Spoštovane kolegice poslanke, dragi kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 25. sejo Državnega zbora Republike Slovenje, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Nekaj naših kolegic in kolegov bo zaradi drugih obveznosti odsotnih. To so: kolegica Sonja Areh Lavrič, dr. Miha Brejc, kolega Fabjan, kolegica Stoparjeva. Ob pričetku seje ne bo z nami kolega Švagana, sicer bodo odsotni kolegi Trofenik, Veber in Jaša Zlobec. Na sejo sem povabil predsednika vlade Republike Slovenije mag. Antona Ropa k 1. točki predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda ter predstavnika sodnega sveta k 9. točki dnevnega reda. Vse, ki so že navzoči oziroma se bodo delu državnega zbora pridružili vnaprej lepo pozdravljam. Najprej bo državni zbor prešel na določitev dnevnega reda 25. seje državnega zbora. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem dne 11.4. letošnjega leta. Odločali bomo v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika. Predlogov za umik ali širitev dnevnega reda v poslovniškem roku nisem prejel. To pomeni, da bi lahko odločali o dnevnem redu, kot ste ga prejeli s sklicem. Kolegice in kolegi, prehajamo na določitev dnevnega reda, tako kot ste ga prejeli s sklicem. Predlog dnevnega reda dajem na glasovanje. Želite besedo? Obrazložitev glasu, prosim kolega Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Glasoval bom proti temu dnevnemu redu, iz dveh temeljnih razlogov. Prvič je ta, da ni uvrščen na dnevni red seje zakon o trgovini. Ni bil tudi sprejet na kolegiju, da bi se uvrstil naprej, s tem da bi določili in dali možnost ureditve trgovin tako, kot imajo urejene evropske države. S tem tudi tvegamo, da se bo izvedel referendum v Republiki Sloveniji. To bi bila lepa priložnost, da se državni zbor odzove na primeren način. Drugo pa, če pogledamo dnevni red, vidimo, da je izredno malo zakonov, ki so uvrščeni na to sejo dnevnega reda. Očitno vlada ne pripravlja zakonodaje v primernem tempu in da bi uredila vse tisto, kar je potrebno. Med drugim je tudi nekaj zakonov, ki sem jih vložil; zakon o izredni davčni oprostitvi in še marsikaj drugega. Se ne odzove. Torej smatra, da te reči ni potrebno v Republiki Sloveniji urediti. To so razlogi, zakaj bom glasoval proti temu dnevnemu redu. Hvala lepa.
Kolega Janez Janša.
Hvala za besedo. Tudi jaz tega dnevnega reda ne bom podprl. Že pogled na ta dnevni red kaže, da je na njem samo pet zakonov. Glede na napovedi vlade smo v letošnjem letu dobili samo približno 15% zakonodajnega programa. Glede na napovedi vladajoče koalicije, ki jih je dala v koalicijski pogodbi, je morda realizirala kakšnih 20% teh napovedi glede predlogov zakonov, ki naj bi jih vlada predlagala v tem mandatu. Vlada sama pravi, da je potrebno v slabem letu do vstopa v Evropsko unijo sprejeti še okoli 70 zakonov, ki bodo harmonizirali našo zakonodajo z evropsko. Mi pa imamo danes na dnevnem redu pet zakonov in nič več. Skratka, tak dnevni red, kot ga imamo pred seboj, ni odraz neke normalnosti, kot se to prikazuje, češ da imajo tudi parlamenti evropskih držav krajše dnevne rede, ker so stvari pač že urejene, ampak je rezultat nedela vlade. Rezultat nedela vlade tudi glede na kriterije, ki jih je ta vlada samo postavila. Ne govorim sedaj o naših pobudah, ki smo jih dali, zato da se nekatere stvari uredijo, in predlogov nismo dobili, govorim o tistem, kar je vlada sama najavila in bi bilo morda dobro že ob samem dnevnem redu izvedeti tudi to, ali bo tako tudi v bodoče in ali bomo zamudili z uskladitvijo naše zakonodaje z evropskimi standardi v rokih, ki so postavljeni. Zato jaz, seveda, tega dnevnega reda ne morem podpreti.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas pred glasovanjem? Če temu ni tako, potem bomo prešli na odločanje o določitvi dnevnega reda, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih 64, 44 za in 16 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je dnevni red 25. seje državnega zbora določen. Ob 15. uri bomo prešli na prvo točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancem. Do takrat sejo državnega zbora prekinjam.
Gospe in gospodje! Še enkrat dober dan! Posebej pozdravljam predstavnike vlade, ki so se nam pridružili. Pričakujemo tudi predsednika vlade mag. Antona Ropa. Prešli bomo namreč na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA , TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pismene prijave 35 kolegic in kolegov. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena poslovnika pripravljen tako, da je za dvema poslancema opozicije na vrsti poslanec vladajoče koalicije. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije bo podal odgovore predsednik vlade. Prosim, da pričnemo z vprašanji. Predsednik vlade je pravkar prišel v dvorano. Pred tem naj obvestim državni zbor, da sta se dva ministra opravičila, ministra Presečnika sicer vidim med nami - po 16.00 uri boste odsotni, državni zbor je to vzel na znanje. Odsoten bo tudi minister za obrambo dr. Anton Grizold. Drugih opravičil nimam. Najprej bodo predstavniku vlade oziroma predsedniku vlade mag. Antonu Ropu - tudi vas, predsednik vlade, lepo pozdravljam! - zastavili vprašanja kolegi iz opozicije. Prvi bo postavil poslansko vprašanje kolega dr. Andrej Bajuk. Prosim, dr. Bajuk, imate čas za postavitev poslanskega vprašanja.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod predsednik vlade, upam, da boste danes našim državljanom jasno odgovorili na naslednja vprašanja. Kakšna je vladna oziroma državna plačna politika, ki ureja plače direktorjev, se pravi, uprav ali menedžmenta v podjetjih, kjer ima država neposredno ali posredno večinski ali posamično pretežni delež državnega kapitala? Kje je ta politika urejena oziroma zapisana? Zakaj ta politika ni poznana državnemu zboru in javnosti? Kje so in kdo so tisti v naši državi, ki o njej odločajo? Želim, da to politiko državljanom razložite na vsaj dveh primerih. Najprej vas sprašujem: Kakšne usmeritve ste kot predsednik vlade ali prej kot finančni minister dali gospodu Leniču v Kapitalski družbi, gospodu Kušarju v Slovenski odškodninski družbi ter Slovenski razvojni družbi ali SRD v likvidaciji, ki so lastnice Skimarja, ta pa je 90% lastnik Elana, d.d., da si je lahko gospod Uroš Korže s svojo ekipo za poslovno leto 2001 obračunal nagrado v višini 1.600 milijonov tolarjev ter pretekli teden ponovno napovedal, da bo ta nagrada za poslovno leto 2002 še skromnih 400 milijonov tolarjev, torej skupaj 2.000 milijonov tolarjev? Rad bi še opozoril, da ima ob tem vsak človek uprave Elana mesečno vsaj milijon 700 tisoč tolarjev plače. In temu podredno vprašanje: Kakšen odstotek dividend pripada nasprotnemu državnemu kapitalu, ki ga je država prek SRD leta 2001 vložila v odkup in prestrukturiranje Elana, da smo ga odkupili nazaj od Hrvatov in mu omogočili poslovanje, skupaj za nakup in prestrukturiranje 7 milijard tolarjev? Koliko tolarjev iz dobička Elana je pripadalo neposredno ali posredno državnemu kapitalu oziroma je bilo razdeljeno proračunu? Drugi primer, ki sodi v plačno politiko vlade, so plače bivše oziroma sedanje in prihodnje uprave Zavarovalnice Triglav. Razložite nam: Kakšna znanja in druge sposobnosti ter poslovne dosežke so dosegli, na primer gospa Nada Klemenčič in njeni sodelavci, člani uprave zavarovalnice in z njo povezanih družb, da so za leto 2001 uvrščeni na prvih pet mest pri pripravi dohodnin v Sloveniji? Tja bodo po vsej verjetnosti uvrščeni tudi za leto 2002. Razložite: Kajso dosežki gospe Klemenčič in gospoda Tomažiča pri vodenju monopolne zavarovalnice s stoletno tradicijo, da si zaslužijo največ plače v državi? S tem v zvezi nas zanima: Kakšne plače glede na sedanje bo lahko imela nova uprava Zavarovalnice Triglav, ki bo določena na podlagi odločbe o 85% lastništva države oziroma SOD-a in KAD-a? Kdo bo te plače določal? Kar gospod Kušar po svoji vesti ali bo kakšno rekla slovenska vlada? Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega dr. Bajuk. Prosim, gospod predsednik vlade, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Torej, politika vlade v zvezi s plačami v podjetjih v večinski državni lasti in v javnih zavodih je že dolgo tega določena in opredeljena in je bila tudi večkrat že javno objavljena in pojasnjena. Gre za sklep iz leta 1998, v katerem je vlada določila priporočila članom nadzornih svetov v zvezi s plačami, nagradami za uspešnost poslovanja, odpravninami in tako naprej, in v katerih je natančno določeno, kako se opredeljujejo plače za podjetja v večinski državni lasti. Gre za kriterije, po katerih se izračunavajo plače na osnovi metodologije društva menedžerjev in po katerih so se vse te plače v teh primerih v vseh teh letih tudi določale. Za javna podjetja, sklade in agencije pa je bilo tudi določeno s sklepom takratne vlade, da se te plače določajo do višine 90% plače ministra. Da bi to še bolj natančno pojasnili, je bil v lanskem letu še dopolnjen sklep vlade v zvezi s tem, verjetno poznate ta sklep, ki je določal takšne plače tudi za podjetja, ki so v večinski lasti družbe Holding Slovenske elektrarne. Tako je v teh primerih sistemsko določeno, kakšne so plače in tako so se vse plače tudi obračunavale. Ta vladna politika je jasna in na osnovi te vladne politike se pripravljajo in se bodo tudi pripravljala poročila za vse te direktorje in te plače so vsem vam lahko tudi dostopne. Seveda me vi sprašujete še za nekatere druge plače. Zelo zanimivo je, da me sprašujete za plačo direktorice Zavarovalnice Triglav, ko dobro veste, v tem primeru Zavarovalnica Triglav ni bila v večinski državni lasti in skupaj smo v tem državnem zboru sprejemali in sprejeli zakonodajo, na osnovi katere bomo lahko tudi v tem primeru tudi to uredili, na kar napeljujete. To pomeni, da bomo lahko najprej uredili nadzor v nadzornem svetu, pregledali poslovanje v primeru Zavarovalnice Triglav in tudi preverili uspešnost poslovanja in razloge za kakršnekoli nagrade. Pravzaprav nas v to zavezuje tudi zakon in to bomo tudi v tem primeru naredili. Sprašujete me še za nekatere druge primere. V primeru družbe Elan je moje mnenje, da je treba storiti vse, da se problem nagrajevanja ustrezno reši. In navodilo Slovenski odškodninski družbi in Kapitalski družbi je bilo, da se poskuša z ustrezno poravnavo doseči, da do tega izplačila, o katerem govorite, iz naslova nagrade, če hočete, iz naslova bruto dobička, tudi ne pride. Sam konkretno ne vem točno, v kakšni fazi so trenutno ta pogajanja z upravo družbe Elan, morda lahko v zvezi s tem kakšno dodatno pojasnilo da tudi predstavnik ministrstva za gospodarstvo. Drugače pa so te stvari že davno tega ustrezno urejene. Če pa se v kakšnem primeru ugotavljajo tovrstne nepravilnosti ali prevelike nagrade, potem za to odgovarjajo tisti, ki so jim tovrstna podjetjapodrejena, v tem primeru Kapitalska družba, Slovenska odškodninska družba, oziroma tisti, ki so te firme posredno, če gre za hčerke - in za hčerke ni bilo neposredno urejeno, ker so v pristojnosti mater - odgovorni in morajo za to tudi ustrezno odgovarjati. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Vprašanje želi dopolniti kolega dr. Bajuk. Prosim.
Hvala lepa. Oprostite, če moram izreči svoje razočaranje nad vašim odgovorom. Dejstvo je, da zakon o gospodarskih družbah, po katerem so organizirana javna podjetja oziroma gospodarske javne službe in gospodarske družbe, v katerih ima pomembne deleže država, ne določa višine plač menedžmenta oziroma uprav in te odločitve prepušča lastnikom - in slovenska država je lastnik. Zato bi vlada pri izvrševanju lastništva nad državnim kapitalom morala določiti merila za plače menedžerjem, ki bi bila skladna z njihovimi poslovnimi dosežki in bi upoštevala za Slovenijo sprejemljiva plačna razmerja v družbi. V enih izmed zadnjih Odmevov, oddaje TV Slovenija, "Dosje o plačah" je gospod Lenič kot predsednik uprave Kapitalske družbe, ki je v stoodstotni lasti države, celotni slovenski javnosti prostodušno razlagal, kako je prav, da plače menedžerjev družb ki jih KAD upravlja, znašajo od 1,7 milijona, pa tudi do 3 milijonov tolarjev mesečno; vsaj tako ga je bilo mogoče razumeti. V imenu koga je izražal takšno mnenje - v imenu vlade? Gospod predsednik vlade, vaša ravnanja ne skrbijo le opozicije in večine državljanov, vaša ravnanja skrbijo tudi že skoraj vse strokovnjake in profesorje, ki jim je kaj do te države. Tako ste zagotovo prebrali, da je dr. Tine Stanovnik, profesor za javne finance na ekonomski fakulteti, v zadnji Sobotni prilogi Dela dejal: "V javnost prihajajo podatki o enormno visokih plačah in nagradah nekaterih, ki so po mojem mnenju povečini neupravičene. To je hud problem. Tako strahotno visoke plače in nagrade sprožajo razpravo o skromnosti minimalnih plač, o prejemkih najslabše plačanih slojev, o revščini in podobno. Delež državljanov s spodnjega roba dohodninske lestvice pa se je v tem času povečal. Stanje ima zelo slabe posledice. Zaradi demonstracijskih učinkov ima težave zasebno gospodarstvo, poleg tega pa plače v tem sektorju delujejo inflatorno."
Kolega dr. Bajuk, čas je potekel.
Ali mi dovolite še dokončno vprašanje?
Žal, dr. Bajuk [[...]]
Kako si sploh predstavljate, gospod predsednik, da je to mogoče v tej naši državi, v kateri vi predsedujete, in vlada? Hvala lepa.
Do vseh enako bom ravnal, ko se čas izteče, bom počakal, da končate stavek, potem bom pa prisiljen opozoriti na to, da vam je čas potekel in v skrajni sili vzeti besedo. Prosim, da se držite dogovorjenega časa, da mi to ne bi bilo potrebno početi. Predsednik vlade, imate besedo za odgovor.
Vseeno se mi zdi, ob tem, kar ste sedaj povedali na moj odgovor, je potrebno povedati, da ta pravila, sistem določanja plač v podjetjih v večinski državni lasti velja od leta 1998 in tudi vi ga niste spremenili takrat, ko ste bili predsednik vlade. Ta pravila so ostala tudi takrat v veljavi. Vendar je treba povedati, da so ta pravila dejansko restriktivna, da določajo plače v skladu s pravilnikom društva menedžer, vendar restriktivno, tako da imajo menedžerji v večinski državni lasti relativno manjše plače kot primerljivi direktorji v isti branži. Tako določa ta pravilnik, če si ga pogledate. Točno z mnogokratniki, povprečnimi plačami in podobno. Natančne formule so določene. V tem intervjuju pa je dr. Stanovnik po mojem povsemupravičeno opozoril na problematiko plač direktorjev kot takšnih, ne samo tistih v državni lasti, in problematiko razlik v plačah. V tem delu se z njim strinjam. Strinjam se s tem, da morajo biti plače primerljive, da morajo biti plače v normalnih okvirih kot seveda velja za vse ostale državljane, tudi za vse menedžerje v tej družbi. V tem primeru govorimo pa o konkretni politiki, o konkretnem sistemu, ki velja od leta 1998. Morda bi se veljalo o teh konkretnih pravilih in standardih in normativih pogovoriti in pogledati, ali ti ne ustrezajo tistemu, o čemer vi govorite.
Hvala lepa. Drugo vprašanje predsedniku vlade bo zastavil kolega Peče. Prosim, imate besedo.
Spoštovani prisotni! Še pred osamosvojitvijo in pa sprejemom ustave Republike Slovenije je v naši državi začel veljati zakon o državljanstvu. 40. člen omenjenega zakona je govoril, da slovensko državljanstvo lahko pridobi vsak, ki zanj seveda zaprosi in pa izpolnjuje samo en pogoj. To je, da na dan plebiscita 23.12. ima stalno prebivališče v Republiki Sloveniji. 170.000 ljudi, državljanov nekdanjih republik Jugoslavije je imelo pravico to narediti. 140.000 jih je naredilo, 30.000 jih tega ni naredilo. Po svoji lastni presoji niso zaprosili za slovensko državljanstvo. Podatki nakazujejo, da je 11.000 od teh ljudi Slovenijo zapustilo, ker se niso strinjali z osamosvojitvijo Slovenije in z načinom življenja v samostojni državi. 18.000 ljudi pa se je seveda zaradi špekulativnih razlogov - moramo vedeti, da so bili takrat časi drugačni - odločilo, da bodo počakali z zaprosilom. Zaradi tega, ker niso vedeli, kaj se bo dogajalo, in ali se bo Sloveniji uspelo osamosvojiti in kakšno bo življenje. Skratka, zgolj zaradi špekulativnih razlogov. Leta 1992 je Slovenija po moji oceni pravilno naredila, ko je te ljudi spremenila oziroma jim določila drugačen status v registru, in sicer registru tujcev. Skratka, ni jih izbrisala, ampak je spremenila njihov status. Slovensko osamosvojitveno zakonodajo, kamor spada tudi omenjeni zakon, so pohvalili tako OZN kakor Svet Evrope. Dobili smo celo oznako, da spadamo oziroma da je naša zakonodaja v standardih z njimi. Toda leta 2003 pride odločba ustavnega sodišča, ki na osamosvojitveno zakonodajo meče slabo luč, ki celo na sam akt o ustanovitvi meče slabo luč. In odločba ustavnega sodišča se odvija v dve smeri. Prvič, potreba po novem zakonu, in drugič, o dopolnilnih odločbah, ki pa bodo to državo stale ogromno. Po ocenah, kaj bi se zgodilo, če bodo v narekovajih "oškodovanci" vložili tožbe, za kar jim daje pravico ustava Republike Slovenije, bo prišlo do 870 milijard slovenskih tolarjev visokih tožb. Ali drugače povedano; za preko pol milijona slovenskih tolarjev bo obdavčen oziroma obremenjen vsak državljan Republike Slovenije. Zaradi njihovih, torej tistih, v narekovajih "tujcev", špekulativnih namigov in namenov v letih 1991 in 1992. In vprašanje: Zanima nas, ali je res, da je gospod Krivic sodeloval v pripravi zakona in ga prodal vladi Republike Slovenije, ta isti gospod, ki je zastopnik tega društva? In če to drži - in po naših informacijah drži -: Ali ni to sporno z moralo in načinom delovanja, da ena in ista oseba napiše zakon, na drugi strani pa se postavi v vlogo tistega, ki bo to državo oškodoval za preko 870 milijard slovenskih tolarjev? Hvala.
Hvala lepa, gospod Peče. Prosim, gospod predsednik vlade. Imate najbrž zagovor.
Najlepša hvala za postavljeno vprašanje. Torej gre za nedvomno izjemno zahtevno problematiko, v zvezi s katero je bilo že veliko besed v državne zboru in tudi dosedanje odločitve državnega zbora so jasne. Po drugi strani pa tudi ni nobenega dvoma, da je ustavno sodišče sprejelo odločbo in da mora vlada upoštevati odločbo ustavnega sodišča. V to ni prav nobenega dvoma. V skladu s tem se v okviru ministrstva za notranje zadeve pripravljajo ustrezne rešitve, ki jih bomo znotraj procedure vlade prediskutirali in potem sprejeli ustrezne rešitve in o tem seznanili tudi poslance državnega zbora. Kot pa sem rekel, se trenutno ustrezne rešitve šele pripravljajo, zato bi bilo v tem momentu prezgodaj govoriti o konkretnih rešitvah, ki bodo vsebovane v zakonskem tekstu. Postavili pa ste zelo konkretno vprašanje, ki se tiče sodelovanje gospoda Matevža Krivica pri pripravljanju tovrstne zakonodaje. V okviru priprave novele zakona je bilo vključenih več strokovnjakov. Strokovnjaki, ki so pomagali ministrstvu za notranje zadeve, poinformacijah, ki sem jih pridobil, pri pripravi zakonodaje. Po informacijah, ki jih imam in ki smo jih pridobili, je bil eden od njih tudi gospod Matevž Krivic, verjetno bo kasneje bolj natančno to pojasnil minister za notranje zadeve. Vendar po navedbah,ki so tukaj navedene, njegovo strokovno stališče ni bilo upoštevano pri končnem tekstu. To je dejstvo. Glede ocene primernosti ali ne takega ravnanja, pa je verjetno to vprašanje bolj primerno nasloviti na samega avtorja teh pripomb in stališč kot na mene
Želite dopolnilno zastaviti vprašanje? Prosim, kolega Peče.
Ocenjujem, da je prag sodelovanja slovenske vlade seveda sramota. Žal mi je, da moram uporabiti to besedo, ampak da slovenska vlada pristane na to, da oseba v postopku, pravni zastopnik enega društva je povabljen k sodelovanju priprave zakonov v isti materiji, v kateri njegova odločitev oziroma njegove aktivnosti dosežejo to, da bo ta država - upam, da ne -,ampak, da bi morala ta država plačati 870 milijard slovenskih tolarjev - več kot polovico letnega proračuna Republike Slovenije. Gospod Rop, ko ste odgovarjali gospodu Bajuku, ste v enemu stavku dvakrat izjavili besedo "konkretno". Sedaj pa vas sprašujem oziroma vas prosim za res konkreten odgovor z "da" ali "ne". Slovenska nacionalna stranka od vlade zahteva, da odločbo ustavnega sodišča v temu trenutku ne spoštujete; da se držite ustave Republike Slovenije, ki govori o delitvi oblasti na izvršno, zakonodajno in sodno oblast in da pred morebitno izdajo dopolnilnih odločb, ki bodo to državo stale - kolikor smo že omenili - nekaj sto milijard slovenskih tolarjev, prvo pristopite k novemu zakonu. Tokrat naj k novemu zakonu ne bo povabljena oseba, ki nastopa tudi na drugih bregovih. Potem izdajte podzakonske akte in da imate ob pripravi in pisanju omenjenih zakonov v mislih tudi osamosvojitev Republike Slovenije in da jo boste v samem zakonu - osamosvojitev tudi ohranili. Poleg tega pa vas prosim, da imate ob sami pripravi zakona tudi finančni vidik. Ocenjujemo, da je odločba ustavnega sodišča v škodo naši državi, in upamo, da bo vlada Republike Slovenije tokrat pripravila zakon in podzakonske akte in da brez zakona na bo šla izdajati oziroma izvrševati 8. točke odločbe ustavnega sodišča o izdajanju dopolnilnih odločb. Hvala.
Gospod predsednik vlade, prosim.
Ob tem velja zlasti poudariti to, da je sodelovanje strokovne javnosti zelo pomembno pri pripravi zakonskih tekstov in da velja takšno prakso seveda tudi v bodoče prakticirati. Seveda je pa bilo verjetno popolnoma nemogoče s strani ministrstva za notranje zadeve vnaprej vedeti, kako bo kakšen od strokovnjakov, kiravna, ki je vključen v pripravo zakonodaje ravnal naknadno in potem, ko bo njegovo sodelovanje z ministrstvom zaključeno. Tako v tem kontekstu vnaprej obsojati nekoga, ker ni vedel, kako bo nekdo drug ravnal, je po moji oceni nenavadno. Tisto, kar bi rad poudaril še enkrat, pa je, da je ustavno sodišče del ustavnega reda v Sloveniji in mi smo se dolžni ravnati po odločbah ustavnega sodišča in tako bomo tudi ravnali.
Tretje vprašanje bo zastavil predsedniku vlade kolega Janez Janša.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik vlade! Vlada dr. Andreja Bajuka je leta 2000 zaradi neurejenega stanja v davčni upravi Republike Slovenije in številnih odkritih nepravilnosti zahtevala zamenjavo direktorja davčne uprave Stojana Grilja. Takratni finančni minister tega ni hotel storiti in v tem je imel celotno in močno podporo takratne opozicije LDS, Združene liste in tudi večine medijev. Kasnejši finančni minister, to ste bili vi, gospod Rop, pa ga je seveda obdržal brez dvoma v delu davčne uprave. Leta 2000, ko je bila predlagana zamenjava direktorja Stojana Grilja, je davčni dolg po podatkih te iste uprave znašal 85 milijard slovenskih tolarjev. Revizorji računskega sodišča so dve leti kasneje odkrili že 170 milijard neizterjanih davkov. Davčna uprava pravi, da je veliko tega dolga neizterljivega. Na podlagi ugotovitev revizorjev računskega sodišča to drži ali pa tudi ne drži, kajti ugotovljeno je, da so evidence skrajno pomanjkljive. Če je dolg neizterljiv, zakaj je potem še v evidencah. Hkrati pa so revizorja računskega sodišča ugotovili tudi naslednje šokantne stvari. Davčna uprava Republike Slovenije s svojimi davčnimi evidencami ne izpolnjuje osnovnih računovodskih načel, zato so podatki iz teh evidenc nezanesljivi. Podatki o davčnem knjigovodstvu davčne uprave so nepopolni in neažurni. Davčna uprava, recimo, nima podatkov o obračunanih davkih igralnic. Čudno - igralnic. Po drugi strani pa so v davčni upravi našli preko 210 milijonov plačanih davkov, za katere pa se ne ve, kdo jih je plačal. Revizorji sumijo, da je tega denarja še precej več, koliko, pa se zaradi nepopolnih evidenc ne da niti ugotoviti. Po eni strani so neizterjani davki, po drugi strani pa jedenar, ki so ga davčni zavezanci plačali, vendar se ne ve, kdo ga je plačal. DURS pa odpisuje davke na podlagi internih navodil: enim ja, drugim ne. DURS odpisuje davke na podlagi internih navodil, ki jih ne poznamo, arbitrarno. Si predstavljate to silno arbitrarno moč vladajočih, ki lahko brez jasnih kriterijev nekaterim davke odpisujejo, drugim pa ne? Vse to vzbuja silno nezaupanje davkoplačevalcev in davčnih obvezancev in stanje je nevzdržno. Zato vas, spoštovani gospod Rop, sprašujem: Kako boste kot predsednik vlade zagotovili enakost državljanov pred zakonom, če tega niste bili sposobni storiti niti kot minister za finance?
Hvala lepa, kolega Janša. Besedo dajem predsedniku vlade.
Zahvaljujem se za vprašanje. Jaz sem seznanjen s tem poročilom. Menim, da je potrebno storiti vse za to, da se na to poročilo ustrezno odgovori, in to v okviru odzivnega poročila, za katerega je DURS-u dano 60 dni. V okviru ministrstva za finance so bile oblikovane tudi ustrezne skupine in zadolžene osebe, ki bodo natančno preverile vse te navedbe, ki so danes s strani računskega sodišča in ki bodo preverile potem tudi odzivno poročilo in zlasti tudi načrt ukrepov, ki ga je davčna uprava dolžna pripraviti in prikazati. Vsekakor velja temu posvetiti posebno pozornost. Ne drži, da se s problematiko pobiranja davkov in učinkovitosti pobiranja davkov v preteklosti nismo ukvarjali. Nasprotno, sam sem zahteval v preteklosti tudi nekaj mednarodnih študij v zvezi z učinkovitostjo pobiranja davkov v Sloveniji. Če pogledate ekspertize, ki so jih pripravili tuji eksperti in strokovnjaki, na primer Mednarodnega denarnega sklada [[o tem obstoja študija]] , boste videli, da je bila njihova ocena,da je v Sloveniji pobiranje davkov nadpovprečno učinkovito. Ne nazadnje so bile to ene tistih ocen, ki so tudi vplivale na končne odločitve tudi pri razmišljanju o kadrovskih spremembah in potezah znotraj davčne uprave. Tudi študije v zvezi s primerljivosti davčnega sistema v Sloveniji in Evropski uniji, na primer, kažejo [[to si lahko pogledate v gospodarskih gibanjih ali pa posebnih študijah v zvezi z vstopanjem v Evropsko unijo]] , da v Sloveniji na 1-odstotno točko davka na dodano vrednost poberemo 0,5% bruto domačega proizvoda, v državah članicah Evropske unije pa 0,36. Torej je učinkovitost davčnega pobiranja v državah članicah Evropske unije nižja kot v Sloveniji, in to je pravzaprav eden od problemov ob vstopanju v Evropsko unijo. Tudi pregled davkov in dolga po številkah, ki so na voljo, jasno kaže, kakšne so dimenzije in koliko v strukturi dolga odpade na zamudne obresti, koliko tega dolga pa izvira iz dejanskega aktivnega dolga, ki na novo nastaja. Po teh podatkih ta dolg ne narašča hitreje od prihodkov in je delež konstanten. Tako podatki kažejo, da je delež knjigovodskega dolga v bruto domačem proizvodu v Sloveniji 2% in se ni spremenil v letu 2002 glede na 2001 in je eden tistih deležev, ki je nižji med primerljivimi državami v Evropski uniji. Tudi struktura dolga po pravnih osebah, fizičnih osebah, samostojnih podjetnikih in občanih kaže na to, da se ta struktura ne slabša in da je relativno konstantna. Iz tega, kar sem povedal, seveda ne izhaja, da ni problemov v davčni upravi, da ni problemov inda ni potrebno ukrepov sprejemati. Seveda, ukrepe je treba sprejemati, vendar se je ob tem treba zavedati, da imamo relativno učinkovit davčni sistem, relativno učinkovito davčno upravo, ki pa je očitno pri svojih evidencah naredila nekaj napak; očitno soevidence pomanjkljive, če so, to bomo sedaj videli iz odzivnega poročila - če so in če za to, in verjamem, da za to potem obstajajo tudi odgovorne osebe, potem bodo tudi ustrezne poteze v nadaljevanju opravljene.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Dopolnilno vprašanje, kolega Janša.
Spoštovani gospod Rop! Mi imamo predvsem učinkovite davkoplačevalce, ti zelo disciplinirano plačujejo, v primerjavi z nekaterimi drugimi državami, to je bilo ugotovljeno. Imamo pa davčno upravo, ki zbira podatke, na podlagi katerih ste rekli, da so stvari v redu. Vendar pa je računsko sodišče za te podatke, ki ste jih zdaj navajali, reklo naslednje: "Podatki o davčnem knjigovodstvu Dursa so nepopolni in neažurni. Evidence Dursa ne izpolnjujejo osnovnih računovodskih standardov." Na podlagi tega vi govorite, da je vse v redu, na podlagi teh istih podatkov. Skratka, ugotovljeno je, da davčna uprava ni sposobna niti voditi evidence v skladu s predpisi in na podlagi teh nepopolnih evidenc vi zdaj govorite, da je stvar v redu. Študija, ki jo je naredil gospod dr. Bole v zvezi s stanjem v Dursu, ni kredibilna zaradi tega, ker je gospod dr. Bole na plačilnem spisku finančnega ministrstva. On vsak mesec izdeluje davčne napovedi in druge analize in je za to plačan. To ni neodvisna stroka, ki bi dala drugačne ugotovitve od računskega sodišča. Naj vas opozorim na to, da računsko sodišče ni moglo niti izreči mnenja, niti negativnega, po tem pregledu v Dursu, kjer so bile stvari tako neurejene. To se je doslej zgodilo v zgodovini obstoja računskega sodišča samo še enkrat, ko so revidirali stranko Zelenih, ki je razpadla. Samo v teh dveh primerih doslej računsko sodišče ni bilo sposobno, ni moglo izdati mnenja. V primerustranke zelenih, ki je razpadla, in v primeru Davčne uprave Republike Slovenije, ki je za čas delovanja, ko ste bili vi tam finančni minister. Sprašujem vas: Kakšni bodo ukrepi, ne kakšni bodo odzivi!
Gospod predsednik vlade, prosim.
Najlepša hvala za to, kar ste povedali. Najprej glede kredibilnosti študij gospoda Boleta. Vsakdo si lahko izračuna sam, kolikšen je delež po bruto domačem proizvodu izterjanih davkov, kolikšen je bruto domači proizvod in to primerjavo naredi z državami članicami Evropske unije. In če to naredi, potem bo videl, da to drži, kar sem povedal. Vsakdo si lahko to izračuna, ta metodologija je tudi pojasnjena v tej študiji, če si jo pogledate. Druga stvar, navajali ste poročilo računskega sodišča. Potem si, lepo vas prosim, preberite četrto stran, kjer eksplicitno piše na koncu: "Večino razlik med zneski, ki bi se morali ujemati, je DURS pojasnil, vendar njihovih pojasnil nismo mogli v celoti potrditi." Torej, zadeva ni v celoti urejena. Strinjam se, da ni urejena, strinjam se da je potrebno ukrepati. Vendar nihče, tudi v tem poročilu, ne govori o tem, da ni evidenc. Vseh razlik med posameznimi evidencami ni moč pojasniti. In nekdo, če se bo to v nadaljevanju potrdilo iz odzivnega poročila DURS-a, bo moral za to odgovarjati, v to ni prav nobenega dvoma. In za konec naj vas še enkrat povem, tudi Mednarodni denarni sklad je takšno študijo naredil v zvezi z učinkovitostjo slovenskega davčnega sistema in davčne uprave in potrdil to, kar sem prej povedal: da imamo relativno učinkovito pobiranje davkov. In to ne samo od državljanov, tako kot ste verjetno nameravali povedati in ste svoj čas izjavljali. Če pogledate podatke o tem - strukturo knjigovodsko evidentiranega dolga in knjigovodsko evidentiranim dolgom v primerjavi z davčnimi prihodki -, potem boste videli, da je pri pravnih osebah, od katerih se pobira dolg in kjer je vloga davčne uprave največja, delež tega dolga 3,9%. Torej je delež najnižji. V tistem delu, kjer govorimo o samostojnih podjetnikih in posameznikih, je delež tega dolga glede na prihodke 28,6%, pri zavezancih iz kmetijske dejavnosti 65%, pri občanih pa 25% - v povprečju 6,8%. Tako ne moremo na pamet govoriti, kdo je tisti, kivplačuje, kdo je tisti, ki ne vplačuje davke, in kakšna je vloga davčne uprave. Potrebno si je pač pogledati številke.
Hvala lepa. S tem smo izčrpali tisti del te točke, ko predstavniki opozicijskih poslanskih skupin zastavijo vprašanja predsedniku vlade. Nadaljevali bomo z vprašanji, ki jih kolegice in kolegi naslavljate na ministrice oziroma ministre v vladi. Najprej bo vprašanje ministru za okolje oziroma za notranje zadeve postavila kolegica Poszonec.
Hvala lepa.Lep pozdrav vsem prisotnim. Znano je, da pitna voda v Pomurju močno onesnažena zaradi velike uporabe pesticidov. Menim, da bi bilo nujno potrebno pričeti z izvajanjem takšnih kmetijskih programov, s katerimi bi se izognili pretirani uporabi gnojil in pesticidov, vendar od delavcev na ministrstvu za kmetijstvo in gozdarstvo sem izvedela, da nimajo podatkov o vseh vodovarstvenih območjih v Sloveniji in tako tudi v Pomurju. Zato me zanima: kdaj bodo stekli programi za čistejšo oziroma čisto vodo v Prekmurju? Kajti, tudi prebivalci Prekmurja, Pomurja imamo pravico do zdravega in čistega okolja. Naslednje poslansko vprašanje pa bom postavila v zvezi z rezultati zadnjega popisa prebivalstva, in sicer glede padca števila pripadnikov narodnih skupnosti. Vprašanje bi najraje postavila premieru gospodu Ropu, vendar vem, da ne morem, pa ne zato, ker bi menila, da je on karkoli zamudil v svoji politiki glede narodnosti, temveč bi njegovo angažiranje in pristop celotne vlade lahko pripomoglo popraviti, delno popraviti sedanji položaj, kar se tiče narodnosti. Število pripadnikov madžarske narodne skupnosti se je od predzadnje do zadnjega popisa močno zmanjšalo in sicer celih 22%. Ta številka je tolika, kot je vojna na Hrvaškem in v Srbiji zdesetkala število Madžarov. Precej višja je kot, recimo, v Transilvaniji, kjer je ta številka v zadnjih desetletjih le 5%, ali v Ukrajini - 2%. Od 8 tisoč pripadnikov madžarske narodne skupnosti nas je ostalo le še 6235 in to se je zgodilo ob dobri narodnostni politiki. To so sedaj namreč dejstva, ne zgolj občutki in strahovi z moje strani, kot ste takrat mislili, ko sem zaman opozarjala, prosila, rotila v zvezi s položajem; zaradi gospodarske zaostalosti, zaradi infrastrukturne izoliranosti zaradi demografske ogroženosti, zaradi visoke stopnje nezaposlenosti, kar je povzročalo odseljevanje mladih. Namreč, občina Lendava je že prispela na častno prvo mesto glede nezaposlenosti. Moram vam povedati, da nisem pretirano zadovoljna in da sem imela na žalost prav. To niso le številke, tu gre za ljudi, za družine, za celotno narodnost. Leta 1918 nas je bilo 35 tisoč, leta 1953 okoli 11 in sedaj okoli 6 tisoč. Še kakšna dva podpisa, pa pripadnikov madžarske narodne skupnosti v Sloveniji ne bo. Menim, da bo to zelo velika škoda in da si slovenska politika tega ne bi smela privoščiti, saj je Slovenija ob osamosvojitvi ter ob vstopu v EU pridobila mnogo priznanj, simpatij prav zaradi svoje politike do avtohtonih narodnih skupnosti, pa si že zaradi humanih razlogov ne bi smela tega privoščiti. Zato prosim vlado, da nemudoma izdela načrt, kako zbuditi severovzhodno Slovenijo iz depresivnega stanja, kako zagotoviti delovna mesta, da bodo intelektualci in mladi našli svojo prihodnost na tem območju ter da se bodo otroci rojevali doma, ker smo izgubili že preveč generacij. Hvala.
Hvala lepa, kolegica Pozsončeva. Dve vprašanji, najprej minister za okolje. Prosim, mag. Kopač.
Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Spraševali ste o evidenci vodovarstvenih območij. Ta evidenca je nastajala dolga leta na ravni občin. Občine so evidenco oblikovale z odloki o vodovarstvenih območjih. Pri njihovem pregledu za nazaj pa smo ugotovili, da so bili nekateri od teh odlokov - ali pa lahko rečemkar večina teh odlokov - precej nenatančnih, ne uporabljajo natančnih parcelnih številk, pač pa so bolj pisni - rečejo, "od tega hrasta pa do one skale" in podobno. Vse to je sedaj treba spraviti na digitalni kataster. To zahteva veliko dela. Morda smo podcenjevali obseg tega dela, ko se je sprejemal zakon o vodah. Vse to pa razlagam zato, ker zdaj od zakona o vodah naprej ta državna obveznost, ni več občinska. To je bilo preneseno na državo in sedaj tudi za potrebe kmetijsko-okoljskega programa, kjer posebej sponzorirajo okolju prijazno kmetijstvo na vodovarstvenih območjih, pospešeno pripravljamo to evidenco. Januarja, ko smo s tem začeli, smo imeli šele pet poskusnih, sedaj je do konca marca že obdelanih 880 teh vodovarstvenih območij, in to 880 tistih, za katera so bili občinski odloki sprejeti po letu 1997, takrat so bili malo bolj natančni ti odloki, starejši odloki so bolj, kot sem že prej poskušal ilustrirati, opisni. No, med temi novejšimi so tudi tista, ki ležijo na narodnostno mešanih območjih. Ocenjujemo pa, da je vodovarstvenih območij, za katera so bili občinski odloki sprejeti pred letom 1997, pa še od 1.400 do 1.500. Računamo, da nam bo kompletiranje te evidence vzelo še približno leto dni. Hvala lepa.
Prosim, minister za notranje zadeve, želite odgovoriti na del vprašanja, ki se je nanašalo na vlado?
Nisem razumel, da je kolegica Pozsončeva to drugo vprašanje naslovila meni, ampak vendarle, ker je bilo v pismenem izvodu tega vprašanja omenjeno naše ministrstvo, naj rečem, da ministrstvo za notranje zadeve ni pristojno za obravnavanje področja narodnosti. Sem pa vendarle v pripravi na ta odgovor preveril statistične podatke in lahko samo potrdim, da so vaši podatki točni. Zdelo bi se mi smiselno, da bi za to pristojni urad za narodnosti izdelal o tem poročilo, ki bi pa moralo segati na več resorjev, za vlado in da bi vlada ta problem celovito obravnavala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, prosim, kolegica Pozsonec.
Hvala. Zanima me: Katero ministrstvo je potem odgovorno za narodnosti? To me res zanima. To je eno. Kot drugo pa bi vprašala gospoda ministra Kopača: Kakšno je stanje na vodovarstvenih območjih v Prekmurju? Hvala.
Gospoda ministra, kdo želi najprej odgovoriti? Minister za notranje zadeve, prosim.
Urad za narodnosti kot vladna služba je pristojen za področje narodnosti.
Hvala, minister. Mag. Kopač, minister za okolje, prosim.
Hvala. Tu moramo razlikovati dve vrsti vodovarstvenih območij. Ena so razglašena kot vodovarstvena območja na podlagi zakona o vodah, kjer gre za neposredne zaledje različnih virov pitne vode na primer; drugo pa je območje, ki je na podlagi zakona o varstvu okolja razglašeno kot območje, na katerem je - torej "ogroženo območje vodonosnikov in njihovih hidrografskih zaledij." Taka območja je v lanskem letu - mislim, da novembra meseca - določila vlada s svojo uredbo. Takrat je določila pet obsežnejših območij v Sloveniji, ki so območja ogroženih vodonosnikov zaradi pretirane uporabe določenih fitofarmacevtskih sredstev. Kot veste, je takrat vlada prepovedala uporabo atrazina, nasploh pa tudi nekaterih derivatov atrazina na teh vodovarstvenih območjih. Če govorimo o Prekmurju, je načrt ali pa karta takrat bila dosti jasno predstavljena. Lahko rečem, da kompletno neposredno zaledje Mure in pa južni del Prekmurja, približno južno od Murske Sobote, sta razglašena za območje z ogroženim vodonosnikom, kjer je prepovedana uporaba nekaterih aktivnih substanc iz fitofarmacevtskih sredstev. Vseh v Prekmurju vam ta hip seveda na pamet ne znam našteti. Kot pa sem rekel, do zdaj jih je evidentiranih in na kataster postavljenih 880, ne vem, koliko od teh jih je konkretno na območju Prekmurja, ampak to bi se lahko naknadno še pozanimal. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo zastavil kolega Pavel Rupar. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Najprej vprašanje, ki je v zvezi z živalskim vrtom, pa me zanima, kdo mi bo odgovarjal.
Vi ste naslovili vprašanje na ministra za kmetijstvo. Minister se meni ni opravičil, vsaj da bi mi bilo ta hip znano, ne. Če ne boste zadovoljni z odgovorom, ki vam ga je dolžan pisno posredovati v 30 dneh, lahko vprašanje ustno ponovite, če boste danes tako izjavili.
Upam, da je kje blizu, da prihaja, in upam, da bo med potjo slišal vprašanje, ki je, tako kot sem rekel, v zvezi z živalskim vrtom v Ljubljani. Torej, že kar nekaj časa teče polemika o aferi, ki se tam dogaja. Namreč, vem, da mi bo marsikdo očital, da je živalski vrt stvar Mestne občine Ljubljana. Vendar, moram pa povedati, da glede na to, da sem ljubitelj živali in da je v Sloveniji mnogo mojih somišljenikov in pa tuditistih, ki skrbijo zanje, ki se zavedajo, da je živalski vrt v Ljubljani edini živalski vrt v Sloveniji, se mi zdi, da je prav, da v zvezi s tem spregovorim tudi v državnem zboru in postavim nekaj vprašanj gospodu ministru Butu, ministru za kmetijstvo ali pa komu od predstavnikov vlade. Sam sem pričakoval, da se bodo svetniki, ki vladajo v Ljubljani s strani Združene liste in Liberalne demokracije, sami odzvali na polemike, ki se dogajajo, vendar moram reči, da nisem pričakoval kdo ve kako velikega angažiranja z njihove strani, ker to vendarle ni Banka SIB, vendarle ni Energetika, pač pa nedonosen, nesprivatiziran - bom rekel - in še v zadnjem času popolnoma zanemarjen živalski vrt, ki se pač bori "pišmevuh" sam s sabo. V živalskem vrtu se dogajajo čudne stvari. Pričakoval bi od sestre bivšega direktorja tega živalskega vrta ljubljanske svetnice Liberalne demokracije gospe Marjete Vesel Valentinčič, da bi opozorila brata ali pa koga od svojih sosvetnikov, da naj stanje uredi - zopet, bom rekel, razočaranje! Namreč, v tem živalskem vrtu, kot smo lahko brali, izginjajo živali in vsi indici kažejo, da izginjajo tiste živali, ki so užitne. Torej, izgine kakšen medved, izgine kakšen odojček divjega prašička in izginejo tudi drugi. Moram reči, da sem zelo vesel da papige niso užitne, če ne bi še tiste "požrli". Ampak po vsej verjetnosti - torej je anarhija v tem živalskem vrtu res katastrofalna in bi postavil naslednja vprašanja. Ugotovljeno je, da status živalske vrta že več kot 30 let ni urejen. Vse, kar se v zvezi s tem, z ureditvijo, dogaja, je neurejeno. Postavljam naslednja poslanska vprašanja. Kaj gospod minister in ministrstvo pripravlja za ukrepe za rešitev tega stanja? [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]
Kolega Rupar.
Zakaj se ne pojavi - samo da dokončam stavek, mislim, da imam pravico. Zakaj s strani ministrstva ali vlade ni podan predlog, da bi morda slabim skrbnikom, [[..]]
Kolega Rupar.
[[...]]Mestni občini Ljubljani, odvzeli pravico do živalskega vrta in naredili pobot in da se začne skrbeti za te živali, ki so oprostite, vsega usmiljena vredne [[...]]
Kolega Rupar.
[[...]]tudi meni. Hvala lepa.
[[...]]dovolite, da vas prekinem. Vsakdo mora vračunati tudi vprašanja v čas, ki je za to namenjen. Vprašanje ste v pisni obliki oziroma v najavi naslovili na ministra za kmetijstvo, kot rečeno, ministra iz meni neznanih razlogov ni danes na seji državnega zbora. Najprej naj vas vprašam v skladu s poslovnikom, ali želite, da je na vaše vprašanje dan ustni odgovor. Vztrajate pri tem, da je na vaše vprašanje dan ustni odgovor. Tako bo uvrščeno vprašanje na naslednjo sejo in je minister dolžan nam tudi ustno odgovoriti. Kolega Ivan Mamić bo ministrici za kulturo zastavil naslednje vprašanje. Imate besedo.
Hvala lepa. Praksa kaže, da slovenski medijski prostor ni pluralen. Mediji "odtujijo" svobodo izražanja, ne omogočajo različnosti misli in prepričanj, korektnega dela novinarjev in objektivne obveščenosti javnosti. Lastništvo medijev in distribucijska mreža sta v rokah ene politične opcije, zato je to tako. Državni zbor je aprila leta 2001 sprejel zakon o medijih. V postopku sprejemanja zakona smo se poslanci opozicije oziroma koalicije Slovenija, žal, neuspešno zavzemali za oblikovanje sklada za medije, ki bi bil namenjen pluralizaciji in sofinanciranju izvajanja javnega interesa na področju medijev. Dejstvo je namreč, da so nacionalna televizija in vse časopisne hiše ustanovljene pred slovensko osamosvojitvijo, ostale last ene in iste politične opcije - vemo katere. Enostranskaprivatizacija medijskega prostora ni upoštevala dejstva, da so bila sredstva za delovanje medijev denar vseh davkoplačevalcev v Sloveniji, torej tudi tistih, ki se s sedanjo podobo medijskega prostora ne strinjajo. S skladom za medije bi zagotovili enake izhodiščne položaje različnih političnih opcij. Z njim bi tudi omogočili odpravo novinarske samocenzure, na katero je v svojem poročilu o demokratizaciji v Sloveniji opozarjal tudi minister za zunanje zadeve iz Združenih držav Amerike že leta 2000. Spoštovana gospa ministrica, zanima me: Kakšno strategijo za nujno pluralizacijo slovenskega medijskega prostora ima vaše ministrstvo? Z zakonom o medijih je bil ustanovljen sklad za avdiovizualne medije, z namenom izvajanja državne podpore razvoju avdiovizualne produkcije na področju medijev. Zanima me še: Koliko denarja je bilo zbranega v tem skladu in komu je bil namenjen; s tem seveda tudi, kako je bil porabljen? Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Mamić. Gospa ministrica, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Zagotavljanje medijskega pluralizma je gotovo ena izmed osrednjih skrbi ministrstva za kulturo, posebej na področju politike izvajanja medijev. Pri vodenju svoje politike pa ministrstvo za kulturo izhaja predvsem iz 10. člena evropske konvencije o človekovih pravicah, pri čemer posebno skrb posveča zlasti naslednjim področjem: zagotavljanju kulturne raznolikosti, zagotavljanju raznolikosti medijskih vsebin in virov ter tudi regulaciji medijskega trga. Vsi ti in drugi ukrepi za zagotavljanje pluralizma so podrobno razdelani v zakonu o medijih, ki ste ga tudi omenili in za katerega implementacijo je odgovorno naše ministrstvo za kulturo. Kmalu bo že dve leti, meseca maja, ko je bil zakon sprejet v državnem zboru, zato smo na podlagi tega zakona opravili tudi analizo stanja na medijskem področju, ki med drugim tudi kaže, da se na nekaterih področjih, na katera pa naše ministrstvo za kulturo nima neposrednega vpliva, zakon še ne izvaja v celoti. Še vedno, na primer, ni izdelana strategija razvoja radijskih in televizijskih programov, za katero je v 100. členu zakona določeno, da jo ministrstvu za kulturo predlaga svet za radiodifuzijo. Vendar ste me na tem mestu vprašali po našem poslanstvu in naših nalogah, zato je v zakonu o medijih posebno poglavje namenjeno prav zaščiti pluralnosti in raznovrstnosti medijev, in to predvsem z vidika lastništva oziroma upravljavskih pravic. Tako izdajatelj ali lastnik dnevnika ne more biti lastnik radijskega ali televizijskega programa, ali obratno. Prav tako so omejitve na izdajatelje, ne pa tudi na lastnike, pri pridobivanju deleža v drugem izdajatelju radijskega ali televizijskega programa da ne bi prišlo do prevladujočega položaja na trgu. Zakon zelo podrobno precizira tudi osebe, ki so med seboj upravljavsko, kapitalsko ali drugače povezane in omejujejo lastništvo oziroma upravljavske pravice. Zakon tudi omejuje opravljanje oglaševalske ali telekomunikacijske in hkrati radijske ali televizijske dejavnosti. V skladu z zakonom Republika Slovenija posebej podpira razširjanje programskih vsebin v zvezi z uresničevanjem ustavne pravice državljanov oziroma državljank Slovenije, Slovencem po svetu, pripadnikom oziroma pripadnicam slovenskih narodnih manjšin v Italiji, Avstriji in na Madžarskem, italijanske in madžarske narodne skupnosti ter romske skupnosti v Sloveniji do obveščanja in obveščenosti v zvezi z ohranjanjem slovenske nacionalne in kulturne identitete. Ministrstvo za kulturo tako izvede vsako leto na tej podlagi javni razpis za sofinanciranje ustvarjanja programskih vsebin in razvoj tehnične infrastrukture s sredstvi iz državnega proračuna. V letu 2002 je bilo na razpolago 97 milijonov tolarjev. Iz tega razpisa smo sofinancirali programske vsebine nekaterih tiskanih medijev, čeprav je njihovih prijav v primerjavi z radijskimi in televizijskimi ter elektronskimi programi bilo izredno malo. Komisija je tako od tiskanih medijev lahko obravnavalale vloge Posavskega obzornika, časopisa Vestnik iz Murske Sobote ter časopisa Sava, glas iz Brežic, ki so bile vse podprte. Med prijavami pa ni bilo nobene vloge za ustanovitev novega časopisa. Tako je v bistvu razpis za tiskane medije iz države bil sofinanciran v skupnem znesku 2 milijona 742 tisoč 130. Naj ob tem omenim, da so od evropskih držav doslej le Norveška, Švedska in Avstrija uvedle državno pomoč splošno informativnim tiskanim dnevnikom. Tako se pomoč deli tudi vsem dnevnikom in je vse močneje zgolj simboličnega pomena samo še sklad za avdiovizualne medije. Zakon o medijih je kot poseben ukrep uvedel tudi sklad za avdiovizualne medije. Gre za proračunsko postavko, katere namen je izvajanje na področju medijev. Viri financiranja, ki jih predvidevazakon, pa so proračunska sredstva in letne pristojbine za razširjanje programskih vsebin, ki naj bi jih plačevali izdajatelji radijskih in televizijskih programov, ter mesečne pristojbine za tehnično razširjanje programskih vsebin, ki naj bi jih plačevalikabelski operaterji. V letu 2001 in 2002 so bila tako na voljo le proračunska sredstva, nekaj čez 90 milijonov, ker so neproračunski viri še vedno predmet presoje ustavnega sodišča. Tako je imel sklad za avdiovizualne medije v letu 2002 na voljo samo 97 milijonov tolarjev.
Hvala lepa. To je bil odgovor na vprašanje kolega Mamića. Naslednje vprašanje bo zastavila kolegica Silva Črnugelj, in sicer ministrici za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem prisotnim. Poslansko vprašanje bom danes namenila gospe ministrici Tei Petrinovi. Naša civilizacija je danes tako kompleks, raznolika, tako razvejana in mogočna, človek pa vse bolj nebogljen in osamljen v odnosu do države in njenih institucij. V morju zaščit, pa tudi varstva človekovih pravic, ki se nam mnogokrat zdijo tako oddaljene, predstavlja zaščita potrošnika in sama politika varstva potrošnikov eno izmed bolj konkretnih izpeljank. Današnje poslansko vprašanje sem namenila ravno temu področju, saj se mi zdi toliko bolj pomembno, saj kršitve na različnih področjih lahko usodno vplivajo na vsakega posameznika, na njegovo zdravje, eksistenco in še kaj. Pri nas v Sloveniji imamo zakonsko relativno dobro urejeno varstvo potrošnikov, saj imamo zakon o varstvu potrošnikov in nacionalni program. Vendar, žal, razkorak med zapisanim in dejanskim uresničevanjem zakonodaje je prisoten v vsakdanjem življenju. Potrošnikom za uveljavljanje pravic pogosto ne ostane drugega kot sodišče. Sodno varstvo pa je v primeru potrošnikov in potrošniških sporov praviloma neučinkovito, počasno, dolgotrajno. Država na področju varstva potrošnikov nima konstantne in učinkovite politike, nacionalni program se ne izvaja in je tudi praktično neizvedljiv, saj je splošen in načelen. Čuti se odsotnost usklajevanja politike varstva potrošnikov na vseh drugih področjih in v drugih vladnih politikah. Zlasti je šibka organiziranost civilne družbe na tem področju. Zanima me: Kakšna je politika urada vlade Republike Slovenije za varstvo potrošnikov do nevladnih potrošniških organizacij? Ali menite, da je temu področju namenjenih dovolj sredstev v proračunu? Hvala lepa.
Gospa ministrica, doktor Tea Petrin, prosim za odgovor.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Vsem lep pozdrav. Poslanki gospe Zupan pa se zahvaljujem za vprašanje. Zagotovo ima vlada pozitiven odnos do vprašanja zaščite potrošnikov. V tem pogledu vlada Republike Slovenije sledi modelu, ki ga poznajo tudi države v Evropski uniji, in sicer tako, da vladni sektor skrbi za zakonodajo, oblikovanje in vodenje politike varstva potrošnikov, medtem ko organizacije, ki pripadajo in so pomemben element civilne družbe, pa se ukvarjajo s svetovanjem, obveščanjem in pa z izobraževanjem potrošnikov v smislu njihovih pravic, v skladu s sprejeto zakonodajo. Varstvo potrošnikov je pojem nevladnih organizacij, ki ga opredeljuje zakon o varstvu potrošnikov, v katerem se štejejo za potrošniške organizacije tiste organizacije, ki so registrirane kot društva, zavodi ali druge organizacije. Trenutno v Sloveniji deluje oziroma je registriranih 12 organizacij, in sicer kot društva ali pa kot zavodi. Urad za varstvo potrošnikov sofinancira izvajanje javne službe na področju splošnega specializiranega svetovanja potrošnikov na nacionalni ravni, ki sta ga izvajali dve organizaciji, ter splošno svetovalno dejavnost treh organizacij na regionalni ravni. Prav tako je urad sofinanciral več projektnih aktivnosti potrošniških organizacij in revijo za potrošnike, tako imenovano VIP revijo. Tudi letos bo urad nadaljeval s to politiko, s tem da bo več pozornosti posvetil spremljanju strokovnosti izvajanja javnih služb. Javni razpis za letošnje leto bo objavljen takoj, ko bo vlada Republike Slovenije sprejela letni program varstva potrošnikov. Mislim, da bo to v čim krajšem času. V letošnjem letu se bodo pričele tudi aktivnosti za podelitev koncesij na področju svetovalne dejavnosti. Kar pa se tiče odnosa vlade do revije za potrošnike, tako imenovane VIP, pa lahko povem to, da smo na podlagi zakona o varstvu potrošnikov in nacionalnega programa za varstvo potrošnikov za leto 2001 - 2005 podelili oziroma je vlada izdala uredbo o izvajanju javne službe na področju izdajanja revije s področja varstva potrošnikov. Z navedeno uredbo se določajo pogoji in postopek podeljevanja koncesije za opravljanje javne službe za področje izdajanja revije za potrošnike. V skladu z uredbo se revija financira do višine 50-procentov vseh stroškov. To je največ, kar je možno. Če pogledamo, kako je bilo to predvideno v letošnjem letu, je predvideno do 40-procentov vseh stroškov, to se pravi 20 milijonov tolarjev. To je v okviru možnosti, ki so na razpolago. Če je zakonska višina 50%, mislim, da je 40%, glede na znano stanje razpoložljivih sredstev, verjetno več kot zadovoljivo v okviru danih možnosti. Ocenjujem tudi, da bo vlada, zgledno in primerljivo z Evropsko unijo, dolgoročno uredila področje neodvisnega informiranja potrošnikov, kajti zavedamo se, da je financiranje revije, če želimo, da je neodvisna od proizvajalca, to se pravi, od kakršnihkoli reklam itd., to pomeni, da večina financiranja prihaja s strani urada za potrošnike. Še to. Javni razpis je pripravljen in bo objavljen, kar se tiče podelitve koncesije za izdajo revije, in sicer takrat, ko bo vlada sprejela letni program varstva potrošnikov za leto 2003. Moram povedati, da je ta program v usklajevanju med resorji, seveda, ko bo prenehal tudi vladni ukrep za uravnoteženje proračuna.
Hvala lepa, gospa ministrica. Vprašanje vam je zastavila, kolegica Črnugelj, ki želi dopolnilno vprašanje. Prosim.
Hvala lepa, za tako izčrpan odgovor. Jaz imam še dodatno vprašanje. Verjetno vam je znano, da je Evropska komisija sprejela strategijo varstva potrošnikov od 2002 do 2006. Ta bistveno v nekaterih segmentnih spreminja del politike varstva potrošnikov, in to ravno zaradi različnih afer, ki so nastale v Evropi oziroma v Evropski uniji. Zanima me: Ali vlada načrtuje revizijo nacionalnega programa? Glede na to, da ste vi znani, da ste na področju izobraževanja in vzgoje zlasti pa raziskovalnega dela dosti sodelovali in delali, se zavedate mislim, zelo velike potrebe po harmonizaciji tega področja, in glede na to, da je danes dejansko pričetek slovenskih dnevov knjig in da je ogromno manifestacij s tega področja, ali načrtujete ustanovitev medvladne komisije, ki bo koordinirala varstvo potrošnikov. Varstvo potrošnikov sicer nekako spada vsebinsko v delo vašega ministrstva, je pa vsebinsko vezano na vsa področja delovanja vseh ministrstev v kompletni in celotni vladi. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite dopolniti vaš odgovor?
Hvala lepa, za dopolnitev vprašanja. Kar se tiče tega nacionalnega programa, tečejo priprave, da se ta nacionalni program dopolni oziroma ustrezno izboljša. To je v programu letošnjega leta. Drugo pa, kar se tiče te medvladne komisije. Popolnoma se strinjam z vašo pripombo, da vprašanje varstva potrošnikov posega pravzaprav na vsa področja, ki jih pokrivajo tudi drugi resorji vlade. Taka komisija bi bila zelo dobrodošla in o tem bi razmišljali, vendar vas lahko tudi že obvestim, da je v pripravi sprememba, uredba v organih in da v okviru teh sprememb teče tudi diskusija o čimboljši umestitvi urada za varstvo potrošnikov oziroma njegovo preoblikovanje v nek urad, enoto, ki bi čim bolj zadostila vsem tem širšim zahtevam, se pravi, pokrila čim širši spekter področij, ki zadevajo potrošnika.
Hvala, gospa ministrica. Gospodu generalnemu sekretarju vlade želi zastaviti poslansko vprašanje kolega Barovič. Imate besedo, kolega Barovič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane ministrice in ministri, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je s sklepom številka 907-05/2001-16 odločila, da prispeva humanitarno pomoč prebivalstvu, prizadetemu v iraški vojni, ter da se vključi v povojno rehabilitacijo v vojni prizadetih območij. V svojem dopisu številka 914-03/2001-7 z dne 10. aprila 2003 vlada pravi, da bodo vladne aktivnosti potekale v dveh fazah; v prvi fazi v obliki humanitarne pomoči in v drugi fazi s sodelovanjem slovenskih podjetij pri povojni obnovi in razminiranju Iraka. V istem dopisu se vlada izgovarja, da Republika Slovenija ne razpolaga s potrebno infrastrukturo in logistiko, ki bi omogočila, da bi se humanitarna pomoč izvedla v direktni obliki, in se sklicuje na Unicef. Po moji presoji ter presoji kolegov in kolegic iz Slovenske nacionalne stranke toliko dvoličnosti, neiskrenosti in sprenevedanj do slovenskih državljanovdo sedaj še nismo doživeli. Utemeljitev: Vlada Republike Slovenije je s podpisom vilniuške deklaracije, hočete nočete, posredno podprla napad na Irak. Posredno je podprla uničevanje stanovanj, hiš, kulture in posledično je posredno podprla revščino žena, otrok, starcev in ljudi ter po moji oceni za to prejela celo nek denar. Po uničenju pa prek Unicefa ljudje dobivajo položnice, te položnice pa dobivajo obubožane Slovenke in Slovenci. In dokaz: v rokah držim položnico, poslano ženski, ki je po 37 letih dela invalid prve stopnje s pokojnino 63.000 tolarjev. Podobnih ljudi je še veliko, dokazi so možni. Gospoda generalnega sekretarja vlade sprašujem: Koliko v resnici bo vlada Republike Slovenije pomagala ljudem, ki jih je, ponavljam, po moji oceni in oceni Slovenske nacionalne stranke posredno prizadela, če pa že zdaj prosimo denar od državljanov Republike Slovenije? In ker ste mislili, da mogoče nihče ne bo tako drzen, da bo vprašal ali pa očital Unicefu, da zbira denar za revščino - ni res, želimo samo razjasniti stvari. Od vseh nas Slovencev vlada strogo zahteva zelo konkretne programe za denarno pomoč, ki jo država potem namenja Slovenkam in Slovencem za zaposlovanje. Sprašujem: Kakšen konkreten program in vir ima vlada Republike Slovenije za takšno pomoč sploh v času, ko zmanjšuje proračun in ko smo v tako imenovani finančni restrikciji v vsej Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Barovič. Gospod generalni sekretar vlade, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani! Najprej bi rekel, da mi je malo žal, ker ste to vprašanje postavili meni, ker bi vam verjetno zlasti zunanji minister znal veliko bolje in več povedati na to temo. Vendar, kot rečeno, lahko tudi sam odgovorim na nekatere temeljne dileme. Predvsem moram zanikati, da bi Slovenija, slovenska vlada, slovenski državljani kakorkoli sodelovali, tudi posredno, pri uničevanju domov in kakršnemkoli nastajanju humanitarne katastrofe v Iraku. Nasprotno, slovenska država, slovenska vlada je ob tem ves čas spremljala dogajanje in se tudi med prvimi vključila v prizadevanja za humanitarno pomoč in obnovo Iraka. Ker sta že prej citirali sklep vlade, bi bilo tudi korektno, da poveste, da je v njem tudi odgovor, od kod sredstva, ki jih je vlada namenila Unicefu in pa posebni akciji mreže za človekovo varnost, za humanitarno pomoč, in to v višini 31 in 15 milijonov tolarjev. Gre za prerazporejanje znotraj proračunske rezervacije. Zakaj tem organizacijam in zakaj ne, kot ste rekli, nekim, če sem prav razumel, domačim organizacijam, ki bi v Iraku direktno delile pomoč? Mislim, da je odgovor tudi relativno preprost. To so pač tiste organizacije, ki skrbijo za pomoč Iraku in so se tudi prve pojavile z ustreznimi humanitarnimi programi za pomoč zlasti otrokom v Iraku. Glede drugega vprašanja pa bi lahko rekel, da slovenska diplomacija predvsem spremlja dogajanje v svetu, ne samo tisto dogajanje, ki se nanaša na samo situacijo v Iraku, temveč tudi širšo reakcijo mednarodne skupnosti v zvezi z obnovo. Tukaj lahko tudi zagotovim, da bo slovenska diplomacija zagotovila slovenskemu gospodarstvu čimveč potrebnih informacij, da se bo lahko vključilo tudi v ponovno obnovo Iraka. Seveda pa bodo svojo usposobljenost za te posle morala slovenska podjetja dokazovati v prvi vrsti sama, slovenska država pa bo seveda spodbujala takšno vključevanje v povojno obnovo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Barovič želi zastaviti dopolnilno vprašanje. Prosim.
Hvala lepa. Generalnemu sekretarju se za odgovor zahvaljujem. Pa vendarle dovolite, spoštovani gospod generalni sekretar. S svojim podpisom je slovenska vlada pristopila v neko koalicijo, s katero so se Združene države Amerike hvalile. Konkretno, berem časopis in gledam televizijo, tudi na Japonskem: zraven je Republika Slovenija. V varnostnem svetu Slovenija ni upoštevala dokazov, da takšnega ali drugačnega orožja ni. To so dejstva. Sicer pa, spoštovani gospod generalni sekretar, mogoče bi bilo res treba, da bi bilo to vprašanje usmerjeno še komu, ne vam. Pa vendarle, ali ocenjujete, da bi lahko Slovenija, država, svojo humanost dokazala takrat, ko naj ne bi podpisala Vilniuške deklaracije, in ljudem pomagala tako pred vojno ki po vojni. Pa še to. Vesel bom, če bodo slovenska podjetja lahko zaposlovala nove ljudi in delala. Ampak žal, Slovenci smo že v preteklosti ravno v Iraku ogromno naredili. Tudi to je v razmislek vsem nam. Hvala lepa.
Želite dopolniti odgovor, gospod generalni sekretar vlade? Imate možnost. Prosim.
Hvala lepa. Mislim, da najbrž ni treba ponavljati stališč vlade v zvezi s to temo, kajti o tem vprašanju so govorili eminentnejši in odgovornejši ljudje, vključno s samim predsednikom vlade. Dejstvo je, da si je slovenska vlada tudi prek svoje diplomacije zelo prizadevala za to, da do vojne ne bi prišlo in da bi rešili vprašanje Iraka, iraške krize znotraj Organizacije združenih narodov, tudi poenoteno z reakcijo Evropske unije. Zato seveda ponovno zavračam kakršnekoli insinuacije, da bi Slovenija s svojo zunanjo politiko in s svojimi odločitvami kakorkoli prispevala h kakršnimkoli dogodkom v Iraku. Moram pa seveda tudi zanikati informacijo, ki je vela iz vašega vprašanja, iz katere je izhajalo, kot da je Slovenija članica varnostnega sveta. Moram reči, da Slovenija ni več članica varnostnega sveta. Bila je članica, in to zelo aktivna, tudi predsedovala mu je v nekem obdobju, in to po mnenju mnogih držav članic OZN zelo uspešno. Hvala.
Hvala lepa gospod generalni sekretar vlade. Naslednje vprašanje bo ministru za finance zastavil kolega Vnučec. Imate besedo prosim. Gospod generalni sekretar, ste izklopili mikrofon?
Hvala za besedo gospod predsednik. Spoštovane članice in člani vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Ministra za finance bi vprašal sledeče. Vlada je nedavno sprejela določene ukrepe za uravnoteženje proračuna za leto 2003, in sicer zaradi pokritja primanjkljaja in pa zaradi varčevalnih ukrepov. Istočasno pa so neposredni proračunski porabniki: ministrstva, uradi to izkoristili, pač tisti, ki so imeli to informacijo, in še nekaj ur pred uveljavitvijo začasne ustavitve prevzemanja obveznosti v državni proračun ali po domače blokade oziroma zamrznitve izplačil iz državnega proračuna izkoristili in sklepali nekatere pogodbe v neznanem številu. Najbolj razvpita je bila pogodba o zgraditvi hangarja za luksuzno vladno letalo, o katerem smo med prvimi v poslanski skupini Stranke mladih opozarjali na neracionalnost takega početja. Tukaj se zdaj pokaže, da teh deset milijard, kolikor je vredno letalo, pa pogrešamo v tem proračunu. Po drugi strani pa za državo oziroma za neposredne proračunske porabnike, kot so ministrstva, veljajo isti zakoni, kot veljajo za državljane. To pomeni, da je v primeru zamika plačil potrebno plačati zamudne obresti, ki se v celem proračunu ne vidijo, ampak so skrite v postavkah neposrednih proračunskih porabnikov. Zato se mi zdi to vprašanje, koliko znašajo te zamudne obresti, zaradi takšnih ali drugačnih zamrznitev oziroma zamika plačil s strani državnih institucij v letu 2002 in 2001 zelo primerljive, da ugotovimo, kako je ta ukrep sploh racionalen oziroma ali ima kakšno podlago v ekonomskih analizah. Ali že v začetku leta tak ukrep zamrznitve ne postavlja tudi celega proračuna za leto 2003 na nerealna tla? Takrat, ko je bil načrtovan, ni bil premišljen oziroma lahko rečemo, da je bil zelo političen. Napake te odločitve pa bomo seveda plačevali vsi državljani, kajti na koncu koncev bodo te zamudne obresti nanesle toliko, da bo tudi ta ukrep vlade oziroma je samo prikritje pravih varčevalnih ukrepov, ki bi morali biti. Na eni strani naredimo zelo drag hangar, po drugi strani se pa varčuje tam, kjer ugotavljamo, da so velike težave, recimo, ne ministrstvu za notranje zadeve. Po mojih informacijah policisti, kriminalisti dobijo samo mince za pisalo, ne dobijo celega pisala, ohišje si morajo pa sami priskrbeti.
Hvala lepa, kolega Vnučec. Prosim minister za finance, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Najprej bi mogoče začel z odgovorom na vprašanje, ali je bilo planiranje ob sprejemanju proračuna lansko leto v decembru realno ali ni bilo realno. Jaz bi rekel, da je bilo realno, ker vse mednarodne institucije, vse države od lanskega decembra bistveno znižujejo svoje ocene gospodarske rasti v letošnjem letu. Eno največjih znižanj ocene gospodarske rasti je znižanje s strani mednarodnega denarnega sklada za Nemčijo, kar za 1,8 odstotne točke, iz 2,3na 0,5. To se pravi, če gledamo globalno svetovno gospodarstvo, se znižujejo te ocene, in to praktično decembra od tako da takrat vlada ni mogla vedeti, kaj se bo dogajalo v letošnjem prvem četrtletju. S tega vidika je bilo to čisto objektivno dejstvo. Glede vaših vprašanj na temo višine plačanih zamudnih obresti, ki jih povzročajo ti ukrepi za uravnoteževanje proračuna, je pa bistveno naslednje: osnovni namen ukrepov začasnega zadrževanja izvrševanja proračuna, ki jih predvideva 40. člen zakona o javnih financah, je preprečiti prevzemanje novih obveznosti v breme proračuna in ne ustaviti plačevanja že sprejetih obveznosti. Torej vse pogodbe, ki so podpisane, seveda se normalno izvajajo. 40. člen med drugim določa, da če se med proračunskim letom zaradi spremenjenih gospodarskih gibanj zmanjšajo prejemki proračuna, kar se je letos zgodilo, potem lahko vlada za 45 dni zadrži izvrševanje posameznih izdatkov. Po prvem odstavku 40. člena lahko vlada z ukrepi začasnega zadržanja naredi 3 stvari: ustavi prevzemanje obveznosti, to je vlada letos storila; predlaga podaljšanih pogodbenih rokov plačila, tega vlada ni predlagala; in ustavi prerazporejanje proračunskih sredstev, potrebno zaradi prevzemanja obveznosti, to je vlada tudi sprejela. Ukrepi za uravnoteževanje proračuna, ki jih je sprejela vlada, ne povzročajo zamud pri plačilih obveznosti države oziroma proračunskih uporabnikov. Vsi ukrepi, ki jih predvideva zakon in ki jih je vlada sprejela za uravnoteženje proračuna v postopku, priprava rebalansa proračuna,so namreč naravnani na ustavitev prevzemanja, kot sem že omenil, novih obveznosti v breme proračuna tekočega in tudi naslednjega leta. Njihov cilj je, da bi se proste pravice porabe na proračunskih postavkah ne predobremenile, kot to imenujemo, dokler vlada ne sprejme odločitve o prioritetnih programih, ki jih je resnično potrebno realizirati tudi v spremenjenih makro ekonomskih razmerah oziroma dokler ne določi predloga rebalansa proračuna. Samo proste pravice porabe namreč lahko ministrstva pri pripravi rebalansa proračuna uporabijo za znižanje proračunskih izdatkov. Pri tem je treba povedati, da vlada daje soglasje k nadaljevanju postopkov javnega naročanja, kadar bi nasprotno ravnanje povzročalo dodatne stroške, to smo dodaten sklep sprejeli, prav tako daje soglasje k pričetku javnih naročil za namene, katerih zavlačevanje bi povzročilo težave in izvrševanju posameznih nalog, tudi to je bil dodaten sklep, in pa za posebno nujne naloge vlada lahko izda soglasje k sklenitvi pogodbe. Tako smo poskušali čim bolj omejiti te sekundarne negativne posledice, o katerih ste vi govorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Vnučec želi dopolniti vprašanje, prosim. Gospod minister, tudi vas bom prosil, če se izklopite.
Hvala za besedo. Niste mi pa odgovorili na bistvo. Jaz sem vprašal, koliko je država plačala v celoti zamudnih obresti za lansko leto in predlansko leto. Ne samo zaradi zamrznitev, ampak tudi zaradi nespoštovanja plačilnih rokov. Skupna vsota me zanima. Koliko, v tolarjih. To sprašujem zaradi tega, ker bi rad dobil sliko, koliko bo vaš ukrep zamrznitve prispeval k odpravi proračunskega primanjkljaja, na drugi strani pa povzroča nove stroške. Vsa strokovna javnostgovori, da bo ta ukrep zamrznitve povzročal veliko škodo na strani gospodarstva in pa tudi povečal gospodarsko nižjo rast zaradi večje plačilne nediscipline, ki je glavni problem cele Evropske unije. To se vsi strinjamo. Vendar pri nas jo še dodatno sama država povzroča zaradi takih ukrepov, ki nimajo neke evropske realne analize. Zato me zanima točna vsota za lansko leto, ki jo sigurno imate, če ne jo pa boste dobili, če ne, boste sedaj odgovorili. Državljani so se na referendumu za Evropsko unijo odločili, da vstopimo tudi v sistem evropskih financ. Tukaj se nam včasih zdi, da se mi še zmeraj obnašamo oziroma da so naše finance bolj bizantinske narave kot pa evropske. Hvala.
Gospod minister, želite dopolniti vaš odgovor? Prosim, imate besedo. Izvolite.
Se strinjam z vami, da je problem v zamudah plačil, vendar ni na tem področju, na katerega ste sedaj opozorili. Na tem področju to ne more biti razlog. Je pa problem, če, recimo, na koncu leta sredstva proračuna niso dovolj velika in se plačila prenašajo v naslednje leto ali pa zaradi kakršnih drugih razlogov. Zato bi bilo treba ločiti to, kdaj je vzrok taka uporaba 40. člena zakona o javnih financah, kjer sem vam povedal, da vzroka ne more biti, in kdaj so drugi vzroki. Za te druge vzroke pa vam lahko posredujemo podatke pisno. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo ministru za notranje zadeve in ministru za delo zastavil vprašanje kolega Petan. Imate besedo, kolega Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Najprej bi vprašanje zastavil ministru za notranje zadeve. Kakšne ukrepe bo ministrstvo sprejelo, da bo izpolnilo obveznosti, ki jih nalaga odločba ustavnega sodišča v zvezi s problematiko tako imenovanih "izbrisanih"? Želel bi poudariti, da gre predvsem za ljudi, ki niso želeli sprejeti državljanstva. Pravim, predvsem, to pomeni, da so tudi tam tudi drugačni, da ne bi vse posplošil, vendar velika večina je takih. Po drugi strani z odločbo ustavnega sodišča polemike naj ne bi bilo, ker je ta odločba dokončna. Jaz pri tem to upoštevam, zato tudi to moje vprašanje: Kaj bo sedaj, ko odločba v bistvu velja? Odločba bo v izvajanju imela predvsem finančne posledice. Te bodo verjetno za državo tiste najbolj pomembne, najbolj hude. Če bodo vsi od tega števila izbrisanih, nekje od 15 do 18 tisoč se pojavlja številka, izkoristili možnost, ki jim jo taka odločba daje v okviru naše slovenske zakonodaje, bodo stroški po nekih hitrih izračunih znašali recimo 600 milijard tolarjev. Kolega pred mano je govoril o 800 milijardah. Konec koncev to ni pomembno, gre za strahovito velike številke. Če bodo vsi izkoristili to možnost, ki jim jo zakonodaja daje. Pravim, če bodo. Ampak jaz ne poznam takega, ki ne bi izkoristil možnosti, da dobi denar, ker odločba velja retroaktivno. In seveda vse posledice bodo tudi retroaktivne. Ker se zavedam tega problema. Zato sprašujem vas, gospod minister, ker boste vi tisti, ki boste morali to godljo nekako odkuhati. Niste je vi zakuhali, ampak na področju, ki ga pokrivate, boste morali sprejemati določene ukrepe, zato sprašujem: Kakšni bodo konkretni ukrepi ali ste že prišli tako daleč? Tisti, ki so jo najbolj zakuhali, češ, da jih ne zanimajo finančne posledice ali pa posledice te odločitve, mislim, da to za državljane in tudi zame ni sprejemljivo. Zato sprašujem vas, kakšne ukrepe pripravljate. Hvala za odgovor.
Prosim, gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Spoštovane poslanec, zahvaljujem se za to vprašanje, ki je ta čas v Sloveniji nadvse pomembno in se z njim tudi intenzivno ukvarjamo, ne samo v ministrstvu za notranje zadeve, ampak tudi v medresorskem sodelovanju. Odločba ustavnega sodišča je znana in ima dve neposredni posledici. V prvem delu ustavno sodišče naroča ministrstvu za notranje zadeve oziroma vladi, da pripravi nov zakon, ki bo uredil status državljanov drugih držav nekdanje Jugoslavije oziroma ki bo drugače uredil njihov status kot zakon, ki ga poznamo iz leta 1999. Ta zakon, tako imenovani ZUS DDD [[s kratico]] iz leta 1999, je namreč ustavno sodišče razglasilo za protiustavnega v kar nekaj točkah. Poglavitna točka protiustavnosti je po mnenju ustavnega sodišča [[tako v obrazložitvi]] veljavnost za nazaj oziroma retroaktivni učinek pridobitve statusa. Zakon iz leta 1999 namreč ni uzakonil retroaktivne veljavnosti pridobljenega tujskega statusa. Po mnenju ustavnega sodišča pa bi to moral storiti. Druga točka protiustavnosti, če se omejim samo na najpomembnejše, je ureditev vprašanja prekinitve bivanja za prosilce tega statusa. Ustavno sodišče se je postavilo v obrazložitvi na stališče, da enoletna prekinitev bivanja v Sloveniji za prosilca tujskega statusa ne pomeni prekinitve oziroma se ne šteje za prekinitev, in nalaga zakonodajalcu, da tako uredi v zakonu, ki ga mora izdati na podlagi ugotovitve ustavne neskladnosti sedanjega zakona. Še nekaj je teh neskladnosti. Ne bom jih obrazlagal naprej, pač pa bi se omejil še na drugo nalogo, ki jo je izdalo ustavno sodišče, kjer je pravzaprav naložilo, nekoliko presenetljivo za ustavnosodno prakso, ki smo jo poznali do sedaj, izvršilni oblasti, konkretno ministrstvu za notranje zadeve, da dopolni doslej izdane odločbe o statusu tujca. Naj povem, da ima ustavno sodišče v mislih približno 7.300 do sedaj izdanih odločb, od leta 1992 pa vse do leta 2003, odločbe o izdanih tujskih statusih, in sicer po več zakonih: po dveh oziroma treh zakonih o tujcih [[po dveh oziroma dopolnjenem še tretjem]] in po znamenitem zakonu o urejanju statusa državljanov drugih držav na ozemlju bivše Jugoslavije. Skratka, skupaj približno 7.300. "Ex lege", se pravi, po sami odločbi neposredno po uradni dolžnosti je ustavno sodišče naložilo, da se te odločbe izdajo. Na vaše povsem neposredno vprašanje, kaj bomo storili bi odgovoril naslednje. Pripravljamo - tako kot je že predsednik vlade povedal - informacijo za vlado, ki bo vključevala dvoje: pregled nalog, ki jih je naložilo ustavno sodišče, bolj podrobno, in drugič, pregledali bomo tudi finančne posledice, ki jih zakon nalaga, ki pa po današnjih podatkih niso izmerljive Vse to, kar smo danes slišali, so lahko kalkulacije po vnaprej nekih določenih predpostavkah, za katere pa danes nihče ne more trditi, koliko so točne. Kolikšna bo škoda oziroma kolikšna bo odškodnina, ki jo bodo terjali upravičenci oziroma tisti, ki menijo, da jim je bila prizadejana škoda, bo odvisno od njihovih zahtevkov, zato bo potrebno natančno z nizanjem vrste pravic, povezanih s statusom tujca, okvirno ugotoviti, kakšni možni odškodninski zahtevki pridejo v poštev, in nato bolj kvalificirano oceniti morebitno škodo za državo. V odvisnosti od tega bodo tudi naslednji koraki. Mi bomo zakon v vsakem primeru pripravljali oziroma ga pripravljamo. Z izdajo odločb še nismo pričeli, ker štejemo, da smo dolžni najprej vladi predložiti celovito informacijo opravnih in finančnih posledicah te ustavne odločbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Petan.
Z marsičem se z vami strinjam, predvsem tisto, da mogoče še niti niso izmerljive finančne posledice. Res je, da po nekih hitrih izračunih sem jaz navedel 600 milijard slovenskih tolarjev, kolega 800 milijard. V vsakem primeru gre za strahovito velike številke. Vsakega Slovenca bi v tem primeru morala že boleti glava, kako bomo prišli do tega. Samo mimogrede. To bi pomenilo, da bo vsak slovenski državljan moral plačati 300 do 400 tisoč tolarjev, od novorojenčka, pa do tistega najstarejšega upokojenca. Ali pa mogoče 1 milijon na družino. Zato upam, da ne boste prišli na idejo v vladi, da bi kar vsaki slovenski družini poslali ček za 1 milijon tolarjev, ki bi jo morala plačati zaradi te odločbe ustavnega sodišča. Upam, da boste res v vladi dobro to ocenili. S tem želim tudi opozoriti, kakšna teža je v tem primeru. To bi pomenilo tudi, takšna številka in tu velikega odstopanja ne bo, želel bi si pa, da bi se motil, ker bi res raje videl, da bi bile manjše številke, ampak, žal bo tako, da bi 100.000 študentov lahko približno 4 leta prejemalo štipendijo. Če jih je 80.000 ali pa 120.000, ne bo velike razlike. To pomeni tistih 600 do 800 milijard slovenskih tolarjev. Upam, da boste res v vladi dobro premislili, kakšnih ukrepov se boste lotili, je pa to žalostno za Slovenijo. Zdaj pa, če dovolite, bi zastavil še drugo vprašanje. Razen, če želite, gospod minister, še kakšen odgovor?
Imate 24 sekund časa.
Imam dve vprašanji.
Vem. Ampak, čas vam bo potekel.
Drugo vprašanje je namenjeno ministru za delo in družino. Sprašujem: Ali je v kakršnem koli primeru možno, da ima oseba, ki ima po zakonu status veterana vojne za Slovenijo nižjo pokojnino, kot bi jo imela, če tega statusa veterana ne bi imela. In z drugimi besedami, tisti, ki se je boril za Slovenijo, ima manjšo pokojnino, kot če se ne bi boril. Ali je to možno v kakšnem primeru?
Hvala lepa. Najprej, če tako želi, vam bo odgovoril dopolnilno minister za notranje zadeve. Želite besedo? Prosim. Potem pa še minister za socialo.
Strinjam se, da razsežnost, tudi materialna, do tega vprašanja terja zelo temeljit premislek. Kaj več o tem, kakšne so te razsežnosti, bolj natančno bomo lahko spregovorili, ko bo izdelana analiza doslej izdanih 22.311 odločb o tujskem statusu, kolikor jih je bilo izdanih od leta 1992 do 2003. Računamo, da bo v nekaj tednih ta analiza izdelana in tedaj bomo lahko bolj podrobno govorili o številkah. Dotlej pa niti vašim številkam niti kolega Pečeta ne morem pritrditi. To so zgolj ocene, ki jih pač izračunate po nekih predpostavkah, za katere se pa kasneje lahko izkaže, da ne bodo točne. Zagotavljam vam le, da se bomo zelo celovito lotili tega vprašanja in iskali odgovore nanj z upoštevanjem vseh izračunanih posledic.
Hvala lepa. Dr. Dimovski, minister za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa. Na vaše vprašanje odgovarjam naslednje: to ni možno. Vojni veteran, ki se je boril za Slovenijo, ne more po nobenem načinu dobiti nižje pokojnine, kot bi jo po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju določa višino pokojnine, medtem ko zakon o vojnih veteranih določa samo pokojninsko dobo. Pokojninska doba za čas, v katerem so bile okoliščine, po katerih je pridobljen status vojnega veterana, in če je ta bil zavarovan po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, potem se šteje tako, kot je za zavarovanje po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Če v tistem času ni bil zavarovan po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, se mu to šteje dvojno. Zakon o vojnih veteranih torej o višini prejemanja pokojnin ne določa, ampak je to odkazano na višino, ki je določena po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju.
Hvala lepa, gospod minister. Ministru za notranje zadeve bo vprašanje zastavil tudi kolega Pohorec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Svoje poslansko vprašanje naslavljam ministru za notranje zadeve v zvezi s prenosom upravnih zadev na nevladne organizacije in gospodarske družbe. Država je že nekatere zadeve iz pristojnosti državne uprave prenesla, delno ali morda v celoti, v obliki javnega pooblastila na nevladne organizacije in gospodarske družbe. Tako, na primer, lahko opravimo poleg tehničnega pregleda registracijo motornega vozila na pooblaščenem servisu, ki je v zasebni lasti, na primer, ali pa v lasti civilnopravnih oseb, kot je Avtomoto zveza Slovenije. Tako se je število upravnih zadev registracije motornih vozil na upravnih enotah zmanjšalo. S prenosom pooblastil na nevladne organizacije in gospodarske družbe se zmanjša tudi obseg dela v državni upravi, konkretno v upravnih enotah. Tako so nastali tehnološki viški tudi v enotah državne uprave, kjer ni take možnosti fleksibilne prerazporeditve na druga delovna mesta. Hkrati se vodi statistiko števila opravil na enoto oziroma na zaposlenega uradnika in prikaz števila zaposlenih po upravnih enotah. Nevladne organizacije in gospodarske družbe, ki so dobile koncesijo za opravljanje upravnih zadev, pa na teh delih zaposlujejo "svoje" ljudi, po vse bolj uveljavljenem načelu zvez, poznanstva in sorodstvenih razmerij. Ministra za notranje zadeve, pristojnega za državno upravo, dr. Rada Bohinca, zato sprašujem naslednje. Katere zadeve iz pristojnosti državne uprave so delno ali v celoti prenesene oziroma so v postopku prenosa iz državne uprave na nevladne organizacije in gospodarske družbe? Ali se s prenosom nalog in pooblastil za upravne zadeve v pogodbi določa tudi obveznost prevzema določenega števila delavcev iz upravnih organov? Konkretno, koliko je takih primerov? Kakšen je program nadaljnjega prenosa nalog iz pristojnosti državne uprave na nevladne organizacije in gospodarske družbe, ker se neuradno o tem govori, da bo še več takih zadev prenesenih. Kaj bo storila država, da bi delavcem, ki zaradi tega ostanejo brez dela, zagotovila drugo delo oziroma kaj bo konkretno s presežnimi delavci v upravnih enotah? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec za to vprašanje. Tako imenovana privatizacija ali zasedanje javnih služb je eden od konceptov racionalizacije državne uprave, zato prizadevanja različnih ministrstev na tem področju podpiramo in so znotraj ciljev reforme državne uprave. Seveda pa v tem tičijo nevarnosti, katere tudi vi nakazujete v vašem vprašanje. Rad bi rekel to, da s privatizacijo javnih služb, država kljub podelitvi koncesije ali javnega pooblastila vendarle zadrži nadzor in tudi odgovornost za izvajanje teh služb v okviru določenih standardov oziroma obsega in kakovosti. Kar nekaj primerov že imamo v preteklih letih tega procesa. Spomnim naj na v letu 1994 sprejeti zakon o notariatu in v naslednjem letu prenos overovitev na notarje s strani prejšnjih uprav. Na področju moje odgovornosti notranjih zadev, lahko navedem 3 primere. Eden od teh je bil uveden z zakonom o detektivski dejavnosti. To je podeljevanje licenc detektivom in pa nostrifikacij oziroma potrdil, spričeval o izvedenih izobraževalnih programih, podobno tudi na področju zasebnega varovanja. V obeh primerih to podeljujeta ustrezni zbornici, za zasebno varovanje ali detektivska zbornica. Primer, ki ste ga vi omenili, to je registracijski postopki v zvezi z motornimi vozili, se prav tako že kakšni dve leti udejanja, se uresničuje, ko različne upravne storitve, od registracije vozil, do registracije tehničnih sprememb, do sprememb lastnikov, prenosov lastništva in podobno, prenašajo od upravnih enot na pooblaščene servisne organizacije, vzporedno s procesom povečevanja števila teh pooblaščenih servisnih organizacij. V zadnjih letih nam je uspelo v precejšnjem obsegu povečati število servisnih organizacij in na ta način skrajšati pot do državljanov, ki dnevno potrebujejo tovrstne storitve. Ta proces še teče in ni še končan. Kar nekaj upravnih enot zaradi kadrovskih in infrastrukturnih omejitev še vedno ni preneslo oziroma še vedno samo upravlja te upravne storitve. Naš cilj je tudi s predvideno novo ureditvijo zakona o varnosti cestnega prometa, ki ga bomo predložili državnemu zboru v kratkem da storimo še korak naprej k "zasebljanju" tovrstnih postopkov, od sedaj zgolj voznika oziroma vozila in njegove registracije tudi na tista opravila, ki se nanašajo na voznika na izobraževanje v tej zvezi in podobno. V tem smislu je tudi predlagana ustanovitev posebne javne agencije, ki bo podeljevala javna pooblastila, koncesije in sklepala pogodbo z zasebnimi organizacijami, tako pooblaščenimi servisnimi organizacijami, in glede nekaterih opravil tudi s prodajalci vozil, kjer bi lahko voznik - kupec vozila lahko že s prodajalcem uredil določene registracijske postopke. Vendar za to je potrebno spremeniti zakon. Preostalo dvoje vprašanj, oboje je zelo utemeljeno in aktualno. Povsem se strinjam in kjer se da, udejanjamo usmeritev, da skupaj s koncesijo oziroma pooblastilom sopogodbenik prevzame tudi obveznost prevzema delavcev. Gre namreč marsikje za specializirane upravne postopke, ki jih poznajo le ljudje, ki so bili doslej zaposleni na upravni enoti. Gre tudi za to, kar ste nakazali, da se v tej zvezi že pojavljajo presežki na upravnih enotah. Povem naj, da smo presežke v zvezi z registracijskimi postopki preusmerjali na tista področja na upravnih enotah, koder se pojavljajo zaostanki. To je predvsem področje denacionalizacije in še nekatera druga področja. Povem naj, da je na nekaterih upravnih enotah teh zaostankov zelo veliko oziroma gredo v stotine in v ima kar nekaj mesecev. Zato bo kadrovski višek, ki bo nastal na ta način, zelo dobrodošel in bodo te razporeditve tudi opravljene in so tudi že bile opravljene. Nekaj zaposlenih na upravnih enotah pa bo tudi poslej moralo opravljati naloge s tega področja. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod minister. Tudi naslednje vprašanje bo namenjeno vam dr. Bohinc, zastavila ga bo kolegica Ana Marija Tisovic. Prosim? Želite dopolnilno vprašanje? Prosim kolega Pohorec, se opravičujem, nisem slišal.
Jaz sem danes zadovoljen z odgovorom. Problem pa je ta, da na teh področjih, kot sem recimo omenil, registracija motornih vozil in podobna, so več ali manj delavke ali pa delavci z nižjo stopnjo izobrazbe in teh ni mogoče dati na delo za denacionalizacijo ali upravne postopke, kjer se zahteva vsaj višja ali pa visoka strokovna izobrazba. Tu verjetno je problem. Tisti problem, ko se postopno pomika delo iz upravnih enot, ne veliko naenkrat, ampak postopno upada število upravnih zadev, delavci pa tam ostanejo. Statistike števila upravnih zadev na delavca pa pokažejo, da jih je preveč zaposlenih. Ta vtis je treba imeti pred seboj, da ne bi nekdo po krivici dobil naziva "nimate več dela in preveč vas je na nekem oddelku", ker se mu pa delo odmika stran. Hvala lepa.
Prosim gospod minister.
Nekoliko je zmanjkalo časa, da pojasnim še ureditev tehnoloških presežkov v zakonu o javnih uslužbencih. Povem naj, da je lansko leto državni zbor prvič sprejel zakon, kjer je uredil to vprašanje v okviru instituta reorganizacije na smiselno enak način, kot to velja za zasebni sektor. Vsekakor se utegnejo v okviru tega procesa, pa tudi sicer procesa racionalizacij in reorganizacij državne uprave, ki ga vodimo v okviru reforme javne uprave, pojavljati tehnološki presežki tudi v državni upravi. Prav zaradi tega je zakon o javnih uslužbencih postopke varstva delavcev v tej zvezi podrobno uredil.
Tako. Zdaj pa dejansko vabim k besedi kolegico Ano Marijo Tisovic. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Pozdravljeni predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Imam vprašanje za gospoda dr. Bohinca. Po letošnjem maju bo izšel razpis slovenske službe za izbor kadrov, na katerega se bodo lahko prijavili tudi slovenski državljani, ki bodo kandidirali na stalna delovna mesta administratorjev, prevajalcev ter asistentov v različnih institucijah v Bruslju, Strasbourgu in Luxemburgu. Zdi se mi, da je v nasprotju z načelom enakih možnosti ravnanje vlade, ki je na stroške davkoplačevalcev omogočila peščici že zaposlenih izbrancev v državni upravi pripravo na izredno zahteven razpis in konkurs. Ti se lahko izobražujejo na upravni akademiji, ki je po programu Fast Stream na izvedbo konkursa pripravljala s predavanji, prehodnim spoznavanjem testov, osebnimi pogovori in nasveti, medtem ko namerava za vse ostale zainteresirane državljane izdati brošuro ter na spletnih straneh posredovati še nasvete posameznikov, ki so ta test že opravili. Na ta način so se vsi tisti, ki niso zaposleni v državni upravi, pa bi vseeno želeli delati v evropskih institucijah, znašli v neenakopravnem položaju. Zato sprašujem gospoda ministra naslednje: Ali bo vlada na osnovi razpisa izbrala in sofinancirala tudi kakšne druge ustanove ali organizacije, ki bodo na konkurs pripravljale zainteresirane oziroma tiste, katere želi vlada obveščati le preko prospektov oziroma na kakšen način bo to storila za vseostale, ki so se znašli nasproti državnim uslužbencem v neenakopravnem položaju?
Hvala lepa, kolegica Tisovic. Prosim, gospod minister za notranje zadeve.
Zahvaljujem se za to vprašanje, ker imam priložnost predstaviti podatek, da vlada že tretje leto uresničuje tako imenovano strategijo za dvig usposobljenosti naših kadrov pred vstopom v Evropsko unijo. To je dokument, ki ga je sprejela vlada v avgustu leta2000, v času predsedovanja gospoda Bajuka. To je Nadvse koristen dokument, ki je podlaga za to, da kot pravim, že tretje leto vodimo različne oblike izobraževanja, ki naj bi prispevale k dvigu usposobljenosti naših ljudi v povezavi z vstopom v Evropsko unijo. To so tako kadri, ki bodo dnevno morali komunicirati z Brusljem in bodo delali v uradih v Sloveniji, to so kadri, ki bodo morali hoditi na različne oblike usklajevanja oziroma sestankov v Bruslju, in to so tudi kadri, ki bodo izbrani na razpisu, ki ga omenjate, in poslani v Bruselj. Povem naj, da je program Fast Stream samo eden od petih programov na temelju te strategije in da je bilo samo v letu 2002 v te programe usposabljanja za Evropo vključenih 1561 zaposlenih v državni upravi, in to v različne oblike večdnevnega usposabljanja. V program, ki ga posebej navajate, Fast Stream je bilo v letu 2001 vključenih 11 uradnikov, v letu 2002 20, v letu 2003 pa je razpis še v teku. Velikega zanimanja za vključevanje v Fast Stream žal v državni upravi med uradniki ni, predvsem pa tudi ne med njihovimi nadrejenimi, ker so to praviloma najboljši ljudje in so zelo potrebni in koristni v svojih okoljih na različnih projektih, ki jih ministrstva imajo. Za državo Slovenijo je nepogrešljivo, da imamo vrhunsko usposobljene posameznike, ki bodo opravljali najzahtevnejše naloge v Bruslju in bodo tudi imeli zaradi tega mnogo večje možnosti, da uspejo na konkursu, o katerem govorite. Povem naj vam en podatek iz Velike Britanije. Namreč, ta natečaj je nadvse zahteven. V Veliki Britaniji je le 1% tistih, ki so se prijavili na razpis, pa niso opravili pred tem Fast Stream tečaja, uspelo na tem natečaju, 25% pa tistih, ki so zaključili tečaj Fast Stream. Tako imajo dejansko ti, ki bodo ta tečaj zaključili, večje možnosti, vendar pa sem prepričan, da bo število ljudi, ki jih bo Slovenija morala poslati v Bruselj, bistveno večje od tistega, ki ga bomo uspeli usposobiti prek "fast streama", vendar pa znotraj tega, ki ga usposabljamo prek različnih oblik usposabljanja. Povedal sem,da jih je bilo 1.561 samo v lanskem letu. Sicer pa morda še en podatek. Upravna akademija znotraj ministrstva za notranje zadeve je v letu 2002 izvedla kar 5.890 različnih oblik usposabljanja za javne uslužbence različnih kategorij, kar samo kaže na to, da je paleta različnih izobraževalnih oblik med uradniki zelo široka in da bodo ti ljudje, ki so bili udeleženi na teh tečajih, lahko uspešneje konkurirali na natečaju za evropske zaposlitve. Toliko. Hvala lepa.
Želite postaviti dopolnilno vprašanje? Prosim, kolegica Tisovic.
Hvala lepa gospodu ministru za odgovor. Vendar, če sem pravilno razumela, tu vi izobražujete z denarjem davkoplačevalcev v glavnem državne uslužbence. Kaj pa tisti, ki niso državni uslužbenci, pa imajo tudi željo prijaviti se na ta natečaj in narediti ta tečaj? Kdo pa tiste plača, si morajo sami plačati ali kako? Tu vidim neenakomernost možnosti, neenake možnosti. Če mi lahko še na to odgovorite. Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Seveda, državna uprava z denarjem davkoplačevalcev zagotavlja usposabljanje, ne samo zaradi kandidiranja na tem natečaju, ampak tudi zaradi uspešnejšega opravljanja svojega dela, izključno zaposlenim v javnem sektorju oziroma državnim uradnikom. Ostalim niti nima pravice niti je v kateremkoli zakonu to utemeljeno, da bi lahko zagotavljali izobraževanje za evropski konkurs tudi ljudem, ki so zaposleni v zasebnem sektorju. Ti se bodo morali pač znajti na svoj način.
Hvala lepa, gospod minister. Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo vprašanje zastavil kolega Gasparini. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Vprašanje bom zastavil mag. Francu Butu, in sicer v zvezi s pomorskim ribištvom. Začel bom z naslovi, ki smo jih lahko prebrali v časopisih, tako kot "Črna nedelja za morsko ribiško industrijo", "Podjetje Riba prodalo dve od štirih ribiških ladij", "Podjetje Delamaris je postalo prodajno nekonkurenčno", "Petnajst delavcev brez dela". To je samo nekaj naslovov iz številnih alarmantnih poročil o stanju morskega ribištva in ribiške predelovalne industrije v Sloveniji. Sam sem že pri sprejemanju zakona o morskem ribištvu in sprejemanju sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2003 opozarjal na katastrofalno stanje v morskem ribištvu in ribiški predelovalni industriji. Na to že leta opozarjajo tudi sami ribiči, predstavniki ribiške predelovalne industrije ter predstavniki skupnosti na Obali. Vsi vemo, da se je kriza v morskem ribištvu in predelovalni industriji pričela od osamosvojitve Slovenije leta 1991. Vendar je slovenska država že leta 1992 sklenila, da bo panogi pomagala, tudi zaradi želje, da Slovenija ohrani značaj sredozemske in pomorske države. Žal se je kriza kljub temu zgolj poglabljala. Vrhunec pa je dosegla ravno v obdobju po sprejemu novega zakona o morskemu ribištvu s prodajo dveh ribiških ladij podjetja Riba, simboloma našega ribištva. Imam jih samo štiri, 50% smo jih izgubili. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki ga vodite, gospod minister, in je odgovorno tudi za morsko ribištvo, pa se na to katastrofalno stanje sploh ne odziva. To dejstvo podkrepljuje tudi odnos vodje oddelka za sladkovodno morsko ribištvo in ribogojstvo na ministrstvu do morskih ribičev in do te problematike nasploh. Danes so javne izjave o tem, da zganjamo preveč cirkusa okoli morskih ribičevin da se le-ti od države ne morejo obetati veliko pomoči. Spoštovani gospod minister, prosim vas, da mejnim morskim ribičem, zaposlenim v ribiški predelovalni industriji ter prebivalcem Obale jasno odgovorite na naslednje vprašanje: Kakšen cirkus zganjamo okoli morskih ribičev in zakaj ga je preveč? Zakaj si morski ribiči od države ne morejo obetati veliko pomoči, lahko pa si jo obetajo kmetje in to takšno, da bodo s postopnim dvigovanjem neposrednih plačil leta 2007 in [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]se pravi [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Evropske unije? Ali se ministrstvo, ki ga vodite sploh želi [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]morskega ribištva, ribiško predelovalne industrije [[...]]
[[...]]Gasparini [[...]]
[[...]]in ali je po vašem mnenju Republika Slovenija tudi sredozemske pomorske države Še nekaj vprašanj?
Žal je čas potekel, tako vabim k besedi ministra za kmetijstvo, ministra Buta. Prosim.
Hvala lepa. Najprej bi se cenjenem zboru opravičil za zamudo na začetku, ki je nastala zaradi nepričakovanega nujnega podaljšanje nekega pogovora. Kar se tiče omenjenih vprašanj. Kot prvo, te stvari je treba pravzaprav pojasniti točno tako, kot so. Zakaj ni podobnih podpor, kot so na področju kmetijstva? Zato, ker obstaja v evropskem pravnem redu samo ena skupna politika, ki dovoljuje subvencije in jih zapoveduje v imenu direktnih plačil, to je področje kmetijstva. Zato ima tudi polovico pravnega reda. Pri ribištvu niso dovoljene možne oblike plačil, kot so direktna plačila na primer v kmetijstvu, to se pravi, da teh podpor ne more biti, ker niso dovoljene in jih ne izplačuje nihče v Evropski uniji, ker pravni red Evropske unije na tem področju v okviru skupne ribiške politike je drugačen. Ne pozna ga tudi nobena druga gospodarska panoga v industriji. To je pač predmet oziroma realnost skupnih politik Evropske unije. Drugo. V okviru evropskega pravnega reda ni dovoljeno izplačevati izvoznih nadomestil pri ribah oziroma ribjih konzervah. Ta izvozna nadomestila sedaj v obsegu, mislim, do 12 tolarjev po konzervi imamo in bodo ukinjena z dnem vstopa v Evropsko unijo. Hrvaška seveda izplačuje, ker niti ni kandidatka za vstop v Evropsko unijo in ima popolnoma drugačen pravni okvir in seveda tudi popolnoma drugačne, v veliki meri z Evropsko unijo skregane, politike. Podpore so dovoljene pri prestrukturiranju ribiške flote, vendarle ne na vseh delih in povsod tam, kjer govorimo o varnosti pri delu, zamenjavi ribolovnih orodij, ki niso v skladu z novimi zahtevami, za preusmeritve v druge dejavnosti in za diverzifikacijo ribolova. To so oblike, ki so dovoljene. Seveda so dovoljene tudi podpore v obliki tako imenovane varne hrane na področju živilske industrije. V Sloveniji imamo en primer, to je Delamaris. Zelo pomembno je, da Slovenija ohrani ribiško tradicijo, ampak tukaj je treba zelo jasno povedati, da Slovenija ukrepov, kot jih izvaja Hrvaška, ne more imeti, ker niso dovoljeni v okviru evropskega pravnega reda. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je kljub vsemu v zadnjih treh letih ribiški predelovalni industriji dodelilo 200 milijonov tolarjev za posodobitev predelovalnih linij, da bi se jim povečala njena konkurenčnost ob vstopu v Evropsko unijo. Ob tem, kot rečeno, plačujemo 12 SIT po izvoženi konzervi, kar pomeni približno 30 milijonov tolarjev letno. S tem bomo nadaljevali do vstopa, čeprav vemo, da po vstopu to ugasne. Nadalje, sam sem v pogajanjih za program razvoja podeželja dosegel kot edini med desetimi državami kandidatkami za vstop, čeprav imamo tudi druge države, ki so ribiške, ki vstopajo, ki lahko v okviru predpristopne pomoči Sapard plačujemo prestrukturiranje živilske industrije na tem področju. Vendar se žal do danes firma Delamaris na to ni prijavila. Ima še vedno možnost, da to stori letos in do dneva vstopa v Evropsko unijo. Nadalje. Zakaj sta bili uničeni dve plovili? Ker se je podjetje tako odločilo. Se opravičujem, zakaj sta bili prodani dve plovili. Zato, ker se je podjetje tako odločilo. Če ne bi bili letos prodani, se ta plovila nikoli ne bi mogla več prodati, ker v okviru evropskega pravnega reda prodaja ni dovoljena in je v nasprotju z določenimi skupnimi politikami na področju ribištva Torej, drugo leto bi ti plovili, ki sta že nekaj let stali, večinsko na pomolu in se z njimi rib večinsko ni lovilo, lahko bili samo uničeni. Do pomoči za uničenje pa ne bi bili upravičeni, ker ne bi imele dovolj letnih ribolovnih dni, potrebnih je najmanj 70 dni. Mi bomo letos namenili približno 60 milijonov v prestrukturiranje prvih dveh ribiških plovil, ki ostajata. Dali bomo 23 milijonov dodatne posebne pomoči, ki v Evropski uniji po vstopu ni dovoljena, zato da na osnovi dogovora Drnovšek - Račan v lanskem letu damo ribičem odškodnino, ker niso mogli loviti rib, ker Hrvaška ni dovolila izvajati sicer sklenjenega in veljavnega medsebojnega sporazuma. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje? Prosim, kolega Gasparini.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Imam še nekaj vprašanj, pa bi jih dostavil pismeno. Ne vem, če ste jih dobili, mi tako odgovorite. To bi bilo najboljše. Samo še eno kratko vprašanje. Ali je res vaše ministrstvo dovolilo uvoz 5 milijonov sardin 5 milijonov sardin brez carine iz Hrvaške? Hvala.
Prosim, minister But.
Seveda ta podatek ne drži. Ministrstvo je razpisalo točno tisto količino, ki je dogovorjena že leta v okviru bilateralnega sporazuma med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Žal smo medsebojne prostotrgovinske sporazume dolžni spoštovati. Res bi bilo prav, da bi jih spoštovali tudi z druge strani v celoti, na drugih področjih, kjer jih ne spoštujejo. Tako da nič izven dogovora v okviru prostotrgovinskega sporazuma ni bilo pod nobenim pogojem razdeljenega. Razdeljeno je bilo pa tisto, kar prostotrgovinski sporazum zahteva. Vsi v tej državi pa ves čas pravimo, da so prostotrgovinski sporazumi v korist tudi slovenskemu gospodarstvu, imajo pa seveda tudi tiste dele, ki si jih, recimo, sam kot minister ne želim. Sem spada konkretno področje in možnost uvažanja omenjenih rib, ampak to jepač dogovor na nivoju države, kjer je zaradi interesa tudi ostalih delov gospodarstva morala Republika Slovenija očitno pred leti, ko se je prostotrgovinski sporazum sklepal, tukaj tudi ustrezno sprejeti tudi te koncesije, ki za določene sektorje, na primer za ribiški sektor, niso najbolj zaželjene. Bi pa poudaril še to, da bo pa v zvezi z enim vaših prejšnjih vprašanj mogoče konkreten dolgoročni program na razvoju ribištva narediti šele po novembru tega leta, ko bo v Benetkah Evropska unija organizirala veliko konferenco o novi ribiški politiki v Sredozemlju, kjer bi se naj tudi dogovorili o drugačnih oblikah, kot so veljale doslej. Sam sem v ta namen bil pred tedni že v Rimu in sem ostro protestiral pri italijanskem ministru, s katerim naj bi se, in se tudi je hrvaški minister, pristojen za ribištvo, na pobudo hrvaškega predsednika pogovarjal o tem, kako naj bi si Italija in Hrvaška razdelili mednarodne vode in ribolov v njej. Zagotovo to po tem pogovoru nikakor ne bo več mogoče, Italija je jasno obljubilaSloveniji, da se to ne bo zgodilo in da bo o tem odločala evropska konferenca oziroma dogovor, začenši v Benetkah novembra tega leta, pod okriljem Evropske unije, kjer bo Slovenija kot skorajšnja članica Evropske unije nesporno igrala tudi pomembno vlogo.
Hvala lepa. Kolega Diaci bo zastavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim, kolega Diaci.
Hvala za besedo. Spoštovane ministrice, ministri, predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Vprašanje naslavljam ministru za delo, družino in socialne zadeve, gospodu Dimovskemu. Slovenija je med vsemi pristopnicami najbolj napredovala pri uveljavljanju evropske zakonodaje na področju zaposlovanja in socialnih zadev, je v Bruslju izjavila evropska komisarka Ana Diamantopolo, ki je še posebej ugodno ocenila zmanjševanje brezposelnosti. Če pa pogledamo stopnje registrirane brezposelnosti, se lahko z njo le delno strinjamo. Stopnja registrirane brezposelnosti v Sloveniji sicer znaša 11,6 procentov, so pa konkretno odstopanja od te stopnje po različnih območjih Slovenije. Največja so v vzhodnem delu Slovenije. Na primer Gornja Radgona 19,9 procenta, Lendava 20,6 procenta, Murska Sobota 18,5 procenta, Maribor 18,7 procenta, Ruše 20,7 procenta, Trbovlje 19,2 procenta, Radlje ob Dravi 17,5 procenta, Celje 15,9 procenta, Šmarje pri Jelšah 16,4, Šentjur 14,6. Če pogledamo strukturo brezposelnih, na primer za Šentjur, za katerega imam konkretne podatke, je delež žensk 55,9, delež stečajnikov in trajno presežnih delavcev 23,3, delež iskalcev prve zaposlitve 21,2, delež starih do 26 let kar 27,7, delež brezposelnih s prvo in drugo stopnjo izobrazbe 47,1 in delež dolgotrajno brezposelnih 53,3. Ti podatki nas postavljajo pred dejstvo, da lahko govorimo o tako imenovani pasivni strukturni politiki v Sloveniji. Zato prvo vprašanje: Kdaj in s katerimi instrumenti boste pričeli reševati to situacijo, da bomo lahko tudi na podlagi konkretnih številk govorili o aktivni strukturni politiki? In pa drugo vprašanje, ki je posredno povezano s temo, ki sem jo predhodno odprl. To je ena izmed oblik pomoči pri pridobivanju znanja - štipendiranje. Že nekaj časa se pripravlja zakon, ki bi naj celovito uredil področje štipendiranja. Kot verjetno veste, se sam že nekaj časa prek amandmajev k proračunu trudim vpeljati postavko "štipendijski skladi lokalnih skupnosti", ker vidim državni proračun oziroma državo kot spodbujevalca partnerstva lokalnih skupnosti in lokalnih gospodarstev za formiranje teh štipendijskih skladov. Dobre strani takšnega načina štipendiranja verjetno poznate in trdno sem prepričan, da bi bil tovrsten način štipendiranja tudi prispevek k aktivni strukturni politiki. Zato še drugo vprašanje: Ali bo zakon o štipendiranju vseboval tudi ta instrument pomoči pri procesu pridobivanju znanja? Hkrati pa dajem pobudo, da to vključite v zakon in tudi predvidite sredstva za ta namen. Hvala.
Hvala vam. Minister za delo, družino in socialne zadeve, imate besedo.
Hvala lepa poslancu Diaciju za dve zelo kompleksni vprašanji. Poskušal bom v času, ki mi je na razpolago, dati nekaj osnovnih usmeritev, kar se tiče aktivne politike zaposlovanja in kar se zakona o štipendiranju oziroma štipendijski politiki tiče. Kar je poslanec pravilno navedel, so določeni statistični podatki, ki kažejo na stopnjo brezposelnosti v Sloveniji. Tu imamo dva podatka, ki ju velikokrat tudi v primerjavi mešamo med seboj. Po eni strani gre za registrirano stopnjo brezposelnosti, ki meri vse, ki so prijavljeni na zavodu za zaposlovanje, in drugo stopnjo, ki jo merimo vsako četrtletje, in to je tako imenovana stopnja ALO, mednarodne organizacije dela, ki meri pripravljenost posameznika za delo. Med tema dvema je seveda razlika in stopnja brezposelnosti po ALO je bila lansko leto 6,4%, kar je skoraj za več kot 2-odstotni točki nižje, kot je povprečna stopnja brezposelnosti v državah Evropske unije. Tu se ta primerjava lahko nadaljuje, kar se registrirane stopnje brezposelnosti tiče, vendar nekatere države tega podatka praktično nimajo. Drugo, kar je vprašanje in je zaskrbljujoče, je vprašanje neenakomerne razporejenosti stopnje brezposelnosti v Sloveniji. Tu ste navedli občine v tistih območnih enotah zavoda za zaposlovanje, ki imajo višjo oziroma nadpovprečno stopnjo brezposelnosti. Po drugi strani imamo pa tudi občine, kjer je stopnja brezposelnosti 2, 4, 6 in tako naprej, bistveno pod slovenskim povprečjem. To je seveda povezano z gospodarsko strukturo. Tu je stopnja brezposelnosti višja predvsem v občinah oziroma območnih enotah zavoda za zaposlovanje severovzhodnega dela Slovenije. To pa je povezano z gospodarsko strukturo. Vprašanje pri gospodarski strukturi je, da so to kraji,kjer imajo večji delež, recimo, predelovalne industrije, predvsem delovno intenzivne, ki imajo določen življenjski ciklus, in pa seveda agrarnega sektorja. Praviloma se ravno tam gosti stopnja brezposelnosti v Sloveniji. Zato smo na ministrstvu za delo - tu bom govoril samo o ukrepih, za katere smo pristojni na ministrstvu, ostali ukrepi, ki govorijo o celoviti strukturni ter razvojni in regionalni politiki, so stvar celotnega vladnega instrumentarija - z letom 2001 praktično v večini primerov v vseh instrumentih aktivne politike zaposlovanja realucirali sredstva v okviru te politike na severovzhodni del Slovenije. Če pogledamo primerjavo v stopnjah rasti sredstev po posameznih delih, boste videli, da v teh občinah, ki ste jih navedli, so indeksi rasti večji od 100, medtem ko so v zahodnem delu Slovenije pod 100. To pomeni, da uveljavljamo politiko pospeševanja zaposlovanja v teh delih, v teh območnih enotah zavoda za zaposlovanje, predvsem prek instrumentov, ki dajejo ali takojšnje učinke ali pa učinke, ki se postopoma vidijo. Tukaj so instrumenti, kot so javna dela, lokalni zaposlitveni programi, drugi ukrepi aktivne politike zaposlovanja, naj omenim recimo subvencioniranje zaposlovanja v socialnem skrbstvu in tako naprej. Tukaj je cela paleta teh instrumentov, ki jih podpirajo sredstva, ki so proračunsko naravnana. Ob tem smo pa pri programih, pri tako imenovanih evropskih programih, tudi določene programe namenili ali kot "cros border programe" ali pa tako kot je, recimo, Phare 2001, predvsem programom zaposlovanja v savinjski regiji. Aktivna politika zaposlovanja pa na nek način ne more reševati vseh problemov prestrukturiranja, zato je potrebna agresivnejša gospodarska politika, strukturni skladi in podobno. To je stvar, ki presega to vprašanje, ki ste ga vi zastavili. Drugo je struktura brezposelnih. Poročilo evropske komisarke po obisku gospe Kentenove v Sloveniji kaže na to, da smo na dveh segmentih v zaostajanju: kar se tiče participacije v zaposlenosti starejših nad 50 let in deleža brezposelnih mladih. Tako pripravljamo že za leto 2004 posebne programe pospeševanja zaposlovanja mladih, ker bi radi v določenem času že v okviru strategije oziroma nacionalnega programa zaposlovanja do leta 2006 sledili ciljem tako imenovane lizbonske strategije. Kar se tiče drugega vprašanja, štipendiranja, ne vem, če lahko to vse v enem stavku povem. Zakon se pripravlja v okviru delovne skupine študentskega sveta in jaz upam, da bo tudi kmalu v strokovni obravnavi. Sicer pa, če bo dodatno vprašanje, sem pripravljen še na to vprašanje odgovoriti, sicer pa pisno.
Hvala lepa. Vi ste zadovoljni z odgovorom. Želite dopolnitev odgovora?
Seveda želim dopolnitev odgovora. Če ne drugega v tem smislu, da ministru pridobim tiste tri ali štiri minute, kolikor ima, da mi lahko odgovori še na drugo vprašanje.
Prosim minister imate besedo.
Hvala lepa za to možnost, da lahko odgovorim še na drugi del vprašanja. Gre za vprašanje štipendijske politike oziroma štipendijskega sistema. Tukaj je razvoj pokazal, da so sredstva, ki so na razpolago za štipendiranje, skorajda enaka, kot so sredstva za aktivno politiko zaposlovanja. V proračunu dva, tri je teh sredstev približno 20 milijard, toliko kot sredstev za štipendije. Štipendije imajo dvojno funkcijo. Ena je tako imenovana kadrovska funkcija, drugi del je pa tako imenovana socialna funkcija. Moram reči, da je sicer po letu 1990 sledil izjemen upad kadrovskih štipendij in tukaj jih je praktično v celoti nadomestila rast štipendij, tako imenovanih državnih štipendij, tako imenovanih Zoisovih štipendij za nadarjene in drugih štipendij. Dogodilo se pa je, da se je ta štipendijski sistem razvijal, lahko bi rekel, fragmentarno na posameznih segmentih. S sistemskim pristopom, najverjetneje z zakonom o štipendiranju, želimo te različne elemente štipendijskega sistema povezati v enoten štipendijski sistem. Tu računamo, da bo v okviru te delovne skupine pri študentskem svetu, kjer sodelujejo predstavniki različnih ministrstev, študentske organizacije in drugih strokovnih služb, pripravljena struktura tega zakona, ki bo potem v usklajevanju tudi na strokovni ravni. Elementi, na katerih bi ta štipendijski sistem slonel, so naslednji. Najprej je treba definirati vse tipe štipendij, ki so se uveljavili, se razvijajo ali se bodo razvili še v prihodnosti. Drugič, gre za vprašanje študentskih posojil, ki jih je treba bolj natančno definirati, kot so bila definirana študentska posojila v preteklosti, za neko obdobje, kjer verjetno tudi zaradi nepovezave z davčno politiko niso dala določenih učinkov. Tretjič, gre za tako imenovane štipendijske fundacije oziroma štipendije iz fundacij, ki se v zadnjem obdobju zelo razraščajo, vendar ni ustreznega regulatornega mehanizma, ki bi enotno obravnaval te štipendije. In četrtič, gre za formiranje štipendijskega sklada, ki naj bi na nek načinpotem povezal tudi različne akterje štipendijske politike v Sloveniji. Menim, da je znotraj tega tudi priložnost za uveljavitev tako imenovanih štipendijskih skladov lokalnih skupnosti, na kar ste že večkrat opozorili v svojih razpravah in tudi ob razpravah o državnem proračunu. Tako računam, da bi z zajemanjem vseh elementov štipendijskega sistema lahko v prihodnje vodili celovitejšo štipendijsko politiko v Sloveniji.
Hvala, gospod minister. Naslednje vprašanje bo kolega Bogomir Zamernik postavil ministru za šolstvo, znanost in šport. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Človek bi pričakoval, da v demokratični družbi, kakršna bi naj bila naša, institucija, ki je zadolžena za izobraževanje kadrov, spodbuja samozavest ljudi, da razmišljajo s svojo glavo in s tem prispevajo k napredku družbe. Zato sem bil nemalo presenečen nad opozorili, ki sem jih dobil najmanj s petnajstih različnih naslovov, različnih institucij, gre pa za naslednji problem. Na letošnji februarski maturi so na poklicnih štiriletnih srednjih šolah kandidati pisali enega od izbirnih esejev na temo "Eno leto punt smo gnali". V navodilu je bilo kandidatom pojasnjeno, da se morajo na splošno opredeliti tudi do uporništva. Ker sem silno omejen s časom in ker imam veliko stvari, ki bi jih rad povedal, bom prebral samo, kdaj dobijo kandidati maksimalno število točk, se pravi: "Dve točki prejmejo kandidati, ki so v spisu svoje stališče ustrezno razložili." Kot primer je pa navedeno naslednje stališče. Takole pravi: "Uporništvo se ni splačalo v starih časih in se ne splača tudi danes. Upirajo se zmeraj tisti, ki so šibki in zatirani, zato nimajo nobene možnosti, da bi uspeli. Uporniki v bistvu škodijo sami sebi, najbolje je sprejeti življenje takšno, kot je, bolje je imeti malo, kot nič. To navodilo po katerem naj bi dijak dobil maksimalno število točk, mi je seveda dalo veliko tematike za razmišljanje, da bi tudi konec koncev Miro Petek moral biti sedaj tiho, čeprav je šlo skorajda za poskus umora pri napadu nanj; da bi moral biti tiho novinar Bojan Grom iz Celja, ki sedaj opozarja na nepravilnosti, ki se v celjski policiji in še kje, dogajajo. Da bi moral biti tiho nenazadnje tudi predsednik preiskovalne komisije v državnem zboru, kajti uporništvo se ne splača. In ne splača se povedati, da včasih tožilstvo in policija kaj delata narobe. Uporništvo se ne splača. Če si tak, si po taki obrazlagi nezaželjen in najbolj škodiš samemu sebi. Jaz mislim, da samemu sebi ne škodimo, če povemo to, kar je narobe, da opozarjamo na probleme. Zato bi seveda pričakoval, da bo ministrstvo tudi navajalo, da bodo ljudje, ki prihajajo iz naših šol, razmišljali s svojo glavo, pa tudi če kdaj z malce uporniško. Ker mi je iztekel čas, se vam za odgovore najlepše zahvaljujem.
Hvala za postavljeno vprašanje. Prosim ministra, doktor Gabra, za odgovor.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec. Ker Slovenija je demokratična država in ker v slovenskih šolah navajajo ljudi na kritično razmišljanje, je več potrebno povedati, da je to, kar ste prebrali, vzeto iz precej širšega konteksta. Sam sem vam celoto navodil za ocenjevanje tudi že predal. Iz njih boste nedvomno ugotovili, da je med navodili nek povsem drug kriterij na delu, kot je tisti, na katerega so nekateri želeli v Sloveniji opozoriti, prav z željo verjetno, da bi pokazali na potrebo po tem, da je uporništvo enako cenjeno seveda tudi v slovenskih šolah, kot drugi možni razmisleki o načinu življenja v družbi. Ministrstvo sicer ni pristojno za to, da določa načine ocenjevanja v našem šolstvu. Predal sem vam tudi odgovor komisije, ki je za to pristojna in je posebej opozorila na to, da je na začetku moderiranega točkovnika navedeno pojasnilo, da so primeri zgolj ilustrativne narave in da se ocenijo kot ustrezni vsi zapisi, ki navedenim primerom ustrezajo po vsebini ali pa po taksonomski stopnji zahtevnosti. Razlaga književnih besedil je lahko glede na dognanja književne vede pravilna ali nepravilna oziroma pomensko ustrezna ali neustrezna. Z z osebnimi stališči o problemu pa ni tako, pravi komisija. Pri interpretaciji književnih besedil ne obstaja instrument, s katerim bi lahko osebno mnenje merili kot pravilno ali nepravilno. Ocenimo lahko le, kako ga je kdo izrazil, torej taksonomsko stopnjo. O tem govori tudi opisani kriterij v moderiranem točkovniku. Ilustrativni primer ustrezno izraženega stališča pa pove, da je potrebno stališče razložiti. Če preberete še druge primere, boste ugotovili, da dobite enkrat več točk, če podpirate uporništvo, če podpirate to, da se nekdo odloča za svojo pot, ampak vedno šele glede na to, koliko kompleksno ste se problema lotili. Če se torej ne odločate kar za ali pa proti. Tako boste ugotovili, da dobite nič točk, če napišete zgolj "upor je včasih potreben, včasih pa ne". Dobite pa seveda več točk, če pišete, "čeprav vsi upori niso uspešni, je zaradi njih na svetu manj trpljenja". Če navedem še kakšen drug primer iz tega istega, dobite na primer nič točk, če zapišete, "#opotniki se jezijo, ker poje Matko uporniško pesem". To pomeni, če bi veljala logika, ki ste jo tukaj poskušali predstaviti, bi morali za to dobiti dve točki. Pa jih ne dobite. Ker logika ni ta, ki se jo je tukaj poskušalo predstaviti, ampak je preprosta. Če strukturirate odgovor, če navedete zadosti argumentov za uporništvo ali pa če navedete argumente proti uporništvu, ki so zadosti strukturirani, učitelj mora oceniti vašo sposobnost argumentiranja, ne pa to, ali ste za, ali proti. Takšna je logika v celoti. Vi si boste lahko to pogledali in tam boste ugotovili tudi, da piše "če ne bi bilo upora, in če ne bi bil v njem udeležen tudi Janez Gradnik, Tinono življenje ne bi bilo tako nesrečno", vendar piše v nadaljevanju "vendar upornikov ne moremo obsojati, ker so se borili za svojo pravico" in tako naprej. Skratka, tema je drugačna. Mislim, da bomo mi še naprej, tudi če se nam bo zdelo, da bi lahko bila ubeseditev kdaj bolj spretna, prepuščali tovrstno odločanje učiteljstvu in pa ustreznim strokovnim komisijam.
Hvala, gospod minister. Niste zadovoljni z odgovorom? Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, gospod minister za odgovor. Najprej moram čisto jasno povedati, jaz nisem nobene teze postavljal. Jaz sem postavil samo vprašanje, ne pa tezo. V nadaljevanju vas sprašujem, ali ste kot odgovorni za to področje pripravljeni prevzeti oziroma zahtevati odgovornost od vaših podrejenih, če s primerom uspemo dokazati, da so se držali tudi navodil iz te vsebine. Se pravi, da so se na nekaterih šolah točkovanja delala drugače, kot ste razložili vi. Seveda sem zadovoljen z vašo razlago, če to drži. Če pa se je na kateri šoli zgodilo, da so upoštevali tudi vsebino teh navodil, pri katerem primeru se zadeva označi z maksimalnim številom točk ali ste pripravljeni prevzeti odgovornost sami, ali pa mogoče tistih, ki so tako ravnali. In nenazadnje, da je vendarle uporništvo gibalo napredka, vsaj v nekaterih primerih, kaže veliko argumentov. Zlorabil bom poslovnik, ker mi je ostalo še 30 sekund časa. Če s tem uporništvom, ki ga dela naša komisija, ne bomo dobili odgovorov, ki smo jih zahtevali v prejšnjem tednu, tudi od predsednika vlade, bom to uporništvo pokazal na svojstven način. Hvala lepa.
Hvala. Minister, na voljo imate še 3 minute za dopolnitev odgovora.
Poglejte, sam sem vam poskušal povedati, kolikor je pač mogoče v tem kratkem času, ko vem, da imate vi enak problem, kot ga imam tudi sam, na kakšen način potekajo ocenjevanja. Ta konkreten zapis je celo zapis, vzet iz neke povsem konkretne naloge. Takšen je postopek pri moderiranju. Kot je zapis iz ene točke pred tem, prav tako vzet iz druge naloge, in tretji, ki sem ga prebral, iz tretje. Učitelji se v tej državi posebej usposabljajo za to, da bi jim bilo dvoje jasno. Najprej, da so dolžni ocenjevati predvsem sposobnost poglobljenega razumevanja vsebin, s katerimi so v šoli seznanjeni in o katerih se učijo. In potem, ko izrazijo svoje stališče, bodisi je stališče takšno, da favorizira upor, ali pa bi bilo drugačno, vendar bi bilo utemeljeno, učitelj zaradi zgolj takšnega ali drugačnega stališča ne sme niti nagraditi, niti kaznovati. To je pristop, ki je v naši šoli tisti,za katerega se zavzemamo. Kjer se ugotovi, da prihaja do drugačnih ravnanj, je v primeru, da je na to opozorjena inšpekcija, ki je pristojna za ukrepanje - mi pa nismo pristojni kot ministrstvo v ožjem pomenu besede - potem tam inšpekcija posreduje. Sam za tisti del odgovornosti, ki gre meni, prevzemam odgovornost. Seveda pa ne za tistega, ki mi ne pritiče.
Hvala, gospod minister. Poslanski kolega Franc Kangler bo podal vprašanje ministru za notranje zadeve. Prosim. Imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V zadnjem mesecu je bila slovenska javnost, slovenska politika predvsem usmerjena v zunanjo politiko, v delo zunanjega ministra, spoštovanega gospoda Rupla. Marsikdo si je želel, da naj minister odstopi zaradi zunanje politike, čeprav moje osebno mnenje je, da je korektno, strokovno in sposobno opravil svoje delo. Pri tem pa smo v slovenski politiki in tudi v slovenski javnosti zanemarili eno dejstvo, da šepa notranja politika. Šepa notranja politika. Da se pojavi 12 vprašanj enemu ministru od 35 poslancev, 12 vprašanj ima danes en minister od 35 poslancev, torej ena tretjina poslancev sprašuje enega ministra, ministra za notranje zadeve. Človek bi mislil, da smo na kakšni izredni seji, pa da so pred nami izredne razmere. Lahko bi ministru postavil vprašanje v zvezi z nekaterimi zadnjimi aferami, ki so se zgodile v zadnjem času, bodisi gospodarskega kriminala ali katerega drugega. Moje vprašanje pa je namenjeno ministru iz leta 2001 zaradi nekaterih sklepov vlade. Moje vprašanje je namenjeno za tiste časa, ko je minister Kopač kot puščavski vihar pustošil Dravsko dolino in hidroenergijo peljal pod okrilje v Ljubljano, ker v severnovzhodni Sloveniji ni niti enega tako pametnega ali sposobnega, da bi lahko takšen ali drugačen resor vodil. Spoštovani minister, mislim, da sprašujem drugič ali tretjič: Kaj ste do sedaj storili, glede na to, da ste iz meseca oktobra 2001 po sklepu vlade bili zadolženi vi in državna sekretarka Astrid Prašnikar za realizacijo nekaterih sklepov? Naj preberem sklep: "Vlada Republike Slovenije zadolži vsa ministrstva, da do 12. novembra 2001 pripravijo konkretne predloge za prenos sedežev posameznih državnih institucij izven Ljubljane." Ponovno vas sprašujem: Kaj bo v zvezi s tem sklepom vlada storila? Kako daleč so ti ukrepi in katere institucije so tiste, za katere obstaja možnost, glede na to, da si želimo vse regije, da se selijo izven Ljubljane po širni Sloveniji: na Primorsko, Gorenjsko, Dolenjsko, Prekmurje, Štajersko ali Koroško? To je resno vprašanje in bi prosil, da mi na to vprašanje odgovorite.
Hvala za vprašanje. Gospod minister imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovanemu poslancu za vprašanje, ki se nanaša, tako ga razumem, na regionalizacijo, na uvajanje podlag za policentričen razvoj Slovenije za premagovanje razvojnih razlik pa tudi na decentralizacijo oblasti v tej državi. Sklepi vlade, o katerih gospod poslanec govori oziroma se nanje sklicuje, govorijo predvsem o tem, hkrati pa zadolžujejo, kot je pravilno bilo navedeno, ministrstva, da pripravi predloge za prenos sedežev institucij državne uprave v druge dele države razen Ljubljane. Ministrstvo za notranje zadeve je po teh sklepih vlade prevzelo obveznost, da nadaljuje projekt regionalizacije države in v okviru tega postorilo zelo veliko dela. Pred koncem lanskega leta je bil izdelan, izgotovljen dokončno projekt regionalizacije, ki je skup štirih strokovnih podlag, skupaj z osnutki potrebne zakonodaje. Ta projekt je bil dostavljen vsem poslanskim skupinam v vednost. Mi smo zakonske osnutke različnih izpeljav, tiste, ki se nanašajo na veljavno ureditev 143. člena, in tisto, ki se nanaša na morebitne spremembe, pripravili in jih tudi v različnih razpravah, tudi v razpravah s poslanskimi skupinami prediskutirali. Tako so bila na različnih poslanskih skupinah, koalicijskih in opozicijskih, oblikovana v tej zvezi stališča. Znano je, da ima ustavna komisija predlog vlade za spremembo 143. člena, kar pomeni, predlog za spremembo, kar zadeva ustavno podlago za uveljavitev pokrajin. Ena od možnosti je tudi 138. člen ustave, za katerega velika večina strokovnjakov meni, da je lahko tudi ustrezna ustavna podlaga. Projekt regionalizacije, projekt uvajanja pokrajin lahko krene takoj, če imamo v mislih predložitev zakona o pokrajinah v vladno in parlamentarno proceduro, če bo jasna in če se bosta ustavna komisija in državni zbor zedinila glede ustavne podlage. Ta trenutek pravzaprav čakamo na to, s tem da projekt regionalizacije, projekt uvajanja pokrajin ni ogrožen, strokovno gledano, niti v eni niti v drugi enačici. Projekt uvajanja pokrajin je možno izpeljati tudi v okviru sedaj veljavnega 143. člena ustave. Vendar pa z razlago, ki smo jo večkrat že dali in je tudi javnosti znana, namreč, da to pomeni, da se pokrajine ne bodo ustanavljale hkrati, naenkrat, po enotnih kriterijih, tudi pokrajine z enakimi pristojnostmi ne. To pomeni, da izpeljava 143. člena lahko pomeni, da bo del Slovenije s pokrajinami pokrit, del Slovenije pa ne - tisti del, kjer bodo za to iniciative občin za povezovanje v pokrajine, tako kot ta člen veleva. Po naši sodbi je takšen pristop manj učinkovit in za uresničevanje ciljev decentralizacije in tudi policentričnega razvoja manj primeren. Primernejši je na podlagi spremenjenega 143. člena, kar pomeni, na podlagi ustavne podlage, ki zagotavlja možnost hkratne takojšnje ustanovitve pokrajin v vseh delih Slovenije in tudi pokrajin z enakimi pristojnostmi, enakimi načini financiranja, skratka, enakih pokrajin. To je pristop, za katerega se zavzemamo v ministrstvu, to je pristop, za katerega se zavzema tudi vlada, zato je predložila ustavne spremembe in pričakujemo, želimo si, da bi bilaglede tega dosežena ustrezna večina v državnem zboru. Če se to ne bo zgodilo, bo ministrstvo za notranje zadeve znotraj veljavnega ustavnega okvirja nadaljevalo s svojimi pobudami. Moralo bo delno modificirati projekt, ki je bil naslonjen na predvidene spremembe ustave, ampak nadaljevalo bo s pobudami in podprlo vse tiste pobude, ki bodo v različnih delih Slovenije nastajale. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Franc Kangler mi je dal znak, da ni zadovoljen z odgovorom.
Ne, da nisem zadovoljen z odgovorom, postavil bi dodatno vprašanje, ker nisem postavil vprašanja ministru glede ustanavljanja pokrajin in ne regij. Moje vprašanje je bilo zelo konkretno precizirano in sem se predvsem osredotočil na prvi sklep, ki pravi: "Vlada Republike Slovenije zadolži vsa ministrstva, da do 12. novembra 2001 pripravijo konkretne predloge za prenos sedežev posameznih državnih institucij izven Ljubljane." To nima nobene veze, spoštovani minister, z ustanavljanjem regij in pokrajin.To nima nobene veze, to mora biti volja ministrov in ministrstev, da pripravijo takšen predlog - volja! Pomembno je, da vas opozorim na to, spoštovani minister. Ta sklep je vlada sprejela po tistem pustošenju ministra Kopača po Dravski dolini zaradi Hidroholdinga s sedežem, ki je bil prenesen v Ljubljano, da bi na nek način razjarjene ljudi, ki so bili ogorčeni nad izjavami ministra, tudi nekatere politike iz različnih političnih opcij, po meri je sprejela ta sklep. Zato vas konkretno sprašujem: Ali vlada spoštuje svoje sklepe, svoje roke ali ne spoštuje? Meni je žal, mislim, da je tudi prvi poklican v tej vladi generalni sekretar Mirko Bandelj, ki bi moral skrbeti za to, da se sklepi vlade izvršijo in spoštujejo, do 12. novembra 2001, bi ta predlog moralbiti pripravljen. Vlada teh predlogov ni pripravila. Sploh nima interesa, zavaja vso slovensko in tudi nas, politično javnost, in tiste, ki se aktivno s politiko ukvarjamo. Zato še enkrat sprašujem: Ali sploh ta vlada razmišlja o decentralizaciji? Ali je sploh še mogoče v tej naši državi, da katerakoli institucija, ki deluje, državna institucija v Ljubljani dobi sedež izven Ljubljane? Ali bomo v naslednjem poslanskem vprašanju, [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]na naslednji seji imeli 30 vprašanj enemu ministru, pa dve ostali. Ali bomo navsezadnje imeli kakšne drugačne razmere, normalne, kot so primerne za našo državo. To ni normalno, da imamo 12 vprašanj [[...]]
Prosim, če končate [[...]]
[[...]]enemu ministru. Notranja politika nam šepa, ne spoštujemo svojih sklepov.
Gospod minister prosim še za dopolnitev odgovora.
Na distribucijo poslanskih vprašanj minister za notranje zadeve nima nobenega vpliva. Kar zadeva sklepov, ki jih je citiral poslanec, pojasnila sem dal v tistem delu sklepov, ki zavezujejo moje ministrstvo. To pa je nadaljevanje projekta uvajanja pokrajin v Sloveniji. Nisem pa navajal odgovora na tisti del sklepov, ki zavezujejo vsa ministrstva, tako kot je poslanec tudi praviloma citiral. Nimam moči nadzirati vseh ministrstev v zvezi z izvajanjem njihovih dolžnosti. To je verjetno tudi poslancu povsem jasno. Sem pa pripravljen sprejeti obvezo, da o tem povprašam na vladi in pozovem, povprašam moje kolege, da mi dajo informacijo o tem, kaj so v tej zvezi postorili, da bi morebiti v pisnem vprašanju lahko dali informacijo o tem, kaj so postorila ostala ministrstva glede tega.
Hvala. Kolega Alojz Sok bo postavil vprašanje ministrici za kulturo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Ker se v tem času veliko piše o šestih zahtevah koalicije Slovenije, celo bi rekel, na ironičen način, ker se do teh zahtev ironično izraža tako vlada kot tudi največja in najbolj odgovorna stranka v tej državi, se pravi Liberalna demokracija, sem svoje vprašanje usmeril na vprašanje in temo pluralizacije medijev. Pripravil sem, da bi vam na displayu pokazal to stanje, ki vlada v tej državi. Spremljal sem namreč načrtno v letu 2001 in 2002 javnomnenjske raziskave priljubljenosti političnih strank v Republiki Sloveniji. Povprečje 17 javnomnenjskih raziskav lahko vidite na tem diagramu. V povprečju bi v dveh letih pred lokalnimi volitvami Liberalno demokracijo volilo 26,1% volivcev, SDS 7,9%, Združeno listo 6,1%, Slovensko ljudsko stranko 4,2, Slovensko nacionalno stranko 2,9%, Novo Slovenijo 2,8%, Stranko mladih 2,1% in pa DeSUS 2%. To je torej povprečje 17 javnomnenjskih raziskav, objavljenih v časopisu Večer. Prosim, če daste naslednjo sliko. Se pravi, tik pred volitvami je bila objavljena analiza javnomnenjske raziskave, datum 2.11.2002. Po tej javnomnenjski raziskavi bi LDS še vedno dobila 25,4%, ker zaradi premalo časa ne morem vseh prebrati, bom opozoril samo, da tam lahko vidite, da bi Nova Slovenija dobila vsega 2,7%, Stranka mladih 1,5 in DeSUS še manj, 1,3%. In kakšno je potem resnično bilo stanje 10. novembra na volitvah? Tu je sedaj ta diagram. To je namreč procent, ki kaže procent izvoljenih svetnikov, dejansko pa so stranke dobile nekoliko manj. LDS kaže 26,07% izvoljenost svetnikov, dobila je 22%, Socialdemokratska stranka 13,65%, Združena lista 9,52%, Slovenska ljudska stranka 13,47% izvoljenih svetnikov, dejanski rezultat je bil 9,5%, potem imate naprej Slovenska nacionalna stranka, Nova Slovenija, torej, ki ji sam pripadam, je dobila 8,3% vseh glasov in pa potem Stranka mladih, 4,43% izvoljenih svetnikov in pa DeSUS 5,08%. [[Opozorilni znak za konec.]] Če pogledate, je dejansko pravilnost izkazanih rezultatov skozi vse ankete napovedovala pravi volilni rezultat samo Liberalni demokraciji Slovenije.
Čas.
Če dovolite, da postavim vprašanje.
Samo vprašanje, prosim.
Več kot očitno je, da gre za namerni način političnega zavajanja, tako s strani sestavljavcev anket kot tudi s strani odgovornih urednikov, ki takšne nerealne ankete objavljajo. Sprašujem ministrico za kulturo, morebiti zato, ker se mi zdi to nekulturno početje. Kaj v ministrstvu za kulturo mislijo o takšnem načinu objavljanja javnomnenjskih raziskav, saj seveda to kaže na favoriziranje [[...]]
Prosim, če zaključite.
[[...]]ene in edine stranke? Bom potem krajši. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, prosim za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik! Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Problematika raziskovanja javnega mnenja je verjetno zelo kompleksna tema, strokovno vprašanje, s katerim se pri nas ukvarjajo mnoge, številne inštitucije, sigurno pa ena med njimi najbolje, in to je center za raziskovanje javnega mnenja pri Fakulteti za družbene vede. Posamezne pilotske raziskave pa poznamo s tega področja mnogih posameznikov in seveda tukaj tudi posamezne raziskave, merjenje trenutnega razpoloženja javnosti v odnosu do posameznih političnih strank. To izvajajo tudi posamezna specilizirana podjetja ali oddelki medijskih hiš. Katera raziskava pa bo priobčena in seveda kdaj, je stvar popolnoma čisto vsake uredniške politike posameznih medijev. Pri tem je najmanj, kar je, da bi se v to vtikalo ministrstvo za kulturo ali katerikoli drugi resor vlade ali nenazadnje tudi politične strukture. Poleg tega mediji vsakodnevno, kolikor sama tudi poznam in sledim, objavljajo množico ostalih različnih analiz in projekcij, ki so prav tako danes odvisne od uredniške politike in seveda še posebej od profesionalne presoje posameznih uredništev. Še enkrat opozarjam, da tudi tukaj se ministrstvo za kulturo ne more in nima nobene pravice vpletati v ocene posameznih nenazadnje umetniških del ali projektov, ki brez dvoma sodijo tudi v domeno kulture, kaj šele v druge vsebine, kakor so na primer problematika, na katero se nanaša [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]], tečaj gibanja delnic, vremenske napovedi ali podobno. Če obstaja dvom o strokovni ali etični ravni kakršnih koli objav, so za to vsepovsod pristojna strokovna združenja, pa seveda posebne komisije, ki obravnavajo potem tudi etične vidike oglasov ali tako imenovanih objav. Če bi za vsako izmed teh področij sprejemali kakšen poseben zakon, mislim, da ne bi prišli zelo daleč. Moje osebno mnenje in tudi mojih sodelavcev pa je takšno, da je objavljanje verodostojnih informacij in analiz stvar kredibilnosti vsakega posameznega medija. Mediji, za katerega bralci ali poslušalci ali gledalci pač ugotovijo, da se na informacijo, ki jih priobčajo, ne morejo zanesti, se prav gotovo ne morejo nadejati dolgoročnejše perspektive, ali nenazadnje tudi samih odjemalcev le-teh. Tako bi sama lahko rekla, da je za najboljše sankcioniranje neprofesionalne uredniške politike in s tem tudi za objavljanje vseh mogočih informacij in tudi objav medijev poskrbimo tukaj mi sami, njihovi odjemalci, katerih intelektualne ravni in zdravega razuma nikakor ne gre podcenjevati. Toliko, če sem ostala seveda na tej kulturni ravni, kolikor se je dalo.
Hvala za odgovor, gospa ministrica. Kolega Sok.
Hvala lepa. Zelo sem zadovoljen, da se v vladi zavedate kompleksnosti in pa strokovnosti tega početja. Moram pa reči, da so vladne raziskave, ki jih vlada naroča za pomladno politično opcijo, še slabše od te, ki jih objavljajo drugi mediji. Vem, da vlada ne more tega omejiti. Lahko pa seveda naredi nekaj na področju pluralizacije medijev, kar smo tukaj zahtevali in kar je tudi ena izmed šestih zahtev Koalicije Slovenije. Kajti takšno početje je absolutno favoriziranje ene in edine politične opcije, ki niti ni dobra za to opcijo, kaj šele za državo. Vseeno pa bi vas, gospa ministrica, rad vprašal, vi ste sicer rekli, da se z zakonom to ne da omejiti, ali ne razmišljate o tem, da bi tako, kot nekatere druge države v tranzciji, konkretno sosednja Madžarska, le razmislili o nekem zakonu, ki bi to področje nekoliko uredil, nenazadnje mogoče določen čas pred samimi volitvami prepovedal objavo javnomnenjskih raziskav. Ne pa tako, kot sem vam jaz predstavil, da je 2.11., samo osem dni pred volitvami, bila narejena javnomnenjska raziskava in tudi v vseh medijih objavljena, ki je očitno favorizirala ene in čisto na tla dala druge. V takšni situaciji se seveda volivci ne morejo pravilno odločati, kajti prepričani so, da je že itak vse odločeno in sami ne morejo nič spremeniti. Sprašujem, ali ne bi razmislili o tem, da bi vsaj tri mesece pred volitvami prepovedali objavljati javnomnenjske ankete. Hvala lepa.
Hvala. Lahko še dopolnite odgovor, gospa ministrica. Prosim.
Spoštovani! Mi smo pred dvema letoma sprejeli zakon o medijih in s tem tudi vse regulative na področju medijev. Takšnega primera, ki ste ga omenili, sama na žalost ne poznam. Omenila sem tudi pristojnosti, dolžnosti uredniških politik in nenazadnje odgovornosti, ki s tem izhajajo. Absolutno pa ne bi mogli, saj v tej vladi ne podpiramo vmešavanja politike v kakršnekoli odnose med uredništvom oziroma tudi vodenjem. Še enkrat pravim. Zaupanje volivcev je verjetno samo ena izmed slik odražanja in objavljanja tovrstnih anket. Pravilnost le-teh je tisti argument, na katerem se bodo tudi volivci odločali. Zato mislim, da takšnega predloga ni nikjer v Evropi in temu zgledu tudi potem ne moremo slediti v Sloveniji.
Hvala. Kolega Peter Levič ima vprašanje za ministra za šolstvo, znanost in šport. Prosim imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Na prejšnji seji smo v državnem zboru sprejeli odlok o ustanovitvi oziroma preoblikovanju dveh visokošolskih zavodov. Tako smo dobili novi fakulteti: fakulteto za socialno delo in fakulteto za upravo. Letošnji razpis za dodiplomski študij na univerzi v Ljubljani in Mariboru teh samostojnih visokošolskih zavodov je bil objavljen 15. januarja 2003, zato se študentke in študenti v prihajajočem šolskem letu še ne bodo mogli vpisati na novih fakultetah v prvi letnik na univerzitetni program. S strani diplomantk in diplomantov visoke šole za socialno delo pa sem dobil pobudo, da bi lahko v šolskem letu 2003/2004 izvajali program za pridobitev univerzitetne izobrazbe na fakulteti za socialno delo za dosedanje diplomantke in diplomante visokošolskega študija. Po informacijah, ki so mi jih posredovali, je vodstvo nove fakultete že pripravilo vsebino programa, ki bi ga lahko začeli izvajati v prihajajočem šolskem letu. Tako me sedaj zanima, ali boste omogočili dosedanjim diplomantom visoke šole za socialno delo, da pridobijo univerzitetno izobrazbo že v šolskem letu 2003/2004, saj se lahko razpis za njih izvede na primer skupaj z razpisom za podiplomski študij, ki bo objavljen sredi julija. Tako bi lahko vsaj delno popravili krivico, lahko rečemo, diplomantkam in diplomantom visoke šole za socialno delo, ki jim sedanji študijski program zapoveduje izobraževanje za pridobitev visokošolske izobrazbe 4 leta in absolventski staž. Vemo pa, da je za pridobitev take izobrazbe po zakonu o visokem šolstvu predviden le triletni program. Študentke in študentje socialnega dela so poslušali obljube, da se bo začel izvajati univerzitetni program že v prvi polovici devetdesetih let. Tudi v tem zboru je bilo že v nacionalnem programu visokega šolstva Republike Slovenije leta 1997 zapisano, da traja izjemoma, dokler se ne izvaja soroden študijski program za pridobitev univerzitetne izobrazbe, študijski program za pridobitev visoke strokovne izobrazbe socialno delo štiri leta ali osem semestrov. Ministru Gabru predlagam, da se omogoči, da bodo lahko diplomantke in diplomanti visoke šole za socialno delo že v šolskem letu 2003/2004 opravljali diferencialni program za pridobitev univerzitetnega naziva, kajti visoka šola za socialno delo že od leta 1993 izvaja visokošolski program, ki je enak, na zadnji seji sprejetemu, univerzitetnemu, tako po vsebini kot tudi po času trajanja, se pravi štiri leta in absolventski staž. Ne smemo pa pozabiti niti tega, da sistem onemogoča velikemu številu diplomantk in diplomantov, da bi lahko nemoteno delali podiplomski študij, magistrski in doktorski. To jim je sedaj, razen redkih izjem, onemogočeno. Tako znanost o socialnem delu ne bo imela kadra iz lastnih vrst, ampak bo podrejena predavateljem ostalih družboslovnih programov. Vprašanje: Ali bo ministrstvo skupaj z vodstvom fakultete za socialno delo diplomantkam in diplomantom omogočilo, da bodo v prihajajočem šolskem letu pridobili naziv univerzitetnega diplomiranega socialnega delavca? Hvala lepa.
Hvala. Minister, doktor Gaber, imate možnost dati odgovora. Mikrofon prosim. Hvala.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Pogovori med ministrstvom in novoustanovljeno fakulteto tudi o tej problematiki so že v teku. Žal pa vam moram povedati, da je, kot kaže, treba opraviti še nekaj dela tudi na senatu fakultete same. To pomeni, da je treba tam tudi sprejeti nov univerzitetni program in šele potem bodo mogoči postopki za razpis tovrstnih programov. Tako je bistveno večja verjetnost, da bo vpis v ta univerzitetni program mogoč v študijskem letu 2004/2005 kot pa v tem študijskem letu. Študijski programi namreč predpisujejo tudi pogoje za vpis in pogoje za napredovanje. To pomeni, tudi pogoje za nadaljevanje študija po eventualno že pridobljeni visoki strokovni izobrazbi na fakultetni ravni. Ko bo vse to določeno, bo mogoče ob določenih diferencialnih izpitih ta študij tudi nadaljevati. Za sedaj pa se zdi, da bo to prej v letu 2004/2005 kot pa v študijskem letu, ki je pred nami.
Hvala za odgovor. Gremo naprej, kolega Samo Bevk ima vprašanje za ministra za zdravje. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Za posledicami bolnišničnih okužb v Sloveniji vsako leto umre od 400 do 600 ljudi, je na prvem seminarju slovenskega društva za bolnišnično higieno marca letos povedal dr. Andrej Trampuž. Žal so tudi rezultati prevalenčne raziskave bolnišničnih okužb porazni. Najbolj je nevarna okužba z bakterijo MRSE, ki je zaradi zlorab postala odporna na praktično vse antibiotike, tako da se praktično vračamo na čas pred njihovim odkritjem. Raziskava je namreč pokazala, da je prevalenca MRSE v slovenski hospitalizirani populaciji 61,8%, kar je doslej najvišji odstotek, ugotovljen v kakšni evropski državi. Ocena higienske službe v kliničnem centru je bila okrog 20%. To ste omenili tudi v prvem odgovoru na moje poslansko vprašanje pred dvema letoma. Napačna pa je bila tudi ocena dr. Trampuža, ki je prvi pri nas javno opozoril na ta problem in ocenjeval prevalenco MRSE na 40 do 50%. Kolikor vem, je že ustanovljena nacionalna komisija za obvladovanje bolnišničnih okužb, ki bo kot neodvisna institucija ministrstvu za zdravje poročala in predlagala ukrepe za izboljšanje stanja v boju proti tem okužbam. Ministra za zdravje dr. Dušana Kebra sprašujem: 1. Kdaj bo nacionalna komisija naredila posnetek dejanskega stanja higiene in izdelala nacionalni program boja proti bolnišničnim okužbam? 2. Kdaj bo pripravila kratka, jasna in enotno veljavna higienska navodila za vse zdravstvene ustanove v Sloveniji? 3. Kdaj bo izdelala plakate za bolnišnice, ki bodo zdravstvene delavce opozarjali na najpomembnejši ukrep zoper okužbe, to je razkuževanje rok? 4. Kdaj bo izdelala informacijo za bolnike in njihove svojce v obliki zloženke? Tako si bodo upali opozoriti osebje, če si pred pregledom ne bodo razkužili rok. 5. Kdaj bo pripravila raziskavo, ki bo pokazala, kateri ukrepi so najbolj učinkoviti za preprečevanje bolnišničnih okužb v naših razmerah? Za odgovor se vam, spoštovani gospod minister, najlepše zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Minister, imate besedo, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, gospod podpredsednik! Najprej samo kratek komentar glede prevalence 60%. Gre za 60% vseh z bolniškimi okužbami povzročenih infekcij. Tudi ta odstotek je seveda visok, običajno v bolnišnicah pričakujemo manjši odstotek, ne bi pa želel, da bi izpadlo iz vašega vprašanja, vašo vprašanje je bilo sicer korektno postavljeno, da imamo 60% pacientov v bolnišnicah okuženih z MRSO. Dovolite, da povem, da procesi, ki so potekali v zadnjih letih, so pripeljali do ustanovitev komisij za bolniške okužbe v vseh bolnišnicah in tudi nacionalne komisije za to področje, da ukrepi, navsezadnje tudi vse formalne in neformalne aktivnosti so pripeljale do tega, da danes menimo, da je bistveno porasla osveščenost zdravstvenih delavcev in da so tudi bolnišnice na tem področju sprejele številne ukrepe. Tako da imamo preliminarne ocene, da se število okuženih pacientom z MRSO in tudi posledic zmanjšuje. Res pa je, da bomo prvo analizo po študiji, ki stejo samo citirali, opravili v letošnjem maju in juniju, to bo vprašalnik vsem bolnišnicam, ki jo bo že opravila ta nacionalna komisija, o kateri me sprašujete. Torej, konkretni odgovori. Nacionalna komisija je ustanovljena, pripravila je poslovnik, začela bo z delom v maju, njeno prvo delo bo ta vprašalnik, analiza bo v juniji. Potem bo pregledala vsa obstoječa pravila. Ta država seveda že ima navodila, ki jih je sprejel zdravstveni svet - mislim, da pred štirimi leti - in tudi tako smernice kot konkretnanavodila. Seveda so ta čas navodila po različnih bolnišnicah različna, nacionalna komisija jih bo uskladila in najkasneje do jeseni posredovala enotno obliko smernic in navodil za vse slovenske bolnišnice. Enako velja tudi za zloženko. Zloženko pripravljamo za svojce in bolnike po poročilu predsednika komisije, do jeseni. Plakati v pisni obliki marsikje že obstajajo, vendar se vsi strinjamo, da so premalo sporočilni tako za zaposlene kot za bolnike. Tako bomo po tem vzorcu pripravili plakat ali nekaj plakatov, ki naj služijo temu namenu. Če povem na kratko. Rok za vsa tista konkretna vprašanja, ki ste jih, spoštovani poslanci, postavili, je jesen letošnjega leta. Številne od teh aktivnosti pa že tečejo in tudi mislim, da je ta hip stanje v slovenskih bolnišnicah bistveno boljše kot na primer pred dvema letoma. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Še želite zahtevati dodatno obrazložitev na vaše vprašanje?
Hvala lepa. Nikakor nisem hotel špekulirati o teh odstotkih, kot ste prej sicer pravilno opozorili, da je ta odstotek zelo velik, bi pa vseeno rad povedal, da je ta odstotek v skandinavskih državah pod 1%, da je v Švici 2%, v Nemčiji 6%, v sredozemskih državah med 30 in 40%, pri nas je pa resnično zaskrbljujoč. Tako bi po ocenah nekaterih strokovnjakov lahko te okužbe omejili na skandinavsko raven šele po več kot 10 letih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, še želite dopolniti? [[Ne.]] Kolega Jožef Jerovšek ima vprašanje za ministra za notranje zadeve in za ministra za zunanje zadeve. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa. Najprej bom postavil vprašanje gospodu ministru za notranje zadeve. Spoštovani gospod minister, 23.9.2002 sem vam postavil vprašanje na temo velike razširjenosti korupcije in kriminala "belih ovratnikov" v Sloveniji in o tem, kdaj bo vlada končno pokazala politično voljo za boj proti gospodarskemu kriminalu in korupciji. Odgovor je bil v smislu, da Slovenija po indeksu "Transparency International" stoji zelo dobro, da to ni velik problem. Upravičenost opozorila se je od takrat pokazala v ponovnih novih, številnih zelo hudih aferah, ki so oropale slovenske davkoplačevalce. Če omenim samo zadevo Elan, 2.000 milijonov, je bilo danes omenjeno, je že šlo doslej za to; potem nagrada poslovodstvu Tovarne vozil Maribor milijon 200 tisoč nemških mark - poleg plače nagrada; potem slučaj SIB- nekaj milijard; in današnja afera - milijarda na zasebni račun. Gre za povezane osebe. Gospa Žnidaršič Kranjc je šefica, pravzaprav vodi prodajo SIB, in tu nastopajo same povezane osebe. Poleg tega prihaja do milijardnih oškodovanj družbenega premoženja pri lastninjenju in tako naprej. Že nekaj let je politika vlade taka, da v bistvu podpira korupcijo in podpira povezane osebe, ki so vpletene v največje afere. In šele po oddajah Trenja in Tarča ter pod pritiskom javnosti ste na tiskovni konferenci 7.3.2003 napovedali, da boste zahtevali kadrovsko prenovo policije, da bo kos zahtevnejšim oblikam gospodarske kriminalitete. Poslanci, člani komisije za nadzor, že več let postavljamo te zahteve in vlada nikdar ni reagirala. Zato sedaj sprašujem: Kaj ste konkretnega storili od mojega vprašanja lani novembra? Ali v ljubljanski policijski upravi, na primer, že imate nekoga s fakultetno izobrazbo, ki se bo lahko s tem ukvarjal? To je dobesedno sramota, da se s tem ne ukvarjate, da nimate kadra, in ste s to tiskovno konferenco v bistvu dali javni poziv tem povezanim osebam, naj "drpnejo", naj ukradejo, ker jih v petih letih še niste v stanju preganjati. Potem tudi sprašujem: Ali je res, da se pripravlja zamenjava direktorja slovenske policije, ravno zato, ker je bila sprožena preiskava o zadevi SIB brez politične odobritve? Teh vprašanje je še veliko, vendar bi tokrat res rad, da odgovarjate s konkretnimi zadevami, ne pa z nekimi obljubami za prihodnost. Stanje na področju gospodarskega kriminala je tako kritično, da mislim, da slovenska javnost tokrat nima več potrpljenja, da bo sprejela vsakršen odgovor. Hvala lepa. Lahko postavim še drugo vprašanje?
Prosim, kar nadaljujte.
Drugo vprašanje postavljam ministru za zunanje zadeve. Če se izrazim nekoliko ironično in metaforično, se nanaša na boj "za kanglico v peskovniku" med predsednikoma Ropom in Drnovškom oziroma če prevedem to v politični jezik, sprašujem: Zakaj se naša najvišja politika greprestižni boj pred svetovno javnostjo? To se je zgodilo ob podpisu pristopne pogodbe v Atenah. Zakaj ne spoštuje jasnih ustavnih in zakonskih obveznosti glede zastopanja države? Zakaj se na tako otročji način ruši ugled države? Zakaj se rivalstvo in prerivanje med najvidnejšimi politiki ponavlja že ob drugem, za Slovenijo zgodovinskem dogodku [[prvič se je to zgodilo v Pragi, ko je bila Slovenija povabljena v Nato]] ? Zakaj vlada oziroma ministrstvo za zunanje zadeve ne izdela natančnega scenarija zastopanja države na podlagi zakonskih določil? Sprašujem tudi: Ali se bosta oba predsednika, gospod Drnovšek in gospod Rop zaradi krnitve ugleda in dostojanstva države Slovenije opravičila svojim volivcem in državljanom Slovenije? Sprašujem tudi: Zakaj je številna slovenska delegacija potovala na podpis te pristopne pogodbe v Atenah s tremi različnimi letali? Ali finančna situacija države dopušča takšno razsipništvo? Hvala.
Hvala, kolega Jerovšek. Najprej dam besedo ministru za notranje zadeve. Prosim.
Spoštovani! Kar zadeva vprašanja gospodarskega kriminala, me prav veseli, da lahko povem, da smo od tedaj, ko je bilo to vprašanje prvič zastavljeno v državnem zboru, veliko tega postorili, zelo veliko. Kar samo priča o tem, da ne samo v ministrstvu za notranje zadeve, ampak tudi v slovenski vladi je zelo, zelo veliko politične volje, da ta problem postopno obvladamo, za razliko od stanja v bližnji preteklosti v 90. letih, ko je očitno bil spopad s privatizacijskim gospodarskim kriminalom neuspešen in so prav iz kriminalistične policije odhajale trume strokovnjakov v druge poklice oziroma v druge državne službe. Ampak, preden navedem, kaj vse je bilo postorjeno, bi odgovoril na zaključni del vašega vprašanja, ko pravite, kakšna je zveza med SIB banko in odhodom generalnega direktorja policije. Prav nikakršne povezave ni. Prav nikakršne politične odobritve ni, niti v tem niti v kakršnem koli drugem primerupotrebno, da se preiskave opravijo. Preiskave tečejo v skladu z zakonom o kazenskem postopku v okviru avtonomnih pooblastil, ki jih imajo policisti kriminalisti in pri tem sodelujejo s tožilstvom, ki daje usmeritve. Vam je, prepričan sem, prav dobro znano da minister za notranje zadeve ne daje direktnih napotkov v nobenem posebnem primeru, zato tudi po njegovem prepričanju, ne pa po splošnem prepričanju, nima pravnih podlag. V tem smislu bomo tudi spremenili in smo že predložili parlamentu spremembo zakona o policiji, kjer bo izrecno zapisano, da minister za notranje zadeve nima pravice dajati nikakršnih navodil od trenutka, ko pristojno državno tožilstvo prevzame kazenski postopek. Skratka, povezave med nekimi dozdevnimi pritrditvami v kakršnem koli kazenskem postopku in kadrovskimi potezami ni. Nikakršne povezave ni. Kar pa zadeva to, kaj smo postorili, naj navedem naslednje. Prvič, pomemben je podatek, da se je število obravnavanih kaznivih dejanj s področja gospodarskega kriminala v letu 2002 glede na leto 2001 povečalo za 18%, kar pomeni, da je obseg raziskovanja gospodarske kriminalitete daleč najbolj porasel glede na ostale oblike kriminalitete, splošni porast obravnavanih kaznivih dejanj se giblje med 3 in 4%, pri gospodarski kriminaliteti, kot pravim, za 18%. Tako, kot sem najavil takrat v odgovoru na vaše poslansko vprašanje, smo konec lanskega leta izvedli posvet vseh dejavnikov, vseh institucij, ki v državi so odgovorne za pregon gospodarskega kriminala, od tožilstva do uradov za preprečevanje pranja denarja, za boj proti korupciji, carinske in davčne uprave in tako naprej. Namen tega posveta je bil povezati sile na tem področju na spoznanju, da policija ni edina v tej državi, ki lahko dobi uspešno bitko zoper gospodarski kriminal. Potrebno je povezati vse tiste dejavnike, ki nosijo odgovornost na tem področju, in ta posvet, zelo koristen, je združil sile v tem spoznanju, hkrati pa je prispeval zelo pomemben dokument, ki je izšel v zborniku, ki sem vam ga tudi osebno izročil pred kratkim, to jezbornik o gospodarskem kriminalu, katerega povzetek predstavlja izhodišča za novo strategijo za boj proti gospodarskemu kriminalu, ki je potrebna v tem obdobju. Zakaj je potrebna nova strategija? Iz dveh razlogov. Prvič zato, ker prejšnja ni bila v mnogočem udejanjena, ker je marsikaj tega izostalo - prejšnja, ta iz leta 1997 - in drugič, ker se spopadamo v tem obdobju, imenujemo ga postprivatizacijsko, v obdobju polnega delovanja zasebnolastninskega gospodarstva in trga kapitala se srečujemo z novimi pojavnimi, sodobnimi oblikami gospodarskega kriminala, za katere je potrebno mnogo več specifičnih znanj, specializiranih znanj in mnogo več organiziranega in združenega nastopa vseh dejavnikov. Prav zaradi tega - in to je naslednje, kar smo storili - smo na vladi že oblikovali koordinacijsko skupino za boj proti gospodarskemu kriminalu, ki se je že sestala na svoji prvi seji prejšnji teden z, naj rečem in zaključim, 100% udeležbo, ki kaže na odgovornost in na prepričanje vseh dejavnikov, da je potrebno povezati sile na tem področju.
Hvala. Bi dokončali to vprašanje? Niste zadovoljni z odgovorom? Predlagal bi, da še minister za zunanje zadeve poda odgovor, nato pa, če bo še potrebno. Prosim, Dimitrij Rupel, minister za zunanje zadeve.
Spoštovani kolega Jerovšek, spoštovani zbor! Vprašanje kolega Jerovška sem razumel pravzaprav kot retorično vprašanje. Namreč, kot vprašanje o tem, zakaj se Slovenci ne znamo veseliti svojih uspehov, in zakaj se tu in tam, predvsem pri nas doma, raje prepiramo o kakšni podrobnosti ali kakšnem nepomembnem dogodku, kot pa, da bi videli celoto in tisto, kar je bistveno. Bistveno je to, da je Slovenija prejšnji teden vstopila, da tako rečem, na velika vrata v Evropsko unijo. Moram vam povedati, gospod poslanec, da v Atenah nihče ni opazil kakšnih komplikacij v zvezi, da tako rečem, z razlikami ali napetostmi v delegaciji oziroma med predsednikoma vlade in predsednikom republike. Rad bi vam zagotovil to, da je bilo vse dejansko v redu. Res pa je, da se je vlada dvakrat v času, ko je o tem razpravljala, namreč o delegaciji za Atene, da se je dvakrat različno odločila. V prvi varianti oktobra meseca lanskega leta je določila delegacijo v sestavi predsednik vlade, zunanji minister, minister za evropske zadeve, potem pa 3. aprila določila novo delegacijo, ki jo je vodil dr. Janez Drnovšek, v njej pa so bili vsi tisti, ki so bili že tudi v prvi delegaciji. Kot veste, je prišlo do podpisovanja najprej v paru: predsednik republike, predsednik vlade, nato sem pogodbo podpisal tudi sam. Večina ostalih držav je ravno tako imela tri podpisnike, medtem ko so Slovaška, Češka, Madžarska in Latvija imele celo štiri podpisnike. 10. aprila je vlada potrdila delegacijo, v kateri je bil Drnovšek naveden kot vodja delegacije - vse države pristopnice so imele v delegaciji tudi predsednika države, bi tudi rad povedal - v skladu z dogovorom med uradom predsednika republike in uradom predsednika vlade je bil govornik za Slovenijo doktor Drnovšek. Tudi nekatere druge države, recimo Estonija, Poljska, Ciper, Latvija, Češka, Slovaška in Litva imele tudi za govornika predsednika države. Naš nastop je bil na nek način podoben nastopom drugih držav. Še enkrat naj vam rečem, da se mi zdi ključno v zvezi s tem dogodkom, da se ga veselimo in da se nam vtisne v spomin kot ena večjih prelomnic v slovenskem pozitivnem razvoju. Kar zadeva letala, bi vam težje odgovoril kot kdo drug. Res je, da so zveze z Atenami nekoliko komplicirane, tako da je tisti del delegacije, ki je prišel z navadnim letalom, potoval celo noč, se mi zdi in cel dan, medtem ko naj bi po nekih napisanih, ali pa nenapisanih pravilih, predsednik države in predsednik vlade ne letela - praviloma naj ne bi letela - v istem avionu. Zakaj - si najbrž lahko sami razlagate: ker bi bilo v primeru nesreče, ki si je seveda nihče ne želi, to zelo, zelo tragično in težko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala gospod minister. Kolega Jerovšek, prosim.
Obema ministroma moram dodatna vprašanja postaviti, ker nisem z odgovoroma zadovoljen. Najprej grem od zadaj. Gospodu ministru Ruplu, ki je to pretransformiral v retorično vprašanje, se vidijo literarne izkušnje, da je to zelo literarno obrnil; vendar ne drži, da v Atenah nihče ni opazil nobenih napetosti. Ker tu ste pravzaprav, tu gre huda kritika naših sposobnih poročevalcev od tam, zunanjepolitičnih ki [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]političnih, ki so seveda te napetosti jasno opazili, in tudi celo iz kabinetov so navajali, da je do teh napetosti prihajalo. Tudi v medijih so prezentirali, da so ju, - tokrat oba predsednika - predsednika ujeli na besedah in toprikazali. Tako je to zanikati pred slovensko javnostjo nesmiselno in upam, da se bo slovenska oblast in slovenska vlada vsaj iz reakcij javnosti nekaj naučila in da tega ne bo počela v bodoče. Gospodu ministru Bohincu: lahko se strinjam oziroma zahteval ali pa pričakoval sem konkretne odgovore. Edini konkreten je, da se je v osmih mesecih od mojega prvega vprašanja sestala koordinacijska skupina. To je edini konkretni odgovor. Seveda se ne morem strinjati, da je v zadnjih letih bilo storjenega veliko, zarazliko od devetdesetih let. Popolnoma ista praksa se nadaljuje: vlada ne preganja gospodarskega kriminala in korupcije. To je dejstvo. In to nam je prejšnji direktor kriminalistične policije, ki je zaradi tega odstopil, gospod Mohorko - vlada sploh ni reagirala na njihove zahteve. Minimalno, kar sem pričakoval, gospod minister, sem pa pričakoval, da boste navedli vsaj to, da boste, recimo, v primerih predlagali, da naj vlada v nadzorne svete javnih in državnih podjetij imenuje ne zgolj politike oziroma svojih ljudi. Naj ljudje ali pa druge stranke predlagajo nadzorne svete, ker je to najboljši boj proti korupciji in gospodarskem kriminalu. Poglejte si SIB banko - kdo je bil tam v nadzornem svetu? Kdo pravzaprav zdaj rešuje - same povezane osebe! Če govorimo o gospodu Rekarju, o gospe Kranjc Žnidaršič, ki je danes dvignila takšno milijardo ali koliko - kredit brez zavarovanja in tako naprej [[...]]
Vlada tako rešuje, da povezane osebe rešujejo tisto zadevo. Ja, to vendar ne gre! In konkretnih, oprostite gospod minister, konkretnih akcij ali pa konkretnih rezultatov niste imeli možnosti navesti. Vrtite se v začaranem krogu. Še naprej lahko povem, da pravzaprav sporočate vsem tem povezanim oseba: "Zadnji čas je, da še ukradete, kar se še ukrasti da." Hvala lepa.
Hvala kolega Jerovšek. Gospod minister, želite še dopolnitev odgovora?
Ne bi bili tega mnenja, da sporočamo, da so razmere zanimive za gospodarske kriminalce, ampak ravno obratno. Mislim, da je oblikovanje medresorske vladne skupine in niz aktivnosti, ki jih je ministrstvo za notranje zadeve že zastavilo na tem področju, zelo jasno sporočilo o resnem spopadu z gospodarsko kriminaliteto in strinjam se z vami, da to je pojav precejšnje razsežnosti in ki terja odgovorno ukrepanje. Lahko bi vam naštel zelo veliko povsem konkretnih ukrepov - kot je na primer: sprememba sistemizacije na tem področju, organizacijske spremembe, oblikovanje programskega odbora za izobraževanje in usposabljanje, dogovori z izobraževalnimi institucijami in sooblikovanje izobraževalnih programov z njimi. Pa še celo vrsto drugih vprašanj, ki ne sodijo na javno sejo. Verjemite pa mi, da so ukrepi tudi na konkretni in operativni ravni že stekli. In skupaj z delovanjem medresorske skupine in z operativo, ki je zastavljena na ravni 18% povečanja v razmerju do preteklega leta; to je verjetno sporočilo tistim, ki se gibljejo na črti zakonitosti.
Hvala. Dr. Jožef Bernik ima poslansko vprašanje, prav tako za ministra za notranje zadeve. Imate besedo dr. Bernik.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospodje ministri, gospod državni sekretar vlade, kolegice in kolegi. Gospodu ministru za notranje zadeve čestitam, ker je danes častni gost v tej skupščini in ima največjo pozornost. Dal sem vam zelo majhno vprašanje, zelo enostavno. Na zadnji seji sem vprašal, kako naj državljani dobijo dostop do arhiva državne varnosti. Vi ste mi rekli: prvič, da je bilo vse predano državnemu arhivu, drugič pa, da vi niste kompetentni. Na podlagi tega, da nam je internet dal malo informacij, vidim, da vaša informacija ni bila čisto točna. Izvedeli smo, da tam obstaja centralna aktivna evidenca ali kakorkoli se je to imenovalo in da je bila tukaj notri evidenca, ki jo je držal republiški sekretar za notranje zadeve Socialistične republike Slovenije in Jugoslavije itd., da je bilo nekaj čez milijon ljudi tam. Sem prepočasen, da bi to našel, je že izginilo z ekrana, vendar me pa sedaj zanima to. Kako naj odgovorimo državljanom, ko nas sprašujejo, kako priti do hitrega brezplačnega dostopa, enostavno dostopa do teh podatkov - kaj naj jim povemo? Dobro, vi mi lahko poveste, da vi niste odgovorni za to. Sedaj bi pa vprašal: Kdo je pa potem odgovoren? Če mi boste povedali, da je to varnostna služba ali tajna služba, potem je jasno, da ne moremo nekoga dobiti v parlament, da bi nam razložil. Drugič me pa tudi zanima: Kdaj bo vlada prišla do kakšnega sklepa, ker seveda to je "malo vroč krompir" in mislim, da bi nas tudi zanimalo, kaj vlada o tej stvari razmišlja? Hvala lepa.
Hvala, dr. Bernik. Gospod minister imate besedo.
Na vaše vprašanje, gospod Bernik, bi lahko odgovoril samo to, da je bil moj odgovor na seji 24. marca, to se pravi, pred enim mesecem, povsem točen in korekten, da pa bi bil ta odgovor po 17. aprilu drugačen - s tem se z vami strinjam. 17. aprila so bile namreč na znamenito spletno stran nameščene evidence oziroma indeks, seznami, o katerih govorite. Skratka, tedaj teh seznamov še ni bilo. Moj odgovor, da je bilo vse to gradivo pravnih prednic današnje SOVE, vključno z upravo službe državne varnosti, preneseno na slovenski arhiv, ta moj odgovor je bil povsem točen. Preneseno je bilo seveda tisto, kar ni bilo poprej, kot danes vidimo, iz teh evidenc oziroma dokumentacijskih zbirk odtujeno. Tako kot stvari danes izgledajo, kot mi tudi poroča v prvem poročilu po prvih dogajanjih policija, je očitno, da so bile te evidence, ki so se tudi nanašale - en del njih - na službo državne varnost, pa ne samo na njih, ampak tudi na javno varnost, na kazenske zadeve, na register prebivalstva; skratka, da so bile te evidence odtujene. O tem, kdaj so bile odtujene, kdo jih je odtujil, kakšno kaznivo dejanje je morebiti bilo pri tem storjeno že teče preiskava po usmeritvah tožilstva. Policija, tožilstva se v tej zvezi sestajajo in pričakujem, da bodo prišli do spoznanj, ki bodo lahko tudi dosegle javnost. Kako bo ukrepala vlada? Mi bomo skupaj, predpostavljam, z drugimi odgovornimi institucijami za to področje pripravili v kratkem informacijo za vlado in presodili, kako je potrebno v tej zvezi ravnati.
Hvala. Dr. Bernik, prosim.
Hvala. Človek, ki je bil preganjan ali kakorkoli že nadzorovan, lahko te podatke dobi. Ali mislijo, da bomo pri nas do te stopnje kdaj prišli in na kakšen način? In tudi na to niste čisto točno odgovorili: Kaj naj človek reče državljanu, ko pride in vas vpraša o tej stvari? Kaj? Če vi ne morete odgovoriti, bo morebiti gospod generalni sekretar vlade lahko to povedal. Prosim.
Hvala. Še enkrat minister, prosim.
Za to vprašanje nisem pravi naslov. Kot veste, je pravni naslednik oziroma naslednik vseh obveščevalnih služb, tudi uprave službe državne varnosti, današnja Sova in verjetno bi bil to pravi naslov za tovrstna vprašanja. Dejstvo pa je, in to sem že zadnjič povedal in danes ponavljam, da je bil v 1997. ali 1999. letu sprejet na vladi sklep o prenosu vseh teh evidenc na arhiv Republike Slovenije in zakon o arhivu ureja postopek pridobitve informacij, po mojem prepričanju tudi tovrstnih informacij iz arhiva. Toliko lahko rečem iz mojega vedenja o tem.
Hvala. Zdaj ima besedo kolega Anton Butolen, ki bo postavil vprašanja ministru za notranje zadeve in ministrici za regionalni razvoj. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospa ministrica, gospod minister, kolegice in kolegi poslanci! Slovenska in hrvaška policija sta s 1. aprilom letošnjega leta pričela na naši južni meji izvajati režim v skladu z določili tako imenovanega SOPS-a. Kljub temu da je bil rok za začetek izvajanja določb tega sporazuma preložen in se je začel kasneje, kot je bilo sprva načrtovano, prihaja pri izvajanju na terenu do mnogih težav in nejasnosti. Čeravno vemo, da je bil sporazum namenjen temu, da bo olajšal razmere ob južni meji. Težave nastajajo predvsem v odnosih med mejno policijo in prebivalci obmejnih območij, deloma zaradi načina dela policije, kakor tudi zaradi neobveščenosti prebivalcev na obmejnih območjih. Po nekaterih informacijah pa naj bi težave izhajale tudi iz neurejene gospodarske infrastrukture ob južni meji. V zvezi z navedeno problematiko bi gospoda ministra dr. Rada Bohinca vprašal: Kakšne so bile priprave državne uprave in obmejne policije na izvajanje SOPS-a? Ali so bili policisti, ki so kadrovani v obmejni enoti, deležni posebnega usposabljanja glede na specifičnost svojega dela? Kakšne so dosedanje izkušnje, splošne izkušnje, glede izvajanja SOPS-a? Posebej bi izpostavil status mejnega prehoda Zgornji Leskovec, ki je bil od leta 1994 vse do sedaj meddržavni mejni prehod, z uveljavitvijo SOPS-a pa bo postal mejni prehod za obmejni promet. Vprašal bi: Ali vlada v skladu s 17. členom zakona o nadzoru državne meje razmišlja o spremembi statusa omenjenega mejnega prehoda? Spoštovano gospo ministrico za regionalni razvoj mag. Zdenko Kovač pa bi glede na splošno znano dejstvo, da sodijo kraji ob naši meji s Hrvaško med manj razvite v državi, vprašal: Kako potekajo priprave za nadzor nad schengensko mejo v luči krepitve gospodarske moči in razvoja ob bodoči zunanji meji Evropske unije? Hvala lepa za odgovore.
Hvala vam. Najprej dajem besedo ministru za notranje zadeve. Dr. Bohinc, prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje, čeprav se le en del tega vprašanja nanaša na pristojnosti ministrstva za notranje zadeve in na ta del bom odgovoril, torej na del, ki se nanaša na policijo ter njeno vlogo in odgovornost v okviru SOPS-a. Sprašujete, kakšne so bile priprave policije v tej zvezi. Naj povem, da je bilo izvedeno zelo obsežno usposabljanje, in sicer za 320 vodij izmen policije, in sicer za vse inšpektorje za mejo, ki ga je organizirala policijska uprava uniformirane policije, sektor za državno mejo, in pa inšpektorji za mejo so organizirali posvetovanja, usposabljanja, obveščanja, z vsemi policisti, ki vršijo mejno kontrolo. Tako da kar zadeva obveščenost, usposobljenosti in znanja policistov o režimu SOPS-a, ne bi smelo biti težav. Po naših informacijah, ker sprašujete za izkušnje pri uvajanju SOPS-a, jih tudi v tej zvezi prav veliko ni. Pač pa se pojavljajo težave, ki izvirajo - in to je tudi vsebovano v vašem vprašanju - iz kasnitev v infrastrukturni opremljenosti oziroma v kasnitvah, kar zadeva izgradnje mejnih prehodov, pa tudi zaradi tega, ker se mejni prehodi oddajajo v uporabo, še preden so izpolnjeni vsi pogoji za njihovo obratovanje, tako da policija večkrat nima zadosti časa, da se temu prilagodi. Do zdaj je bilo - če morda postrežem še z nekaj podatki - izdanih 11.000 obmejnih prepustnic, kar je zelo malo in kar kaže pravzaprav na nizko povpraševanje in tudi skromen interes državljank in državljanov, kar pa je, ocenjujemo, povezano predvsem s tistim problemom, ki sem ga prej omenil, s kasnitvami pri odpiranju mejnih prehodov. Na te kasnitve in na skromen čas, ki nam je na voljo za prilagoditve pri odpiranju novih mejnih prehodov, smo servis skupnih služb vlade tudi opozorili, konkretno je to storila policija z dopisom od 10.4.2003. Poleg odpiranja mejnih prehodov je bilo - s kasnitvami, ki sem jih navedel - odprto tudi 63 tako imenovanih prehodnih mest oziroma prehodnih točk za dvolastnike in pa 1.700 kmetijskih vložkov. Preostane še kar 21 mejnih prehodov, da se odprejo v kratkem času, ki je na voljo. Zato štejem to kot eno od pomembnih aktivnosti države. Vlada je pred kratkim sprejela tudi finančno podporo investicijam za izgradnjo mejnih prehodov. Pojavljajo se tudi vprašanja v zvezi z odpiralnim časom na nekaterih lokacijah oziroma tudi, kot ste omenili vprašanje mejnega prehoda Leskovec, kjer je zastavljeno vprašanje, kolikor mi je znano, v zvezi s prekategorizacijo. Kar zadeva ministrstvo za notranje zadeve ali policijo, nimamo načelnih zadržkov za podporo takšnemu predlogu, pa tudi ne z drugim predlogom za morebitno podaljšanje odpiralnega časa. Problem, ki ga vidimo in ki je realen, je zagotovitev sredstev za dodatne zaposlitve policistov oziroma, za dodatne obratovalne ure. Če bi takšna sredstva uspeli zagotoviti, pomeni to okrepitev proračunskih postavk v tej zvezi, potem načelnih zadržkov oziroma z vidika usposobljenosti in organiziranosti policije zadržkov ne bi bilo. Vsekakor pa, ko bo sprožen postopek te vrste, ki teče prek vlade in ministrstva za zunanje zadeve, bo v primeru Leskovec priložnost, da steče tudi s tega vidika beseda. Hvala lepa.
Hvala vam. Še mag. Zdenka Kovač, ministrica za regionalni razvoj. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanci! Spoštovani gospod poslanec, hvala za to dodatno vprašanje in za možnost, da pojasnim, kaj pravzaprav naša služba počne v funkciji priprave oziroma lajšanja gospodarskega in socialnega življenja ob meji. Zavedamo se namreč, da je seveda po mnogih stoletjih to prvič, da bo v to področje zarezala resnična meja in na to nas seveda opozarjajo tudi različni odmevi s samih območij - Bele krajine pa do Pomurja, pa seveda tudi drugih območij ob meji. V okviru sredstev, ki so na razpolago in instrumentov, ki jih ima naša služba na razpolago oziroma jih nekako prevzema s strani ministrstva za gospodarstvo, ki je doslej vodilo to politiko skladnega regionalnega razvoja in s tem tudi pomoči regijam in skupnostim ob meji, bomo seveda v letošnjem letu nadaljevali z vsemi tistimi že začetimi aktivnostmi v preteklem obdobju. Zavedati se namreč moramo, in tu želim pojasniti, da so ta območja večinoma vsa, razen območja ob Obali, uvrščenav regije A in B in da za ta območja znotraj teh posebnih neposrednih regionalnih razvojnih spodbud, ki se lahko potem financirajo skozi izvedbene projekte regionalnih razvojnih programov, obstaja prva možnost, kako bomo seveda krepili in krepimo to gospodarsko moč oziroma, bom rekla, tudi socialni razvoj v teh regijah. Nadalje bi želela pojasniti tudi to, da naše vstopanje v Evropsko unijo, ob tem da se zavedamo vseh omejitev, ki jih bo ta meja vzpostavila, vendarle pomeni lahko tudi določene razvojne priložnosti. Ena od takih razvojnih priložnosti je, recimo, izgradnja gospodarskega terminala na Obrežju, ki bo seveda vsaj za to konkretno regijo - Posavje - lahko pomenila tudi gospodarski napredek in možnost za odpiranje novih delovnih mest. Tudi strukturni skladi in pa Interreg program, ki ga vzpostavljamo tudi za čezmejno sodelovanje s Hrvaško in bo nekakšen paralelni program tako imenovanemu CARDS programu, ki ga izvaja Hrvaška, odpira nove priložnosti za gospodarsko sodelovanje in pripravo projektov. Za ta namen bo v letu 2004, v obdobju 2004, 2006 namenjenih približno 2,6 milijarde tolarjev skupno evropskih in seveda, domačih sredstev. In pravkar teče priprava skupnega programskega dokumenta, ki bo opredelil razvojne prioritete in področja investiranja v okviru tega programa. Namenjena pa je prav območju trilaterale Hrvaška, Madžarska in Slovenija. Še eno zadevo bi želela še posebej poudariti. V okviru našega sodelovanja v SOPS-u, torej v tem posebnem sporazumu, pripravljamo tako imenovane turistične cone, v okviru katerih bo možno prosto prehajanje s posebnimi dovolilnicami. Seveda pa morajo biti te turistične cone vzpostavljene in označene še pred našim dokončnim vstopom v Evropsko unijo, tako da že v letošnjem letu nastaja vrsta projektov, ki bodoomogočili potem investicijo v samo cono, torej označbe in vse ustrezno za infrastrukturo, ki je tam potrebna. Kot vam je verjetno poznano, poteka ta projekt v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi in nosilci turističnega razvoja v posameznem območju. Nadalje je seveda zelo pomembno, da se na splošno v okviru evropskega programskega dokumenta oziroma enotnega programskega dokumenta, ki je pripravljen za črpanje evropskih strukturnih skladov, daje velik poudarek tistim projektom, ki bodo dejansko krepili gospodarsko moč regije. Tukaj govorim predvsem o poslovni infrastrukturi, kot so industrijske cone, govorim o investiranju, o investicijah na področju turizma in tako naprej. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]V okviru sklada za regionalni razvoj bo prav tako vletošnjem letu ponovno namenjenih 600 milijonov tolarjev posebne pomoči v obliki kombinacije povratnih in nepovratnih sredstev območjem ob meji. Tako je teh instrumentov veliko in upam, da bomo seveda, skupaj s temi območji tudi pripravili ustrezne projekte, ki bodo ta sredstva izkoristili.
Hvala lepa. Želite še dodatno zahtevo postaviti? Prosim. Gospa ministrica, mikrofon.
Hvala lepa. Težko se je strinjati s to oceno. V medijih smo prebrali povsem drugačne ocene. Sam pa sem se v zadnjem času udeležil kar nekaj zborov občanov. Pa bom na kratko povzel, kaj pa pravzaprav sprašujejo občani oziroma kako mislijo nekateri o teh zadevah. Skušal bom skoraj dobesedno povzeti nekatera stališča. Eno izmed takšnih stališč je, da policisti bolj kontrolirajo naše državljane kot mejo. Ljudje se sprašujejo, ali so policisti - na to ste sicer že odgovorili - dovolj usposobljeni, z ozirom da nimamo več kadrovske šole za policiste, in sicer v policijo sprejemajo ljudji, ki so sicer lahko strokovnjaki na svojem področju - električarji, strojni tehniki, kriminalisti itd. - nimajo pa dovolj izkušenj za delo z ljudmi, delo ob meji pa je vsekakor specifično. Sprašujemo se, ali še velja parola, ki je bila včasih pri nas prisotna, pa je, po mojem, vseeno učinkovita, da ljudje, ki živijo ob meji, mejo najbolje varujejo. In če je to res, potem bi vsekakor med policijo in državljani moral biti vzpostavljen pristni stik, drugače to varovanje ne bo uspešno. Druga zadeva leti na usposobljenost organov, ki izdajajo maloobmejne prepustnice, kmetijske vložke in drugo tovrstno dokumentacijo. Pogosto ti ne znajo odgovoriti na vsa vprašanja, ki so dejansko komplicirana in za katera tako - kot ste povedali, gospod minister - je dejansko za uveljavljenje bilo zelo malo časa. Tretje konkretna pripomba je seznanjenost prebivalstva s posledicami izvajanja SOPS-a. Kdo je pravzaprav odgovoren za slabo obveščenost? Ljudje se sprašujejo, ali res morajo vsi državljani brati Uradni list ali pa je vendarle nekdo zadolžen, da bi pravočasno te zadeve občane obvestiti? Zato je tudi, kot ste omenili, tako malo teh prepustnic bilo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]Imam še dve vprašanji.
Skrajšajte, kolikor se da. Prosim. Nadaljujte.
Hvala lepa. To glede tega. Še eno zadevo bi povedal. Vprašanje brezplačnih maloobmejnih prepustnic. Morda se zdi komu čudno, vendar ljudje ne rabijo prepustnic za prestopanje meje, ampak nekateri zgolj za pot do svojega doma in paralela z osebno izkaznico in potnim listom ne zdrži. Tistega si človek nabavi, zato da bi šel v drugo državo. V nekaterih primerih ne gre za željo prestopati državno mejo, ampak infrastruktura je zgrajena tako, da ljudje nekajkrat gredo po mejni črti in morajo imeti maloobmejno prepustnico in bi bilo pošteno, da bi jo mi dobili zastonj. Kar se pa tiče ekonomske moči obmejnega območja, bi dejal samo takole. Gremo v Evropsko skupnost, postali bomo zunanja meja Evropske skupnosti, 25 najbolj razvitih držav sveta, to je bilo v zadnjih nekaj dnevih nekajkrat povedano. Na določenih območjih, ko bodo prestopili hrvaško-slovensko mejo, bo mogoče res tako, na določenih območjih bo pa ravno obratno. Hrvatje namreč izredno vlagajo v obmejna območja in ko bodo prestopili državno mejo najbolj razvitih evropskih držav, bodo ljudje strašansko razočarani - seveda so pa še bolj razočarani tisti, ki tam živijo. Z ozirom, da se mi čas izteka, bi samo dejal glede prehoda Zgornji Leskovec. Samo v 20 dneh v lanskem juliju je bilo na mejnem prehodu 24 tisoč 267 potnikov itd. Teh podatkov je polno, občina Videm je podatke posredovala, zato jih ne bi bral in bi prosil, da se jih upošteva. Verjetno, z ozirom da vlada to uredbo spreminja, tako kot ste povedali, gospod minister, če boste podatke dobro proučili, ne bi smelo biti nekih problemov, mogoče pa so bili takrat, ko so se te odločitev sprejemale pač takrat drugačni podatki, sedaj so pa taki. Samo toliko. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Bohinc, želite dopolniti odgovor? Prosim.
K temu, kar je spoštovani poslanec Butolen navajal kot mnenje državljank in državljanov, pravzaprav lahko rečem samo to, da bomo ponovno proučili, ali je stopnja usposobljenosti policistov, tako kot sedaj sam menim in kot imam od policije zagotovila, zares takšna, da ne prihaja iz tega razloga do zapletov. Nisem sepa posebej ukvarjal - ker to ni bilo zastavljeno v vprašanju - z usposobljenostjo na ravni upravnih enot, ki imajo prav tako stik z ljudmi pri izdaji dovolilnic in podobno. In dopuščam možnost, da je kaj kratkega stika tu, in bom to vaše vprašanje vzel kot pobudo za aktivnosti, ki bodo prispevale k boljši obveščenosti ljudi, ki živijo ob meji. Očitno je tako, da je treba še kaj tega postoriti, da bomo premostili težave, ki se pojavljajo. Kar pa zadeva zamisel o brezplačni prepustnici, je upoštevanja vredna, vaši argumenti se mi zdijo smiselni in jih bomo proučili.
Hvala. Še gospa ministrica, želite dopolniti odgovor? [[Ne.]] Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo ministru za okolje, prostor in energijo postavil kolega Janez Cimperman. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani člani vlade, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vprašanje postavljam ministru za okolje in prostor. Varovanje vodnih virov je ena pomembnejših nalog države in tudi vseh nas, ki živimo v tej državi. Sprejet je bil zakon o vodah, izgovorjenih in napisanih veliko besed, vodni viri pa ostajajo še naprej, vsaj tisti, ki jih poznam, ogroženi oziroma jih še naprej onesnažujemo. Eden takih vodnih virov je območje vodarne Brest v občini Ig, ki oskrbuje cca 100.000 prebivalcev, to je dobršen del tudi našega glavnega mesta Ljubljane. Občani na tem območju so pod strogim vodovarstvenim nadzorom, žal pa to ne velja za novonastajajoče divje romsko naselje v neposredni bližini vodarne. Občani so vznemirjeni in ogorčeni, lokalna skupnost pa brez moči, da bi Rome odstranila s tega občutljivega območja. Obrnil sem se na policijo, njihov odgovor pa je bil, da nimajo pooblastil za ukrepanje. Sprašujem vas, spoštovani minister: Ali boste kot najodgovornejši v tej državi za to področje divje naseljevanje na tem preobčutljivem območju preprečili? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister Janez Kopač, prosim.
Hvala za besedo. Če gre za črne gradnje, seveda ministrstvo ukrepa. In moram reči, da v zadnjem času ukrepa zelo učinkovito. Inšpekcija dosti promptno izdaja odločbe o odstranitvi nedovoljeno zgrajenih objektov in če jih lastniki sami ne odstranijo - razumem, da bi v takem primeru šlo za kaj takega -, potem to pač naredimo na račun državnega proračuna. Sicer pa je problematika zaščite vodnih virov širša. Kot sem že prej poslanki Pozsončevi odgovarjal, pripravljamo zdaj v katastru natančno označbo, na parcelo natančno, vseh vodovarstvenih območij. Kot sem že takrat rekel poslanki Pozsončevi, je 880 takih območij, ki so bila sprejeta z občinskimi odloki po letu 1997, tam okrog 1.300 ali 1.500 jih je pa še izpred leta 1997, zato moramo zdaj vse evidentirati. Poleg tega imamo sprejeto vladno uredbo o določitvi ogroženih območij podtalnice [[Barja sicer ni v teh območjih oziroma konkretno območje občine Ig]] in tam izvajamo nadzor nad uporabo prepovedanih aktivnih substanc v fitofarmacevtskih sredstvih. Za ta konkreten primer, ki ga tu navajate, nisem vedel, bom opozoril našo inšpekcijsko službo. Vsekakor pa neko zadrževanje v tistem območju ni prepovedano, določene dejavnosti, ki bi potencialno ogrožale čistost voda, pa seveda so prepovedane, in v primeru, da se tam kaj takega dogaja, bo inšpekcija seveda ukrepala. Hvala lepa.
Hvala. Naslednje vprašanje ministrici za gospodarstvo bo postavila kolegica Majda Zupan. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospe ministrici in gospodje ministri, kolegice in kolegi! V koaliciji Slovenija si med drugim prizadevamo za čim večjo demokratizacijo naše družbe. S stanjem, kakršno je, nismo zadovoljni, zato tudi tistih znanih šest zahtev, ki smo jih naslovili na vlado V eni izmed točk je tudi zahteva po zagotovitvi minimalnega nadzora ter racionalni porabi denarja davkoplačevalcev v javnem sektorju, s predlogom, da bi v nadzorne sveta javnih podjetij oziroma podjetij in družb v državni lasti, ki jih oblikuje vlada, državni zbor ali ministrstva, imenovali vsaj tretjino članov na predlog parlamentarnih strank iz opozicije. V zvezi s tem postavljam kratko vprašanje vam, gospa ministrica za gospodarstvo: V koliko nadzornih svetov družb z lastniškim deležem države je Slovenska razvojna družba imenovala svoje predstavnike? Hvala.
Hvala za vprašanje. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor, spoštovana poslanka! Danes smo prejeli tudi obvestilo o tem vprašanju na naše ministrstvo, vendar moram povedati, da ministrstvo za gospodarstvo s temi podatki ne razpolaga; to so podatki, s katerimi razpolaga Slovenska razvojna družba. Zaradi tega bo vlada vaše vprašanjeposredovala nadzornemu svetu Slovenske razvojne družbe in odgovor nadzornega sveta posredovala potem vam naprej.
Hvala. Prosim, gospa Zupan.
Hvala. Malce sem razočarana, moram reči, nad odgovorom. V redu, potem bom dobila odgovor Slovenske razvojne družbe. Bi pa, če dovolite, zastavila še dodatno vprašanje: Po kakšnih kriterijih in postopkih izbirate te predstavnike? Hvala lepa.
Hvala. Lahko še na to odgovorite? Ne? Hvala lepa. Bo v pisni obliki. Kolega Franci Rokavec ima vprašanje za ministra za finance. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane članice in člani vlade, poslanke in poslanci. Pred dobrim tednom smo bili seznanjeni, javnost, z ugotovitvami računskega sodišča pri poslovanju davčne uprave Republike SLovenije. Zato na podlagi teh ugotovitev sprašujem ministrstvo za finance - nekaj je bilo danes že o tem govora: Kakšni bodo dejansko konkretni ukrepi tako na kadrovskem, organizacijskem kakor tudi ostalih sistemskih področjih, ki urejajo davčno poslovanje, oziroma delovanje davčne uprave Republike Slovenije? Namreč dejstvo, da je računsko sodišče ugotovilo, da so dokumentacije in poslovanje davčne uprave neažurne in nepopolne, je ta novica dejansko šokantna za davkoplačevalce. Namreč, mnogi davčni svetovalci so v teh dneh dejansko povedali naslednje, da si naj podjetja priskrbijo od davčne uprave izpis iz svojih obveznosti in naj jih sproti primerjajo s svojimi podatki. Sedaj seveda vsi tega ne počnejo, pogosto to storijo samo takrat, ko potrebujejo potrdila o plačanih davkih in prispevkih. Namreč problem je predvsem v tem, da institucija kot je davčna uprava, bi morala imeti striktno ažurno in pregledno dokumentacijo in poslovanje. Pri tem pa se zastavlja vprašanje: Kakšna je v resnici dolžniška obveznost tudi DURS-a do davčnih zavezancev? Oziroma vprašanje: Kakšni bodo sprejeti ukrepi ministrstva, da bo tudi izterjava davčne uprave bolj učinkovita? Še zlasti, ko vemo, da je ta učinkovita pri manjših upnikih, oziroma pri manjših upnikih države, neučinkovita pa pri mnogo večjih upnikih države. V tem kontekstu bi ministrstvo za finance vprašal, glede na zadnji članek v časniku Finance, v petek 18. aprila, pod naslovom: Elan od milijarde dobička, 400 milijonov tolarjev nagrade. V tem članku jasno piše: "Uprava, ki ji mandat, če ne bo podaljšan, poteče marca prihodnje leto, je lastnikom že predlagala, da se odpove premiji, pri tem pa bi fundacija, ki so jo menedžerji uprave že ustanovili, postala solastnica Elana." Verjetno v tem znesku. In nenazadnje, vemo, da ima država posredno, prek KAD-a, 30-odstotni delež v družbi Elan. Zato sprašujem, ker ima v tem konkretnem primeru država dvakrat možnost, da ukrepa kot solastnik, kakor tudi v tem konkretnem primeru: Ali ji bo uspelo v tem konkretnem primeru tudi pobrati davek na dobiček? Vemo, kakšne vse možnosti v tem poslovanju, so se že poslužile nekatere gospodarske službe. Prosim za konkreten odgovor.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za vprašanje. V zvezi z davčno upravo in v zvezi z njeno učinkovitostjo moram reči, da sem dal osebno narediti dve različni raziskavi, ker bi želel imeti celovito sliko učinkovitosti, in to ne samo na slovenski ravni, ampak tudi primerjalno, mednarodno. Potem pa v bistvu znotraj slovenske strukture, kakšna je ta struktura, kje so ti problemi, če problemi so in potem na osnovi tega tudi sprejeti odločitev. Ne glede na to, da se v bistvu ti dve analizi sedaj izvajata, bi pa želel reči, da v okviru te celovite reforme davčnega sistema že vgrajujemo določene elemente, za katere vemo, da bodo izboljšali sistem. Tako recimo na področju davčnega dolga, da se izboljša to poslovanje, se v ministrstvu pri pripravi novega zakona o davčnem postopku proučujejo čimbolj smotrne rešitve v zvezi s postopki prisilne izterjave prav tako pa se iščejo nove rešitve v zvezi z odpisom in neizterljivostjo davčnega dolga, kar veste, da je eden večjih problemov. Prav tako menimo, da je potrebno znotraj davčne službe zagotoviti enotno knjigovodsko evidenco za vse davčne zavezance in za vse vrste davkov, davčnega dolga, ki bo na določen datum izkazovala enoznačno med drugim stanje davčnega dolga, razdeljenega na glavnice in zamudne obresti, strukturo davčnega dolga, glede na leto, v katerem je neplačana davčna obveznost nastala in podobno, skratka, evidenco, ki jo je v sedanjem sistemu relativno težko takoj dobiti. Ministrstvo za finance hkrati pričakuje, da bo davčna uprava v svojem odzivnem poročilu, za katerega je 60-dnevni rok, pospešila nadaljevanje pričete reorganizacije funkcij davčnih izpostav, o katerih smo že govorili tukaj v poslanskih vprašanjih, in davčnih uradov, z določitvijo datuma zaključka reorganizacije, razvoj elektronskega davčnega poslovanja in rešitev vprašanja poenotenja knjigovodskih sistemov za vse zavezance in za vse davke, kot sem že prej omenil. V zvezi s tem veste, da je bil ta razpis e-davke uspešen. Ministrstvo za finance v okviru delovnega programa, o katerem sem že govoril, vlade, je že pripravilo novo zakonodajo s področja davčnega postopka in davčne službe. V njih bodo predlagane rešitve, ki so se izkazale za uspešne v postopkih pobiranja davkov, hkrati pa se bo tudi uvedla ureditev, ki bo potrebna zaradi vključevanja Slovenije v Evropsko unijo, zaradi vzajemne pomoči med davčnimi organi držav članic, kjer bi lahko prišlo do dodatnih problemov davčnega dolga zaradi relativno slabega sistema informiranja med državami članicami in bi lahko davčni dolg še dodatno narasel. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Kolega Rokavec.
Hvala za delen odgovor, čeprav menim, da je zelo nepopoln. Gospod minister, dejansko bi želel, da bi dobil odgovor na vprašanje, v kolikem času bo izdelana analiza o poslovanju davčne uprave Republike Slovenije in kakšni ukrepi bodo temu potem sledili, po kakšni časovni dinamiki, tako na organizacijski ali sistemski ravni. Prav tako pa je vprašanje, vemo, kolikšen je neizterjan davčni dolg, državljani pa ne vedo, kolikšne so dolžniške obveznosti DURS-a do davčnih zavezancev. Tega odgovora državljani niso dobili oziroma, zaenkrat niso znani. V primeru Elana bi prosil, če ni možno danes, pa za konkreten pismeni odgovor. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod minister, še enkrat, prosim.
Hvala lepa. Kdaj bodo analize narejene? Prva analiza, ta je primerjalna, z drugimi državami, bo narejena v manj kot desetih dneh. To je bil dogovor. Druga analiza, ki je bolj celovita, je v okviru CRPOV raziskovalnih projektov, ki jo izvaja. VUŠ; to je še zaenkrat, ampak se spreminja v fakulteto. Ta bo v šestih mesecih. Zakonodaja bi pa morala biti končana, vseh devet zakonov, po tem, kako vlada planira, do konca leta. O Elanu pa vam bomo odgovor posredovali pisno.
Hvala lepa, minister za finance. Ministru za šolstvo, znanost in šport, dr. Slavko Gabru bo postavil vprašanje mag. Janez Drobnič. Imate besedo, gospod Drobnič.
Spoštovani ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! Vprašanje naslavljam na ministra za šolstvo in šport, dr. Gabra. Osnovna obvezna šola v Sloveniji je brezplačna, to vemo. Glede na to, da morajo starši plačevati učbenike, šolske potrebščine, knjige, pa še celo vrsto položnic, ki jim jih dostavlja šola, pa še zdaleč ni brezplačna. Poleg tega plačila potrebščin se znajdejo tudi stroški, kot so prispevki staršev, recimo, v višini 2.500 tolarjev, jaz sem si nekaj izbral, šolske potrebščine 1.500 SIT, šola v naravi, tretji obrok 6.000 tolarjev, prehrana 14.490 tolarjev. Poleg navedenega šola vključuje učence tudi v različne oblike dejavnosti ali pa obiske šol oziroma gledališč, potem kina in podobnega. To vse pomeni bistven, pomemben strošek za družinski proračun. To je lahko tudi razlog za to, da se starši ne odločajo za več otrok v družinah. Tako imamo potem tudi sliko iz popisa prebivalstva, ki je bil opravljen pred dvema letoma oziroma lansko leto, da se je generacija do 20 let v Sloveniji zmanjšala za več kot 100.000 ljudi. Starši zagotovo ne razumejo tega kot zgodbe o uspehu. Morda to razume gospod Korže, ki se izogiba plačevanju davkov. Pred nekaj dnevi sem imel priložnost obiskati eno izmed eksotičnih držav. Tam je obvezno šolanje 12 let, vse brezplačno, prevozi, šolske potrebščine in poleg tega še lične šolske obleke za šolarje. V tej eksotični državi je čutiti življenje, ker je večina mladih, kerso ulice polne mladih; pri nas pač postajamo "stara" družba. Zanima me, gospod minister, kako boste uvedli res brezplačno šolo, da bodo vsi ti stroški, ki sem jih navedel, postali sestavni del stroškov šole, ne pa stroškov družinskega proračuna, kajti to vpliva na neenakost možnosti in tudi dodatno siromašenje najnižjega sloja. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem ministru za šolstvo, znanost in šport.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Bolj ali manj splošno znano je, da v jedru pod pojmom brezplačna šola v svetu, pa tudi v deklaracijah, razumejo predvsem to, da v šolstvu ni plačil šolnin. To velja še toliko bolj v vertikali navzgor. Spodaj, v začetku, v osnovni šoli pa si v Sloveniji že dolgo prizadevamo za to, da bi bila šola, ob tem, ko je na ravni šolnin brezplačna šola, čim cenejša, da ne bi nalagali otrokom in staršem tistega, kar spada v osnovno kurikularno strukturo, v osnovni program, kot nekaj, kar zahteva dodatno plačilo. Vemo pa tudi iz izkušenj različnih vlad v zadnjem desetletju, da je pri tem Slovenija - namreč pri tem, da bi popolnoma odpravila stroške, ki so povezani s šolanjem - daleč od tega, da bi to lahko dosegla. Tisto, kar lahko doseže in tudi dosega - o tem se da govoriti tudi na ravni statistike - je zmanjševanje obremenitev, kar zadeva prehrano, zmanjševanje obremenitev, kar zadeva šolo v naravi, zmanjševanje obremenitev, kar zadeva učbenike, najprej za tiste, ki so socialno tega najbolj potrebni. Okrog 23% otrok v državi je trenutno deležnih subvencije pri osnovnem šolskem obroku, torej pri malici. Okrog 45.000, 46.000 mladih se udeležuje šole v naravi v Sloveniji v centrih šolskih in obšolskih dejavnosti pod bistveno ugodnejšimi pogoji in več kot 70% vseh uporablja učbenike iz učbeniških skladov, za katere je treba plačati okrog tretjine ali manj cene, ki bi jo sicer plačali, če bi si te učbenike morali kupiti. To trenutno zmoremo. Moje osebno prepričanje je, da prvi naslednji korak ki bi si ga ta država morala privoščiti, če bi našli dodatna sredstva, bi bil topel obrok za tiste, ki so tega najbolj potrebni. Ob tem, ko za najbolj potrebne učbenike že danes dajemo zastonj, vsakdo pa jih lahko dobi po enotretjinski obrabnini, potem verjetno učbeniki, potem šola v naravi itd. Toliko javne finance zmorejo. Za sedaj se nam bistveni premiki v to smer, v smer odpravljanja kakršnegakoli financiranja s strani staršev ne obetajo.
Hvala. Kolega Drobnič, želi še dodatno vprašanje.
Hvala lepa, za ta odgovor. Vseeno bi pa na vaš odgovor interviniral. Sam imam izkušnje iz šole v naravi, da se učenci ne udeležijo tega zaradi socialnih razlogov, ker tega ne morejo plačati. Izkušnja je, da se približno 40% v nekem razredu ni udeležilo šole v naravi, ker so organizirali to šolo v naravi zaradi potreb in interesa, šolskega osebja v Kranjski Gori, torej tam, kjer so cene najvišje. To zagotovo ni pravi način, da se dela diskriminacija in potem je polovica otrok ostala v razredu, polovica je šla v šolo v naravi. Cene učbenikov so v primerjavi z ostalimi državami zelo visoke. Res, da je ta subvencija, kot vi pravite, za tiste, ki so na dnu lestvice socialnoekonomskega stanja, vendar pa je potrebno povedati in vas tudi v zvezi s tem sprašujem: Kako je z izdajanjem učbenikov, da se pojavljajo tako pogosto, v bistvu pa se ne izboljšujejo in je cena zelo visoka, kar starše napeljuje k razmišljanju, da so cene in vsi ti učbeniki naravnani na potrebe založnikov? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, če še želite dodatni odgovor?
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec. Lahko napovem, da na ministrstvu pripravljamo dodaten program urejanja posebej šole v naravi, s katerim želimo po eni strani povečati ponudbo šolam, otrokom in staršem na tem področju in po drugi strani omejiti zgornje cene, ki ponekod tudi po naših ocenah seveda zunaj centrov šolskih in obšolskih dejavnosti dosegajo vrtoglave višine. Kakšen bo natančen sistem vas bomo verjetno v naslednjih mesecih obvestili, predpostavljam, da v zadevnem odboru državnega zbora. Tisto, kar zadeva učbenike in je uvedeno kot sistem v državi, so že prej omenjeni učbeniški skladi, ki so v zadnjem desetletju vnesli precej reda in tudi povečali socialno pravičnost na tem področju, je en del urejanja tega segmenta. Sicer pa velja v državi, da je večji del cen učbenikov sproščen, da država v njih administrativno ne posega. To velja za tisto področje, kjer je več konkurenčnih učbenikov. Mi pa smo se že dogovorili, da bomo podaljševali čas trajanja veljavnosti učbenikov in stem poskušali zniževati cene pri posamičnem učbeniku. Pri drugem segmentu učbenikov z nižjo naklado, z nizko naklado, pa država posega v oblikovanje cen. In bo prav v četrtek ponovno posegla v to področje. To je ureditev, ki jo trenutno poznamo. Seveda paučbeniki niso poceni. Res pa je, da bodo, tudi če bodo cenejši, in danes so relativno gledano cenejši, kot so bili pred petimi leti, še vedno predragi. Kvaliteta pa, moram reči, se po naših ocenah dviguje.
Hvala lepa obema. Kolega Jože Tanko ima dve poslanski vprašanji. Prvo generalnemu sekretarju vlade in drugo ministru za kmetijstvo , gozdarstvo in prehrano. Imate besedo.
Hvala za besedo, in vse prav lepo pozdravljam. Prvo vprašanje namenjam gospodu Mirku Bandlju, generalnemu sekretarju, drugega pa, kot ste že rekli, magistru Francu Butu. Vlada je že nekajkrat poskušala razrešiti zgodbo vladnega večnamenskega letala, ki bo vsako leto poleg velikih investicijskih stroškov obremenil slovenski proračun še z izredno visokimi obratovalnimi in vzdrževalnimi stroški. Že prejšnji, Drnovškovi vladi je postalo jasno, da je vladni avion projekt, ki zdaleč presega zmožnosti slovenskega proračuna in tudi naše ekonomije. Očitno gre za projekt, ki je nastal kot posledica oziroma kot dediščina in nadaljevanje miselnosti nekdanjega avtokratskega režima, ko je bilo potrebno poskrbeti za luksuz domače elite, ne glede na stanje, ekonomske zmožnosti, žrtve in odrekanje državljanov. Domači eliti je bilo potrebno zagotoviti vse, tudi več kot predsednikom in elitam drugih, bolj razvitih držav. Letos je vlada kmalu po uveljavitvi proračuna napovedala ostre varčevalne ukrepe, in sta letalo kot nepotreben in predrag projekt omenjala tako predsednik vlade kot tudi finančni minister. Omenjene so bile različen možnosti aranžmajev za uporabo ali celo za oddajo letala. Državljani smo pričakovali resen ukrep. Vendar samo dan ali dva pred sprejetjem sklepov o zamrznitvi črpanja sredsteviz državnega proračuna oziroma pred objavo varčevalnih ukrepov je bila na tiho podpisana pogodba za izgradnjo hangarja za prav ta avion. Sprašujem: Kaj se pravzaprav dogaja s tem avionom in njegovo garažo in zakaj vlada sklepa pogodbo za garažiranje največjega proračunskega luksuza prav v času najslabšega stanja javnih financ in ukrepih strogega varčevanja. Na koliko so ocenjeni obratovalni in vzdrževalni stroški te nepotrebne naložbe? Zakaj se ta vlada poslužuje takega manipuliranja z javnostjo in tudi s poslanci državnega zbora? Drugo vprašanje pa imam za ministra za kmetijstvo. Že nekaj časa nas več ali manj intenzivno spremljajo razne peripetije s kloramfenikolom. Lani poleti so se nekaj časa skrivali podatki o tem, da je tuji kupec opozoril eno od mlekarn, da mleko, pripravljeno za izvoz, vsebuje preveč kloramfenikola. Javnost je bila o tem obveščena z veliko zamudo. Vse nevšečnosti so se potisnile pod preprogo, kot da je vse v najlepšem redu. Nihče ni pojasnil, kje je končalo oporečno mleko. Po nekaj mesecih zatišja je lani jeseni zadeva ponovno eksplodirala in sledili so, po mnenju mnogih, preostri, neprimerni in predragi ukrepi, ki jih bo pokril državni proračun. Krivci niso bili ugotovljeni. Edini, ki je bil žrtvovan, pa še ta zaradi čisto drugih stvari, je bil direktor veterinarske uprave. Pred dnevi nas je obiskala inšpekcija Evropske unije in že po nekaj urah ugotovila, da vlada na tem področju precejšen kaos. Veterinarska uprava in ministrstvo sta bila šele po ugotovitvah evropskih inšpektorjev sposobna ugotoviti, da se še vedno uporablja preparat, ki vsebuje oporečni kloramfenikol. Sledila je sicer takojšnja reakcija, vendar kljub temu ni nobenega zagotovila, da slovenski potrošniki ne uživamo več mleka s preveliko vsebnostjo te prepovedanesubstance. To potrjuje tudi skrb in strah vzbujajoča izjava direktorice ali pa v.d. direktorice veterinarske uprave, ki je javnosti prek medijev sporočila, da veterinarska uprava ni vedela, da zdravila in preparati, ki se uporabljajo, vsebujejo kloramfenikol. Torej, tudi tisti, ki imajo javno pooblastilo za nadzor, verjetno niso do konca prebrali niti navodil, da bi vedeli, kakšna je sestava sredstev, ki jih uporabljajo oziroma ki se uporabljajo. Ne vedo, kaj nadzirajo in s čim to počnejo. To potrjuje, da je nadzor namenjen bolj dvigovanju prahu in zganjanju pompa kot pa zagotavljanju resnične varnosti. Sprašujem: Ali menite, da so vaše službe in organi v sestavi vašega ministrstva ter vi osebno pravočasno in kvalitetno izvajali vse ukrepe za zaščito varstva potrošnikov. Kakšne bodo posledice teh izredno obremenjujočih ugotovitev evropskih inšpektorjev oziroma po domače, konkretno, kdo bo odgovarjal za te, več kot očitne malomarnosti?
Hvala za vprašanje. Najprej dam besedo generalnemu sekretarju vlade, gospodu Mirku Bandlju.
Hvala lepa, gospod podpredsednik! Gospod poslanec! Vprašanje je tako široko, da dvomim, da bom lahko v petih minutah odgovoril na celotno problematiko. Računam pa, da boste izkoristili možnost dodatnega vprašanja in s tem tudi meni omogočili, da še kaj povem. Najprej bi rekel, da se ne bom spuščal v presojo, zakaj je bilo letalo nabavljeno. Mislim, da je bilo na to temo veliko povedanega. Vsi, tudi javnost in parlament, vedo tako rekoč vse. Omejil se bom predvsem na vprašanje hangarja, kot je bilo tudi ključno zastavljeno vprašanje. Najprej bi odgovoril na vprašanje, zakaj sploh hangar. Zakaj je bila ta odločitev o graditvi hangarja sploh sprejeta? Več razlogov je govorilo in tudi danes še govori v prid temu, da je to investicijo bilo treba izvesti. Najprej seveda je bila to velika vrednost letala, za katerega je bilo in je potrebno poskrbeti, tako kot ravna vsak dober gospodar. V letalo, ki je nabavljeno oziroma ki se gradi, so vgrajene tudi ustrezne sodobne in drage elektronske in podobne naprave, ki so izrazito občutljive. Hangar omogoča tudi servisiranje letala, priprave posadk na svoje delo in tudi za skladiščenje rezervnih delov, ki je namenjeno servisiranju. In konec koncev, če hangarja ne bi bilo, bi bili stroški vzdrževanja letala bistveno višji, po sami certifikaciji, ki jo zagotavlja proizvajalec, večkrat bi bilo treba barvati letalo in precej več bi bilo potrebno vlagati v servisiranje oziroma v zamenjavo raznih občutljivih delov. In konec koncev, samo kot omemba, tudi vsi ostali imetniki zračnih plovil razpolagajo s hangarji in jih s tem tako pravilno tudi skladiščijo in varujejo. Tudi obrambno ministrstvo, policija,Adria in ostali, ki imajo na letališču svoje površine in svoje prostore. Pred dobrim letom sem v odgovoru na poslansko vprašanje gospoda Pečeta zatrdil, da vlada takrat ni izvajala nobene investicije, pri čemer sem v zaključku tega odgovora zelo jasno povedal, da je res, da se pristojne vladne službe ob projektu letala dogovarjajo tudi z letališčem, na kakšen način bi znotraj razvojnega projekta letališča zagotovile tudi ustrezno hangariranje vladnih letal. Pri tem je bilo v prvi fazi mišljeno, da bi delpotrebnih stroškov za to hangariranje zagotovili z zamenjavo sedanjega državnega hangarja. Moram povedati, da na letališču obstaja vladni državni hangar, da je zastarel in tudi močno bremeni razvojne možnosti samega letališča, kajti izgleda tako kot koliba med nebotičniki. Nekaj let v bistvu trajajo prizadevanja, zlasti letališča, pa tudi Adrie, da bi to lokacijo dobila za pomembnejše razvojne načrte. Konec koncev tudi prostorski ureditveni plan, ki je približno deset let v veljavi, na tem območju predvideva hangar generalne aviacije, ki pa seveda mora biti po standardih mednarodne organizacije, mislim, da se imenuje ICAO, ločen od siceršnjih hangerskih površin na letališču. Na osnovi te informacije in tega dela, s katerim so se pač pristojne službe ukvarjale, so kasnejši izračuni pokazali, zlasti pa seveda detajlno tudi investicijski elaborat, da so vse variante reševanja tega vprašanja v bistvu dražje. V tem trenutku lahko povem, da bi recimo samostojna investicija države v ta projekt bila 30 milijonov tolarjev dražja. Če bi najemali takšen hangar, bi v desetih letih znašala najemnina 690 milijonov, s tem da hangar ne bi bil last države. Če bi ga najemali, po domače povedano, na leasing, bi ta investicijski strošek znašal približno 1 milijardo 100 milijonov. Tudi druge variante so še možne, ampak dejansko vsaka od variant je bila ocenjena na osnovi študij kot dražja, zato je bil seveda tudi sklenjen ustrezen aranžma z letališčem, da se gre tukaj v skupno investicijo in kot takšen predlog je bil tudi dan parlamentu. Državni zbor je bil obveščen, da se je vlada v bistvu tukaj odločila za najracionalnejšo varianto, to je za lastno investicijo. Takšen proračun in razvojne programe, kamor je bila ta investicija vključena oziroma je še vključena, je državni zbor potrdil. [[Opozorilni ton za konec.]] V drugem delu nadaljevanje.
Čas je potekel. Gospod minister za kmetijstvo, mag. But.
Hvala lepa za vprašanje gospodu poslancu Tanku. Gospod Tanko se je dotaknil zagotovo enega najtežjih področij, ki jih moramo v tej državi izvajati in se mu prilagajati in mu slediti. Samo podatek, da v zadnjih 10 letih so v Sloveniji v povprečju za tridesetkrat poostrene dovoljene višine večine substanc, na primer pri mleku, mikroorganizmov in tako naprej, kot je bilo pred desetimi leti. To govori o tem, kako strahotno in kako strahovito se poostrujejo pogoji za pridelovalce in posebej predelovalce torej živilsko industrijo. Ko smo se pogovarjali pred nekaj dnevi s francoskim ministrom, je dejal, da se Evropska unija, ki ima daleč najvišje standarde, preprosto počasi mora ustaviti in povedati, kako bo še nadaljnjo zaostritev teh pogojev, ki jih ne zmorejo več niti proizvajalci,niti živilska industrija, preprosto plačala iz spremembe in reforme skupne kmetijske politike v naslednjih letih. To je bistveno vprašanje. Kar se tiče konkretnega in dotičnega. V Sloveniji se s področjem varne hrane v okviru našega ministrstva ukvarja približno 700 ljudi. Teh 700 ljudi je postavilo v zadnjih letih dober sistem. To priznava tudi Evropska unija. Če bi Evropska unija menila drugače, bi Sloveniji prepovedala, glede na to, da ima vsak mesec in pol naslednjo inšpekcijo, trgovino z Evropsko unijo. Slovenija eventualne napake in odstopanja odpravlja sproti. Tudi misije Evropske unije so praviloma smatrane kot mesto, na osnovi katerega, in oblika, na osnovi katere se lahko sproti ugotavlja kje in na katerem področju je potrebno stvari še dodatno urediti. V Sloveniji smo v tem kontekstu ob zadnji misiji inšpektorjev, ki so bili tukaj pred štirinajstimi dnevi - naslednji pridejo v drugem tednu meseca maja - bili obveščeni o treh ključnih sklepih. Ključni sklepi so bili, da je na veterinarski upravi še premalo zaposlenih ljudi za nadzor nad pretokom veterinarskih zdravil. Drugič. Ugotovili so, da imamo zaradi tega premalo sledljivosti med humano medicino in veterinarsko medico na področju pretoka kloramfenikola, zato zahtevajo dodatne zaposlene, ki bodo na tem delali. Inšpekcija v Sloveniji, v tem primeru veterinarska, mora imeti na licu mesta možnost ukrepanja. To pomeni, da morajo imeti na licu mesta, ne sodnik za prekrške, ampak veterinarska uprava mora zapreti kmetijo, ji prepovedati oddajo mleka za določen čas in ji izdati mandatno kazen. Tretja skupina pripomb je bila vezana tudi še na tako imenovan način obveščanja ter na način, ki v bistvu govori o tem, da je veterinarska uprava v lanskem letu nenatančno in premalo natančno obvestila Evropsko komisijo. Sam kot minister sem bil obveščen točno 7., ali 6., ne spomnim se točno, novembra, veterinarska uprava je bila prvič o tem obveščena lansko leto meseca junija. Tudi zaradi tega in zaradi drugih zadev sem sam kasneje predlagal zamenjavo generalnega direktorja veterinarska uprave. Veterinarska inšpekcija je imela edino to pripombo glede tega dela. V ostalem pa, kot sem že povedal, so bile stvari povedane. Kar se tiče ugotovljenega vzroka za kloramfenikol še vedno je jasno, da je edini dejansko potrjeni vzrok kloramfenikola uporaba dermo spreja. V Sloveniji se je pač vse tisto, kar je bilo strogo prepovedano že leta, kljub vsemu uporabljalo, čeprav se jasno ve, da se je smelo uporabljati samo za živali, ki niso uporabljene v prehrano ljudi. Ampak toje tisti ostanek slovenskega načina razmišljanja, kar ni ugotovljeno in kar se ne ugotovi, se lahko dela. Ta preparat, v tem delu pa gre za kriminalistično preiskavo, stvari so popolnoma jasne. Zakaj, čemu in na kakšen način se je šele sedaj ugotovilo, zaradi tega, ker so tisti, ki so to uporabljali, to skrivali. Če se bo ugotovilo, da gre za kaznivo dejanje, se bo ustrezno tudi ukrepalo. Zelo jasno pa je, da v Sloveniji uživamo varno hrano in da imamo sistem, ki vendarle deluje. Ta sistem je bil kljub vsem pripombam ocenjen med vsemi državami kandidatkami za najbolj učinkovit in najbolj delujoč in tudi za tiste, ki ima nadstandarde. Edini nadziramo živali nad 24 mesecev, zapoved je 30 mesecev, prepovedujemo klanje iz rizičnih držav pred 24 meseci, druge države tega nimajo. Trenutno je v veljavi tudi popolna prepoved uporabe kloramfenikola, česar drugega države ne poznajo. Hvala.
Hvala obema za odgovore. Zahtevate dopolnitev odgovora, kolega Tanko? Prosim.
Hvala. Na oba odgovora bi imel nekaj pripomb. Najprej na odgovor gospoda Bandlja. Dejstvo je, da se govori eno, dela se drugo. To je pač karakteristika dela in pa razmišljanja v tej državi. Govorimo o varčevalnih ukrepih in si privoščimo ukrep oziroma investicijo mimo tega, po drugi plati si v trenutkih ali pa v časih, ko država nima na razpolago prav velikih finančnih kapacitet, privoščimo nadstandardne rešitve. Verjetno smo po aviostandardu, vladnem aviostandardu, med prvimi tremi v Evropi. Vse ostale karakteristike pa nam verjetno tega stanja ne potrjujejo. Po drugi plati pa nekako mi ni pravzaprav jasno, ali je ta hangar v proračunu. Nisem čisto prepričan. Sedaj mislim, da investiranje v hangar iz temeljnih razvojnih programov verjetno ni možno oziroma mislim, da to ne bi šlo. Je pa problem v tem, da vedno, ko obravnavamo kakršnekoli oblike pomoči državljanom ali pa študentom, bodisi razne subvencije, vedno pridemo do odgovora, da sredstev ni. Na tem konkretnem primeru pa se je to nekako tudi realiziralo, in to prav brez problema. Kar zadeva pa odgovor ministra Buta, pa konkretno ni odgovoril na nobeno od obeh postavljenih vprašanj. Jaz sem konkretno vprašal, ali so službe in organi v sestavi ministrstva in vi osebno, pravočasno in kvalitetno izvajali ukrepe za zagotovitev varne hrane. Vprašal sem o posledicah ugotovitev inšpektorja. Na to ste pa delno odgovorili. Me pa zanima oziroma bi rad tudi odgovor, da se določene pomembne stvari v kmetijskem resorju zgodijo ravno ob obisku evro inšpektorjev. Ali gre tu za malomarnost ali za nesposobnost ali pa za izjemno močan pritisk lobijev, ki stojijo za vsemi temi ukrepi, ki se ne izvedejo? Tudi na ta del bi prosil za odgovor Zanima me tudi, v kaj se je predelalo mleko v tistem prvem delu lani, tisto mleko, ki ni bilo sposobno za izvoz? Bilo je jasno pojasnjeno, je pa tudi po svoje nekako alarmanten odgovor oziroma zadnjič je bilo na TV, ko je eden izmed mlekarjev izjavil, da ne bodo več odkupovali s kloramfenikolom obremenjenega mleka. To pomeni, da se je v tem času v bistvu tako mleko še vedno odkupovalo. Tako me tudi v tem primeru zanima, za kakšne produkte se je namenjalo. Hvala.
Hvala. Minister But, bom dal vam prednost, da se tema nadaljuje. Prosim.
Hvala lepa. Kot prvo, nobeno mleko, ki vsebuje kloramfenikol, se ne sme odkupovati. Za kakovost in neoporečno surovino odgovarjajo prodajalci. Nihče drug. Oni morajo obvezno mesečno enkrat testirati svoje mleko najmanj, dnevno se pa testirajo vse proge. Takšen način je, za razliko od tistega, kar je bilo prej in kar imajo vse države Evropske unije, ki vršijo monitoring. To pomeni, da približno pol odstotka vseh vzorcev le redno testirajo na sistem nekaterih redko pojavljivih se, nedovoljenih substanc v mleku. V Sloveniji se to ne more pojaviti v repro verigi. Drugič. Tisto mleko, ki je bilo takrat vendarle in kljub vsemu pred tem odkupljeno, in proizvodi, ki so se iz njega izdelali, so se nesporno uničili in se niso prodali nikamor, ker niso za to dobili nobenih dovoljenj, in to lahko tudi nesporno in absolutno dokažemo. Druga zadeva. Ministrstvo in organi v sestavi niso v tem letu ravnali popolnoma nič malomarno. Kvečjemu se je lahko malomarno ravnalo v lanskem letu, če se je prepozno obvestilo Evropsko komisijo in tudi napačno obvestilo. Sam sem za to tudi predlagal vladi ustrezne rešitve. Na drugi strani, kot minister sem tistega dne, ko sem bil obveščen o pojavu kloramfenikola, tudi odreagiral. In sem šel tri dni pred volitvami lansko leto v javnost in javnosti to tudi sporočil in predlagal in sprejel določene rešitve, tudi če je bilo na drugi strani jasno, da to ni ne vem kako priljubljeno in popularno. Tri dni pred volitvami, nekdo, ki je hkrati tudi politik, se gre take zgodbe. Jaz sem vedno čutil odgovornost do potrošnikov, na drugi strani pa tudi zaupanje do sodelavcev. Tisti trenutek, ko zaupanje do sodelavcev izgubim, pa sem seveda tudi dolžan kot minister potegniti ustrezne ukrepe. In nenazadnje, še enkrat pravim, da veterinarska inšpekcija zadnjega obiska je ugotovila to, kar sem prej povedal. Predvsem pa je ugotovila pomanjkljivost, to je premalo kadrov. Na to opozarjam ves čas, zato je vlada sprejela odobritev dodatno desetih zaposlenih za nazdor nad veterinarskimi zdravili. Drugič, ugotovila je - to sem prej pozabil povedati - da je potrebno v slovenski pravni red vnesti element, ki bo v podzakonskih aktih povezoval evropski pravni red in slovenski. Na to opozarjam že dolgo časa, ampak take prakse v Sloveniji niso bile dovoljene in sedaj bo vlada s službo za zakonodajo predlagala rešitev, kako in na kakšen način. To so tiste stvari, ki so bile povedane. Prepričan pa sem, da imamo v Sloveniji izpostavljen sistem, ki zagotovo, ne samo v primerjavi z državami, ki vstopajo v Evropsko unijo, ampak tudi z nekaterimi članicami Evropske unije, mirne duše rečeno, zagotavlja varno hrano slovenskim in tudi tujim potrošnikom, ki jo kupujejo.
Hvala, minister. Še besedo generalnemu sekretarju vlade.
Hvala lepa. Seveda, gospod poslanec, proračunska postavka, ki omogoča gradnjo hangarja, je v proračunu za letošnje leto. Ravno zaradi tega je proračunski uporabnik lahko izvajal vse postopke v skladu z zakonom o izvrševanju proračuna in pa zakonom o javnem naročanju. Tako je bil 24. januarja objavljen javni razpis v Uradnem listu za najboljšega ponudnika, 24. februarja pa opravljeno javno odpiranje ponudb. Na osnovi tega je bil 13. marca izbran najboljši ponudnik in po preteku roka za pritožbe oziroma po pravnomočnosti tega sklepa je bila 2. aprila sklenjena pogodba. Pri tem moram seveda povedati, da nihče, jaz osebno lahko zase trdim, meni podrejne službe pa ravno tako, ni vedel o ukrepih, ki jih pripravlja finančno ministrstvo in jih je predložilo na seji vlade 3. aprila. V zvezi s tem moram, ne samo zanikati insiderstvo, ampak ga tudi označiti kot popolnoma nesmiselno v tej zadevi. Vlada 3. aprila ni zamrznila investicije in tudi ta investicija bi se lahko še danes podpisala pogodba ali pa jutri. Kajti iz sklepa vlade izhaja, da se nanaša na tiste zadeve, kjer najugodnejši ponudnik še ni bil izbran. Tudi iz navodila finančnega ministra z dne 7. aprila je jasno povedano, v točki 2.3., da se šteje, da je ponudnik že izbran, če je dobil obvestilo o izboru do vključno 3.4. V tem primeru je torej dobil 13.3., zato bi bilo možno pogodbo tudi danes podpisati. Razlika je seveda v tem, da bi bilo potrebno soglasje finančnega ministrstva, ki ga pa najbrž bi dal, glede na to, da bi sicer nastala odškodninska odgovornost po zakonu o obligacijskih razmerjih do države. Če samo še povem, kako naprej. Seveda sem vajen okrog letala stalnega spreminjanja odločitev ter takšnih in drugačnih rešitev, vendar sam ne znam ravnati - in tudi od svojih služb zahtevam, da ravnajo v skladu s predpisi, v skladu z zakoni in odločitvami, ki so sprejete. Ne glede na to pa mislim, da ravno to stalno spreminjanje odločitev kaže na to, da je treba imeti pripravljenih več hipotez, kakšna bo rešitev. Tako moramo imeti tudi pripravljeno hipotezo oziroma rešitev za morebitno hipotezo, da letalo v začetku oktobra v Slovenijo pride, in zaenkrat ne poznam nobene druge odločitve, kot da se bo to zgodilo, kajti k temu izvajalca del oziroma dobavitelja zavezuje pogodba. Ravno zaradi tega, ko iščemo rešitev za hangar, sem svojim službam v iskanju teh hipotetičnih možnih variant naložil, da iščejo rešitve, ki bodo upoštevale nekaj zahtev. Prvo, da je pogodba z izvajalcem sklenjena, je zakonita in iz tega naslova za državo ne sme nastopiti odškodninska odgovornost. Drugič, letalo bo treba verjetno hangerirati skoraj gotovo tudi v bodoče, ali eno ali dve ali pa nobenega, če nobenega, bodo kapacitete pač drugačne. Tretjič, da letališča v svojem razvojnem konceptu država ne sme blokirati, še enkrat poudarjam, gre za razvojni koncept letališča. Četrtič, da morebitni prenos investitorstva državnega hangarja na letališče in morebitno najemanje prostorov za letala ali celo eventualno kasneje, če bi obveljala odločitev v državi, da ostane letalo, ne sme pomeniti za državni proračun dražje variante od te, ki je bila zdaj izbrana, kot sem prej omenil, kot najcenejša varianta. Kakšna bo dejanska rešitev, je pa seveda odvisno od nadaljnjih dogovorov in odločitev. Hvala.
Hvala. Kolega Branko Kelemina ima vprašanje za ministra za finance. Imate besedo.
Hvala. Spoštovani! Zaradi velike finančne krize v obstoječi vladi je pričela vlada ukrepati, vendar po moji oceni tam, kjer bi najmanj smela, in sicer varčuje predvsem na investicijskih postavkah, kar samo še bolj zavira gospodarski in družbeni razvoj. Sam sem več kot šest let, kolikor sem dejansko že tudi poslanec, opozarjal in govoril, da je naš visok standard na račun kupovanja glasov in zadolževanja. Danes, ko imate predvsem seveda na račun delovanja vlade že verjetno prek 2.000 milijard zunanjih dolgov, tudi v vladi več ne morete živeti, po moji oceni, v iluzijah. Domačega denarja očitno ni več, kreditov pa tudi ne. Sprašujem tudi, kdo bo vse to vrnil in kako. Vendar me v tem trenutku bolj zanima - ker domačega denarja ni - ali je Slovenija oziroma vlada dovolj pripravljena na črpanje sredstev iz skladov Evropske skupnosti in drugih virov iz Evropske skupnosti. Poročilo evropske komisije o napredku iz leta 1991 je lepo povedalo, da dejansko nismo izčrpali vseh možnih sredstev iz evropskih virov in da so določena sredstva, kar precejšen delež, ostala neizčrpana. Sprašujem: Ali je vlada dovolj pripravljena za črpanje sredstev? Eden izmed problemov, ki se pojavljajo, je tudi na agenciji za kmetijske trge, kjer je večkrat bilo v medijih opozorjeno, da ta agencija tudi kadrovsko trenutno ni sposobna izvesti vseh ukrepov, s katerimi bi počrpala ta sredstva. Zaradi ukrepov, ki ste jih uvedli tudi vi, kot minister za finance, očitno sledi - ker ne dovolite, da bi se ta služba oziroma agencija usposobila za izvajanje teh ukrepov oziroma pridobivanje sredstev iz Evropske skupnosti, vas sprašujem: Ali boste zagotovili in na kakšen način, da bo agencija usposobljena in da bo lahko vsa ta sredstva izčrpala? Namreč, če na tem področju in tudi na drugih področjih sredstev evropskih skladov ne bomo izčrpali, potem si ne predstavljam, kdo bo prevzel odgovornost za to, če bo še iz tega naslova neizčrpanost sredstev takšna, kot je bila v prejšnjem poročilu. Prosim, če lahko odgovorite na to vprašanje.
Hvala, kolega Kelemina. Besedo ima minister za finance. Prosim.
Hvala lepa za vprašanje, brez dvoma zelo pomembno vprašanje. Gre namreč za izjemno zbirokratiziran postopek, kako se črpajo ta sredstva iz Evrope, in izjemno drag postopek. Samo za razdelitev sredstev, recimo, za kmetijstvo potrebujemo 2 milijardi samo za to, da vzdržujemo birokracijo, ki potem to razdeli. In seveda je tu osnovno vprašanje, ali smo pripravljeni, da bomo lahko ta sredstva črpali. Rekel bi takole. V letu 2003 in 2004 bo Slovenija koristila sredstva, ki jih EU namenja v obliki predpristopne pomoči, to je, preden vstopimo v Evropsko unijo, od dneva vstopa dalje pa bo upravičena tudi do koriščenja sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada. Verjetno se je tudi na to vprašanje nanašalo. Z vidika porabe sredstev predpristopnih pomoči Evropske unije v letu 2003 je sistem teh sredstev postavljen in učinkovito deluje, saj je poraba sredstev iz naslova Phare programov, recimo, več kot 90%. Glede črpanja sredstev EU v letu 2004 so sistemski okviri postavljeni v enotnem programskem dokumentu - to je pač dokument, ki opredeljuje ta način črpanja - glede organizacijske zasnove in informacijskihpodlag pa se na operativni ravni vzpostavlja vse potrebno za delovanje plačilnega organa, ki bo na ministrstvu za finance. Prilagojeni bodo tudi postopki priprave in izvrševanja proračuna, ki bodo omogočili večjo mero gibljivosti med različnimi programi in proračunskimi uporabniki. Spremembe proračuna za leto 2004 bodo vključevale vse tokove iz in v Evropsko unijo, v proračun Evropske unije. Zakon o izvrševanju proračuna bo zagotovil gibljivost sredstev med programi in projekti. V ministrstvu za finance bovzpostavljen plačilni organ, služba za notranji nadzor proračuna pa že sodeluje pri vzpostavljanju procedur, vključno z notranjimi kontrolami in notranjim nadzorom pri vseh uporabnikih evropskih skladov. To je, globalni pogled. Zdaj pa mogoče malo bolj podrobno, kolikor mi bo čas dopuščal. Evropska komisija je zaradi priprav držav kandidatk na upravljanje s sredstvi bodočih strukturnih skladov in kohezijskega sklada predvidela, da se dosedanji decentraliziran implementacijski sistem preoblikuje v razširjen decentraliziran izvajalski sistem. To je sistem, ki se imenuje EDIS. Intenzivne priprave v zvezi z akreditacijo, ker to je potrebno akreditirati, da se ga lahko koristi, sistema EDIS v Republiki Sloveniji že potekajo. S pravočasno in uspešno pridobitvijo akreditacije za izvajanje sistema EDIS, ki naj bi bilo opravljeno konec leta, bo nacionalni odredbodajalec za ta program zagotovil možnost koriščenja razpoložljivih sredstev predpristopne pomoči po dnevu vstopa in izpolnil enega od pogojev za pričetek izvajanja in koriščenja sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada. Strukturni kohezijski sklad je tisto, kar je novo. V zvezi s koriščanjem sredstev strukturnih skladov bo z dnevom vstopa ministrstvo za finance prevzelo vlogo plačilnega organa, kar sem že omenil, z nalogami, kot jih EU-zakonodaja predpisuje vsem državam članicam. V Republiki Sloveniji bo za vse programe strukturne pomoči deloval en sam plačilni organ pri ministrstvu za finance. V okviru ministrstva za finance bo vlogo plačilnega organa prevzel sektor donacij EU, upoštevajoč vlogo, izkušnje in usposobljenost ekipe, ki že več let zelo uspešno opravlja s sredstvi predpristopne pomoči. V mesecu aprilu sektor donacij pričenja z izvedbo "twinning projekta" s partnersko institucijo iz Republike Avstrije, ki v Avstriji opravlja vlogo plačilnega organa, da bi pač prevzel ta znanja. V kontekstu priprav na koriščenje sredstev strukturnih skladov ministrstvo za finance aktivno sodeluje pri pripravi enotnega programskega dokumenta s službo vlade za strukturno politiko in regionalni razvoj. Služba za nadzor proračuna je odgovorna za izvajanje neodvisnega finančnega nadzora za EU-strukturne sklade, kohezijski sklad in prepristopne instrumente. Mogoče samo še to, kar bi bilo pomembno. Koriščenje sredstev strukturnih skladov po vstopu je vezano med drugim tudi na popolno uskladitev predpisov o javnih naročilih s pravnim redom EU. Ministrstvo za finance je pripravilo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih in ga uskladilo s predstavniki Evropske komisije. Opravljen je bil že celotni pregled predloga zakona, ki je trenutno v vladni proceduri in naj bi bil v kratkem predložen državnemu zboru. S tega vidika priprave tečejo, končane še niso, do konca leto bodo končane, je pa stvar zapletena, se strinjam z vami.
Hvala, gospod minister. Kolega Kelemina, izvolite, še dopolnitev.
Hvala lepa. Zahvaljujem se za izčrpen odgovor. Prav gotovo bo vsem poslancem zelo prav prišlo pri nadaljnjih razpravah in pri nadaljnjih odločitvah. Vprašal pa bi oziroma iz vašega odgovora sem nekako ugotovil, da mogoče celo vi nekoliko dvomite v to, ali se zaradi zapletenosti samih postopkov in procesa sistema prijav na te pomoči splača sploh te pomoči črpati. Sprašujem: Ali menite, ali se jih sploh splača črpati ali ne. Očitno sem v vašemu odgovoru zasledil kanček dvoma. Naslednje vprašanje, kar seveda večkrat trdim in zagovarjam: Ali imamo mi dovolj velikih državnih projektov in kateri so to, ki bi omogočili črpanje teh predpristopnih pomoči in pa tudi potem strukturnih skladov ter kohezijskega sklada, ko bomo v nadaljevanju imeli to možnost? Ali imamo dovolj velikih državnih projektov Vemo namreč, da vseh teh malih projektov, ki jih izvajajo regionalne razvojne agencije ali pa posamezne občine in tako naprej in se ne splača prijavljati. Za 30, 100 milijonov se ne splača, ker stroški postopkov, projektov, prijav in vsega včasih presegajo vrednost tudi samega projekta. Poleg tega pa je največji problem v tem, da ni nekih razporeditev teh sredstev, če bo katera regija imela pravico izčrpati in se bo na podlagi nekega splošnega razpisa pripravilo projektov na lokalnih nivojih za več milijard tolarjev po moji oceni, kar bo povzročalo izredno velike stroške, učinka pa dejansko ne bo. Zanima me, ali imamo dovolj velikih državnih projektov, ki bi bili sposobni črpati ta sredstva EU. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod minister.
Iz mojega odgovora ste zaznali, da kot ekonomist mislim, da je seveda sistem bistveno bolj zapleten in drag. Vendar nam ne preostane drugega, kot da črpamo ta sredstva, zato moramo narediti vse, seveda pa čimbolj racionalno, da se ta sredstva tudi počrpajo. Mislim, da je rešitev, ki je bolj dolgoročna, v tem, da se v novi finančni perspektivi, ki se zdaj pripravlja in bo do konca leta v bistvu ta okvir narejen, poskuša pomagati tistim državam v Evropski uniji, ki vztrajajo na poenostavitvi sistema in v bistvu na ekonomičnosti tega sistema. V zvezi z agencijo za kmetijske trge, bi še odgovoril. Mi imamo zelo dolge razgovore v zvezi s to agencijo, kaj je racionalno in kaj ni racionalno. Zahtevamo, da v okviru teh kadrovskih potencialov in denarja, ki je na razpolago za agencijo, poskušajo povečati storilnost za toliko, da bo mogoče črpati vsa sredstva. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Kolega Franc Pukšič bo postavil vprašanje ministrici za regionalni razvoj. Imate besedo.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, poslanke in poslanci, gospoda ministra, gospa ministrica! Slovenija spada med države z nizko stopnjo decentralizacije, torej smo zelo centralizirana država, saj obseg lokalnih financ v skupnih javnih financah predstavlja le skromnih 12%. To velja v svetu za tiste države, ki so manj razvite. Za razvite države pa je ta odstotek okoli 30%. O Sloveniji radi rečete, da smo razvita država, vendar po tem kriteriju vsekakor ne. Financiranje lokalnih skupnosti je eno od temeljnih vprašanj decentralizacije. Smisel decentralizacije je povečanje narodnogospodarskih koristi, predvsem pa seveda koristi lokalnega prebivalstva. Od tega pa je odvisna tudi avtonomnost lokalnih skupnosti. S sistemom financiranja občin se temu cilju ni sledilo. S sprejetim zakonom o regionalnem razvoju in ustanovitvi množice regionalnih razvojnih agencij tudi ne. S pravkar sprejetim zakonom o prometu s kmetijskimi zemljišči se bodo uničile še tiste male dopolnilne dejavnosti, ki so bile, in veliko slovenskih kmetov bomo spravili na viničarski odnos. To je tudi vprašanje za ministra Buta. Zato vas, gospa ministrica, ki ste odgovorna, sprašujem: Kaj boste naredili, da se bo trend zaostajanja na demografsko ogroženih območjih vsaj začel zaustavljati? Kdaj boste predložili zakon v državni zbor, ki bo anomalije pri financiranju občin v zvezi s 35%-dohodnino - nekaterim prinese 20% primerne porabe, nekaterim pa skoraj 200% tako imenovane primerne porabe - razdelil med ostale finančno nesamostojne občine? Samo primer za Ljubljano za leto 2001. 13 milijard je imela čez tako imenovano primerno porabooziroma v primerjavi s celotno državo 65%. Kaj boste naredili, da boste dosegli cilje regionalne politike predvsem na področju ohranjanja poseljenosti? To je zelo pereč problem na celotnem ozemlju Republike Slovenije. Tu še posebej izpostavljam seveda Slovenske Gorice in Haloze. Kaj boste naredili za možnost povečanja gospodarske razvitosti? Davčna politika, da bi bilo razmerje, kot je v strategiji zapisano, od 1,7 do 1. Danes je bistveno slabše. Kaj boste naredili, da ne bo prišlo do teritorialne razdelitve Slovenije na kvazi politične pokrajine, z ukinjanjem institucij, sodišč, upravnih enot in tako dalje, brez ustreznih predstavitev in preprečitve negativnih posledic na področju, kot so zaposlovanje, kadrovske posledice in seveda povečanje obremenjevanja davkoplačevalcev? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, in hvala lepa za to vprašanje, gospod poslanec. Moram reči, da se je sedaj izteklo malce drugače, kot je bilo prej najavljeno, pa vendarle. Moram na začetku reči, da bom odgovorila na tisti del, ki je dejansko vloga službe, ki jo sama vodim. Ne morem pa seveda odgovoriti na vsa tista vprašanja, ki bi jih pravzaprav morali nasloviti tudi na ministra za finance. Ker pa koordinacija vendarle poteka v okviru naše službe, naj bo to tako. Najprej odgovor na tisto, kar smo prejeli tudi kot pisno vprašanje. Koliko bo slovenska vlada oziroma koliko bo Slovenija namenila proračunskih sredstev za financiranje tako imenovanih demografsko ogroženih območij v letu 2003 in 2004? Najprej naj znova spomnim, spoštovani zbor, da pravzaprav od leta 1999, ko je bil sprejet zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, govorimo o 12 statističnih regijah, znotraj tega o regijah A in B, kamor sodi tudi večina demografsko ogroženih območij. Za te regije, A in B, kamor spadajo pomurska, koroška, podravska, savinjska, posavska, dolenjska, zasavska in notranjsko-kraška regija, se namenjajo tako neposredne razvojne spodbude kot tudi seveda posredne razvojne spodbude. Mi smo v letošnjem letu, ko so pravzaprav regionalni razvojni programi prvič prišli v fazo, da so prišli tudi do faze izvedbenih projektov, začeli intenzivno usklajevanje ne le tako imenovanih neposrednih spodbud, ki bodo v letošnjem letu namenjena tem regijam v višini 3,5 milijarde tolarjev, ampak tudi tistih posrednih spodbud, ki seveda že niso bile alocirane z lanskimi razpisi oziroma z razpisi v začetku leta po posameznih resorjih. Računamo, da bomo že v letošnjem letu naredili prvi korak naprej, da začnemo bolj sistematično usmerjati sredstva različnih resorjev. Predvsem mislim tukaj na sredstva ministrstva za okolje in prostor, ministrstva za kmetijstvo in pa seveda ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter ministrstva za gospodarstvo. V letu 2004 bo iz tega namenjeno za neposredne razvojne spodbude 3,9 milijarde tolarjev, v skladu s sedanjim proračunom. Glede na to, da vse regije, predvsem A in B, pripravljajo sedaj intenzivno izvedbene projekte, bomo v skladu z izvedbenimi projekti poskušali še povečati ta delež sredstev, ki se bodo financirala po programskem principu, tako da bomo združevali sredstva različnih resorjev. No, ob tem bi rada opozorila, da v letu 2004, kar je že prej minister za finance dejal, Slovenija vstopa tudi v tako imenovano evropsko strukturno in kohezijsko politiko. In znotraj te strukturne politike bo namenjenih za Slovenijo 55 milijard evropskih sredstev, k temu pa bo dodanih še 14 milijard domačih sredstev, ki bodo alocirana, tako ena in druga, na posebnih postavkah ministrstva za finance in bodo dodeljevana posameznim regijam za projekte in znotraj ukrepov, ki so predvideni v enotnem programskem dokumentu. Tu želim opozoriti na dve zadevi. Ena je ta, da seveda ne glede na to, da se mi smatramo za razvito državo, kot je bilo tukaj rečeno, nas evropska statistika uvršča, Slovenijo kot celoto, v državo tako imenovanega cilja 1; kar pomeni, da z vidika priprave enotnega programskega dokumenta ne moremo alucirati sredstev posebej za demografsko ogrožena območja in posebej za bolj razvita območja. Kajti, pravila za vse države, ki so v cilju 1 preprosto to prepovedujejo. Kar pa bomo naredili, naredili pa bomo to, da bomo skozi tako imenovano pripravo programskega dopolnila k temu programskemu dokumentu, ki ga usklajujemo z evropsko komisijo, da bomo s kriteriji na eni strani, za katere namene bodo dodeljevana sredstva, seveda poskušali večino sredstev usmeriti v tako imenovane regije A in B. Po drugi strani pa se zavedamo tudi tega, da prav te regije najbolj šepajo pravzaprav na strokovni usposobljenosti za pripravo projektov, kar je bilo tu že tudi danes rečeno, zato bomo ob sodelovanju z agencijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]za regionalni razvoj in skladom za regionalni razvoj tem območjem tekom letošnjega leta nudili posebno tehnično pomoč za pripravo projektov, ki bodo imeli dva glavna cilja: povečanje gospodarske moči in odpiranje novih delovnih mest na teh območjih. Na to bo vezana tudi vsa ostala lokalna infrastruktura. Kar se tiče - da odgovorim samo še glede izravnave - finančne izravnave občin. Sedaj se pripravlja poročilo o regionalnem razvoju, ki ga boste poslanci prejeli v roku meseca dni in skozi katerega bomo poskušali jasno ugotoviti, kje so pravzaprav ključne slabosti dosedanjega načina financiranja skladnejšega regionalnega razvoja. In posledično temu bodo tudi pripravljeni predlogi, kako se naj vsi instrumenti, ki zdaj na to področje posegajo, vključno s finančno izravnavo občin, prilagodijo, da bi to stanje izboljšali. Po drugi strani pa [[...]]
Prosim, če končate.
[[...]]ministrstvo za finance načrtuje tudi davčno reformo in tudi znotraj nje bomo iskali rešitve za to področje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Pukšič.
Namreč, da bom izkoristil vse, kar se da. Ker tudi, če maksimalno izkoristiš ta regionalizem, pravzaprav ničesar ne dobiš. Na to opozarjam že sedem let, odkar sem v tem parlamentu, pa se stanje žal samo poslabšuje. Poslabšuje se pa zato, ker se nikoli ni poslušalo tistih, ki smo s teh terenov, s teh območij prihajali. Ko slišim, da govorite o finančni izravnavi kot nekem regionalnem razvoju, to ni res! Na teh demografsko ogroženih območjih je treba zagotoviti: prvič, da bodo na teh območjih prišli do približno enakega standarda, kot je v drugih razvitejših območjih. To pomeni, do sem je treba stvari pripeljati. Možno je tudi s predlogom zakona, ki sva ga s kolegom Lucijem že v prejšnjem mandatu predlagala. Če bi gospa ministrica pogledala ta zakon, ga dala v obravnavo državnemu zboru, bi zagotovo doprinesel prav v tej smeri, o kateri ste govorili. Drugo, seveda šele od tu naprej se lahko pride do začetka razvoja demografsko ogroženih območij in do tega, da bo prebivalstvo na teh območjih ostajalo. Danes pa z ukinjanjem institucij, z govorjenjem o nekih statističnih regijah, ki jih ni sprejela niti vlada z odredbo, kaj šele državni zbor s kakšnim zakonom ali čemerkoli, je vsiljevanje nečesa, kar gre po levi strani pravzaprav noter in še bolj centralizira Slovenijo. Na začetku sem povedal, kaj pomeni centralizacija v zvezi z financiranjem lokalne skupnosti v procentih vseh javnih financ. Seveda o nekih milijardah, o katerih ste govorili, tri pa pol pa tri pa devet itd. za neposredne razvojne spodbude, to so seveda kaplja v morje, ki bi pa morale biti popolnoma drugače narejene. Lep primer je, recimo, za taka področja, kot se je za Zasavje - poseben zakon, ki bi seveda tem območjem na ta način pomagal, da se bi lahko sploh začela razvijati. V tej smeri bi bilo potrebno nekaj narediti, ampak žal, do sedaj še ni bilo nič narejenega.
Hvala. Če želite?
Če mi dovolite, da še enkrat se oglasim. Vsekakor sem sama vedno osebno sprejemljiva za kakršnokoli dobro pobudo in v tem smislu si bom ogledala tudi predlog zakona, ki ste ga pripravili, in ko bomo prihajala s predlogi za rešitve, bomo vse tisto, kar bom smatrali, da je seveda uporabno, z veseljem uporabili. Ne morem pa se seveda strinjati z vami, da statistične regije in pa regionalne agencije in regionalni razvojni programi nimajo zakonske osnove. Namreč, leta 1999 sprejeti zakon o spodbujanju skladnega razvoja je zelo natančno določil, za katere, na katerem nivoju se pripravljajo regionalni razvojni programi, kdo jih pripravlja in kako se financira to področje. Trenutno smo znotraj zakona, ki velja od leta 1999. Mi bomo seveda na podlagi priprave tega poročila o zagotavljanju skladnega regionalnega razvoja, ki sem ga najavila za konec meseca maja, pripravili predloge za dopolnitev oziroma izboljšave tega zakona, in to tako, da bo še bolj primerljiv s tem, kar počnejo tudi v nam primerljivih drugih državah, zato da zagotavljajo skladen regionalni razvoj znotraj Evropske unije, in v predpogoju, da seveda upoštevamo evropske usmeritve in evropske strukturne politike na tem področju.
Hvala lepa. Kolega Janez Podobnik, mislim, da ima dve vprašanji.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi. Danes se je že kar nekaj poslanskih kolegov in kolegic obrnilo na ministrstvo za notranje zadeve, dr. Bohinca, tudi jaz bom to storil. Prvo vprašanje, gospod minister, je naslednje. Sprašujem vas: Na kakšen način nameravate uveljaviti osmo točko odločbe ustavnega sodišča, izdane na pobudo Društva izbrisanih prebivalcev Sloveniji, ki vam oziroma vašemu ministrstvu nalaga, da morate po uradni dolžnosti izdati dopolnilne odločbe o ugotovitvi stalnega prebivanja v Republiki Sloveniji od 26. februarja 1992. dalje, državljanom drugih republik nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji od 26.2.1992 dalje? Torej, na kakšen način? Ali boste uporabili zakon o vladi in poslovnik vlade? In: Ali boste istočasno, ko boste pripravljali te dopolnilne odločbe, v proceduro na vladni ravni že uvrstili tudi spremembe zakona, kot nam je, zakonodajalcem in tudi vladi, naložilo ustavno sodišče? Druga tema, drugo vprašanje - reorganizacija upravnih enot. To vprašanje je v javnosti naletelo na veliko zanimanje, še posebej zaradi namena vlade, da se združujejo sedanje upravne enote v upravno enoto na regionalni ravni. V zadnjih dneh sem kot poslanec dobil vedno več negativnih odzivov s strani nekaterih okolij oziroma prebivalcev, v katerih jih predvsem skrbi njihova negativna izkušnja glede reorganizacij davčnih uprav. Vem, to ni vaša pristojnost, ampak prav izkušnja z reorganizacijo davčnih uprav je taka, da razmišljajo o tem, da bo tudi reorganizacija upravnih enot pomenila siromašenje manjših urbanih središč, tako z vidika slabših oziroma težje dosegljivih uslug za prebivalce kot tudi z vidika izgube upravnih funkcij takšnih središč. Gospod minister. Kateri so torej razlogi za tako odločitev? Ali ne pomeni ta odločitev dodatno regionalno centralizacijo, ki bi lahko bila z vidika stroškov celo upravičena, ni pa upravičena z vidika enakomernega razvoja vseh predelov Slovenije? Ali je v argumentaciji, kot bi jo lahko zasledili, da gre za ugotovitev slabega sedanjega stanja v delovanju upravnih enot - vendarle ta argumentacija napisana preveč na hitro? V dosedanjih osmih letih delovanja upravnih enot mi ni poznana neka analiza delovanja upravnih enot. Nenazadnje, pristojni ministri ste ob različnih priložnostih hvalili dobro delo upravnih enot, ko ste podeljevali ISO standarde ali pa ko je predsednik države in drugi podeljeval priznanje za najbolj uspešne delavce v državni upravi. Hvala za odgovor.
Hvala za vprašanja. Minister za notranje zadeve, imate besedo.
Hvala lepa za to vprašanje. Na prvo vprašanje sem danes že odgovarjal. Gre za vprašanje tako imenovanih izbrisancev, kjer nam je ustavno sodišče naložilo dvoje, kot ste pravilno ugotovili, da pripravimo zakon in da izdamo tako imenovane dopolnilne odločbe. Zakon mora odpraviti ugotovljene ustavne pomanjkljivosti oziroma neskladnosti z ustavo. Posebej to velja za stališče ustavnega sodišča, da je rok bil prekratek, zato mora ta rok biti daljši od treh mesecev v novem zakonu; nadalje je potrebno urediti vprašanje statusa tistih oseb, ki so bile prisilno izgnane iz države; urediti mora tako imenovani institut prekinitve, skratka dovoljeno prekinitev bivanja, ki še upravičuje - k tujskemu statusu. In še nekaj je teh ustavnih neskladnosti. Ta zakon bo uredil položaj le tistih oseb, ki doslej v Sloveniji niso prijavile nobenega postopka za pridobitev niti tujskega niti državljanskega statusa. Ta zakon se nanaša na statistično kategorijo približno 4 000 oseb. Ko rečem statistično kategorijo, imam v mislih naslednjo računico od približno 28 tisoč izbrisanih oseb ali oseb, ki so bile prenesene iz evidence stalnega prebivalstva v evidenco tujcev, naj bi jih približno 14 000 pridobilo različne statuse od tujca do državljanstva, približno 10 000 pa naj bi jih prijavilo svoj odhod iz države. Statistično je torej 4 000 potencialnih prijaviteljev za ta status po novem zakonu. Ta zakon nima veliko opraviti z drugim opravilom - drugo opravilo se pa nanaša na že pridobljene statuse na podlagi tako imenovanega zakona o zatečenih tujcih in na podlagi zakona o tujcih iz leta 1991 in kasnejšega zakona ter njegovih dopolnitev. Teh je po dosedanjih ugotovitvah, ki pa še niso dokončne, približno 7.300. Za te nam ustavno sodišče veleva, da jim izdamo dopolnilne odločbe z veljavnostjo za nazaj. Seveda bomo pred tem skrbno proučili materialne posledice, torej finančne posledice, te odločitve, ki je pravzaprav odločitev pomembnih razsežnosti, tudi pravni prejudic. Pripravili bomo oziroma že izvajamo pregled približno 22.000 spisov, se pravi, spisov vseh tistih, ki so na kakršenkoli način od leta 1992 do danes urejali tujski status. In tako kot sedaj ocenjujemo, je znotraj teh 22.000 približno 7.300 takih, ki naj bi bili iz kategorije izbrisanih. Vendar te stvari še niso zadostna podlaga za izračun finančnih posledic. Predvsem moramo ugotoviti, kaj pomeni glede na posameznikov status podelitev tega statusa za nekaj let nazaj; pri različnih ljudeh je to zelo različno, nekateri so ta status dobili šele leta 2002, drugi leta 1992, in je treba zares individualno obdelati vsa ta vprašanja in ugotoviti, za koliko let, mesecev naj bi pomenilo pridobivanje tega statusa. Ko bodo te stvari izračunane, ko bo pripravljeno besedilo zakona, bomo stvari imeli pred seboj povsem jasne in tedaj bomo začeli izvajati odločbo na način, kot bo potem sprejela stališče vlada, hkrati pa bo predložen tudi zakon. [[Oglašanje iz klopi.]] Imam odgovor na še eno vprašanje, v okviru tega časa. Glede tega vprašanja pa naj rečem tole, na to vprašanje sem odgovarjal že zadnjič. Tri poslanska vprašanja so se nanašala na reorganizacijo upravnih enot. Že zadnjič sem povedal, da se mi zdi ta reakcija nekoliko prenagljena, predvsem zaradi tega - povprašujete po analizi Zares, sedaj je v fazi analize to vprašanje. Izdelali smo analizo možnih prihrankov. Če postorimo nekaj, namreč če postorimo to, da koncentriramo skupne strokovne službe na ravni osmih ali dvanajstih upravnih enot, pri čemer pa posebej poudarjam, v ničemer ne zmanjšujemo obsega upravnih storitev na vseh 58 upravnih enotah. Tu bi prosil, da me razumete, da nikakor ne gre za zmanjševanje mreže upravnih storitev, nikakor ne gre za podaljševanje poti med državo in njenimi državljani, kar zadeva upravne storitve. In seveda tudi ne gre za vprašanje, ki je vsebovano v vašem vprašanju, namreč ne gre za vprašanje poseganja v instrumentarij enakomernejšega razvoja. Gre za upravne storitve, ki niso razvojne narave, ki v ničemer ne vplivajo na razvoj tistega območja, ampak se vodijo upravni postopki glede vprašanj, ki zadevajo ljudi kot posameznike. Vendar kljub temu ne zmanjšujemo obsega upravnih storitev v ničemer, pač pa smo izračunali na pilotskem projektu, ki tudi še ni nikakršen predlog, niti ministrstva niti vlade - izračunali smo na pilotskem projektu, da bi koncentracija strokovnih služb prinesla nekaj kadrovskih prihrankov, ne tako malo, da se ne bi splačalo potruditi. Seveda, ob politični podpori racionalizacije v državi prihrankom in odpravljanju nepotrebnega podvajanja strokovnih služb na 58 koncih, če imam v mislih upravne enote. Razprava doslej o tem pilotskem projektu, ki je bila zelo bogata med župani in tudi poslanci, je pokazala na politično razsežnost tega vprašanja, čeprav menim, da ne gre za to. Grezgolj za reorganizacijski prijem, ki ne bo zmanjšal obsega upravnih storitev, utegne pa prispevati, če bo imel seveda politično podporo - to pa zaenkrat dosedanja razprava ne kaže - vendarle k racionalizaciji in k prihrankom k državni administraciji. Hvala lepa.
Hvala, kolega Podobnik.
Hvala, gospod minister, za vaše odgovore. Imam dopolnilno vprašanje predvsem na temo uveljavitve odločbe na podlagi zahteve Društva izbrisanih prebivalcev Slovenije. Vaš odgovor, gospod minister, je bil jasen in pogumen in na tem mestu bi rad izpostavil vaše stališče, da ste kot pristojni minister in kot pravnik po profesiji izpostavili, da je bila vendarle ta odločba ustavnega sodišča v 8. točki izreka pravni prejudic. To ne pomeni, da je vlada ne bo uveljavljala, ampak to vaše mnenje zelo cenim, kajti se mu pridružujem. Podpiram vaše mnenje, da bo vlada, preden boste te dopolnilne odločbe izdali, da bo skušala proučiti materialne posledice te odločitve, v okviru seveda gradiv, ki jih boste pripravili vi, da boste pripravili izračun finančnih posledic in da boste uporabili individualni pristop. Bili ste v svojem odgovoru zelo jasni in menim, da je vaš odgovor tak da bi lahko izzval tudi vlado in državni zbor, da bi istočasno poskušali tudi pripraviti spremembo zakona in da bi istočasno torej z izdajo dopolnilnih odločb v parlament tudi prišla dopolnitev zakona, kot to zahteva ustavno sodišče. Hvala lepa.
Hvala vam. Želite še pojasniti?
Pravzaprav samo to, da je možno z zakonom pohiteti. Mi smo pravzaprav zakon pripravljali že nekaj časa. Sedaj imamo povsem jasne napotke ustavnega sodišča. Res pa je, da zakon ne bo reševal vprašanja tistih, glede katerih je potrebno po navodilu ustavnega sodišča izdati dopolnilne odločbe, ampak bo reševal kategorijo neke druge populacije.
Hvala. Kolega France Cukjati bo postavil vprašanje ministru za zdravje. Kolega Cukjati, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani! Moje vprašanje je naslovljeno na gospoda ministra za zdravje. Nanaša pa se na posledice lani sprejete novele zakona o zdravniški službi. To je tiste novele, ki je nekako razburila slovensko zdravstveno javnost in tudi v tem državnem zboru naletela na različna stališča, ampak nazadnje je bila vendarle sprejeta. Gre namreč za nekatere sporne določbe, med katerimi je zelo znana v 41.b členu, kjer se določa, da delo prek polnega delovnega časa ne sme presegati v povprečju 8 ur tedensko. V prehodnem obdobju naslednjega leta bo to možno ne 8, ampak 15 ur tedensko, kar je več, pa le ob pismenem soglasju zdravnika. Glede na to, da je v pol leta le 10% zdravnikov dalo pismeno soglasje za takšno nadurno delo, se pojavlja vprašanje, kako uresničiti našo obvezo, da pravzaprav nudimo slovenskim pacientom neprekinjeno zdravstveno varstvo, se pravi, ob petkih in svetkih, podnevi in ponoči, 24 ur na dan. Naj navedem samo en primer: anesteziologov v celjski bolnišnici je 18, od tega 4 specializanti, polovica je starejših od 50 let, kar pomeni, da lahko odklonijo zaradi bolezni, zaradi slabše kondicije, dežurstva. Dežura jih torej obvezno le 9 in vedno trije hkrati, kajti prometna nesreča lahko zahteva tri operacije hkrati, tri anesteziologe in podobno. Vseh ur na mesec ob petkih in svetkih je 720. Delovni čas traja 176 ur in ni težko izračunati, da je treba 544 ur na mesec pokriti z dežurno službo. Ker dežurajo vedno po trije anesteziologi, bi moral vsak od njih poleg rednega dela opraviti še 181 dežurnih ur na mesec, kar je neprimerno več, kot pa zakon določa. Zato je zdravniška zbornica prosila oziroma predlagala, da [[opozorilni znak za konec]] - da dokončam, če dovolite - da zdravniki dva meseca še delajo po starem, ne po zakonu, in da v teh dveh mesecih pričakujejo spremembo tega zakona. Kako mislite odreagirati, če bodo po dveh mesecih zdravniki začeli uveljavljati zakon, ki ste ga lani predlagali?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec! Tudi v tem vprašanju vidim razdvojenost tega, kaj pravzaprav vi tudi v imenu zdravnikov v parlamentu sprašujete ministra - ali da bi zdravniki radi delali več ur ali manj ur na teden. V tem letu ali dveh smo namreč doživeli oboje, željo po razbremenitvi in v zadnjem času željo po večji obremenitvi, kot smo jo pa omejili z zakonom. Naj omenim, da se teh omejitev - ker danes se očitno pogovarjamo, ne da so zdravniki preobremenjeni, temveč da jih je zakon premalo obremenil. Naj torej odgovorim, da so te omejitve direktno pod vplivom evropske direktive, da je zelo verjetno res, da bomo v prihodnjih letih naleteli na kakšne stiske, zlasti ker so prehodni pogoji določeni samo do konca prihodnjega leta, in da se potem še vedno strožje omejitve tja do leta 2007 oziroma do leta 2011. Naj pa dodam naslednje. Najprej, vsaj do konca leta 2004 lahko delodajalec izjemoma, če ni dobil novega delavca, obremeni zdravnika tudi s 25 urami na teden, kar bi v tem primeru pomenilo 100 ur, ne želim in tudi mislim, da to ne bo potrebno. Vedno se naštevajo individualni oddelki in primeri majhne skupine zdravnikov. Dovolite, da vam povem globalno statistiko. V letu 2001 je samo 16 procentov slovenskih zdravnikov dežuralo v povprečju več kot 15 ur na teden. 16 procentov. Pri tem pa 23 procentov zdravnikov sploh ne dežura. In druga stvar, že večkrat sem v tem parlamentu povedal, pri nas je dežurstev za eno tretjino več kot v sleherni drugi evropski državi, vsaj s tistimi, s katerimi se hočemo primerjati. Izjava strokovnega direktorja kliničnegacentra v zadnjih tednih, večkrat ponovljena, je, da bi klinični center moral imeti eno tretjino manj dežurnih mest. Trije anesteziologi na nekem oddelku ne odgovorijo na vprašanje, zakaj bi morala imeti skoraj vsaka slovenska bolnišnica travmatološki oddelek, ko je jasno, da bi majhna Slovenija mnogo lažje delovala, ko bi imela travmatološke centre na štirih, petih lokacijah in bi se združile sile zdravnikov. Ker tisti transporti pri kratkih razdaljah bi seveda ne pomenili problema; nasprotno, strokovno bibilo bolj utemeljeno, če bi se delo koncentriralo na nekih lokacijah. To vam je torej poznano. Skratka, povečevanje števila zaposlenih zdravnikov do leta 2010, ki smo ga objavili, in pomeni 700 zdravnikov več do leta 2010; nujno zmanjšanje števila dežurnih mest, ki ga bomo pač morali doseči, čeprav se mu prav zdravniki upirajo in ne pomagajo celo primerjave s svetom, in pa smiselna porazdelitev dela prek noči na nekaj centrov, ne pa na sleherno bolnico. Vsaka stroka, ki dežura, sem prepričan, da bo v znatni meri, skoraj sem prepričan v celoti, odpravila problem, ki ga vi omenjate. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Kolega Cukjati še želi [[...]]
Ves problem vidim v tem, da pravzaprav v enem letu niste uspeli rešiti problema dežurne službe v dogovoru z zdravniki. In ta konflikt z njimi se ne zmanjšuje, saj zadnji obiski, ki ste jih po slovenskih regijah opravili, dokazujejo, da se je teh vaših obiskovin razgovorov udeležilo največ 5 procentov slovenskih zdravnikov. Zaradi tega se sprašujem: Kako boste v tej zadnji tretjini svojega mandata izvedli veliko reformo slovenskega zdravstva brez podpore javne zdravstvene službe, brez podpore nosilcev zdravstvene dejavnosti? Nekako se mi vsiljuje vprašanje oziroma primerjava z neko reformo, ki jo je pred petdesetimi leti uvedel naš Edvard Kardelj, in sicer, ko je na nek način reformiral slovensko kmetijstvo tako, da ni vprašal slovenskih kmetov, kako vstopati v zadruge, ampak jih je združil s prisilo in seveda z vestnim sodelovanjem lokalnih aparačikov. Vendar takšna reforma - vemo, kako se konča. Končala se je z hudimi posledicami, ki jih naše kmetijstvo čuti še sedaj. Bojim se, da je tudi to vaš pristop k reformi slovenskega zdravstva - namreč, brez iskanja širokega konsenza javnosti in tistih, ki bodo vso reformo nosili na svojih plečih. Hvala lepa.
Hvala. In še minister.
Mislim, da kar se tiče javnosti - javnosti v stopnji, kolikor je doslej seznanjena z reformo, [[ta hip dobivam pozitivne odmeve]] - seveda, čas bo v letošnjem letu, da bo javnost natančno seznanjena in da bo ocenila, kako interpretiramo sedanje stanje in kakšne izboljšave želimo narediti. Naj omenim, da reforma tudi za zdravstvene delavce in za zdravnike zmanjšuje količino dela oziroma povečuje njihovo učinkovitost in jih na nek način tudi razbremunjuje. Tretja stvar. Ne sprejemam trditve, da ne sodeluje ministrstvo z zdravniki. Tudi na reformi ministrstvo dela z roko v roki z zdravniki. Element delitve denarja, klinične smernice, klinične poti, potekajo s pomočjo stotin zdravnikov. Če neprestano v parlament iz kdo ve kakršnih motivov, verjetno političnih, vračate sindikalno borbo zdravnikov, ki je legitimna. V tej točki, dovolite naj povem, nastopam, kot eden od členov v državi, ki pač brani sredstva pred pretiranim porastom plač. In če vi dajete zgodovinsko primerjavo, naj odgovorim z drugo zgodovinsko primerjavo, ki je iz zdravstva. Prva stavka zdravnikov na svetu je bilo v Kanadi. Takrat so v Kanadi reformirali zdravstvo, uvedli so univerzalno zavarovanje, ki ga poprej ni bilo. Platforma zdravnikov za stavko je bila, da Kanada uvaja komunizem, morda celo podobno razmišljanje, kot ste ga vi očitali meni. Rezultat je znan: Kanada je uvedla univerzalni sistem in danes ima enega od najboljših zdravstvenih sistemov na svetu. Dovolite, da povem: za reformo nujno potrebujemo zdravnikein jih tudi imamo na svoji strani, pa če boste vi v parlamentu velikokrat ponovili, da jih nimamo. Druga stvar. Za reformo ne potrebujemo samo zdravnike. Ne delamo jo zaradi zdravnikov, ampak zaradi državljanov, in tisti zdravniki, ki to prepoznavajo, reformo podpirajo. Tako da sem prepričan, ker poznam svoje kolege, ko bodo videli, kaj z reformo planiramo in kakšne stvari se bodo izboljšale tudi za njih, nimam bojazni, da ne bodo še bolj tega podprli. Sedanje seznanje z reformo je seveda odraz tega, da se zdravniki od nekdaj ne zanimajo za organizacijo. Mislim, da bolj ko se bo reforma približevala in bolj ko se bodo približevale zakonske spremembe, večjo količino zdravnikov bomo dobili, ki bo sodelovala v razpravah. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Kolega Aurelio Juri ima dve vprašanji za ministra za promet, ki ga sicer ni tu, ampak vprašanje bo postavil. Prosim.
Podpredsednik, hvala. Ker svojega ministra nimam, seveda ne bom tukaj vprašanje podal, samo povedal sem, o čem bi ga rad povprašal, na kar pa mi je že odgovoril, da mi bo pisno odgovoril. Vprašanje je bilo seveda vezano na usodo dveh pomembnih projektov. Torej, izgradnja drugega tira in tudi realizacija projekta obalne straže, za katere lahko povem, da sta nekako zastala. Pričakujem informacije in upam, da bo pisni odgovor tudi spodbuden. Hvala.
Hvala vam. Še mag. Majda Potrata. Poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani kolegi poslanci! Družbena občutljivost za kršenje človekovih pravic in kritičnost do vseh oblik nasilja sta se v zadnjem času povečali tudi v Sloveniji. V zvezi s tem se pripravljajo spremembe v zakonodaji, spremljane s potrebami po boljši usposobljenosti slovenske policije in tudi njenih večjih pristojnostih. Velik pomen za ozaveščanje javnosti in njeno večjo zainteresiranost za preprečevanje nasilja imajo lahko tudi množična občila in nevladne organizacije, ki s svojo dejavnostjo počasi odstirajo kopreno molka, s katero je bilo dolgo časa prikrivano zlasti nasilje med štirimi stenami, vendar tudi trgovina z ljudmi. V Evropski uniji je znana akcija, usmerjena v odpravljanje kakršnekoli tolerance do nasilja v družini. Njeni učinki so segli prav tako v naše lokalne skupnosti. V sklepnem delu gradiva za sejo mestnega sveta z naslovom Trendi varnostnih pojavov na območju mestne občine Maribor v letu 2002 med drugim piše, kako bo usmerjeno policijsko delo v prihodnje. Navajam: "Veliko več aktivnosti se bo namenilo preprečevanju družinskega nasilja...", in še "...pri tembomo v ospredje postavili vrednote, kot so: pravičnost, vljudnost, znanje, spretnost ter dosledno spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin" in pri tem dodali "dosledno upoštevanje mednarodnih standardov človekovih pravic", konec navedka. Spoštovani gospod minister! Sprašujem: Kako se na probleme nasilja v družini in trgovine z ljudmi, ki predstavlja vsesplošni mednarodni problem, odzivate na ministrstvu za notranje zadeve? In tudi: Ali so v proračunu zagotovljena sredstva dovoljšna za izpeljavo načrtov? Hvala.
Hvala za vprašanje. Prosim ministra za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka, za tole vprašanje. Cenjeni zbor! Preprečevanje nasilja v družini je ena od štirih prioritet ministrstva za notranje zadeve v letu 2003. Poleg te prioritete naj omenim še boj zoper gospodarski kriminal, uresničevanje nacionalnega programa varnosti cestnega prometa in pa zoperstavljanje balkanski kriminalni poti. Ob bok torej tem trem največjim, najbolj prednostnim projektom ministrstva dajemo nasilje v družini. Zakaj? Zato, ker podatki zgovorno pričajo o tem, da to postaja v Sloveniji eno od področij skokovito naraščajoče kriminalitete. Naj to podkrepim z nekaj statističnimi podatki, primerjam leta 2002 in 2001. Pri najtežjih, pri umorih v letu 2002 - 9, v preteklem - 6 [[dokončanih]] in 14 [[nasproti 11 v prejšnjem letu]] poskusov. 67 hudih telesnih poškodb, le 26 v preteklem letu; 6 posebno hudih telesnih poškodb, le 3 v preteklem letu, kar je vendarle 100% povečanje. 536 primerov kaznivega dejanja ogrožanja varnosti, vsega 243 v preteklem letu; 86 primerov kaznivega dejanja grdega ravnanja, 39 v preteklem letu in 218 nasilništva, 141 v prejšnjem letu. Torej pri vseh kaznivih dejanjih te vrste se je obseg kaznivih dejanj močno povečal, seveda, ne zgolj zaradi naraščujoče kriminalitete, ampak tudi zaradi večje pozornosti policije glede tega vprašanja. Omenili ste policijska pooblastila. Res je, kar zadeva družinsko nasilje, je teh pooblastil, vsaj kar zadeva preprečevanje nasilništva, premalo. Zato smo v novelo zakona o policiji predlagali nov institut, to je prepoved približevanja. Ta institut pomeni pooblastilo policistu, da odstrani nasilneža z mesta, kjer se to nasilje izvaja, pa naj bo to stanovanje, delovno mesto ali kakršnokoli drugo okolje, kjer se kažejo znaki nasilja, kjer je neposredno ogroženo življenje, zdravje ljudi. Po statistikah so med ogroženci visoko na lestvici predvsem ženske, na drugem mestu otroci, tudi starejši, in tudi ostale kategorije. Štejemo, da bomo po tej poti primaknili en kamenček k temu, da se borba z nasiljem v družini napravi bolj uspešno. Je pa seveda to le eden od ukrepov države na tem področju, če mu ne bodo sledili ukrepi na drugih področjih: socialnem, izobraževalnem, vzgojnem in podobno, potem bo težko dosegati rezultate, ki si jih želimo. In še kar zadeva drugi del vprašanja - trgovina z ljudmi je sodobni fenomen, s katerim se spopadajo vse razvite družbe. Tudi Slovenija dokaj uspešno, če imam v mislih tako imenovane ilegalne migracije. Naj vam postrežem smo z enim podatkom. V letošnjem obdobju prvih treh mesecev imamo deset odstotkov ilegalnih prehodov od tistega števila, ki je bilo pred tremi leti, sepravi leta 2000. Skratka, močno smo uspeli zmanjšati število ilegalnih prehodov čez državno mejo. Sedaj pa se ta problem povezuje z trgovino z ljudmi v ožjem smislu, kjer gre v bistvu za izkoriščanje žensk in otrok za spolne zlorabe, za prisilno delo, suženjstvo in podobno. Slovenija je glede teh kaznivih dejanj tako ciljna država, predvsem pa tranzitna in deloma tudi država izvora. Evidentiranih je v Sloveniji med 70 in 80 različnih nočnih lokalov, kjer se izvaja nedovoljena dejavnost oziroma se nekako zagotavljajo zatočišča ženskam iz vzhodne Evrope [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]Zastavljen je obširen program - če mi dovolite samo še [[...]]
Prosim, da samo dokončate.
[[...]]program v okviru posebne medresorske skupine, ki je bila oblikovana. Ta program obsega na eni strani razvejano preventivno dejavnost, na drugi strani dejavnost ozaveščanja strokovne in tudi laične dejavnosti, pa tudi program pomoči žrtvam trgovine z ljudmi. Rekel bi le to, da se v ta program vključuje zelo močno civilna družba in drugi resorji in da tudi tu velja, da zgolj z represijo ne bo mogoče doseči ciljev. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Majda Potrata, želite zahtevati še kakšen odgovor na vaše vprašanje?
Gospod minister, za odgovore se vam zahvaljujem. Bi vas pa ob koncu vseeno prosila, če bi nam hoteli ali če bi mi hoteli komentirati aprila objavljeno sporočilo State Departmenta za Slovenijo o položaju človekovih pravic v Sloveniji v letu 2002, kjer je v javnosti, ker je bilo to pač posebej poudarjeno, kot poseben problem bilo omenjeno ravno to, o čemer ste govorili na koncu, to je trgovina z ljudmi. Ob tem, kar ste že povedali, da je Slovenija ciljna država pa tudi prehodna država, preseneča podatek, da ni toliko govora o trgovini z ljudmi ali o takem suženjskem razmerju, v kakršnega so spravljene ženske, če gre za domačo žensko populacijo. Me pa vseeno zanima: Ali so kakšna resna znamenja za to, kar poročilo tudi navaja, da nekateri tolerirajo na lokalnih ravneh trgovino z ljudmi? Pri tem posebej poudarjajo, da oblasti na državni ravni, se pravi, vladnih uradnikov ni mogoče povezovati s tem pojavom, naj bi pa bile lokalne oblasti do tega pojava tolerantne. Hvala.
Hvala vam. In še prosim za ta del odgovora.
Rad bi posebej poudaril, da se nam zdijo ocene State Departmenta, kar zadeva to vprašanje, pretirane. Slovenije, kar zadeva področje trgovine z ljudmi, ni med državami, kjer bi bila tovrstna kriminaliteta široko razvejana in razsežna. Lahko povem podatek, da je policija v letu 2002 obravnavala vsega 21 kaznivih dejanj spodročja prostitucije in 10 kaznivih dejanj spravljanja v suženjsko razmerje, skupno pa je bilo ovadenih vsega 55 oseb za kazniva dejanja s področja trgovine z ljudmi. Poleg tega naj povem, da je široko razvejana civilnodružbena pa tudi državna dejavnost, kar zadeva preventivo oziroma odpravljanje tega pojava prek osveščanja, izobraževanje in podobno. To, kar velja in česar se Slovenija zaveda in tudi že vodi postopke, je, da še nimamo posebnega kaznivega dejanja trgovine z ljudmi, k čemur nas zavezuje konvencija Združenih narodov, ki smo jo tudi podpisali in se te obveznosti zavedamo in je tudi že v strokovni pripravi, kmalu pa bo v proceduri sprememba kazenskega zakonika. Težko pa komentiram opombe glede tega, koliko uradniki na državni ali lokalni ravni spregledujejo ta problem. Rekel bi, da je naša ocena, da je trgovina z ljudmi in fenomen ilegalnih migracij vprašanje, ki ga v Sloveniji docela obvladujemo.
Hvala, gospod minister, za odgovore na številna vprašanja. Kolega Feri Horvat se je odpovedal vprašanju, kolega Bojana Kontiča pa ni navzočega, zato so s tem izčrpana vprašanja. Predsedniku vlade in ministrom ter ministricam se zahvaljujem za podane odgovore. Zaključujem točko dnevnega reda, prekinjam sejo državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Hvala za sodelovanje in lahko noč.