprevodih in demonstracijah, ob velikih športnih prireditvah ter ob neorganiziranih shodih. Kaj pa vse ostalo? Prosim, če mi lahko poveste konkretne odgovore tudi za ljudi, ki te prireditve izvajajo. Hvala.
Gospod minister.
Hvala lepa. Pravilnik je sprejet, tako da danes je več znanega kot v času, ki sem vam odgovarjal. Bojim se, da tudi teh pet minut ne bo dovolj, veste, da bi vam natanko odgovoril. Zato vas iskreno, brez kakršne koli zafrkancije, povabim, da se usedete skupaj s strokovnjaki, da nas obiščete in da res raziščite vsako podrobnost. Tisto, na kar pa lahko zdaj odgovorim, je pa naslednje. Vsaj kar se tiče športnih prireditev, na katerih ste sami sodelovali in zelo uspešno zastopali državo Slovenijo, takrat še, kakor se spomnim, v okviru ministrstva, ki ga sam zdaj vodim, se ne bo spremenilo nič. Se ne bo spremenilo nič! Če grem pa po vrstnem redu, bi pa rekel tako: 30. in 31. člen – pa bom pri vsakem skušal razložiti, kaj mislim – Zakona o javnih zbiranjih sta tista, ki to opredeljujta. Še to, nikoli pa ne bova mogla vseh situacij v nekem katalogu popisati, ker tudi nek zdravstveni priročnik ima lahko tisoč strani, pa ne bo vsega popisal. Naj vam povem primer, recimo v Kranjski Gori, ko imamo smučarske prireditve, je sama prireditev eno; vse tisto, kar je pa po končani prireditvi, ker gre pravzaprav za vaško veselico, z vsemi tistimi prodajalci tam tega in onega, okoli zabave, ki temu sledi, je pa to čisto nekaj drugega, zato je zelo težko kataloško naštevati. Poglejte, prireditve na javni cesti. Če predstavlja izredno uporabo ceste in če se prostor glede na program prireditve spreminja po trasi, recimo, in ima zadeva spremstvo na začetku in na koncu. Športne prireditve, za katero ima organizator ali pa policija utemeljene podatke in informacije, tudi preko svetovnega spleta, socialnih omrežij in tako naprej, o mogočih kršitvah reda ali ogrožanja reda, ali pa so obojestranski podatki takšni in da je na istovrstnih prireditvah v obdobju zadnjih treh let že prišlo, recimo, do kršitev. Potem so druge prireditve, kjer policija na podlagi utemeljenih podatkov in informacij, ki jih ima, oceni, da je treba zagotoviti navzočnost policije. Seveda pa nikakor ne bo šlo za izstavljanje računov v primeru vzdrževanja javnega reda oziroma miru v primerih, ko organizator lahko to sam v celoti pokrije. Pravna podlaga za zaračunavanje, kot sem rekel, je 35. člen Zakona o javnih zbiranjih, seveda pa je organizator oziroma bo organizator dolžan policiji povrniti stroške le v primerih, ko policija sodeluje pri vzdrževanju javnega reda ali preprečevanju ogrožanja javnega reda na prireditvah, ne pa tudi, kadar je treba sodelovanje policije pri vzdrževanju reda ali preprečevanju ogrožanja na javnih shodih. To se mi zdi dosti pomembno. Pomembno se mi zdi tudi to, da bo policija v soglasju z organizatorji določila potrebno število policistov za pomoč pri vzdrževanju javnega reda in miru zgolj v primeru, kadar je to, glede na naravo prireditve, pričakovati in okoliščine kažejo na to, da bo prireditev, recimo, potekala v rizičnih razmerah in bo prireditelj sam rekel, da sam ne more več z reditelji zadeve urejati. Seveda pa je tudi druga situacija, če organizator prireditve ne bo prijavil oziroma si ne bo pridobil dovoljenja, pa bomo mi kljub temu zagotavljali [[...]] Če poenostavim, ker verjamem, da mi boste verjetno spet rekli, da se ne da razumeti v tem kratkem času zadeve, bom rekel tako: še vedno ostajamo pri teh nadstandardih kot takšnih, ki jih je treba določiti od primera do primera. Če pa grem – bom rekel enostavno – tja, kjer ste tudi vi veliko sodelovali, to je na na atletski celjski stadion ali pa katerega koli v Sloveniji – tukaj se ne bo spremenilo dobesedno nič. Ker policija na samem stadionu pravzaprav nima kaj početi, ker tam ni kaj početi, tisti promet in ostale zadeve bo urejala tako ali tako izven stadiona in mislim, da se na teh prireditvah ne bo spremenilo nič. Je pa res, da tudi če mi boste dali še dve minuti, verjetno ne bo mogoče detajlno pojasniti, zato vas iskreno vabim, da obiščete te naše strokovnjake, ki se s tem ukvarjajo, določiva datum in si vzamemo uro časa in razčistimo v celoti zadevo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Bikar.
Hvala lepa, gospod minister. Veste, saj nekako tako sem razmišljala, saj to ne zanima samo mene, ampak vse te ljudi, ki to organizirajo. Da bi vse k vam povabili, verjetno ne gre, ravno zaradi tega ste verjetno tudi pripravljali pravilnik. Ta naj bi bil tudi neka sistemska rešitev – tako sem razumela. Tudi predstavnik sindikatov je tako rekel, da naj bi ta pravilnik bolj točno določal, da bi bile stvari malo bolj dorečene, zdaj pa vidim, da so še vedno dosti odprte, in kakor ste tudi sami dejali, da je še kar nekaj teh nejasnosti. Meni je jasno, da nekem atletskem mitingu, verjetno na enem takem tekmovanju to ne bo potrebno. Mi lahko na to odgovorite: Kaj pa na neki reprezentančni tekmi, konkretno nogometni, ki nas v prihodnosti čaka, če smo že ravno pri primerih? Še eno vprašanje. V nadaljevanju me tudi zanima: Kakšna je pozitivna ocena finančnih posledic tega pravilnika? Kaj konkretno si policija lahko obeta od tega zaračunavanja? Kakšen učinek bo ta ukrep imel na državni proračun, glede na to, da statistika o delu policije za leto 2011 navaja, da je policija imela podatke, da je bilo v letu 2011 74 javnih shodov in kar 4 tisoč 652 javnih prireditev? Hvala.
Hvala lepa. Številk nimam pripravljenih, me tudi niste vprašali, ampak v osnovi ne moremo izhajati iz tega, da bomo rekli: ker bomo to in to računali, bo državni proračun za toliko in toliko bogatejši. Lahko vam povem samo na primeru prometnih nezgod; tistih, kjer policija za manjše prometne nezgode ni dolžna iti na kraj, ker jih sploh ni dolžna obravnavati, in hodimo na kraj samo zaradi tega, da zavarovalnice lažje obračunavajo stroške. Tu zdaj računamo, mislim da, 41 evrov po takem vpogledu in prihodek državnega proračuna je 50 tisoč evrov na mesečni ravni ali 600 tisoč evrov na državni ravni. Poudarjam pa, ni naš cilj ta, da bi polnili državni proračun. Gre za drugo stvar, za popolnoma druge učinke. Reprezentančna in nogometna tekma. Če boste igrali dve moštvi, ki z vidika rizičnosti – nogometne tekme v neki tretji ligi ali kaj podobnega – ne predstavljata nič, bosta tam dva policista, za katera ne bomo računali nič. Če pa gremo na neko veliko veliko nogometno tekmo, recimo taka, kot je bila na zadnje v Mariboru, tam [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Tudi. Ampak, recimo, da gremo na neko, kakršno koli, tako večjo športno prireditev, kot je nogometna tekma in tako naprej, varnostna ocena je podlaga za pogovor z organizatorjem. Če bo varnostna ocena pokazala, da je treba povzeti take, take, take in take ukrepe, toliko in toliko ljudi, in če bo organizator rekel, da bodo to zagotovili sami – to bomo v sporazumu ugotovili –, potem računa ne bo. Če pa bo organizator rekel, da to in to bomo zagotovili, varnostna ocena bo pa kazala, da je tveganje za varnost preveliko, bomo mi vseeno dali policiste, toliko, kolikor bomo mislili, da je potrebno za zagotovitev minimalne varnosti. In v tem primeru bomo to razliko računali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Bikar.
Torej, kot ste že sami dejali, imate premalo časa za razlago, da potrebujete malo več in še veliko nejasnosti je, zato bi želela, če lahko, da se na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora o odgovoru ministra za notranje zadeve opravi razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. To bomo upoštevali in v skladu z vašo pobudo jutri v okviru glasovanj tudi odločali o vašem predlogu glede odgovora ministra dr. Vinka Gorenaka. Prehajamo k naslednjem vprašanju. Gospod Darko Jazbec postavlja vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča, in lep pozdrav vsem ministrom in peščici poslank in poslancev! Zdaj že vsi vemo in vsi vedo, da je 4. decembra nekako bila sprejeta reforma pokojninskega sistema. Eden temeljnih elementov te reforme je zaostritev pogojev za upokojevanje. Torej, veljalo naj pač bi, da se vsi tisti, ki letos že izpolnjujejo pogoje za starostno upokojitev, lahko pod istimi pogoji tudi kasneje v prihodnosti upokojijo, zato je tudi Zavod za invalidsko in pokojninsko zavarovanje že pozival zaposlene, da se ne bi upokojevali prehitro, da ne bi sedaj ljudje bili v paniki in naenkrat vsi, ki lahko te pogoje dosežejo, šli v pokoj v kratkem. Sporočilo te reforme je, da se splača ostati dlje aktiven, če prav razumem; na drugi strani pa je ista vlada v istem letu sprejela že znani ZUJF, kjer pa 188. in 246. člen Zakona za uravnoteženje javnih financ določa, da se lahko prekine pogodba o zaposlitvi javnemu uslužbencu, ki izpolnjuje pogoje za pridobitev pravice do starostne pokojnine. Torej, namen teh dveh členov ZUJF pa je hitrejša upokojitev. Vi nimate radi izraza prisilna upokojitev, čeprav je dobesedno do njih prihajalo, ampak recimo neplanirana ali zgodnejša upokojitev. Nekako meni ni jasno, kako imamo v enem letu dva zakona in tako nerecipročnost med njima. Se vam zdi, da je bil ZUJF v pogledu teh dveh členov napaka ali neustreznost, ker še zdaj prihaja do popolnega nasprotovanja s sprejeto pokojninsko reformo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vprašanje. Vendar, če bi se spustil še v to, kdo plačuje bodisi plačo bodisi penzijo tem, ki so zaposleni v javnem sektorju, je odgovor na dlani: če je plačnik, posredno ali neposredno, proračun Republike Slovenije in davkoplačevalci, potem se vam zdi Zakon o uravnoteženju javnih financ, ko smo vstavili tisti člen – mimogrede, ne govorimo o nekem zgodnjem, prisilnem upokojevanju, ampak zgolj o tem, da zaposlenemu, ki izpolnjuje pogoje za starostno pokojnino in bi prejel pokojnino brez odbitkov, da mu preneha delovno razmerje. To ne pomeni, da se mora upokojiti, lahko dela kjer koli naprej, še posebej v zasebnem sektorju. Želim povedati, da če se spustimo na to, kdo plača to reč, potem je jasno, zakaj je za državni proračun znosneje, da posledično plačuje pokojnino, ki je približno 60 odstotkov plače, kot pa polno plačo, kajti vse skupaj gre iz javnih sredstev in v tem kontekstu lahko razumete predlog, zakaj stoji to v ZUJF in je stalo tudi takrat. Mi si ne želimo tega upokojevanja na tak način v zasebnem sektorju, torej tam, kjer plačo delavcu izplačuje delodajalec; in še več, plačuje mu tudi prispevke in to polni državni proračun posredno in neposredno. Zato je velika razlika, ali gre v pokoj tisti javni uslužbenec, za katerega delo tudi predstojnik ocenjuje, da ga ne potrebuje več, kajti – še ta pogoj je, ki ste ga pozabili omeniti –, torej, da predstojnik javnega uslužbenca oceni, da delo človeka ne potrebuje več oziroma da ni nujno potrebno za nadaljevanje delovnega procesa, potem posledično lahko sproži odpoved delovnega razmerja. Torej, povsem javnofinančni razlogi. Ne nazadnje, takšni ukrepi bodo pripeljali tudi kasneje do pomlajevanja in do neke zamenjave na delovnih mestih z mlajšimi ljudmi, ki bodo prinesli neko novo kvaliteto. Mislim, da je ta ukrep tako javnofinančno kot iz naslova zamenjav generacij v javni upravi smiseln.
Izvolite, gospod Jazbec.
Ne želim na veliko razpredati, zato tudi nisem pozabil omeniti, da predstojnik to oceni. Enostavno sem hotel biti krajši. Ampak ne glede na to, kdo je plačnik, se sedaj dogaja v praksi meni nerazumljiva zadeva. Recimo v Univerzitetnem kliničnem centru Maribor so letos upokojili okrog 30 zdravnikov, od tega večino po sprejetju ZUJF, nekaj tudi tako, da so popolnoma neplanirano dobili te odločbe, brez teh predstojnikov, ki bo ocenili, da jih ne potrebuje, ampak zdaj se v to ne bova spuščala, ker se bova izgubila v vprašanju. Skratka, če sem jaz direktor v nekem javnem zavodu, se mi lahko zgodi ta mesec, da imam na razgovoru ljudi, katere prepričujem, da se po ZUJF morajo prej upokojiti, kot so sami planirali, in se jim opravičujem. Potem pa naslednjega povabim na sestanek, da bodo na žalost morali delati dlje, kot je mislil. Taki so bili tudi naslovi v časopisu. Po sprejetju ZUJF je pisalo: Na osnovi ZUJF manj zaposlenih v javnem sektorju – več upokojitev. Zdaj pa piše v časopisu: Leta 2013 vsaj 10 tisoč upokojitev manj. Ne vem, kako se zdaj v praksi to realizira. Hvala.
Izvolite.
Poglejte, prav želja Vlade in verjetno tudi zakonodajalca, ki je ta zakon sprejel, je, da so ti ukrepi selektivni. Torej, da je to prenehanje delovnega razmerja tistemu, ki izpolni pogoje za starostno upokojitev brez odbitkov. Torej, ta odločitev je od primera do primera različna, kajti nekateri starejši so – recimo, omenjali ste zdravstvo pa verjetno še kje drugje – nujno potrebni za nadaljevanje določenega delovnega procesa oziroma brez njih ne gre. Nekateri pač niso. Ključno je, da to tisti, ki so odgovorni za ta delovni proces, tudi ugotovijo in na koncu sopodpišejo takšno odločitev. Skratka, ne gre za to, da bi nekdo posegal v delovni proces na račun nekih takšnih ukrepov tudi oteževal ta delovni proces. Prav nasprotno je! Da se tisti, ki izpolnijo pogoje, ki jim delovno razmerje brez nekih resnih posledic tudi za njihov ekonomski položaj, kajti upravičeni so do polne penzije – se tudi na tak način zmanjša število zaposlenih v javnem sektorju. Midva verjetno ne deliva tega stališča, ali je dovolj, ali premalo, ali preveč zaposlenih v javnem sektorju. Jaz mislim, da jih je preveč in da je to eden izmed najbolj blagih, najbolj milih, najbolj nežnih ukrepov za nekakšno zmanjševanje zaposlenih v javnem sektorju; in še posebej tistih z najvišjimi plačani. Kajti ljudje imajo verjetno na koncu svoje poslovne in osebne kariere maksimalne nazive. Mislim, da je to zelo pomemben ukrep tudi za obnovo kadra v teh institucijah, ne glede, kje. Zato je bilo to sprejeto in tudi finančno je to vzdržno. Tam, kjer je predstojnik – tisti, ki je odgovoren za delovni proces –, ocenil, da tega človeka potrebuje, ni podpisal tega ukrepa. Tam, kjer je pa ocenil, da ga ne potrebuje, ker je tudi on odgovoren za ta delovni proces, ga je pač podpisal; in to brez nekih resnih posledic za socialni položaj. To je vsa skrivnost in vsa logika tega ukrepa.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Mag. Borut Ambrožič bo postavil vprašanje ministroma, in sicer ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku ter ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavci, ki mu bo lahko odgovoril na vprašanje na naslednji seji. Izvolite, mag. Ambrožič.
Hvala za besedo, predsedujoča. Res je vprašanje naslovljeno na oba ministra. Mogoče mi bo pa tukaj prisotni minister znal v celoti odgovoriti, ker gre namreč za vprašanje, ki se nanaša na našo slovensko sodelovanje z Evropsko unijo. Na začetku dovolite, da postavim vprašanje pa ga kasneje obrazložim. Ministra sprašujem: Ali se zavzemata za čimprejšnjo ratifikacijo Konvencije Sveta Evrope številka 2010 o preprečevanju in boju proti nasilju nad ženskami in nasilju v družini? Generalna skupščina Združenih narodov je določila 25. november za mednarodni dan boja proti nasilju nad ženskami. Na ta dan so bile na ukaz dominikanskega vodje Rafaela Trujille ubite tri politične aktivistke v Dominikanski republiki, sestre Mirabel. Nasilje ni tuje, žal, tudi slovenskim tlem. Po statističnih podatkih Statističnega urada Republike Slovenije in tudi podatkih slovenske policije so bile ženske izpostavljene nasilju v letu 2011 v okviru družine v tisoč 584 primerih. V oblikah telesnih poškodb 529, od tega je bilo devetnajst žensk umorjenih; v obliki surovega ravnanja ali zanemarjenja – 379-krat v istem letu, v obliki spolnega nasilja – 222 žensk, od tega 130 deklic, starih manj kot petnajst let. V letu 2011! In še bi lahko naštevali. Številne med njimi najdejo zatočišče v mreži javnih socialnovarstvenih programov, ki predstavljajo dopolnitev siceršnjim socialnovarstvenimi storitvam, ki jih ponujamo v Republiki Sloveniji. Ti programi so namenjeni reševanju socialnih stisk posameznikov in skupin, da najbolj upoštevajo potrebe posameznikov, ki se obrnejo po pomoč. Med te oblike, kot vemo, torej spadajo materinski domovi, varne hiše, mladinski domovi in še kaj. Slovenija je leta 2011 podpisala Konvencijo Sveta Evrope 2010 o preprečevanju in boju proti nasilju nad ženskami in nasilju v družini. Do današnjega dne žal omejene konvencije še ni ratificirala. Zato sprašujem ministra mag. Andreja Vizjaka in posredno tudi Karla Viktorja Erjavca: Ali bo pristojno ministrstvo, tisto, ki je za to pristojno, ratificiralo Konvencijo Sveta Evrope 2010 in na ta način izrazilo tudi politično zavezo do podpre boja za človekove pravice žensk? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, pravilno ste ugotovili, da je Republika Slovenija Konvencijo Sveta Evrope o preprečevanju nasilja nad ženskami in nasilja v družini ter o boju proti njima podpisala 8. septembra 2011. Postopek za pripravo na ratifikacijo konvencije je koordiniral nekdanji Urad Vlade Republike Slovenije za enake možnosti, po prenosu njegovega delovanja na področje Ministrstva za delo v Službo za enake možnosti in evropsko koordinacijo, pa postopek koordinira pristojna služba ministrstva. Na pobudo urada je bila tudi ustanovljena z Ministrstvom za zunanje zadeve delovna skupina za redakcijo slovenskega besedila konvencije. Delovna skupina je na svojem zadnjem sestanku ugotovila, da za zaključek redakcije potrebuje pojasnila v zvezi z nekaterimi pojmi iz angleškega izvirnika besedila konvencije. Služba za enake možnosti in evropske zadeve je zato v stalnem stiku z vodjo pristojnega oddelka, to je Oddelek za nasilje nad ženskami in nasilje v družini Generalnega direktorata Sveta Evrope za človekove pravice in vladavino prava. Svet Evrope v okviru prizadevanj za pospešitev podpisa in ratifikacij konvencije išče odgovore na tehnični ravni in tudi na te tehnične težave, ki blokirajo. Pri tem gre predvsem za neustrezen prevod oziroma "domestic violence", kot ga imenujejo in ga države članice pogosto prevajajo kot nasilje v družini. Svet Evrope je že več držav opozoril, da je uporaba pojma "nasilje v družini" v nasprotju z opredelitvijo tega pojma v 3. členu konvencije, še posebej tedaj, ko nacionalna zakonodaja opredeljuje družino kot tradicionalno skupnost staršev in otrok. S tem sem želel poudariti, da včasih na tej tehnični ravni, tudi na ravni prevajanja pride do težav in zato iščemo predvsem te rešitve. Načeloma na ministrstvu nimamo nikakršnih težav z ratifikacijo, vendar želimo, da je tekst korekten, da izraža tudi ustrezne termine glede na konvencijo in glede na domačo tradicijo ter tradicionalno uporabo izrazov.
Izvolite.
Hvala. Z odgovorom sem pravzaprav zelo zadovoljen. Bi pa postavil dopolnilno podvprašanje, ker ugotavljam, da ne glede na to, da gre za tuj akt, ki ga je Slovenija očitno pripravljena ratificirati, kar bo zagotovo povšeči ne samo ženskemu delu populacije, ampak sploh vsem, ki se ukvarjamo z vprašanji človekovih pravic. Ali mi lahko poveste nek približen terminski okvir, v katerem je predvidena rešitev teh odprtih prevajalskih vprašanj? Očitno je ravno Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve pristojno za ta vprašanja. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem. Želite, gospod minister, odgovoriti? Ja, je postavil podvprašanje, ampak nisem zaznala, ali želite odgovoriti.
Hvala lepa. Najprej nekaj podatkov, da boste videli, da nismo ravno mi tu neka izjema. Namreč, konvencijo je do sedaj podpisalo 25 od 47 držav članic Sveta Evrope in Slovenija jo je podpisala kot 16. država. Torej smo na nek način v prvi polovici, kar potrjuje, da si Vlada Republike Slovenije prizadeva in se zaveda pomena učinkovitega boja proti vsem oblikam nasilja nad ženskami in nasilja v družini. Zato obstaja še naprej zaveza ničelne stopnje strpnosti do teh oblik nasilja. Konvencijo pa je doslej ratificirala zgolj ena država, in sicer Turčija marca letos, kar pomeni, da zadeva tudi pri drugih državah očitno ni tako enostavna. Mi si bomo prizadevali, da te jezikovne zadeve s prevodi rešimo čim prej. Nemogoče je, da bi se vam zdaj tu zavezal in vam napovedal, kdaj bo to: ali bo to prihodnji mesec ali čez dva. Gotovo pa bomo naredili vse, da to ratificiramo v najkrajšem mogočem času.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje vprašanje. Gospod Ivan Hršak bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Splošno znano dejstvo je, da imamo v naši državi z bankami v državni lasti velikanske probleme že ves čas od osamosvojitve naprej. Probleme imamo predvsem zaradi dejstva, ker vodstva bank, nadzorni sveti bank, očitno pa tudi Banka Slovenije, niso opravili svojega dela tako, kot bi morali in za kar so poklicani. Vodstva bank so gospodarskim in drugim subjektom v preteklosti odobravala velikanska posojila brez zadostnih zavarovanj ali sploh brez njih, navedeni nadzorni mehanizmi pa niso odigrali svoje nadzorne vloge, da bi sporna posojila preprečili in odgovorne poklicali na odgovornost. Posledica teh negativnih pojavov so stalne dokapitalizacije bank iz davkoplačevalskega denarja, kar ne pelje nikamor. Trdno sem prepričan, da bomo več kot potrebno in pravilno sanacijo državnih bank opravili skozi sprejeti Zakon o ukrepih za krepitev stabilnosti bank, ko bo le-ta končno pričel veljati. Zanima pa me vaše mnenje ter bodoče ravnanje Vlade v zvezi z državnimi bankami, in sicer: banke, ki jih moramo kar naprej dokapitalizirati, imajo na drugi strani v lasti ogromno novih stanovanj – in s tem tudi velikanski kapital –, ki pa jih nikakor nočejo prodati na trgu. Če bi jih, bi na trgu razširili ponudbo, saj bi jih lahko kupili tisti, ki rešujejo stanovanjski problem, s tem pa bi banke pridobile znatna finančna sredstva, zaradi katerih bi imela država do bank znatno manjše obveznosti. Banke imajo na drugi strani poleg prej navedenih novih stanovanj v lasti tudi veliko zemljišč in določene deleže v podjetjih, ki bi jih prav tako morale prodati ter s tem posledično razbremeniti obveznosti države do njih, vendar tudi tega nočejo. Kaj, spoštovani minister, boste v čim krajšem času storili oziroma ukrepali, da končno te anomalije odpravimo? Za vaš konkreten odgovor se vam že vnaprej najlepše zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani, najlepša hvala za vaše vprašanje. V veliki meri se strinjam s tem, kar ste povedali, tudi mislim, da se mora ta logika stalne dokapitalizacije bank z davkoplačevalskim denarjem končati. Mi ste trudimo, da bi lahko pripeljali do takšne situacije, da bi bilo to mogoče, tudi smo tako napovedovali pred volitvami. Žal situacija v bankah ni takšna, da bi se v tem hipu to lahko privoščili, ne da bi tvegali večje nestabilnosti v bančnem sistemu, zato hočeš nočeš smo morali zagotoviti kapital za banke in ni izključeno, da ga bomo še morali v prihodnosti, recimo v naslednjem letu. Je pa res to, kar pravite, banke imajo tudi določeno premoženje, ki ima neko vrednost in ki ni običajno premoženje bank. Vi ste sami govorilih o stanovanjih, tudi o deležih v različnih podjetjih in odgovornost bank bi seveda bila, da tudi na takšen način krepijo svoj kapital, da odprodajo ta sredstva, ki jih ne potrebujejo, in tukaj ustvarijo nek kapital. Tisto, kar je bil problem in je delno še vedno problem z vidika banke same, je v tem: če, recimo, proda neke nepremičnine, niso to samo stanovanja, lahko so industrijske nepremičnine ali pa neki objekti, ki so bili dani kot zavarovanja, in pri tem doseže nižjo ceno od tiste, po kateri ima to premoženje vrednoteno v svojih knjigah, v bistvu ustvari knjigovodsko izgubo in ta izguba še dodatno ustvari izgubo na kapitalu, ne pa poveča kapitala. To je zdaj problem z vidika bančne bilance. in mi smo skušali, kot vlada, v tem mandatu zamenjati logiko reševanja tega problema. Doslej je bil način reševanja problema takšen: skušajmo čim manjši del problema priznati, tisti del problema, ki je nujen, naj je šlo za premoženje, vrednotenje delnic podjetja ali pa vrednotenje stanovanj, reševati zadevo z dokapitalizacijami v minimalnem potrebnem znesku, da se je dosegla minimalna zahtevana kapitalska ustreznost, in upati, da se gospodarske razmere izboljšajo in da se kriza reši, da se nekako kriza prevedri. Mi pač razmišljamo drugače, zato smo predlagali dva pomembna zakona, Zakon o ukrepih za krepitev bank in tudi prejšnji teden sprejete spremembe Zakona o bančništvu. To nam daje možnost za drugačno ukrepanje, naša logika je, da je treba problem v celoti priznati in izmeriti takoj in ga tudi v celoti takoj nasloviti. Če gledate, kaj počnejo uprave v dveh največjih bankah v zadnjem letu, intenzivno ugotavljajo, kaj je v premoženju teh bank slabega, tveganega in tako naprej, odpisujejo oziroma izvajajo slabitve, ki so agresivnejše, če lahko tako rečem, tistega, kar so prej počeli v teh bankah. Zaradi tega smo tudi bili seznanjeni z dodatnimi kapitalskimi potrebami, recimo, Nove Ljubljanske banke. Ampak jaz mislim, da je to razumno ravnanje v tem smislu, da je tam zdaj nova ekipa, ki si hoče ustvariti čisto sliko in ki hoče ustvariti neko trdno osnovo, za to da vsaj v prihodnost starta iz neke jasne osnove, da je ne preseneti čez eno leto ali čez dve leti še kaj v kakšni omari. To podpiramo. Kot rečeno: ta dva zakona – zlasti Zakon o krepitvi stabilnosti bank, če bo uveljavljen, če ne bo referenduma ali pa če referendum dobimo, in tudi Zakon o bančništvu – dajeta nam in Banki Slovenije dodatna pooblastila. Mi lahko takrat, ko se skliče skupščina in se od države kot največjega lastnika pričakuje dokapitalizacija, tudi na lep način povemo, da ne samo da smo pripravljeni, tudi vemo, da smo dolžni zagotoviti kapital, nikakor pa nismo prvi, ki ga moramo zagotoviti; da so drugi ukrepi, ki se lahko prej naredijo; da so drugi vlagatelji, ki se jih da poiskati, zasebni, domači, tuji. Tudi na koncu koncev vse to, o čemer ste vi govorili, unovčenje pasivnega premoženja za to, da se poveča kapital. Vse to bi po mojem banke morale narediti, preden jih, če bo treba, še v enem delu dokapitaliziramo. Mislim, da lahko pričakujete, da bomo skušali zadeve voditi v tako smer; razumete pa tudi vi, da pa minister za finance ne more poklicati v banko in reči, zdaj pa začnite prodajati stanovanja, sem pa že javno izrazil tudi sam to mnenje, da bi bilo to smiselno.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Mag. Jana Jenko bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonko Černaču.
Hvala lepa za besedo. Vse prav lepo pozdravljam, predvsem gospode ministre! Moje vprašanja pa je namenjeno ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Černaču. Vsi se zavedamo in strinjamo, da so obnovljivi viri energije nujni za ustavljanje uničevanja in propadanja našega okolja. Tudi v Sloveniji nismo izjema. Tudi predsednik Vlade je ob nedavnem obisku Zasavja izrazil svoje prepričanje, da je prihodnost te energije in sploh slovenske energetike v obnovljivih virih energije. Zato bi bilo logično pričakovati, da bosta Vlada in pristojno ministrstvo storila vse, kar je v njuni moči, da tako gospodarstvo kot individualna gospodinjstva spodbudita k uporabi okolju prijaznih obnovljivih virov energije, kot so sončna energija, vetrna energije, geotermalna toplota, voda in podobno. Žal pa je praksa precej drugačna. Konec novembra je Vlada sprejela spremembo uredbe o podpori električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov energije. Gre za uredbo, ki bistveno – konkretno za 63,89 % glede na referenčne stroške, določene v letu 2009, ko se je začela izvajati podporna shema – znižuje podpore za sončne elektrarne. Kasneje se bodo podpore še mesečno zniževale za 2 %. Ta uredba bo imela posledice tudi na socialnem področju, saj gre za približno 5 tisoč delovnih mest v fotovoltaiki, ki so s to uredbo postala še bolj ogrožena. Naj samo omenim, da se eno od najbolj prepoznavnih slovenskih fotovoltaičnih podjetij, ki prihaja iz Savinjske doline in je eden največjih zaposlovalcev v tej branži, že prodaja. S problemi se srečujejo tudi na drugih področjih obnovljivih virov. Vetrne elektrarne se ne postavljajo zaradi neprestanega neupravičenega nasprotovanja naravovarstvenikov, pri zasebnih hidroelektrarnah se postopki za pridobitev koncesije vlečejo od pet do šest let, pa še se kaj najde. Ministra za infrastrukturo in prostor sprašujem: Na kakšni podlagi se je Vlada odločila sprejeti takšno, za fotovoltaično industrijo škodljivo uredbo? Tudi predlog novele energetskega zakona ni prijazen do obnovljivih virov energije. Novela zakona bo v primeru, da bo sprejeta, med drugim prinesla uvedbo javnega razpisa zgolj enkrat letno ob koncu leta. Obrazložitev ministrstva je, da je zaveza iz akcijskega načrta za obnovljivo energijo 2010–2020 že uresničena in celo prekoračena. Po drugi strani pa je Slovenija iz kohezijskega sklada Evropske unije do sedaj porabila samo tretjino odobrenih sredstev. Za porabo ostalih dveh tretjin imamo samo še leto dni časa. Zanimajo me razlogi, zakaj gospodarstvo ne črpa teh sredstev za sofinanciranje obnovljivih virov energije? Zakaj ne pljunejo v roke in ne pripravijo ustreznih programov? Ministra za infrastrukturo in prostor še sprašujem: S kakšnimi ukrepi bodo, če sploh bodo, spodbujali k večji uporabi obnovljivih virov energije [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, minister Černač.
Hvala lepa za to vprašanje. Gre za dve ločeni zgodbi, podpora fotovoltaiki in kohezija. Kot ste sami povedali, je bil v letu 2010 sprejet akcijski načrt na tem področju za obdobje 2010 do 2020, v katerem je zapisana zaveza, ki predvideva, da bo do leta 2020 postavljenih v Republiki Sloveniji 139 megavatov fotovoltaičnih proizvodnih naprav. Ta cilj je bil dosežen do konca leta 2011. Nekje do konca leta 2011 je bilo v Sloveniji postavljenih že za okoli 140 megavatov teh fotovoltaičnih naprav in v prvi polovici letošnjega leta še za dodatnih preko 70 megavatov. Tako smo sedaj nekje na številki 220 oziroma bomo konec leta na številki 220 megavatov, kar pomeni, da smo ta cilj, ki je bil nekako projeciran do leta 2020, ne samo dosegli, ampak bistveno presegli. Ob sprejemu tega akcijskega načrta se je Slovenija tudi zavezala, da bodo slovenski organi najmanj enkrat letno revidirali dodeljevanje – gre za neke vrste državno pomoč – dodeljevanje teh subvencij in opravili ustrezno revizijo glede na spremembe na trgu fotovoltaičnih naprav. Ob tej reviziji, prvič v sredini letošnjega leta in drugič v mesecu novembru, je bilo ugotovljeno, da je ekonomija na tem področju taka, da so te subvencije previsoke. Te podpore niso namenjene nekemu izjemnemu zaslužkarstvu, ampak so namenjene podporni shemi za uvajanje fotovoltaičnih naprav. Očitno je bila ta podporna shema izredno ugodna, zaradi tega smo ta akcijski načrt v letošnjem letu več kot 50-odstotno presegli in v skladu z zavezami, ki smo jih dali Evropski komisiji, smo bili dolžni to podporno shemo v skladu s spremenjenimi okoliščinami tudi revidirati. To pomeni, da podpore še vedno obstajajo, so nižje, kot so bile v letu 2011 in kot so bile v prvi polovici leta 2012, in se bodo v prihodnje tudi po nekem avtomatizmu še zmanjševale, vendar pa še vedno omogočajo glede na razvoj, na ustrezen tehnološki razvoj, ki smo mu bili priča v zadnjih letih, ustrezno podporo fotovoltaičnim proizvodnim napravam tudi v prihodnjih letih. Treba je tudi povedati, da je ta podpora petnajstletna. V vseh teh pogodbah sledi obveznost, da se ta podpora v taki višini, kot je obstajala ob dodelitvi, zagotavlja petnajst let, kar pomeni, da bo Republika Slovenija morala iz tega naslova v naslednjih 12, 13, 14 letih zagotoviti na letni ravni približno 74 milijonov evrov sredstev za te podpre. Kot veste, se te podpore zagotavljajo iz cen električne energije oziroma iz omrežnine. Posledica te nenormalne in nekontrolirane rasti po decembru 2011 bo tudi povečanje cen električne energije nekje v februarju prihodnje leto in povprečno gospodinjstvo bo iz tega naslova obremenjeno v višini približno 3 evre mesečno. Republika Slovenija je bila dolžna v skladu s podpisanimi zavezami sprejeti te spremembe, v nasprotnem primeru bi lahko prišlo do ugotovitev, da je šlo za nedovoljeno državno pomoč in če bi bila ta ugotovitev tudi sprejeta, bi jo bilo treba na podlagi zahtev organov, ki bedijo nad ustreznostjo teh pomoči, tudi vračati. Tega si ne želimo, zaradi tega je bil ta ukrep sprejet. Glede kohezije moram reči, da na tem področju se sredstva pospešeno uporabljajo in črpajo. Kar nekaj razpisov je bilo že v preteklih letih namenjenih tako izkoristku obnovljivih virov energije, kot tudi energetski sanaciji stavb v javni lasti, kot tudi področju zmanjševanja porabe električne energije, predvsem s podporami gospodarstvu pri vgradnji varčnejših svetil kot tudi pri zamenjavi teh svetih v javni sferi, predvsem na območju lokalnih skupnosti – govorim predvsem o javni razsvetljavi. Vsi ti razpisi so še vedno odprti. Nekateri od njih, predvsem glede zamenjave teh svetil, uporabe sredstev za izgradnjo kotlovnic na lesno biomaso. Zaključen je pa tudi razpis, glede na to, da manjka sredstev za energetsko sanacijo stavb v lasti lokalnih skupnosti. Tako ni bojazni, da ne bi sredstev, ki so temu namenjeni, počrpali.
Izvolite.
Hvala lepa. Po radiu sem slišala, da je teh sredstev za obnovljive vire oziroma za sanacijo teh stavb zmanjkalo že oktobra, se mi zdi. Zanima me: Ali so vaši programi dovolj obsežni, da bi v prihodnje, v naslednjih letih oziroma naslednje leto črpali še več teh sredstev iz evropskega kohezijskega sklada? Vem, da je letos bil problem, ker tri mesece ni bilo več potem mogoče dobiti teh sredstev. Za naprej me zanima: Kako imate to urejeno? Ali imate bolj obsežne programe za črpanje ali so na isti ravni, kot so bili do sedaj? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Na tem področju, kot sem povedal, tako na področju obnovljivih virov energije kot na področju zagotavljanja energetske sanacije stavb je sredstev v okviru obstoječe finančne perspektive premalo za zagotovitev vseh potreb, računamo pa, da na nekaterih ostalih področjih kohezije ne bodo izkoriščena oziroma porabljena vsa sredstva in obstaja možnost, da bo en del sredstev prenesenih na področje energetske učinkovitosti predvsem s ciljem čim bolj uspešnega oziroma 100 % koriščenja sredstev v okviru finančne perspektive od 2007–2013. Predvsem ta zadnji razpis, ki je bil objavljen za energetsko sanacijo stavb v lasti lokalnih skupnosti, kaže, da je teh projektov dovolj. Po tem prvem razpisu je nekako prijav za okoli 85 milijonov evrov upravičenih stroškov. Kot veste, smo imeli na voljo 52 milijonov evrov. Iščemo možnost za zagotovitev te manjkajoče razlike in pripravljamo se seveda tudi na naslednjo finančno perspektivo 2014–2020, v okviru katere bomo dolžni na podlagi evropske regulative zagotoviti od leta 2014 naprej energetsko prenovo vsaj 3 % stavb v javni lasti v temu prehodnemu obdobju. Tako je projektov na temu področju dovolj, so tudi relativno hitro pripravljeni in izvedljivi, bo pa sredstev, kot kaže, tako v tem programskemu obdobju kot v naslednjem za zagotovitev vseh potreb verjetno primanjkovalo.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospod Matjaž Han bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku ter ministru za finance dr. Janezu Šuštaršiču.
Lepa hvala še danes drugič. Oba ministra dobro vesta, da so predstavniki Koordinacije domoljubnih in veteranskih organizacij Slovenije zaskrbljeni, ker je pri sofinanciranju dejavnosti za leto 2012 prišlo do zastojev in zapletov, s tem pa tudi do težav pri izpolnjevanju obveznosti, ki jih te organizacije imajo potem tudi do svojih zaposlenih. Upam, da nam je vsem znano in dobro vsi vemo, kaj je skupna naloga domoljubnih in veteranskih organizacij, ki jih bom tudi naštel: Društvo za negovanje domoljubnih tradicij organizacije Tigr Primorske, Zveza združenj borcev za vrednote NOB Slovenije, Zveza društev vojnih invalidov Slovenije, Zveza veteranov vojne za Slovenijo, Zveza slovenskih častnikov, Zveza policijskih veteranskih društev Sever, Zveza društev general Maister, Zveza klubov in društev Moris, Zveza društev civilnih invalidov vojn Slovenije. Skupna naloga je, spoštovani, ohranjanje uveljavljanja domoljubja in domoljubnih vrednot, negovanje spomina na prelomne trenutke v boju za slovenski narod. Njihova prizadevanja pa gredo tudi v smer, ki je tudi zelo pomembna, to je smer opominjanja na grozote vojn in ohranjanje miru. Ne glede na to, da se vse te organizacije trudijo za te enake vrednote, njihovo sofinanciranje pa ni enako urejeno. Ob tem se sprašujem tudi: Kako je urejeno financiranje Društva izgnancev Slovenije? Posebej je treba opozoriti na delovanje vajinih ministrstev v tem letu. Zakaj to govorim? Že zagotovljena sredstva za delovanje domoljubnih organizacij za prvo polletno obdobje so bile prepolovljena. Pogodbe za drugo polletno obdobje pa kljub odgovorom organizacije še niso prijele. Spoštovana ministra, zato vaju sprašujem: Kjer so obtičale pogodbe o sofinanciranju njihovih dejavnosti za drugo polovico leta 2012, ki so bile v začetku julija tega leta usklajene? Kdaj bodo te organizacije pogodbe prejele v podpis? In drugo: Kaj tem organizacijam svetujete, da bodo finančno ovrednotene programe za leto 2012 uspešno zaključile? Kako naj ravnajo pri pripravi novih načrtov za leto 2013? Vemo, da organizacije še vedno nimajo meril za sofinanciranje, ki pa so ključnega pomena pri načrtovanju in pripravi programov. Hvala lepa.
Izvolite, minister Vizjak.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za to vprašanje. Naravnost neverjetno je, kako so se doslej financirale veteranske organizacije v tej državi. Namreč, vsaka veteranska organizacija je imela svojo proračunsko postavko. Tukaj se niso financirali programi, niso se financirale vsebine, temveč je imela vsaka veteranska organizacija svojo proračunsko postavko in potem je sledil podpis neposredne pogodbe in izplačilo denarja. To je zelo zanimiva reč. Seveda smo se potem odločili narediti temu konec in zato poslej, v letu 2013 financiranja veteranskih organizacij ne bo več na tak način. Financirali bomo programe, dejavnost, to, kar naj bi veteranske organizacije počele; to se pravi, to, kar ste omenili, na nek način domoljubje, opominjanje in spominjanje na vrednote, ki so pripeljale do samostojne države, na zvest, da imamo državo in da smo jo dolžni negovati tudi naprej. Bojim se, da veteranske organizacije počnejo še marsikaj drugega in da so zelo različne med seboj. Nekatere večino svojih sredstev dejansko namenijo tem namenom, omenili ste, recimo, Društvo izgnancev Slovenije; Društvo izgnancev Slovenije nima profesionalcev, nima nekih stroškov s plačami in tako naprej, temveč delajo volontersko, delajo za svoje člane, s srcem in dušo za poslanstvo tega društva in zato prejemajo nekajkrat manj denarja kot pa nekatere druge veteranske organizacije, ki imajo svoj štab zaposlenih, imajo celo kupico sredstev. Ko smo mi naredili, in to delamo vsako leto, oceno izvedenega, smo ugotovili, da je bilo porabljenega bore malo sredstev za vsebino, za to poslanstvo, ki ste ga, spoštovani poslanec, tako opevali v svojem vprašanju, in veliko veliko več za pokrivanje stroškov plač, materialnih stroškov in drugih povračil za delovanje same veteranske organizacije kot take. Veteranske organizacije so zelo različne, nekatere imajo premoženje, nekatere imajo druge vire financiranja in pravzaprav nimajo nekih resnih težav z izvajanjem nekaterih domoljubnih, domovinskih programov, nekatere, seveda, pa so bistveno bolj prepuščene financiranju s strani države. Zato, kot sem že povedal, v prihodnje ne nameravamo več slediti praksi iz preteklosti in imeti posebnih proračunskih postavk. V proračunu, ki ste ga sprejeli, tudi tega več ni, temveč je ena skupna proračunska postavka za programe veteranskih organizacij, sledil bo razpis, ki bo v prihodnjem letu enak obseg sredstev namenil financiranju teh programov. Zato verjamem in sem prepričan, da bo tega denarja v prihodnje za več programov in za manj fiksnih stroškov režije posamezne veteranske organizacije. S tem ne odrekamo, da imajo veteranske organizacije te zaposlene. Če ocenjujejo, da jih potrebujejo za svoje delo in če jih lahko financirajo iz drugih virov, potem naj jih imajo, vendar javni denar bomo namenjali izključno za financiranje programov, seveda pa se skozi programe ovrednoti tudi obseg dela v okviru veteranske organizacije za izvedbo tega programa. In zdaj, ko govorimo o sedanjem, letošnjem letu, naj vas spomnim na to, da ko sem prevzel posle ministra za delo, družino in socialne zadeve, bil soočen s tem, da je moj predhodnik podpisal pogodbo za pol leta z veteranskimi organizacijami za polovico sredstev, da smo v rebalansu sklestili preostalo polovico na pol in v jeseni sem tudi sam podpisal te pogodbe, vendar je sledil tudi sklep, da smo morali del sredstev nameniti v rezervo, da smo sploh lahko izvajali proračun naprej. To se je zgodilo in zato do realizacije teh pogodb ni prišlo.
Hvala lepa. Gospod Han, želite še dopolnitev vprašanja?
Ja, hvala lepa. Upam, da ni moje vprašanje zvenelo preveč ideološko. Če smo nekaj sprejeli, imamo tudi nekatere obveznosti, jih pač moremo spoštovati. Nekatere stvari pač ne morejo imeti svoje cene, ker gre tukaj za dostojanstvo. Ko smo rabili vse te veterane, policaje, vojsko in tako naprej pred 20 leti, smo jih čislali, smo jih imeli za junake, danes, ko pa opravljajo ta pomemben del, da opominjajo na težave, da opominjajo na grozote vojne, pa bi se jih radi na lahek način odrekli. Mislim, da temu ne smemo slediti, in upam, da se ne bodo domoljubne organizacije delile na bolj domoljubne oziroma na tiste, ki nam bodo pri srcu, in na tiste, ki nam niso pri srcu. Včeraj je bila ena proslava v Kočevju in kar hitro je država našla denar za tisto organizacijo, ki je po nekaterih ocenah bolj domoljubna, kot so pa domoljubni združenje Sever, Tigr in tako naprej. Upam, da se na ta ideološki parket ne bomo spustili. Zato vaju vendarle še enkrat, spoštovana ministra, sprašujem, ker sta mi odgovorila, kaj boste naredili za leto 2013. Kaj lahko te naše veteranske organizacije pričakujejo letošnje leto? Ni dovolj, če reče minister, da je pogodbo podpisal, drug minister pa pravi, jaz pa denarja ne dam. Ali bodo ta naša veteranska združenja dobila v letošnjem letu denar za svoje delovanje?
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, bojim se, da ne, je odgovor na zadnje vprašanje. Vendar bi rad pokomentiral eno stvar, da nisem seznanjen, jaz osebno, da bi kateri koli program, ki ga izvajajo v kontekstu domoljubja ali pa, kako bi rekel, plemenitega sporočila, ki ste ga omenjali, te veteranske organizacije ne bi mogle izvajati ali pa, da bi bil celo okrnjen v znatni meri. Sem pa slišal veliko protestov sekretarjev, zlasti dveh največjih veteranskih organizacij, kaj bo z njihovimi plačami in z njihovo usodo. To pa! Torej ni problem, po moji oceni, v tem poslanstvu teh veteranskih organizacij – to poslanstvo je spoštovanja vredno in ga cenim, ne glede na to, iz katerega obdobja katera veteranska organizacija izhaja. Mislim, da je to dobro, in da je to prav. Problem pa je, če se to financiranje izrodi v financiranje nekaj posameznikov, ki funkcionirajo v okviru teh veteranskih organizacij, ne pa za tisto programsko poslanstvo teh veteranskih organizacij. Zato še enkrat, to zagato z javnimi sredstvi v letošnjem leto bomo odpravili v prihodnje. Zato teh programov v prihodnje ne bomo oklestili. Nasprotno, za leto 2013 ste sprejeli proračun v višini, kot je bil sprejet prvotno za leto 2012, torej programskega denarja je dovolj. S tem sporočamo, da cenimo poslanstvo teh organizacij, res pa je, da financiranje ne bo več na tak način, temveč bo usmerjeno v konkretne programe, projekte teh veteranskih organizacij, v takšne prireditve, ki ste jo omenili na koncu oziroma vmes pri vašem drugem vprašanju, ne pa za plače tam zaposlenih.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavila magistrica [[...]]Ali želite morebiti še dr. Šušteršič odgovoriti? Ste želeli? Ne. Mag. Alenka Bratušek bo postavila vprašanje ministroma; in sicer ministru za kmetijstvo in okolje gospod Francu Bogoviču, ki je danes odsoten, ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu. Izvolite.
Najlepša hvala. Lep pozdrav vsem, ki še vztrajamo danes tukaj! Spoštovani minister! Kakšen teden ali pa dva nazaj smo v medijih lahko prebrali naslov Kranjski kanalizacijski projekt Gorki še brez denarja. Rekla bom, da je Gorki predvsem okoljski projekt, ki bi oziroma želim, da bo rešil marsikatero težavo. Projekt je narejen. Projekt naj bi bil označen z najboljšo oceno, bom rekla A1, tako nas je na občinskem svetu podučil naš kolega Grims. Pridobljena so zemljišča, pridobljena so gradbena dovoljenja, ampak ta projekt na državnem nivoju izgubi prioriteto. Črpanje evropskih sredstev vemo, da je velik problem. Ne bomo danes razpravljali in iskali krivcev. Dejstvo pa je, da je črpanje najnižje prav na področju operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture. Veliki okoljski in prometni projekti se namreč ne izvajajo v skladu s predvideno dinamiko, ponekod so zamiki tudi do dveh let, vzroki za to pa izhajajo iz več dejstev. To je poročilo Vlade ob sprejemanju dokumenta o črpanju sredstev evropske kohezijske politike za obdobje 2007–2013. Ker je za Kranj, Gorenjsko, in tukaj bom zdaj dala zraven v paket tudi projekt Kamnik, Domžale, ki imata popolnoma enak problem, nedopustno, da projekti, ki so tako dobro pripravljeni, ne dobijo zelene luči na strani Vlade, dobili pa so jo projekti, ki so bistveno slabše pripravljeni in tudi faza priprave projektov je bistveno slabša. Zato vas najprej sprašujem: Zakaj je projekt Gorki uvrščen tako nizko v vladnih prioritetah? Kaj boste naredili, da se ta problem za Kranj, Gorenjsko in, še enkrat, tudi za Kamnik ter Domžale, reši? Bom ponovila: za nas je nedopustno, da se tako dobro pripravljeni projekti uvrščajo tako nizko na prioritetni lestvici Vlade.
Izvolite, gospod minister mag. Žerjav.
Hvala. Hvala lepa za vprašanje. Glavnino odgovora vam bo podal kolega Bogovič. Naj povem, da je pomembno, da je Vlada oktobra letos dodelila 452 milijonov evrov presežnih pravic porabe, tako imenovanih "over commitment", za dodatne projekte, ki so kvalitetni in dobro pripravljeni za izvedbo. Za projekte, ki so namenjeni izgradnji infrastrukture za odvajanje in čiščenje odpadnih komunalnih voda, je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje v sodelovanju z MGRT, organom upravljanja, izdelal listo projektov z visoko stopnjo pripravljenosti, ki se lahko začnejo izvajati takoj. Projekti v pripravi so bili ocenjeni s stopnjo tveganja za izvedbo, ki je lahko A, B in C glede na stopnjo pripravljenosti, odvisno od tega, ali je bila izdelana projektna dokumentacija, pridobljena gradbena dovoljenja ali celo izdelana vloga za projekt. Projekt Gorki ena pokriva območje Kranja z uradnim nazivom Odvajanje in čiščenje odpadne vode v porečju zgornje Save in na območju Kranjskega in Sorškega polja, druga faza, in je na listi projektov v pripravi in ima stopnjo tveganja A, kar pomeni, da je v visoki stopnji pripravljenosti, da ima izdelano projektno dokumentacijo, vlogo in izdelana je tudi že razpisna dokumentacija, pridobljena so gradbena dovoljenja oziroma so v zaključni fazi pridobivanja. Vloga za Gorki ena je v postopku pregledovanja na obeh pristojnih ministrstvih, prav tako tudi razpisna dokumentacija za izbor izvajalca. Če bo vloga ustrezno pripravljena, bo projektu Gorki ena izdana odločba o potrditvi projekta. Ne glede na to, da je po podatkih o finančni realizaciji samo še 2,5 milijona evrov prostih sredstev, je veliko takih projektov, ki že imajo odločbe, pa se ne izvajajo ali pa se izvajajo z velikimi zamudami. Zato se na teh projektih pripravlja sprememba teh odločb in zmanjšanje obsega dodeljenih sredstev za to finančno perspektivo, vse seveda v luči, da počrpamo vsa razpoložljiva sredstva, ki so na voljo. Te projekte imenujemo kritični projekti. MGRT, torej Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo kot organ upravljanja, in Ministrstvo za kmetijstvo in okolje kot posredniško telo, vsebinsko odgovorno za te projekte, sta sestavila tako imenovano komisijo za kritične projekte, ki je ocenila projekte glede na tveganost v izvajanju v tej finančni perspektivi. Dokončna lista teh projektov bo v skladu s sklepom Vlade izdelana do konca tega leta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Bratušek.
Vse to sem lahko tudi v časopisu prebrala; skratka, bo, če bo. Od gospoda Bogoviča bi želela pisni odgovor, da ne čakam do naslednje seje. Spoštovani minister, projekti, ki že imajo odločbe, so menda, tako se govori, vem pa ne, pripravljeni bistveno slabše, kot je pripravljen naš projekt, če ga lahko tako imenujem, to je projekt Gorki, in ostajajo v prioritetah Vlade, tako se govori tudi znotraj ali pa med koalicijskimi poslanci, zato ker župani prihajajo iz vaše stranke. Želim si, da to ne bi bilo res, ampak če pogledam področja in kdo je tam župan, pa se to kaže, na žalost, kot zelo resnično. Upam, da boste še enkrat preverili, kateri projekti že imajo odločbe in so slabše pripravljeni oziroma nepripravljeni, in ne boste tvegali, da bomo, zato ker so tisti župani bliže vam, pustili denar v Evropi. Mislim, da Kranj in Gorenjska – ali pa spodnja Gorenjska, kot ste prej rekli – brez evropskih sredstev ni sposobna tega projekta izpeljati, se je pa občina kar zadnjih nekaj let zelo trudila, da je projekt pripeljala do te faze, kjer je, se pravi s pridobljenimi gradbenimi dovoljenji. Za mene je nedopustno, da bi pa zdaj, ko smo v bistvu čisto na koncu, ostali brez tega pomembnega vira.
Mag. Žerjav, boste odgovorili?
Poglejte, gospa poslanka, to moram pa res najostreje zavrniti! Jaz ne bi na osnovi govoric pa na osnovi enega, drugega [[...]]Dajmo resnično pogledati! Noben projekt, ki ni pripravljen, do zdaj še ni dobil odločbe, vsaj da bi jaz to vedel ne. Zaenkrat nobeden! Se pa trudimo pri vsakem posebej, da bi bil čim prej pripravljen in da bi čim prej lahko začeli z izvajanjem. Tisti, ki se pa izvajajo, tam pa pritiskamo na vse štiri, da bi zahtevke dobili čim prej in da bi povračila v Slovenijo prišla čim prej. Torej to absolutno zavračam, kar ste rekli.
Hvala lepa. V skladu za zahtevo mag. Alenke Bratušek bo minister za okolje gospod Franc Bogovič odgovoril na vprašanje pisno. Prehajamo k naslednjemu vprašanju; gospod Gašpar Gašpar Mišič bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Izvolite.
Gospod minister, pozdravljeni! Vedno nekako pri teh vprašanjih, ko se obračam na vas kot ministra za infrastrukturo, govorimo o velikih infrastrukturnih projektih, konkretno danes je vprašanje namenjeno vseevropskemu omrežju TEN-T, ki je dejansko eden ključnih projektov, ki povezuje koridor Baltik–Jadran. V zadnjih mesecih postaja vse bolj jasno, da se naše sosednje države že ukvarjajo in da izvajajo investicije na železniški infrastrukturi v sklopu razvojnega omrežja TEN-T. Slovenija mora hitro in konkretno ukrepati, saj obstaja nevarnost, da izgubimo možnost pridobitve evropskih sredstev za posodobitev in gradnjo železniške infrastrukture in bomo celo izločeni iz evropskih načrtov za potek trase treh koridorjev. Vlada je sicer v proračunu za leti 2013 in 2014 predvidela določena sredstva, vendar minimalna, za te investicije. Sredstev so načrtovana tudi v razvojnih programih, kar je pohvalno in kaže na to, da obstajajo strategije za to investicijo, ki se bo izvajala vsaj deset let. Zanima me : Kakšen je prioritetni vrstni red in terminski plan investicij v železniško infrastrukturo, ki se navezuje na koridor Baltik-Jadran, poimenovan TEN-T oziroma tako imenovani jadranski koridor, na katerem konkretno Avstrija in Italija že krepko delata? Ko se malo ozrem po vseh časopisih in medijih, ko malo pogledam v zadnjih časih, kaj pišejo o Sloveniji. Minister, vi ste tudi s tem seznanjeni, tudi v današnjih Financah z velikim naslovom Železniški sistem kliče po temeljiti prenovi. To poudarjajo pravzaprav vsi, ki so vključeni v železniški promet, predvsem pa logisti. In mi tudi kar nekaj desetletij že govorimo o tem, da moramo posodobiti naš infrastrukturni sistem, pa nam nikakor ne uspe. Slovenija je nekako država z največ zapravljenimi priložnostmi in Slovenija je ena izmed držav, ki spi na ključnih projektih, ki pomenijo za njo razvoj in napredovanje. Mi se moramo, če želimo napredovati, povezati in vključiti v vseevropski prostor, kajti če ne bom napredovali in če ne bomo investirali v železniško omrežje, lahko pozabimo tako na Luko Koper, lahko pozabimo tudi na povezave in tudi na razvoj, če hočete, Slovenije. Zato vas sprašujem, povejte mi: Kako daleč smo? Kako resno mislimo, ko se bo leta 2013 v Bruslju odločalo, ali bo Slovenija dejansko tudi konkretno vključena v projekte? V kakšnem obsegu je Slovenija pripravljena sodelovati že danes?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. O modernizaciji slovenskega železniškega omrežja je bilo v Državnemu zboru v temu mandatu že nekajkrat govora in lahko še enkrat ponovim, da Slovenija dejansko na tem področju v preteklih letih ni bila najbolj uspešna, če lahko ugotovimo, da smo nekako v večini zaključili avtocestni križ, moram reči, da tukaj, na tem področju, verjetno tudi zaradi tega, ker v preteklosti nismo imeli neke strategije, neke dolgoročne vizije, na podlagi katere bi nastopali, nismo bili tako uspešni. Gre za projekte, ki so vezani na daljše časovno obdobje, gre za projekte, katerih priprava terja dalj časa, zato je zelo pomembno, da jih sedaj z naslednjo finančno perspektivo zastavimo optimalno in na ta način, da se bodo lahko v prihodnjem obdobju pospešeno izvajali. V okviru te finančne perspektive 2007–2013 pa smo omejeni na tisto, kar je bilo sprejeto, in v okviru tega moramo tudi ta investicijski del realizirati. Kar se železniške infrastrukture tiče, govorimo o približno 450 milijonih evropskih sredstev, od katerih jih je bilo okoli 52 milijonov v tej perspektivi namenjenih za drugi tir, prerazporedili smo jih na druge infrastrukturne železniške projekte, zaradi tega ker bi v nasprotnem primeru ta sredstva propadla. V okviru te perspektive bo tako izvedena modernizacija obstoječe železniške proge Divača–Koper, elektrifikacija proge Pragersko–Hodoš z realizacijo nivojskih prehodov, vzpostavljen bo moderen sistem vodenja in nadzora železniškega prometa in nekateri drugi manjši projekti na področju železniške infrastrukture. Kar se tiče uvrščanja slovenskih prometnih osi v zakonodajo oziroma dokumente na ravni Evropske unije, moram reči, da je situacija drugačna in na tem področju smo zaenkrat umeščeni v vse pomembne koridorje. Koridorje jedrnega omrežja je tako predlagala Evropska komisija v okviru predloga uredbe o vzpostavitvi inštrumenta za povezovanje Evrope s ciljem lažje implementacije jedrnega TEN-T omrežja v naslednji finančni perspektivi. Glede te uredbe je svet TTE junija letos sprejel delni splošni pristop, v katerem je dokončno oblikoval tudi koridor jedrnega omrežja, ki so priloga te uredbe. V njej je Slovenija zajeta tako v mediteranskem koridorju – kar se tiče železniške povezave, ki po Sloveniji poteka na relaciji od italijanske meje, preko Ljubljane do meje z Madžarsko – in v baltsko-jadranskem koridorju – govorim tudi o železniški povezavi, ki poteka od meje z Avstrijo, Šentilj, preko Maribora in Ljubljane do Kopra, vključno s pristaniščem Koper. Poleg tega je med ostalimi odseki te priloge zajeta tudi železniška povezava med Ljubljano in mejo s Hrvaško preko Dobove. Trenutno poteka razprava in sprejemanje te uredbe v okviru Evropskega parlamenta, Slovenija preko svojih poslancev intenzivno spremlja in sodeluje pri oblikovanju te uredbe v tej instituciji in upamo, ne glede na različne, take in drugačne želje, mnenja in pritiske, da bo tudi ob dokončni potrditvi oziroma usklajevanju med Svetom Evropske unije in Evropskim parlamentom Slovenija zajeta v zgoraj navedenih koridorjih oziroma odsekih. To je normativni del, dosti bolj je pa pomemben praktični, izvedbeni del. Nič nam ne bo pomagala umestitev v vse te koridorje, če v naslednjem obdobju ne bomo intenzivirali vlaganj v prenovo obstoječega železniškega omrežja in v nadgradnjo železniškega omrežja na tistih odsekih, kjer je ta nadgradnja potrebna. Iz tega razloga je modernizacija železniškega omrežja ena izmed prioritet te vlade, poseben napor bomo usmerili v naslednjih letih v obnove in nadgradnje progovnih odsekov, ki še nimajo kategorije D, pristopili k izgradnji drugega tira Maribor–Šentilj–državna meja, povečali kapaciteto proge Ljubljana–Jesenice za potrebe kakovostnega primestnega prometa Ljubljane, povečale varnost v karavanškem predoru ter umestili v prostor večje število železniških projektov, ki predhodno potrebujejo za svojo izvedbo državni prostorski načrt, in seveda nadaljevali oziroma zaključili do konca leta 2015 izvedbo infrastrukturnih posegov, ki sem jih omenil v uvodu odgovora na to vprašanje. Glede drugega tira med Divačo in Koprom se dokumentacija zaključuje, računam, da bomo gradbeno dovoljenje dobili spomladi prihodnje leto in v prihodnjem letu tudi začeli s prvo etapo posega, ki bo pomenila povečanje teh pretokov, pa tudi začeli s prvo etapo posega, ki bo pomenila povečanje teh pretovornih kapacitet z 82 na 103 vlake dnevno.
Izvolite, gospod Mišič.
Minister, hvala lepa za vaš izčrpen odgovor. Dejansko se tudi sam strinjam z vami, vendar je bilo veliko teh besed izrečeno tudi v prejšnjem sklicu, pa še v predprejšnjem sklicu in tako naprej. Vendar dejstvo je, da ko prebiramo določene članke, ko prebiramo celo strokovno literaturo o vseh teh vključitvah Slovenije v evropski prostor. Tu si bom sposodil od študenta podiplomskega študija Poslovna logistika na Ekonomski fakulteti v Ljubljani, gospod Matic Prosen, ki dejansko navaja tako: "Ne glede na to, ali se bodo vsi zgoraj opisani infrastrukturni načrti v celoti uresničili, lahko zaključimo, da so projekti naših treh sosedov veliko bolj ambiciozni in bolje zastavljeni kot naši. Sosednje države se pač zavedajo, da brez vlaganja v infrastrukturo ne bo napredka in rasti. Že res, da so danes težki časi, ker so v prvi vrsti reforme in varčevanja, vendar je dejstvo, da je za zagon gospodarstva in ohranitev globalne konkurenčnosti potrebno vlagati v strateško pomembno infrastrukturno omrežje oziroma projekte. Trenutna situacija v naši državi pa, na žalost, kaže na to, da v prihodnosti ne bomo konkurenčni niti naši regiji, kaj šele v globalnem pomenu." Gospod minister, treba je narediti več! Treba se je dogovarjati in pogovarjati. Že takrat, pred sedmimi leti, ko smo tako rekoč skoraj izpadli iz tega TEN-T omrežja,mi smo naredili bistveno napako. Spati ne smemo, mi se moramo vključiti! Tudi sem sam mnenja, da imamo odlično geoprometno, geostrateško lego. Imamo jo! Vendar če je ne bomo znali izkoristiti sedaj, preden bo še Hrvaška vstopila v Evropsko unijo, nas bodo z leve in z desne dobesedno obšli. In Slovenija bo ostala ujeta v svoji majhnosti, v svojem nekem čudnem položaju [[...]]Nekooperativen način nas ne bo pripeljal daleč. Moramo zagotoviti sredstva, tista, ki dejansko predstavljajo samo razliko od sredstev, ki jih bo zagotovila Evropska unija, in žalostno bo, če bomo zamudili vse te priložnosti, ki nam jih ponuja evropski prostor.
Izvolite, minister Černač.
Najprej en popravek. Slovenija ni izpadla iz TEN-T omrežja. Upam, da se to tudi v letu 2013 ne bo zgodilo. Čeprav moram reči, da nekateri vlagajo napore v tej smeri, vendar sem prepričan, da bomo svoj položaj ohranili. Tisto, kar je bilo zamujeno v preteklih letih, bo zelo težko nadoknaditi. Z veseljem bi sedaj lahko začel enega izmed teh pomembnejših projektov, če bi imeli pripravljene podlage zanj. Žal smo na tem, da nimamo podlag pripravljenih niti za tiste projekte, ki so bili evidentirani oziroma prepoznani kot pomembni in prioritetni na področju železniške infrastrukture za obdobje 2007–2013, in da se še vedno mučimo s tem, da pripravljamo podlage za to, da bomo lahko te projekte, ki bi se že morali izvajati, začeli izvajati v letu 2013 in v naslednjih letih in jih tudi do konca leta 2015 zaključili. Zaradi tega sem povedal, da je zelo pomembno, da v tem obdobju sedaj pripravimo podlage za to, da se bodo lahko v naslednjem obdobju, ko bodo na eni strani na voljo sicer okrnjena sredstva prihodnje finančne perspektive, glede na to, kaj smo imeli na razpolago v tej finančni perspektivi, lahko začeli izvajati infrastrukturni projekti na področju modernizacije železniške infrastrukture. Kljub temu da so problem tudi finančni viri, moram reči, da trenutno ni glavna ovira v vlaganje v modernizacijo železniškega omrežja v Sloveniji denar, ampak je trenutno glavna ovira pomanjkanje ustreznega koncepta v preteklosti, ki bi nam omogočil, da bi nam omogočil, da bi imeli danes na mizi pripravljene projekte za ta vlaganja.
Hvala lepa. Izvolite, proceduralno.
Spoštovani minister, sicer sem zadovoljen z vašim odgovorom – delno. Vendar glede na situacijo, v kateri smo se znašli, in glede na vse pomisleke, ki jih imate tudi vi, kar ste predstavili prej, predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena opravi o odgovoru ministra, predvsem o razširitvi tega vprašanja in razjasnitvi celotne situacije okoli tega famoznega koridorja TEN_-T, petega, desetega koridorja, vseh teh posodobitvah, vseh teh nujnih sistemskih rešitvah, ki so dejansko za Slovenijo nujne. Mi ne moremo biti večni ujetniki preteklosti. Dejstvo je, da je na preteklost treba čim prej pozabiti, vsaj v tistem delu, kjer je bilo narejeno veliko napak, in da se na podlagi tega kaj naučimo, tako da se usmerimo v prihodnost. Slovenija dejansko potrebuje infrastrukturo, država z drugimi besedami pomeni in predstavlja infrastrukturo, ki je osnova za razvoj gospodarstva. Mi se moramo povezati v evropski prostor, ker če ne bomo to naredili danes, če ne bomo pripravili vse dokumentacije, ker smo videli pri drugem tiru, gospod minister, da je predvsem problem v nekaj kilometrih terena za pridobitev določene dokumentacije. Na terenu pa smo videli, da so prebivalci tega območja za. Ne vem, če ste bili vi na predstavitvi pred več kot pol leta, vsi so bili za, nihče ne nasprotuje! Tukaj pa se srečujemo z nekimi administrativnimi blokadami, ki so samo nam znane, zakaj so; zato ker imamo takšne zakone, da namesto da spodbujajo razvoj, dejansko zavirajo razvoj in dajejo posameznim birokratom moč, da še bolj zavirajo te projekte. Ne vem če ste videli, če ste opazili, da ko je bil na obisku gospod Brian Simpson, predsednik Odbora Evropskega parlamenta za promet, ki je nedavno obiskal Luko Koper, dejal, da bi bil že sam začetek gradnje drugega tira lep dokaz, da Slovenija misli resno pri izgradnji infrastrukture in sami vključitvi v projekt TEN-T. Se pravi,da evropski komisarji, evropski predstavniki nas naravnost kličejo, da začnemo s temi projekti in to so njihove izjave, niso moje [[...]]
Imate proceduralni predlog gospod Gašpar Gašpar Mišič?
Proceduralni predlog je že bil, gospa podpredsednica, ta, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi razprava na to temo z namenom razjasnitve tega famoznega in megalomanskega problema. Če ne bomo rešili tega, kar moramo rešiti za našo infrastrukturo in da povežemo našo Slovenijo, nam ne pomaga, da imamo geostrateško lego, ker potem smo namenjeni sami sebi. Tako Italija, Hrvaška, Madžarska, Avstrija – vsi delajo na tem, samo Slovenija, žal, ni uspešna. Želeli bi si, da v prihodnosti ne bi bilo tako. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Gašpar Gašpar Mišič. Namreč, gospod minister je tudi sicer izrazil željo, da bi želel tudi še na kaj odgovoriti. Vendar sedaj pravi, da bi izrekel samo en stavek. Vam dovolim en stavek. Izvolite.
Gospod Brian Simpson, ki je pri nas rekel, da bi bil že čas, da gradimo drugi tir, je v Trstu, ko je šel tja na obisk, rekel, da bi bilo treba Trst in Koper povezati.
Hvala lepa. O predlogu poslancagospoda Gašpar Gašpar Mišič, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, 18. decembra 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Mag. Borut Ambrožič bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku ter ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, pozdravljeni vsi prisotni! Opažam sicer, da ministra za zdravje ni, ampak mislim, da mi bo podobno kot pri prejšnjem vprašanju verjetno prisotni minister znal vsaj delno odgovoriti. V Evropskem parlamentu se bo na osnovi predlaganih sprememb v zvezi z regularnimi poklici v EU, ki so bile poslane v obravnavo Evropski komisiji do 15. oktobra 2012, sprejemale in potrjevale spremembe Direktive o profesionalnih kvalifikacijah in reguliranih poklicih znotraj EU, tako imenovana Directive 2005/36/ on the recognition of professional qualifications. Te spremembe bodo uvedene z namenom zagotavljanja transparentnosti profesionalnih kvalifikacij, ki bi omogočale lažjo mobilnost in zaposlovanje znotraj članic EU kot tudi zaradi zagotavljanja pogojev za zaposlovanje kadrov iz držav izven EU območja. Med poklici, ki si prizadevajo, da dosežejo nivo tako imenovanega avtomatsko reguliranega poklica v EU, je tudi specialist laboratorijske medicine, med katere torej spadajo strokovnjaki z ustrezno izobrazbo oziroma specializacijo, ki deluje v okviru laboratorijske diagnostike, ki se ukvarja z hematologijo, mikrobiologijo, genetiko, patohistologijo, klinično kemijo in podobno. Ta poklic do sedaj ni bil avtomatsko reguliran in priznan kot drugi poklici v zdravstvu, kot na primer zdravnik, zdravnik specialist, farmacevt, medicinske sestre in diplomirane medicinske sestre, in to kljub dejstvu, da danes vsaj 70 % odločitev v procesu odkrivanja in zdravljenja bolezni temelji na osnovi rezultatov laboratorijskih preiskav, ki so v pomoč prej omenjenim, torej že avtomatsko reguliranim in priznanim poklicem. Ker je za nadaljnji razvoj in obstoj stroke, predvsem pa z zornega kota zagotavljanja varnosti pacientov in zagotavljanja njihovih pravic v procesu odkrivanja in zdravljenja bolezni, izrednega pomena poenotenje teh profesionalnih kvalifikacij na nivoju EU ter posledično priznavanje poklica specialist laboratorijske medicine, je treba podpreti ta poklic kot enega temeljnih poklicev v zdravstvu. To nam ne nazadnje priznava tudi gospa Bernadette Vergnaud, poročevalka skupine za modernizacijo prej omenjene direktive. Zato, minister, sprašujem: Kako potekajo spremembe direktive o profesionalnih kvalifikacijah in reguliranih poklicih znotraj EU, ki se nanašajo na poklic specialist laboratorijske medicine in na kakšen način? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister Vizjak.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za to vprašanje. Res je, predlog direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij temelji na Zeleni knjigi, ki jo je komisija izdala junija 2011, s katero je tudi pozvala države članice, da se odzovejo in podajo predloge za posodobitev te direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Osnovni namen, ki ga tudi predlog zasleduje, je, da bi tudi čim bolj zmanjšali ovire za mobilnost delovne sile, ki jo povzročajo preštevilni regulirani poklici. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je nosilec direktive, ki se sicer obravnava na formaciji Sveta za konkurenčnost. Ker gre za izrazito horizontalen akt, ga usklajujemo z vsemi resorji in ostalimi ključni akterji. Med člani medresorske delovne skupne za implementacijo te direktive poteka konstantna pisna korespondenca glede vsebin predloga, ki se obravnava po posameznih členih na sestankih Sveta EU. Stališče Republike Slovenije je, da podpira predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe o upravnem sodelovanju v okviru informacijskega sistema notranjega trga. Stališče je bilo tudi potrjeno in sprejeto v Državnemu zboru. V Bruslju je bilo do sedaj izpeljanih devet sestankov delovne skupine za ustanavljanje in storitve. Prihajajoče irsko predsedstvo je pojasnilo, da je ta dosje za njih prioriteta, zato mu bodo posvetili vso pozornost. Predvidenih je enajst sestankov, Coreper bo o temu dosjeju prvič razpravljal v času irskega predsedovanja, 16. januarja, Odbor Evropskega parlamenta in ko bo o amandmajih predvidoma glasoval 26. januarja prihodnjega leta. Na podlagi vseh do sedaj izrečenih komentarjev bo predsedstvo pripravilo novo revidirano verzijo predloga direktive, ki bo podlaga za razpravo prihodnje leto. Revidirano verzijo tega gradiva pričakujemo januarja. Coreper se je 5. decembra letos seznanil s poročilom o napredku, 10. decembra pa so se s tem seznanili tudi ministri na zasedanju Sveta za konkurenčnost, kjer je bilo ugotovljeno, da je na tehnični ravni dosežen napredek v pogajanjih, ki so se postavila na tej ravni strokovne narave. Tudi pristojni komisar je poudaril človeško plat te direktive v vsakdanjem življenju za enotni trg. Za Evropsko komisijo so potrebni horizontalni vidiki predloga direktive, zlasti ta poklicna izkaznica, ki je prednostnega pomena tako zanjo kot za Evropski parlament, saj ima ta zakonodajni predlog pomembne posledice za vsakdanje življenje ljudi. V nadaljevanju vas ne bi obremenjeval s cilji in tudi rešitvami, ki ste jih korektno navedli. Seznanil sem vas pa s tem, kar ste me vprašali, torej z nadaljnjim potekom sprejemanja te pomembne novele direktive.
Mag. Ambrožič.
Zahvaljujem se za res izčrpen odgovor. Kot prej imam tudi eno dodatno podvprašanje: Ali razumem prav, da je ta poklic, torej specialist laboratorijske medicine, s slovenskega zornega kota umeščen v to pogajanje z organi EU? Ali bo naše ministrstvo oziroma to koordinacijsko telo zasledovalo ta cilj, da se tej skupini strokovnjakov, ki opravlja izredno pomembno vlogo v našem zdravstvenem sistemu, omogoči enaka kvalifikacija, kot jo imajo tudi ostali poklici? Hvala za odgovor.
Minister Vizjak.
Menim, da bo okrog tega zelo konkretnega, specifičnega problema še potekala diskusija. Ministrstvo – sedaj vam berem to, kar mi je Ministrstvo za zdravje pripravilo, ker to vprašanje se nanaša na njih, pa ministra danes tukaj ni. Ministrstvo za zdravje je s področja specialistov laboratorijske medicine prejelo dopis Slovenskega združenja za klinično kemijo, v katerem je izražen interes za uvrstitev tega poklica v sistem avtomatičnega priznavanja na podlagi skupnih načel za usposabljanje oziroma enotni izobraževalni okvir. Iz priložene dokumentacije je izhajalo, da je bila pobuda s predlogi sprememb predhodno poslana tudi poslancem Evropskega parlamenta s ciljem, da bi ga upoštevali v okviru amandmajev, ki jih bo k predlogu direktive oblikoval Evropski parlament. Povedal sem vam že, da bo to potekalo januarja. Ministrstvo za zdravje izpostavlja, da modernizacija direktive še ni zaključena in pravna podlaga za uvrstitev tega poklica specialist laboratorijske medicine v sistemu avtomatskega priznavanja na podlagi skupnih načel za usposabljanje zaenkrat še ni sprejeta, saj je to predmet konkretne modernizacije. Ko bo pravna podlaga vzpostavljena, bo Ministrstvo za zdravje glede na sprejetje delegiranih aktov in upoštevajoč dejstvo, ali je poklic obstoječ v zadostnem številu držav glede na zahteve direktive, izvedlo postopek uvrstitve poklica specialist laboratorijske medicine v sistem enotnega okvira izobraževanja. Toliko so mi pripravili še iz Ministrstva za zdravje. Kaj več boste pa morali ministru za zdravje postaviti. Hvala.
Gremo naprej. Gospa Alenka Pavlič bo postavila poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Zaradi sindikatov staršem 66 tisočih dijakov in študentov dražje vozovnice. To je naslov, ki je v soboto, 15. 12. preplavil dnevno časopisje. Zaradi razpisa referenduma in posledično začasnega financiranje proračuna po dvanajstinah ne bo dovolj sredstev, s katerimi bi izvajali subvencioniranje mesečnih vozovnic v enaki višini kot doslej." To je bila izjava vašega ministrstva oziroma Vlade. S tem ukrepom se na eni strani, po mojem osebnem mnenju, maščujete državljanom zaradi referenduma, po drugi strani pa pravzaprav s tem zakonom že od samega začetka niste imeli prav resnih namenov. Namreč, želeli ste državljanom podariti bombonček, potem ko ste jih z ZUJF oškodovali. Prav težko je bilo verjeti, da boste nekaj dobrega storili, lahko pa vam povem, da smo tako na matičnem delovnem telesu kakor tudi v Državnem zboru z veseljem podprli ta zakon o cestnih prevozih. Da pa pravzaprav ne veste, kaj delate, je bilo vidno že od vsega začetka, saj ste prvemu razredu najprej namenili ceno 15 evrov, takoj nato ste za subvencionirano vozovnico predlagali 20 evrov, sedaj pa prvi in drugi razred združujete in postavljate ceno 35 evrov. Gospod minister, mene zanima: Ali sedaj, ponavljam, sedaj v tem trenutku, preden je vložen referendum, imate zadosti sredstev, da lahko zagotovite vsem dijakom in študentom subvencionirane vozovnice? Kajti če to drži, potem hipotetično: Če referendum umaknemo, boste lahko zagotovili vsem dijakom in študentom enake pogoje?
Izvolite, minister.
Hvala lepa. V tem trenutku, se pravi v mesecu decembru, je sredstev za subvencije dovolj in se tudi zagotavljajo in bodo v letošnjem letu zagotovljena. Ne razumem pa, na kakšen način bi lahko vi umaknili referendum. Ali se prištevate k tem sindikatom, ki so zbrali 13 tisoč podpisov in ste vi ena izmed teh sopodpisnikov, če je temu tako, potem je lepo, da ste zdaj javno povedali, da za to pobudo stoji tudi Pozitivna Slovenija, in je prav, da je ta informacija transparentna in javna. Ne Vlada, ta pobuda je tista, ki je povzročila, da sistem, v obdobju začasnega financiranja ne bo več vzdržen, ker veste, da je bil zakon sprejet poleti lansko leto in da je ta subvencija v veljavi šele od 1. 9. za dijake oziroma od 1. 10. za študente. Na ministrstvu smo poiskali vse notranje rezerve in omogočili, da bo ta dvig cene manjši, kot bi bil v nasprotnem primeru, ta vozovnica za razdaljo do 90 kilometrov bo po novem enotna, prej je stala 20 oziroma 30 evrov, po novem bo stala 35 evrov, mesečna vozovnica, in uvedeno bo doplačilo za mestni prevoz v tistih primerih, ko se vozovnica v linijskem prevozu kombinira z mestnim prevozom v višini do največ 15 evrov na upravičenca, tudi za mesečno vozovnico. Za 10 voženj pa bo ta vozovnica spremenjena za 10 evrov na mesečni ravni. Torej, ta subvencionirana vozovnica bo še vedno na relativno nizki cenovni ravni, res pa je, da smo bili prisiljeni zelo na hitro poseči po tem ukrepu, ker v nasprotnem primeru v mesecu januarju ne bi več uspeli zagotavljati sredstev za subvencioniranje tega prevoza. Sicer je bilo pa vaše najavljeno vprašanje malo drugačno, kot ste ga sedaj postavili, dovolite mi, da ga vam preberem. Ministrstvo je z uveljavitvijo zakona prejelo obveznost subvencioniranja prevoza dijakov in študentov. Spremembe zakona so predvidele uveljavitev mesečne vozovnice za upravičence, ki se dnevno vozijo od kraja bivanja do kraja šolanja oziroma mesečne vozovnice za 10 voženj za upravičence, ki med izobraževanjem bivajo v kraju izobraževanja. Vprašanje je bilo, koliko razpoložljivih sredstev imate na voljo za subvencioniranje prevoza, koliko dijakov in študentov je prejelo subvencije in kakšne kriterije uporabljate za dodeljevanje subvencij. Glede na to vaše najavljeno vprašanje je tudi prav, da na to, kar ste najavili odgovorim. Na letni ravni je bilo predvideno subvencioniranje v višini do 40 milijonov evrov letno, število dijakov in študentov, ki so posegli po tem inštrumentu, se je glede na leto 2011 podvojilo, v mesecu novembru je uveljavljalo to pravico 47 tisoč 672 dijakov in 26 tisoč 681 študentov. Kriterija za uveljavljanje te pravice sta dva: stalno oziroma začasno bivališče, ki se od lokacije izvajalcev vzgojno-izobraževalnega programa nahaja v oddaljenosti vsaj 5 kilometrov, in status dijaka, študenta ali udeleženca izobraževanja odraslih. Seveda vloga, mora biti podana in potrjena s strani ustrezne izobraževalne institucije in tako naprej.
Gospa Alenka Pavlič.
Gospod minister, vi točno veste, da je bil to moj lapsus lingue, kar ni nič čudnega po 12 urah sedenja v Državnem zboru in polne koncentracije. Se opravičujem, zadeva ni bila mišljena, da smo mi vložili ta referendum, vendar če se lovite na take pike, tudi prav. Vendar to, kar vam bom sedaj povedala, vam pa prav gotovo ne bo všeč. Žal, oprostite, smo vas ujeli na laži, kajti, ko ste dejali, da boste zagotovili vsem enake pogoje, to ne drži. V mojem pisnem poslanskem vprašanju, ki sem vam ga postavila in sem ga prejela malo pred to sejo, ste zagotovili – odgovor je pripravil vaš sekretar gospod Žlender –, da nimate zadosti sredstev, da bi vsem dijakom lahko zagotovili subvencionirane prevoze, in sicer zato, ker sem vam tam postavila vprašanje: Zakaj dijakom na Jesenicah in nekaterih drugih občinah ne zagotavljate tega subvencioniranega prevoza? Odgovor je bil, da nimate zadosti sredstev. V tem primeru bi vas pa rada vprašala: Zakaj delate diskriminacijo med dijaki? Menim, da je zakon za vse državljane enak.
Minister Černač.
Hvala lepa. Nobene diskriminacije ni, vi ste me spraševali o subvencioniranju mestnega prevoza in ne o subvencioniranju medkrajevnega, kar sta dve ločeni vprašanji in tudi v zakonu je opredeljeno subvencioniranje medkrajevnega prevoza. Glede subvencioniranja mestnega prevoza je pa bila sprejeta odločitev ministrstva, da če bodo sredstva po tistem, ko bomo zagotavljali subvencioniranje medkrajevnega prevoza, kar je prioriteta, zadoščala, bo ministrstvo v skladu z razpoložljivostjo sredstev pristopilo tudi k subvencioniranju mestnega prevoza. To smo tudi storili in se v prvi fazi osredotočili na tista mesta, kjer imajo sedež univerze oziroma kjer že same občine zagotavljajo brezplačen mestni prevoz. Tako subvencioniramo mestni prevoz v Ljubljani, Mariboru, Kopru, Novi Gorici, kjer imamo že tako ali tako brezplačen prevoz, Novem mestu in tako naprej. V prvem koraku smo imeli ambicijo, da bi ga subvencionirali tudi v vseh ostalih mestih, vendar v primeru finančne vzdržnosti; za to obveze v zakonu trenutno ni. In v največji meri smo pristopili k tem subvencijam. Vaše vprašanje se je nanašalo na občino Jesenice, kjer je bil glavni problem ne toliko v možnosti subvencioniranja, pač pa v višini mesečne vozovnice, ki velja na tem območju, ker je z mestnim kombiniran tudi medkrajevni promet. V polni meri bo ta sistem mogoče uveljavljen v trenutku, ko bo uvedena integrirana vozovnica, to bo v letu 2014. To je bil prvi korak. Mislim, da so bili učinki, ki smo jih zaznali v zadnjih mesecih, dobri, in lahko samo z obžalovanjem ugotovim, da bomo dolžni poseči po neki manjši spremembi cene, zaradi tega ker je iz popolnoma nerazumnih razlogov vložena pobuda za referendum na Zakon o izvrševanju proračuna, ki ne pomeni nič dobrega na nobenem izmed segmentov porabe, tako na tem ne kot tudi na drugih segmentih, kjer gre za projekte, ki naj bi se začeli po 1. januarju pospešeno izvajati, pa jih ne bomo mogli izvajati zaradi tega, ker bomo v obdobju začasnega financiranja. Moram pa reči, da sem vesel, da niste med podpisniki te pobude in da sva vsaj to razčistila, ker mislim, da ta pobuda dejansko ne pomeni nobene dodane vrednosti pri teh naporih, ki jih vlagamo v teh težkih razmerah, da na eni strani v najboljši mogoči meri izkoristimo vsak evro, ki je na razpolago, in na drugi strani omogočimo ugodnejše možnosti tam, kjer imamo za to na voljo finančna sredstva.
Gospa Alenka Pavlič, predlog za razpravo.
Podala bi predlog za razpravo, ko v Državnem zboru še sedi Pozitivna Slovenija in dva poslanca, gospod Vogrin in Ambrožič, drugi so že obupali. V skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o odgovoru ministra opravi splošna razprava glede izvedbe Zakona o cestnem prevozu, saj sta Vlada in minister s tem zakonom diskriminirala študente. Bi pa vam, gospod minister, ker sva že ravno na tako prijateljskem pogovoru, ko ste rekli, da ste veseli, da nismo pobudniki, predlagala vašemu ministrstvu, da se raje loti kakšnih večjih infrastrukturnih projektov, saj je vse, kar je bilo do zdaj, da ste podrli tri cestninske postaje. Zato res želim, da se opravi razprava o tem najprej sladkem bombončku, ki ste ga dali dijakom in študentom, ki je kar naenkrat postal grenko-kisli mentol bombon.
O vašem predlogu za razpravo bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Gremo na naslednje vprašanje, ki ga bo postavila gospa Renata Brunskole ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, strokovni sodelavki, gospodje ministri, kolegica in kolegi! Spoštovanega ministra za obrambo sprašujem naslednje. Z Zakonom o uravnoteženju javnih financ je Vlada posegla na področje že zagotovljenih pravic določenih skupin, med katerimi so poklicni gasilci in reševalci, člani borčevskih organizacij, člani veteranskih organizacij oziroma veterani vojne za Slovenijo. Ob zadnjih dogodkih, naravnih nesrečah, kot so bile poplave, se danes vse bolj izgublja ponos in občutek ob mačehovskem odnosu države do ljudi, ki so za obrambo države kot za zaščito ljudi pripravljeni žrtvovati ali so bili pripravljeni žrtvovati svoja življenja. Gre za skupine ljudi, ki delujejo na področju javnega interesa, torej zaščite in reševanja pred naravnimi in drugimi nesrečami. Reševanje življenj in premoženja. Zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kakšen je vaš oziroma vladni odnos do delovanja teh skupin ljudi, saj bi bila brez njih škoda, če povzamem zgolj dejstva zadnje poplavne ujme, še večja? Sprašujem vas: Na kakšen način boste še naprej uspeli zagotavljati nemoteno delovanje zaščite in reševanja življenj in premoženja? Ozka finančna naravnanost Vlade lahko dolgoročno povzroči veliko večje, ne zgolj finančne posledice, za celotno družbo. Zato so napovedi o dodatnih finančnih rezih, po moji oceni, nesmotrne in celo škodljive. Eden od medijskih prispevkov se je glasil Gasilci brez počitka, Vlada želi pogovor o dopuščanju in tako dalje. Tako poklicni kot prostovoljni gasilci se že nekaj dni borijo z naravo – tudi tako je bilo navedeno –, sedaj pa so od Vlade dobili vabila na sestanek, na katerem bodo govorili o zmanjšanju sredstev in klestenju števila zaposlenih. Tudi tovrstna vprašanja so bila. Zmanjševati plače gasilcem po ujmah je višek nesramnosti. Gasilci pravijo: "Cele noči smo delali, garali, reševali ljudi, opremo, živali, kar se je dalo rešiti." Pred dvema dnevoma smo tudi sami bili na tem, tudi vi ste poudarili, da ste se osebno udeležili in tudi pomagali v enem delu tudi reševati ljudi. Prosim za odgovor: Na kakšen način boste lahko z omejenimi sredstvi zadržali podporo prostovoljcem, tudi poklicnim gasilcem, skratka vsem, ki v danih nesrečah, naravnih in drugih nesrečah, rešujejo življenja in tudi predmete in objekte naših ljudi?
Minister Hojs.
Hvala lepa, gospa poslanka, za to vprašanje. Najprej bi rekel, da med kategorijo tistih, ki ste jih uvodoma navedli, moram vseeno reči, da ne borčevske organizacije, ne veterani vojne za Slovenijo, tudi ne druge veteranske organizacije niso med tistimi, ki jih uvrščamo v tako imenovane zaščite oziroma enote za zaščito in reševanje. Drži pa, da kar pretežen del teh enot za zaščito in reševanje v slovenskem prostoru deluje na prostovoljni bazi. Zato bi mogoče začel od zadaj, torej od tega, kar ste spraševali na koncu. Reči moram, da sem že na Odboru za obrambo – upam, da dosti uspešno – pojasnil zaplet; po moji oceni zaplet, ki je nastal s tem vabilom okoli zniževanja plač oziroma okoli pogajanja zaposlenih v javnem sektorju. Ministrstvo za javno upravo skupaj s pristojnim ministrom za delo, družino in socialne zadeve je namreč vabilo na srečanje, na katerem naj bi se pogovarjali o možnih rešitvah, ki so seveda posledica tega, da je masa plač v naslednjem letu predvidena nižje, poslalo pred naravno ujmo. To upam, da verjamete, da nihče od nas, niti minister niti Vlada ni vedela, da bo v petek, soboto, nedeljo oziroma ponedeljek, ko je bilo najhujše v Sloveniji, nastala taka katastrofa, taka naravna nesreča. Torej, nihče ni namenoma pozival gasilce k temu, da se srečamo po naravni ujmi oziroma da jih po tistih res težkih trenutkih in uspešnih posredovanjih, da se z njimi začnemo pogajati o eventualnem znižanju plač. Kar se tiče poklicnih gasilcev, sem tudi že večkrat povedal, moram jasno povedati, da so poklicni gasilci enostavno v sistemu javnih uslužbencev, tako kot so v tem sistemu tudi vojaki, in seveda tudi poklicni gasilci nosijo enako breme, kot ga nosijo, govorim kar se tiče plač, enako breme kot ga nosijo učitelji, vzgojiteljice, vojaki, policisti in podobno. Ob tem je treba jasno povedati, da vsi poklicni gasilci v Sloveniji niso breme tega proračuna. Poklicni gasilci v Sloveniji so v sistemu javnih plač, tako kot so to, recimo, uslužbenci po občinah ali v upravnih enotah, vendar za njihove plače, za njihova usposabljanja, za njihovo opremljanje skrbijo lokalni – oziroma bi rekel temu župani. Mi smo se s poklicnimi gasilci srečevali do sedaj večkrat. Moram reči, da nikoli do sedaj ni bila na dnevnem redu problematika njihovih plač, bila pa je na dnevnem redu problematika tako imenovanega normativnega dela, torej tistega dela, kako zagotoviti ustrezno opremljenost, kako zagotoviti dovolj usposabljanja. Vse to je še pred nami, pri čemer jaz kot minister, moram reči, nimam nikakršnih težav, da jim to v največji meri omogočimo, seveda pa imajo neke težave s tem župani. Kajti ti župani teh trinajstih in več občin pa nekaterih podjetij, ki te poklicne gasilce usposabljajo oziroma financirajo, so tudi oni finančno omejeni. Kar se tiče zagotavljanja sredstev, moram reči, da smo vsem reševalcem v letošnjem letu ali pa bi rekel "per partes", večini od njih resnično znižali prispevke za njihovo delovanje tam nekje od 3 do 5 %. Ocenil sem, da s tem zmanjševanjem njihovega usposabljanja, njihove pripravljenosti na naravne nesreče oziroma njihove aktivne vloge pri takšnih nesrečah nismo zmanjšali. Res je, da so s tem nekaj manj denarja "prikrajšani", ker ne morejo kupiti vsega, kar bi si želeli, ampak moram vam povedati, da veliko hodim po Sloveniji, da se veliko udeležujem vseh teh prostovoljnih oziroma srečanj teh prostovoljcev in moram reči, da so se v preteklem obdobju kar dobro opremili. V naslednjih letih, v letu 2013 in 2014, smo na Ministrstvu za obrambo uspeli sredstva, ki jih bomo vsem tem reševalcem, gasilcem, vodnikom reševalnih psov, Rdečemu križu in vsem ostalim organizacijam zadržati na tej ravni, kot je letos, torej ne gre za nikakršno zmanjševanje. Celo več! Če bomo uspeli ta proračun končno spraviti v življenje, lahko povem, da smo prav na temu področju za 2, 3 %, torej gre za približno sto tisoč evrov na letni ravni, ta proračun celo povečali. Kar se tiče pa njihovih samih, kako bi rekel temu, pravic, ki jih imajo prostovoljci iz naslova zakona, ki je namenjen zaščiti in reševanju, pa moram povedati, da vsi prostovoljci pravzaprav so deležni povsem enakih pravic kot poklicni, torej vsi prostovoljci imajo tudi refundacije njihovih delovnih dni, ki jih izgubijo, zavarovanje, zdravniške preglede in podobno. Hvala.
Gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Hvala lepa že sedaj za ta vaš odgovor. Ko sem omenila borčevske in veteranske organizacije, mogoče v večjih mestnih središčih tega direktno toliko ne občutite, spoštovani gospod minister, vendar vam lahko zagotovim, da na območju, od koder prihajam, ob schengenski meji menim, da so ravno veterani vojne za Slovenijo, ki so tudi pred dobrimi dvajsetimi leti odigrali pomembno vlogo pri osamosvojitvi Slovenije in se borili za to, da smo postali samostojna država, so še kako pripravljeni, glede na to, da nimamo tudi nobenega vojaka ob meji, v primeru, da bi bilo kaj takšnega, priskočiti na pomoč. Pa tudi tisti, ki so člani borčevskih organizacij in ki so predstavniki mlajših generacij, tukaj pokažejo veliko mero želje pomagati in prostovoljstva. Vendar tukaj sem se osredotočila predvsem na vprašanje gasilcev in zagotovo so gasilci, reševalci, tudi krvodajalci, tisti prostovoljci, ki za pomoč in reševanje dostikrat izpostavijo tako svoje zdravje in svoja življenja. Zagotovo si zaslužijo vso pozornost in spoštovanje in tudi podporo, kot ste tudi sami dejali, tudi pri zavarovanjih in tovrstni kvalitetni opremi, da jim vsaj toliko izkažemo to hvaležnost, bi rekla, za vse to njihovo žrtvovanje. Vezano na gasilce v Sloveniji, ki dostikrat pravijo, da so vseskozi na udaru; vemo, kakšne so plače gasilcev, če gremo za 21. plačni razred in tako dalje, kako nizki so ti dohodki. Zatorej si želim in pričakujem – in hvala za vaš odgovor –, da boste res tudi v bodoče izkazovali vso podporo tem gasilcem, še posebej tudi tistim, ki prostovoljno namenjajo tako čas, svoje zdravje, življenje in vso svojo energijo za to, da se to v Sloveniji tako uspešno ohranja in nadaljuje.
Minister Hojs.
Spoštovana poslanka, drži, to je točno, kar ste povedali. S tem, ko sem povedal, kakšno vlogo ima posamezna organizacija, seveda nisem mislil na posameznike. Dejstvo je, da je po navadi tako, da je nekdo član borčevske organizacije, pa istočasno še gasilec, pa še v kakšnem pevskem zboru poje. Seveda, logično je, da govorimo o tem, da ne gre a priori proti kakršni koli organizaciji, hotel sem samo to povedati, da te organizacije, ki ste jih navedli, niso v sistemu zaščite in reševanja, iz tega naslova ne dobivajo nikakršnih finančnih sredstev. Sicer pa se je prav ob zadnjih poplavah izkazalo, odkrito povedano, brez prostovoljnih gasilcev po sami ujmi tudi brez vojske, bi kar precej ljudi bilo precej drugače tretiranih, kot so bili. Torej, naš namen in tudi moj oseben namen je, da se obstoječa sredstva, če gre, povečajo. Druga stvar je pri osebnih dohodkih, tam seveda takih obljub ne morem dajati. Dejstvo je, da bodo poklicni gasilci, žal, še zmeraj v istem plačilnem razredu, kot so. Osebno lahko rečem, da so v prenizkem, tako kot rečem, da so lahko v prenizkem tudi vojaki, ampak dejstvo je, da bi bilo glede na trenutno javnofinančno situacijo od mene kot ministra neodgovorno, da bi obljubljal neke stvari, ki jih ne bom mogel izpeljati. Druga stvar pa je, kot veste, smo se mi zelo angažirali, da smo ohranili namenska sredstva, torej namenska sredstva iz požarnega sklada. Z ministrom za finance Šušteršičem smo se dogovorili tudi, da bodo ti prenosi lahko šli tudi iz leta v leto več, kot je bilo prvotno zamišljeno. Najprej je bilo mišljeno, da bo šlo to lahko samo dve dvanajstini, zdaj smo ugotovili, da bomo oziroma smo se dogovorili, da gredo te stvari lahko do teh dvanajstin. Tukaj je problematika, kot veste, javnih naročil in podobno, ampak v vsakem primeru bomo požarna sredstva oziroma sredstva požarnega sklada zadržali kot namenska sredstva, torej za druge namene kot za to, da jih transferiramo v eni fazi oziroma v enem delu Gasilski zvezi, ki potem dela pogodbe oziroma dogovore s prostovoljnimi gasilskimi društvi, in v drugem delu, da s temi sredstvi financiramo opremo tako prostovoljnih gasilskih društev kot tistih gasilskih zvez, ki delujejo na neprofesionalni ravni. Medtem ko financiranje iz požarnega sklada, ki se transferira direktno na občine – kot veste, se 70 % požarnega sklada iz tega naslova transferira direktno na občine–, od tam naprej pa so v pristojnosti župani, ki ta sredstva potem delijo po svojih, bi rekel, ne principih, ampak po postopkih, ki so za njih predpisani. Hvala.
Gospod Jožef Kavtičnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa. Pozdravljam tudi Jožeta Tanka, ki se nam je pridružil v Državnem zboru, tako da nismo samo pozitivke in pozitivci tukaj. Tisti, ki se zavedajo, da je v krizi treba investirati, vedo tudi, da je prav, da se investira v znanje, kajti investicija v znanje je najboljša in zagotovo najbolj učinkovita naložba. Zato nam še kako gre, da se na področju zavodov, ki se ukvarjajo s tem, da ljudem dajo možnost, da pridobivajo znanje, ne dogajajo čez noč spremembe. Zato sem tudi septembra ministru postavil vprašanje v zvezi z napovedjo, da bo združeval javne zavode. Septembra mi je nekako odgovoril, da se pogovarja z vsemi udeleženci, odgovornimi, in da skupaj iščejo rešite. Danes oziroma v teh dneh pa smo dobili od teh odgovornih, ki vodijo zavode, da noben zavod ne podpira tega združevanja, da odgovorni govorijo, da to ne bo prineslo racionalizacije, vendar da se bodo ustvarjali pogoji, da bo lahko prišlo do lažjega odpuščanja. Zato sprašujem: Ali obstajajo pozitivne ali negativne študije o tem združevanju, torej o učinkih tega združevanja? Kaj te študije povedo? Glede na argumente odgovornih, ki vztrajno nasprotujejo vašim predlogom, spoštovani gospod minister, vas sprašujem: Ali boste njihova opozorila upoštevali? Če ste jih pa upoštevali: V koliki meri in katera?
Minister Turk.
Hvala lepa. Ljudje na splošno ne marajo sprememb. Verjetno sem tukaj v Državnem zboru že enkrat citiral enega italijanskega misleca in diplomata, ki je rekel nekako tako, da ko gre za spremembe, imajo te spremembe veliko ostrih nasprotnikov v tistih, ki bi znali kaj izgubiti, in zelo malo mlačnih podpornikov pri tistih, ki bi kaj pridobili. In podobno se dogaja tudi v zvezi s temi javnimi zavodi na področju izobraževanja. Kljub vsemu moramo vedeti, da imamo večino teh javnih zavodov zadnjih 10, 15 let in ostali so – pustimo zdaj vzroke, zakaj. Če naštejem samo njihova imena, bi postalo precej jasno, da se v marsičem njihova dejavnost prekriva. Gre za Pedagoški inštitut, Zavod Republike Slovenije za šolstvo, Šolo za ravnatelje, Andragoški center Slovenije, Center Republike Slovenije za poklicno izobraževanje, Center Republike Slovenije za mobilnost in evropske programe, izobraževanje in usposabljanja, Center šolskih in obšolskih dejavnosti in Republiški izpitni center. Včasih, na začetku teh diskusij o združevanju ste za dobro mero dajali zraven še Slovenski športni muzej in Zavod za šport Planica, češ kakšne neumnosti pa ta vlada počne, da bi združevala Pedagoški inštitut kot znanstveno ustanovo, recimo, s Slovenskim šolskim muzejem – ki, mimogrede, odlično funkcionira in vas vabim, sam sem si ga zadnjič ogledal na Veseli dan kulture, čisto blizu parlamenta je –, in Zavod za šport Planica, pa seveda to nikoli niso bile naše ideje. Dejstvo je, da Zavod za šport Planica ostaja samostojen, Slovenski šolski muzej ostaja, Pedagoški inštitut ostaja samostojen kot znanstvena institucija, ki je tudi financiran od ARRS. Republiški izpitni center ostaja samostojen, Center šolskih in obšolskih dejavnosti ostaja samostojen in Center Republike Slovenije za mobilnost in evropske programe, izobraževanje in usposabljanje ostaja samostojen. Združujemo torej Zavod Republike Slovenije za šolstvo, Šolo za ravnatelje, Andragoški center Slovenije in Center za poklicno izobraževanje, vse to v cilju, da dobi država en močan zavod, ki strokovno podpira vse aktivnosti, ki so povezane s celotno vertikalo izobraževanja, od vrtcev do višjega šolstva in v manjši meri morda tudi visokega šolstva. Ker ugotavljamo, da so problemi taki, da stvari ne moremo razdeliti, tako da bi se eni ukvarjali samo z ravnatelji, eni bi se ukvarjali samo s poklicnim izobraževanjem in tako naprej. Problemi so taki, da jih je treba povezati, in sem prepričan, da bo ta novi zavod prinesel na tem področju neko novo kvaliteto.
Gospod Kavtičnik.
Hvala za odgovor, ki me ni zadovoljil popolnoma, ker sem vas vprašal, ali obstajajo študije o pozitivnih in negativnih učinkih združevanja. Že septembra sem vas tudi vprašal o morebitnih finančnih učinkih združitve, pa sem tudi toleriral, da tega še ne veste, zato bi danes želel, če mi morda lahko tudi to poveste. Poglejte, Andragoški center je še kako dobro organizacijsko in tudi drugače vpet v sistem izobraževanja. Ima izredno dobro pripravljeno strategijo, ukvarja se z več kot 250 tisoč slušateljev. Dopolnjuje vsa izobraževanja, ki jih sistem v izobraževanju morda izpušča ali pa so bili ti v času izobraževanja izpuščeni. Zato me zanima: Ali morda odstopate od strategije naše države na področju izobraževanja, ki temelji na vseživljenjskem izobraževanju, kajti ravno Andragoški center je tisti, ki nekako spodbuja in vzdržuje to vseživljenjsko izobraževanje? Zato vas sprašujem in želim odgovore na že postavljena vprašanja. Istočasno pa vas sprašujem: Kako nameravate reševati strategijo in problem Andragoškega centra v tem novem javnem zavodu? Hvala.
Minister ima besedo.
Rad bi zelo jasno poudaril, da se ohranjajo vse funkcije vseh zavodov, ki jih združujemo, da pa bo prišlo do sinergij, da bo prišlo do prihrankov predvsem tam, kjer bo mogoče združevati administracijo, kjer bo manj direktorjev in marsikakšen del tega prihranka, ki ga mora javni sektor v prihodnjem letu doseči, 12 %, bo mogoč ravno zato, ker se bodo ti zavodi združili in bo marsikakšno delo, ki se je podvajalo tudi v administraciji, pa marsikaj tudi strokovno, mogoče opraviti skupaj. Skratka, ne gre za opuščanje nalog, ampak za združevanje in sinergijo, kar bo prineslo dodano vrednost ob razširjenem poslanstvu tega novega zavoda. Mi smo prepričani, da bo novi zavod pripomogel k višji kakovosti vzgojno-izobraževalnih ustanov, celostni skrbi za vse generacije, ne samo tiste, ki študirajo ob delu, določene tudi v vseživljenjskem učenju in tudi učinkovitejšemu povezovanju izobraževanja s trgom dela. Tudi nekatere pripombe glede nalog in organizacije novega zavoda, ki so jih direktorji sedanjih zavodov posredovali, smo upoštevali, vključili v ustanovni akt. Del ali pa rezultat teh pogovorov je, recimo, tudi ta, da se je ambicija, koga vse združiti, vendar kar zmanjšala. Pedagoški inštitut kot znanstvena, predvsem znanstveno-raziskovalna ustanova je ostal izven tega novega zavoda, ostali, ki so pa nekje bolj podporno strokovni, so pa skupaj in prepričan sem, da bodo učinki boljši, kot so ob sedanjih ločenih zavodih, ki si naloge, funkcije aktivnosti podvajajo.
Zadnje vprašanje večera bo postavil mag. Stanko Stepišnik in nanj bo odgovoril minister za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spodobi se, glede na to, da je zadnje vprašanje, da je bolj kratko. Spoštovani minister, gospodarski kazalci zadnje čase niso dobri, kar kaže tudi število zaposlenih v realnem sektorju. V najboljšem času smo imeli 610 tisoč zaposlenih, trenutno je okrog 440 tisoč. V zvezi s tem vas sprašujem: Katere konkretne ukrepe bo sprejelo vaše ministrstvo v naslednjem letu, letu 2013, ki bodo spodbudili zaposlovanje v realnem sektorju?
Kratko, vendar zahtevno. Minister Žerjav, ima besedo.
Z gospodom Stepišnikom sva na to temo že veliko govorila in praktično na vsakih poslanskih vprašanjih govoriva o isti temi. Res je, poslovno okolje je zahtevno, ugotovila sva danes, da ni samo v Sloveniji, ampak da se tudi v Evropi ta gospodarska aktivnost žal ohlaja. Večkrat sem vam na vaše vprašanje odgovarjal, kaj smo do sedaj storili, in ne bom omenjal več paketov oziroma svežnjev, skoncentriral se bom predvsem na tisto, kar smo poskušali, seveda z minimalnimi sredstvi, ki jih imamo na voljo, seveda bi bil vesel, če bi jih imel na voljo več, lahko bi storili več, pa to ni mogoče. Torej, kaj smo pravzaprav z minimalnimi sredstvi skozi javne razpise storili oziroma koliko je predvidenih novih delovnih mest v realnem sektorju. Pa se bom sprehodil po teh javnih razpisih, pa mislim, da sva že o tem govorila tukaj, pa nič ne de, bomo še enkrat ponovili. Javni razpis za spodbujanje tujih neposrednih investicij v Sloveniji v letu 2012 bo ustvaril 500 novih delovnih mest. Javni razpis za sofinanciranje začetnih investicij podjetij in ustvarjanje novih delovnih mest na območju izvajanja Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015 – to, kar je bilo letos razpisanih –, bo ustvarilo 120 novih delovnih mest. Javni razpis, tako imenovani P2A, to so subvencije za zagon novih inovativnih podjetij, naj bi ustvarilo 200 novih delovnih mest. Financiranje tehnološko-razvojnih projektov – 1050 novih delovnih mest; javni razpis za spodbujanje investicij, tako imenovani TNI 2012, 300 novih delovnih mest, javni razpis za spodbujanje zaposlovanja v razvojnih podjetjih, tako imenovani KROP, 320 novih razvojnih kadrov. Te razpise, večinoma takšne, mogoče malo prilagojene, seveda na osnovi izkušenj, ki smo jih pridobili iz letošnjega leta, bomo ponovili tudi v prihodnjem letu, jih dodelali še z nekaterimi drugimi glede na neka povečana sredstva, ki jih imamo na razpolago in tudi sredstva, ki jih bomo prerazporedili iz evropskih virov. Skratka, da tu spodbudimo, predvsem na tem tehnološkem in inovativnem nivoju. Drugo kar sva dane že omenila za spodbujanje zaposlovanja v realnem sektorju, govorila sva o internacionalizacij, torej spodbujanju izvoza, pa to ne bom ponavljal, ampak predvsem pri spodbujanju tujih neposrednih investicij. Vesel sem, da kljub temu zapletenemu času, ob teh protestih, ki se dogajajo, vendarle – pa to sem že večkrat omenil – obstaja interes za tuje neposredne investicije. Dejal sem, zadnjič sem vam razlagal, da imamo v temu trenutku v obravnavi štiri velike tuje neposredne investicije, dve tam v rangu petdeset milijonov, dve bistveno, bistveno več. Upam, da bo komisija, ki to obravnava, čim prej zaključila in da se bomo lahko pogovarjali o tem, da gremo v realizacijo oziroma subvencioniranje oziroma pomoč v skladu s posebnim postopkom Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij. To je zagotovo eden od pomembnih segmentov, lahko pa rečem, da se še novi pojavljajo. Ali bodo ti novi, ki so, izven teh štirih, o katerih sem že govoril, ali bo iz tega kaj resno nastalo, bomo videli v naslednjih dneh in tednih. Sam osebno bom poskušal na področju tujih neposrednih investicij storiti še več. Ali bom pri tem uspešen, seveda ni odvisno samo od mene, ampak predvsem od tiste druge strani. Nadaljeval bom s temi obiski pri velikih korporacijah, ker mislim, da je to potrebno in pravim, da smo tu marsikaj zamudili. Naslednji obiski so že v pripravi in bomo videli, kaj bo prinesel čas. Kot veste, pa pripravljamo z Gospodarsko zbornico Slovenije skupaj zelo nov, na operativni ravni, tako imenovani [[znak za konec razprave]] četrti paket ukrepov za spodbujanje gospodarstva. Upam, da bomo identificirali tiste, ki bodo v dani situaciji dali največjo dodano vrednost in da bomo to zaposlovanje, seveda, ne samo zaposlovanje [[...]] [[izklop mikrofona]]
Mag. Stanko Stepišnik
Hvala lepa za besedo. V Sloveniji imamo trenutno sto enajst tisoč 471 in 615 prostih delovnih mest. Od tega je brezposelnih cca. 40 tisoč mladih, tam nekje do petintridesetega leta. Ali so to izgubljene generacije? Statistični podatki kažejo, da raste povprečna starost stalno zaposlenih zaradi mehkih metod odpuščanja in nezaposlovanja mladih v podjetjih. To je logično in normalno. Vendar ni prav. Poseben problem so poklicno usposobljeni, kjer je povpraševanje veliko, ni pa poklicno strokovnega kadra. Ali ni morda čas za pritiske na drugačen načni šolanja, zgled je mogoče Avstrija, Nemčija, ki sta znali svojo mladino spraviti v tovarne. Kakšne ukrepe boste uvedli skupaj z drugimi ministrstvi da bosta ponudba in povpraševanje po kadrih usklajeni? Ali je mogoče rešitev v obveznem pripravništvu v trikotniku delodajalec-pripravnik-država? Delodajalci bi, recimo, nudili program in mentorstvo za različne poklice, pripravniki se zadovoljijo s pokrivanje minimalnih stroškov, država pa pomaga z davčnimi olajšavami ali drugimi spodbudami. Na ta način bi posrkali preko deset tisoč mladih v podjetje. Hvala.
Minister Žerjav.
Strinjam se absolutno z vami, kar se tiče šolanja. Sicer sem sam kot inženir mogoče tukaj ne najbolj objektiven, ker bi absolutno več kadra ali pa več mladih usmeril v tehniko, naravoslovje in podobne študije in nagnil to ravnotežje, ki se je močno nagnilo v družboslovne poklice bolj v naravoslovne. Ampak je to bolj vprašanje za kolega Žiga in o temu vprašanju se veliko pogovarjamo. Kot vem, je nekaj ukrepov zvezi s tem vendarle bilo narejenih že sedaj, da bi več mladih usmerili v tiste poklice, ki jih gospodarstvo dejansko potrebuje. Mi ne potrebujemo kadrov, ki jih bomo "proizvajali" za zavod za zaposlovanje. Tudi kar se tiče pripravništva; pripravništvo absolutno podpiram. Sam sem še imel priložnost biti pripravnik eno leto, sicer takrat, ker so bili časi tudi takšni neprijazni, zastonj pripravnik, danes je to volontersko pripravništvo deležno velikih kritik. Leto dni sem bil pripravnik za nobeno plačilo, pa sem bil vesel, da sem lahko bil, da sem se lahko predstavil delodajalcu, pokazal svoje znanje, svoje razmišljanje in na osnovi tega dobil zaposlitev za nedoločen čas. Skratka, sem za to, govorila sva že s kolegom Vizjakom o tej zadevi in sam bi osebno to tudi absolutno podprl. Bi pa povedal eno zanimivo zgodbo, ki sem jo slišal teden dni nazaj. Gradbeno podjetje iz bližine Rogaške Slatine je na zavodu za zaposlovanje zaprosilo za 30 gradbenikov, da bi jih zaposlilo, ker ima pač očitno posel. Nekatera gradbena podjetja očitno imajo posel. In ne boste verjeli, niso dobili gradbenikov. 30 gradbenikov niso dobili na zavodu! Dobili so mesarje, prodajalce in vse drugo, samo ne tisto, kar bi dejansko rabili. Očitno so ti gradbeniki ušli kam drugam. Hvala lepa.
Mag. Stepišnik proceduralni predlog.
Mogoče se bom zmotil, ampak poslušal sem, menda je tako. V skladu z 245. členom bi prosil za pisni odgovor predvsem na ta del obveznega pripravništva in vajeništva v Sloveniji, ker bi mi to precej pomagalo pri nadaljnjem delu. Hvala.
Izčrpali smo seznam poslanskih vprašanj, zato prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljevali in zaključili jo bomo jutri, ko bomo odločali o predlogih proceduralnih sklepov. Prekinjam tudi sejo. Nadaljujemo jutri ob 9. uri. Spoštovane kolegice in kolegi, lahko noč!