Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 34. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Samo Bevk do 15. ure, Darja Lavtižar Bebler in dr. Marko Pavliha. Prav tako tudi Robert Hrovat do 12. ure. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O FINANČNEM POSLOVANJU, POSTOPKIH ZARADI INSOLVENTNOSTI IN PRISILNEM PRENEHANJU, redni postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade, državnemu sekretarju gospodu Robertu Maroltu. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Z ureditvijo predloga zakona o finančnem poslovanju, o postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju se nadomešča veljavna ureditev v zakonu o finančnem poslovanju podjetij in zakonu o prisilni poravnavi stečaju in likvidaciji. Razlogi za sprejetje novega zakona so naslednji. Prvič, posodobitev ureditve postopkov zaradi insolventnosti in uskladitev ureditve s potrebami razvitega tržnega gospodarstva. Drugič, celovita notranjeskladna ureditev finančnega poslovanja, postopkov zaradi insolventnosti in postopkov prisilnega prenehanja. Tretjič, uskladitev ureditve s stališči, ki jih je oblikovalo Ustavno sodišče Republike Slovenije. Četrtič, zagotovitev hitrejšega in bolj ekonomično vodenega postopka zaradi insolventnosti. In petič, skrajšanje trajanja postopkov, ki sedaj potekajo nerazumno dolgo. Predlog zakona tako ureja finančno poslovanje pravnih oseb, postopke zaradi insolventnosti nad pravnimi in fizičnimi osebami, med katere spadajo postopek prisilne poravnave in stečajni postopki, ki vključujejo stečajni postopek nad pravno osebo, postopek osebnega stečaja in postopek stečaja zapuščine ter postopke prisilnega prenehanja pravnih oseb, ki sta izbris iz sodnega registra brez likvidacije in prisilna likvidacija. Bistvena novost pri ureditvi postopkov zaradi insolventnosti je ureditev dveh vrst stečajnih postopkov: osebnega stečaja ter stečaja zapuščine. Pravila o postopku osebnega stečaja se uporabljajo za stečaj vsake fizične osebe, tako za podjetnika kot za zasebnika in potrošnika. Po predlogu zakona se poslovna sposobnost stečajnega dolžnika glede poslov razpolaganja z njegovim premoženjem, ki spada v stečajno maso in prevzemanja novih obveznosti, omeji. Stečajnega dolžnika pri vseh poslih, ki so potrebni za izvedbo postopkov osebnega stečaja zastopa upravitelj. Kot stečajni postopek nad pravno osebo, se tudi postopek osebnega stečaja vodi zaradi sorazmernega in hkratnega poplačila terjatev vseh upnikov. Ker pa fizična oseba, drugače od pravne osebe, po koncu stečajnega postopka ne preneha, posledično tudi ne prenehajo terjatve upnikov, ki v stečajnem postopku niso bile plačane, in lahko stečajni dolžnik do izdaje sklepa o končanju postopka osebnega stečaja vloži predlog za odpust svojih obveznosti, ki so nastale do začetka postopka osebnega stečaja, in sicer v tistem delu, v katerem v tem postopku ne bodo plačane. S sklepom o začetku postopka odpusta obveznosti tako sodišče določi preizkusno obdobje, ki ni daljše od 5-ih let, ob upoštevanju starosti stečajnega dolžnika, njegovih osebnih stanj ter razlogov za njegovo insolventnost, pri čemer lahko vsak upnik ali upravitelj vloži ugovor, da ni pogojev za odpust obveznosti. Po preteku preizkusnega obdobja sodišče izda sklep, da se dolžniku odpustijo njegove obveznosti. Pri oblikovanju rešitev v tem predlogu zakona so upoštevana tudi stališča Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki jih je oblikovalo pri presoji skladnosti z ustavo, prvič, Zakona o finančnem poslovanju podjetij v letu 2002 in Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]likvidaciji v letu 2006. Z ureditvijo v predlogu zakona se tudi v celoti odpravlja neustavnost določb zadnje novele Zakona o finančnem poslovanju podjetij, ki jo je ugotovilo Ustavno sodišče z odločbo v letošnjem letu. Po presoji Ustavnega sodišča v tej odločbi takšna ureditev, po kateri družbeniki po izbrisu družbe brez likvidacije sploh ne bi odgovarjali za obveznosti družbe, ni v skladu z drugim odstavkom 14. člena Ustave. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu Dragu Korenu, za predstavitev poročila. Prosim.
Lep dober dan, vsem prisotnim. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 39. seji obravnaval Predlog zakona o finančnem poslovanju, postopku zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, ki ga je v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. Na seji so sodelovali predstavniki Ministrstva za pravosodje, Zakonodajno-pravne službe in pa predstavnik civilne iniciative, nezakonito izbrisanih podjetij. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje Robert Marolt, je o predlogu zakona podal dopolnilno obrazložitev, v kateri je povedal, da predlog zakona celovito in notranje skladno ureja finančno poslovanje ter postopke glede prisilne poravnave, stečaja ter prisilnega prenehanja pravnih oseb, hkrati pa v celoti odpravi neustavnost novele zakona o finančnem poslovanju podjetij, in to kar treh odločb Ustavnega sodišča. S predlogom zakona se nadomešča ureditev v dveh zakonih, in sicer zakonu o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji in zakonu o finančnem poslovanju podjetij. Prav tako pa se urejajo mnogi pravni instituti, in sicer postopek osebnega stečaja in stečaja zapuščine ter postopki zaradi insolventnosti z mednarodnim elementom. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je povedal, da so bile njihove pisne pripombe upoštevane z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin oziroma ustrezno pojasnjene s strani Ministrstva za pravosodje. Predstavnik civilne iniciative nezakonito izbrisanih podjetij je uvodoma povedal, da je bilo nezakonito izbrisanih 40 tisoč družb in da so bile izbrisane družbe najprej upniki, dolžniki so pa ostale izključno zaradi neplačanih računov kapitalskih družb. Družbeniki družb pa so zaradi izbrisa po uradni dolžnosti za obveznosti družb odgovarjali z osebnim premoženjem, kar je po mnenju civilne iniciative v nasprotju z načelom korporativnega prava ločenosti premoženja kapitalske družbe in osebnega premoženja družbenika. V nadaljevanju pa je predstavil pisno pobudo navedene civilne iniciative, in sicer je predlagal, da se predlog zakona umakne iz zakonodajne procedure, dokler ne bo usklajen z zakonom o gospodarskih družbah z bistvenimi elementi novele zakona o finančnem poslovanju podjetij, ki jo je Državni zbor sprejel marca 2007 in s korporativno zakonodajo Evropske skupnosti. Nato so člani odbora v razpravi želeli predvsem pojasnilo predstavnikov predlagatelja in Zakonodajno-pravne službe glede opozoril civilne iniciative. Člani so se strinjali, da so opozorila civilne iniciative resna in imajo za posledico tudi veliko tragičnih družinskih zgodb. Zaradi navedenega so predlagali, da se do obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora proučijo možnosti za vložitev ustreznih amandmajev, če bo to mogoče, glede na odločbo Ustavnega sodišča, s katerimi se predlog zakona usklajuje. V nadaljevanju je odbor obravnaval vložene amandmaje koalicijskih poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS, in to kar k 48-im členom in k naslovu oddelka, in je tudi vse amandmaje sprejel.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Beseda ima gospa Majda Zupan v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju ne obravnava samo stečajnega postopka, ampak je njegov domet bistveno širši. Stečajno pravo je namreč samo del insolvenčnega prava in obsega tudi različne oblike sanacije z namenom, da stečajni dolžnik ohrani podjetniško funkcijo organiziranega premoženja. Temeljno načelo je reševanje dolžnika pred stečajem, če se ugotovi, da je sposoben in vreden saniranja. Postopki zaradi insolventnosti so trenutno urejeni v večjem številu predpisov. Prisilne poravnava in stečaj ter likvidacija so urejeni v zakonu o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji. Pravila finančnega poslovanja in izbris družbe brez likvidacije pa ureja zakon o finančnem poslovanju podjetij, ki je predmet številnih razprav, sodnih sporov, ustavne presoje, ne nazadnje pa so na to opozorili na matičnem delovnem telesu tudi predstavniki civilne iniciative nezakonito izbrisanih podjetij. Zakon sledi načelom in rešitvam zakonodajnih smernic za insolvenčno pravo, ki so predmet posebne resolucije Združenih narodov iz leta 2004. Smernice državam priporočajo, da so ustrezne upoštevane pri oceni ekonomske učinkovitosti in njihove pravne ureditve postopkov zaradi insolventnosti pri sprejemanju novih predpisov s tega področja. Največja novost zakona je inštitut osebnega stečaja, saj nujnost le-teh narekuje predvsem prezadolženost prebivalstva. Razlog ureditve je v tem, da je potrebno posamezniku omogočiti, da ponovno začne svoje življenje brez materialnih obremenitev. V slovenski praksi sta uvedba osebnega stečaja in odpust obveznosti nujna tudi zaradi velikih zaostankov pri izvršbi. Sam osebni stečaj kot sodni postopek ne bo bistveno pripomogel k reševanju problematike prezadolženosti prebivalstva, bo pa sčasoma zmanjšal prizadetost velikega števila dolžnikov, ki so postali dolžniki brez svoje posebne krivde in odgovornosti. V Sloveniji je namreč več kot 100.000 dolžnikov, ki plačujejo na podlagi zakona o finančnem poslovanju podjetij dolgove izbrisanih družb po uradni dolžnosti, ne da bi s tem zlorabili svojo družbo. V Poslanski skupini Nova Slovenija želimo poudariti, da ima osebni stečaj tudi socialno funkcijo. Nasprotniki uvedbe v tem trenutku opozarjajo sicer na to, da bomo dolgove nekaterih dolžnikov plačevali vsi. To lahko drži, saj bo osebni stečaj gotovo vplival na prakso finančnih inštitucij in zaradi posledično povečanega tveganja za kreditodajalce se bodo lahko krediti podražili, čeprav nam tuja praksa kaže, da se to pri njih ni zgodilo. Kljub vsemu pa moramo še vedno upoštevati položaj upnika in pravico, da so njegove terjatve poplačane. Razmerja med upniki in dolžniki je treba urediti v duhu uravnoteženosti pravic in obveznosti enih in drugih ter obratno. Praksa pa bo pokazala, ali je to razmerje res tako tudi normativno urejeno. S sprejetjem zakona se v slovenskem pravu končuje harmonizacija gospodarskega prava s pravom Evropske unije. Sočasno pa se rešujejo sporna vprašanja, ki jih je sprožala dosedanja neprimerna zakonodaja. V Poslanski skupini Nova Slovenija bomo predlagani zakon podprli, želimo pa, da bi sodna praksa ob vedno novih izzivih globaliziranega gospodarstva bolj kreativno kot doslej posegala v razreševanje odprtih vprašanj, ki jih zakonodajalec ne more predvideti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Drofenik, v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar s sodelavci, poslanke in poslanci! Veljavni zakon o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji je bil sprejet pred štirinajstimi leti. Takrat se je slovensko gospodarstvo nahajalo v popolnoma drugi situaciji kot danes, ko imamo že razvito tržno gospodarstvo. Zato je priprava novega, celovitega zakona o finančnem poslovanju, insolventnosti in prisilnem prenehanju nujna in pričakovana. Predlog zakona vsebinsko pokriva tudi dosedanji zakon o finančnem poslovanju podjetij. S predlogom se uvajajo tudi nekateri novi instituti, ki jih veljavna zakonodaja ne pozna, predvsem ureditev stečaja zapuščine in osebnega stečaja. Predlagani zakon je zelo strokoven in po našem mnenju dobro ureja obravnavano materijo. Na odboru je bila pravzaprav večina razprave omejena na diskusijo o izbrisanih družbah po uradni dolžnosti, katerih družbeniki so zaradi izbrisa po uradni dolžnosti z osebnim premoženjem odgovarjali za obveznosti družb. Gre pravzaprav za razpravo, ki se je spomnimo iz marca letos, ko smo spremenili zakon o finančnem poslovanju podjetij in v skladu s pobudo civilne iniciative nezakonito izbrisanih podjetij. Kasneje pa je Ustavno sodišče zaradi prepovedi povratne veljave 4. člen novele razveljavilo, zato tudi predlagani zakon sledi tej odločitvi Ustavnega sodišča. Zavedamo se, da je to področje še vedno problematično, vendar smo zavezani naši ustavi in odločitvi Ustavnega sodišča in bomo to rešitev tudi podprli. Zakon je pripravljen v skladu s pravili mednarodnega insolventnega prava in v skladu z razvitim tržnim gospodarstvom. Zakon temelji na načelu enakega obravnavanja upnikov in sledi zagotavljanju najboljših pogojev za poplačilo upnikov. Enako obravnavanje upnikov je pomembno predvsem pred vložitvijo predloga za začetek postopka zaradi insolventnosti, ko bi poslovodstvo dolžnika določene upnike lahko obravnavalo diskriminatorno. Enako obravnavanje seveda velja tudi v postopku prisilne poravnave in stečajnem postopku. Novi zakon jasno določa obveznosti poslovodstva družbe za primere, ko družba postane insolventna. Posebej je dobrodošlo javno objavljanje vseh pomembnih procesnih dejanj v postopkih zaradi insolventnosti, in sicer na javnih spletnih straneh. Na ta način se po našem mnenju zagotavlja popolna preglednost postopkov in predvsem učinkovito seznanjanje javnosti z vsemi ukrepi. Dosedanji načini objavljanja v uradnih listih in na oglasnih deskah sodišč so bili bistveno manj učinkoviti. Menimo, da je ta rešitev v interesu upnikov. Interes dolžnika za finančno prestrukturiranje ob postopku prisilne poravnave je omejen z interesom upnikov, da dosežejo ugodnejše pogoje za plačilo svojih terjatev. Menimo, da gre za primerno rešitev, saj je potrebno zaščititi predvsem interes upnikov. Stečaj fizične osebe in stečaj zapuščine sta instituta, ki jo poznamo iz primerjalnopravne ureditve v drugih državah. Predlagani zakon ju v tem smislu korektno povzema in predvsem zagotavlja sorazmerno in hkratno plačilo terjatev vseh upnikov posamezne fizične osebe. Glede na vsebinski obseg zakona bi bilo možno še marsikaj povedati. Ključno je, da je zakon pripravljen strokovno. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ga ocenjujemo kot dobrega in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, predsedujoči, predstavniki Vlade! No, ja, zdaj dikcija "glede na to, če, ko bi, v kolikor" in tako naprej je nam poznana še iz prejšnjih obdobij, pa dovolite, da začnem drugače. Če nekdo opravi kot podizvajalec neko delo, če mu izvajalec, pa če mu rečemo kakorkoli hočete, lahko mu rečemo kapitalska družba, lahko mu rečemo kakorkoli, temu podizvajalcu ne plača izvedenega dela in ta ne morem plačati potem svoje dolgove naprej, povejte mi zelo odkrito, kdo je v tem primeru kriv. Res me zanima, kdo je kriv. Kapitalske družbe lezejo, ne poravnajo računov, v najslabšem primeru gredo v stečaj, ustanovijo novo firmo, stara firma se zbriše, 40.000, 40.000, 40.000, poudarjam tretjič, družb pa je ostalo v zraku. Ker jim, večini, ne vsem, ne bom rekel, da so vsi enaki, večini kapitalske družbe niso plačale. Ti niso mogli plačati svojih dolgov naprej. In zdaj teh 40.000 je izbrisanih. In kar je najslabše, odgovarjajo z osebno odgovornostjo. Drži ali ne drži? Če se motim, mi povejte. Odgovarjajo z osebno odgovornostjo, kar je seveda, postavimo se v svojo kožo, da sem jaz podizvajalec, da jaz nekaj naredim, nekdo drug mi ne plača, vi me izbrišete, mojo firmo izbrišete, ni me več in na konec odgovarjam še jaz in moja žena in moji otroci. Ali je to normalno ali ni normalno? Mislim, da to ni normalno. In to je bistvo problema. Drugič. Ta zakon ima, mislim, da okoli 500 členov. In kolikor se spomnim, čeprav to - se opravičujem, ni moje področje, ampak sem se dal podučiti - je bilo več kot šestino teh členov amandmiranih. Kolikor se spomnim, je imela Zakonodajno-pravna služba nešteto pripomb. Ali so bile nomtehniče ali ne, to mene ne zanima. Imela je pripombe. Enkrat nam zakonodajna služba prav pride, drugič nam ne pride prav. Kolikor sem jaz prebiral in magnetograme in vsebino zakonom in mnenje Zakonodajno-pravne službe. Zato je rešitev popolnoma jasna. V Slovenski nacionalni stranki bomo ta zakon podprli edino v primeru, če mi, spoštovane kolegice in kolegi, odgovorite: Ali je predlog tega zakona usklajen z zakonom o gospodarskih družbah? Drugo vprašanje: Ali je predlog zakona usklajen z bistvenimi elementi zakona o spremembah zakona o finančnem poslovanju podjetij? Ta je bil sprejet marca letos. Tretje vprašanje: Ali je ta predlog zakona usklajen s korporativno zakonodajo Evropske skupnosti? Četrto vprašanje: Ali je postopek izbrisa v skladu z ZGD-jem? Peto vprašanje: Ali se postopek izbrisa izvaja z obveščanjem ustanoviteljev? Šesto vprašanje: Ali se ali se ne uvaja osebna odgovornost družbenikov? To je Zakon o ZGD-ju, 472. člen, ki izrecno zavrača. In zadnje vprašanje: Izrazoslovje aktivni in pasivni družbenik. ZGD ga ne pozna, ne pozna ga korporativna zakonodaja Evropske unije in brez ugotavljanja omogoča prenos obveznosti kapitalske družbe na ustanovitelje. Vprašanja so in upam, da ta trenutek zapisana v magnetogram, ki so zelo zelo jasna. Če je na vsa ta vprašanja odgovor DA, bo Slovenska nacionalna stranka podprla predlog zakona. Če je NE, bo absolutno nasprotovala in kolegice in kolegi, bodite pošteni, bodite pošteni do vseh 40 tisoč. To jih ni 400, ampak 40 tisoč. In ravnajte enako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Praksa in tudi izkušnje so pokazale, da bo potrebno trenutno še veljavno zakonodajo nekoliko posodobiti, spremeniti, dopolniti. In pred nami imamo predlog zakona, ki nadomešča ureditev iz zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji in iz zakona o finančnem poslovanju podjetij. Predlog zakona po mnenju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke celovito ureja to področje in odpravlja tudi določene neustavnosti. Glede vsebine ne bi ponavljal predgovornikov. Posebej bi poudaril le že omenjeno novost, ki je do sedaj v Sloveniji nismo poznali, to je pa osebni stečaj. Mogoče bo uvesti stečaj fizične osebe, se pravi samostojnega podjetnika, samozaposlenega oziroma potrošnika. Pomembno je to, da se stečajni postopek lahko uvede oziroma se bo uvajal zaradi sorazmernega in hkratnega plačila terjatev vseh upnikov. Ko smo obravnavali zakon na odboru, smo posebej prisluhnili tudi predstavnikom civilne iniciative, ki zastopajo interese 40 tisoč nezakonito izbrisanih podjetij oziroma družbenikov, ki so se zaradi določil zakona, ki je bil sprejet v nekem drugem obdobju, ki ga je predlagala neka druga vlada, ker so podjetja zašla v težave, bili potem tudi sami odgovorni za plačilo obveznosti podjetij s svojim osebnim premoženjem. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je v teh primerih mnogokrat prišlo do zelo težkih situacij, ko so morali obveznosti plačevati tudi tisti, ki tega niso niti pričakovali ali pa mogoče tudi niso imeli v polni meri vpliva na neke poslovne odločitve, ampak tako odločitev je prinesla praksa. S pozornostjo smo prisluhnili tem ljudem, ki imajo velike težave, je pa naše mnenje tako, da je sicer za nazaj zadeve težko popravljati, vendar bi se morda še našla kaka rešitev, ob tem, da smo pa prepričani, da bi bilo treba vse te primere skrbno pregledati, ali so res vsi ti žrtve. Po našem prepričanju je ogromno takih, ampak z nekim selektivnim pregledom bi bilo pa možno tudi ugotoviti, ali niso med njimi tudi taki, ki so špekulativno zaradi nekih razlogov dopustili, da se je podjetje znašlo v slabem poslovnem položaju. Mnogo je tudi takih, ki so zaradi, vsaj na začetku, ko se je začelo pri nas podjetništvo razvijati, zaradi neznanja, zaradi slabe informiranosti, zaradi preslabega poznavanja instrumentov za zavarovanje poslov tudi sami nekoliko pripomogli k temu, da so se ta podjetja znašla v težavah. Vendar pa, kot že rečeno, mi bi podprli rešitev, ki bi res v tistih najbolj kritičnih primerih tem podjetnikom tudi pomagala. Ampak po našem mnenju v tem zakonu te rešitve ni mogoče prinesti oziroma sprejeti, zato bo treba poiskati neko drugo možnost. Sicer pa menimo, da je ta zakon, ki je zalo kompleksen, kar pove že število členov, po našem prepričanju dober, in ga bomo tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, in sicer v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva, dobro jutro! V Poslanski skupini Socialnih demokratov soglašamo, da je potrebno na novo urediti vprašanje insolventnosti in tudi stečajnega postopka in izbrisa podjetij na tej podlagi. Po našem vedenju, menimo pa, da dobro poznavanje te problematike ni enostavno. Gre za zelo zapleteno vprašanje, pri katerem se pristojno ministrstvo za pravosodje srečuje ne samo s prakso, ki bi jo moralo povzeti v našo zakonodajo iz tujine, ampak tudi s predpisi, ki zadevajo področja. Mislim predvsem na gospodarsko in finančno poslovanje, za katere bi jaz upal trditi, da Ministrstvo za pravosodje ni najbolj poklicano, da jih ureja, in ima v tem pogledu najbrž tudi samo določene težave. Zato smo v razpravi na matičnem delovnem telesu, ob resnih vprašanjih, ki so se ob zakonu postavljala, poskušali od Ministrstva za pravosodje dobiti odgovore na vprašanja, ki so bila dana. Jaz moram trditi, da odgovorov na ustrezen način nismo dobili. In v tem delu menim, da tudi poročilo matičnega delovnega telesa preidealno kaže razpravo na samem matičnem delovnem telesu. Predvsem predstavniki civilne iniciative nezakonito izbrisanih podjetij so namreč postavili zelo, zelo konkretna vprašanja. Prošnje s strani opozicijskih poslancev so bile, naj se na ta vprašanja dajo zelo konkretni odgovori. Moram reči, da sem poskušal korektno slediti odgovorom ministrstva, pa ne upam trditi, da bi odgovore dobil. Odgovori po mojem mnenju niso dani. Zapleteno je vprašanje, da gre ob tem tudi za več odločb Ustavnega sodišča, ki jih je bilo potrebno na ustrezen način vključiti. K cca 500 členom zakona je bilo skupaj preko 70 amandmajev, ki jih je dala Zakonodajno-pravna služba. Res je, da je na podlagi sprejetih amandmajev, teh je bilo, mislim, da 48, v glavnem je bilo potem njeno mnenje, da so večinoma pripombe, ki jih je dajala, upoštevane. Odgovori pa niso bili dani glede civilne iniciative in niso bili dani glede razumevanja in načina izvajanja odločbe Ustavnega sodišča. Naj pri tem še povem, da za nas ni nepomembno, da ob tako zahtevnem zakonu tudi s strani predlagatelja nismo dobili odgovora, kaj so razlogi, da Sodni svet, tako kot je zapisano Državnemu zboru, zaradi prekratkega časa in zahtevnosti problematike ni uspel oblikovati stališč do njegove vsebine, kar samo dodatno vzbuja dvom, ali so stvari ob, poudarjam še enkrat, izjemno zahtevni problematiki dovolj dobro pripravljene. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se bojimo, da niso, mi se bojimo, da tudi praktično stanje in konkretni problemi, konkretne posledice, ki bodo nastopile z novimi inštituti, ki jih uvaja zakon, pa tudi z reševanjem problemov izbrisanih podjetij še vedno niso dovolj domišljene, da zaradi tega zakon ne bo dajal učinkov, ki jih dobronamerno pričakuje, zato [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ga v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenem predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika zbora bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.05. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPLOŠNEM UPRAVNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim gospod mag. Rep, državni sekretar.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci! S predlagano spremembo in dopolnitvami zakona o splošnem upravnem postopku želimo upravne storitve še bolje približati njenim uporabnikom, in sicer s poenostavitvijo obstoječih postopkov in s še večjo uporabo elektronskih storitev. To pa bo seveda vplivalo tudi na večjo učinkovitost upravnega postopka. Zakon namreč že danes omogoča celovito izvedbo upravnega postopka po elektronski poti, kar nas ne nazadnje uvršča tudi v sam vrh po storitvah elektronske e-uprave znotraj Evropske unije. Ta konkretni postopek pomeni, da lahko vložite vlogo in pa spremljate postopek vse do izdaje oziroma od vročitve konkretne odločbe. Izkušnje, ki jih imamo na področju elektronskega poslovanja, so pokazale, da bi se ti postopki dali še dodatno optimizirati. Zato smo na segmentu elektronskega vročanja že obstoječo določbo dopolnili s splošno obveznostjo organa, da opravi elektronsko vročanje vedno, kadar zanesljivo ugotovi, da ima stranka odprt varen elektronski predal. Če tega nima, se vročanje opravi po fizični poti, kot je to že opredeljeno v 87. členu omenjenega zakona. V zakonu smo tudi jasno opredelili, kdaj nastane pravna posledica v primeru elektronskega vročanja. Cilju večje učinkovitosti sledi tudi uvedba inštituta odprave pravice do pritožbe, ki ga do sedaj ta zakon ni poznal. Njegov namen je omogočiti stranki hitrejšo uporabo materialne pravice, ki jo uveljavlja v konkretnem postopku. S tem ukrepom se bo položaj stranke v postopku bistveno izboljšal. Novela zakona sledi tudi spremembam, ki jih prinašajo dopolnitve in pa spremembe zakona o prijavi prebivališča. Ta namreč določa oziroma nalaga posamezniku obveznost, da ko spreminja začasno oziroma stalno prebivališče, mora določiti tudi naslov za vročanje. V zakonu se dodaja tudi pravna podlaga, ki bo organom v upravnem postopku omogočila pridobitev osebnih podatkov, ki so nujni za izvedbo upravnega postopka, ne glede na to, pri katerem upravljavcu podatkov se ti nahajajo. Organ bo lahko pridobil samo podatke, ki so potrebni za ugotovitev dejanskega stanja v nekem konkretnem postopku, pri tem pa bo moral jasno določiti namen uporabe, pravno podlago in pa tudi konkretizirati konkretno upravno zadevo. Veljavna ureditev prav tako dopušča, da upravni organi vračajo upravne zadeve v ponovno reševanje organom prve stopnje. To pogosto pripelje do situacije, ko si prva in druga stopnja druga drugi podajata zadevo v reševanje. Pri teh postopkih so seveda stranke v položaju nemilosti upravnih organov. S predlaganimi rešitvami odpravljamo to možnost. Predlagane spremembe tako vzpostavljajo dodatne možnosti za smotrnejšo, hitrejšo in pa bolj racionalno poslovanje upravnih organov. Pri spremembah smo sledili tudi načelu zakonitosti in načelu ekonomičnosti, saj novela še posebej poudarja hitrost, varčnost in pa učinkovitost upravnega poslovanja. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Dragu Korenu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Še enkrat lepo pozdrav vsem prisotnim. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 39. seji obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o splošnem upravnem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z državnim sekretarjem Ministrstva za javno upravo, mag. Romanom Repom in predstavnica Zakonodajno-pravne služba Metoda Hrovat Pirnat. Odboru je bil posredovan predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe in pa mnenje mestne občine Ljubljana. Najprej je predstavnik predlagatelja k predlogu zakona podal dopolnilno obrazložitev. Povedal je, da predlagane spremembe predstavljajo način izvedbe temeljnega načela zakonitosti in načela ekonomičnosti, saj poudarjajo hitrost, varčnost in učinkovitost upravnega postopka. Institut odpovedi pravici do pritožbe se v splošnem upravnem postopku uveljavlja prvič, saj je bil do sedaj uporabljen le v nekaterih posebnih upravnih postopkih. Njegov namen je omogočiti stranki hitrejšo uporabo materialne pravice, ki jo je uveljavila v postopku. Na področju elektronskega poslovanja se dopolnjuje določbe o elektronskem vročanju. V primeru elektronskega poslovanja je naslovniku omogočeno, da se osebno seznani z vsebino dokumenta kadarkoli in kjerkoli z uporabo varnega elektronskega podpisa. Predlagana novela dopolnjuje zakon tudi z naslovom za vročanje, ki je opredeljen v predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prijavi prebivališča. V zakon se dodaja tudi pravna podlaga, ki bo organom v upravnem postopku omogočila pridobitev oziroma obdelavo osebnih podatkov, ki so nujni za izvedbo upravnega postopka, ne glede na to, pri katerem upravljavcu osebnih podatkov se ti nahajajo. Spreminja pa se tudi položaj pritožbenih organov v primerih, ko prvostopni organ, ki mu je bila upravna zadeva zaradi razlogov ekonomičnosti vrnjena v ponovno odločanje, ne sledi navodilom o potrebni dopolnitvi postopka. Pri reševanju ponovne pritožbe morajo sami rešiti zadevo in je ne morejo še enkrat vračati v reševanje prvi stopnji. Nato je predstavnica Zakonodajno-pravne službe na kratko predstavila pisno mnenje, iz katerega je izpostavila splošno pripombo, ki se nanaša na odpoved pritožbi. Prav tako je opozorila tudi na novi 34.a člen, za katerega meni, da je preobsežen ter da imajo upravni organi preveliko pooblastilo glede pridobivanja osebnih podatkov o posamezniku. Nato je bil v okviru razprave o predlogu mnenja Zakonodajno-pravne službe predlagan amandma odbora za črtanje 4. člena, ki pa ga odbor ni sprejel. Sprejel pa je amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 35. členu in amandma odbora k 15. členu. Na koncu pa je seveda sprejel tudi vse ostale člene.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kolegica, kolegi, predstavniki Vlade! Res je, da je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o splošnem upravnem postopku poskus pristojnega ministrstva za poenostavitev oziroma najbrž je res, postopkov. Če preberemo cilje, ki jih predlaga Vlada, so ti po eni strani dopadljivi. Govorimo o odpovedi pravice do pritožbe, govorimo, da se denarne kazni spreminjajo v evre, kar je pravzaprav zame čisto nomotehnični poseg, govorimo o spremembah, ki predvidevajo omejitev pristojnosti organu druge stopnje, ko ta zadevo vrača v ponovno odločanje organu prve stopnje. Skratka dopadljivo na prvi pogled. Toda že pri 1. točki, ko govorimo, da se prvič v splošnem upravnem postopku uvaja inštitut odpovedi pravic oziroma pravice do pritožbe, so na matičnem delovnem telesu, kjer so ali ste, jaz ne vem, kdo kam sodi, sedeli in je Zakonodajno-pravna služba jasno, zato jo tudi imamo in jo plačamo, opredelila in izpostavila pripombo, da bi slednje lahko vodilo do zlorab in poslabšanja položaja stranke, saj bi omogočilo upravnim organom možnosti za izogibanje in nadzoru in hkrati bi razmerje med organom in stranko postalo znatno oteženo in izpostavljeno pritiskom. Zakonodajno-pravna služba, ki jo zato imamo, da opozarja na napake, je opozorila tudi na nov 34.a člen, torej 4. člen predloga zakona. Meni, da je ta preobsežen, da imajo upravni organi, to je bistvo, preveliko pooblastilo glede pridobivanja osebnih podatkov posameznika. Če nadaljujemo s pregledom mnenj Zakonodajno-pravne službe, jih je kar nekaj. Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da bodo predlagane rešitve privedle do tega, da se bo število zadev na sodiščih še povečalo. Drugič. Dala je pripombe k členom, ki urejajo vprašanje v zvezi z elektronskim vročanjem, postavila je vprašanje, tretjič, kdo takšne postopke vodi, kdo zanje odgovarja, kakšne so posledice napak v takšnem sistemu. Četrtič, dala je pripombe na odpoved pritožbe v upravnem postopku, o čemer sem že govoril. Petič, omenila je, da so nejasne določbe, ki urejajo izročitev uradnih oseb občinske uprave, izločitev, se opravičujem, izločitev uradnih oseb občinske uprave in pokrajinske uprave. In nenazadnje Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da je sporno na novo urejeno vročanje, kjer lahko vročevalec vroča dokumente tudi osebi, ki se ne izkaže s pooblastilom ali za katero je stranka organu sporočila, da jo je pooblastila. Vrsta opozoril Zakonodajno-pravne službe, še enkrat poudarjam, za katero moramo razumeti ne glede, kako nam je kdo v tej službi všeč ali ne, da je zato tukaj, da nas opozarja, in da je zato tukaj, da opozarja zakonodajalca, da ravna po zakonskih določilih. In predvsem prvi odgovorni, da ravnamo po zakonu in po zakonskih določilih, smo mi, kolegica in kolegi, prisotni v tem Državnem zboru, in tudi vsi ostali, ki jih ta trenutek ni. Kajti mi smo zakonodajna veja oblasti in mi odgovarjamo za spoštovanje pravic oziroma sprejetih členov različnih zakonov. S strani ene od političnih opcij je bil predlagan umik tega zakona in javnomnenjska raziskava. Upravičeno tudi glede na to, čeprav ne vežem absolutno, tudi glede na to, da ta trenutek govorimo zelo resno o regionalizaciji, ker imamo enotirni ali dvotirni sistem. Če bomo imeli dvotirni sistem, so takšne pristojnosti, ali pa enotirni - je čisto vseeno, jasno opredeljene v mnenju Zakonodajno-pravne službe kot nenatančne, mogoče celo neusklajene z zakonodajo in predvsem dajejo preveč pooblastil posameznikom ali posameznicam ali posameznim organizacijam. Mislim, da je to zaskrbljujoče in mislim, da je pošteno z naše strani, s strani Državnega zbora, zakonodajne veje oblasti, da takšen predlog zakona, ki je zelo pomemben in za katerega verjamem, da se marsikdo trudi, obravnavamo bolj po pameti, bolj počasi in tudi preko javnomnenjskih raziskav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo. Spoštovani! Po mnenju Slovenske demokratske stranke gre za spremembe zakona, ki bodo prinesle nekatere dobre rešitve, zaradi katerih bodo splošni upravni postopki krajši, bolj učinkoviti, bolj ekonomični, kar si vsi želimo, tako stranke kot na drugi strani tisti, ki te postopek vodijo. Zakon tudi nadalje razvija elektronsko poslovanje, predvsem kar se tiče vročanja, in je pomemben korak naprej na tem področju. Tisto, kar se je v razpravi pokazalo kot najbolj problematično, je institut odpovedi pravice do pritožbe v tem splošnem upravnem postopku, ki ga prvič uvajamo na tem področju. Prej smo jo poznali v nekaterih posebnih upravnih postopkih. Nekateri sicer opozarjajo, da bo odpoved pravice do pritožbe vodila do zlorab in do poslabšanja položaja stranke. V naši poslanski skupini temu ne pritrjujemo. Gre za inštitut, za katerega se vsaka stranka odloči prostovoljno in bo prej pomenila skrajšanje postopka, večjo učinkovitost, kot pa to, da bi se stranka znašla v slabšem položaju. Dosedanja praksa v teh nekaterih posebnih upravnih postopkih, kjer ta inšitut že poznamo, ni prinesla takšnih izkušenj. Zato mislimo, da je tudi ta rešitev dobra. Skupaj z vsemi ostalimi bomo ta zakon tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o splošnem upravnem postopku je pričel veljati 1. aprila 2004. Od takrat do danes je bil, po moji evidenci, štirikrat spremenjen in dopolnjen. To je peta sprememba in dopolnitev zakona. Ko smo pregledali pripravljen predlog, smo tudi sami ocenili, da ima mnogo koristnih vsebinskih opredelitev in da bo, kar je splošna intenca sedanje vlade, pri čemer ne mislim slaba, ampak v mnogočem potrebna in dobra, prispeval k poenostavitvi postopkov, prispeval k večji uporabi informatike s tem v zvezi in pripomogel k temu, da se bo odločanje v razumnem roku v večji meri uveljavljalo tudi na področju upravnega postopka. To je bil tudi razlog, zaradi katerega se nismo odločili, da bi predlagali splošno razpravo o zakonu in smo menili, da bo o njem mogoče opraviti razpravo kar v drugi obravnavi. Ko smo pridobili mnenje Zakonodajno-pravne službe in ga skrbno proučili, smo prišli do spoznanja, da bi bilo koristno o nekaterih vprašanjih, na katere nas Zakonodajno-pravna služba posebej opozarja, opraviti možnosti, ki jih ima zakonodajni postopek in samo zato v poslanski skupini tudi predlagali, da se opravi splošna predstavitev mnenj, ker nas je zaskrbelo, da ni dobro, da nam predlagatelji niso povedali, kako se je k pripravljenim predlogom vključila, in kakšno je mnenje, ki jih do predlogov ima stroka. Mislimo predvsem na upravne delavce, mislimo na upravno sodišče in najbrž še koga, ker bi bilo koristno slišati njihovo mnenje, da se nam ne bi dogajalo, da bi se opozorila, ki so bila vsebina mnenja Zakonodajno-pravne službe, pokazala kot utemeljena in povzročala probleme v praksi. Zdelo se nam je, da je nekaj vprašanj takšnih, ki jih s tem v zvezi kaže posebej proučiti. Prvo takšno vprašanje je odnos med vsebino zakona in podzakonskimi akti. Glede tega vprašanja gotovo ima Zakonodajno-pravna služba bogate izkušnje, bolj kot vsako posamezno ministrstvo. Opozorilo, da ta odnos ni ustrezen, bi bilo vredno preveriti, pa ga predlagatelji niso bili pripravljeni. Drugo, kar je že bilo omenjeno, je vprašanje instituta odpovedi pravici do pritožbe, ki je res, mislim, da v dveh posebnih upravnih postopkih predvidena, vendar ne v zakonu o splošnem upravnem postopku. Zakonodajno-pravna služba nas opozarja, da bi uvedba tega instituta lahko imela negativne posledice tudi za stranke druge stranke v postopku, predvsem tudi za tožilca in javnega pravobranilca, in da bi zato kazalo ta institut posebej in ponovno preveriti. Tretje vprašanje, vprašanje pooblastila zaposlenega v občinski upravi za vodenje pritožbenega postopka, kjer bi lahko prišlo v sedanji predlagani ureditvi do kolizije interesov. In četrto, zelo pomembno vprašanje, vprašanje varstva osebnih podatkov, kjer niso predvidene nikakršne varovalke, ki bi lahko zagotavljale, da se osebni podatki ne bodo uporabljali in zbirali tudi brez potrebe in brez garancije, da njihova vsebina ne bo zlorabljena. Nam se zdi škoda, ker predlog za javno predstavitev ni bil opravljen. Omenil bi štirinajst dni ali pa mesec dni kasnejšo odločitev, ampak za to prepričanje, da je boljša. Ker tega ni, predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Drago Koren v imenu poslanske skupine NSi. Prosim.
Splošni upravni postopek je temeljni postopek, ki zavezuje upravne in druge državne organe, organe samoupravnih lokalnih skupnosti, nosilce javnih pooblastil, kadar odločajo o upravnih zadevah. Prvo obsežnejšo novelo ZUP-a, kot mu pravimo v splošnem pogovornem jeziku, je Državni zbor v tej sestavi sprejel pred dvema letoma. Analiza učinkovanja novele je v teh dveh letih pokazala marsikatere prednosti pa tudi kakšno slabost, zato se je Vlada odločila za pripravo sprememb. Opravljajo se določbe, ki so pri vsakodnevni uporabi povzročale težave, predvsem vprašanje glede določitve pristojnosti, vprašanja, povezana z vročanjem in s pridobivanjem osebnih podatkov. Z razvojem tehnologije in večanjem dostopnosti do upravnega poslovanja po elektronski poti so se pokazale tudi določene zahteve uporabnikov. Če bo stranka poslala vlogo po elektronski poti in ne bo sporočila naslova varnega elektronskega predala, bo vročanje stranki potekalo po takšni poti kot doslej, se pravi, z osebnim vročanjem. Novela vsebuje tudi spremenjene določbe glede naslova za vročanje, saj se usklajujejo z določbami, navedenimi v sprejeti noveli zakona o stalnem prebivališču. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo uvedbo inštituta odpovedi pravici do pritožbe, ki se v splošni upravni postopek uvaja prvič. Pomembno se nam zdi predvsem to, da se strankam omogoča, da se pravici do pritožbe odpovedo še pred potekom pritožbenega roka, s tem pa bo odločitev lahko postala dokončna prej, kot bi sicer. Iz lastnih izkušenj moram povedati, da je to prav gotovo zelo dobra zadeva, da so ljudje to skušali večkrat uveljaviti, pa te zakonske možnosti doslej ni bilo. Izjemno pomembna novost je tudi zaveza organom druge stopnje, da sami odločajo o zadevi v primeru pritožbe zoper odločitev prve stopnje, ki jim je bila upravna zadeva vrnjena zaradi razlogov ekonomičnosti. S tem se bo preprečil tako imenovani pingpong med prvo in drugo stopnjo. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da se s spremembami ne spreminjajo uveljavljena načela splošnega upravnega postopka. Predlagane rešitve so samo učinkovita konkretizacija načel in upamo, da bodo pripomogle k racionalnejšim upravnim postopkom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika zbora bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet Republike Slovenije. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku Odbora za finance in monetarno politiko, gospodu Bojanu Starmanu, za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vse skupaj prav lepo pozdravljam! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 34. seji dne 29. novembra letošnjega leta obravnaval tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Prejel je mnenje Zakonodajno-pravne službe. Amandmajev ni bilo vloženih. Iz obrazložitve izhaja, da novela uvaja 55.a člen in posega v 60. člen zakona o dohodku pravnih oseb z novo uvedeno davčno olajšavo ob vlaganju v raziskave in razvoj s predlogom nižje stopnje splošne davčne stopnje za zavezance ob južni meji oziroma v območju 10-kilometrskega obmejnega pasu. Se pravi, da se na nek način spodbudi razvoj tega zapostavljenega področja. Po daljši razpravi in obravnavi argumentov tako enih in drugih je prevladalo dejstvo, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in tako je bilo tudi sprejeto na odboru in enak predlog predlagamo tudi Državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Izvolite, gospod mag. Žiga Lavrič.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Tako kot je povedal že gospod Starman, predsednik odbora, bom tudi jaz nekaj na hitro dodal o tem predlogu Državnega sveta. Namen tega predloga je, da se v 10-kilometrskem obmejne pasu med Slovenijo in Hrvaško dovolijo določene dodatne davčne olajšave, in sicer v višini 50% investiranega zneska pod določenimi dodatnimi pogoji. Predlog vsebue tudi določilo, da bi se tam davek plačeval samo po 14% stopnji od davčne osnove. Predlagatelj, Državni svet, pa je menil, da bi se tako povečala konkurenčnost gospodarstva na tem območju in zmanjšala stopnja brezposelnosti in povečalo blagostanje na tem območju. Vlada meni, da ta predlog ni dober, zato ga zavrača. Takšne olajšave so bile v novem zakonu že odpravljene in niso v skladu z davčno politiko, ki jo imamo. Zelo pomemben element je tudi, da ta predlog spremembe zakona vsebuje elemente državnih pomoči, za katere pa je potrebno upoštevati pravila, ki veljajo na področju državnih pomoči. To pomeni, da je treba take spremembe pravil priglasiti Evropski komisiji, ki jih potem odobri ali pa tudi ne. Lahko se vprašamo tudi o učinkovitosti oziroma neučinkovitosti takih ukrepov. Številne analize, ki so bile opravljene za Slovenijo oziroma za sorodne države, kažejo, da take investicijske olajšave nimajo vpliva na večji oziroma dodaten skupen obseg investicij. Po našem mnenju pa se razbremenitve dosegajo preko drugih ukrepov, ki jih tudi ta Zakon o davku od dohodka pravni oseb, ta drugi, tudi vsebuje. To so izvzem dividend, določenih dobičkov, priznavanje bonitet kot odhodkov itn. Predvidena investicijska olajšava v predloženi višini po oceni Vlade tudi ni primerna iz razloga, ker že obstoječa zakonodaja prinaša olajšavo v raziskave in razvoj. Se pravi, splošno in dodatno regijsko. Predlog vsebuje tudi dodatni pogoj za uveljavitev olajšave, se pravi, ne delitev od dobička za določeno obdobje, za katerega Vlada meni, da je neživljenjski in je bil tako tudi že odpravljen, prav tako pa je sporen tudi, ker je v bistvu nezdružljiv s pravom skupnosti, se pravi Evropske unije. Menimo tudi, da nižja stopnja je nesprejemljiva tudi iz sistemskih in javnofinančnih razlogov, ker potrebno je upoštevati v bistvu, da se davčni dohodki uporabljajo za zadovoljevanje tudi drugih potreb, tako da menimo, da večja znižanja niti niso primerljiva. Prav tako pa bi rad tudi poudaril, da že obstoječa zakonodaja predvideva postopno znižanje davčne stopnje, tako da bo ta od leta 2010 znašala 20%. Vlada torej meni, da te konkretne rešitve, ki jih je predlagal Državni svet, v bistvu niso primerno oblikovane in so zato nesprejemljive. In menimo, da v skladu s cilji in nameni obstoječe davčne politike menimo, da predlog zakona ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Spoštovani prisotni. V osnovi moram izraziti razočaranje, da avtorja omenjenega zakona danes ni z nami. Dejstvo je, da ponavadi so vsaj avtorji tukaj navzoči, dajejo uvodno obrazložitev, povejo zamisel, ki so jo hoteli z zakonsko novelo doseči, danes pa predstavnika Državnega sveta ni niti z nami, to je avtorja besedila. Dobili smo stališče matičnega delovnega telesa, dobili smo stališče Vlade Republike Slovenije, nismo pa dobili sploh podane zamisli s strani predlagatelja. Po moji oceni to lahko nakazuje na eno, ali da nekdo ne spremlja svojega preteklega dela v okviru postopka, torej preteklega Državnega sveta, ali pa ne verjame v okviru novele, ki so jo podali v obravnavo, govorim preteklega Državnega sveta. Kar se pa tiče samih predlaganih sprememb, pa jih moram, vsaj po stališču Poslanske skupine Nacionalne stranke razdeliti v dva sklopa. Prvi sklop, ki je pozitiven in se nahaja v spremembi 55.a člena, torej uvaja oziroma dopolnjuje tako imenovano elastičnost fiskalne politike, za katero tudi sam osebno verjamem, da je dobrodošla predvsem na področjih, ki so manj razvita, ali na dejavnosti, ki so zaradi tega ali onega razloga degradirana v okviru naše države. Dejstvo je, da se decentralizacija bi morala odvijati tudi skozi elastično davčno politiko, žal pa na to naša Vlada ni pripravljena. S tega naslova je predstavnik ministrstva državni sekretar dejal, da je vprašanje, kakšni bi bili vplivi davčne spremembe na razvoj oziroma boljšo konkurenčnost, povečane investicije v omenjenem področju, ni pa Vlada odgovorila, zakaj meni, da spremembe niso dobrodošle iz tega razloga, torej vpliva davčne politike na razvoj gospodarstva tako mikro kot na makro nivoju. Rad pa bi izpostavil tisto, kar se nam pa zdi v okviru Poslanske skupine Nacionalne stranke nesprejemljivo, žal na to ni odgovorila niti Zakonodajno-pravna služba ne uvodničarji v okvirju celotnega svojega prispevka, in sicer 2. člen, ki se glasi: "V občinah na zunanji meji EU z Republiko Hrvaško se davek plačuje po 14% osnovi." Gospodje in gospe, mi še zmeraj živimo v Republiki Sloveniji in prav bi bilo, da bi se vsaj ta 2. člen glasil "v občinah na zunanji meji Republike Slovenije," ne pa, da nam zdaj že v okviru domače zakonodaje, v okviru končnih ali katerihkoli določb Vlada ali katerikoli drug predlagatelj govori "na zunanji meji Evropske unije". Jaz sem v prvi fazi, kot verjamem, da vsi moji poslanski kolegi iz Nacionalne stranke, Slovenec. In če bomo začeli pisati slovensko zakonodajo, bo ta način, kot da sami sebe degradiramo ali sami sebe ponižujemo in slovenstvo, potem to ni prav. Iz tega naslova in samo iz naslova 2. člena, kjer, še enkrat poudarjam, sem prvič zasledil v okviru slovenske zakonodaje, besedilo v slovenskem zakonu, saj smo slovenski parlament, "v občinah na zunanji meji Evropske unije," po moji oceni bi morala Zakonodajno-pravna služba odreagirati na tem področju, saj Evropska unija nima nikjer klasificiranih občin, že iz tu ven vidimo nesoglasje v sami omenjeni dikciji člena. Torej, če bi predlagatelj rekel, da je bila napaka, da se je namesto Slovenije zapisala EU, bi rekli, super, prvi vsebinski del oziroma člen je sprejemljiv, ampak tu še zmeraj ostaja notri v občinah na zunanji meji Evropske unije z Republiko Hrvaško. Po moji oceni je to izjemno grob poseg ne samo v zgodovino Republike Slovenije, predvsem pa odraz instituta Državnega sveta, Zakonodajno-pravne službe in ne nazadnje tudi Vlade Republike Slovenije do prihodnosti naše države Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Še tretjič hvala za besedo. V naši poslanski skupini se praktično v celoti strinjamo z oceno predlagatelja, in sicer da so v Sloveniji velika nesorazmerja med lastnimi prihodki na prebivalca, da so visoko izobraženi in dobro plačani delavci oziroma zaposleni v glavnem v nekih centrih, da se manj razvite občine soočajo z velikimi problemi, ko želijo izpeljati projekte, za katere so dobila sredstva, pa nimajo ali lastnih sredstev ali pa dovolj strokovno usposobljenih kadrov, da se že dolga leta nadaljujejo neki negativni trendi na področju regionalnega razvoja, da so nekateri predeli zaradi slabih prometnih povezav na nek način ovirani v razvoju in oddaljeni od centrov, kjer je bolj živahna gospodarska dejavnost. Z vsem tem se strinjamo. To je dejstvo. O tem že govorimo v Sloveniji dolgo vrsto let. In stanje se ni nič kaj izboljšalo. Vendar pa se nam zdi, da ta zakon, generalno gledano, teh problemov ne rešuje, da pristop, tak kot so ga predlagatelji ubrali, ni pravi. Nimamo samo razlike ali pa slabo razvit pas ob naši južni meji, imamo velike razlike med posameznimi regijami, pokrajinami, predeli v Sloveniji, ki so ob kaki drugi meji in tudi za te primere bi bilo potrebno poskrbeti. Taka davčna olajšava ni praksa v Evropi. Mnoge države od Slovaške, Finske, Nemčije, Italije, Češke in tako naprej ne poznajo tovrstne ureditve. Ne poznajo zato, ker gre dejansko v tem primeru za neke elemente državne pomoči, za katere pa vemo, da v Evropski uniji veljajo zelo stroga pravila. Zato v naši poslanski skupini takega zakona ne podpiramo. Menimo, da bo za te probleme, ki so jih poskušali predlagatelji rešiti s tem zakonom, potrebno sprejeti druge zakona. Pred nami je obravnava pokrajinske zakonodaje, paketa, ki bi te in še druge primere razvojnih razlik in pretirane centralizacije Slovenije rešil, zato pričakujemo, da bodo tisti, ki se strinjajo, da je na tem področju potrebno nekaj storiti, to zakonodajo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Beseda ima gospa Breda Pečan v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik, in lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo ta predlog zakona podprla, in sicer iz nekaj tehtnih razlogov, ki so tudi povezani z mnenjem Vlade. Drži, da je v novem zakonu o davku od dohodkov pravnih osebe odnos do olajšav pri davku od dohodka bistveno spremenjen, vendar je tudi dejstvo, da že iz gospodarstva slišimo kar nekaj pripomb, da nobena od olajšav, med drugim tudi zniževanje davka na plače, pravzaprav ne prinaša toliko pozitivnega, kolikor odnaša ukinitev splošnega zniževanja davčne osnove zaradi vlaganja v investicije v gospodarstvu. Tudi po izjavah razvojno zelo intenzivnih podjetij se vidi, da olajšave za raziskave in razvoj ne prinašajo pričakovanega učinka. Ta zakon se pravzaprav omejujej na 10 kilometrski pas ob hrvaško-slovenski meji, in kot prvo in glavno moram povedati, da ne drži, da je to v neskladju z evropsko prakso in zakonodajo v Evropski uniji, in to je tudi v sami predstavitvi zakona posebej zapisano. Obstajajo primeri, ko države članice celo znotraj Evropske unije na mejah med dvema članicama, konkretno gre za Češko in Nemčijo, Avstrijo in Nemčijo, znižujejo davčno osnovo na račun sosedstva s sodnjo članico Evropske unije. Celotno območje ob slovensko-hrvaški meji je gospodarsko manj razvito in vse obmejne občine, z izjemo morda Pirana in Kopra, sodijo v kategorijo manj razvitih in demografsko ogroženih območij. Predvsem zato je to tudi eden tehtnih razlogov, da bi s takšno davčno olajšavo spodbudili gospodarske družbe, da bi začele vlagati v to območje in da bi navsezadnje tudi marsikatera družba v tem območju ustanovila in registrirala svoj sedež ter sem preselila svojo proizvodno dejavnost. Ugotavljamo namreč, da je vedno več in več gospodarskih družb, ki bežijo z obrobja v center - ne samo s hrvaško-slovenske meje, ampak tudi od drugod - v Ljubljano, Celje, Kranj in tako naprej, medtem ko jih zlasti ta vzhodna, jugovzhodna oziroma južna meja nikakor ne privlačita. Zato menimo, da je škoda ta zakon razglasiti za neprimeren. Povedati moramo, da bomo verjetno v kratkem odprli razpravo tudi o temi, o kateri govori mnenje Vlade Republike Slovenije, to je preverjanje učinkov spremenjene zakonodaje na področju davka od dohodkov pravnih oseb. Menimo namreč, da bi bilo potrebno čim prej ugotoviti, kakšne so pozitivne, predvsem pa seveda tudi negativne posledice te generalne ukinitve olajševanja vlaganj v razvoj gospodarstva, ki konec koncev prinaša nov ciklus tudi davčnih prihodkov skozi dohodnino zaradi povečanega zaposlovanja, davka na dodano vrednost, zaradi povečane proizvodnje in prometa izdelkov in tako naprej. Zato menimo, da nikakor ni primerno, da bi ta zakon kar na kratko zavrnili, ampak bi mu morali posvetiti vsebinsko razpravo v okviru Državnega zbora, ugotoviti, kaj pravzaprav pomeni v državnem proračunu uvedba takšnih olajšav, kaj bi bilo potrebno popraviti v predlaganem zakonu in kaj pomeni za razvoj tega območja, ki je dejansko deprivilegirano, zlasti zdaj, ko bomo imeli na njem schengensko mejo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da bi ob drugačni pripravljenosti Vlade za dialog in poglobljeni razpravi o utemeljenih razlogih za sprejem sprememb Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb lahko ta zakon bistveno izboljšali predvsem v korist razvoja manj razvitih obmejnih območij in ohranjanja poseljenosti obmejnih območij Slovenije. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb podprla in zato bomo glasovali proti predlogu sklepa Odbora za finance in monetarno politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek v imenu Poslanske skupine LDS.
Lep pozdrav! Predsedujoči, gospod Lavrič, kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije menimo, da je rešitev Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb naravnana v pravo smer, saj bi s tem predlogom dosegli zmanjševanje razlik v gospodarski razvitosti in življenjskih možnosti prebivalstva med posameznimi območji v državi, preprečevali nastajanja novih območij z večjimi razvojnimi problemi, spodbudili razvoj in povečanje konkurenčnosti gospodarstva v vseh razvojnih regijah ob upoštevanju njihovih posebnosti in povečali blagostanje prebivalstva na določenih trajno zapostavljenih območjih. Ob upoštevanju načel trajnostnega razvoja in njihovih posebnosti se predlaga dodatna olajšava za 10-kilometrski obmejni pas o meji Republike Slovenije z Republiko Hrvaško, tako da lahko zavezanec v občinah ob tako imenovani scheengenski meji uveljavlja zmanjšanje davčne osnove, kar velja tudi za zavezance s sedežem na tem območju, ki poslujejo izven območja. Predlagano olajšavo je možno uvesti ob potrditvi Evropske komisije. Podobne olajšave, kot predlaga Državni svet, imajo v Evropski uniji že Portugalska, Italija, Avstrija, Finska, Nemčija, Češka, Slovaška, torej za razliko od kolega iz SDS trdimo, da to je praksa v Evropi. Menimo, da bi morala Vlada in ta koalicija imeti interes za uveljavitev takšne olajšave. Znižanja stopnja v 10-kilometrskem obmejnem pasu ob Republiki Hrvaški po 15% davčni stopnji davka od dohodka pravnih oseb pomeni davčno konkurenco obdavčitvi z davkom od dohodkov pravnih oseb, saj je v Hrvaški v veljavi 20% davčna stopnja. S tem bi morda spodbudili ustanavljanja hrvaških podjetij v Sloveniji. Zaradi tega bi Slovenija imela tudi višje davčne prihodke v proračun Republike Slovenije. Za dejansko zmanjševanje regionalnih razvojnih razlik je treba v razvojno zaostala območja usmeriti večje finančne spodbude, zato je treba tudi pri sistemu financiranja in obdavčevanja upoštevati različne okoliščine in omogočiti, da bo po preteku določenega časa mogoče govoriti o primerljivi razvitosti občin v vseh predelih Slovenije. Tako EU kot Slovenija deklarirano zasledujeta načela in cilje kohezijske politika oziroma skladnejšega regionalnega razvoja, zato so toliko bolj utemeljena prizadevanja za oživitev najbolj zaostalih in kritičnih predelov Slovenije. S tem predlogom pa bi dejansko omogočili zmanjševanje regionalnih razvojnih razlik, ker bi se omogočilo spodbujanje domačih in tujih naložb in ustanovitev podjetij, ki bi zaposlovala tudi lokalno prebivalstvo in s tem zmanjševala brezposelnost v Sloveniji. Res je, da je Vlada že uvedla regionalno razvojno olajšavo, ki jo bomo začeli uporabljati šele z letom 2008 - vemo, da je bil zakon sprejet oktobra 2006 -, vendar pa je ta regionalna olajšava ozko opredeljena le na raziskave in razvoj in jo lahko uporablja le manjši del podjetij v Sloveniji. Za spodbujanje domačih in tujih naložb je bolj kot regionalna olajšava potrebno znižanje nominalne davčne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb. Znižanje davčne stopnje z 20% na 15% na omenjenem področju bi pomenilo, da bi lahko s tem spodbujali "greenfield" naložbe, ki bi ustvarjale nova delovna mesta in več davkov ter prispevkov za državo. Žal je koalicija na Odboru za finance enotno, kot disciplinirana vojska, sklenila, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Bomo pa poslanci LDS nasprotovali tej odločitvi in glasovali proti sklepu Odbora za finance.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, predstavnik Vlade, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla sklep Odbora za finance in monetarno politiko, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Svoje stališče utemeljujemo z naslednjimi argumenti. S predlagateljem spremembe zakona bi se sicer lahko strinjali, da je davčna politika tista, s katero je mogoče vplivati na skladnejši regionalni razvoj. Vendar je pri tem treba upoštevati interese cele države in ne samo ozkega območja ob hrvaški meji. Menimo, da so v Sloveniji iz različnih razlogov slabše razvita številna območja, ki bi tudi rabila razvojno pomoč. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo tudi prepričani, da ima pomoč v taki obliki zelo malo možnosti za verifikacijo v Evropski komisiji, ker bi se najverjetneje tretirala kot državna pomoč, ki posameznim subjektom omogoča privilegiran položaj. Trenutno veljavni zakon regulira splošno davčno olajšavo za raziskave in razvoj v višini 20% in se je dobro uveljavil ter daje dobre začetne rezultate. Pomembno je tudi dejstvo, da je Evropska komisija odobrila dodatne olajšave za raziskave in razvoj tistim gospodarskim subjektom, ki imajo sedež in vlaganja na manj razvitih območjih, in sicer dodatnih 10% tistim, ki imajo stopnjo razvitosti med 85 in 100% povprečja države in celo 20% dodatnih olajšav tistim, ki imajo stopnjo razvitosti pod 85% povprečja države. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo tudi mnenja, da je zakon o davku od dohodka pravnih oseb nov zakon, ki iz leta v leto niža obdavčitev dohodka pravnih oseb ter daje zakon manj razvitim območjem dodatne olajšave in da je potrebno najprej počakati rezultate, ki jih bo obstoječi zakon dal, in šele kasneje eventualno razmišljati o drugih ukrepih. V Novi Sloveniji smo tudi prepričani, da bodo pomembno vlogo pri skladnem regionalnem razvoju odigrale pokrajine, seveda če bodo ustanovljene, in da je tudi to eden od razlogov, da se predlagana sprememba zakona ne podpre. Strinjamo se s tistimi, ki menijo, da bi v bodoče, v kolikor bomo razmišljali o dodatnih olajšavah za manj razvita območja, dodelali kriterije, ki bi zajeli posamezna območja tudi znotraj bodočih pokrajin. V Sloveniji bomo imeli relativno majhne pokrajine, vendar bo kljub temu znotraj njih razvitost zelo različna. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo tudi prepričani, da je potrebno pri eventualnih spremembah zakona, ki prinaša davčne olajšave, upoštevati interese in razvitost na celotnem območju države. Kot smo že uvodoma povedali, bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije podprli predlog matičnega delovnega telesa, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Drofenik v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, poslanka, poslanci! Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb je bil sprejet pred enim letom, skupaj z ostalo davčno zakonodajo. Predlagano novelo zakona o davku od dohodkov pravnih oseb je predlagal Državni svet Republike Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke moramo povedati, da se s cilji, zapisanimi v uvodni obrazložitvi predloga oziroma novele zakona strinjamo. Ravno Slovenska ljudska stranka je tista, ki že ves čas poudarja pomen enakomerne razvitosti Slovenije in ukrepe za spodbujanje razvoja na bolj zaostalih področjih. Ravno slednje skupaj z ukrepi za vlaganje v raziskave in razvoj nas je vodilo k potrditvi zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki smo ga sprejeli v lanskem letu. Kljub dobrim ciljem predloga zakona pa obstaja vrsta pomislekov, zaradi katerih je tudi matično delovno telo, torej Odbor za finance in monetarno politiko, sprejelo odločitev, da predlagana novela zakona ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Nam se zdi ključni podatek Vlade, ki na podlagi empiričnih raziskav in ustreznih statističnih metod v preteklosti ugotavlja, da investicijske davčne olajšave nimajo vpliva na večji oziroma dodatni obseg skupnih investicij. Davčne spodbude namreč povečajo investicije za manj, kot se zaradi olajšav zmanjša davčni donos. Gre seveda za argument, ki sam po sebi postavlja pod vprašaj smiselnost sprejetja predlaganih rešitev. Obenem pa veljavni zakon brez omejitve na posamezne dele Slovenije med drugim nudi tudi olajšave za vlaganje v raziskave in razvoj ter za izvajanje praktičnega dela v okviru strokovnega izobraževanja. Menimo, da obstoječe možnosti zagotavljajo popolno povečanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Določena vprašanja se pojavljajo tudi z vidika dopustnosti predlaganih rešitev, saj gre za vrsto državne pomoči, ki je podvržena strogi evropski zakonodaji. Rešitve namreč niso primerne in jih zato tudi ne moremo podpreti. V zvezi s predlogom se posebej postavlja vprašanje, kako je bil določen 10-kilometrski pas ob hrvaški meji. Z zakonodajnega vidika se nam zdi takšno določanje ogroženega območja, manj razvitega območja, vse prej kot primerno. V Sloveniji imamo veliko nerazvitih območij in teh vsekakor ni mogoče določati z v merskih enotah določenimi pasovi. Imamo namreč manj razvite občine in regije in tako zaokrožena območja so po našem prepričanju bistveno primernejša za razmislek o takšnih in drugačnih olajšavah. Ob obravnavi tega zakona moramo ponovno spomniti, da se pripravlja tudi pokrajinska zakonodaja. Nedvomno je k bolj enakomernemu razvoju Slovenije pripomogla ustanovitev občin. V Poslanski skupini SLS kot zagovorniki lokalne samouprave poudarjamo, da je treba pohiteti z ustanovitvijo pokrajin, ki bodo lahko v okviru svojih pristojnosti dodatno prispevale k bolj enakomernemu razvoju Slovenije. Seveda pa se bo za sprejem pokrajinske zakonodaje treba bolj kot s prestižnim vprašanjem sedežev pokrajin posvetiti njihovi vsebini in pristojnostim. V Slovenski ljudski stranki na podlagi vsega povedanega predlaganega Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku od dohodka pravnih oseb ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UPRAVNIH TAKSAH, v okviru postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Gospod mag. Žiga Lavrič, državni sekretar, prosim.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci. Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. S predlaganim zakonom, se pravi s temi spremembami in dopolnitvami, se ne posega v temeljna načela in cilje osnovnega zakona, temveč je Vlada želela le dodatno povečati jasnost in preglednost tega predpisa. Temeljni cilji predloga zakona so: ukinitev upravnih kolkov kot plačilnega sredstva za upravne takse, nadalje, določitev višine upravnih taks v evrih in ne več v točkah, potem se predlagajo tudi nove splošne oprostitve oziroma določene takse se ukinjajo oziroma zmanjšujejo. Sledi tudi uskladitev postopka izterjave neplačanih taks z Zakonom o davčnem postopku ter tudi zaradi spremembe materialne zakonodaje se uvedejo nove upravne takse in se s tem doseže uskladitev z ostalo, že veljavno zakonodajo. Na kratko še nekaj podrobnosti iz predlaganega zakona. Kot sem že omenil, se določene upravne takse ukinjajo, tu gre za potrdila iz uradnih evidenc, za dovoljenje za opravljanje prevoza v notranjem, medkrajevnem in primestnem prometu ter na primer tudi za priglasitev pogodbe za upravljanje posebnih linijskih prevozov. S predlogom zakona se uvaja tudi oprostitev upravne takse na več področjih, na primer za vse dokumente in dejanja v zvezi z zamenjavo javnih listin in odjavo vozila iz prometa, v primeru naravne nesreče, potem za oprostitev plačila upravne takse za naročnike po obeh zakonih za javno naročanje, glede pridobitev podatkov iz uradnih evidenc, potem za dokumente in dejanja, ki so povezana z odobritvijo statusa društva v javnem interesu ter tudi na primer z ustanovitvijo fundacije oziroma ustanove po zakonu, ki ureja ustanove. Potem za vsa dejanja, ki so povezana z dostopom do informacij javnega značaja, za potrdila iz uradnih evidenc, tudi za dokumente in dejanja v zvezi z letnimi povračili za uporabo cest, kajti večino te vloge vlagajo le invalidi, in za zamenjavo dokumentov v primeru spremembe naslova, ki je nastala, recimo, zaradi preimenovanja ulic. Na koncu se tudi uvaja oprostitev za dokumente in dejanja v zvezi s sklenitvijo zakonske zveze ali z uradnim dejanjem registracije istospolne partnerske skupnosti. S predlogom zakona se tudi določene upravne takse znižujejo, na primer, če podaljšate prometno dovoljenje po spletu. Imamo tudi primer, kjer se upravne takse zvišujejo, to je pa pri izdaji osebne izkaznice in potnega lista. Uvajajo se tudi nove upravne takse, in sicer za dovoljenje za zadrževanje glede zakona o tujcih, potem pri dodelitvi koncesije za posredovanje dela in zaposlitve in tudi pri dokumentih v zvezi z varnostjo javnih cest in prometa na njih ter v zvezi z nekaterimi dokumenti, ki jih izdaja Carinska uprava Republike Slovenije. Toliko na kratko o tem predlogu zakona. Glede na povedano Vlada predlaga Državnemu zboru, da ta predlog zakona sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu Bojanu Starmanu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Še enkrat prav lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 34. seji dne 29.11.2007 obravnaval tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravnih taksah, ki ga je v obravnavo in sprejem predložila Vlada Republike Slovenije. Prejeli smo pripombe Zakonodajno-pravne službe k določbam 17. in 18. člena ter tarifni številki 37. V poslovniškem roku smo prejeli amandmaje poslanskih skupin koalicije k 11., 13., 17., 18. in 19. členu ter tarifnima številkama 23 in 37. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da amandmaji poslanskih skupin povzemajo pripombe Zakonodajno-pravne službe, vendar je bilo povedano, da niso povsem ustrezni amandmaji k 11., 17. in 19. členu. Zato je odbor oblikoval na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe, s čimer se je Vlada strinjala, dopolnilna amandmaja k amandmajema koalicijskih poslanskih skupin k 17. in 19. členu ter jih sprejel. Odbor je potem v skladu s 131. členom poslovnika glasoval o vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in sprejel amandmaje k 11., 17., 18. in 19. členu. Ni pa sprejel amandmaja k 13. členu, ker po mnenju Vlade Republike Slovenije kot tudi Zakonodajno-pravne službe ni potreben. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi 133. člena Poslovnika oblikovan dopolnjen predlog zakona, za katerega odbor predlaga, da ga sprejme tudi Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Rudi Veršnik v imenu Poslanske skupine SDS.
Gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravnih taksah je eden tistih, ki državljanom in državljankam ukinja administrativne ovire in poenostavlja ter posodablja plačevanje upravnih taks. Gotovo se še spomnite, kako so nas uradniki pošiljali po upravne kolke, najprej celo v najbližjo trafiko, kasneje pa v sprejemno pisarno. Odslej se plačevanje upravnih taks z upravnimi kolki ukinja in nadomešča s sodobnimi plačilnimi sredstvi. V zakonodajnem postopku je zakon iz leta 1999, kjer so bile takse določene v točkah, sedaj pa so obveznosti navedene v naši in evropski valuti, evru. S tem so možne tudi zelo enostavne primerjave s taksami v drugih evropskih državah. V predlog zakona je vgrajenih tudi nekaj rešitev, ki so rezultat izvajanja sedanjega sistema in pripomb ter predlogov strokovne javnosti in taksnih zavezancev. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami predloga zakona se ne posega v temeljna načela in cilje osnovnega zakona, temveč se želi dodatno povečati jasnost in preglednost predpisa ter ga uskladiti z drugo materialno zakonodajo. Kot rečeno je bistveno sistemska novost ta, da so višine taks določene v evrih, in to v absolutnih zneskih, tako da je taksnemu zavezancu mogoče neposredno razbrati svojo obveznost. Predlog zakona tudi ne predvideva indeksiranje višine taks, kar pomeni, da tovrstne storitve ne bodo na udaru nenehnih sprememb. Posledica ukinitve kolkov je tudi sprememba 29. člena obstoječega zakona, ki je določal delitev sredstev pridobljenih taks med državnim in občinskim proračunom. Predlog zakona v 10. členu predvideva tudi oprostitev plačila upravne takse za dokumente in dejanja v zvezi z odobritvijo statusa društva v javnem interesu ter za dokumente in dejanja ustanovitve fundacije po zakonu, ki ureja te ustanove. Oprostitev se je v novem predlogu zakona uveljavila tudi za uporabo ter pravico posameznika do seznanitve z lastnimi osebnimi podatki in za dejanja v zvezi z letnimi poročili za uporabo cest pri plačilih uporabne upravne takse. V večini primerov gre za oprostitve, ki jih vlagajo invalidi. V predlogu zakona se v prehodnih določbah navaja ukinitev taksnih tarif, ki urejajo izdajanje vizumov po vstopu v schengenski pravni red. Predlogu sprememb zakona o upravnih taksah sledi priloga taksnih tarif, ki se tudi spreminja v skladu s spremembami samega zakona. Predlog zakona o upravnih taksah je posodobljen in predvsem preglednejši in prijaznejši do državljank in državljanov, zato bomo v Slovenski demokratski stranki ta predlog sprememb tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Gospod predsedujoči, poslanke, poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo nasprotovali Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravnih taksah. Ocenjujemo, da sedaj, ko je Slovenja prevzela evro, je tudi čas, da se na nek način poslovimo od kolkov, od papirja in preidemo na modernejšo administrativno poslovanje tudi v primeru upravnih taks. Ocenjujemo, da cilji in načela zakona sledijo temeljnim usmeritvam osnovnega zakona, zato ocenjujemo, da njegove spremembe so v prid zakona, predvsem pomenijo administrativno olajšanje tako dela za državne kot občinske organe in zaradi tega ne bomo nasprotovali sprejemu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Liberalna demokracija Slovenije podpira temeljni cilj predloga zakona, da se z ukinitvijo upravnih kolkov kot plačilnega sredstva za plačilo upravne takse doseže odprava administrstivnih ovir. Predlog je sprejet skladno s programom ukrepov za odpravo administrativnih ovir v letu 2007 in temu pritrjujemo. Prav tako LDS podpira, da se s predlogom zakona uvaja oprostitev za upravne takse za dokumente in dejanja v zvezi z odobritvijo statusta društva v javnem interesu ter za dokumente dejanja v zvezi z ustanovitvijo fundacije oziroma ustanove. Podpiramo tudi da se uvaja oprostitev o potrdilih iz uradnih evidenc za dokumente in dejanja v zvezi z zastopanjem informacij javnega značaja in njihovo ponovno uporabo. Smiselne so tudi določene oprostitve za plačila takse za zamenjavo osebne izkaznice, potnega lista, orožnega lista in prometnega dovoljenja, vozniškega dovoljenja, dovoljenja za učitelja vožnje, učitelja predpisov in strokovnega vodje avtošole, v primeru spremembe naslova, ki je posledica spremembe naslova zaradi uvedbe uličnega sistema ali pa preimenovnaja ulic. Najbolj pomembna oprostitev v tem zakonu je oprostitev za primere naravnih nesreč, kjer se določi oprostitev plačila za upravne takse v zvezi z menjavo dokumentov, ki so bili poškodovani ali uničeni v naravni nesreči, ter za odjavo avtomobilov, ki so bili poškodovani oziroma uničeni v naravni nesreči. Prav tako je smisleno, da se doda tudi pooblastilo Vladi, da s sklepom določi oprostitev ali znižanje taks v primeru naravnih nesreč. Zaradi tega v Liberalni demokraciji Slovenije pozdravljamo določitev, da se po novem višina taks določa v evrih in ne več v točkah, višina taks je določena v absolutnem znesku, kar je nesporno prijaznejše do porabnika, saj lahko ta neposredno iz taksne tarifne razbere svojo obveznost. Zaradi vsega navedenega bo LDS podprl Predlog zakona o spremembah in dopolnitva zakona o upravnih taksah. Žal pa menimo, da bi Vlada v letu 2007 morala znižati tudi višine pravnih taks. S spremembami zakona, ki jih je Državni zbor potrdil konec januarja, so se nekatere takse tudi podvojile, čeprav je Vlada z namenom zagotovitve nevtralnosti prehoda na evro sprejela zavezo, da zgolj zaradi prehoda na novo evropsko valuto ne bo povečevala denarnih zneskov, določenih v predpisih in drugih pravnih aktih, ki jih sprejema ali predlaga oziroma na katere ime vpliv v skladu s svojimi pristojnostmi, in naložila vsem ministrstvom, organom v sestavi, vladnim službam in upravnim enotam, da to zavezo spoštujejo do zaključka obdobja prehoda na evro. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala za besedo. Lep pozdrav podpredsedniku, predstavnikom Vlade, poslankam in poslancem. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o taksah podprli. Podprli ga bomo predvsem zaradi ciljev, ki jih sprememba zakona zasleduje. Predlog zakona ne odstopa od osnovnih načel, ki jih je prinašal že osnovni zakon. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je najpomembnejša sprememba, ki jo predlog zakona prinaša, določitev upravnih taks v evrih in ne v točkah kot v veljavnem zakonu. Višina takse je določena v absolutnem znesku, kar je do uporabnika prijaznejše in bo v vsakem primeru obveznost uporabnika jasna. Omenjena je tudi možnost spreminjanja višine upravnih taks, skladno z rastjo cen. Glede na program Vlade za leto 2007, ki predvideva odpravo upravnih kolkov kot plačilnega sredstva za plačilo upravne takse z namenom, da zavezancu za plačilo takse zagotovi uporabo novih, modernejših, bolj praktičnih in bolj enostavnih načinov plačila. Zakon vsebuje oprostitve plačila upravne takse za dokumente v zvezi z odobritvijo statusa društva v javnem interesu. Sprememba 28. člena zakona odpravlja nejasnosti v zvezi s plačevanjem takse za dejanja pred carinskimi organi. Uvaja se tudi oprostitev za dokumente in dejanja v zvezi z uporabo in dostopom do informacij javnega značaja in njihovo ponovno uporabo. V letošnjem letu so na upravne enote preneseni postopki odločanja o letnih povračilih za uporabo cest. Soglašamo, da so vsi postopki in dejanja v zvezi z letnimi povračili za uporabo cest, oproščeni plačila taks. V glavnem gre za vloge, ki jih za oprostitev plačila vlagajo invalidi. V nekaterih primerih želijo državljani pridobiti potovalne listine v zelo kratkem obdobju zaradi dopusta v tujini ali zaradi kakršnihkoli drugih razlogov. Upravne enote takih potreb ne morejo obravnavati kot nujne, ampak kot malomarnost, zato je logično, da so zaradi pogosto bistveno višjih stroškov višje tudi takse. Ukinjajo pa se takse za registracijo istospolnih partnerstev in tudi zakonske zveze, kar je po našem mnenju dobro. Ne pričakujemo pa, da se bo zaradi te takse število zakonskih zvez povečalo. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo zadovoljni zaradi učinkovitega dela javne uprave. Slovenija je v Lizboni na konferenci o e-upravi prejela priznanje za uspešno delo, saj so meritve Evropske komisije pokazale, da se je Slovenija povzpela s 7. na 2. mesto. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je predlog zakona dober, zato ga bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Drofenik v imenu poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa. Predlog zakona predvideva administrativne razbremenitve in olajšave pri plačilu upravnih taks. Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke smo podprli že mnogo predlogo zakonov, ki so šli v to smer. Zavedamo se namreč, da lahko edino poenostavitve v javni upravi pripomorejo k bolj tekočim in kvalitetnim postopkom, ki bi prispevali k vsem želenim hitrejšim storitvam. Obravnavani predlog zakona predvideva pozitivne spremembe glede plačevanja upravnih taks, predvideva ukinitev upravnih kolkov kot plačilnega sredstva za plačilo upravne takse in določa višino upravnih taks z evri in ne več v točkah, kot je bilo to doslej. Na tak način se odpravi zmeda pri plačilu taks, saj je sedaj višina taks določena v absolutnem znesku, plačnik pa zaradi večje preglednosti taksne tarife točno ve, koliko mora plačati. Poleg tega ne bi bilo več mogoče, da bi se višina upravnih taks spreminjala z rastjo cen. Spremembe torej nakazujejo v smer modernejše in bolj učinkovite javne uprave. Po novem bi se taksne zavezance oprostile plačila upravne takse v mnogih primerih pri ustanovitvi društev, ki delujejo v javnem interesu, v zvezi z nekaterimi tarifnimi številkami pri zamenjavi osebne izkaznice, potnega lista, prometnega dovoljenja in podobno. V primerih spletnega podaljšanja prometnega dovoljenja se po predlogu zakona plača samo še polovična vrednost takse. E-uprava je namreč vedno bolj razširjena in priljubljena med državljani. Prihrani nam mnogo časa in skrbi, saj lahko že skoraj vse upravne zadeve, zaradi katerih smo prej čakali v dolgih vrstah na upravnih enotah, sedaj opravimo od doma, v izredno hitrih in enostavnih postopkih. Strinjamo se, da je potrebno spodbujati državljane k uporabi državnega portala e-uprave, ki pozitivno vpliva na vse, razbremenjuje javno upravo in splošno in spoštuje dragoceni čas uporabnikom teh storitev. Kot je že bilo omenjeno, gre predlog zakona po našem mnenju v pravo smer in predvideva dobre rešitve, ki bi bistveno lahko pripomogle k učinkovitejši in uporabniku bolj prijazni upravi. Poleg tega predvideva pozitivne posledice tako za javno upravo kot za njene uporabnike. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenem predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, po ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKLJUČNEGA RAČUNA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2006. Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006 je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Prosim, gospod mag. Lavrič, državni sekretar.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Ministrstvo za finance je skladno s 97. členom Zakona o javnih financah pripravilo predlog zaključnega računa državnega proračuna za leto 2006 in ga v zakonskem roku predložilo Računskemu sodišču. Zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2006 sestavljata splošni in posebni del. V splošnem delu je podan podrobnejši prikaz predvidenih in realiziranih prihodkov in odhodkov oziroma prejemkov in izdatkov iz bilance prihodkov in odhodkov, računa finančnih terjatev in naložb ter računa financiranja. V posebnem delu pa je prikaz predvidenih in realiziranih odhodkov in drugih izdatkov proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Proračun Republike Slovenije za leto 2006 je bil sprejet v letu 2005. Načrtovana makroekonomska gibanja so bila ob sprejemu proračuna manj ugodna, kot so bila dejansko realizirana. Načrtovana je bila 4% rast bruto domačega proizvoda, dejansko pa je bila v letu 2006 realizirana 5,2% rast. Rast izvoza blaga in storitev je bila načrtovana v obsegu 7,8% in realizirana 10%. Stopnja inflacije pa je bila enaka načrtovani, to je v obsegu 2,5%. V letu 2006 je bilo realiziranih 100,9% načrtovanih proračunskih prihodkov in 98,4% načrtovanih proračunskih odhodkov, zato je bila višina proračunskega primanjkljaja le 54,8% načrtovanega primanjkljaja. Torej je bil primanjkljaj za 45 milijard 819 milijonov 235 tisoč slovenskih tolarjev manjši od prvotno predvidenega. V računu finančnih terjatev in naložb so bili prejemki realizirani v višini 133% sprejetega proračuna, izdatki pa so bili realizirani v višini 95,8% sprejetega proračuna. Kvota zadolžitve, določena z Zakonom o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2006 in 2007, je za leto 2006 znašala 359 milijard 980 milijonov 578 tisoč slovenskih tolarjev. Vlada se je za potrebe financiranja odplačil zapadlega dolga države in proračunskega primanjkljaja zadolžila v višini 335 milijard 670 milijonov 477 tisoč slovenskih tolarjev, hkrati pa je odplačala dolg v višini 256 milijard 790 milijonov 212 tisoč slovenskih tolarjev. Računsko sodišče je podalo revizijsko poročilo o predlogu zaključnega računa za leto 2006 in izreklo za izkaze mnenje s pridržkom, za pravilnost izvršitve proračuna kot celote pa tudi mnenje s pridržkom. Za pravilnost izvršitve finančnih načrtov je bilo enemu ministrstvu izrečeno pozitivno mnenje, 14 ministrstvom pa mnenje s pridržkom. Splošna ugotovitev pa je bila, da se je stanje v primerjavi z lanskim letom izboljšalo, mi pa se bomo maksimalno potrudili, da bi odpravili kar največ nepravilnosti, ki so bile ugotovljene z revizijo za leto 2006. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zaključnega računa je obravnavala Komisija za nadzor javnih financ kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku, gospodu Milanu Petku, za predstavitev poročila komisije.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav državnemu sekretarju, kolegicam iz ministrstva, vsem nam, ki bi vsaj po moji presoji moralo nas biti več z ozirom na pomembnost teme, ki jo obravnavamo danes in do sedaj. Prehajam k poročilu komisije. Komisija za nadzor javnih finance je poročilo k Predlogu zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto, ki ga je na podlagi četrtega odstavka 97. člena Zakona o javnih financah posredovala Vlada Republike Slovenije, obravnavala na podlagi 39., 42. in 168. člena Poslovnika Državnega zbora. Seja je potekala v dveh delih. Na prvem delu seje 7.11.2007 je državni sekretar na Ministrstvu za finance, tako kot danes, uvodoma predstavil osnovne podatke o makroekonomskem razvoju države in zaključnem računu za leto 2006 in ugotovil, da je Računsko sodišče podalo Revizijsko poročilo o Predlogu zaključnega računa za leto 2006 in izreklo mnenje s pridržkom. Da je za pravilnost izvršitve proračuna kot celote tako podalo mnenje s pridržkom. Za pravilnost izvršitve finančnih načrtov je bilo enemu ministrstvu izrečeno pozitivno mnenje, 14 pa mnenje s pridržkom. Poudaril je tudi danes, da je splošna ugotovitev, da se je stanje v primerjavi s prejšnjim letom, torej 2005, izboljšalo. Predstavnik Računskega sodišča je v svoji predstavitvi pojasnil, da so revizije uspešnosti uveljavljene k ciljem in rezultatom usmerjenega proračunskega procesa izvedli za tri ministrstva: za Ministrstvo za promet, za Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in za Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Vse tri so ocenili kot manj uspešne. Odzivna poročila so zahtevali od sedmih ministrstev. Rok za njihovo predložitev se je iztekel. Prejeli so jih od vseh ministrstev. Razen od Ministrstva za zdravje, ki so mu na podlagi zakona postavili dodatni 15-dnevni rok. Upamo, da je to odzivno poročilo med tem časom že tudi posredovano. Omenil je, da je bilo v reviziji predloženih nekaj čez 94% celotnega proračuna in v svojem poročilu poudaril še nekatere konkretne ugotovitve iz revizije. V razpravi so bili s strani poslancev, članov komisije, izpostavljeni sledeči predlogi oziroma vprašanja: Zakaj bilanca stanja še vedno ni sestavni del zaključnega računa proračuna? Zakaj se pokritost odhodkov s prihodki iz evropskih sredstev na področju kmetijske politike iz leta v leto slabša? Zakaj se pri investicijah, zlasti pri tistih, ki jih vodi Ministrstvo za zdravje, podobno pa je tudi v nekaterih drugih primerih, dogaja, da se dela na gradbišču izvajajo, še preden se sklene anekse k pogodbam? Zakaj se v praksi sprejemajo aneksi k pogodbam, ki v skupnem znesku presegajo 50% osnovne pogodbe, kar terja rebalans, sprememba investicijskega programa in sprejemanje odločitev v Državnem zboru, pa se tega ne naredi? Zakaj se je država v letu 2006 zadolžila za več, kot je bilo potrebno glede na prihodke? Kako je bila izvedena poravnava med Ministrstvom za kulturo in Mariborsko nadškofijo zaradi nezmožnosti uporabe nepremičnine? Ali je bil pri tem izvršen vdor v sistem MFERC [[?]] ? Zakaj je rast plač pri vseh ministrstvih preko 100%, najvišje Ministrstvo za promet pa 108%? Zakaj je bilo v nekaterih organih, izpostavljena je bila Uprava za izvrševanje kazenskih sankcij, toliko nadur? Zakaj je bilo trem zavodom s področja kulture, gre za Narodni muzej, Cankarjev dom, Slovensko kinoteko, nakazanih več sredstev, kot jim je bilo odrejeno z odločbami? Ali ni možno takšnih zadev preprečiti? Ali se pojavljajo tudi na drugih ministrstvih? Ali so zadeve v zvezi z blagovnimi krediti, ki jih je najemal nekdanji Center Vlade za informatiko, sedaj urejene? Ali se pojavljajo še kje drugje? Zakaj ministrstva, ki dodeljujejo sredstva posrednim proračunskim uporabnikom, še vedno ne upoštevajo 27. člena Zakona o izvrševanju proračuna, ki govori, da je treba plačevati dejanske stroške? Ali bo Vlada prešla na sistem fakturiranja realizacije namesto sistema denarnega toka? S tem bi odpadli nekateri problemi, ki izhajajo iz računovodskega sistema in nanje opozarja Računsko sodišče. Ali bo Vlada popravila proračunske postavke v skladu z revizijskim mnenjem Računskega sodišča? O tem vprašanju je bila razprava širša, predstavniki Vlade, Računskega sodišča takrat niso našli skupnega jezika. Zato se je seja nadaljevala, v drugem delu seje, torej v nadaljevanju 29.11. in poslanci so takrat želeli ugotoviti, ali je v zvezi z možnostjo popravka izkazov zaključnega računa proračuna za leto 2006 prišlo morda do dogovora med Računskim sodiščem in Ministrstvom za finance. Ker napredek ni bil dosežen, so člani komisije sprejeli ugotovitve in sklepe iz svoje pristojnosti. Imate jih na mizi. Glasovali so o sklepu, da naj Državnemu zboru Republike Slovenije predlagajo, da sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Komisija za nadzor javnih financ predloga sklepa ni sprejela.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Rudi Veršnik v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav predstavnikom Vlade, lep pozdrav kolegicam in kolegom. Zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2006 je dokument, ki izkazuje uresničitev prvega državnega proračuna, ki ga je v celoti načrtovala in izvrševala sedanja Vlada. Skupni prihodki so bili doseženi z indeksom 100,9 in odhodki z indeksom 98,4%. Posledično je bil dejanski proračunski primanjkljaj skoraj za 45% nižji od načrtovanega in hkrati tudi nominalno nižji od primanjkljaja za leto 2005 kar za 39%. Primanjkljaj državnega proračuna za leto 2006, merjen kot delež BDP, je leta 2006 znašal 0,8% BDP-ja. Medtem, ko je bil v letu 2005 še 1,3% BDP-ja. Ob tem se je konec leta 2006 zmanjšal kot delež v BDP-ju tudi celotni javni dolg državnega proračuna z 25,5% BDP-ja v letu 2005 na 24,7 v letu 2006. Tudi vpogled v realizacijo posameznih vrst prihodkov in odhodkov državnega proračuna za leto 2006 pokaže, da so ministrstva uresničevala posamezne dele proračuna ali svoje finančne v pričakovanih okvirjih, ki jih je določil Državni zbor. V okviru skupnih proračunskih prihodkov doseženih na ravni dobrih 100% so bili davčni prihodki sicer višji za 4% od načrtovanih. To predvsem zaradi več vplačanega davka na dobiček gospodarskih družb. Davka na dobiček je bilo v letu 2006 pobranega več, kot je bilo načrtovano zaradi višje gospodarske rasti, kot smo jo lahko pričakovali ob razpravi proračuna za leto 2006. Gospodarske družbe so ustvarjale večje dobičke in posledično plačale tudi večji davek na dobiček. Leta 2006 so se prihodki iz proračuna glede na leto 2005 povečali skupaj za 15%. Računsko sodišče je ugotovilo, da je bilo v primerjavi s preteklimi leti opaziti zmanjšanje časovnega zamika pri pripravi zahtevkov za povračila, ki jih nosilci proračunskih postavk pošiljajo plačilnemu organu. V primerjavi z letom 2005 je opazilo tudi veliko rast prejetih sredstev za kohezijsko politiko, s katerimi se financira razvoj prometne infrastrukture in veliki okoljski projekti. Velika rast v primerjavi z letom 2005 je bila vidna tudi pri obravnavi sredstev za izvajanje notranje politike, vendar pa je realizacija leta 2006 dosegla le 27% načrtovanih sredstev. Od tega se je kar 89,5% nanašalo na schengensko mejo, je zapisalo Računsko sodišče. Pri koriščenju evropskih sredstev je bil v letu 2006 narejen napredek, ki ga je potrebno vsak dan povečevati. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke upamo, da bo viden tudi konec leta 2007. V nasprotnem bodo morala odgovorna ministrstva za leto 2008 sprejeti dodatne ukrepe za hitrejše in učinkovitejše koriščenje evropskih sredstev. Med skupnimi odhodki iz leta 2006 so bili tekoči odhodki doseženi na ravni 99,7%. Znotraj njih je bilo nekaj več prihranjenega pri izdatkih za blago in storitve, ki so bili doseženi na ravni 96,9%. Dejanski izdatki za plače so načrtovano presegli za 1,6%, in sicer predvsem zaradi premalo natančnega načrtovanja, povečanja plač pri napredovanjih zaposlenih. Zato bo tej napaki vsekakor treba posvetiti s strani izvršilne oblasti v prihodnje več pozornosti. Tekoči transferji so bili glede na načrtovane doseženi skoraj 100% ali le za 0,4% manj od načrtovanih. Medtem ko so bili investicijski transferji doseženi z indeksom 100,7. Investicijski odhodki neposrednih proračunskih uporabnikov so bili doseženi nižji, in sicer z indeksom 83 in to zlasti zaradi zamikov v plačilih izdatkov za vzpostavitev južne oziroma takoimenovane schengenske meje. Zato so tudi morali biti preneseni v proračun za leto 2007. Opozicijski poslanci so na Komisiji za nadzor javnih financ tem relativno dobrim dosežkom v izvršitvi državnega proračuna za leto 2006 neutemeljeno oporekali. Nekatere so zmotili prenizko doseženi izdatki za investicijske odhodke nekaterih proračunskih uporabnikov. In to naj bi bil celo eden izmed razlogov za njihovo napoved "ne" pri sprejemanju oziroma potrditvi zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Zato je treba povedati, da je bila realizacija državnega proračuna za leto 2004 precej slabša. In sicer, investicijski odhodki so bili glede na načrtovane doseženi 75%, investicijski transferji pa v višini 79,4%. Slabša je bila realizacija investicijskih izdatkov tudi v letih 2001 do 2003. Ob sklenitvi te splošne predstavitve izvršitve proračuna Republike Slovenije za leto 2006 pa je treba tudi spomniti, da je le dobro izvedena proračunska politika te Vlade za leto 2006 lahko vodila h končni vzpostavitvi pogojev za prevzem evra na dan, 1.1.2007. Ugotovitve Računskega sodišča k zaključnemu računu za leto 2006. Pravilnost izvršitve proračuna za leto 2006 je preverilo Računsko sodišče in svoje ugotovitve podalo v revizijskem poročilu. Preverilo je izvršitev proračuna vseh 15-tih posameznih ministrstev in proračuna države kot celote. Računsko sodišče je k računovodskim izkazom zaključnega računa proračuna države kot celote za 2006 izreklo mnenje s pridržkom. Prav tako je izreklo mnenje s pridržkom tudi za skladnost s predpisi ali za pravilnosti izvršitve proračuna države kot celote. Za pravilnost izvršitve proračuna posameznih ministrstev je Računsko sodišče izreklo enemu ministrstvu pozitivno mnenje in 14-tim ministrstvom mnenje s pridržkom. Vladi je Računsko sodišče podelilo za izvršitev proračuna kot celote mnenje s pridržkom na podlagi seštevka posameznih mnenj izrečenih ministrstvom. Večinsko revizijsko mnenje, mnenje s pridržkom pomeni, da so ministrstva glede na izbran prag pomembnosti izvrševanja izvrševala državni proračun skladno s predpisi ali pravilno v vseh pomembnih pogledih. Razen v tistih primerih, ki jih je Računsko sodišče izpostavilo kot nepravilne. V revizijskih poročilih Računsko sodišče ne razkriva, kako določa ali meri kvalitativne in kvantitativne dejavnike v skladnosti s predpisi. Moramo mu pač zaupati, da ima v vseh časovnih obdobjih in pri vseh revidirancih pač iste vatle. Naj spomnimo, da so ministrstva pod bivšo vlado dobila za leto 2004 kar 6 negativnih mnenj, eno pozitivno mnenje in 10 mnenj s pridržkom. To pa seveda ne pomeni, da smemo biti zadovoljni s stanjem v spoštovanju predpisov, ki urejajo delovanje državnega sektorja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke upamo, da bodo ministrstva kršitve zakonov in drugih predpisov iz leta 2006 dobro proučila in učvrstila sistem notranjega kontroliranja. Še posebej na področju javnega naročanja, izvrševanje pogodb z zunanjimi izvajalci velikih projektov, še posebej pri gradnji prometne infrastrukture in objektov v zdravstvu ter na področju koriščenja sredstev iz evropskih skladov. In zakaj je dobila Vlada mnenje s pridržkom k računovodskim izkazom kot celoti? Natančneje k izkazu prihodkov in odhodkov, ki pri nas predstavlja zaključni račun državnega proračuna. Mnenje s pridržkom je bilo računovodskim izkazom kot celoti za takoimenovan splošni del proračuna dodeljeno zaradi treh napak v knjiženju poslovnih dogodkov, ki so jih povzročili visoki državni uradniki zaradi nedoslednega spoštovanja računovodskih pravil. Računsko sodišče je te napake izkazalo v revizijskem poročilu. Ni pa zaradi tega v revizijskih priporočilih zahtevalo popravka predloženega predloga proračuna. Na komisiji za nadzor javnih financ se je prvič po 12-tih letih odprlo vprašanje, ali mora Ministrstvo za finance te napake v dokumentih zaključnega računa, ki ga sprejme Državni zbor, popraviti ali ne. Odgovorni državni uradniki so zatrjevali, da tega tehnično v zaključnem računu za leto 2006 ni mogoče več storiti. Računsko sodišče pa je v ustni razpravi menilo, da bi bilo popravke potrebno izvesti. Vendar je istočasno ugotovilo, da mu ni poznana praksa tovrstnega delovanja in ureditve pri drugih vrhovnih revizijskih institucijah. Po prekinitvi po prekinjeni seji Komisije za nadzor javnih financ so se na Ministrstvu za finance in Računskem sodišču dogovorili, da bodo probleme izvršitve računovodskih popravkov rešili do prihodnjega zaključnega računa. Skupni učinek napak, za katere bi po ugotovitvah Računskega sodišča morali povečati izkazane odhodke v Predlogu proračuna za leto 2006, je po našem izračunu nekaj manj kot 0,5% skupnih odhodkov državnega proračuna za leto 2006. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bi to strokovno vprašanje moralo biti po 12-tih letih delovanja Računskega sodišča že davno rešeno. Menimo, da je neprimerno, da se strokovno vprašanje knjiženja poslovnih dohodkov prenaša v Državni zbor. To vprašanje je mogoče postaviti tudi v drugo luč ali takole: O čem pa bi potem razpravljal naš spoštovani gospod kolega Milan M. Cvikl, če bi odgovorni državni uradniki znali rešiti vprašanje, ki ga mora znati rešiti vsak računovodja, najmanj pa računovodja velike delniške družbe? V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo poročila, ki jih je Komisija za nadzor javnih financ prejela ob obravnavi zaključnega računa za leto 2006, da se v državni in celotni javni sektor čim prej uvede računovodstvo na podlagi nastanka dogodka ali nastanka obveznosti. Saj sedanje v letu 1999 uzakonjeno računovodstvo na podlagi denarnih tokov ne daje vseh potrebnih podatkov in informacij. Ne omogoča preglednega izkazovanja sredstev in obveznosti do virov sredstev. Drugič, ne omogoča zadovoljivega načrtovanja in spremljanja gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti delovanja uporabnikov javnih sredstev ter s tem rezultatom in ciljem usmerjenega proračunskega procesa. V Slovenski demokratski stranki smo uveljavitev računovodstva na podlagi nastanka dogodka in k rezultatom usmerjenega proračuna predlagali tudi v koalicijski pogodbi. Zato nas veseli, da po treh letih tudi opozicija podpira spremembo računovodskega sistema. In zato želimo pa poudariti, da že sedanja računovodska ureditev oziroma sedanji Zakon o računovodstvu zahteva, da vsak neposredni in posredni uporabnik javnih sredstev sestavlja bilanco stanja. Zato menimo, da ni nobenih zakonskih ovir za to, da Računsko sodišče že vrsto let ne revidira bilanc stanja ministrstev in drugih neposrednih proračunskih uporabnikov državnega proračuna. Računsko sodišče je za leto 2006 kot tretje leto zapored revidiralo napredek pri uveljavljanju k ciljem in rezultatom usmerjenega proračunskega procesa. In sicer pri treh ministrstvih: Ministrstvo za promet, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo in znotraj njih pri izbranih podprogramih. Njegove ugotovitve niso vzpodbudne. Strokovnjaki, ki poznajo primerjalne ureditve in dobro prakso, ugotavljajo, da veljavni Zakon o javnih financah iz leta 1999 ni ustrezna in zadostna podlaga, da bi v Sloveniji lahko uspešno uveljavili k rezultatom usmerjeno načrtovanje proračuna. Menim, da bi v letu 2008 bil pravi čas za spremembe in dopolnitve prvič Zakona o javnih financah, drugič Zakona o računovodstvu in tretjič Zakona o Računskem sodišču, saj bi njihova vsebina morala upoštevati predvsem strokovno in dobro prakso razvitejših držav od naše. Pri tej zakonodaji ne bi smelo biti prostora za politiko. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlagani predlog proračuna podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanska skupina Socialne demokracije ne bo podprla Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Zato, ker smatramo, da ni korektno, da Vlada kljub pozivom ni popravila zaključnega računa Republike Slovenije. Gre za načelno vprašanje. Odkar smo vstopili v Evropsko unijo poročamo Evropski uniji ene številke, doma pa v Državnem zboru na slabo zasedeni seji sprejemamo druge številke. Razlik v letu 2005 je bilo za 200 milijonov evrov. Te razlike so bile za leto 2005 utemeljene na posebej sprejetem Zakonu o prevzemu dolga. Razlik za leto 2006 je približno 30 milijonov evrov. Zato smo verjeli, da bo minister za finance zmogel to, kar naredi uprava vsake družbe. Ko ji revizor predloži njegovo mnenje in poda ob tem mnenju tudi predloge popravkov, se to navadno uskladi v računovodskih službah in na skupščino v Državni zbor uprava, nadzorni svet predložijo revidirane bilance. Mi tega očitno še nismo pripravljeni sprejeti. Verjamem pa, da je ministru za finance izredno težko to sprejeti. Zato, ker bi za leto 2005 pokazal, da ima za 200 milijonov evrov več odhodkov. Zato, ker bi za leto 2006 pokazal, da ima za 30 milijonov evrov več odhodkov in ker bi moral za leto 2007 prikazati precej višje odhodke, kot jih uradno prikazuje. Prevzem dolga Slovenskih železnic, neustrezno izkazovanje sredstev za občine bodo tema v letu 2007. Tega niste zmogli. Zelo zanimivo je, da se je danes minister za finance namesto, da bi poročal o tem, kako je porabljenih 7,6 milijard evrov državnega proračuna, odločil, da odide na službeno pot v sosednjo državo, kjer predpostavljam razlaga posebnosti slovenskih javnih financ in kako bo zmanjšal inflacijo. Moram reči, da se v sosednji Italiji o tem ne bo kaj dobrega podučil glede na nekatere probleme, ki jih imajo v lastnih javnih financah. Se bo pa dobro podučil, kako se povečuje javni dolg glede na to, da je v sosednji Italiji javni dolg čez 120% BDP-ja. In upam, da se ne bo vrnil z idejo, da je treba slediti politiki sosednje države. To, kar se tiče razlogov, zakaj ne podpiramo predloga zaključnega računa. Sedaj pa o vsebinskih očitkih, ki niso očitki opozicije, ampak so očitki najvišjega vrhovnega revizijskega organa Računskega sodišča. Najprej velja povedati, da Računsko sodišče mora dati mnenje s pridržkom, kadar se bilance neustrezno izkazujejo. In da Računsko sodišče ni uspelo, razen enemu ministrstvu izreči več pozitivnih mnenj. Ko pa pogledamo posamezne vrste odhodkov - in to mislim, da je ustrezna vsebinska razprava - pa vidimo, da imamo kar nekaj problemov v proračunu za leto 2006. Najprej celotna bilanca oziroma celotna vsebina izkazovanja za leto 2006. Proračun za leto 2006 je izkazan v številkah in z relativno nižjim proračunskim primanjkljajem zaradi enega samega razloga. Zato, ker je v proračunu za 400 milijonov evrov več davkov od dohodka pravnih oseb, kot se je to načrtovalo. Zaradi tega je bilo Vladi v letu 2006 relativno enostavno. Seveda je pa zaradi višjega obsega davkov od dohodka pravnih oseb prikrito, da se v letu 2006 prvič, v letu 2007 se pa to nadaljuje na prihodkovni strani, pojavlja vse večji problem črpanja sredstev iz Evropske unije. V letu 2006 je Vladi uspelo počrpati samo 77,5% sredstev iz Evropske unije. Potem, ko je Vlada načrtovala, da jih naj bi prejela za cca. 410 milijonov evrov jih je Vladi uspelo počrpati vsega borih 83 milijard ali nekje okoli 320, 330 milijonov evrov. Za leto 2008 ta ista Vlada načrtuje, če se boste še spomnili, 810 milijonov evrov prihodkov in za leto 2007 je že poznano, da namesto načrtovanih 650, pardon, se opravičujem, 570 milijonov evrov bo počrpanih tam nekje 400, 450 milijonov evrov. Problem črpanja evropskih sredstev je prvič viden v proračunu za leto 2006. Nadaljuje se v letu 2007 in bo stalnica slovenskih javnih financ vsaj še naslednji dve leti. Slabo je, da imamo v proračunu za 2006, ker še ne upoštevamo načela fakturirane realizacije, pravzaprav tudi neko prikrito stanje, ki se mu reče, da je ta proračun za leto 2006 pravzaprav dober tudi zato, ker je Vlada v letu 2006, potem ko smo fiksirali tečaj evra, preprosto lahko realizirala kupnino iz posla, ki se je zgodil že leta 2002, prodaja Nove Ljubljanske banke. In so realizirana sredstva v letu 2006 zmanjšala javni dolg. Po fakturirani realizaciji bi se seveda videlo, da je v letu 2002 situacija boljša. V letu 2006 pa imamo slabšo situacijo, ker se skupaj s povečevanjem javnega dolga povečujejo predvsem zadolževanja paradržavnih institucij. Tu mislimo predvsem na Dars. Toliko o globalni sliki. Torej, globalna slika - dobri davki na dobiček, slaba realizacija črpanja evropskih sredstev in pri dolgu realizacija poslov iz leta 2002. Odhodkovna stran, plače. Nedvomno je jasno, da imamo v pravilnosti izvršitve proračuna in pri posameznih postavkah kar precej problemov. Čeprav navidezno zgleda, kot da so plače, poenostavljeno povedano, malo rasle ali da so se nizko povečevale. Vendar je slika precej drugačna, ko pogledamo relativno visoka sredstva za nadure. Torej imamo v državni upravi neko "omejevanje zaposlovanja", potem pa skozi nadure plačevanje posameznikom, ki so bodisi preobremenjeni ali je preprosto vse koncentrirano na nekaj ljudi, seveda problem negativne selekcije. Druga izplačila. Govorimo o izplačilih za materialne stroške, investicijske odhodke in tako naprej. Imamo nadaljevanje fenomena, ki ga sam imenujem fenomen Steklene palače. Če lahko predsednik Vlade naroči ministru za javno upravo, da je treba ne glede na procedure Državnega zbora mimo namensko opredeljenih namenov pač neko investicijo spremeniti iz kuhinje v Stekleno palačo, potem se seveda to dogaja tudi na drugih ministrstvih. In zato imamo kar nekaj ministrstev, kot so: Ministrstvo za finance, DURS, zunanje zadeve, obrambo, pravosodje, gospodarstvo, Ministrstvo za kmetijstvo, Ministrstvo za promet, Direkcija Republike Slovenije za ceste, Ministrstvo za delo, Ministrstvo za javno upravo, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo in Ministrstvo za kulturo kot ministrstva, ki so bodisi pogodbe sklepala prepozno ali so izplačevala sredstva mimo pogodb. Ampak, če si to dovoli predsednik Vlade s poslom Steklena palača, potem seveda to počnejo tudi drugi. In leto 2006 je preprosto leto, za katerega Računsko sodišče ugotavlja, da je februarja bil plačan račun oziroma, da je februarja 2006 bil plačan račun, sklenjena pogodba za posel, ki je bil izveden v letu 2005. Temu se reče nepooblaščeno v nasprotju s proceduro izvajanje proračunske porabe. Poseben problem je Ministrstvo za zdravje. Mene ne preseneča, da so od petka na Ministrstvu za zdravje kriminalisti. Mene to ne preseneča! Na to opozarjamo že nekaj časa. Tudi Računsko sodišče. Računsko sodišče ugotavlja, da na nek način ni znano kdo kontrolira gradbišče - izvajalci ali Ministrstvo za zdravje. In da seveda so precejšnji problemi kadar se sklepajo dodatki k pogodbam, ki nimajo podlage ne v 130. členu Pravilnika o postopkih iz leta 2006, ne v splošnih uzancah. In zato imamo velika preseganja sredstev porabe proračunskega sklada Ministrstva za zdravje v letu 2006. Imamo tudi posebno situacijo, da se kupujejo nepremičnine mimo načrta nabave in gradenj. Za to je zelo velik specialist Ministrstvo za pravosodje, ki je kar v 5-ih primerih kupilo nepremičnine in v enem primeru obnovilo poslovne prostore. Kljub temu, da tega ni načrtovalo. Kako lahko minister za pravosodje kot minister, ki je prvi v tej državi za to, da spoštuje pravni red, to počne?! Imamo tudi blagovne kredite na Direkciji Republike Slovenije za ceste in na CVI-ju, kjer se država zadolžuje s prevzemanjem obveznosti v breme proračunskih sredstev. Se pravi s prevzemanjem - poenostavljeno povedano obveznosti do izvajalcev, kar je v nasprotju z Zakonom o javnih financah. In poplačilo poravnave. Konec decembra 2006 je Ministrstvo za šolstvo in šport ugotovilo, da ima "višek sredstev". Zato se je Vlada odločila za dogovor o plačilu odškodnine zaradi nemožnosti uporabe nepremičnine med Republiko Slovenijo in Nadškofijo Maribor povezano z denacionalizacijskim postopkom za šolski objekt. Vlada ne le, da tega denarja ni imela v proračunu za leto 2006 na pravilnih postavkah, ampak je prevzela decembra 2006 malo pred zaključkom leta na korespondenčni seji, obveznost, ki je za 169% preseglo razpoložljiva sredstva v letu 2007 iz takoimenovanih sodnih poravnav. Torej, ne gre samo za to, da se je Vlada po presoji opozicije neupravičeno poravnala. Celo denarja za to v državnem proračunu ni imela. In Računsko sodišče na to korektno opozarja. Javna naročila so stalnica problemov. Vidimo, da se ti problemi pojavljajo tudi v letu 2006: Ministrstvo za finance, DURS, Ministrstvo za notranje zadeve in tako dalje. No, Računsko sodišče pa je nekaj tednov nazaj ugotovilo, da pri vseh investicijah, tudi pri nakupu opreme, imamo resne probleme z javnimi naročili. Zato pravim, nisem presenečen, da so kriminalisti na Ministrstvu za zdravje. Nekateri pravite tukaj, da mi, poenostavljeno povedano, po nepotrebnem opozarjamo na pravilnost izkazovanja sredstev. Ampak, veste, če vi verjamete, da je ustrezno, da Vlada izkazuje v bilancah neustrezno izkazane terjatve, in to je primer takoimenovane prodaje terjatve oziroma prenosa terjatev med Vlado in Slovensko odškodninsko družbo, potem se pač morate odločiti, kaj naj Vlada počne. Vlada je odstopila Slovenski odškodninski družbi delež v Splošni plovbi Portorož v nominalni vrednosti 142 milijonov tolarjev. Reci in piši, malo manj kot 600.000 evrov. Hkrati pa je ta Vlada v poslovnih knjigah Ministrstva za finance oziroma centralni evidenci finančnega premoženja imela ta znesek zapisan v vrednosti skoraj 20 milijonov evrov. Vlada je torej, ko je sklepala mislila, da predaja delež, ki je vreden 142 milijonov tolarjev. Dejansko pa je vreden 4,9 milijarde tolarjev. Temu se reče, če ne drugega, zavajanje Vlade Republike Slovenije, če že ministrom ni vseeno, kaj pravzaprav odstopajo. In seveda razlika je 500.000 evrov ali 20 milijonov evrov. Še posebej, ko je potrebno to izkazati v bilancah. In tukaj trditi, gospodje poslanci iz koalicije, da ni pravilno izkazati, da je bil prenos terjatev v višini 20 milijonov evrov, čeprav to poročamo po ESA 95 Evropski uniji, je, seveda, milo rečeno, omalovaževanje slovenske javnosti. Zakaj bomo v Uradnem listu objavili zaključni račun, ki ne izkazuje ustrezno, da je Slovenska odškodninska družba z umikom prenosom deleža v Splošni plovbi Portorož s strani Vlade in to preneseno v Slovensko odškodninsko družbo dejansko dobila 20 milijonov evrov? Gospod Pogačnik, gospod Podpečan sta nekaj dni nazaj šla na tiskovno konferenco in sta rekla: "Mi imamo plus v naši bilanci. Ta plus je prišel iz minusa v državnem proračunu. In ta odhodek je treba oziroma ta prenos terjatev, kot se temu reče, v računu finančnih terjatev in naložb pač potrebno izkazati. To naredi vsak normalen gospodar. In zato menimo, da bi veljalo to ustrezno prikazati. Podobna zgodba je Stanovanjski sklad Republike Slovenije, kjer je šlo za izplačilo preko 3 milijarde. In posebna zgodba je izpolnjevanje Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije. Že nekaj let imamo zakon, ki pravi, da je potrebno izplačevati sredstva po dejansko izkazanih stroških, ne pa po dvanajstinah. Vlada temu ne sledi. Podobno kot Vlada dovoli Ministrstvu za obrambo Republike Slovenije, da v decembru 2006 zaradi neuresničitev, na primer, ne vem, nagrajevanja, vojakov "prenese več sredstev". Kot primer dajem, prenese več sredstev na račune predstavništev Ministrstva za obrambo v tujini. Kar za skoraj 600 tisoč evrov več denarja se prenese na račune v tujini. Četudi ta denar ni potreben. Zato tudi opozorilo Računskega sodišča. Gospod Virant razlaga, da je v času tega mandata zmanjšano število zaposlenih v javni upravi oziroma malo drugače pravi. Pravi: "Zmanjšanje število zaposlenih, razen vojske in policije, kar je že velika relativna zadeva." Stroški dela pa se povečujejo. In četudi imamo za manj kot 1%, ko izključimo vojsko in policijo, zmanjšano število zaposlenih, vidimo, da imamo za skoraj 5% višjo porabo stroškov za plače v letu 2005, 2006 glede na leto 2006, da pa imamo pri nadurnem delu indeks celo 134, 128 in pri drugih izdatkih zaposlene, indeks 127 oziroma 113. Torej, ali je res državna uprava cenejša za davkoplačevalce? Mi ocenjujemo, da ne. Iz navedenih razlogov menimo, da zaključni račun proračuna Republike Slovenije, kot je bil predložen v Državni zbor, krivo prikazuje javno porabo v letu 2006, kot to velja za izvrševanje državnega proračuna. Zato seveda poslanci, poslanka na sami Komisiji za nadzor javnih financ, poslanci in poslanka opozicije nismo mogli podpreti sklepa, da se naj sprejme Zaključni račun proračuna Republike Slovenije. Pravilno bi bilo, da bi Državni zbor kot skupščina, podučil upravo "Vlado Republike Slovenije", da v Državni zbor, na skupščino prikaže popravljene bilance stanja. Samo na tej podlagi je mogoče tukaj sprejeti ustrezne bilance in jih tudi objaviti v Uradnem listu. Dokler Vlada tega ne bo naredila, bodo to lažne bilance. Nekdo je rekel danes, zakaj na to opozarjamo z letom 2006? Na to smo opozarjali leta 2005. Na to bomo opozarjali leta 2007. In mislim, da je čas, da na Ministrstvu za finance minister za finance začne spoštovati Računsko sodišče Republike Slovenije kot vrhovno revizijsko institucijo, kot ji to opredeljuje Ustava Republike Slovenije. Zaradi navedenih razlogov ne bomo podprli Zaključnega računa proračuna za leto 2006. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek v imenu Poslanske skupine LDS.
Lep pozdrav še enkrat! V poslanskem klubu LDS smo, verjamem tako kot drugi, preučili Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006, hkrati jasno pregledali revizijsko poročilo o predlogu zaključnega računa, ki ga je Državnemu zboru posredovalo Računsko sodišče. In ponovno ugotavljamo to, kar trdimo celo leto v vseh razpravah, da se je ob tem, da se ta praksa nadaljuje, tudi letos tudi lanski proračun realiziral predvsem prociklično in inflacijsko naravnano. Torej, niti lani ni bila dovolj velika šola, da bi spremenili ravnanje v letošnjem letu. V letu, ki se poslavlja, ni možno spremeniti več nič. Podobna je situacija ves čas ugotavljana na podoben način, da realizacija prejetih sredstev iz Evropske unije kaže, da tudi v letu 2006 Slovenija ni bila prav uspešna pri črpanju sredstev iz Evropske unije. Saj se je izčrpalo le 77% predvidenih sredstev. Ta praksa in to ravnanje in te številke so podobne tudi v letošnjem letu 2007. V LDS ugotavljamo, da je bila realizacija investicijskih odhodkov le 87% in da so investicijski transferji realizirani v višini 90% planiranih sredstev. Ali ni sam indeks na tem nivoju dovolj zadosten razlog, da obstaja resen dvom, da se načrtuje neustrezno, nepravilno in da se izvaja mimo načrtovanega? Iz revizijskega poročila o Predlogu zaključnega računa za leto 2006 je razvidno, da mu je Računsko sodišče za izkaze izreklo mnenje s pridržkom. Za pravilnost izvršitve proračuna kot celote je ravno tako podalo mnenje s pridržkom. Za pravilnost izvršitve finančnih načrtov posameznih ministrstev, 14 jih je dobilo mnenje s pridržkom in le eno, Ministrstvo za šolstvo, si je zaslužilo oceno pozitivno. Pa še pri tem v LDS-u dvomimo, da upravičeno. Zaradi tega se postavlja vprašanje: Ali ni prav Vlada tista, ki bi morala s svojimi dejanji dajati zgled pri spoštovanju in realizaciji zakonov, še posebno zaradi tega, ker parlamentu sama predlaga večino zakonov, ki bi jih tudi sama in njena ministrstva morala spoštovati? Očitno pa se Vlada odloča ravnati marsikdaj po domače in si izvajanje zakonov prikroji, kot ji trenutno ustreza. Iz revizijskega poročila zaključnega računa proračuna za leto 2006 je razvidno, da se pojavljajo podobne nepravilnosti in neskladja pri izvrševanju, kot so bile že ugotovljene za Zaključni račun proračuna za 2005. Kot na primer ponovno nepravilnost pri bilanci prihodkov in odhodkov, saj so nepravilno razvrščeni tekoči investicijski transferi. V računu finančnih terjatev in naložb je, recimo, prenos kapitalskega deleža Splošne plovbe Portorož izkazan med prejemki kapitalskih deležev v neustrezni podcenjeni vrednosti. Med izdatki pa je preveč izkazan nakup kapitalskih naložb iz povečanega premoženja Stanovanjskega sklada. Naj še omenimo ravnanje ministrstev, ki je v neskladju s predpisi pri zaposlovanju, izplačilu plač, drugih osebnih prejemkih, v neskladju s predpisi o oddaji javnih naročil, v neskladju s predpisi pri oddaji javnih naročil male vrednosti in v neskladju s predpisi pri dodeljevanju transferjev. Neprimerno ali predolgo bi trajalo navajati vse podrobno. Zaradi tega pač ugotavljamo te generalne ugotovitve. Pri tem naj posebej izpostavimo zasledujočo ugotovitev Računskega sodišča o pravilnosti izvršitve finančnega načrta Ministrstva za zdravje za leto 2006. Ob pregledu dokumentacije o izvajanju del na posameznih gradbiščih, kjer gradbena dela izvaja večinoma slovenski gradbeni velikan SCT, je ugotovljeno, da izvajalec izvaja dela, ne da bi bila sklenjena pogodba ali dodatki k pogodbi. Kar pomeni, da za izvedbo teh del ni pravne podlage, s čimer je kršen 130. člen Pravilnika iz leta 2006, ki določa, da morajo neposredni uporabniki skleniti pogodbo pred začetkom opravljanja storitve ali dobave blaga. Dogaja se, da izvajalci delajo sami od sebe in na koncu prisiljujejo in izsiljujejo ministrstvo, da sklene z njimi anekse za že izvedena dela. Izvajalec v tem primeru je v letu 2006 zaradi nepravočasno sklenjenih aneksov k pogodbam izvedel naslednja dela brez pravne podlage. Podlage za kliniko, za otorinolaringologijo in cerviko-facialno kirurgijo v vrednosti 117 milijonov tolarjev. Govorim v tolarjih, ker gre za leto 2006, za Nevrološko kliniko v vrednosti 286 milijonov tolarjev, za Onkološki inštitut v vrednosti 450 milijonov tolarjev, za novo Pediatrično kliniko v vrednosti 72 milijonov tolarjev. Vsi vemo, kaj se je v nadaljevanju dogajalo s Pediatrično kliniko in vrednosti so v naslednjem letu še večje. Zato ni čudno, da je moral oditi prejšnji minister za zdravje, ki je po mnenju premiera gospoda Janeza Janše sicer deloval dobro - tako pravi on. Navedeni podatki pa kažejo, da ni obvladoval situacije pri izvajanju investicij in da je bil za to situacijo objektivno odgovoren. Prav tako je žalostna ugotovitev. En primer posebej izpostavljamo, da bo slika ravnanja, da je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve upravičenki, najbolj izpostavljeni kategoriji prebivalstva, izplačalo celo nižji znesek denarne pomoči, kot bi ji pripadal po predpisih. Pričakujemo od ministrice, da bodo odpravljene takšne nepravilnosti in da se bo upravičenki izplačalo. Upamo, da se je že izplačal znesek denarne socialne pomoči, kot ji pripada po predpisih. Prav tako smo iz revizijskega poročila razbrali, da Ministrstvo za kulturo pri izvrševanju finančnega načrta ni poslovalo v skladu s predpisi, saj, citiramo: "razpisna dokumentacija ni pripravljena tako, da bi lahko ponudniki na njeni podlagi pripravili ustrezne ponudbe. Eno merilo je ocenilo brez ustreznih dokazov, naročilo je bilo oddano ponudniku, čeprav ni predložil vseh dokazov za izpolnjevanje pogojev. V javni objavi razpisa ni navedlo pogojev za priznanje sposobnosti in dokazil ekonomsko-finančne sposobnosti. Kot merilo za izbor ekonomsko najugodnejše ponudbe je določilo merilo finančnega stanja ponudnika. Sredstva je izplačalo v večjem znesku, kot je bilo določeno z odločbami. Financiralo je javne zavode in javna sklada, čeprav njihovih programov dela in finančnih načrtov niso potrdili sveti zavodov. Nakazalo je sredstva v višjem znesku, kot so bila načrtovana v načrtu razvojnih programov za leto 2006. Poročilo oziroma končni predlog strokovne komisije ni vseboval obrazložitve vsebinskih razlogov za predlagano odobritev programa. Javne zavode in javne sklade je financiralo v nasprotju s predpisano metodologijo. Poračune plač je opravljalo le, kadar je prišlo do večjih sprememb v količnikih. Podobne nepravilnosti so se pojavljale tudi na strani ostalih ministrstev. Vendar bi njihovo navajanje predolgo trajalo in to danes ni smiselno počenjati. V nadaljevanju omenjamo le najbolj izpostavljene. Ministrstvo za pravosodje, ministrstvo, ki bi moralo biti pravzaprav vzor za spoštovanje zakonskih določil, vzor obnašanja tudi pri realizaciji njegovih programov, je v letu 2006 v petih primerih kupilo nepremičnine in v enem primeru obnovilo poslovne prostore kljub temu, da v svojem finančnem načrtu in načrtu nabav ter gradenj teh nakupov ali obnov niti ni načrtovalo. Torej, dokumenti, ki smo jih brali in sprejemali v državnem proračunu, niso imeli navedenih teh nabav in gradenj. Skupaj gre za ne majhno vrednost. Gre za kršenje predpisov zakonov kar za 3,10 milijarde tolarjev oziroma 23 milijonov evrov. Ali 23 milijonov evrov kršitev na Ministrstvu za pravosodje ni dovolj značilno ravnanje organa, ki bi, kot sem rekel, moral biti vzor? Ali pa ravnanje Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za šolstvo, ki nista vključila v letni program prodaje državnega stvarnega premoženja, torej odškodnine Nadškofiji Maribor. S tem sta dobesedno kršila 80. člen Zakona o javnih financah, saj sta v obliki odškodnine nadškofiji odstopila nepremičnino v Krčevini pri Mariboru. V tem primeru sta Vlada in ministrstvo kršila tudi določilo 21. člena Zakona o izvrševanju proračuna za leto 2006 in 2007, ki določa, da neposredni uporabnik lahko v letu 2006 prevzema obveznost za zagotovljena sredstva v letu 2007 do višine 60% obsega pravic porabe na podskupinah kontov za leto 2007. Torej, samo 60% planiranih predvidenih sredstev na tem kontu je dovoljeno predobremeniti za naslednje leto. Ne, ministrstvo si je privoščilo brez predhodnega ustreznega sklepa za to investicijo oziroma to odškodnino 169% prekoračitev tega limita. In kaj pri vsem tem pravi minister Bajuk? V obeh primerih nič. Izvede se postopek. Odškodnine in premoženje se proda. Investicije, premoženje, nepremičnine se kupijo. Objekti se obnovijo, Ministrstvo za finance pa se dela slepega ali pa si zatiska oči pred resnico. Takšno je dejstvo. To je eden izmed razlogov, da ocenjujemo, da takšnemu zaključnemu računu ni možno dati podpore. Kljub vsemu upamo, da bo Vlada v prihodnje upoštevala priporočila Računskega sodišča, pa tudi Komisije za nadzor javnih financ in bolj transparentno izvrševala proračuna, pa čeprav ji za to preostane še malo časa, leto dni in nič več. Upamo, da je konec teh šlamparij in takšnega ravnanja. V letu 2007 bomo seveda lahko ugotavljali, ali so te naše želje vsaj delno uresničene. Upamo, da bomo na koncu lahko ugotovili, da so ti apeli padli na plodna tla. Prav tako bi Vlada morala biti bolj pozorna pri izvrševanju proračuna, da se ne bodo ponovno pojavljale napake pri plačah in razporejanju delavcev, pri javnih naročilih, pri izvajanju pogodbenih odnosov z izvajalci oziroma dobavitelji. V Liberalni demokraciji Slovenije podpiramo sklepe komisije, ki predlaga Vladi Republike Slovenije da pripravi spremembe predpisov, s katerimi bomo postopno prešli iz sistema plačane realizacije na sistem fakturiranja realizacije. Prav tako podpiramo predlog komisije, da čim prej pripravi spremembe predpisov, s katerimi bo zagotovljeno, da bilanca stanja postane sestavni del Zaključnega računa proračuna, ki ga sprejema Državni zbor. Prav tako se strinjamo s predlogom komisije, ki predlaga Vladi, da ob pripravi sprememb Zakona o javnih financah jasno določi, da je potrebno izkaze Zaključnega računa proračuna po opravljeni reviziji popraviti v skladu z revizijskimi ugotovitvami Računskega sodišča Republike Slovenije in šele take predložiti Državnemu zboru Republike Slovenije v sprejem. Kaj bi se zgodilo v poslovnem svetu, v kolikor poslovodstvo ne bi upoštevalo zahteve nadzornega sveta, nadzornega odbora ali pa skupščine? Poslovilo bi se v takem primeru poslovodstvo. V našem primeru se zadeve ne sankcionirajo. Ne poslavlja se Vlada. Ne poslavlja se minister za finance, niti ministri posameznih ministrstev, ki so kršili zakone in zakonodajo in predpise na teh področjih. Kršitve zakonodaje v mnogih primerih neracionalne in nestrokovne rabe sredstev, mnogi ilustrativnih primerih opisanih v poročilu Računskega sodišča ter posebej nepopravljen zaključni račun, ki ni v skladu z ugotovitvami, izsledki in zahtevami revizijskega organa. Zaradi tega ne prikazuje pravilnega stanja k bilanci prihodkov in odhodkov. Torej druga bilanca so razlog, da poslanci Liberalne demokracije Slovenije ne bomo glasovali za potrditev Zaključnega računa proračuna za leto 2006.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav, gospod predsedujoči. Predstavniki Vlade, poslanke in poslanci. Poslanska skupina Nove Slovenije na področju javnih financ še posebej izpostavlja dosledno spoštovanje zakonodaje, ker je to edino zagotovilo, da bo dosežena ustrezna preglednost ter odgovornost in učinkovitost pri upravljanju in uporabi javnih sredstev. V Poslanski skupini Nove Slovenije z veseljem ugotavljamo, da so bila proračunska sredstva v letu 2006 učinkovito porabljena. Na kar kažejo tudi makroekonomski rezultati, ki so na vseh področjih nad pričakovanimi oziroma planiranimi. Dosežena je bila 5,2% gospodarska rast, kar je za 1,2% nad planirano. Izvoz se je povečal, namesto za predvidenih 7.8%, za kar celih 10%. Investicije v osnovna sredstva so se povečala za 11,9%, za razliko od 4,5% planiranih glede na leto 2005. V letu 2006 smo dosegli tudi najnižjo, to je 2,5% inflacijo, v zgodovini naše države. Proračunski primanjkljaj pa se je glede na planiranega skoraj prepolovil. Pomembno je tudi, da se je tudi v letu 2006 povečala zaposlenost in da se trendi pospešenega zaposlovanja nadaljujejo. V Novi Sloveniji smo še posebej ponosni na pozitivne dosežke na področju rodnosti, ki so se po letu 2004, ko se je trend obrnil navzgor, povečali tudi v letu 2005 in 2006, kar je nedvomno posledica spremenjene oziroma učinkovitejše družinske politike, ki se odraža tudi skozi proračun. V letu 2006 smo ob visoki gospodarski rasti kot enega ključnih ciljev zasledovali tudi izpolnjevanje Maastrichtskih kriterijev za prevzem evra v letu 2007, kar nam je v celoti uspelo. Računsko sodišče je skladno z Zakonom o Računskem sodišču kot vsako leto tudi za leto 2006 preverilo pravilnost izvrševanja državnega proračuna. Čeprav so rezultati tudi po ugotovitvah Računskega sodišča iz leta v leto boljši, kar razveseljuje, z doseženim ne moremo biti povsem zadovoljni. Za pravilnosti izvrševanja proračuna za leto 2006 kot celoto je bilo doseženo mnenje s pridržkom. Prav tako je mnenje s pridržkom za pravilnost izvrševanja finančnih načrtov prejelo 14 ministrstev, razen Ministrstva za šolstvo in šport, ki je prejelo pozitivno mnenje. Glavne napake, ki se pojavljajo pri praktično vsaki reviziji, so povezane z zaposlovanjem, izplačilom plač, javnimi naročili, transfernimi sredstvi in raznimi drugimi napakami, ki so po našem mnenju posledica različnih, včasih tudi objektivnih okoliščin. Pogosto smo na sejah komisije kritizirali črpanje evropskih sredstev, in to glede na rezultate opravičeno. Zaključni račun za leto 2006 je pokazal, tudi po mnenju Računskega sodišča, na področju črpanja evropskih sredstev velik napredek, saj smo počrpali kar 77,49% planiranih sredstev, prihodki so nad odhodki višji za približno 15 milijard tolarjev, s čimer smo lahko zadovoljni. Na Komisiji za nadzor javnih financ se je veliko razpravljalo o prehodu na sistem faktuiranja realizacije, ki ga podpira Računsko sodišče, je pa tudi veliko argumentov, ki govorijo proti takemu sistemu, še zlasti so pomisleki veliki glede finančne discipline, ki bi se po mnenju nekaterih razpravljavcev lahko poslabšala. S strani nekaterih poslancev in tudi Računskega sodišča, se je na komisiji pojavila zahteva po popravku zaključnega računa, je pa bilo v dodatnih pogovorih med Ministrstvom za finance in Računskim sodiščem ugotovljeno, da za leto 2006 to ni možno, da pa bomo to prakso poskušali uvesti pri pregledu zaključnega računa za leto 2007. Opozorjeno je bilo tudi na dejstvo, da bi bilo potrebno za tak pristop popraviti nekatero zakonodajo. Komisija za nadzor javnih financ je sprejela 7 ugotovitev, ki jih je predlagal predsedujoči. Sprejela je tudi 4 sklepe, s katerimi predlagajo Vladi spremembo zakonodaje in drugih predpisov, in tudi sklep, ki poziva Računsko sodišče k pripravi zbirnega poročila. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da komisija nima zakonodajne pristojnosti in so s tega vidika njeni predlogi vprašljivi. Še bolj pa nas v Poslanski skupini Nove Slovenije čudi to, da ker se komisija ni odločila za podporo zaključnemu računu za leto 2006, kljub temu, da so rezultati zaključnega računa proračuna za leto 2006 odlični, da smo tudi po zaslugi makroekonomskih rezultatov iz leta 2006 prevzeli evro, da nobeno ministrstvo ni dobilo negativnega mnenja, kljub temu, da je zaključni račun za leto 2006 tudi po mnenju Računskega sodišča boljši kot v preteklih letih, kljub temu, da so sprejeli vse ugotovitve, ki so jih opozicijski člani komisije sami predlagali, in kljub temu, da so sprejeli tudi vse sklepe, ki so jih prav tako opozicijski člani komisije sami predlagali. Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlog zaključnega računa za leto 2006 podprla, ker je po našem mnenju dober in je prinesel tudi zelo dobre rezultate. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Marjan Drofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar s sodelavci, poslanka in poslanci! Dejstvo je, da je bilo leto 2006 za Slovenijo v makroekonomskem smislu uspešno leto. Seveda ni stanje na področju financ, posebej javnih financ tako dobro, da ne bi moglo biti še boljše. Vendar pa lahko na podlagi nekih objektivnih kriterijev in podatkov ugotovimo, da je bilo leto 2006 uspešno. Prvi pomemben pokazatelj je gospodarska rast, ki je kar močno presegla načrtovano in je bila 5,2%, planirana pa je bila 4% gospodarska rast. Tudi rast izvoza je bila nad pričakovano, inflacija pa v okviru pričakovanih okvirov. Glede na to, da se sedanji Vladi, katere del je tudi Slovenska ljudska stranka, pogosto očita razsipnost državnega denarja, je treba posebej opozoriti na to, da je proračunski primanjkljaj dosegel le dobro polovico načrtovanega. Tudi, ko pogledamo primerjavo drugih napovedi in realiziranih gibanj osnovnih makroekonomskih kazalcev za leto 2006, ugotovimo trend pozitivnih gibanj pri skoraj vseh kazalcih. Iz teh podatkov torej izhaja, da je bilo delo vlade dobro. Je pa treba jasno povedati tudi tisto, kar ni tako pozitivno, kot prej omenjeni kazalniki. Računsko sodišče je namreč k tako celotnem predlogu zaključnega računa kot tudi k pravilnosti izvršitve finančnih načrtov štirinajst ministrstev izreklo mnenje s pridržkom. Seveda pa zgolj mnenje samo po sebi ne pomeni dovolj. Potrebno je pogledati tudi konkretne razloge, ki so privedli do takšnega mnenja in oceniti, ali se je stanje na posameznih ministrstvih glede na prejšnja leta poslabšalo, ali je ostalo na isti ravni, ali pa se je celo izboljšalo. Za bolj učinkovito porabo javnih sredstev bo potrebno v bodoče še bolj aktivno usmerjati proračunski proces h konkretnim ciljem. V zvezi s tem Računsko sodišče še vedno ugotavlja nizko stopnjo doseganja ciljev, vendar se situacija vsaj na nekaterih ministrstvih glede na prejšnja leta izboljšuje. Med opozorili, ki jih je Računsko sodišče v svoji reviziji posebej izpostavilo, velja omeniti nepravilnosti, ki se še vedno pojavljajo pri javnih uslužbencih, predvsem v zvezi z izpolnjevanjem pogojev za zasedbo določenega delovnega mesta in plačami. Dosledno spoštovanje zakonodaje v tem delu je nujno, predvsem zaradi enakega obravnavanja vseh javnih uslužbencev, kar v Slovenski ljudski stranki podpiramo. Računsko sodišče je opozorilo še na druge težave, ki so se pojavljale pri izvrševanju proračuna. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je treba pripombe Računskega sodišča jemati resno in skušati pospešeno odpravljati vse nepravilnosti, ki jih ugotavlja. Na resen odnos so Računskega sodišča kaže tudi dejstvo, da so se predstavniki Ministrstva za finance in Računskega sodišča dogovorili, da bodo skušali najti rešitve, ki bodo omogočile, da se bodo v prihodnjih letih lahko izvajali popravki bilanc oziroma rešitve zaključnega računa oziroma rešitve, ki bodo določale kaj storiti v takšnih primerih. Pridružujemo se ugotovitvam Komisije za nadzor javnih financ, ki je ugotavljala oziroma je povzela kar je ugotovilo Računsko sodišče. Prav tako podpiramo pripravo sprememb zakonodaje, ki bo omogočila bolj celovito, predvsem pa bolj pravilno izvajanje državnega proračuna. Menimo pa, da kljub ugotovljenim nepravilnostim ne obstajajo razlogi, zaradi katerih predlaganega zaključnega računa ne bi podprli, še posebej zato, ker tudi Računsko sodišče ugotavlja, da je opazen trend izboljšanja pri večini obravnavanih oziroma pri večini ministrstev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Vili Trofenik pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Na podlagi gradiva o zaključnem računu Republike Slovenije za 2006, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru posredovala Vlada Republike Slovenije, je možno ugotoviti, da so tako proračunski prihodki kot proračunski odhodki za leto 2006 realizirani v načrtovanem obsegu. Realizirani proračunski primanjkljaj predstavlja le dobro polovico načrtovanega, zadolževanje proračuna pa je realizirano v nekoliko nižjem obsegu načrtovanega ob istočasnem poplačilu zapadlih obveznosti iz naslova zadolžitev. Če bi ocenjevali realizacijo proračuna za leto 2006 le na podlagi navedenega, bi bila ocena vsekakor pozitivna, vendar pa je pri ocenjevanju ustreznosti izvršitve državnega proračuna za leto 2006 potrebno upoštevati tudi revizijsko poročilo Računskega sodišča Republike Slovenije, ki je izreklo mnenje s pridržkom tako v predlogu zaključnega računa državnega proračuna za leto 2006 kot o pravilnosti izvršitve proračuna kot celote. V zvezi s pravilnostjo izvršitve finančnih načrtov posameznih ministrstev je bila izrečena le ena pozitivna ocena, Ministrstvu za šolstvo in šport, 14-im ministrstvom pa mnenje s pridržkom, 7-im ministrstvom pa je bila naložena priprava odzivnih priporočil, ki pa ga Ministrstvo za zdravje ni uspelo pripraviti v predpisanem roku. Pri reviziji, ki je zajela cca 94% državnega proračuna je Računsko sodišče ugotovilo številne nepravilnosti in pomanjkljivosti, od katerih bom navedel le nekatere. Problematika plač javnih uslužbencev, ki so bili razporejeni na delovna mesta za katere niso izpolnjevali predpisanih pogojev, ali pa v javnem natečaju za zasedbo delovnih mest niso bili objavljeni vsi pogoji predpisani z veljavno sistematizacijo. Izplačila v breme državnega proračuna brez preverjanja pravnih podlag za izplačila ali pa celo brez ustreznih pravnih podlag. Prevzemanje finančnih obveznosti, ki niso bile predvidene v posameznem finančnem načrtu. Odtujitev nepremičnine v lasti Republike Slovenije brez, da bi bila nepremičnina v odloku prodaje stvarnega premoženja Republike Slovenije. Prevzemanje finančnih obveznosti iz naslova investicij, ki niso bile predmet pogodb oziroma so investicije presegle pogodbene vrednosti tudi za več kot 50% in v nasprotju z Zakonom o javnih naročilih. Nepotrebno, čeprav znotraj dovoljenega globala, zadolževanje državnega proračuna za 25 do 30 milijard tolarjev. Neustrezno financiranje nekaterih zavodov. Uporaba nedovoljenih blagovnih kreditov in še kaj. Poseben problem predstavljajo popravki izkazov zaključnega računa v skladu z ugotovitvami revizije Računskega sodišča, za katerega so predstavniki Ministrstva za finance trdili, da ga ni možno rešiti v okviru sedaj veljavne zakonodaje, čeprav je ta problem prisoten že daljše obdobje in je po mnenju člana evropskega računskega sodišča nelogičen in nedopusten, vendar pa še nihče, zlasti pa ne Vlada, ni predlagal ustreznih in potrebnih popravkov zakonodaje. Na podlagi vsega navedenega v naši poslanski skupini ne bomo, in ne moremo podpreti sprejema zaključnega računa za leto 2006 oziroma bomo podprli predlog sklepa matičnega delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bom predstavil sam.
Spoštovani navzoči! Poslanske skupine zastopane v Državnem zboru Republike Slovenije smo za to točko prijavile tri ure in 35 minut časa. Približno šestkrat več, kot smo ga poslanske skupine prijavile k odloku o prodaji državnega, stvarnega in finančnega premoženja. S tega mesta bi rad zastavil v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke vprašanje predlagatelju omenjenega akta, torej Ministrstvu za finance, ki ima na razpolago 45 minut za odgovor: Kaj se zgodi, če Državni zbor omenjenega akta ne sprejme? Torej, gospod Lavrič iskreno upam, da boste odgovorili. Kaj se zgodi, če Državni zbor omenjenega akta danes pred nami ne sprejme? Jaz verjamem, da vsi prisotni poslanci vemo, da je danes v razpravi nekaj pred nami, kar se je zgodilo že leta 2006. V kolikor Državni zbor tega akta ne sprejeme se ne zgodi nič. Enako kot se zgodi, če omenjeni akt danes sprejmemo. Skratka, 3 ure in 25 minut bodo lahko nekateri poslanci, poslanske skupine hvalili Vlado Republike Slovenije z rezultatom nič. Ali pa grajali Vlado Republike Slovenije z enakim rezultatom, torej nič. Kljub temu, da smo ugotovili, tudi v okviru matičnega delovnega telesa, da je prišlo v okviru politike javnih financ Republike Slovenije do odtujitev državnega premoženja, ki niso bile zavedene v okviru odloka o prodaji državnega, stvarnega in finančnega premoženja. Kljub temu se ne bo zgodilo nič, ne glede na današnjo odločitev Državnega zbora. Kljub temu, da je Vlada Republike Slovenije s svojimi člani, torej ministrstvi, prevzemala obveznosti izven zakonskih določil. Kljub tej ugotovitvi se ne bo zgodilo, glede na današnjo odločitev in s tem zaključitev te etape javnih financ za obdobje leta 2006, nič. In ne nazadnje tudi na podlagi ugotovitve o neustreznem financiranju se ne bo zgodilo nič. S tega naslova bi rad, da se državni sekretar, za katerega verjamem, da pozna toliko slovensko zakonodajo, opredeli: Ali nastopa kakšna pravna deformiranost, ali pravna praznina, če Državni zbor danes zavrže omenjeni akt? Ali če ga sprejme? Po moji oceni in po mojem vedenju nič. Torej, omenjene tri ure in 35 minut predvidene razprave, lahko pripelje samo k temu, da bodo nekateri neupravičeno hvalili ali nekateri upravičeno ali neupravičeno grajali delo Vlade Republike Slovenije v letu 2006. Hvala.
Stališče Poslanske skupine DeSUS naj bi predstavil poslanec Vili Rezman, ki pa ga ni. In s tem smo tudi zaključili s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev o samem predlogu akta. Predstavnika Vlade opozarjam, da se lahko v razpravo vključi kadarkoli v okviru 45 minut, kolikor so jih tudi najavili za razpravo. Želite besedo? Bila so postavljena vprašanja. Izvolite prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Odgovoril vam bom samo na vaše vprašanje, kot predstavnika Slovenske nacionalne stranke. Res je, kar ste poudarili. V bistvu, veljavna zakonodaja tega sploh ne predvideva, da se zaključnega računa ne sprejme. Tako, da, to lahko povem.
Torej se strinjate, da je celotna razprava dokaj brezpredmetna?! Ampak, glede na to, da imamo Poslovnik [[...]]Besedo ima prvi poslanski kolega Alojz Sok - ga ni. Besedo ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz se pridružujem stališču poslanske skupine, da ne bomo podprli sklepa o tem, da sprejemamo zaključni račun proračuna za leto 2006, zaradi tega, ker menimo, da je napaka in nedopustno, da Vlada ni bila pripravljena, dajmo reči temu, kar popraviti izkazov zaključnega računa za leto 2006. Sama pa bi se predvsem usmerila na temo, ki jo, od kar sem v Državnem zboru, od leta 2005 dalje, ko smo prvič obravnavali zaključni račun v tem sklicu za leto 2003, in pozneje za 2004, in ugotavljali na osnovi revizijskega poročila Računskega sodišča, da je dejansko zelo težko izvesti revizijo smotrnosti in gospodarnosti gospodarjenja z javnimi sredstvi, če niso v zaključnem računu dovolj jasno in tudi podrobno, konec koncev, zapisani rezultati načrtovanih nalog, se pravi, da ni opredeljena uresničitev ciljev, ki naj bi bili zastavljeni ob oblikovanju in sprejemanju proračuna za posamezno proračunsko leto. Sedaj vsako leto posebej, tudi za 2005 in 2006 ugotavljamo, da je smotrnost ravnanja z javnimi financami v državnem proračunu praktično nemogoče ugotavljati, razen če se gre v podrobno revizijo posameznih nalog, ki so bile financirane iz javnih sredstev, kar pa ob reviziji zaključnega računa proračuna skorajda ni mogoče storiti. V čem je pravzaprav osnovni problem? Osnovni problem je v tem, da zastavljeni cilji in naloge v proračunu ob sprejemanju proračuna niso zapisani tako, da bi bilo njihovo uresničevanje merljivo, niso zastavljeni kriteriji za ugotavljanje smotrnosti in kriteriji za ugotavljanje doseganja ciljev, česar seveda kasneje v zaključnem računu tudi ni mogoče ovrednotiti in ugotoviti, kako pravzaprav naša državna uprava, naša Vlada, posamezna ministrstva, posamezne vladne službe in uradi sploh izvajajo oziroma uresničujejo cilje, ki si jih vsako leto zastavijo. To se vidi potem tudi pri tem, kako so realizirani zlasti naložbeni transferji, kako je realiziran načrt razvojnih programov za posamezno letno obdobje v okviru načrta razvojnih programov. Zato se tudi vidi, da se investicijski transferji ne izvedejo v celoti, in to brez kakšne posebne obrazložitve. Zanimivo je, da kadar kakšna naloga ni bila izvedena in je potem tudi poraba sredstev temu primerno manjša, se proračunski uporabnik sploh ne potrudi, da bi zelo jasno povedal, zaradi takega in takega razloga investicijski transfer ni bil nakazan, zaradi takega in takega razloga investicija ni bila realizirana. Skoraj neverjetno je, da bi se v današnjih časih lahko zgodilo, da bi se investicija, ki je sofinancirana z investicijskim transferjem iz državnega proračuna, toliko pocenila, da bi lahko več kot 10% investicijskih transferjev v državnem proračunu bilo manj porabljenih zaradi cenejše investicije; to je težko verjeti in tudi nikjer kaj takega ni bilo zapisano v zaključnem računu proračuna. Torej, prepričani smo, da brez dobrega, kvalitetnega načrtovanja, se pravi, brez jasno zastavljenih ciljev, brez dobro opredeljenih nalog, brez načrta razvojnih programov, ki bo vsebinsko opredeljen in se bo vedelo, po domače povedano, kdo pije in kdo plača, tudi ni možno sestaviti zaključnega računa proračuna, ki bi te dosežene cilje ovrednotil in ugotovil, kje pravzaprav so pomanjkljivosti in kje so dobre plati ali pa dobre prakse, ki bi jih bilo smiselno upoštevati in naprej po njih delati. Sistem, ki ga trenutno uporabljajo uslužbenci v državni upravi pri oblikovanju ciljev je, zelo enostavno povedano, sistem "copy-paste". Jaz mislim, da bi zlasti pri pripravi državnega proračuna in tudi občinskih proračunov morali preprečiti uporabo računalnikov oziroma funkcije, ki ji rečemo "copy" in "paste", zaradi tega, ker na ta način bi prisili tiste, ki oblikujejo posamezen proračun in tudi tiste, ki realizacijo proračuna v okviru zaključnega računa proračuna potem predstavijo, da bi se neprestano ne vračali leto, dve, tri, pa tudi deset nazaj, zaradi tega, ker je to bolj enostavno in predvsem potrebuje manj miselnega napora. Mislim, da je ena od osnovnih hib naše državne uprave ravno v tem, da smo se razvadili in mislimo, da nam ni treba uporabljati možganov. In to mislim, da se tudi v zaključnem računu proračuna za leto 2006 vidi. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Martin Mikolič.
Hvala za besedo. Vsi skupaj lepo pozdravljeni! Moram priznati, da zaključnega računa v detajle si nisem pogledal. Sem pa skrbno poslušal razpravo vseh vas, ki ste predstavljali stališča in bi nekako dodal k tej razpravi naslednje. Bilo je izrečeno tudi eno dokaj, v narekovaju, težko mnenje glede stališč Računskega sodišča do posameznih ministrstev. Nekdo celo dvomi, ali je bilo upravičeno izdano pozitivno mnenje enemu ministrstvu, Ministrstvu za šolstvo in šport. Veste, glede na to, da je to ena nevtralna inštitucija mislim oziroma sem trdno prepričan, da tu dajati določeno mnenje glede njihovih odločitev najbrž ni primerno, potem bi jaz lahko danes razpravljal, ali je bila odločitev Računskega sodišča pravilna, za vsa ostala ministrstva, ali za zaključni račun enkrat samo za vsebino, enkrat pa glede na izvrševanje. Tudi sam sem mnenja, da glede na končne odločitve Računskega sodišča tudi do sedaj najbrž so bile vedno korektne, glede na njihovo pač pristojnost oziroma na osnovi njihovega akta, na osnovi katerega pač delajo in smo v končni fazi lahko zadovoljni, da ni bilo izdano negativno mnenje nobenemu od resornih ministrstev. Jaz sem menja, da je to en korak naprej, glede na to, da nekateri, ki smo župani občin, bi rekel, da tudi dokaj dobro poznamo, vsaj tisti, ki smo imeli na obisku Računskega sodišča, kaj pravzaprav vse pregledajo in so določena pravila, da ni težko pridobiti si negativnega mnenja, dokaj težko si je pridobiti mnenje s pridržkom, da pa ne govorimo o pozitivnih mnenjih. Tako da, s tega vidika sem prepričan, da ministrstva v zadnjih letih izvrševanja proračuna upravljajo veliko bolj transparentno oziroma tako kot tudi zakonodaja veleva. Sam sem zadovoljen, da je, kot je bilo tudi predstavljeno, zmanjšan primanjkljaj na osnovi ugodnega stanja. Se pravi, da je bilo kar precej več prihodkov, predvsem na osnovi večjega davka od dohodkov pravnih oseb in sem tudi mnenja, da je prav, da se je na osnovi tega pravzaprav primanjkljaj zmanjšal. To kar nekateri razpravljate ja, pa bi lahko bilo z zadolževanje manjše. Sicer moram povedati, da vse skupaj ima isto osnovo in s tem ne vem kaj bi pridobili, glede na to, da so pa, kar je tudi res, kar je eden od poslancev opozoril oziroma navedel, da so se določene realizacije izvedle oziroma določen priliv je nastal na osnovi nekih zadev iz leta 2002. Saj to je jasno, mislim, da se nanaša na prodajo oziroma na posle NLB-ja in sedaj, če ima kdo kakšne želje ali pa bi rad imel nekaj kar ga veže na takrat. Vlada se je zamenjala in v tem primeru je ta Vlada izvršila to realizacijo, se pravi tisto kar je bilo sklenjeno leta 2002 in se je dejansko izvedlo tudi oziroma kot določena posledica, posli izvršeni v letu 2002, ki so terminsko bili opredeljeni za naslednja leta in tisto, kar se je nanašalo na leto 2006 je bilo izvedeno v letu 2006. Nihče se pa na račun tega, vsaj ni bilo opaziti, da bi se hvalil, ja, kaj smo pa zdaj v letu 2006 naredili dobrega ali pozitivnega, kar pa je pravzaprav res vplivalo na proračun oziroma na zaključni račun. Tako da je to pač posledica nekih dejanj iz preteklosti. Kar se tiče črpanja evropskih sredstev, sem mnenja, da je odstotek, ki je bil realiziran bodisi v letu 2005, 2006 pa tisto, kar bo tudi v 2007, dober. Navajeni smo polno kritik s strani opozicije, da se evropska sredstva črpajo v precej manjšem obsegu, kot se planirajo. Pravzaprav se to iz zaključnih računov tudi vidi, ampak bi še enkrat poudaril, na eni strani glede na pripravljene projekte pa glede na vse administrativne ovire oziroma glede na predpise, ki jih tu moramo upoštevati, je za mene ta odstotek dober. Predvsem je pa dober s tega vidika, ker črpanje pač ni črpanje z danes na danes, ampak vemo, N plus 2 oziroma N plus 3. To se pravi, tu pri črpanju evropskih sredstev nismo še nič izgubili. Moram pa tudi sam čisto odkrito povedati, kaj se bo pa dogajalo v letu 2008, predvsem pa v letu 2009, takrat se bomo pa lahko spraševali ali pa se boste lahko spraševali, ali je dober odstotek 75 ali 77, kot je bil v letu 2006. Tako da ocenjujem, da je črpanje evropskih sredstev bilo zavidljivo oziroma bi rekel tudi dobro, ravno zaradi tega, ker pa se sedaj intenzivno dela bodisi na lokalnih nivojih bodisi na državnem nivoju na tem, da se 100% počrpajo evropska sredstva, ker smo pa, sem trdno prepričan, za leto 2007 oziroma 2008 in 2009 sedaj pripravljeni, zaradi tega pa tudi proračun za 2008 oziroma rebalans za 2008 in 2009 pač predvideva še veliko več teh finančnih sredstev, ki bi se naj tudi počrpala oziroma realizirala. Tako da ocenjujem, da je zaključni račun, bom zdaj rekel, dober, pravzaprav je zaključni račun rezultat izvrševanja proračuna. Zdaj tu neko veliko razpravo ali pa debato glede tega izvajati, kaj je bilo dobro in kaj ni bilo dobro, sem tudi sam trdno prepričan, da popravljati tako ali tako ne moremo, razen tega, v kar se nekateri spuščate, da nekaj ni bilo kontirano na pravih kontih; v to se ne bom spuščal. Da so bile investicije prenizko realizirane, kar se tiče investicijskih transferjev, veste, odkrito si moramo priznati, to zdaj ni odvisno od tistih, ki sedijo na ministrstvih, uradnikov in tako dalje, to je najbrž odvisno od teh uporabnikov. Če so kaj velikega planirali in imeli velike želje, na koncu pa tega niso bili sposobni realizirati, se pravi bi bilo treba njih vprašati za v bodoče, ali planirajo te investicije na osnovi nekih dokumentov. Bodisi investicijskih programov, pripravljenih tudi projektov. Kar se pa tiče investicij, ki jih direktno vodijo ministrstva, pa je druga zadeva. To pa bi bilo potrebno vprašati posameznike, te strokovne službe po ministrstvih, ali so bile investicije kvalitetno planirane. Ampak zdaj bi vas drage, ali pa spoštovane kolegice in kolegi spomnil, kakšni pritiski so na državni proračun - ko pripravljamo proračun ali ko pripravljamo rebalans proračuna. Vsi imamo velike želje, vsi prihajamo iz nekih lokalnih skupnosti, pa ali smo pozicija ali opozicija, kjer vsi nekako trkamo na vrata "Ja, ta in ta investicija mora še priti v državni proračun.", kaj se nam pa potem dogaja? Potem se nam pa dogaja, da marsikatera se ne izvede ravno zaradi tega, ker smo neke želje imeli, nismo pa se vprašali ali imajo določena resorna ministrstva za to pripravljeno dokumentacijo. Nam nič ne pomaga, če namenimo milijon evrov za neko investicijo v proračunu za leto 2008, če se bo v letu 2008 šele pripravila projektna dokumentacija. Tako, da na to jaz gledam po eni strani kritično, da je res potrebno smelo planirati tisto, kar se lahko realizira. Jaz bom zaključni račun podprl in sem tudi prepričan, da so enakega mnenja kolegice in kolegi iz Poslanske skupine Nove Slovenije. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo naj bi imel kolega dr. Matej Lahovnik - ga ni. Besedo ima mag. Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Moram reči, da seveda bi želel od predstavnikov Ministrstva za finance, če so že tukaj, da vendarle nekoliko bolj vsebinsko pojasnijo razloge, zaradi katerih oni mislijo, da ni mogoče popraviti proračuna. Mi namreč trdimo, da je proračun mogoče popraviti. Bom drugače rekel: če ni mogoče proračuna popraviti tako, da ustrezno izkažemo na primer samo en posel, to pa je prenos terjatve iz bilance stanja Republike Slovenije v bilanco stanja SOD-a, vas sprašujem na podlagi katerega pooblastila v proračunski zakonodaji ste pa to naredili, gospod državni sekretar? Na podlagi katerega pooblastila ste pa to naredili, če tega ne morete izkazati zdaj naenkrat v računu finančnih terjatev in naložb? Zakaj to pravim? Mi, v skladu z Evropsko zakonodajo, poročamo evropski statistiki, in res je, da smo do leta 2004 na nek način poročali samo domači javnosti. Od leta 2004, po vstopu v Evropsko unijo pa se zavezujemo in poročamo tudi evropski javnosti. In evropski javnosti smo v letu 2005 na primer ustrezno poročali, da se je prevzel dolg pokojninske in zdravstvene blagajne, kar pomeni, da je bila bilanca prihodkov in odhodkov državnega proračuna višja kot je dejansko bila po načelu denarnega toka izkazana. V domačih številkah, pa tega nismo izkazali. In zdaj imamo leto 2006, zelo podoben primer. Iz bilance Republike Slovenije državnega proračuna smo v bilanco SOD-a prenesli za 20 milijonov evrov terjatev. Tega pa ne znamo ali pa nočemo, ne želimo ali pa ne vemo, kako bi izkazali v izkazu zaključnega računa proračuna Republike Slovenije. In dilema, ki je, ni tako mala. Ali v državnih uradnih papirjih, Uradnem listu Republike Slovenije sploh to povečano premoženje SOD-a znamo izkazati kot zmanjšanje premoženja Republike Slovenije? In zato bi želel, ker ministra ni, da nam državni sekretar pove, ali je to korekten način in transparenten način izkazovanja prihodkov in odhodkov. Potem boste rekli, da ne boste izkazali prihodkov od prodaje NKBM-ja v vaši bilanci prihodkov in odhodkov oziroma v računu finančnih terjatev in naložb in zmanjšanju odhodkov. In bi prosil, če nam Vlada to tukaj zelo jasno pove. Samo na tej podlagi lahko vodimo to vsebinsko razpravo, ker to so bili argumenti zakaj, kot sem slišal štiri opozicijske skupine, ne bomo podprle zaključnega računa proračuna za leto 2006. Ni res, da se nič ne zgodi. Če proračuna ni sprejet potem Vlada Republike Slovenije lahko vedno predloži popravljen predlog zaključnega računa. Če zakon ni sprejet in danes sprejemamo vsebinsko nek akt, se pač predloži nov akt. Če pa Vlada meni, da je dobro, da nima sprejetega zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006, pač kaže to na njen odnos do javnih financ, zato je naslednji korak vedno.
Kolega Cvikl, verjetno sami veste, da če so bile nepravilnosti v javnih financah v letu 2006, jih samo s spremembo, vsebino posameznega akta Državni zbor ali pa Vlada Republike Slovenije ne more popraviti. Izvolite.
Ne želim replicirati predsedujočemu Državnega zbora, ampak se nanaša na vašo izjavo. Ni res. Temeljno vprašanje je ali pravilno izkažemo bilanco za leto 2006? In zdaj ta bilanca ni pravilno izkazana.
Kolega Cvikl, v kolikor je bila odtujitev mimo odloka o prodaji državnega in stvarnega premoženja, tega žal ni mogoče popraviti. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavkami, spoštovane kolegice in kolegi! Dosedanja razprava s strani in tudi predstavitev stališč poslanskih skupin opozicije me nikakor ni prepričala, da ne bi podprl predloga zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Jaz bi sam bil tudi vesel, če bi Računsko sodišče v svojem poročilu zapisalo, da nima zadržkov oziroma da bi izdalo pozitivno mnenje, vendar če me spomin ne vara, potem je ocena Računskega sodišča za predlog zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije za leto 2006 najboljša do sedaj. Jaz ne bom govoril statistike kdaj in katero ministrstvo je v preteklem mandatu dobilo negativno mnenje, ker to ni namen te razprave. Kot rečeno, rešpektiram poročilo Računskega sodišča. Za mene osebno je pomembno kakšne efekte, kakšne učinke smo pravzaprav dosegli s trošenjem proračunskega denarja oziroma poglejmo, kaj smo pravzaprav v letu 2006 si najprej začrtali in ali smo potem te načrte, te cilje tudi uresničili. Vsi se bomo strinjali, da je glavni cilj ekonomskih politik v letu 2006 predstavljala izpolnitev maastrichtskih kriterijev in prevzem evra 1.1.2007. To nam je uspelo. Ukrepi makroekonomskih politik so Sloveniji omogočili, da je postala prva izmed držav, ki so v Unijo vstopile leta 2004, ki je izpolnila relevantne kriterije za vstop v monetarno unijo z januarjem 2007. Relativno hitro že 11. julija lansko leto, se pravi 2006 je bilo določeno končno menjalno razmerje med tolarjem in evrom na ravni centralne paritete v času sodelovanja v ERM 2, kar je odraz zunanjega in notranjega ravnovesja ter vzdržnega konkurenčnega položaja Republike Slovenije. Okvir ekonomskih politik je hkrati zagotovil, to je zelo pomembno, nizko stopnjo inflacije, realizirana inflacija v višini 2,5% je bila v skladu z načrtovano. Če se samo s stavkom ali dvema dotaknem še fiskalne politike. V letu 2006 je ta bila usmerjena v izvedbo celovite davčne reforme. Prvi ukrepi so že bili sprejeti ob koncu leta 2005, ki pa jih je nadgradila celovita davčna reforma, ki jo je Državni zbor potrdil oktobra 2006. Del ukrepov se je že izvajal v letu 2006, medtem ko bo večina ukrepov implementirana do konca leta 2009, tukaj posebej mislim na odpravo davka na izplačane plače. Cilj te reforme je povečanje konkurenčnosti in spodbujanje višjih stopenj gospodarske rasti, ob hkratnem prizadevanju za ohranjanje makroekonomske stabilnosti. In ker sem povedal, da je zanimivo spremljati učinke oziroma efekte trošenja proračunskega denarja, je le treba povedati, da je bil bruto domači proizvod načrtovan v letu 2006 4%, realizacija 2006 pa 5,2%. Inflacija, kot rečeno, načrtovana in realizirana sta enaki in na nivoju 2,5%. Izvoz proizvodov in storitev načrtovana 7,8, realizacija 10. Investicije v osnovna sredstva, načrtovano 4,5, realizirano 11,9. In stopnja registrirane brezposelnosti v odstotkih, 9,6 načrtovano, realizacija 9,4. To je samo nekaj učinkov, ki jih je Vlada v letu 2006 tudi s proračunom Republike Slovenije realizirala, in obstaja veliko razlogov, da bom predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006 tudi sprejel.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Revizijsko poročilo omenja področje zdravstva kot eno izmed področij, ki izkazujejo poslovanje, ki ni skladno z zakonskimi ureditvami v Republiki Sloveniji. Ko sem natančno prebiral zaključno poročilo in obrazložitve posameznih ministrstev, sem zelo natančno prebral področje Ministrstva za zdravje. Seveda sem se spraševal, ali obstajajo sistemski razlogi pri aktivnostih Ministrstva za zdravje, da je temu tako, na področju investicij v zdravstvene zavode. Zelo bode v oči, če pogledamo nekaj kazalcev, ki potem rezultirajo v tem, kaj se dogaja na področju investicij v javne zdravstvene zavode, govorim pa o investicijah v sekundarne in terciarne zdravstvene zavode, za katere je pristojna država. Najprej si poglejmo odgovor Ministrstva za zdravje, ki govori o tem, da je zagotavljanje ustreznih prostorskih zmogljivosti in opreme za delovanje mreže javne zdravstvene službe ena izmed temeljnih nalog, opredeljenih z nacionalnim programom zdravstvenega varstva Republike Slovenije Zdravje za vse do leta 2004. Potem pa je zanimiv dodatek, ki se bo začasno nadaljeval do sprejetja nacionalnega programa 2007-2013. Torej, zelo zanimiva je, prvič, ta luknja vmes, 2005, 2006, 2007 je tudi že mimo, pa tega nacionalnega programa še ni. In seveda zanimivo bo tudi, kako bo teklo to v letu 2008, glede na to, da za 2008 nimamo tega nacionalnega programa, ki naj bi ga imeli za leto 2007-2013. In seveda če lahko potem v nadaljevanju gledamo, da je za investicije v javnem zdravstvenem zavodu opredeljen zakon, torej zakon, ki opredeljuje te vsebine, seveda, lahko opazujemo, da je dinamika realizacije tega programa pravzaprav bistveno bolj skromna, kot bi morala biti. Če nadaljujemo, seveda, pri branju, kako potekajo investicije v javne zdravstvene zavode na sekundarno in terciarno raven, seveda, pridemo do aktivnosti Odbora za investicije v javne zdravstvene zavode. Ko primerjamo obrazložitev k 17% realizaciji, govorimo o 17% realizaciji, glede na sprejeti proračun za leto 2006, vidimo, da smo porabili za delovanje tega odbora samo 340.000 tolarjev za leto 2006, pri čemer smo imeli planiranih 2 milijona sredstev. Zanimiva je obrazložitev v gradivih, kjer bi moral ta odbor, torej sredstva za delo Odbora za investicije v javne zdravstvene zavode, bi moral odgovarjati ali ima pristojnosti, torej gre za nadzor in spremljanja izvajanja programa investicij, ter pripravlja letni program investicij. Vprašanje se postavlja: V čigavem interesu ta odbor ni funkcioniral? Ta zgodba dobi še zanimivo dimenzijo, če preberemo dopise predsednika tega odbora, ki piše 4.12.2007 in v prvem, drugem stavku piše: Takoj po vašem nastopu sem vam napisal pismo, v katerem sem vam sporočil svojo stisko, torej svojo stisko kot predsednik Odbora za investicije v zdravstvu, ki pa traja že skoraj 6 let. In potem v nadaljevanju piše, da na začetku je ta odbor relativno dobro funkcioniral, nato je bil v enem obdobju v vlogi potrjevanja za nazaj. V zadnjem obdobju pa niti za nazaj, niti za naprej tale odbor ne funkcionira. In zanimivo je, kaj piše predsednik tega odbora, da je seveda predlagal, da se temu polju nameni več pozornosti, vendar pa na probleme investicij v zdravstvu ni bilo, ko je opozarjal na probleme v zdravstvu, ni bilo nobenega odgovora. In potem se sprašujemo zakaj ni nacionalnega programa, zakaj ni tekočega spremljana dela tega odbora na področju investicij in zakaj so potem problemi na področju investicij v javne zdravstvene zavode. In potem je popolnoma razumljivo, da v revizijskem poročilu Računskega sodišča dobivamo takšne ocene, da je na področju zdravstva veliko težav. Torej, ta Vlada se je pokazala s tem, da ni sposobna pripraviti nacionalnega programa. V okviru nacionalnega programa bi seveda morala tako, kot je tudi zapisano, opredeliti eno izmed temeljnih nalog, to pa je investicija v javne zdravstvene zavode. In postavlja se vprašanje, v interesu komu in zakaj se stvari dogajajo na ta način? To skrbi! To skrbi, kajti finančno poslovanje je rezultat samo neuspešnega vsebinskega, načrtnega, strokovnega usmerjanja politike na zdravstvenem področju. Vi lahko berete, tudi v okviru obrazložitve. Zelo enostavne razlage pri posameznih projektih, planirano toliko, realizacija od 0, do 3, do 5, tudi do 100% realizacije, ampak nikjer ni razlogov, zakaj je prihajalo do tega in kje so razlogi. Še najbolj pa bode v oči dejstvo, da odbor, ki bi moral spremljati te zadeve se sploh ne sestaja, in predsednik izraža stisko na kakšen način naj pravzaprav spremlja in načrtuje svoje delo. Torej, 17% realizacija! Ali si predstavljamo - 17% realizacija, pri tako majhni postavki, pa tako vsebinsko pomembni zadevi! In potem slovenski javnosti razlagamo probleme Onkološkega inštituta, probleme Pediatrične klinike, investicije stojijo, odbor, ki pa bi moral te stvari početi, pa ni uslišan. V teh treh letih je imel tu in tam kakšno sejo, pretežno pa se je ukvarjal s tem, da je potrjeval in dajal neka soglasja za to, kar je že bilo narejeno, nihče pa ga ni stimuliral, da bi izvajal nadzor, da bi odhajal na teren. Ministrstvo mrtvo-hladno zapiše, da je realizacija slaba, ampak vzrok je pa ta, da odbor ni delal. Za leto 2006, konec 2007 - ista slika. In tu stvari bodejo v oči in prenašajo odgovornost te Vlade, ne samo za finančno poslovanje, ampak za stanje v zdravstvu, kot celoti. Jaz bom tu dodal še naslednji segment, to je delovanje Zdravstvenega sveta, ki ga utemeljujemo kot najvišji usklajevalni organ in najvišji posvetovalni organ Ministrstva za zdravje, ki oblikuje predloge, obsege in vsebine zdravstvenih programov s stališča njihovih izvedljivosti, zastopnost in ekonomskega razvoja vseh strok. Temeljni svetovalni, strokovni organ za področje zdravstvene politike. Realizacija je bila 29,6%. Torej zanimivo, tako pomembni segmenti na eni strani kažejo na to, da ni zdravstvene politike in ni interesa za delovanje strokovnih svetovalnih organov, na drugi strani pa ni interesa, da delujejo tisti odbori, ki bi spremljali investicije na področju zdravstva, ki so pravzaprav eno izmed najbolj, najbolj perečih javnih zgodb, glede na porabo proračunskega denarja. Tukaj skrbijo ta dejstva, in odgovori ministrstva gredo v zelo nonšalantno obliko o tem, kaj se na tem področju dogaja, pri čemer se pa nič ne spreminja. In jaz bom ob zaključku še enkrat podal Ministrstvo za zdravje v tem mandatu, kdorkoli je pač minister, slovenski javnosti samo dopis predsednika Odbora za investicije v javne zdravstvene zavode, ki piše, torej: "Pišem vam pismo v katerem vam sporočam svojo stisko, kot predsednik Odbora za investicije v javno zdravstvo, ki traja že skoraj šest let. In nihče v tej Vladi ni pripravljen poslušati tega odbora, kaj šele, da bi kdo razmišljal, da naj ta odbor opravi vlogo takšno kot mu gre. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Vili Trofenik. Izvolite.
Hvala za besedo. Človek bi pomislil, ali je sploh smiselno diskutirati o točki, ki je na dnevnem redu, čeprav razprave in še kaj drugega kažejo, kot da imamo kaj drugega na dnevnem redu, ne pa zaključni račun državnega proračuna za leto konkretno 2006. Že sama odsotnost odgovornih za izvajanje proračunov, to so ministri, kaže specifičen odnos, nič kaj drugačne pa niso nekatere tudi razprave in človek bi si predstavljal, če tako ne bi vedel kaj ja za točko na dnevnem redu, da govorimo o kakšni gospodarski politiki, o makroekonomskih okvirjih pa še o čem, ne pa o realizaciji proračuna. Če poskušam biti dosleden, res ima Vlada kot političen organ izključno pravico predlagati proračun, Državni zbor praviloma pozicija ga sprejme, takrat je pa to državni Proračun Republike Slovenije in njegova realizacija je proces, ki se pretežno, ne izključno, pretežno nanaša ali tiče stroke, birokratov, strokovnjakov, ki bi morali to izvajati, politike samo toliko, kolikor zakonodaja daje Vladi in ministrom določena pooblastila, da intervenirajo v določenih momentih, prvič, če bi gospodarski razvoj ne sledil prognozi makroekonomske politike, drugič, če se pojavijo nepredvidljivi vzroki, ki bi onemogočali sprejeti realizacijo sprejetega proračuna. Drugače pa danes bi morali razpravljati in ugotavljali ali je državni proračun za leto 2006 realiziran v skladu s pozitivno zakonodajo v okviru, ki je bil sprejet v tem Državnem zboru. Na žalost pa se govori o tistem, kar vsakemu bolj paše, na drugi strani pa se zatiska oči pred dejstvi, ki niso ocene, ki niso prognoze, ki so enostavno dejstva, ki so se zgodila pri realizaciji proračuna, pa naj se to nanaša na nepravilnosti, nezakonitosti, slabosti ali tudi dobre stvari. Najprej je treba ugotoviti, da je Vlada kot predlagatelj proračuna zadela makroekonomski okvir in je konec. In da so prihodki in odhodki realizirani v tem okviru in s tega vidika ni nobene debate. Ampak v sami tehniki realizacije ali postopkih realizacije posameznih proračunskih postavk, je pa situacija bistveno drugačna. Veste - in je čisto vseeno, katera oblast je, to ni kritika, neko ogovarjanje aktualne oblasti. Jaz ne sprejemam teh ocen, pa tudi, če jih Računsko sodišče ob vsem spoštovanju da, da moramo biti zadovoljni, da ne bom rekel, celo vzhičeni in srečni, ker je trend pozitiven. Pri 14-ih negativnih mnenjih od 15-ih pač ne moreš biti srečen. In to po 17-ih letih obstoja države in ko praktično ni nobenega razloga, ni nekih izrednih razmer bilo ali da bi bila kakršnakoli zadrega. Gre za drug problem, o katerem bi se morali vsi vprašati: ali profesionalci, stroka, birokrati v pozitivnem smislu niso dorasli realizaciji, ali se politika vtika v realizacijo več, kot je to dopustno, ali izvaja celo nasilje nad temi postopki, ker drugih razlogov ne more biti. Jaz dvomim, da ne bi bilo na razpolago zadosti kvalitetnih profesionalcih, ker drugače niso profesionalci. Kot ilustracijo bom navedel samo eno izmed štirih blagajn. Poglejte zdravstveno blagajno, Zavod za zdravstveno zavarovanje je dobil pozitivno mnenje. Pa mislim, da se nobeno ministrstvo ne more primerjati s številom poslovnih dogodkov, če hočete, in obsegom, kot je v tej blagajni. To se pravi, v Sloveniji obstajajo profesionalci, ki vedo z javnimi financami korektno ravnati. In s tega vidika je zelo težko se potem sprijazniti s tem, da je boljše, kot je bilo leta poprej. Tudi takrat je bilo slabo, še slabše mogoče katero leto in tudi takrat bi se morali vsi nad tem zamisliti. Zaključni račun proračuna, ko je proračun enkrat sprejet, ni predmet samo pozicije in opozicije, kot se po mojem globokem prepričanju tukaj poskuša plasirati neko mnenje, da je to problem opozicije, pozicija pa je zadovoljna, kakršnakoli je ali pa mora za vsako ceno hvaliti. Zdaj se prvič srečujemo v teh dolgoletnih procedurah ob sprejemanju zaključnih računov s predlogom negativnega sklepa oziroma predlogom, da se zaključni račun za leto 2006 ne bi sprejel. Tudi tukaj moram reči, da bi to že davno prej morali poskrbeti za en tak predlog, potem ga danes ne bi imeli in verjetno bi bilo stanje pri realizacijah v proračunu, ne samo tega, občutno kvalitetnejše, občutno boljše. Ampak jaz ne pristanem na to, da je ta predlog sklepa rezultat dejstva, da ima opozicija pač večino in da je zaradi tega izglasovala tak predlog sklepa. Kaj bi pomenilo sprejeti, tako kot običajno, na žalost, vsa leta do sedaj, brez kakšne posebne kritike zaključni račun državnega proračuna za leto 2006? To bi pomenilo zavestno se strinjati z nezakonitim izplačilom plač. Zavestno se strinjati z zaposlovanjem upravnih delavcev, brez da so bile v razpisih navedene vse zahteve iz veljavne sistemizacije. To bi pomenilo zavestno strinjanje z uporabo nedovoljenih blagovnih kreditov. To bi pomenilo, zavestno se strinjati z ravnanjem na področju investicij v širšem smislu v nasprotju z zakonodajo. In še in še bi lahko naštevali, kaj pomeni sprejeti zaključni račun ob ugotovitvah Računskega sodišča, ki niso sporne. Lahko diskutiramo, ali je bilo potrebno zadolžiti državo za 25 do 30 milijard ali bi se bilo temu mogoče izogniti. To ni nezakonito, bilo je znotraj okvira, mislim pa, da ni bilo pametno, milo rečno, ali pa še kako drugače. Navsezadnje nima smisla, da diskutiramo, ali se dajo izkazi korigirati na podlagi veljavne davčne zakonodaje ali ne. Nedopustno je, da sploh o tem diskutiramo, da smo sploh prišli v stanje, da govorimo o nekem zaključnem računu, ki ni verodostojen. In potem si izmišljujemo - jaz verjamem, da so zakonske ovire, ampak, dragi ljudje, kje smo pa bili toliko let? Ta vlada, ona vlada, prejšnja vlada, marsikdo je to vedel, stroka je to morala povedati, verjamem, da je povedala, in mi diskutiramo še o tistih zadevah, ko nam je predstavnik Evropskega računskega sodišča jasno in glasno povedal, da je to sploh nedopustno, da bi o tem razmišljali, da bi jih bili izkazi neverodostojni in bi jih potem sprejemali. Na nek način bi bilo treba to preseči, stvar stroke je seveda, da politiko pouči in ji predlaga ustrezne rešitve. Da ne bom našteval, kaj vse pomeni zavestno pristati na nezakonitosti, na nezakonite postopke, ne tisto, kaj bi lahko bilo boljše ali slabše, pa je še v okviru zakonitosti. In tako razumem sam ta sklep in je od tega odvisna tudi moja odločitev, da, čeprav verjamem, da gre za simboliko, sem prepričan, nisem naivnež, da bo večina ta zaključni račun sprejela, ampak jaz enostavno pri tem ne želim biti zraven, pa ne glede, v kateri situaciji bi se nahajal, v poziciji ali opoziciji, ker je to za poslanca neprimerno - da zavestno v hiši, ki sprejema zakonodajo in ki bi jih morala prva skrbeti za zakonitost poslovanja, zamižimo tako ali drugače in zavestno kršimo zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Petek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Svojo razpravo bom začel pri vašem lakoničnem vprašanju, kaj pravzaprav pomeni, če mi zaključni račun sprejmemo ali ga ne potrdimo. Res je, že naša udeležba, očitno tudi naše zavedanje vseh po vrsti, kaže, da na tak način prihajamo v to dvorano, ko obravnavamo in odločamo o zaključnem računu državnega proračuna. Če bi se zavedali drugačnega pomena tega akta, bi nas bilo tukaj več, bi med seboj polemizirali, bi dejansko igrali vlogo koalicije in opozicije, smo pa prišli sem že z izdelanimi mnenji koalicije: naj govorijo, kar hočejo, mi bomo to sprejeli; opozicije pa nekateri vsaj vredno je opozarjati na to, kar je vredno v tem poročilu opozoriti, ne prepustiti zadevo kar slučaju. Dejstvo je, da sankcioniranja za nepotrditev zaključnega računa ni. Morda pa je za koga več kot sankcioniranje pomembno, kakšne so pa moralni poduki takega sprejetja takega dokumenta oziroma nesprejetja. V EU poslušamo razne razprave, se ne more zgoditi, da bi prihajalo do takšnih kršitev proračuna in da bi zaključni račun ugotavljal takšne kršitve, kot jih slovenski zaključni račun obravnava, in mi o njem odločamo. Tam se to ne more zgoditi zaradi tega, ker imajo tradicijo in zaradi tega, ker so v glavah, torej to moralno, vlade in ministrstva in poslanci moralno že razčistili in vedo, kaj pomeni ne sprejeti takšnega akta. Pri nas pač delamo po principu "psi lajajo, karavana gre dalje". Res pa je, da nekaj posledic pa to lajanje pa le pušča. Torej, je potrebno ugotoviti, da so spremembe na bolje, da je trend povpraševanja, vendar ni naš namen pristajati na to, da je trend v redu, ugotovljene pa so nezakonitosti v tem zaključnem računu in o tem bi morali razmisliti, ko sprejemamo odločitve. Ne gre za nič drugega, da je v obravnavo teh dokumentov pa vsaj del poslancev vložilo ogromno časa in napora, in to so poslanci, ki sedijo v Komisiji za nadzor javnih financ, ki so morali najprej pošteno prebrati zaključni račun, ki so morali zelo zelo temeljito obdelati revizijsko poročilo Računskega sodišča, ki so na dveh sejah par ur porabili za to, da smo skupaj ugotavljali, kaj in kje je vredno najti podlage za kakršnokoli odločitev, in da smo na koncu ugotovili, da pač med ministrstvom in Računskim sodiščem ni, kot izgleda, možno doseči dogovora o popravi tega zaključnega računa, tako da bi se peč imenoval revidiran zaključni račun. Nas ne zadovoljuje to, kar vsakega normalnega odgovornega zaposlenega v poslovodstvu zavezuje: zaključni račun mora biti sprejet. V kolikor ni sprejet, v poslovodstvu oziroma v gospodarstvu padajo glave, poslavljajo se uprave, nadzorni sveti in skupščine na ta način sankcionirajo odgovornost in neodgovornost. Jaz ne trdim, da v Sloveniji morajo padati glave, v vladi padati glave, kakšna glava bi pa morala dobiti po glavi zaradi tega, da bi se zavedala, da se ne more obnašati tako, kot so se nekateri pač obnašali. In mi smo v svoji razpravi ugotovili, da je to bilo eklatantno v Ministrstvu za zdravje, ki je največji kršitev lastne sprejete zakonodaje, da je to bilo v Ministrstvo za pravosodje, ki je kupovalo nepremičnine, ki jih ni imelo v planu in jih ni moglo kupovati in je kupovalo mimo zakona. Da so se nekatere odškodnine in nabave izvršile brez podlage v programu prodaje. In če to ni dovolj, da ne bom našteval vsega, to je tehten razlog za to, da dvomimo, ali je možno takšen zaključen račun sprejeti. In izgovore, ko smo prišli na komisiji do položaja, da bi morali z ozirom, da je teh kršitev v primerjavi s prejšnjim letom pravzaprav relativno malo - relativno sem rekel, da jih je v nivoju 30 milijonov evrov, včasih je bilo 200 milijonov evrov - da se to da mnogo lažje napraviti in da že sedaj vemo, če ne bo sistemskih ukrepov, da to ne bo možno napraviti v letu 2007, ker bo teh odmikov od proračuna ali pa planiranih sredstev več, in pa napak verjetno več, je to bil torej poskus, da se ustvari pogoje za to, da se v nadaljevanju ravna drugače. Ni uspelo! In eden izmed razlogov ali pa razlag je bilo, da ne moremo, mi smo na AJPES že dali proračun, ne moremo ga sedaj popravljati. Vsi poslovni subjekti, ko dajo na AJPES proračun, ga po sklepu skupščine popravijo in dajo takšnega na AJPES in takšen tam pač gre v nadaljnje obdelave in analize. In to je bil namen tega sklepa, da prisilimo na nek način te ljudi, ki s takimi praznimi argumenti to zagotovo zavračajo, da to storijo. Kaj bo z odgovornostjo, to je druga zgodba. V razpravah in v naših ugotovitvah je bilo rečeno, da je celo koalicija v svoji koalicijski pogodbi se zavezala, da bo uvedla knjiženje poslovnih dogodkov po nastanku dogodka. Torej tri leta je v realizaciji koalicijska pogodba; tri leta vodi Ministrstvo za finance minister, ki izhaja iz koalicije; tri leta, in danes ugotavlja gospod Veršnik, da je to zapisano v koalicijski pogodbi. Hvala bogu! Odkrito priznanje, vendar od tega "nula koma josef", pravimo na Štajerskem. Torej ugotovitev, ki je danes podlaga kvečjemu za kritiko kot pa za pohvalo. In tri leta je menda ugotovljeno ali pa zapisano v koalicijski pogodbi, da bo bilanca stanja sestavni del zaključnega računa. Torej, zakaj se podpisujejo koalicijske pogodbe, če se vnaprej ve, da se ne bodo realizirale ali pa mi dovolj dobre volje, da bi se te stvari realizirale. Upam, da je to vsaj en poduk tudi tistim, ki takšne dokumente pišejo. In ravno tako je tri leta znani 27. člena Zakona o izvrševanju proračuna in tri leta se ugotavlja, da nastaja pri tem objektivna težava, da se izplačujejo po dvanajstinah sredstva za funkcioniranje uporabnikov. Normalno, meni je popolnoma jasno, da ti ne morejo prenehati delovati samo zaradi tega, ker niso sklenjene pogodbe ali njihovi sveti niso potrdili programa itd., in meni je jasno, da ta 27. člen je neživljenjski. Ampak tri leta je že neživljenjski in tri leta je bilo možnost popraviti ga. Zdaj imamo obljubo, da ga bomo v nadaljevanju popravili. Upam, da je ta razprava in ta izkušnja o tem proračunu, tem zaključnem računu dala nekoliko več poguma tistim, da se bodo tega zakona lotili. Kar se tiče nekaterih ugotovitev kolegov, ki so danes razpravljali o tem zaključnem računu. Gospod Veršnik je opoziciji očital, da gradimo zavrnitev tega zaključnega računa zgolj, samo na odločitvi oziroma ugotovitvi, da planirani podatki za investicije in investicijske transfere, to je tistih 90 in 87%, ne dajejo podlage za potrditev. Ni res! Vse drugo je bilo prej res podlaga za odločitev za to, da ne potrdimo, kot pa samo ta ugotovitev. To je ugotovitev, ki se navaja zaradi tega, da se zavedamo, do kakšnega razmerja med planiranimi investicijami, investicijskimi stroški in med dejansko realiziranimi prihaja, in da bo to pravzaprav podlaga za to, da se bo planiranje načrtovalo stvarneje in da se bo realizacija približala 100%, da ne bo 100%, verjamemo, da je možno že zdaj ugotoviti. Še bolj ali pa še manj vzdrži primerjava o tem, da je bilo v preteklih letih ravno tako precej ministrstev, ki niso dobila pozitivnega mnenja ali so imela mnenja z zadržki. Izhajati iz preteklosti je zame nesprejemljivo, mi stremimo k temu, da se izboljšuje praksa, stremimo k temu, da se izboljšuje odnos in odgovornost vseh, ki odločitve iz zakona ali zakone implementirajo v prakso, ne pa, da gradimo svojo zavrnitev ali razlago o umeščanju stališč samo zaradi tega, ker je bilo nekaj prej bilo še slabših kot sedaj. Zame, mislim, da je to nespremenljivo, in ni nikakršen argument. Kar se tiče poslanca gospoda Testena, pač navajam tisto, kar se mi je porodilo skozi poslušanje nekaterih razprav. Sam gospod Testen je v svoji razpravi poudaril: "Posebno poudarjamo dosledno spoštovanje zakonodaje in predpisa pri izvajanju proračuna." Torej, to poudarjajo kot dosledno opredelitev, nekateri pa to delajo mimo te doslednosti - popolnoma drugače, kot so izrečene besede. Če bi to bilo, potem teh napak ne bi bilo; teh očitnih kršitev zakonodaje na nekaterih področjih ne bi bilo. Ne bi bilo problemov na področju, recimo, odškodnine, ki jo je nadškofija dobila v zvezi s poravnavo med Vlado Republike Slovenije in Nadškofijo Maribor okrog Vrbanskega platoja. Tam vemo, da je bilo milijardo 700 ali skoraj dve milijardi tolarjev takrat dogovorjene poravnave in odškodnina dogovorjena v obliki izplačila preko proračuna, ker pač vse ostalo se v naravi ni dalo urediti. Del tega se je uredil že v letu 2006, če se prav spomnim, 2007 pa naj bi se do julija meseca plačalo sredstva v višini 700 in nekaj milijonov tolarjev. Vse to razumemo! Tudi razumemo, da se je morda nekdo odločil poravnati za škofijo. O tem, kakšna je poravnava, koliko je bilo prej vloženih sredstev, kdaj so bila sredstva vložena, kaj bi država dejansko morala kot nadomestilo dati nadškofiji, to je zgodba, ki je že mimo. Vendar nekdo se je odločil in poplačal ta sredstva mimo vseh pravil zakonodaje. Gospod Testen pa pravi, da je dosledno spoštovanje zakonodaje in predpisov temelj za ravnanje koalicije ali vsaj NSi-ja v tej zgodbi. Torej, sami sebe očitno prepričujejo o realno drugačnem stanju. Gospod Mikolič se je obesil na moje besede, ko sem rekel, da še določen dvom pri Ministrstvu za šolstvo obstaja, ravno zaradi tega, kar sem zdaj omenil. Ministrstvo za šolstvo je vedelo, kaj se na tej postavki dogaja. Ministrstvo za šolstvo je zavestno vključilo v predmet poravnave to obveznost izpred financiranja. In zaradi tega sem izražal ta dvom, ki ga Računsko sodišče, in to pravico ima in je polemizirano v stališču in poročilu Računskega sodišča zapisano, vendar ne zaradi tega nam očitati, da se obesimo na eno takšno rahlo, rahlo pripombo. Gospod Mikolič, govoriti je treba o celem proračunu, o celem zaključnem računu, o vseh kršitvah in to je temelj za današnjo razpravo. Tudi koalicija bi morala na ta način razpravljati ravno zaradi tega, da pripomore k izboljšanju, prvič prakse, drugič pa odgovornosti in ravnanja tistih, ki enostavno zaradi takšnih razprav gredo mimo vseh določil, za katere jih zavezuje zakonodaja in predpisi, se obnašajo po načinu, kot ga danes imamo možnost videti in kot sem rekel, zaradi tega praksa ne pokaže nič bistvenega izboljšanja. V Komisiji za nadzor javnih financ smo poslušali gospoda Antončiča, ki je član Evropskega Računskega sodišča. Tam nam je vsem povedal, kaj Računsko sodišče primarno želi doseči s svojimi revizijami in kaj Evropski parlament terja od komisije: spoštovanje zakonodaje, racionalno rabo in transparentno rabo sredstev. To je dovolj, da se sploh ne razmišlja o takšnih kršitvah, da bi zaključni račun bil zavrnjen, ampak se ti moralni poduki delijo tisti, ki so do tega upravičeni. Razlogov za to, da takšnega zaključnega računa ne moremo potrditi, razlogov, ki kažejo na to, da zaključni račun ne more biti sprejet ali pa ne sme biti sprejet v tem Državnem zboru, je bil dovolj, jasno je, da jih navajamo več opozicijski poslanci in da nekoliko pod mizo stiskate prste in ne izrečete tega, kar bi verjetno ravno tako želeli izreči, če bi bili v drugi vlogi kot pa v tisti: poslanci koalicije. Torej, LDS in sam osebno tega zaključnega računa ne bom potrdi. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Rudija Veršnika. Izvolite.
Hvala za besedo. Nisem mislil niti nisem želel, ampak moram začeti. 12 let so se dogajale napake, sem prepričan, da so se dogajale 12 let prej, preden je ta Vlada prevzela vlado. In prepričan sem tudi, da takšne razprave niso bile v tem parlamentu, ampak da ste razpravljali o veliko bolj pomembnih zadevah, ki so bile tudi napačne. Mislim, da smo si enotni, da podobne napake so se vse do sedaj ponavljale, vendar pa ne poudarimo tistega, ki je najpomembneje: te napake so iz leta v leto manjše. Torej, trend gre v pravo smer. In to naj bo tudi vodilo, ki ga je spoštovani gospod Petek pred menoj navedel. Trendi so pomembni. Poglejte, pravite, da očitamo, da so to edine pripombe, ki jih opozicija navaja. Ja, res so. Mislim, da čisto vse poslanske skupine ste se obrnile na te štiri napake, ki so prezentne v poročilu Računskega sodišča. In vse poslanske skupine ste očitale Vladi oziroma ministrstvom za te napake. Poglejmo mogoče na hitro, kakšen obseg je teh napak. Toliko, da se bo nekoliko bolj prezentno videlo, o čem se pogovarjamo. Če govorimo o tej napaki pri Splošni plovbi Portorož, to pomeni 0,32% prenizko izkazane skupne prihodke proračuna za 2006. Druga napaka pri Ministrstvu za okolje in prostor predstavlja 0,16% skupnih prihodkov državnega proračuna. Tretja napaka pri Ministrstvu za obrambo predstavlja 0,03%. In četrta napaka, ki pa ni imela nobenega vpliva na skupno velikost odhodkov državnega proračuna, predstavlja 0,27% in je za toliko pomenila samo nepravilno izkazano strukturo transferjev. Jaz upam, da to, kar sem pravkar povedal, da je to pojasnjena vsebina teh knjigovodskih napak v zaključnem računu države za leto 2006 in da kaže, da izvršilna oblast ni imela nikakršnega razloga za morebiti namerno povzročanje takih napak. Tukaj jaz mislim, da smo si enotni: namere ni bilo. Napak v višini 0,5% skupnih odhodkov še vedno pomeni, da je zaključni račun države, razen teh napak, pošten in resničen dokaz, prikaz poslovanja države in ga je zato potrebno podpreti. Ne vidim razloga, zakaj bi ga ne podprli. Bilo je tudi rečeno, da je revizor evropskega sodišča dr. Antončič, ki je bil gost naše komisije za nadzor proračuna, bil tudi eksaktno vprašan, kaj storiti v teh primerih. Jasno in glasno je povedal, da napake po končani reviziji Računskega sodišča ni več smiselno popravljati in da nikjer v evropski praksi se tega ne dela. Jasno, eksaktno je bilo to rečeno. Je pa povedal, da v času revidiranja pa je smiselno napake odpravljati, če je postopek in dogovor, in konec koncev tudi smisel to narediti. In ni to res oziroma ni smiselno, da se po vseh končanih procesih revidiranja zadeve popravljajo v zadnji fazi in da to ni evropska praksa. Veliko očitkov je bilo tudi na račun črpanja evropskih sredstev. To črpanje je bilo 77%. In celotna poslanska skupina Slovenske demokratske stranke se strinjamo, da črpanje ni dovolj uspešno. Ampak zopet moramo reči, da po podatkih, ki jih dobimo iz Evrope, da je Slovenija ena najbolj uspešnih. Torej, težave okoli črpanja evropskih sredstev nimamo sami mi tukaj v Sloveniji, ampak je to vsesplošna situacija vseh evropskih pridruženih članic. Vesel sem, da gre ta trend v pravo smer. Tudi v uvodnem govoru sem pač to poudaril. In v primeru, da zadeve ne bodo šle tako, pozivam že danes ustrezna ministrstva, da se ustrezno organizirajo in da omogočimo čim bolj korektno in čim večje črpanje teh evropskih sredstev v dobro vseh državljank in državljanov Republike Slovenije.
Hvala lepa. Ob tem je potrebno poudariti, da je bila realizacija vplačil 100%. Besedo pa ima seveda še predlagatelj. Izvolite, če želite.
Hvala, gospod predsedujoči. Samo na kratko bi povedal. Vlada je dobila k temu predlogu zaključnega računa za leto 2006 mnenje s pridržkom s strani Računskega sodišča, kar pomeni, da določene napake so bile, mislim pa, da niso bile v takem obsegu, ki bi bil zaskrbljujoč. Mi si bomo prizadevali, da bo teh napak v bodoče čim manj oziroma idealno bi bilo, da jih sploh ne bi bilo. Glede tehničnih popravkov zaključnega računa za nazaj je pač naše mnenje, pa ne samo naše mnenje, da to žal ni mogoče v tem trenutku s to obstoječo zakonodajo in prakso, ki jo imamo pri nas. Bomo pa to vprašanje preučili. Pripravljamo tudi določene spremembe zakonodaje, tako da bomo podrobno to zadevo preučili skupaj z Računskim sodiščem, s katerim bomo ustanovili delovno skupino. Ravno tako glede predloga uporabe fakturirane realizacije. Gre za metodo, ki se uporablja, kot vsi veste, bolj v anglosaksonskih sistemih, se pravi, Velika Britanija, Nova Zelandija, Avstralija. To moramo podrobno preučiti, kaj bi pomenil prenos te prakse v naš sistem. Tako da bomo tudi vse to podrobno preučili. Predvsem se bomo pa dogovorili z Računskim sodiščem za naslednje leto, kako ravnati, da bi bil zaključni račun čim boljši, čeprav naše mnenje je, da se lahko popravlja zaključni račun samo v fazi revidiranja, potem pa je zaključni račun pač neko dejstvo in je tak, kot je. Gre pa v tem primeru zaključnega računa za izrazito strokovna vprašanja, ki imajo potem lahko tudi politične posledice, tako da bomo na začetku predvsem na strokovnem nivoju sodelovali z Računskim sodiščem. Toliko. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Lahko zaključimo razpravo? Hvala. Razpravo zaključujem. O zaključnem računu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PRIVATIZACIJI SLOVENSKIH ŽELEZARN. Omenjeni akt obravnavamo po skrajšanem postopku. Zanj imamo na razpolago uro časa. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Darjo Lavtižar Bebler. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo za dodatno obrazložitev predloga sklepa dajem podpredsedniku Odbora za gospodarstvo gospodu Viliju Rezmanu. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, ta zakon o privatizaciji Slovenskih železarn, ki ga je predlagala skupina poslank in poslancev, je odbor obravnaval na svoji 39. seji, na nekdanji praznik 29. novembra je bilo to, in sicer kot matično delovno, o čemer je odločal Kolegij predsednika Državnega zbora. Na razpravi so bili predstavniki predlagateljev, Zakonodajno-pravne službe, Vlade, ministrstva, ki je resorno za to področje in vsi so se tudi aktivno vključili v razpravljanje. Zakonodajno-pravna služba, Vlada in predlagatelji so predložili tudi ustrezno gradivo, ni pa bilo v poslovniškem času vloženega nobenega amandmaja. Kasneje je bil sicer predlagan en sklep, ki pa ni bil sprejet. Mnenje Vlada je bilo odklonilno. Vlada meni, da ta predlog zakona ni primeren in to utemeljuje z nekaterimi naslednjimi argumenti. Potem ko je predstavila najprej historiat dogajanja in ugotovila oziroma predstavila tudi način saniranja Slovenskih železarn, kasneje SIJ-a kot pravne naslednice, je oporekala temu, da bi se neposredno primerjale tržne cene delnic v različnih obdobjih, da so bile dane možnosti predkupne pravice vsem družbam pooblaščenkam, da je bil postopek privatizacije za Vlado končan v tistem trenutku, ko so vsi upravičenci, delavci, zaposleni, upokojeni, torej tisti, ki so bili upravičeni, konvertiralo svoja upravičenja v delnice Slovenskih železnic. V razpravi je bilo moč prisluhniti tudi nasprotnim trditvam, in sicer zlasti trditvam, da je bilo vrednotenje delnic neustrezno, ampak o tem so tisti, ki so zakon predlagali, in tisti, ki so mu nasprotovali razmišljali podobno, samo da iz različnih razlogov in z različnimi stališči. Vsi so pa bili prepričani, da ni bilo ustrezno vrednoteno. Menili so tudi, da je bil neustrezen sam postopek prodaje delnic SIJ-a in da je pri tem bila zanemarjena možnost, ki so si jo družbe pooblaščenke pridobile, namreč možnost aktivnega nastopanja kot solastnika, z velikimi možnostmi, torej 20% možnostmi, uveljavljanja solastniških pravic. Tudi o realni kupnino je bilo precej govora in o tem, ali ne gre tukaj morebiti za napačne podatke ali za prikrite podatke, kajti operiralo se je z dvema različnima kupninama, ki sta bili v razponu 1:3 predstavljeni in to je povzročalo določene dvome med razpravljavci. Drugi, tisti, ki so zagovarjali stališče Vlade, so menili, da v tržnem gospodarstvu cen delnic ne gre neposredno primerjati, zlasti ne, če gre za različna obdobja. Menili so, da je pravno sporna zahteva za spremembo zakona, ki bi naj omogočila v vsakem trenutku možnost lastninjena 20% deleža posamičnih odvisnih družb, in omenjali so možnost, da bi sedanji novi lastnik, torej ob tem, če bi se zakon spreminjal, bil upravičen do tožb, ki bi, če bi bile tožbe dobljene, drago stale našo državo. Zakonodajno-pravna služba je tudi imela nekaj tehtnih pomislekov. Ti pomisleki, ki so bili izrečeni, so bili zlasti pomisleki v zvezi z ustrezno ali neustrezno transparenco vseh postopkov, ampak ti pomisleki kasneje niso bili ne za amandmajem ne s kakšnimi sklepi potrjeni. Pojavlja se tudi predlog po odložitvi dokončnega sklepanja, po ponovnem premisleku, vendar je ta predlog sklepa bil zavrnjen, tako da je odbor predlagal, večinsko seveda, da parlament oziroma Državni zbor sklepa o njegovem sklepu, ki govori o tem, da predlog, zakon, ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. K besedi pa vabim predstavnika predlagatelja zakona. Kolega Bojan Kontič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister. Iz predloga sprememb zakona je razvidno, da smo predlagatelji iz poslanske skupine Socialnih demokratov in da je prvopodpisana pod današnji predlog gospa Darja Lavtižar Bebler. Klub negativnemu mnenju Vlade je jasno, da bomo nasprotovali predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, da je predlog zakona neprimeren za obravnavo. Predlog zakona, ki smo ga predložili v parlamentarno proceduro, namreč pomeni poizkus odpravljanja krivic zaposlenih v Slovenskih železarnah, bivših zaposlenih in upokojenih, ki so se v zgodnjih 90-ih letih odrekali svojim plačam, da bi pomagali pri sanaciji svojih tovarn. Kot je znano, je Državni zbor v letu 1998 sprejel poseben zakon o privatizaciji takrat Slovenskih železarn, v katerem je posebej uredil tudi način poravnave obveznosti do tistih zaposlenih, ki so se v preteklosti odrekli pravice, da s tožbami dosežejo izplačilo zaostalih obveznosti do njih in s tem pomembno prispevajo k sanaciji svojih podjetij. Takrat je Vlada kot predlagatelj zakona v obrazložitvi ciljev zakona zapisala, citiram: "Predlaganim zakonom Republika Slovenija tudi izpolnjuje obljube, dane zaposlenim delavcem, da jim bo omogočeno tako kot drugim državljanom Republike Slovenije sodelovati v lastninjenju prej družbenega premoženja in da bodo poplačane tudi njihove terjatve iz naslova neizplačanih osebnih dohodkov. Glede na dejstvo, da je bil pogoj za izpolnitev danih obljub sprejem zakona o privatizaciji pravnih oseb in premoženja v lasti Republike Slovenije, predlagatelj ocenjuje, da je v danem primeru smotrno zagotoviti poseben temelj za privatizacijo Slovenskih železarn s posebnimi zakonom. Ob upoštevanju dejstva, da so zaposleni vložili veliko število tožb za izplačilo neizplačanega dela osebnih dohodkov, je možno, da bo na podlagi sodnih odločb potrebno delavcem neizplačan del osebnih dohodkov izplačati v gotovini. Slovenske železarne bi v tem primeru lahko zašle v blokado žiro računa in s tem bi bila podana nevarnost uvedbe stečaja." Konec citata. To je bilo torej zapisano v obrazložitvi ciljev zakona iz leta 1998. Izkazalo se je, da če bi vsi zaposleni in bivši zaposleni resnično vztrajali pri tožbah svojih podjetij, bi ogrozili obstoj Slovenskih železarn, saj so sodišča te terjatve nekaterim že priznala. S predstavniki zaposlenih so takrat sodelovale tako opozicijske kot koalicijske poslanske skupine in vložile številne amandmaje na predloženi zakon, ki so večinoma šli v smeri, da se zaposlenim omogoči aktivno lastništvo v družbah, v katerih delajo. Sprejeti zakon se je dobro izpolnjeval tudi pri prodaji posameznih odvisnih družb v sistemu Slovenskih železarn, dokler Vlada ni prodala sistema tedaj že Slovenske industrije jekla v celoti. Tako zaposleni, bivši zaposleni in upokojeni, ki jih v skladu z določili zakona zastopa družba pooblaščenke, niso več mogli uveljaviti svojega interesa po aktivnem lastništvu v družbah, kjer so bili zaposleni, ampak so bili prisiljeni v odločitev, da sprejmemo ponudbo za odkup delnic, ki jih imajo po ceni, ki jo je vlada v postopku prodaje izpogajala z ruskim kupcem. In prav tu se začnejo resni problemi, saj je Vlada po ocenah večine prizadetih zaposlenih, bivših zaposlenih in upokojenih delavcev, pa tudi po naših ocenah pri prodaji SIJ dosegla bistveno prenizko ceno delnice in jih s tem oškodovala. Ta problem sicer ni tako pereč v Štorah, kjer je bila večina delavcev izplačana, tudi ne tako izrazito na Jesenicah, kjer je družba pooblaščenka sprejela ponudbo kupca SIJ, aktualno pa je zelo na Ravnah, kjer družba pooblaščenka zastopa interese preko 5.800 delničarjev. Dejstvo je, da je Vlada prodala SIJ za znesek, ki ustreza dobičku te družbe v dobrih zadnjih dveh letih, in še to po kreditni sposobnosti s strani naših bank. To pomeni, da je kupec odplačal Slovenske železarne z vsem njihovim stvarnim premoženjem v borih dobrih dveh letih in ne glede na obljube po velikih vložkih v razvoj, nad 200 milijonov evrov, je to bajna kupčija, ki jo zelo redko srečamo v svetu. Ob vedenju tudi Vlade ob prodaji, da je in bo visoka konjuktura na teh trgih še kar nekaj let, kar napovedujejo strokovnjaki že nekaj let, se postavlja veliko vprašanje o tem kdo je dejansko zaslužil od te prodaje. To gotovo niso bili zaposleni, bivši zaposleni in upokojeni delavci železarn, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razpravo.]] drugi davkoplačevalci, ki plačujejo tudi to Vlado. S tem zakonom torej želimo odpraviti krivice, ki so bile tem povzročene. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Za gornico vabim ministra za gospodarstvo. Mag. Vizjak, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Toliko zavajanja in sprenevedanja, kot je bilo pravkar slišanega, že dolgo ne. Slovenska vlada je preko privatizacijske komisije vodila izjemno transparenten postopek in je sledila ciljem pri privatizaciji, ki jih lahko strnemo v nadaljnji razvoj železarstva, razširitev prodajnega trga, ohranitev proizvodnje, dobro boniteto, pripravljenost na dodatna vlaganja in cela kupica drugih razvojno naravnanih, kot so ohranitev delovnih mest, razvoj podjetja na splošno. In drugi cilj je maksimiranje kupnine. Zato je bil narejen mednarodni poziv, v katerem so lahko sodelovali vsi, tudi tisti, ki danes pravijo, da cena ni bila optimalna. In konkreten kupec, ki je na koncu tudi pravzaprav kupil Slovensko industrijo jekla oziroma njen večinski delež, je ponudil daleč najboljšo ceno in na zgornji meji vrednotenja. Torej, pozivam tistega, ki govori danes, da zadeva ni optimalna, naj mi predloži konkretne dokaze za to ali pa naj se vzdrži pavšalnih floskul, ki so pravzaprav značilne za vsako privatizacijo. Konkretno je to najbolj pošteno, vse, kar je pa splošnega, je pa zavajajoče. Vendar očitno je dejansko tudi predlagatelj sledil ta namen. To se pravi, ni cilj spremeniti sistemsko zakonodajo, kajti Slovenska industrija jekla je že privatizirana in za nazaj spreminjati pravila igre, kljub temu da je ta ista stranka, iz katere prihaja ta predlog, bila, skratka, celo veljavnost zakona o privatizaciji železarn del koalicije in ni spremenila zakona iz leta 1998. In danes trditi, da bi bilo po izvedeni privatizaciji to smiselno in možno, pravzaprav ne vzdrži elementarne kritike, kaj šele neke pravniške oziroma pravne presoje. Torej, da bi predlagali in sprejeli spremembo zakona po desetih letih izvajanja zakona, torej po končani privatizaciji, se nam zdi nesmotrno, nedomišljeno, nepotrebno, škodljivo in tudi posega v gospodarsko pobudo in ne zagotavlja pravne varnosti gospodarskih subjektov. Ne vem, kako bi ubranili ustavnost take spremembe, še posebej glede 74. člena Ustave, ki posegajo v načelo svobodne gospodarske pobude, in zakon posega v lastniške pravice nekoga, ki jih je pridobil pod drugačnimi pogoji. Torej, spoštovani, srčika tega predloga ni spremeniti ali drugače zaščititi nekatere interese, ampak spolitizirati umik države iz gospodarstva na enem konkretnem primeru. Zelo zavajajoče je tu govoriti o poskusu odprave krivic nekaterim zaposlenim, upokojencem in podobno, in da Vlada te zadeve ni izpeljala optimalno. Prepričan sem, da je treba v vsaki gospodarski družbi med partnerji biti skupaj v dobrem in slabem, in sprašujem se, kaj bo predlagatelj govoril v času, ko bo na nek način to obdobje konjunkture v jeklarstvu za nami in ko bo lahko na obzorju zopet kakšen problem v jeklarski industriji. Država, slovenski davkoplačevalci so sanirali Slovensko industrijo jekla, so jo pripravili na privatizacijo, Vlada je izkoristila trenutek ugodne pozicije svetovnega in s tem tudi slovenskega jeklarstva, to izkoristila na takšen način, da je Slovensko industrijo jekla vertikalno povezala v širši sistem, ki nudi surovinsko osnovo in tudi nudi trge Slovenske industrije jekla in jo je opremila in pripravila na neko boljšo konkurenčnost tudi v morebiti nekoliko slabših časih. Še to bi rad pojasnil, da je bila cena izpogajana na razmeroma visoki ravni in da so vsi dobički v naslednjem letu namenjeni za nadaljnji razvoj družbe. Zavajajoče je trditi, da bo lahko kupec z delitvijo dobička odplača to investicijo v nekaj letih. Ves dobiček od Slovenske industrije jekla v naslednjih treh letih gre v nadaljnji razvoj jeklarstva v Sloveniji in te konkretne skupine.
Hvala lepa, minister. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine SD bo predstavil Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospodu ministru. Lep dober dan želim. Brez razburjena, gospod minister, ampak osnove računovodstva povedo, da ta dobiček od Slovenske industrije jekla bo še v knjige ruske družbe KOKS in nikamor drugam. Toliko bi že morali vedeti, če ste minister za gospodarstvo. Ravno zaradi tega, da ne bi ves dobiček odšel v Rusijo, pa predlagamo zakon. Zakon, ki po našem mnenju omogoča, da z voljo zakonodajalca spremenimo Zakon o privatizaciji Slovenskih železarn in omogočimo, da tistim, ki so v pogajanjih bili izpuščeni, gre pa za zaposlene, zagotovimo pravo nadomestilo za izgubljeno vrednost v tej železarni. Mislim, da je vsakomur jasno, da če nekdo plača 100 milijonov evrov za Slovensko industrijo jekla in če podatki za letošnji načrtovani dobiček govorijo, da bo tega približno dve tretjine te vrednosti, da je nekaj hudo narobe, bodisi z dobički v letu 2007 bodisi s kupnino, ki je bila izpogajana. Jaz razumem, da vladajoča koalicija tudi glede na sklep matičnega delovnega telesa zavrača ta zakon, in zaradi tega tudi mi povemo, kaj bomo naredili v nadaljevanju, če bo zakon zavrnjen, če niste za to, da se zaščiti pravice malih delničarjev, da se zaščiti pravice zaposlenih, bivših zaposlenih ali sedaj zaposlenih, potem pač bomo to proučevali na parlamentarni preiskovalni komisiji, kjer se bo potrebno pogovoriti o pogojih in okoliščinah prodaje tega večinskega državnega deleže v Slovenski industriji jekla. In takrat, gospod minister, boste seveda kot politični nosilec javne funkcije to zelo natančno pojasnili brez nervoze. Vprašanje je zelo enostavno: zakaj tako nizka cena? Zakaj potem ko se slovenski davkoplačevalci investirali približno 500 milijonov evrov v sanacijo Slovenskih železarn zaradi ohranjanja delovnih mest, Vladi ne uspe v pogajanjih iztržiti več kot borih 100 milijonov evrov, ob tem da seveda poslovna skupina Koks pravi na svoji spletni strani, da naj bi "plačala", v narekovaju, 300 milijonov evrov. Bo to podobna zgodba kot zgodba poravnave s klirinškim dolgom, kjer je tisti, ki se je z ministrom za finance pogajal, bil nekaj dni kasneje aretiran s strani ruskih organov pregona, ker naj bi ravno pri poravnavanju klirinškega dolga nekaj preveč denarja kapnilo nekam, kamor ne bi smelo? Zato predlagamo poslankam in poslancem vladajoče koalicije, da zakon podprete. Da s tem, ko zakon podprete, omogočite, da se zaščiti vsaj del delnega interesa. Vlada, ta skupina, ki je to prodajala, tega javnega interesa ni zaščitila. Na potezi smo poslanci in poslanke Državnega zbora. Če boste zakon podprli, potem bo mogoče zaščititi interese zaposlenih, če ne, bomo razpravljali o politični odgovornosti. Govoriti, da pa opozicija ne sme opozarjati na brezvesten, neučinkovit umik države iz gospodarstva na način, kot se izvaja v tem mandatu, in videli smo veliko primerov Mercator, če hočete Merkur, Slovenska industrija jekla, tudi NKBM ne nazadnje, seveda, pač pomeni, da, gospod minister, ne priznate opoziciji, da lahko ima svojo vlogo. Mi menimo, da je veliko razlogov za sprejem tega zakona, in predlagam, da prisluhnete tem razlogom. V nasprotnem, kot sem že povedal, bomo morali ugotavljati vašo odgovornost na drugem mestu. Hvala lepa. Poslanska skupina SD bo podprla predlog zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil poslanec Milan Petek.
Lep pozdrav kolegice in kolegi! Gospod podpredsednik, minister! V Liberalni demokraciji Slovenije razumemo težnjo, zaradi katere je nastal predlog dveh železarskih zakonov, ki sta pravzaprav vložena zaradi sporne prodaje Slovenske industrije jekla. Na spornost prodaje smo v LDS-u opozarjali že ob porabi kupnine od privatizacije Slovenska industrija jekla, vendar ti opomini in ti apeli niso zdržali nikakršnega posluha. Prodaja pa je bila sporna zaradi tega, ker je Vlada dejansko prodajala Slovensko industrijo jekla 15% pod knjigovodsko vrednostjo. V tem primeru smo se ponovno soočili z oškodovanjem, po naši presoji in presoji mnogih, državnega premoženja, saj je tudi primerjava poslovanja s tremi izmed največjih svetovnih železarjev pokazala, da je bila Slovenska industrija jekla prodana pod primerljivo tržno ceno. V Liberalni demokraciji Slovenije menimo, da Vlada ni iztržila najvišje možne kupnine, tudi zato, ker se o ceni Slovenske industrije jekla ni dogovarjala skupaj z malimi delničarji, ki so večina njih tudi zaposlenih v Slovenski industriji jekla. Prav zaradi tega so nekateri od njih bili prisiljeni prodati delnice po tej nizki prodajni ceni, ki ne ustvarja nikakršne prevzemne premije. Letošnji dogodki v zvezi z rastjo poslovanja in ustvarjanja dobička kažejo, da so bila to opozorila takrat na mestu. Iz letošnjega poslovanja Slovenske industrije jekla pa se še bolj potrjujejo sumi o o škodovanju državnega premoženja - ta dobiček bo v letošnjem letu podvojen. Prav tako je odprto resno vprašanje, koliko je Slovenija sploh iztržila iz prodaje Slovenske industrije jekla, saj je kupec na svoji spletni strani objavil bistveno drugačne vrednosti, kot kaj je kupec plačal državi Sloveniji. To naj ugotavljajo tisti, ki imajo možnost presojati in preverjati te podatke. Glede same vsebine zakona naj omenimo, da v LDS razumemo namen zakona, da se omogoči delničarjem nek zasilni izhod, vendar pa ne znamo odgovoriti na vprašanje, kako naj zakon v praksi pravzaprav zaživi. Mislimo, da bo s tem kršeno pogodbeno razmerje in verjetno sprožen ustavni spor, če bi prišlo do uveljavitve tega zakona. Vendar smo pripravljeni pri tem to tudi tvegati. Dejstvo je, da ne bi bili v takšni situaciji, če ne bi država tako hitro in tako poceni prodajala Slovenske industrije jekla. In razumemo, da je težko nekaj popravljati, ko je večinski delež že prodan. Je pa jasno, da se prodaja sama po sebi ne more razveljaviti, čeprav je morda bila prodana pod ceno. Zaradi tega bodo očitno mali delničarji iskali ali pa bodo morali iskati svojo pravico na sodišču. LDS pa prelaga vso politično odgovornost na koalicijo in ona je tista, ki mora odločiti, ali bo sprejet sklep matičnega odbora, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ali bo pa z drugačnim sklepom omogočali, da se začne proces iskanja resnice. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Martin Mikolič bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija. Izvolite.
Hvala za besedo in lepo pozdravljeni! Ozrimo se nazaj v čas, ko je bila slovenska industrija oziroma železarska industrija v izredno težkem položaju, ne samo v Sloveniji, ampak tudi v svetovnem merilu. Smo mnenja, da je v tem času bila 417 evrov vredna delnica zelo draga naložba glede na samo stanje te industrije. Kasneje v času prodaje, se pravi v letošnjem letu, pa država ni pozabila na male delničarje, ki predstavljajo svoje pravice skozi družbo pooblaščenko. V prodaji, kjer je bila delnica 190 evrov, je bila legitimna pravica vsakega delničarja, da lahko v času prodaje oziroma nakupa pristopi k prodaji svojega deleža. Tako je odvisno od delničarja, ali ceno sprejme ali je ne sprejme. Trg je pa seveda tisti, ki določa ceno, kjer se srečujeta ponudba in povpraševanje. Tega se danes moramo navaditi. V času prodaje večinskega deleža holdinga je bil v veljavi zakon, ki še danes velja, tako da imajo manjšinski delničarji, družba pooblaščenka, še danes pravico, da zamenjajo svoj delež do 20% deleža odvisne družbe v primeru prodaje. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo mnenja, da če bi sprejeli predlog tega zakona, bi menjali pravila igre, vprašanje bi tudi bilo, kako bi se odzval večinski lastnik, zato teh sprememb zakona o privatizaciji v naši poslanski skupini ne bomo podprli. Menimo, da se je potrebno natančno seznaniti s pogoji prodaje in se na podlagi tega odločati, kako zagotoviti tista upravičenja, ki so bila dana z veljavnim zakonom. Primer prodaje družbe, ki je bil v nekem drugem času, v drugačnih pogojih, nam jasno ponazarja, da je država dala javni razpis, na katerega se je prijavilo na začetku 8 ponudnikov, kasneje so ponudbo oddali trije. Tako je komisija izbrala najugodnejšega ponudnika, ki se je zavezal k uresničitvi ciljev in meril prodaje. Vsekakor smo mnenja, da je država poskušala prodati in tudi prodala pod najboljšimi pogoji v tistem trenutku. In če je to tuji kupec, se nam ne zdi sporno, namreč domačega interesa ni bilo. Nam ni vseeno za male delničarje, ki so šibkejši člen te družbe in po navadi izgubijo takšno bitko. Verjamemo njihovemu nezadovoljstvu, da se počutijo nekoliko zapostavljene, samo spreminjati trenutni zakon se nam zdi nesprejemljivo, namreč te spremembe zakonodaje posegajo v poslovne odločitve posameznega gospodarskega subjekta. Stremimo k temu, da se država v največji meri, kolikor je le možno, umakne iz gospodarstva in ni dopustno, da z intervencijo v njih posega tako, da daje manjšinskemu delničarju pravico vplivati na lastniško strukturo odvisnih družb. Po skoraj desetih letih izvajanja zdajšnjega zakona in vseh lastniških sprememb v Slovenskih železarnah d.d. se je država umaknila iz večinske lastninske strukture in tako prepustila odgovornost za vodenje zasebnemu večinskemu lastniku, ki pa vemo, da je vstopil v to pod znanimi in jasnimi pogoji. V Poslanski skupini Nove Slovenije predlagani noveli nasprotujemo, ker bi kakršnokoli spreminjanje lahko pomenilo nove sodne spore s strani lastnika, zato tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, bo predstavil kolega Marjan Drofenik. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, poslanke in poslanci, na galeriji, pozdravljeni. Na začetku moram poudariti, da smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zadovoljni, da je Slovenska jeklarska industrija v zadnjem času v zelo dobri kondiciji. Verjetno se nekateri od vas spomnite razprav v letih, ko so bile Slovenske železarne povsem propadle, in se je razmišljajo o tem, ali jih je sploh smiselno sanirati ali je morda bolje, da se jih proda prvemu zainteresiranemu tujemu kupcu, ki bi jih verjetno v tistih kriznih časih tako ali tako zaprl. Jasno je, da je bila vrednost Slovenskih železarn v tistem času enaka manj kot nič. Ravno Slovenska ljudska stranka je bila tista, ki je odločno nasprotovala prodaji železarn, si prizadevala za njihovo sanacijo in tudi preprečila njihovo prodajo. Danes je jasno, da je bilo takšno stališče pravilno in da naša jeklarska industrija zelo dobro posluje. Pa naj gre tu za Štore Stil ali za Slovensko industrijo jekla. Po našem mnenju s prodajo Slovenske industrije jekla ni bilo nič posebej narobe. Pomembno pa je, da se bdi nad tem, da se bo s strani novega lastnika vlagalo v tehnologijo, vlagalo v varstvo okolja, da bo na ta račun mogoče pri bodoči recesiji, ki se bo na področju jekla mogoče tudi pojavila, da bo takrat Slovenska industrija jekla na recesijo pripravljena. V teh vrstah industrije se ciklično pojavljajo krize in če, v narekovajih, "nima ta industrija nekaj zalog", potem te krize zelo težko preživi ali jih pomaga preživeti država. Predlagana novela zakona se nanaša na pravico upravičencev, ki jih zastopajo družbe pooblaščenke, kadarkoli zamenjajo delnice Slovenskih železarn za deleže odvisne družbe do največ 20% osnovnega kapitala. S tem predlagatelji želijo omogočiti upravičencem, da so to zaposleni, nekdanji zaposleni in upokojenci, da zamenjava ne bi bila več omejena le na primer prodaje posamezne odvisne družbe v okviru sistema Slovenskih železarn. Seveda bi se takšna rešitev nanašala tudi na prodaje delnic Republike Slovenije v Slovenski industriji jekla v letošnjem letu. Po našem mnenju bi šlo v tem primeru za nedopusten poseg v že sklenjeno prodajno pogodbo, kar z vidika pravne varnosti po našem mnenju ni sprejemljivo, saj bi s tem posegali v že pridobljene pravice. Predlaganega zakona v Poslanski skupini SLS torej ne bomo podprli. Razmišljati o predlaganem zakonu v smislu, da pomeni njegova zavrnitev to, da država za delavce ne želi ničesar narediti, je tendenciozno in demagoško. Koliko je bilo namreč tistih, ki so že prej izgubili delo v letih 1990, 1991, 1992 v Slovenskih železarnah, da ne govorimo o drugih firmah. O tistih pravzaprav nihče ne govori. Bistveno je mnogo bolj kot to, o čemer govori ta novela zakona, ali bomo znali nove lastnike tistih podjetij, ki so bila prodana, motivirati, da bodo dejansko zagotovili ekološko ustreznost in prihodnje uspešno poslovanje teh podjetij. Zakona torej ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, gospod minister! Ko je prišlo do koncepta privatizacije Slovenske industrije jekla, smo nekateri takrat opozarjali, da bi bilo mogoče bolje, če bi se privatizacija izvajala preko hčerinskih družb neposredno in ne preko holdinga, predvsem zato, ker bi tisti, ki so imeli delnice posameznih hčerinskih družb, na ta način iztržili bistveno boljšo ceno. Na ta način, smo verjeli, bi se bolje zavaroval interes malih delničarjev. Predvsem pa smo verjeli tudi, in v to verjamemo še danes, da bi na ta način država iztržila bistveno več. Velikih sinergij, o katerih se je govorilo med vsemi jeklarskimi družbami, ni bilo toliko, kot je bilo stroškov skupnega upravljanja. Če bi se posamezne jeklarske družbe samostojno tudi privatizirale, bi bil verjetno iztržek na koncu višji in tudi nezadovoljstva bi bilo manj. Tudi v naši Poslanski skupini Zares smo bili izjemno presenečeni, ko smo pogledali rezultate Slovenske industrije jekla in ugotovili, da je samo v prvih 6 mesecih imela Slovenska industrija jekla 42 milijonov evrov dobička in še 10 milijonov evrov amortizacije in da je torej neto denarni tok v prvih 6 mesecih letošnjega leta znašal toliko, kot je znašala polovica kupnine, po kateri so Rusi kupili Slovensko industrijo jekla. Podatek je še toliko bolj nenavaden in neslučajen, ker sovpada z napovedjo glede letnega dobička, ki ga poudarjajo v Slovenski industriji jekla in ki znaša 68 milijonov evrov. Ob vsem tem se lahko samo vprašamo, kako je lahko nekdo ob takšnih bilančnih podatkih, ob jasnih znamenjih ekspanzije na trgu jeklarske industrije prodal slovensko industrijo jekla 55% delež za samo 105 milijonov evrov. To so dejansko neverjetno številke, ki zahtevajo še kaj več kot pa verjetno samo razpravo v Državnem zboru. Tudi cenitve, ki so jih opravili mali vlagatelji v Slovenski industriji jekla, so jasno kazale, da je poštena tržna vrednost posamezne delnice vsaj 280 evrov, po optimističnih ocenah pa tudi bistveno več. In kako je lahko nekdo potem prodal Slovensko industrijo jekla za 190 evrov posamezno delnico? Kako je lahko nekdo prodal Slovensko industrijo jekla za vsega 105 milijonov evrov, ko pa bo ta znesek poplačan že z neto denarnim tokom skoraj enega samega leta? To so vprašanja, ki marsikoga zanimajo. Seveda zanimajo tudi male vlagatelje, ki so poleg tega, da se sedaj soočajo z dejstvom, da opravlja s Slovensko industrijo jekla nekdo, ki je plačal premajhno kupnino in ni vpet v lokalno-poslovno okolje, soočajo tudi z dejstvom, da so dobili bistveno premajhen iztržek za svoje delnice. V tem smislu je treba povedati, da je nastal neke vrste paradoks. Paradoks seveda je v tem, ker je država prodala bistveno pod ceno, je s tem na nek način začela izsiljevati tudi male vlagatelje, da naj to ceno sprejmejo, kar pa ni upravičeno in ni logično. Mali vlagatelji so postali naenkrat manjšinski lastnik, večinski lastnik je nekdo, ki je celotno slovensko industrijo jekla prevzel po zelo zelo nizki, smešno nizki ceni glede na poslovne bilance, jim ne preostane nič drugega, kot da to razliko poskušajo doseči na različne načine, tudi po sodni poti. V Poslanski skupini Zares ocenjujemo, da ima predlagani zakon številne pomanjkljivosti. Tega ne gre zanikati, na mnoge nas je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, ima zelo veliko slabosti. Njegova temeljna prednost pa je, da vendarle opozarja, da je bilo v primeru Slovenske industrije jekla nekaj zelo zelo hudo narobe. In v želji, da poskušamo v naslednjih obravnavah popraviti tiste člene, ki so dejansko predvsem sporni, odpraviti pomanjkljivosti, na katere nas opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, bomo v Poslanski skupini Zares omenjeni zakonski predlog tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, minister! Upam, da ste dali dobre inštrukcije mojemu nasledniku, gospodu Černaču, kaj naj pove, glede na to, da se sprehajate po parlamentu in verjetno ugotavljate, da nekaj je pa resnično bilo narobe, ko gre za privatizacijo slovenskih železarn. Se opravičujem na slabem glasu, ampak tudi tobačni zakon pušča posledice na nas kadilcih. Spoštovani gospod minister, ne dolgo tega, mislim, da je nekaj dni, sem vas gledal v eni izmed oddaj na eni izmed slovenskih televizij, ko ste vi in vaš kolega minister Gregor tolkli po mizi, skoraj zbili mizo o tem, kako se boste borili proti tajkunom. Zdi se mi, da je ta privatizacija ali "prihvatizacija" te vlade, ko gre za slovenske železarne, bila prvi šolski poskus, kako si nagrabiti nekaj, da nam bo življenje v nadaljnjih štirih letih lepše. Jaz se opravičujem za svoje besede, ampak tak vtis ste pustili. Zakaj ste pustili tak vtis? Tak vtis ste pustili zato, ker vemo, da bi ruska družba, ki je kupila Slovensko industrijo jekla, v enem letu lahko poplačala vse svoje dolgove oziroma kupnino, ki jo je imela. Ampak predstavljali smo te železarne kot neko slabo točko v naši državi, ki jo je potrebno prodati, ker se je ne da sanirati in ker nima neke velike perspektive. V redu. Tudi tisti laiki z menoj načelu smo to takrat lahko verjeli. Ampak poglej ga zlomka, kdo se je pojavil kot predsednik nadzornega sveta Slovenske industrije jekla. To je bila Marija Zagožen, po vašem prepričanju strankarsko neopredeljena, po našem prepričanju še kako velika članica vladne koalicije. Gospa je imela v rokah škarje in platno, tako kot ga imate vi sedaj. In ona se je odločila, da bo prodajala Slovensko industrijo jekla pod ceno, pod knjigovodsko ceno. In tukaj ste naredili veliki biznis za to državo. Dajte mi prosim povedati, koga ste hoteli s tem "farbati", razen sami sebe in nikogar drugega med preostalimi 40-imi ali pa 45-imi poslanci? Vse ostale ste lahko. Verjamem, da tudi moji zagovorniki bodo povedali, kako je bila ta prodaja nujna, kako je bila Slovenska industrija jekla v grozni krizi, kako je dobro, da smo našli ruski Koks, nekoga tam daleč stran, ki bo to saniral, to živel in bo vsa Slovenija lepo živela. Dajte no, za koga nas pa imate? Oškodovali ste pa najmanj 2 tisoč ljudi na Koroškem. Najmanj. Samo zato, da ste se vi v redu počutili in naredili osnovno šolo prihvatizacije. Ne rečem, da niste imeli vzornika v prejšnji vladi. Tega ne rečem. Ampak prejšnja vlada je to vsaj znala skriti, znala zagovarjati. Medtem ko vi ste to naredili kar po domače, na juriš. Na tak način ste se lotili. Zakon, kot ga predlagajo kolegi iz SD-ja, moram reči, da ni najboljši. Ne rešuje, daleč od tega, vseh segmentov te "prihvatizacije". Je pa dobra podlaga za pogovor o tem, kako se je slovenska industrija jekla prodajala pod okriljem te vlade. Ali lahko utemeljeno sumimo, da je kdo s strani te vlade imel kaj od tega? Ne vem. Marija Zagožen, njen mož, stranka kateri pripadata? Mogoče, ne vem. Dobra podlaga za razgovor. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki sigurno nasprotovali negativnemu sklepu matičnega delovnega telesa in omogočili nadaljnjo razpravo o tej osnovnošolski "prihvatizaciji" obstoječe vlade. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Vili Rezman pa bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še enkrat. V Poslanski skupini DeSUS se v zvezi z zakonom oziroma predlogom za spremembo tega zakona ne moremo odločati tako odločno, kot je bilo že slišati, samo za ali samo proti. Bilo je omenjeno že danes nekajkrat, da zakon oziroma sprememba zakona, ki je predlagan, nosi veliko slabosti tudi s seboj in bili so omenjeni nekateri razlogi, zaradi katerih velja razmisliti. Sicer vemo, napovedano je že bilo, da kakorkoli se bo danes odločalo, bo tekla razprava itak na nekem drugem odboru oziroma na komisiji za nadzor v naslednjih mesecih, čemur mi ne nasprotujemo. Nima pa smisla, da bi tovrstne razprave vodili sedaj tukaj v Državnem zboru. Mi smo svoje pomisleke, ki smo jih imeli ob tem, povedali tudi na matičnem delovnem telesu in jih upirali predvsem na stališča Zakonodajno-pravne službe. Jaz lahko samo ponovim, da so ta stališča oziroma mnenja Zakonodajno-pravne službe bila preslišana, da bi bilo prav, če bi prisluhnili Zakonodajno-pravni službi, če bi vendarle takrat ne sklepali in če bi poiskali tiste dodatne argumente, ki so bili tudi po mnenju te službe potrebni, da bi se lahko bolj brez dvoma odločili za podporo ali proti temu predlogu za spremembo zakona. Sicer itak vemo, da katerakoli privatizacija, katerikoli projekt privatizacije v Sloveniji vzamemo v roke, bomo videli, da nikoli ni bil večinsko naklonjeno sprejet. Zmeraj se je našel kdo, ki je kaj podvomil, zmeraj so se našli hudi nasprotniki, zmeraj so se našli tudi hudi zagovorniki. Le tistih, ki so bili zadovoljni, je bilo zelo malo. V glavnem so bili tisti, ki so pač kupili kakšno firmo, in kakšen zelo ozek krog političnega zaledja, ki je vse to omogočil. Ampak to ne gre samo za sedanji čas, to velja tudi za preteklost. Poslanska skupina DeSUS je zaradi teh dvomov, ki vendarle obstajajo, zaradi nevarnosti, na katere je opozorila tudi Vlada, če bi zakon sprejeli, ostala na stališču, kakršnega je zagovarjala na matičnem delovnem telesu, da torej ne podpre ne zakona in ne sklepa odbora. Ne moremo se odločiti in tudi ne želimo tvegati, kakor je bilo rečeno, da nas poduči o napačnem stališču šele Ustavno sodišče. Še zmeraj menimo, da bi bilo bolj prav, ko bi prej temeljito premislili in se pravilno odločili, kot pa da zdaj ta zakon sprejmemo oziroma zdaj ga pač, tako vse kaže, ne bo mogoče sprejeti. Mi ne bomo glasovali.
Hvala lepa. Gospa Maria Pozsonec, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Matično delovno telo, Odbor za gospodarstvo, je na seji sprejel sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Jaz tega ne bom podprla, ker menim, da mali delničarji, prejšnji zaposleni, upokojenci in sedanji zaposleni imajo pravico do večjega deleža. Skupina poslancev s prvopodpisano Darjo Lavtižar Bebler predlaga, da se zaposlenim, bivšim zaposlenim in upokojenim delavcem omogoči, da lahko kadarkoli vložijo zahtevo za zamenjavo delnic Slovenskih železarn, d.d., z deleži v posamezni družbi, ki ne smejo presegati 20% osnovnega kapitala družbe, in ne samo v primeru prodaje posamezne odvisne družbe iz okvira poslovnega sistema Slovenskih železarn. Sedanja ureditev tega ne omogoča, saj zaposleni, bivši zaposleni in upokojeni delavci lahko vložijo zahtevo za zamenjavo delnic Slovenskih železarn, d.d., z deleži v posamezni družbi samo v primeru prodaje posamezne odvisne družbe v okviru poslovnega sistema Slovenskih železarn. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Zvonko Černač bo predstavil stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, vsi ostali prisotni! Nekateri v tej dvorani bi res potrebovali inštrukcije, vendar dvomim, da bi jim kaj pomagale. Prodaja kapitalskega deleža Slovenske industrije jekla, ki je bila izvedena v letošnjem letu, je bila izvedena v skladu z odločitvami, ki jih je sprejel Državni zbor Republike Slovenije. Vlada je v skladu s temi odločitvami poskrbela za optimalno realizacijo prodaje. Prodaja je bila izvršena transparentno in vsi zainteresirani so imeli enake možnosti. Čudim se kolegu Lahovniku, glede na to, da je bil nekaj časa minister za gospodarstvo in je gotovo navezal kar nekaj stikov v tej sferi, da ni pripeljal kupca, ki bi ponudil večjo ceno, kajti razpis je bil mednaroden, je bil javen, interes je izkazalo 8 interesentov, na koncu so ponudbe, ki so tehtale, oddali trije ponudniki. Kakšen naj bi še bil postopek, da bi lahko ugotovili, kakšna je prava cena, jaz ne vem, ga ne poznam. Mogoče ga pozna kolega Lahovnik, zato bi bilo prav, da v trenutku, ko se je ta 55,35% delež Slovenske industrije prodajal, da bi takrat to vedenje in znanje izkoristil. Gotovo bi dobil tudi primerno provizijo za takšno posredovanje. Ampak, kakorkoli že. Prodaja je bila izvršena v skladu z veljavno zakonodajo, tako kot velevajo pravila igre. Država je na podlagi prispelih ponudb izbrala najugodnejšega ponudnika. Država je poleg tega zaščitila tudi manjšinske delničarje, saj je kupca obvezala, da po isti ceni odkupi tudi deleže družb pooblaščenk. Dve družbi sta takšno ponudbo sprejeli, ena pa se s ponujeno ceno ni strinjala. To je legitimna pravica, in glede na to, kar smo slišali danes, ima Slovenska industrija jekla trenutno svetlo prihodnost, zaradi tega bo nedvomno ta delež v prihodnje zrasel. Kje je torej problem in zakaj sprememba zakona? Zaposleni v Slovenski industriji jekla so v letu 2001 namesto izplačanih plač dobili certifikate in s tem deleže na podlagi zakona, ki je bil sprejet v letu 1998. Takrat je bila Slovenska industrija jekla v težkih razmerah. Cena je bila takrat določena na 100 tisoč tolarjev, torej na preko 460 evrov po takratnem tečaju, kar je bistveno več, celo od najbolj optimističnih napovedi, ki so bile izrečene v sedanjem času. Se pravi, v trenutku, ko je ta industrija jekla dejansko v ugodnih razmerah. To se pravi, da je bila cena bistveno prevrednotena v letu 2001. Takrat je nastal problem, ki ga po moje s takšno spremembo zakonodaje, kot se predlaga, ne bomo mogli urediti in ne rešiti. Normalno je, da se tisti, ki ste jim v letu 2001 določili vrednost njihovih certifikatov nad 100 tisoč tolarjev, še posebej, ker je šlo za delež neizplačanih plač, čutijo danes prikrajšane. To je normalno. Spomnimo se, da smo bili takšnih prikrajšanj deležni vsi državljani v preteklosti. Celotna certifikatska privatizacija je povzročila na desetine, na 100 tisoč prikrajšanj, saj so mnogi, ki so od certifikata za 100 tisoč tolarjev, po tistem, ko so ga vložili v enega od pidov, v prvi fazi dobili 80 tisoč tolarjev ali še manj. Vendar vemo, da tega problema na tak način, kot se predlaga, ne moremo urediti. V razpravi ob zakonu se je postavilo s strani predlagateljev, s strani Socialnih demokratov vprašanje o dejanski višini kupnine in o lastništvu nepremičnin, ki so tudi del splošne družbene infrastrukture na Jesenicah in ki naj bi po teh trditvah prešle v last ruskega kupca. Vendar se te izmišljene trditve ne izrekajo na podlagi proučitve postopka oziroma pregleda ponudb, pač pa na podlagi spletne strani kupca, kjer naj bi, pomislite, kar javno naj bi to pisalo, da je kupec za 35,35% delež si odštel ne 105 milijonov evrov, ampak preko 300 milijonov evrov. Socialni demokrati se plastično s kovanci v kamionih sprašujejo, kam so ti evri šli. Tukaj imam to spletno stran. Na njej piše slovenska vlada je prodala 55,35% delež Slovenske industrije jekla [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za preko 300 milijonov evrov. Celotni znesek kupnine znaša 105 milijonov evrov, poleg tega pa se je Koks obvezal oziroma je prevzel obvezo, da bo v prihodnjih treh letih investiral 250 milijonov evrov v Slovensko industrijo jekla. To je spletna stran kupca, in to na njej piše. Očitno motiv za predlagano spremembo ni v reševanju neke situacije, ki je posledica neustreznih rešitev iz preteklosti, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pač pa populistična demagogija, ki v večini temelji le na izkrivljenih podatkih in včasih tudi na čistih lažeh. Kljub temu, da bi tudi v SDS želeli rešiti nastali problem tistih, ki se s ponujeno kupnino ne strinjajo, takega zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Glede na skrajšani postopek smo končali tudi z razpravo. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes po opravljeni 13. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. točko dnevnega reda - to je na obravnavo POROČILO NADZORNEGA ODBORA SKLADA ZA FINANCIRANJE RAZGRADNJE NEK IN ZA ODLAGANJE RADIOAKTIVNIH ODPADKOV IZ NEK O POSLOVANJU SKLADA ZA LETO 2005. Seznanjam vas, da imamo za to točko na razpolago 2 uri in 20 minut. Poročilo je v obravnavo zboru predložil Sklad za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov iz NEK-a. Besedo dajem predsedniku nadzornega odbora sklada, gospodu Branku Kelemini za uvodno predstavitev. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Dovolite, da kot predsednik nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško, v nadaljevanju skrajšano NEK, najprej izrazim veliko osebno zadovoljstvo in zadovoljstvo vseh članov nadzornega odbora sklada NEK, da se danes v Državnem zboru Republike Slovenije prvič od ustanovitve Sklada obravnava poročilo nadzornega odbora Sklada NEK. Samo da spomnim. Po zakonu o razgradnji NEK je namreč nadzorni odbor Sklada NEK enkrat letno dolžan poročati Državnemu zboru Republike Slovenije o poslovanju Sklada, kateremu je za svoje delo neposredno odgovoren. Naj še omenim, da je ta sklic Državnega zbora spomladi 2005 imenoval 10-članski nadzorni odbor sklada, ki je za svoje delo neposredno odgovoren Državnemu zboru. V nadzornem odboru Sklada so predstavniki vseh parlamentarnih političnih strank. Po statutu Sklada NEK so pristojnosti odbora sklada naslednje: da nadzira zakonitost delovanja upravnega odbora sklada in direktorja, da preverja zaključni račun sklada, da preverja poročila o poslovanju sklada in da opravlja druge naloge v skladu s statutom sklada, zakoni ali podzakonskimi akti. Na podlagi zakona, kot že rečeno, mora nadzorni odbor sklada enkrat letno s poročilom seznaniti Državni zbor o poslovanju sklada v minulem letu. Danes obravnavate poročilo za leto 2005. Zaradi skromno odmerjenega časa naj podam samo najpomembnejše podatke o delovanju sklada iz poročila za leto 2005. Prvič. Sklad NEK je bil ustanovljen decembra 1994 z zakonom. Takšna ureditev je primerljiva z drugimi državami, z jedrsko tehnologijo. Zbrana finančna sredstva se bodo uporabila za financiranje razgradnje NEK in za izgradnjo odlagališča izrabljenega jedrskega goriva tu nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Danes pa se že uporabljajo za financiranje aktivnosti Agencije ARAO v zvezi s pripravami za izgradnjo odlagališča nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Drugič. Zavezanec za plačilo prispevka v sklad NEK je bil leta 2005 ELES Gen d.o.o. Na podlagi programa razgradnje iz marca 2005 je višina prispevka 0,003 evra na kilovatno uro od proizvedene električne energije v NEK. Tretjič. Do 31.12.2005 je sklad razpolagal s 121,5 milijona evrov finančnih sredstev. Višina sredstev, ki jih mora sklad zbrati za pokrivanje vseh stroškov iz svojega namena, se določa na podlagi programa razgradnje in odlaganja radioaktivnih odpadkov, ki ga pripravi in sprejme meddržavna komisija v skladu z meddržavno pogodbo, potrdita pa obe vladi, Republike Slovenije in Republike Hrvaške. Do 31.12.2005 je bilo neposrednih vplačil v sklad 86,8 milijona evrov, v letu 2005 je bilo v sklad vplačanih prispevkov v višini 7,44 milijona evrov, z naložbami kapitala pa je sklad ustvaril v letu 2005 9,68 milijona evrov prihodkov. Samo o odhodkih na kratko. Skupni odhodki so bili leta 2005 4,7 milijona evrov, od tega odhodki agencije ARAO 1,97 milijona evrov, odhodki za nadomestilo občinam za omenjeno rabo prostora po uredbi Vlade iz decembra 2003 2,34 milijonov evrov, odhodki poslovanja 412.000 evrov. Donosnost sklada je določena na podlagi programa razgradnje in znaša za leto 2005 4,29%, letni donos portfelja iz finančnega toka sklada pa je znašal 6,74 procentov, kar je 2,45% več, kot je bilo določeno. Poslovanje sklada v skladu z zakonom vsako leto revidira revizijska družba, ki jo na podlagi razpisa sklepov izbere upravni odbor sklada. K vsem dokumentom sklada, k naložbeni politiki, k finančnemu načrtu za tekoče leto, k zaključnemu računu in poročilu poslovanja za minulo leto daje soglasje Vlada Republike Slovenije. Naj na koncu poudarim, da sklad NEK vseskozi, predvsem od leta 2003 naprej, ko so bile poravnane vse zapadle obveznosti s strani zavezanca za plačilo prispevka, posluje zelo uspešno, izpolnjuje vse [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] zakonske in z drugimi predpisi določene obveznosti. V sedanji ureditvi je in bo sklad stabilen in je kot takšen zanesljiv garant za uresničitev končnega cilja, zaradi katerega je bil ustanovljen, to pa je, varno razgradnjo jedrske elektrarne in izgradnjo odlagališča IJG in izgradnjo odlagališča nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poročilo je obravnavala Komisija za nadzor javnih financ kot matično delovno telo in zboru predložila predloge sklepov. Zato besedo dajem predsedniku gospodu Milanu Petku za predstavitev poročila komisije.
Hvala, podpredsednik. Poročilo k poročilu nadzornega odbora sklada za financiranje in izgradnjo NEK in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško o poslovanju sklada za leto 2005 je posredovano Državnemu zboru na podlagi 39., 41. in 42. člena Poslovnika Državnega zbora. Komisija Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor proračuna in drugih javnih financ je na svoji 41. seji dne 18.5. in 43. seji dne 3.7. kot matično delovno telo obravnavala poročilo, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložil nadzorni odbor sklada. K uvodu v razpravi je predsednik nadzornega odbora sklada Nuklearne elektrarne Krško na kratko predstavil poročilo nadzornega odbora sklada za leto 2005. Pojasnil je, da ima nadzorni odbor sklada podlago za svoje delovanje v Zakonu o skladu za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško ter v 18. členu statuta sklada. Nadzorni odbor sklada sestavlja 10 članov in je imenovan s strani Državnega zbora Republike Slovenije. V njem so zastopani predstavniki vseh političnih parlamentarnih strank. Naloga sklada je zbiranje sredstev za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško, za varno skladiščenje ter končno odlaganje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov. Sklad v zadnjem obdobju v celoti uresničuje vse zakonske obveznosti, tako tudi finančni načrt in naložbeno politiko za leto 2005, ki ju je predhodno potrdila Vlada. Tudi rezultati poslovanja so v okviru zakonskih pooblastil. Predpisana povprečna donosnost sklada za leto 2005 je bila najmanj 4,29%, sklad pa je s svojim poslovanjem presegel in dosegel donosnost 6,74%. Vse aktivnosti v zvezi z gradnjo odlagališča potekajo v skladu s programi, nosilec aktivnosti pa je agencija ARAO, ki tudi financira vse stroške. Vse obveznosti, ki jih ima agencija ARAO, pa se financirajo iz sredstev sklada Nuklearne elektrarne Krško. Stroški za aktivnosti Arao iz leta v leto naraščajo in bodo tudi v prihodnje, ko se bo začela izgradnja odlagališča. Republika Slovenija bo s pomočjo sredstev sklada za razgradnjo sama zgradila odlagališče srednje in nizko radioaktivnih odpadkov za polovico odpadkov, to je 50% slovenskega deleža v NEK-u. Vsi roki izgradnje so v okviru predvidenega, obstaja le bojazen, da bi tisti dve občini, ki sta sedaj ponudili lokacijo, od te lokacije odstopili in bi zaradi tega lahko prišlo do zamude pri izpolnjevanju rokov. Sklad za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško deluje ustrezno in uspešno, Slovenija pa ima na razpolago vse resurse, s katerimi bo omogočeno, da bo pravočasno zgrajeno odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Vse aktivnosti, ki so povezane s Skladom Nuklearne elektrarne Krško, pa bodo po naši presoji izvedene korektno, pravilno, racionalno in v okviru predpisov. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ - tako se je še takrat imenovala, zaradi tega citiram drugačno ime kot danes po poslovniku - je po obravnavi tega poročila sprejela sledeče sklepe: Državni zbor Republike Slovenije se je seznanil s poročilom Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz nuklearne elektrarne o poslovanju sklada za leto 2005. In drugi sklep: Državni zbor Republike Slovenije predlaga Računskemu sodišču, da revidira poslovanje Sklada Nuklearne elektrarne Krško in Agencije za radioaktivne odpadke, skrajšano ARAO. To je vse. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za gospodarstvo. Minister Vizjak, izvolite.
Spoštovani podpredsednik parlamenta, poslanke in poslanci, spoštovani predsednik Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje NEK! Kot predstavnik Vlade bi zgolj podal svoje strinjanje z ugotovitvami poročila in tudi sklepi matičnega delovnega telesa. Dodal bi pa, da je ta slovenski sklad za razgradnjo ustanovljen na podlagi posebnega zakona in je njegova osnova tudi v meddržavni pogodbi, ki ureja vsa vprašanja, povezana z Nuklearno elektrarno Krško. Treba je opozoriti, da je tudi Hrvaška zavezana k ustanovitvi podobnega sklada na podlagi te meddržavne pogodbe. Z veseljem lahko ugotovim, da ga je Hrvaška tudi dejansko ustanovila. To je novo in to je dobro. Tudi s tem bo na primeren mednarodno sprejemljiv način alucirala del sredstev, ki so potrebna za urejanje vprašanja odlagališča kot tudi same razgradnje jedrske elektrarne Krško. Torej, da se v času aktivne življenjske dobe objekta zbira denar za takrat, ko objekt več ne daje od sebe dodane vrednosti, in takrat torej, ko je treba zadeve za seboj sanirati. To je velik korak naprej od zadnjega poročila, ki smo ga obravnavali na tem odboru. In želim na to opozoriti. Seveda so pri tem verjetno zalegla tudi nenehna opozorila jedrske stroke, Vlade hrvaški strani, da je končno le treba to narediti. Hrvaški sabor je to sprejel na zadnji seji pred razpustom pred parlamentarnimi volitvami jeseni tega leta. Druga stvar, ki je zelo pomembna, je tudi ta, da zaenkrat učinkovito poteka umeščanje odlagališča jedrskih nizko in srednje radioaktivnih odpadkov v prostor, da je državni prostorski načrt oziroma državni lokacijski načrt v sklepni fazi. Upam, da bomo dejansko lahko prišli v naslednjem letu v skladu tudi s slovensko zakonodajo do rešitev in s tem do zaprtja enega zelo pomembnega vprašanja, povezanega z obratovanjem te elektrarne, torej z odlagališčem tistega, kar v tej elektrarni nastaja. V skladu z meddržavno pogodbo, seveda je to skupna obveza obeh držav. V kolikor ne pride do soglasja med Slovenijo in Hrvaško, je najkasneje po koncu življenjske dobe Hrvaška dolžna odpeljati svoj del kamorkoli. Želim samo opozoriti, da se ta vprašanja rešujejo in da je tudi vprašanje prihodnosti jedrske stroke v Republiki Sloveniji in jedrske energije v Republiki Sloveniji zelo, zelo odvisno od zaprtja tega vprašanja. Veseli smo, da se sredstva učinkovito zbirajo, da na ta način nastajajo tudi vsi ekonomski predpogoji za samo gradnjo in s tem dobiva tudi sklad neko novo dimenzijo, ko ne bo več samo nek naložbeni sklad, ampak bo začel tudi z izvajanjem same investicije. Zato menim, da bo potrebno tudi nadgraditi obstoječo zakonodajo, ki ureja delovanje sklada. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Dr. Mitja Slavinec bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem. V Poslanskem klubu LDS nas veseli, da v Državnem zboru prvič sedaj obravnavamo poročilo o poslovanju Sklada za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško na plenarnem zasedanju. S tem tako sporočamo domači in tudi mednarodni javnosti, da je skrb Državnega zbora in s tem celotne države za razreševanje tega relativno občutljivega področja, kot je dekomisija jedrske elektrarne Krško, ki zajema tako razgradnjo kot tudi skladiščenje produktov, torej radioaktivnih odpadkov, ki je eno izmed tistih področij, ki mu dajemo poseben pomen in je tudi v skladu z okoljevarstvenimi težnjami Republike Slovenije. Glede samega poročila v finančnem smislu ugotavljamo, da je v skladu z zapisanim v poročilu, poslovanje bilo v okviru pričakovanja. Donosi 6,7% so sicer nekoliko nižji, kot so bili v najboljših časih, ko so dosegali približno 10%, vendar se zavedamo, da je poslovanje sklada omejeno na relativno varne naložbe in ne sme nalagati v špekulativne in tvegane investicije in zaradi tega tudi takšni donosi, kot so tukaj bili izkazani. Vsekakor bi si pa želeli, da se trend teh let oziroma, da bo v poročilu, ki sledi, se bo trend zadnjih dveh let, ko je obrnjen navzdol, vrnil navzgor in bomo spet dosegali vsaj 10% donose. Bolj zaskrbljujoč je drugi del tega poročila. Tisti del, ki se nanaša na odnos solastnice Nuklearne elektrarne Krško, torej Republike Hrvaške, do njenega zapiranja, do obveznosti, ki jih Hrvaška v zvezi s tem ima in tudi do tega, kako bo po zaprtju Nuklearne elektrarne Krško. Sam pa tudi v Poslanskem klubu si želimo, da bi v doglednem času sprejeli tudi sklep o gradnji drugega bloka Nuklearne elektrarne Krško. Vsekakor v takem času, da bi to bilo realizirano, še preden se prvi blok zapre. In s tem je ob nadaljevanju delovanja elektrarne na tej lokaciji tudi manj vprašljivo, manj tvegano in ekonomsko enostavneje hraniti in skrbeti za jedrske odpadke. Vendar izpostavljamo tisto, kar je v tem poročilu za nas najbolj zaskrbljujoče, kot sem že povedal. To je, da Hrvaška ne zbira sredstev za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško in s tem ne izpolnjuje svojih obvez iz naslova meddržavne pogodbe. Naslednja stvar je tudi, da Hrvaška ne pokriva polovice stroškov in pa tudi vseh ostalih aktivnosti, povezanih z iskanjem in gradnjo odlagališča za jedrske odpadke, torej nizke in srednje radioaktivne odpadke, in pa izrabljeno jedrsko gorivo. Hrvaška tudi ne pokriva polovice stroškov za delovanje agencije. Zelo me veseli, da je minister Vizjak v svoji predstavitvi seznanil Državni zbor, da so se v tem trenutku razmere na Hrvaškem spremenile. Vendar na tem mestu opozarjam, da kljub temu, če je Hrvaška sedaj ustanovila ustrezno agencijo, sprejela ustrezen zakonski akt, je to še ne odvezuje finančnih obveznosti za nazaj, kajti do sedaj je za razgradnjo nuklearke skrbela tako finančno kot organizacijsko predvsem Republika Slovenija. In vsekakor je ta vložek, ta del do sedaj narejenega, treba adekvatno ovrednotiti in kot rečeno, Hrvaške to, da se komaj sedaj vključuje, ne odvezuje njenih obveznosti kot solastnice tistega, kar bi morala do sedaj že narediti. Zaradi tega pritrjujemo opozorilu Vladi Republike Slovenije, da je treba urediti razmere s sosednjo Republiko Hrvaško, da mora od Republike Hrvaške doseči sofinanciranje polovice sredstev iz naslova nadomestil zaradi omenjene rabe in da Hrvaška prav tako do sedaj ni pokrila polovice stroškov, ki so nastali v ARAO iz naslova izvajanja aktivnosti. Zato prav gotovo apeliramo na Vlado, da te razmere uredi. Druga stvar je pa tudi ureditev načina plačila nadomestila zaradi omejene rabe prostora na območju Nuklearne elektrarne Krško. Nikakor ne nasprotujemo temu, da se to nadomestilo plača, vendar želimo izpostaviti, da vir financiranja v tem trenutku ni pravi. Agencija nikakor ni tista, ki bi morala te stroške pokrivati, to je treba urediti iz drugih virov. Še enkrat pa poudarjam, da vsekakor to nadomestilo je korektno plačilo ljudem in okolju, v katerem se nuklearka nahaja, in ga podpiramo tudi v prihodnje. Prav tako predlagamo, da se meddržavna komisija, ki jo s slovenske strani vodi minister Vizjak in se po naših informacijah že dve leti ni sestala, tudi bolj aktivno loti usklajevanja te problematike in tudi na ta način pripomore, da se bodo razmere, predvsem neplačevanje hrvaške strani, čim prej uredile. Naj na koncu še izpostavim, zakaj se nam v Poslanskem klubu LDS zdi tako zelo pomembno to vprašanje, tako zelo pomembno zagotoviti sredstva po eni strani za varno zaprtje prvega bloka Nuklearne elektrarne Krško in po drugi strani tudi zato, da se bodo radioaktivni odpadki varno in trajno skladiščili. Glede na vse varnostne ukrepe, še posebej pri nuklearkah novejšega tipa in z zahodno tehnologijo, je verjetnost za kakršnokoli nesrečo, vsaj tako, ki bi lahko imela širši vpliv na okolje, podobno kot se je to zgodilo v Černobilu, zelo malo verjetna. Nuklearke so sedaj tako varne, da so primeri nesreč praktično izključeni. Edini negativni vpliv na okolje so radioaktivni odpadki, torej tisto, kar elektrarna pri svojem delovanju proizvaja kot stranski produkt. Elektrika je zelo dobra in tudi najcenejša in tudi ekološko najbolj čista. In prav zaradi tega, ker je to tisti glavni in edini vpliv na okolje, se nam zdi še toliko pomembneje, da se tukaj res naredi vse, da bo nuklearna elektrika za družbo sprejemljiva, dovolj čista, da ne bodo državljanke in državljani imeli strahu pred delovanjem nuklearke. To je prvi vidik. Drugi pa je ta, ki sem ga že uvodoma izpostavil, finančni vidik. Nikakor namreč ne sme Slovenija zaradi tega, ker je nuklearka fizično na našem območju locirana, plačevati obveznosti Hrvaške. Prej bi moralo biti obratno, saj s tem, ko smo dali lokacijo, smo že bistveno večji vložek prispevali v ta skupni projekt. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Ciril Testen bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni predsednik nadzornega odbora, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da obstaja zadostna zakonska in organizacijska podlaga in da so zbrana zadostna finančna sredstva, da se opravijo in financirajo tista dela, ki so za pripravo programa razgradnje in odlaganje nizko in srednje aktivnih odpadkov predvidena z načrtom. Prav tako obstajajo pogoji za izvedbo ustreznih priprav za ureditev skladišča za izrabljeno jedrsko gorivo. Vse aktivnosti potekajo v skladu z načrti Agencije za radioaktivne odpadke, ki tudi vse stroške financira iz sklada za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško. Časovna zadrega bi se lahko pojavila samo v primeru, da bi občine, ki so v Sloveniji, ponudile lokacijo, za odlagališče, pa bi v bodoče od tega odstopile. Upamo in želimo, da se kaj takega ne bo zgodilo. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo z zaskrbljenostjo spremljali predvsem dogodke v povezavi z oblikovanjem in financiranjem sklada za razgradnjo in skladiščenje odpadkov s strani hrvaške države. Po informacijah, ki jih trenutno imamo, se stvari tudi na tem področju izboljšujejo. Upamo, da se bodo v prihodnje uredile, v skladu s pogodbo in interesi Hrvaške in Slovenije. Pomembno je, da Nuklearna elektrarna Krško deluje v skladu z zakonodajo, da ne ogroža okolja, v katerem se nahaja, in da bomo imeli pripravljene rešitve, ko bo to potrebno. Veliko je ugibanj kje naj odlagališča bodo, in ali je smiselno, da se odlagališča gradijo za isto vrsto odpadkov na slovenski in hrvaški strani meje. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bo to obvezno dogovor med obema zainteresiranima stranema, in da bo potrebno poleg najkvalitetnejše poiskati tudi najracionalnejšo rešitev, ki bo tudi z ekonomskega vidika najbolj sprejemljiva. S strani članov nadzornega odbora je bila prisotna tudi pripomba, da je sklad neupravičeno obremenjen tudi s plačili nadomestil zaradi omejene rabe prostora na območju občin, kjer se pogoji za ureditev odlagališč pripravljajo. Zakon za financiranje razgradnje, ki je bil sprejel leta 1994, ni predvideval namena porabe, ki ga je predpisala uredba Vlade iz leta 2003, to je plačila nadomestil za omejeno rabo prostora. Ta uredba se izteče leta 2008. Za nadaljnje pokrivanje podobnih stroškov bi bilo potrebno po mnenju nadzornega odbora pripraviti ustrezno zakonsko podlago. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo podprli poročilo nadzornega odbora za leto 2005 kot tudi željo nadzornega odbora, da Računsko sodišče revidira poslovanje sklada Nuklearne elektrarne Krško in Agencije za radioaktivne odpadke.
Hvala lepa. Danes eden bolj aktivnih poslancev, Marjan Drofenik, bo predstavil stališča Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predsednik Nadzornega odbora, poslanke in poslanci. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je poročilo Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov za leto 2005 obravnavala že maja in julija letos, sedaj pa ga obravnava tudi Državni zbor. Nuklearna elektrarna Krško je za Slovenijo pomembna elektrarna, brez katere bi bila energetska odvisnost Slovenije še večja, saj vemo, da smo v veliki meri odvisni od uvoza energije in energentov. Poročilo, ki ga obravnavamo, je z delovanjem elektrarne neposredno povezano, saj je sklad zadolžen za razgradnjo nuklearne elektrarne ter za skladiščenje in odlaganje radioaktivnih odpadkov. Uvodoma lahko ugotovimo, da je sklad v letu 2005 posloval uspešno, saj je bila njegova donosnost višja od pričakovane in je znašala 6,74%, kar je za 2,5% več od načrtovane donosnosti. S krško nuklearno elektrarno je povezano tudi vprašanje statusnih in drugih pravnih razmerij med Slovenijo in Hrvaško, predvsem z vlaganji v elektrarno, njenim izkoriščanjem in razgradnjo. Vendar pa mora po našem mnenju Slovenija sama poskrbeti predvsem za ustrezno skladiščenje in razgradnjo radioaktivnih odpadkov, ki so del njenih obveznosti. Posebej je pomembno, da Agencija za radioaktivne odpadke zagotavlja natančno popisovanje vseh stroškov, ki so povezani z elektrarno in skladiščenjem radioaktivnih odpadkov. Vsekakor bo to pomembna dokumentacija v nadaljnjih dogovarjanjih med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško glede izpolnjevanja obveznosti, povezanih s krško elektrarno. Slovenija mora tudi v bodoče mednarodno skupnost obveščati o stanju na področju nuklearne elektrarne in tudi o izpolnjevanju obveznosti sosednje države. Obenem pa ne sme sprejemati ukrepov, ki bi kakorkoli prejudicirali prevzem celotnih obveznosti na področjih, za katera je enako odgovorna tudi Republika Hrvaška. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo poročilo nadzornega odbora potrdili. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Sklad za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško imamo v Sloveniji. Ravnokar sem govoril s poslanskim kolegom, s katerim sva nekaj let preživela skupaj. Sklad je bil ustanovljen že leta 1994, bolj ali manj formalno pa je začel delati pred štirimi oziroma petimi leti. Moje bistveno vprašanje, ki sem ga želel preveriti, preden bi izrekel neresnico, je, ali ga imajo tudi Hrvati, ker dobivajo energijo, odkar obstaja jedrska elektrarna. Nimajo ga, zdaj naj bi ga ustanovili. To je tudi v bistvu srž vsebine, o kateri bom govoril. Sklad je pri nas namenjen za zbiranje sredstev za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško, za varno skladiščenje in za odlaganje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov. Sklad je s 1. januarjem pred tremi leti postal tudi zavezanec za plačilo nadomestila za omejeno rabo prostora občinam Krško, Brežice in Sevnica. Zakaj? Za skladiščenje nizko in srednje radioaktivnih odpadkov na območju obstoječe jedrske elektrarne. Vse lepo in prav, dokler se občanke in občani teh občin strinjajo, dokler smo Slovenci tako naivni, da tako počnemo. Ob tem bi pa rad spomnil, da obstaja pogodba med Vlado Republike Slovenije in Republike Hrvaške, da se prične vplačevati v sklad za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov določen znesek, o katerem je moj spoštovani kolega iz prejšnjega mandata gospod Kelemina tudi govoril. Pomembno pa je, da v poročilu jasno in glasno piše, ne se potem delati čez leto ali dve, da mi poslanke in poslanci tega nismo slišali ali vedeli, opozarjam, za magnetogram, da bo Republika Slovenija do leta 2013 zgradila trajno odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Jaz upam, da ste razumeli poanto. Piše, še enkrat pravim - da bo Republika Slovenija do leta 2013 zgradila trajno odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Da se ne bi kdo potem sprenevedal čez leto ali dve, da o tem ne ve nič, da ko bomo danes to sprejemali in ko boste potrjevali, da smo o tem seznanjeni, da čez tri leta ne boste rekli: Mi tega nismo rekli nikoli. Da bi Slovenija to zgradila? Ne? To zgodbo smo slišali tudi iz preteklosti. Vse aktivnosti sicer trenutno potekajo v skladu s programi. Nosilec naj bi bil ARAO. Vendar imamo nekaj določil, ki spodbijajo to trditev. Skupno konvencijo o varnosti ravnanja z jedrskim gorivom in radioaktivnimi odpadki je podpisala tudi - ponavljam - tudi sosednja Republika Hrvaška. Drugič, glede na to, da smo mi člani oziroma da smo Evropska unija, poudarjam, da Evropska unija ve, da Hrvaška še nima ustanovljenega ustreznega sklada, na kar je bila opozorjena lansko leto na Dunaju. Da se pripravlja, da dela, jaz verjamem, da je minister dobil informacije, ampak dokler mi ne vidimo, da je ta sklad ustanovljen, in dokler ne dobimo plačila iz tega sklad, pač, brez zamere. Jaz dokler ne dobim prvega nakazila na tekoči račun, ne vem. In jaz ne verjamem, dokler ta sklad ne bo ustanovljen, dokler ne bo plačila iz tega sklada, v dober cilj in namen, kako varovati naše okolje. Konvencija, o kateri govorim, nima nobenih inštrumentov sankcioniranja. Torej bodo ali ne bodo sprejeli. Zdaj, ko se približujejo Evropi, bodo vse obljubili, kasneje pa glede na to, kako smo navajeni, naši sosedje, v imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu govorim, sem prepričan, da iz tega sklada niti sklada videli ne bomo, niti dobili nobenega denarja, ker bi ga lahko že do sedaj, tako kot Slovenci, energijo pa dobivamo tako ali tako vsi, če prav razumem. Resolucija o nacionalnem programu naj bi bila samostojen projekt Republike Slovenije in z njo naj bi izpolnjevali svoje mednarodne obveznosti, z njimi se mi zavezujemo, da bomo ravnali z odpadki varno. Jaz verjamem v državo Republiko Slovenijo, da se bo temu primerno tudi ravnala. Zdi pa se mi prav, če jaz s sosedi skupaj povzročam smeti, poudarjam, skupaj povzročam smeti, da jih oba enako plačava. Vsaj odvoz teh smeti kamorkoli že. Ali pa da oba enako poskrbiva za nek prostor. Meddržavna pogodba opredeljuje odnos med Slovenijo in Hrvaško in lepo piše v poročilu komisije, da je treba temu slediti, "treba je, moramo, lahko bi, naj bi." To je dikcija, retorika iz preteklosti, glede katere marsikdo ima kakršnekoli pomisleke, jaz jih imam v določenih vsebinah, v določenih pa pač ne. V pogodbi je jasno opredeljeno, da se bosta obe partnerici dogovorili o skladiščenju in izboru lokacije za nizke in srednje radioaktivne odpadke in kasneje za razgradnjo. Republika Slovenija še ni, poudarjam, ni sprejela nobene obveze, da bo to skladišče v Republiki Sloveniji, kar piše v obrazložitvi Komisije za nadzor proračuna in javnih financ, kar je v nasprotju, poudarjam, v nasprotju z določili, ki sem jih prebral malo prej, da se je Republika Slovenija obvezala, da bo do leta 2013 morala in našla prostor za skladiščenje. Dve skladišči naj bi bili, državna pogodba opredeljuje, da se bosta obe partnerici za to dogovorili do določenega roka. Krasno, se popolnoma strinjam. Ampak 2013 je zelo blizu. In kateri rok je to, do katerega roka se bosta dve državi, uporabnici električne energije, ki jo pridobivamo v Nuklearni elektrarni Krško, ki je na slovenski strani, torej atomska bomba je na slovenski strani, kje, kdo in koliko bo skrbel za to. Govorimo o potencialni lokaciji. S stališča dobrega gospodarjenja in tako naprej se je Republika Slovenija odločila, da bo na svojem ozemlju iskala potencialno lokacijo. To je že spet sedma alineja, ki govori o tem. Zaenkrat je ta projekt v takšni fazi, da se išče potencialna lokacija. Da se išče, da bo, da bomo, da smo, da se bomo in tako naprej, mislim, da bi bilo ta trenutek treba reči bobu bob in narediti tisto, kar moramo narediti, da mi ne bi potem spoštovani kolegi, spoštujem jih jaz, jaz si želim, če ne bom mogel imeti zasavske regije, si želim biti član zasavsko posavske regije, ampak s tem se moram zavedati, da prevzamem tudi določene obveznosti, kar se tiče Nuklearne elektrarne Krško, kar se tiče skladiščenja nizkih in srednje radioaktivnih odpadkov in želim imeti enake pravice in dolžnosti, kot jih imajo vsi tisti, ki koristijo jedrsko energijo. Še veliko je določil, ki so jasna, kot na primer, da obveznosti NEK plačujeta obe strani, Slovenija kot Hrvaška. Če pogledamo natančen izračun plačevanja obveznosti, me boste jako težko prepričali, da jih obe strani enakovredno plačujeta. No, vsaj mene, lahko sem pa popolnoma nepoučen, ampak mislim, da imamo vsi enake ali približno enake številke. Komisija za nadzor je sprejela tudi sklepe, da bo Državni zbor Republike Slovenije predlagal Računskemu sodišču Republike Slovenije, da revidira poslovanje sklada Nuklearne elektrarne Krško in Agencije za radioaktivne odpadke in da Državni zbor Republike Slovenije predlaga skladu, da sodeluje pri oddaji in poplačilu aktivnosti pri iskanju lokacije za odlagališče. Ampak tako nezavezujoči sklepi, spoštovane kolegice in kolegi, pravzaprav nezavezujoči do nas, še manj pa nezavezujoči do tistih, ki morajo enakovredno, poudarjam, enakovredno, prenašati dobro in slabo. Tudi sami imajo eno pesem, kateri pravijo Hrvatje "u dobru i u zlu". To velja za vse nas. Bodimo previdni, o čem govorimo danes in kaj sprejemamo. Obveznosti so enake za vse. Naš sklad dela in poroča, njihov sklad še ustanovljen ni.
Gospo Ivan Jelen bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegica, kolegi, predsednik nadzornega odbora! Celotna problematika naše edine Nuklearne elektrarne Krško je izredno kompleksna in zato zahteva temeljito pozornost ter stalno in aktivno spremljanje razmer na tem področju. Poseben problem poleg še nedokončno urejenih odnosov s sosednjo Hrvaško, ki ne izpolnjujejo vseh svojih obveznosti do Nuklearne elektrarne Krško, predstavljajo procesi razgradnje skladiščenja in odlaganja radioaktivnih odpadkov in vse spremljajoče aktivnosti. Da bi bilo vse to čim manj tvegano in ustrezno varno za življenje in zdravje ljudi, da se nadomesti omenjena raba prostora in zagotovijo primerna lokacije za deponiranje odpadnega jedrskega materiala, je potrebno v ta namen zagotavljati visoka finančna sredstva in jih smotrno upravljati. Ta naloga je zaupana skladu, katerega poročilo nadzornega odbora je predmet obravnave trenutne točke seje Državnega zbora. Iz poročila sledi, da so ugotovitve nadzornega odbora sklada do finančnega poslovanja pozitivne, da so se investicije dogajale skladno s strategijo nalaganja finančnih sredstev in naložbene politike, da sklad deluje skladno s predpisi in v tem smislu uspešno izpolnjuje svoje naloge. Da bi bilo tudi v bodoče moč pozitivno oceniti celotno področje delovanje sklada, se v naši Poslanski skupini DeSUS strinjamo s predlaganimi, čeprav v tej končni obliki nekoliko selekcioniranimi sklepi, ki so bili sprejeti s strani komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Hvala.
Hvala. Gospod Stane Pajk bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovane kolegice, kolegi! Sklad za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov je bil ustanovljen z uveljavitvijo Zakona o skladu za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško 17. decembra 1994. 11. januarja se je omenjeni sklad registriral pri Okrožnem sodišču v Krškem. Naloga sklada je zbiranje sredstev za razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško, za varno skladiščenje in končno odlaganje izrabljenega gradiva in radioaktivnih odpadkov. Državni zbor je imenoval nadzorni odbor sklada 23. februarja 2005 in danes obravnavamo poročilo nadzornega odbora sklada. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo skrbno pregledali poročilo, iz katerega je razvidno, da sklad deluje dobro, uspešno in sledi namenu, katerega je bil ustanovljen. Slovenija ima na voljo vse resurse, s katerimi bo omogočeno, da bo pravočasno zgradila odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov za našo polovico odpadkov, pridelanih iz Nuklearne elektrarne Krško, razen v primeru, če bi se obe občini, to je Krško in Brežice, odpovedali lokaciji za odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Vsekakor je korektno delovanje sklada pomembno za lokalno skupnost in celo Slovenijo, saj je korektno delovanje sklada garant, da se bo po planu na računu sklada zbralo 63 tisoč 921 milijonov evrov, in to do leta 2022. S tem zbranim denarjem bo sklad upravičil namen ustanovitve. Seveda pa je druga zgodba z zbiranjem druge polovice sredstev, za katere je zadolžena Republika Hrvaška za razgradnjo NEK in za skladiščenje druge polovice radioaktivnih odpadkov, ki izhajajo iz NEK, vendar pa to ni stvar tega poročila. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlagane sklepe, ki so bili predlagani na matičnem odboru, podprla. Hvala.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo gospodu predsedniku in še enkrat dober dan. Poslanska skupina Socialnih demokratov nikakor ni zadovoljna s predlogom sklepov, ki smo jih bili pravzaprav prisiljeni sprejeti na seji komisije in predlagati Državnemu zboru v sprejem. Večina v takratni sestavi Komisije za nadzor, takrat še proračuna in drugih javnih financ, je bila takšna, da ni bilo možno podpreti predloga sklepov, ki jih je predlagal nadzorni odbor Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov. Gre namreč za to, da je leta 2003 Vlada Republike Slovenije sprejela uredbo, s katero je določila način izračuna in tudi nakazovanja sredstev za nadomestilo za omejeno rabo prostora v bližini jedrske elektrarne Krško. Namesto da bi ta sredstva, torej kot vir sredstev, določila del cene električne energije, ki se proizvede in proda v jedrski elektrarni Krško, je zajela za to nadomestilo enostavno sredstva, ki se zbirajo na računu sklada za dekomisijo jedrske elektrarne. Dejstvo je, da je to nezakonito. Zakaj? Zato, ker je v zakonu o ustanovitvi sklada zelo jasno zapisano, v 3. členu, zakaj se uporabljajo sredstva, ki se zbirajo na računu sklada. Tam izrecno piše, če lahko preberem; "Sredstva zbrana po tem zakonu se uporabljajo za varno skladiščenje in končno odlaganje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško in za varno razgradnjo Nuklearne elektrarne Krško." Dejstvo je, da sredstva sklada sedaj kot transferna sredstva prehajajo na Agencijo za radioaktivne odpadke, ki izvajajo vse postopke v zvezi z iskanjem in končno določitvijo lokacije za odlagališče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov v Sloveniji. Če sem prav razumela, samo za slovenski del. Ampak to niti ni bistveno tukaj. Preostala sredstva, ki jih je mnogo več, trenutno je na računu sklada oziroma jih sklad plasira v varne naložbe, dolgoročne varne naložbe, preko 16 milijard, nekdanjih 16 milijard tolarjev. Ne bomo preračunavali, mislim, da je to čisto dovolj velik podatek - da je jasno, da je zelo narobe, če se velik del sredstev, ki jih vsi državljani oziroma vsi uporabniki električne energije plačujemo v okviru cene za električno energijo, ki jo prodaja Gen-elektrik ali kako se že imenuje, ki jo odvaja na sklad, da gre letnih sredstev skoraj 500 milijonov tolarjev za nadomestilo za omejeno rabo prostora. Zagotovo bi morala že Vlada leta 2003, sedaj pa na osnovi poziva, in to dvakratnega že poziva nadzornega odbora sklada, predlagati Državnemu zboru spremembo zakona o financiranju oziroma o skladu za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško, kjer bi določila, da je eden izmed namenov sredstev, ki so zbrana na skladu, tudi nadomestilo za omejeno rabo prostora. Če na Vladi mislijo, da to ni pravilen pristop, naj pač določijo, da se cena električne energije iz jedrske elektrarne Krško za namen zbiranja sredstev za nadomestilo za omejeno rabo prostora najdejo kje drugje, ne pa v tem skladu. Dejstvo je, da bi v tem primeru morali sredstva, ki se odvajajo od ene kilovatne ure električne energije, povečati, zato da bi lahko zagotovili dodatna sredstva za nadomestilo za omejeno rabo prostora. Vendar na komisiji nekateri člani niso bili pripravljeni sprejeti sklepa, ki bi ponovil predlog nadzornega odbora sklada, da naj Vlada, ker tako ali tako se ta uredba izteče naslednje leto, se pravi, da bo treba nekaj storiti - in moram povedati, da ne bomo kar mirno gledali, če bo Vlada enostavno ponovila sprejem uredbe, ki je nezakonita. Dejstvo je, da smo vsi državljani plačevali sredstva za dekomisijo jedrske elektrarne, nikakor pa ne moremo biti pripravljeni, da plačujemo tisto, kar bi morala jedrska elektrarna sama plačevati, ker tu gre namreč za omejeno rabo prostora zaradi delovanja jedrske elektrarne, ne pa zaradi bodoče izgradnje skladišča nizko in srednje radioaktivnih odpadkov v Sloveniji. Še nekaj. Ko bo prišel trenutek izgradnje tega odlagališča, pa če bi teoretično jedrska elektrarna sploh ne delovala več, ampak bi jo razgradili in radioaktivne dele uskladiščili v to odlagališče, potem bi prišel trenutek, ko ne bi več mogli iz električne energije zbirati sredstev za omejeno rabo prostora, ker bo omejena raba prostora tudi v času oziroma okrog tega odlagališča. Zato bi bilo logično, da se predvidi, kako bomo zagotovili sredstva za nadomestilo za omejeno rabo prostora za prebivalce okoli odlagališča čez 15, 20 ali 30 let. Treba je vedeti, da so to dejanja, dogodki, ki niso tik pred nosom, ampak nekoliko bolj daleč in je treba razmišljati na dolge proge. Zagotovo ni pravilno, da smo sedaj polna štiri leta zajemali sredstva, ki so namenjena za izgradnjo odlagališča, in jih namenjali za tekoče transferje dejansko. In ne moremo temu drugače reči. Jaz mislim, da mora Vlada o tem razmisliti, vendar nismo predlagali amandmaja na sklepe, ki jih je komisija predlagala, ker smo tako ali tako vedeli, da koalicija ne bo pripravljena nobenega amandmaja sprejeti, ker pač ni pripravljena sprejemati amandmajev opozicije. Mislim pa, da je že to nekaj, da bo zapisano v zapisniku, v magnetogramu in da je, upam, minister, ki ga ni, ker to je pač nepomembna tema, da si bo minister zapisal, da je treba nekaj na tem področju vendarle narediti, da bomo delovali zakonito, predvsem pa v interesu vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o poročilu in sklepih. Gospod Drago Koren, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik za besedo. Jaz mislim, da je to poročilo nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov pomembno poročilo, ki ga danes tukaj obravnavamo. Jaz bi najprej pohvalil to poročilo, predvsem bi pa želel, da bi te predloge nadzornega odbora, ki so navedeni tukaj na zaključku tega poročila, vsi, ki so odgovorni za to, jemali resno. Predvsem mislim tukaj na zadeve, ki se tičejo tudi sosednje Hrvaške, ne samo Slovenije, kajti jaz mislim, da bomo v Sloveniji, kar se tega tiče, uspeli zadevo dokaj dobro urediti. Jaz mislim, da je zavest pri vseh, kar se tiče jedrske varnosti in potreb, ki jih v zvezi s tem moramo storiti, na dovolj visoki ravni, da pa bo potrebno verjetno kar veliko dogovarjanj še s sosednjo Hrvaško, če bomo želeli, da tudi sosednja država izpolni svoje obveznosti iz tega naslova. Jaz mislim, da v Sloveniji trenutno na tem področju uspešno in dobro delamo. Vemo, da potrebujemo električno energijo iz jedrske elektrarne Krško in da bomo verjetno takšne energije še veliko več potrebovali. Razmišljati o morebitni novi ali, kako bi rekel, še drugi jedrski elektrarni, jaz mislim, nima smisla, dokler nimamo vse zadeve, ki so vezane na obstoječo jedrsko elektrarno Krško, dejansko zagotovljene, skladiščenje teh radioaktivnih odpadkov in samo razgradnjo. Na koncu bi samo še enkrat rekel, da je potrebno vso pozornost nameniti odnosu s Hrvaško, da bi tudi s strani Hrvaške zadeve stekle tako, kot je potrebno. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Pečan, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Vse kaže, da je jedrska energija pri nas izjemno popularna po številu prisotnih poslank in poslancev in tudi po pripravljenosti za razpravo o tako pomembnem dokumentu, kot je poročilo nadzornega odbora sklada, ki ga tudi Odbor za gospodarstvo, ki je tudi matično delovno telo za to področje, kljub temu, da mu je leta 2005 Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ predlagala, da obravnava poročilo za leto 2004 in 2003, ni štel za potrebno obravnavati tega poročila in tudi poročila za leto 2005 ni obravnaval. Videti je, da so stvari, ki vemo, da so zbujale in še vedno zbujajo zelo veliko nasprotovanj in skepse v sosednjih državah, da jedrska elektrarna Krško zagotovo nima tudi med državljankami in državljani Slovenije malo nasprotnikov in ljudi, ki bi želeli, da bi jo čim prej razgradili in izvedli dekomisijo, istočasno pa vemo, da je ta trenutek okoljsko zagotovo najbolj varen način proizvodnje električne energije, varen predvsem zaradi tega, ker tudi hidroelektrarne povzročajo velike spremembe v mikroklimi in v okolju, medtem ko je jedrska elektrarna s svojo sicer res toplo vodo, ki jo spušča v Savo, relativno majhen onesnaževalec oziroma obremenjevalec okolja, da ne govorimo o tem, da sodi po svojem obratovanju med ene najbolj varnih jedrskih elektrarn v Evropi, to lahko preveri vsakdo direktno na Dunaju pri Agenciji za jedrsko varnost. Tukaj bi hotela povedati samo to, da se mi zdi dejansko nesmiselno, da sproti trošimo sredstva, ker dejstvo je, da prej ali slej bo treba povečati znesek oziroma delež od cene kilovatne ure, ko bomo prišli do tega, da bo treba odlagališče nizko in srednje radioaktivnih jedrskih odpadkov, ki bodo tudi nastali pri dekomisiji jedrske elektrarne in da bo takrat treba ta denar zagotoviti naenkrat. Sedaj trošimo, ne razmišljamo pa o bodočnosti. In jaz mislim, da tukaj zagotovo ta odločitev že leta 2003 ni bila smotrna in trezna in da vztrajanje Vlade Republike Slovenije pri tem, da še naprej zajema za nadomestilo za omejeno rabo prostora iz sredstev, ki so namenjena za nekaj čisto drugega, seveda nima nobenega pravega smisla. Še nekaj bi tukaj pa kot članica oziroma podpredsednica komisije povedala, da smo, zanimivo, dobili na nadaljevanju seje spremenjeno stališče nadzornega odbora, ki je verjetno pod pritiskom vladnih predstavnikov, odgovoren je pa nadzorni odbor in upravni odbor sklada samo Državnemu zboru in nikomur drugemu, da so spremenili svoje stališče in niso več vztrajali pri tem, da bi morala Vlada čim prej zagotoviti sprejem zakona, ki bi omogočil zajemanje sredstev za nadomestilo za omejeno rabo prostora. Mislim, da je to na vsak način zelo nenavadna poteza in moram reči, da trdno stojim na strani članov nadzornega odbora in jim čestitam, da so bili dovolj vztrajni, da so zbudili vsaj nekaj poslancev v Državnem zboru, da razmišljajo, kako je treba peljati stvari tudi naprej. Upam, da bo Vlada pripravila spremembe zakona ali pa konec koncev lahko iz proračuna za leto 2008 na nek način zagotovi to nadomestilo, ne pa da najeda sredstva sklada za dekomisijo in razgradnjo jedrske elektrarne Krško. Hvala.
Hvala. Gospod Horvat, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Razpravljam ne zato, ker smo ravnokar bili vsi povprek okregani, ampak zato, ker sem se že davno za razpravo pripravil in želim povedati, da imamo v rokah kvaliteten dokument, kvalitetno poročilo nadzornega odbora sklada za leto 2005. Tukaj gre dejansko pohvala predsedniku nadzornega odbora sklada, kakor tudi vsem članom. Poročilo je korektno izdelano na podlagi računovodskih izkazov, ki je različno strukturirano, je sestavljeno iz bilanc stanja na dan 31. december 2005. Tukaj so potem tudi izkazi prihodkov in odhodkov drugih uporabnikov, izkaz računa finančnih terjatev in naložb, izkaz računa financiranja za poslovno leto 2005 ter drugi dokumenti, ki so vezani na poslovanje sklada Nuklearne elektrarne Krško. Iz poročila se jasno vidi, da sklad dosega cilje, zaradi katerih je bil ustanovljen. Med drugim naložbeni cilji sklada so doseženi, kar je razvidno iz poročila, sklad mora zagotavljati donosnost kapitala v višini minimalno 4,29% letno ob zagotovljeni varnosti naložb, to je doseženo, z zbranimi sredstvi mora zagotoviti izvedbo vseh faz razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov. To je preko poročila tudi zagotovljeno. Nekateri ste se že oglasili in tudi sam sem zaskrbljen zaradi tega, ker enostavno tu nimamo dovolj srečne roke pri pogovorih s sosednjo Hrvaško. Vem, da so bili narejeni veliki napori Vlade Republike Slovenije, vendar očitno bo morala vlada od Republike Hrvaške doseči sofinanciranje polovice sredstev iz naslova nadomestil zaradi omejene rabe prostora na področju nuklearke Krško. Trenutno ta strošek, kot vemo, plačuje samo Slovenije oziroma pristojne inštitucije. Mene skrbi, da Hrvaška še ni oblikovala svojega sklada za razgradnjo, čeprav bi to morala storiti že davno. Skrbi, da Hrvaška ne pokriva polovice stroškov, ki nastajajo v agenciji za radioaktivne odpadke pri iskanju lokacije skupnega odlagališča za srednje in nizko radioaktivne odpadke iz nuklearke Krško v Sloveniji. Na drugi strani pa sem zadovoljen, da je Bruselj ves čas obveščen o tej problematiki. Pozna tudi stališča Slovenije. S strani Slovenije pa je tudi ves čas usmerjan pri pristopnih pogajanjih s Hrvaško, da zavzema pravilna stališča in da ima jasno sliko, kaj to pomeni tako za energetsko oskrbo v tej regiji, zanesljivost energetske oskrbe, kakor tudi jedrske varnosti v splošnem za celotno Evropo. To so naloge, ki so odprte. Prav tako je pred nami odprto vprašanje, kako v prihodnjem z nuklearno energijo v Sloveniji oziroma na splošno z električno energijo v Sloveniji. Mi bomo morali prej ali slej narediti dolgoročno bilanco električne energije in se potem verjetno, po mojem prepričanju, tudi čim prej odločiti za dodatni blok jedrske elektrarne, ki ga bomo pa verjetno po izkušnjah, žal, takšnih kot pač so s sosedi, verjetno morali financirati sami. Še enkrat pohvala poročilu. Predlagamo, da ostane ta praksa, da se s tem poročilom ukvarjamo na plenarnem zasedanju Državnega zbora, da smo seznanjeni, kaj se dogaja s skladom in dajem podporo temu poročilu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Stane Pajk, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Danes imamo na mizi poročilo nadzornega odbora. To poročilo je zelo kvalitetno in se vidi, da se člani in tudi predsednik nadzornega odbora trudijo, da je izdelano poročilo tako, kot je treba, prikazano v številkah, pregledno, razvidno. In to je samo poročilo kot formular. Ampak bistveno bolj je važna vsebina. Vsebina je pa ta, da sklad deluje dobro, da s svojimi naložbami dodela dodatna sredstva, pridela dodatna sredstva in ustvarja denar, ki bo namenjen za polovico, poudarjam, ker je bilo prej marsikaj slišano, polovico tistega, kar nastaja v Krškem. To je pol goriva, odpadkov iz goriva in tudi nizko in srednje radioaktivnih odpadkov in tudi pol nuklearne elektrarne, ko bo prišel čas za razgradnjo. Samo polovico. Za drugo polovico je dolžna poskrbeti Hrvaška. Tako piše v meddržavni pogodbi, ki je bila sklenjena z Republiko Hrvaško. Sam sem prebral to pogodbo in slišali smo prej kritike, da mora Vlada postoriti in kaj mora vse narediti. Lahko rečem, da je v nekaj členih ta pogodba slaba. Recimo, najbolj me moti 10. člen, in to sedmi odstavek, ki pravi, da mora Hrvaška poskrbeti za denar za razgradnjo dve leti po zaprtju nuklearke. To ni dobro. Mi se trudimo, Slovenija je poskrbela za svoj del, se trudi, nabira se denar. Ta denar je garant, kot sem že prej povedal, garant za lokalno okolje, ki je nekako sprejelo medse nuklearno elektrarno, in tudi za Slovenijo, da bo enkrat to korektno okoljevarstveno rešeno. Tako, kot mora biti, po vseh svetovnih standardih. Zato je ta sklad bistveno bolj pomemben, kot se mogoče zdi na prvi pogled. Zato je ta sklad potrebno nadzirati. Sedanji nadzor je pokazal, da sklad deluje zelo dobro, kar je pohvalno. Seveda verjetno tudi zato, ker je nadzorni odbor, ki je postavljen od Državnega zbora, korektno opravil svoje delo. In jaz kot domačin lahko dam temu skladu samo pohvalne besede in mislim, da bo treba tudi v bodoče, ker do leta 2022 bo ta sklad deloval, zbiral sredstva, paziti na to, da ne bi kakšna garnitura kasneje se polastila teh sredstev, mogoče bila ta sredstva preusmerjena kam drugam, začasno itn. Gre za veliko denarja in ta denar se mora v tem času nabrati, da bo potem pripravljen, ko pride čas za razgradnjo. Predvsem za polovico, za polovični slovenski del, za drugi polovični del, tisto drugo polovico, bomo pa videli. Mislim, da bo državna pogodba držala in da bodo tudi Hrvati dve leti po zaprtju ta denar priskrbeli. Hvala.
Hvala. Želi besedo gospod Kelemina? Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Mogoče, ker čas še dopušča, samo nekaj kratkih odgovorov na pomisleke, ki ste jih izrekli poslanke in poslanci. Mislim, da je bila razprava korektna. Morda samo to, kar je bilo skoraj pri vseh poslancih in poslanskih skupinah omenjeno, da ta nesrečna uredba mogoče ni najboljša rešitev. Moram poudariti, da je to uredbo sprejela prejšnja vlada in da se rešitve, ki so v tej uredbi predlagane, uresničujejo, tako iz prejšnje vlade kot tudi iz te, in da vsi skupaj potem naknadno res nekako ugotavljamo, da mogoče v tej fazi res ni potrebna nikakršna sprememba, ker se v bistvu uresničujejo določbe te uredbe stoodstotno. Veliko vprašanj oziroma pomislekov je bilo glede višine zbranih sredstev do konca obratovanja elektrarne, ali se bo dovolj sredstev zbralo do konca obratovanja nuklearne elektrarne. Naj spomnim, da obstaja program razgradnje, ki ga na podlagi meddržavne pogodbe vsakih pet let revidira in na novo sprejme meddržavna komisija in potem tudi potrdi Vlada. Vsakih pet let naj bi se ta program revidiral in s tem programom se vsakih pet let naknadno ugotavlja, tudi na podlagi tehnoloških rešitev za odlagališče in vse ostale zadeve, ali višina prispevka še ustrezna končni višini vseh zbranih sredstev, ki so potrebna za razgradnjo. Zato je to neka varovalka pravzaprav, da ne bi ostali pri današnjem prispevku, ki je, kot veste, 0,003 evra na kilovatno uro električne energije, ampak da se lahko potem ta višina prispevka tudi poveča, če bi se ugotovilo, da je sredstev v obdobju, dokler je elektrarna obratovala, bilo premalo za končno razgradnjo. Kar se pa tiče še tega pomembnega vprašanja, ki ste ga tudi omenili, glede pokrivanja ene polovice stroškov Hrvaške za nadomestila zaradi omejene rabe prostora. Naj povem, sicer bi mi zelo radi, da bi se to upoštevalo, da bi Hrvaška pristopila k plačilu te polovice nadomestila zaradi omejene rabe prostora, vendar obstoječi zakon iz leta 2003 oziroma meddržavna pogodba tega ne dopušča. In če tega zakon ne dopušča oziroma meddržavna pogodba, potem Hrvaška tega deleža ne bo poravnavala. To je pač naša želja in tudi mogoče sugestija Vladi, naj se le poskuša tudi v tej smeri pogovarjati, tudi vaša sugestija. Tako se s tem strinjamo, ampak verjetno ne bomo uspeli, ker meddržavna pogodba tega ne dovoljuje. Mogoče bi na koncu še samo podal nekaj, kar se mi zdi kljub temu pomembno. Nadzorni odbor dela na sejah, in to trikrat letno približno, samo trikrat letno po dve do tri ure na sejo, to je skupno približno osem ur letno. Zakaj to pravim? Pravim zato, ker se je velikokrat pojavljalo v medijih nekorektni podatki, glede dela nadzornega odbora in pa tudi moje predsedniške funkcije. Naj samo povem, da kot predsednik nadzornega odbora ne delam samo na sejah, ker sem pač odgovoren tudi za druge zadeve, torej pripravo gradiv, sklice sej, koordinacijo, vodenje sej, sodelovanje na sejah upravnega odbora, pokličejo me tudi na sejo upravnega odbora, da pač prisostvujem njihovemu delu, ker drugače ga ne morem nadzirati, lahko po dokumentih, ampak boljše je, da sem tudi prisoten, vedno nisem. Sem tudi prisoten pri podajanju poročil, tako na Komisiji za nadzor proračuna, tudi na Državnem svetu sem že bil, tukaj danes v Državnem zboru in naj povem, da za vse te aktivnosti, dejavnosti ne dobim nobenega dodatnega plačila. Moje delo obsega skupno približno 1000 ur letno oziroma 100 ur letno dela plus prevozi, ki jih velikokrat moram še opraviti in za to delo dobim približno na leto 400 evrov. Če preračunam v ure, je to približno 4 evre na uro. Ne pritožujem se nad tem, samo želim povedati Državnemu zboru in pa tudi javnosti, da tukaj ne gre za neka ogromna sredstva, ki jih nadzorni odbor troši za svoje delo, ampak so ta sredstva izredno skromna. Naj tudi povem, da sem izpit za nadzornika, ki je "koštal" 400 evrov, plačal sam, ostali pa člani so dobili plačano iz sklada. Sam tega nisem sprejel. Skratka, toliko za resnico. Jaz želim, da tudi Državni zbor to poročilo sprejme in da še naprej opravlja nadzor nad sredstvi sklada Nuklearne elektrarne Krško. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O sklepih matičnega delovnega telesa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbor odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 16.20. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16.20.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s sejo zbora. Prosim vas, da preverite delovanje svojih glasovalnih naprav, kajti prehajamo na glasovanja. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Še enkrat vprašam, ali glasovalne naprave delujejo? [[Ne.]] Potem prekinjam sejo za 5 minut in prosim tehnične službe, da preverijo glasovalno napravo, za katero meni poslanec, da ne deluje.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Obveščen sem, da je napaka odstranjena in nadaljujejo se sejo. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o splošnem upravnem postopku. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za 58, proti 12. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 51, proti 20. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor Republike Slovenije sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2006. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za 50, proti 25. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2006 sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o privatizaciji Slovenskih železarn. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predloga zakona o spremembi Zakona o privatizaciji Slovenskih železarn ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Odpiram prijavo. Gospod Koren, izvolite. Se odpoveduje. Gospod Kontič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo nasprotovali predlogu matičnega delovnega telesa, da predlog zakona ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Že v uvodu smo v imenu predlagateljev povedali razloge, zakaj je bil pripravljen ta zakon in v imenu poslanske skupine pojasnili, zakaj bomo glasovali proti temu sklepu. V razpravi je bilo očitano, da smo nastopali demagoško, da predlagatelji zakona posegamo retroaktivno v zakon in da tega ni mogoče storiti, da bo zakon končal na Ustavnem sodišču. Mi smo želeli s tem zakonom opozoriti predvsem na krivice, ki so se zgodile zaposlenim, bivšim zaposlenim in upokojencem znotraj sedaj Slovenske industrije jekla. Želeli smo opozoriti na nespametno in škodljivo prodajo Slovenske industrije jekla, ki smo jo prodali za 105 milijonov evrov, dobiček tega leta pa bo presegel 60 milijonov evrov, kar pomeni, da bodo z dvoletnim dobičkom lahko poravnali kupnino, 55% delež v Slovenski industriji jekla. Pri tem je država sklenila slab posel, škodljiv posel. Za 190 evrov po delnici je prodala delež ruskemu Koksu. Prodali so ga torej po 190 evrov, čeprav zdaj nekatere cenitve, o teh bomo lahko kdaj kasneje še govorili, kažejo, da bi bilo mogoče iztržiti mnogo več. Že res, da so takrat lahko izbrali najugodnejšega ponudnika, ni pa res, da je bilo potrebno prodati Slovensko industrijo jekla najugodnejšemu ponudniku po takšni ceni, kot je bila takrat tudi dejansko prodana. In povsem upravičeno zdaj mali delničarji zahtevajo, da se jim popravi krivica, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da za delnice dobijo več. Zakon, kot je sedaj, brez sprememb, ki jih predlagamo mi, pa tega seveda ne omogoča. Želimo si torej kar nekaj odgovorov na naša vprašanja in mislili smo, prepričani smo bili, da bomo s sprejetjem oziroma nesprejetjem tega sklepa lahko o tem razpravljali še v drugi in tretji obravnavi. Tako pa se bojim, da bo danes ta predlog sklepa sprejet. Poslanska skupina ga zanesljivo ne bo podprla.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. V Slovenski nacionalni stranki bomo v bistvu sledili željam predsednika Vlade Republike Slovenije, in sicer v tistem trenutku, ko je dejal, da se bo ta Vlada napotila v boj, v neko bitko zoper tajkune v tej državi. Zdi se mi, da je ta zakon nek prvi korak, neko prvo gnezdo, zoper nekega tajkuna, kogar je treba, bom rekel, onesposobiti. Še enkrat bom poudaril, predlog zakona, kot ga predlaga Socialna demokracija, ni dober, je pa temelj za to, da se začnemo pogovarjati. Očitano nam je bilo, da rabimo inštrukcije o tem, kako se dela "prihvatizacija". Prvi korak Vlade Republike Slovenije je bil, da je vzela v roke knjigo "ABC prihvatizacije" in tako se je lotila slovenskih železarn. Na ta način oziroma na tak "ABC prihvatizacije" v Slovenski nacionalni stranki nikakor ne bomo pristali, zato bomo glasovali proti sklepu, kot ga je predlagalo matično delovno telo. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti 27. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Poročila Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško o poslovanju Sklada za leto 2005. Najprej prehajamo na prvi sklep, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije se je seznanil s poročilom Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in za odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško o poslovanju Sklada za leto 2005." O sklepu ni potrebno glasovati, ker se je Državni zbor z omenjenim poročilom že seznanil. Zato prehajamo na odločanje o drugem predlogu sklepa komisije, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije predlaga Računskemu sodišču Republike Slovenije, da revidira poslovanje Sklada Nuklearne elektrarne Krško in Agencije za radioaktivne odpadke." Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 68, proti 1. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Sedaj prehajamo na tretji sklep komisije, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije predlaga Skladu Nuklearne elektrarne Krško, da sodeluje pri oddaji in poplačilu aktivnosti pri iskanju lokacije za odlagališče in srednje radioaktivnih odpadkov, ki jih izvaja Agencija. Za radioaktivne odpadke." Glasujemo o predlaganem sklepu. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 3. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov. Nadaljujemo z odločanjem o vloženem amandmaju, in sicer prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti k 3. členu. Gospa Pozsonec, izvolite v imenu poslanske skupine.
Za italijansko in madžarsko narodno skupnost je skrb zbujajoča predlagana zakonska ureditev uporabe jezika pri označevanju in oglaševanju blaga in storitev oziroma neoznačevanje. In ne vem, da po 19-tih letih demokracije zakaj je treba, da se narodnost boji in trenutno se boji, tudi od tega zakonskega predloga. Predlog spremenjenega 3. člena tega zakona razumemo tako kot diskrepanco med že sprejetimi pravnimi normami in izvajanjem manjšinskih mednarodnih pravnih obveznosti v Sloveniji. Takšna rešitev, ki ni skladna z Evropsko listino o regionalnih in manjšinskih jezikih ter Ustavo Republike Slovenije, vodi k zniževanju ravni že sprejetih zakonskih določb na področju varstva avtohtonih narodnih skupnosti. Zato kolegom poslancem predlagam, da v tem primeru sprejmejo amandma Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti. Jaz bom amandma podprla. Hvala.
Hvala. Gospod Roberto Battelli v svojem imenu. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Osnovno besedilo zakona, ki je bilo sprejeto na odboru in ki ga ta amandma spreminja, je pravzaprav popolnoma nejasno oziroma se izogiba temu, da bi zakon točno določal, kako se ti jeziki uporabljajo glede zaščite potrošnikov. To zaporedje norm s temi odstavki, tako kot so sprejeti, pomenijo tudi izogibanje odločbi Ustavnega sodišča. To ni edini primer pravne nejasnosti, kar zadeva uporabo manjšinskih jezikov v Sloveniji. Država Slovenija vseskozi skriva svoje obveznosti glede jezikov narodnih skupnosti kot kača noge. Zakon o državni upravi se ne uporablja v praksi. Niti po noveli ne. Sodni red se ne izvaja in mnoge druge norme, ki zadevajo jezike, so nejasne ali se pa ne izvajajo. Menim, da parlament ne bi smel biti ravnodušen do teh dejstev. Hvala lepa.
Hvala. Ker je več interesentov, odpiram prijave za obrazložitev glasu v svojem imenu. Gospod Gantar, izvolite. [[Ne.]] Gospa Pečanova, izvolite.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine bom povedala stališče, kako bomo glasovali. Cela poslanska skupina bo ta amandma podprla. Pa ne samo iz razlogov, ki sta jih navedla kolegica Maria Pozsonec in gospod Roberto Battelli. Ampak tudi zaradi tega, ker želimo zaščititi slovenski jezik v lastni državi. Zaradi tega, ker ta tekst izključuje besedilo, ki je amandmirano. Izključuje slovenščino kot jezik, ki se ga uporablja v naši državi. Opozarjam poslanke in poslance, ne glede na to, v katero politično skupino sodite, da s pristajanjem na besedilo "lahko razumljiv jezik vsakomur" ne pomeni enačaja slovenščina. Zato menim, da je ta amandma nujno treba podpreti in zanj glasovati. Zato, da bomo v lastni državi lahko brali opise, navodila oziroma - kakorkoli že temu rečemo - na izdelkih, ki ne sodijo v harmonizirano zakonodajo Evropske unije, v svojem lastnem maternem jeziku. Jaz bi želela navodila na teh izdelkih prebirati v slovenščini, ne pa v kateremkoli drugem jeziku Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči! Sam bom rekel takole. Amandma, kot je napisan, bi lahko razumel kot boj predstavnikov manjšine za slovenski jezik. Lahko ga pa razumem tudi drugače. Zato bom rekel takole. Temu amandmaju v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne bomo nasprotovali. Je pa res ena druga zadeva. Če amandma preberemo do konca, ki pravi: "kjer avtohtono živita italijanska in madžarska narodna skupnost, pa tudi v italijanskem in madžarskem jeziku." Ta del se mi zdi pa nesprejemljiv. Nesprejemljiv do trenutka, ko bosta obe vladi, tako italijanska kot madžarska, enako stvar storili na svojem ozemlju za slovenske državljane. Pol ure nazaj sem dobil pismo, pismo Slovenca, ki živi na Tržaškem in mi je predlagal: "Podprite zakon, ampak šele takrat, ko bo pretresel italijanske državljanke in državljane." Zakon o varstvu potrošnikov naj bi predhodno določbo, po kateri bi začel veljati predpis za varstvo narodnih skupnosti, stopil v veljavo šele dan po tem, ko bodo tudi Italijani in Madžari naredili enako. Ampak, glede na to, da je Vlada predlagala en zelo neumen predlog, vsem razumljiv po njihovih principih, temu amandmaju ni za nasprotovati, Slovenščina je vseeno uradni jezik tako v Evropski uniji, kot v tej državi. Zato temu amandmaju ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala. Še je interes. Zato ponovno odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Gospod Juri, izvolite.
Jaz bom amandma podprl. Preprosto zato, ker uresničuje pravice in interes državljanov Republike Slovenije in ne Republike Madžarske ali Italije. Državljanov Republike Slovenije, ki govorijo italijansko in madžarsko. Torej, gre preprosto za to, da do naših državljank in državljanov, ki delijo z nami in slovensko večino iste pravice in iste dolžnosti, zagotovimo enakopravnost. Hvala.
Hvala. Gospod Gulič. Izvolite.
Spoštovani predsednik, cenjene kolegice in kolegi. Jaz bom seveda amandma podprl. Razlogi so pač predvsem ti, da je amandma vezan na enakost državljanov in njihovo enakopravnost in seveda tudi na omogočanje vsem državljanom, da lahko svoje pravice uresničujejo na celotnem ozemlju države Slovenije. Druga stvar, ki pa je seveda še na nek način pomembnejša, pa je ta, da vendarle s tem amandmajem ščitimo tudi slovenščino kot tisti jezik, ki naj bi bil razumljiv v Republiki Sloveniji. Gre za neko zmedo, ki jo je predlagatelj zakona zapisal s tisto znamenito sintagmo o razumljivem jeziku. V Sloveniji je seveda vrsta razumljivih jezikov. Ampak predvsem se pa vendarle predvideva, da je slovenščina tisti jezik, ki naj bi bil vsem razumljiv. To se meri, če ne po drugem, pa vsaj po tem, da jo govorijo majhni otroci. Veliki govorijo potem lahko že marsikaj drugega. Mnogim tukaj je razumljiva tudi angleščina, nemščina in še kakšen od uradnih jezikov v Evropski uniji. Ampak, če ne bomo sami ščitili svojega jezika, to je edini jezik, v katerem smo suvereni, potem bo šla suverenost "fuč". Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Še ena roka. Ponovno odpiram prijavo, ker se je več rok se pokazalo. Kar prijavite se.
Še v svojem imenu bi povedala to, da pravzaprav mi vam branimo slovenski jezik, ker angleško, nemško že skoraj vsakdo zna in zelo lepo bo, če z vami govorijo tu v Sloveniji angleško.
Hvala. Gospod Gulič, vi ste že prej. Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči! V svojem imenu. V bistvu ne vprašanje, ker vem, da Vlada Republike Slovenije ne more odgovarjati na vprašanja, ampak zgolj pomislek. Ko gre za igrače za otroke, na katerih piše plus 9, pomeni od devetega leta naprej. V tem primeru ti otroci znajo brati, znajo razumeti. Ampak v tem primeru, če ne bo navodil v slovenščini, ampak bodo v nekaterem - po nam, slišali smo kar nekaj poliglotov v razpravi o tem zakonu - razumljivem jeziku. Nekateri razumejo nemško pa so tukaj razpravljali. Nekateri razumejo francosko pa se tu cedili, ko smo razpravljali. Ampak otroci pri devetih letih niso poligloti. Najbolj razumejo domači, slovenski uradno evropski jezik. Ne najdemo navodila, kako to igračo razumeti. Potem imamo težavo, spoštovani. Takrat imamo pa težavo. Gospod Ziherl vi ste bil takrat poliglot, ko je bila razprava. Ampak ti otroci pa niso in tu imamo težavo. Otrok pri devetih letih ne obvlada angleščine. Obvlada pa slovenščino in ko išče navodila, ne najde slovensko. Kaj potem? Ali smo naredili dobro ali smo naredili slabo? Po mojem slabo. Zato temu amandmaju ne bom nasprotoval, ker ipak določa slovenščino. Hvala.
Hvala. Še vidim roko. Eno samo roko. To se pravi še ena želja. Izvolite, gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Če preberem osnovni 3. člen zakona, moram ugotoviti, da je to še en primer zakonov, kakršnih smo v tem parlamentu sprejeli že ogromno. Skorajda bi lahko rekli, da smo Slovenci specialisti za pisanje in sprejemanje nedorečenih zakonov, takih zakonov, ki v praksi povzročajo zmedo. In jaz se bojim, da v kolikor bo ostala dikcija, kakršna je v predlogu zakona, da dejansko se bomo lahko zgovarjali oziroma se bodo odgovorni zgovarjali: "Ja, saj je deklaracija napisana v enem izmed 23-ih evropskih jezikov, ki glede na to, da je uraden jezik Evropske unije, mora biti razumljiv tudi v naši državi." Zakaj preprosto ne zapišemo jasno in glasno slovenski jezik? Ali se sramujemo besed slovenski jezik? Jaz vas sprašujem, približno tako, kot pri Zakonu o preprečevanju nasilja v družini: "Zakaj ne zapišemo jasne dikcije, da bo vsak izmed vedel, da mora biti, recimo, deklaracija izredno v slovenskem jeziku?" Jaz bom podprla ta amandma.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 25, proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. In prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandma ni bil sprejet, amandmaje v tretji obravnavi ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom Poslovnika prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Vidim roke in odpiram prijavi za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Gospod Džuban. [[Ne.]] Gospod Barovič, v imenu poslanske. Izvolite.
Jaz mislim, da je bilo zelo jasno povedano s strani kolegice Barbare Žgajner Tavš, da je bil tretji člen zelo nejasen. S tem amandmajem bi ga razjasnili. Zaradi tega, ker kolegice in kolegi niso sprejeli tega enostavnega stavka in razumevanja vsebine, bomo v Slovenski nacionalni stranki nasprotovali sprejetju tega zakona.
Hvala. Gospod Battelli.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom glasoval proti zakonu. Mnoge razprave so bile tukaj popolnoma zavajajoče, kajti slovenski jezik ni v ničemer ogrožen s tem tekstom, ki bo verjetno zdaj sprejet. Tisto, kar je ogroženo, so manjšinski jeziki. Še enkrat in ponovno. Amandma, ki je bil sprejet na odboru in ki uvaja drugi odstavek, pa še dodatno relativizira, ker to prenaša na nek pravilnik ministrski, prvi odstavek tega člena, ki govori o poslovanju tudi v jezikih narodnih skupnosti. Tako, da se ve, kaj pomeni ena vsebina in kaj pomeni njeno izničenje najprej skozi zakonodajni postopek in potem še v praksi.
Hvala. Je še kakšen interes v osebnem imenu? Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem osebnem imenu. Prosim, prijavite se. Gospa Pozsonec, izvolite.
Tudi jaz ne bom podprla zakona. Imam en pregovor: "Kar samovoljno damo, tistega nikdar ne dobimo nazaj. Za katero pa se borimo, je možno, da nekoč dobimo nazaj."
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Sam tako kot kolegi iz poslanske skupine zakona ne bom podprl. Razlogov za to je kar nekaj. Daleč od tega, da bi bilo karkoli ogroženo. Slovenski jezik, spoštovani gospodje, je v tem primeru ogrožen. Zakaj je ogrožen? Zato, ker zakon pravi, pri označevanju izdelkov mora potrošniku posredovati potrebne informacije glede značilnosti, prodajnih pogojev uporabe in namembnosti izdelka. Te informacije morajo biti v jeziku, ki je potrošnikom na območju Republike Slovenije lahko razumljiv. Kdo je potrošnik? Potrošnik so tudi otroci, dragi moji. Še pridemo do tja. In otroci pri desetem, devetem letu, enajstem, dvanajstem še niso poligloti, tako kot kolega Ziherl. Ampak se učijo predvsem slovenskega jezika. In ker se učijo slovenskega jezika, mora biti deklaracija v vsakem primeru v slovenskem jeziku. Zakaj mora biti? Ker, ko kupijo Kinder jajček, na njem piše, ni primerno za otroke do šestega leta. Naprej pa piše: "do not throw the plugs" - kolega Ziherl vam bo prevedel, za tiste, ki niste razumeli - ampak otroci pa tega ne razumejo, spoštovane kolegice in kolegi! In tukaj je skrb za slovenski jezik. Potrošnik ni samo kolega Ziherl, ampak tudi otroci, ki znajo samostojno v trgovino. In v tem primeru imamo težavo. In te težave se bojimo v Slovenski nacionalni stranki in zato zakona oziroma takšne neumne dikcije ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Jaz prosim poslanke in poslance, da ne sledijo zgledu, ki ste ga ravnokar videli in da niste žaljivi. Gospod Gulič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice, kolegi! Zakon o katerem govorimo, ne prinaša samo te jezikovne zmede, ampak tudi vrsto dobrih rešitev, ki na nek način bolj kot doslej ščitijo potrošnika. Zato bom zakon podprl. Ampak v tem trenutku napovedujem, da bomo pa ta del prav gotovo, čim se bo dalo, novelirali. Slovenščina je v Sloveniji uradni jezik. Je večini prebivalstva razumljiv jezik in seveda ne moremo tega spuščati kar tako. Če gledamo, kaj vse je v Sloveniji razumljivo večini, potem lahko hitro pridemo tudi do nekdanje vojaščine oziroma tistega, čemur smo rekli srbohrvaščina in še kaj, ker je razumljivo. Ampak ne gre za to. V Sloveniji pač velja, da je slovenščina tista, ki nas na nek način zaznamuje, ki nas določa. Konec koncev je jezik tisto, na čemer smo zgradili v 19. stoletju narod in ki ga na nek način znate zagovarjati vedno in povsod. Tokrat vam je pač ušlo in tega nočete priznati. Jaz upam,da bomo ob spremembi zakona, ob dopolnitvi zakona to znali slišati. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Battelli.
Hvala. Še en razlog je, zakaj bom glasoval proti. In to je to, kar zadeva označevanje izdelkov. To besedilo, ki je bilo maloprej potrjeno oziroma sprejeto z zavrnitvijo amandmaja. Pravzaprav ne predvideva ničesar. Tega ne bomo imeli tudi v jezikih narodnih skupnosti v Sloveniji. Kljub temu, da pa že od leta 2000 ratificirana Evropska listina o manjšinskih in regionalnih jezikih pa pravi, da je treba, tam kjer je to možno in tam kjer se to da, pač storiti. Hvala.
Hvala. Odpiram ponovno razpravo za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Cvikl, izvolite.
Hvala lepa. Zakona ne bom podprl. Zato, ker ocenjujem, da je predlog Vlade z zelo čudno definicijo "državljanom Republike Slovenije razumljivem jeziku preprosto omalovaževanje slovenskega jezika". Slovenščina je uradni jezik EU in zapišimo to v zakone. Poleg tega pa velja seveda spoštovati ustavo in pravico manjšin. Jaz obžalujem, da je bil, če se vrnem na amandma, ki je bil prej predložen in zaradi tega zakona ne bom podprl.
Hvala. Gospod Juri.
Tudi sam zakona ne bom podprl, ker je krivičen in žaljiv do vseh treh uradnih jezikov v Sloveniji. Tako do slovenščine kot do italijanščine in madžarščine, ker je nenačelen in verjamem tudi ustavno sporen. Ne vem, če se bo kdo pritožil. Ampak zagotovo lahko pričakujemo, da če bo pritožba bo Ustavno sodišče razveljavilo ta člen. Hvala.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala. Sam bom zakon podprl. Amandmaja pa seveda ne. Kajti, v včerajšnji razpravi je izpadlo, da bi bili potrebni tudi napisi v vseh treh jezikih na najbolj banalnih izdelkih, ki smo jih že tisočkrat in tisočkrat uporabili in jih znamo uporabljati tako rekoč miže. Govora je bilo o pecilnem prašku. Lahko povem, da je tisoče in tisoče navodil za uporabo. Imenujejo se kuharski recepti. Potem je bilo o pralnem prašku. Tam je tudi eno najbolj osnovno navodilo za uporabo. To je tista merica, celota ali polovička. Zdaj pa nekaj o poliglotskih sposobnostih. Najprej bi prevedel priimek kolega Zagorac v Zagorec, da bi bilo vse po slovensko. Okrog jezikov mu lahko v tolažbo povem, da govorim aktivno angleško in nemško ter pogovorno rusko in italijansko. Vendar to ni glavni namen. Kaj pa pogrešam pri zaščiti potrošnikov? Bolj jasno poreklo blaga. Na prašku Ariel bi moralo pisati, da je bil narejen na Češkem. To je drugo, kvalitetni recept. Če pa je narejen v Nemčiji, je pa recept prvega kakovostnega razreda. Poleg tega, recimo, Nutella s Poljske je slabša kot iz Italije. To je tisto, kar pogrešam na izdelku. In opozorjeni smo tudi, da, če gremo v trgovine Müller dobimo original robo. Če gremo v Mercator, dobimo drugorazredno robo, ki nosi samo ime, kakovost pa je včasih vprašljiva. Kar bi najmanj pričakoval, bi bilo, da bi bila vsaj 10% cenejša. Hvala.
Hvala. Gospod Zagorac, ni replike, pač pa kdor želi še razpravljati, mu dajem ponovno možnost, da se prijavi. Imate proceduralni predlog? Ampak, gospod Zagorac, proceduralni predlog, da ne bo odgovor na repliko in da ne bo polemika. Izvolite gospod Zagorac, imate možnost proceduralnega predloga.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči! Mislim, da imam 3 minute za oblikovanje proceduralnega predloga. Moj proceduralni predlog, pa ga bom oblikoval na začetku in potem obrazložil, bi prosil, da moj spoštovani kolega Ziherl, ki je verjetno v času učenja tujih jezikov rabutal hruške.
Gospod Zagorac to je polemika. Drugi opomin.
V redu. Prosil bi gospoda Ziherla [[..]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospa Pečanova,. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bom glasovala po premisleku in po poslušanju obrazložitev glasov. Bom glasovala proti zakonu. Najprej sem se mislila vzdržati. Zaradi tega, ker menim, da ostali deli vsebine tega zakona sami po sebi niti nimajo toliko napak. Napaka je predvsem in samo v 3. členu. In zakaj bom glasovala proti? Zaradi tega, ker kot vse kaže, si nekateri razlagajo ta zakon kot zakon, s katerim se lahko celo govori o diskriminaciji ali pa o blatenju držav članic Evropske unije, ki da delajo slabše izdelke kot pa druge države članice. Se pravi, stare članice delajo dobro kvaliteto. Nove članice delamo slabo kvaliteto izdelkov, ki nosijo enako ime. Mislim, da si kaj takega ne moremo privoščiti. Zaradi tega tudi želim, da ta zakon ne bi bil sprejet. Tako, da bo Vlada lahko jasno napisala, da Zakon o zaščiti potrošnikov ni namenjen zaščiti potrošnikov pred blamažami v Državnem zboru. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala lepa. Zdaj ne vem, to je že najbrž malo osebno. Glejte, ne razumem, še izraz "deklaracija" lepo pomeni v slovenskem jeziku "razjasnitev". In ne glede na poliglotstvo, "io parlo italiano", "ich spreche Deutsch", "I speak English", "je moi parle francais". Ampak deklaracija, razjasnitev, je potrebna v slovenskem jeziku, gospe in gospodje! Ker nenazadnje, lahko ste stokrat poligloti, tisto, kar kupite, mora pisati. Če ilustriram v hecu, govorim za slovenstvo in slovenski jezik, veste. Če bi kupoval kondom, jaz znam prebrati, če piše gor "XXL". Ampak ne gre za to. Gre za deklaracijo pa za razjasnitev, kaj piše na moki, kaj piše na izdelku. Od koderkoli že pride izdelek čeprav je evropski, mora pisati v slovenskem jeziku, da vemo, kakšne so sestavine. Vsi pa najbrž nismo poznavalci latinskega jezika. To pa lahko razjasnijo samo zdravniki, ki preberejo na nekaterih zdravilih. Pa tudi na zdravilih mora biti ta razjasnitev. Torej, nas skrbi zato, da je jasno in absolutno vsak izdelek v Sloveniji zapisan poleg, ne vem, italijanskega, avstrijskega, nemškega, francoskega. Meni je vseeno, katerega jezika. 23 je evropskih, v slovenskem jeziku, pika in konec! In to je bistvo današnje razprave. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti 22. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - ponovno odločanje o Zakonu o trgovini. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Prosim. Gospod Presečnik, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo pri ponovnem odločanju o zakonu zakon podprli. Še posebno z veseljem in odobravanjem, ker je dogovor, da bomo tisto najbolj sporno določilo, kjer se obravnavajo pogoji za zaposlitev v trgovini, da bo Vlada oziroma ministrstvo pripravilo ustrezni predlog sprememb in da bomo tudi z usklajevanjem in pa z obravnavo in sprejemom v Državnem zboru sprejeli tudi to določilo takšno, ki bo sprejemljivo in ki bo seveda dajalo dobre pogoje za delo v različnih branžah. Torej v različnih dejavnostih naše trgovine. Kot rečeno, bomo v poslanski skupini ob ponovnem odločanju glasovali "za". Hvala lepa.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa še enkrat za besedo. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli Zakona o trgovini. Dejstvo je preprosto. To dejstvo izhaja že iz prejšnjih razprav, ki so se odvijale na matičnem delovnem telesu tudi na seji Državnega zbora. Nenazadnje danes govorimo o vetu, ki je bil izglasovan na zakon. Minister Vizjak je, bom rekla, nemo spregledal tudi opozorila. Bil je vložen amandma na matičnem delovnem telesu, kjer smo poslanci opozarjali, da deregulacija poklicev pomeni tudi degradacijo slovenskih delavk in delavcev. Veste, s tem, ko smo jim odvzeli ali črtali minimalne izobrazbene standarde, smo jim odvzeli tudi minimalne pravice, ki jih delavci v trgovini imajo. Jaz se bojim, da to posledično pomeni, ker ni potrebna več neka formalna izobrazba, da tudi minimalni standardi, kar se tiče plače, po novem ne bodo več potrebni. Ta zakon je zakon, ki izrazito stoji na strani kapitala, delodajalcev, trgovcev. Ko sem poslušala na seji, ko je nekdo, mislim, da je bil predstavnik SLS-a, dejal, da ta zakon je potrebno sprejeti v takšni obliki zato, ker pomeni tudi razvoj večje konkurence slovenske trgovine. Vnovič poudarjam, na slovenskem težko govorimo o konkurenčnosti slovenske trgovine. Preveč imamo tujih trgovcev, tujih trgovin, kjer se kapital steka v tuje žepe, ker so slovenski delavci nezaščiteni. Jaz sem dala primer ene izmed trgovin, kjer so morale delavke v času, ko so imele mesečno perilo, nositi rdeče kapice. Zato, da so lahko dvakrat v delovnem času zapustile delovno mesto in odšle na WC. Zakaj, spoštovane kolegice in kolegi vas ne skrbi zaščita slovenskih delavk in delavcev? Zakaj? In zakaj je moral minister Vizjak šele potem, ko je bil v Državnem svetu izglasovan veto, reči, ja, bom šel po tem, ko bo zakon sprejet, morda v popravek zakona in uvedel ne popolne deregulacije, ampak samo delno. Kaj pomeni delna deregulacija poklicev? Jaz pravim, da je ta zakon nepošten. Nepošten in tudi ministrovim besedam ne verjamem. Zakaj minister ni prisluhnil opozorilom prej? V Slovenski nacionalni stranki takega zakona ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Slavinec.
Tudi v Poslanskem klubu LDS zakona ne bomo podprli. Glasovali bomo proti. In ocenjujemo, da je bila zamujena še ena priložnost. Že na matičnem delovnem telesu je bila možnost sprejeti ustrezen amandma, ki bi odpravil vso to zagato. Če bi ga sprejeli, ne bi prišlo niti do veta in dobili bi zakon, ki bi bil sprejemljiv kompromis in ki bi bil predvsem neškodljiv za Slovenijo. Neškodljiv za vaše gospodarstvo in pa na sploh našo družbo. Mi namreč zagovarjamo, da Slovenija svoj razvoj mora temeljiti na znanju, da moramo biti na znanju temelječa družba, ki naj v skladu tudi z Lizbonsko strategijo. Kajti, ta zakon je popolnoma v nasprotju s temi cilji, ki naj svoj razvoj išče predvsem na znanju, ne pa na poceni delovni sili. Kajti ta deregulacija je še en nož v hrbet našemu šolstvu, ta deregulacija je še en nož v hrbet poklicnemu izobraževanju, ne samo trgovskim šolam, na splošno poklicnemu izobraževanju in vodi do negativne selekcije pri zaposlovanju. Podobno smo že dobili pri Zakonu o gostinstvu. Sedaj se nadaljuje pri Zakonu o trgovini in v taki obliki zakon prav gotovo ni primeren. Kot rečeno, je škodljiv in v Poslanskem klubu LDS ga ne moremo podpreti. Še toliko bolj, saj obstoji tudi formalno primernejša rešitev, kako obiti to zagato. Enako kot pri šolskem zakonu. Danes zakonov ne sprejmemo. In potem, kot je minister Vizjak sicer napovedal, vloži zakon, vloži ponovno, popravljen, spremenjen zakon, ki bo upošteval in tudi vseboval napovedane popravke, spremembe. Ta primer imamo. In ta primer je tudi bolj verodostojen, formalno-pravno primernejši in tudi ne sili nekoga v sprejemanje nečesa, za čim ne more stati. In še enkrat, v Poslanskem klubu LDS take dikcije zakona ne moremo podpirati in je tudi ne bomo podprli. Saj iz vsega navedenega jasno vidimo, da bo zakon naredil bistveno bistveno več škode kot koristi. Strinjamo se, da so v njem tudi dobre stvari. Vendar žal je teh manj kot slabih in zaradi tega v Poslanskem klubu LDS zakona ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Vidim roke še za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prijava teče. Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči! V Slovenski nacionalni stranki - kot ste slišali - predloga zakona ne podpiramo. Ne podpiramo zaradi tega, ker mislimo, da je deregulacija poklicev tudi degradacija. Pa se ne bom obrnil na mesečno perilo posameznih delavk. Ampak, ko sem poslušal razpravo, zakaj ta zakon podpreti, ste dejali: "Vsak trgovec bo imel željo podpreti dobrega strokovnjaka, ki bo nekaj vedel o nečem". Ampak danes ni več trgovine, ki bi prodajala samo pašteto, samo kruh, samo televizijo. In predstavljajte si reveža z osnovno šolo. Pa ni poliglot kot moj poslanski kolega, kako bo meni razložil deklaracijo o evrokremu. Razen o tem, če bo vedel, ta evrokrem je zavezniški. Ne ga kupiti. Rajši kupimo nemškega, ker je boljši, ker ta jezik pač mi razumemo. Ampak vseeno, dajte mi povedati, ko gre za velike centre, ti ne prodajajo samo določenega artikla ampak več artiklov, in potrebujejo šolane trgovce. Trgovsko šolo, na podlagi vašega zakona bomo lahko zaprli. Zaprli jo bomo. Noter bodo prišli strokovnjaki tipa "Jaz pa vem nekaj o pašteti" in bodo prodajali kaj, samo pašteto? Ne, tudi televizijo bodo morali komu prodati, ker so tako nastavljeni centri ne glede na poliglotstvo, ne glede na znanje te Vlade in na uspešnost dvigovanja cen te Vlade. Prodati ti bodo morali. To je njihov cilj. In verjemite, da nekdo drug, ki ne prihaja iz SDS-a, zna tudi prodajati kaj drugega. Hvala.
Hvala. Gospod Moge.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Ko smo sprejemali razne resolucije o razvoju Republike Slovenije smo se vedno vsi sklicevali na to, da je prihodnost Slovenije v na znanju temelječi družbi. To, kar smo danes priča, kaže ravno o nasprotnem. Mislim, da nihče izmed nas ne bi podprl predloga kjer ne bi določene poklicne izobrazbe vsaj enemu delu priznavali oziroma ne bi bil potreben pogoj za opravljanje medicinskih poklicev. Vsak bi se temu nekako poskušal izogniti. In zdi se mi, da sedaj, ko smo v tržnem mehanizmu in ko imamo trg delovne sile in ko so pretežno naša tržišča preplavile firme, ki imajo sedež zunaj. Od Spara, Leclerca, še in še bi lahko našteval. In ko se gre v trgovini za to, da bi dobili čim večji profit, bo zagotovo interes trgovcev, da zaposlujejo čim manj izobražene ljudi. Kajti, ti ljudje z malo izobrazbo bodo dobili tudi majhne plače. Zato se mi zdi, da bi s sprejemom tega zakona pač poskušali reči, da izobrazba škoduje. Samo škoduje komu? Škoduje delodajalcu predvsem. Zaradi tega jaz tega zakona zagotovo ne bom podprl. Bom za to, da se mu veto obdrži. Rad bi le, da bi tudi takrat, ko govorimo, vedno pred seboj imeli tisti izraz, ki smo ga kot maturantje tako ponosno nosili na prsih: "Scientia ipsa potentia est" - znanje je moč. In zdi se mi, da s sprejemom takšnega zakona začnemo prvo luknjo kopati zato, da bi znanju ravno to moč odvzeli, kar se tiče poklicnega izobraževanja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne bom podprl tega zakona. V primeru šolske zakonodaje smo dobili tudi obljube, da se bo zakon zelo hitro spremenil. Res se je spremenil čez noč. Ampak zdaleč ni tako, kot bi bilo obljubljeno. Minister Vizjak je tudi tukaj obljubil, da se bo zakon hitro spremenil, ampak ne vemo kako. V svoji razlagi nas je presenetil z nekim svojim stališčem, ko je rekel, da nek dokument formalno po končani neki izobrazbi ne dokazuje, da nekdo poseduje neko znanje. Ali smo res tako daleč padli, da vseh teh naših šol in trganja klopi naših naslednikov ne vrednotimo na način, da končano šolanje res pomeni, da naši otroci posedujejo neko znanje? Meni je to izjemno veliko presenečenje, da ne rečem, da me je grozljivo stališče, da nekdo za to govornico nekaj takega izjavi in je težko verjeti, da bomo dobili nek nov dokument, ki bo zagotavljal nekaj primernega. Seveda, ta veljavni zakon, ki naj bi veljal, seveda, ne morem podpreti. Če bi tako ostalo, ali to pomeni, kot so že kolegi omenili da bomo ukinjali šolanje trgovcev, od katerih pa se zahteva vsak dan več? V turističnih krajih ne najdete trgovino, kjer se ne pojavljajo kupci vsaj iz treh ali štirih jezikovnih področij. In že koliko se morajo jezikov naučiti ljudje, ki tam delajo ali strežejo, če temu tako rečemo. In da mi tukaj ukinjamo izobrazbo na področju, kjer jo je potrebno več, se mi zdi nekaj nesprejemljivega in nerazumljivega in da moje podpore v tem primeru ne more biti.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala. Jaz moram povedati, da ne želim doživeti še kakšne ocene v tem smislu, da eno govorim, drugo pa delam. Ker sem pred dobrim tednom dni najavil nepodporo temu zakonu, moram danes povedati, da to, da ga bom podprl, ni rezultat moje ene izjave, pa drugačnega postopka, pač pa dejstva, da si je minister premislil ohraniti dolgoročno v zakonu določbo, v kateri izobrazba ni potrebna. Ob tem povsem razumem, da kdaj silimo v srednji vek. Vendar je takšna rešitev še bliže Potočki zijalki. In zaradi tega pozdravljam ministrovo obljubo, da bo vendarle določil neko izobrazbo. Upam, da ne takšno, da bo zgolj na meji med civilizacijo in napredkom in popolno nepismenostjo, da bo kaj več od niča, kajti diskrecijska pravica ostaja. Na ministru je dobra volja, ali bo in kakšno izobrazbo predpisal. Tako piše v predlagani spremembi. Kakorkoli že, da ne bi bilo nesporazumov, jaz bom ta zakon podprl v upanju, da se bo zgodilo kaj več od tistega minimuma, ki zame ni sprejemljiv. Hvala.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz osebno bom predlog zakona podprl. Če bo to storilo še kaj poslank in poslancev Socialnih demokratov, je to moja krivda ali moja zasluga. Enostavno težko živim na način, da bi javno izrečeno besedo ponovljeno nekajkrat, pismeno dokumentirano, s pripravljenim tekstom zakona in z izjavami o tem, kakšne so obljube poslanskih skupin, kako se bodo do novega zakona opredelili, enostavno rekel ne verjamem. Ne znam tako delati in če bom, bi rekel, zlonamerno uporabljen in ne bom imel prav ali pa boste imeli prav tisti, ki boste rekli "prav je, da nismo ministru verjeli", se bom pred vami, vsemi javnostjo opravičil. Ne bi pa rad, da iz tega ali bomo ali ne v nekaterih strankah in posamezniki glasovali za zakon ali proti njemu. Da ob tem govorimo o tem, ali smo za izobražene trgovce ali nismo. Rad bi vas spomnil, da je Poslanska skupina Socialnih demokratov v drugi obravnavi vložila amandma, da se je za sprejem tega amandmaja zavzemala tudi na Državnem zboru, da je bila proti sprejemu zakona in bila zadovoljna ali pa je podprla pripravljeni veto. Res imamo dve možnosti, ali ministru, kar običaj ni, da - ki je priznal napako, zakaj jo je priznal, pod dejstvom pritiska, absolutno, ampak priznal jo je - ponudimo roko in rečemo prav, naredimo to ali pa reči ne, vedno moramo sankcionirati napako, ki je bila storjena in v tej smeri ne smemo ravnati. Jaz govorim skrajno iskreno. Verjamem, da veste vsi, da govorim tudi resnico. Vsak od nas se bo pa odločil, samo ne prosim z očitkom, da eni smo za izobražene, drugi pa za neizobražene trgovce. Hvala.
Hvala. Gospod Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Jaz bom ta zakon podprl. Imam pa dva razloga za to. Eden izmed razlogov je, da se s tem daje možnost širše in predvsem kupcem. Daje se možnost v teh raznih specializiranih trgovskih centrih, da bodo kupci bistveno bolj lahko informirani in osveščeni o izdelkih, ki jih bodo kupovali. Glede na to, da bo seveda sedaj možno, da bo takšne izdelke prodajal ne samo trgovec, tako kot je bilo prej nujno za delodajalca, ampak da bo lahko to prodajal tudi kmetijski tehnik, elektrotehnik, elektroinženir, kemik. Recimo na nekaterih področjih, ki se na to področje bistveno bolj spozna. Jaz sem vendarle prepričan, da je v interesu tako tudi prodajalcev, da svoj izdelek, ki ga imajo, tudi kvalitetno predstavijo, ker s tem dobijo bistveno večjo možnost, da se ga tudi proda. Drugi razlog, zakaj bom ta zakon podprl, je pa naslednji. Večkrat in prevečkrat, danes še vedno se dogaja, da delavka pride v službo. Zjutraj ob 6. uri se "štemplja", ob 14. uri se "odštemplja" in od tukaj naprej še dela dve, tri ali celo štiri ure, pripravlja police za naslednji dan brez kakršnegakoli nadomestila oziroma plačila. S tem zakonom upam, da bomo temu naredili konec, da bomo dobili v trgovine tudi dovolj izobražen kader, ki se pa ne bo dopustil in pustil manipulacijam.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči! Cenjenje kolegice in kolegi! Tako malo se šalite z izobrazbo. Jaz verjamem, da je v interesu mnogih imeti neizobražene na delovnih mestih, ampak ne zaradi tega, da bi bili kupci slabo postreženi. Gre za nekaj drugega. Gre za to, da je veliko lažje manipulirati z ljudmi, ki nimajo zadostne izobrazbe. To je sicer v nasprotju s proklamiranim načelom te države, tudi te Vlade, ki govori o družbi znanja in družbi, ki se bo razvijala naprej. Jaz ne morem verjeti, da se bo kaj spremenilo. Jaz mislim, da je to velik "nateg" in ravno zato bom glasoval proti. Če ima minister Vizjak v resnici namen zakon spremeniti, ga bo seveda prav z lahkoto in čisto higienično spremenil. V tistem trenutku, ko pade predlog tega zakona, naj vloži nov predlog. Bomo tudi za to, da gre po hitrem postopku ali po nujnem in seveda ga bomo potrdili čim prej. Da pa degradiramo znanje in izobrazbo, to je pa nekaj drugega. Jaz verjamem vsem tistim, ki pravijo, da bi bilo dobro, da tudi drugi poklici vstopajo v trgovino. In sem za to. To se da vse lepo zapisati in če je resnična volja, potem bi lahko to že imeli pred sabo. Ampak ne verjamem, da je resnična volja. Ne bo se prvič zgodilo, da bodo tu ostale neizpolnjene obljube, da se zadeve delajo s figo v žepu. Če pa kdo od teh, ki predlagajo ta zakon, ni zadovoljen s svojo izobrazbo in se mu zdi, da je prenizka in da nima kaj z njo početi, potem naj odreagira tako, kot se za dostojnega človeka spodobi. Hvala lepa.
Hvala. Je še kak interes? Vidim več rok, zato odpiram ponovno prijave. Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sam bom seveda ta zakon podprl. saj ne razumem stvari tako, kot jih nekateri gledajo črnogledo, da se na ta način uvaja nek nižji standard v trgovine. V Sloveniji je na tisoče, če ne na desettisoče trgovin, kjer je potrebnega bistveno več znanja, kot ga ima zaposleni z osnovno trgovsko poklicno izobrazbo. Poznam številne trgovine, kjer so zaposleni ne samo tehniki. Celo inženirji, ker so znanja tako specifična, da je treba imeti takšne vrste znanj, pa tudi izobrazb. V preteklosti smo bili priče, da je moral nekdo s takšnimi znanji, da je zadostil tistim osnovnim predpisom, celo delati neke dodatne trgovske šole, da je zadostil zakonskim kriterijem. Prepričan sem, da na ta način kot že prvotni zakon te stvari ureja, praktično omogoča trgovcem, da bodo zaposlovali celo višji nivo znanja in ne, da bo vsak trgovec stremel samo k temu, da bo iskal manj kvalificirane ljudi. Saj je nenazadnje v interesu vsakega trgovca, da bo imel kvalitetno osebje. Kajti kvalitetno osebje lahko zadosti kupcem in s tem tudi prodaja. Tako da v primeru, da pa bo gospodarski minister imel neke nove, še bolj kompromisne rešitve, bo pa to korak nasproti tistim, ki so temu zakonu tudi nasprotovali. Tako, da je tudi to osnovno besedilo zakona za mene povsem sprejemljivo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej, jaz bom podprl zakon. Iz preprostega razloga, ker ta zakon gledam še z drugega zornega kota. Ko pridem v trgovino in še posebej v velikih centrih, kjer prodajajo različno robo, in če grem, recimo, na oddelek za pohištvo, pa me zanima, recimo, iz kakšnega materiala je izdelano, ali je to furnirana iverka ali je normalen les in kakšni so premazi. Kdo mi bo to najlažje razložil? Jaz mislim, da tisti, ki se spozna na lesarstvo. In zakaj po tem zakonu ne bi mogel biti lesarski tehnik? Po tem zakonu je lahko. Če pa predpišemo, da mora biti obvezno trgovec, je pa vprašanje. Je vprašanje. In še drugo. Če gremo, recimo, na elektro oddelek, kdo bo bolje razložil kot recimo elektrotehnik ali elektrikar? In zaradi tega, ker ta zakon ne prepoveduje, da bi lahko bili tudi takšni poklici, seveda jaz zakon podpiram. Nimam pa nič proti, če se ta zakon lahko kasneje izboljša. To je pa popolnoma jasno. Ampak, to o neizobraženih trgovcih pa ne morem sprejeti pri sprejemanju tega zakona, ker to pa nikjer ne piše. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč.
Hvala lepa. Torej, spoštovani kolegi, kolegice! Zakona, za katerega sam minister trdi, da ga bo potrebno takoj novelirati, ne morem podpreti in mu bom seveda nasprotoval. Razumem, da morajo člani koalicije in člani partnerstva zakone podpirati. To se od njih absolutno pričakuje. Tisto, kar se mi zdi povsem nepotrebno, je, da se tu pred nami, tako kolega Žnidaršič kot kolega Potrč opravičujeta za to, da verjameta ministru. Zato ni nobenega razloga. Podpisali so določene zaveze in zaveze naj držijo. Mi smo volivcem zavezani z opozicijsko držo. Mi ne verjamemo v to, kar se reče konstruktivna drža, ki pomeni v bistvu to, da, kadar je potrebno, skleneš kravjo kupčijo. Poglejte, minister sam trdi, da je potrebno zakon podpreti. Državni svet je v nizu postopkov povedal, kaj je potrebno spremeniti. Pa tega niso upoštevali ne v delovnih telesih, ne na seji zbora. Če bi mi danes ta zakon potrdili, bi se norčevali iz argumentov, ki smo jih imeli v tej diskusiji. Norčevali bi se iz Državnega sveta in norčevali bi se iz vseh tistih, ki si prizadevajo za to, da šola v Sloveniji nekaj velja. Zaradi tega je potrebno ta zakon zavreči in koalicijo poslati na normalno pot sprejemanja zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Meni se še ni zgodilo, da ko sem prišel v trgovino in trgovca vprašal ali je ta izdelek dober, kvaliteten, da bi mi rekel: "Ne, ne, ni dober. Ne ga kupiti." Če sem vprašal, ali je hrana sveža: "Ne, ni sveža, ne kupiti." Tako, da s tega vidika bi vam rad povedal, da v Novi Sloveniji ne dramatiziramo glede izobrazbe. Nam ni problematično to. To obstoječe, kar je bilo predlagano, predvsem pa tudi to, kar je minister povedal, da bo še s tega vidika nekaj popravil. Tako kot sem že v stališču povedal, ne se bati, spoštovane kolegice in kolegi, da bomo kaj manj zapravljali, če bomo od teh prodajalcev in prodajalk zahtevali različno izobražene ljudi. Tako kot sem rekel, nam ne predstavlja deregulacija ali pa v končni fazi popravek deregulacije izobrazbe problem. V Novi Sloveniji vidimo drug problem, na katerega nenehno opozarjamo, da ni v novi zakon vključena vsebina, ki bi govorila o nedeljskem delu, da bi nov predlagan zakon vseboval tisto, kar so ljudje izrazili na referendumu. In dokler tega zakona ne bo, pač, v Novi Sloveniji zakona ne moramo podpreti.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, ministri, kolegice in kolegi! Jaz bom tudi v drugo ta zakon podprl brez kakšnih posebnih zadržkov, ker preprosto verjamem, da je ta zakon o trgovini dober, boljši kot doslej. Res pa je bilo veliko govora v matičnem delovnem telesu okoli te regulacije poklicev, kaj v bistvu mi od tega zakona pričakujemo. Pogovarjal sem se s številnimi delavci, ki čakajo na delo, kot tudi delodajalci. Generalno rečeno je, da pač v Sloveniji se nam žal praznijo poklicne šole. Ni kuharjev, ni prodajalcev, ni natakarjev, ni mizarjev, varilcev in tako naprej. Te šole so prazne. Kdo je za to kriv, da so prazne? Verjetno je to kompleksno vprašanje, da ni interesa za te šole. Ali je to težko delo, ali tega Slovenci ne bomo opravljali, ali so prenizke plače, ali nekaj četrtega. Vzrokov je zagotovo več. Če pa imamo trgovine, ki imajo take in drugačne naslove v slovenskem prostoru, ali so tuje, domače ni pomembno, tja hodijo naši potrošniki. In ti trgovci, delodajalci ne dobijo na trgu prodajalcev. Njih preprosto ni! Zakaj jih ni se sprašujem, ampak preprosto jih ni. In zakaj jim ne omogočijo, da ta delodajalec zaposli tudi osebo s poklicem, kot je šivilja, ki je izgubila službo v slovenskem prostoru, pa morda se lahko izkaže kot dobra trgovka. Ne nazadnje, o tem bo odločal delodajalec. Če bo zadovoljil potrošnika, bo imel promet, če ga ne bo, ga ne bo imel. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Pečanova.
Hvala lepa. Sama bom glasovala za ta zakon. Prepričalo me je nekaj stvari, in sicer ena od teh je bil nastop predstavnika Državnega sveta gospoda Semoliča, ki v Državnem svetu predstavlja delavce. On je rekel, da glede na to, da je minister zagotovil, da bo takoj v naslednjem koraku - se pravi, januarja meseca bomo lahko že govorili oziroma razpravljali o spremembah zakona o trgovini, tako da bomo znova imeli vneseno določilo o obvezni trgovski izobrazbi za delavce v trgovinah. Tako je to en razlog. Drugi razlog je pa za moje pojme še pomembnejši. Namreč, v kolikor ta zakon januarja meseca ne bo na dnevnem redu Državnega zbora, glede na to, da je že pripravljen, da ni nobenega zadržka, da bi lahko obravnavali, pomeni, da je verodostojnost ministra za gospodarstvo gospoda Vizjaka popolnoma porušena in bo pred celotno slovensko javnostjo jasno in znano, da gospod minister Vizjak ni človek, ki mu lahko zaupamo in bi moral po logiki stvari v takem primeru odstopiti. Upam, da če se ne bo zgodilo to, da bi januarja meseca obravnavali zakon, da ga ne bomo dobili v obravnavo, da bo gospod minister Vizjak podal odstop. Mislim, da je to edina rešitev za njega in tudi edina rešitev za ugled koalicije, zlasti pa seveda Slovenske demokratske stranke, kateri ta minister pripada. In tretji razlog, zakaj bom glasovala za ta zakon, je zaradi tega, ker sem prepričana, da bomo z drugo novelo zakona zagotovili delavkam in delavcem v trgovinah, da bodo lahko ohranili nek ponos in neko zavest, da veljajo nekaj tudi v tej družbi. Sicer [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod Štebe.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Sedaj sem pa pravzaprav v pravi dilemi. Ker bom podprl zakon tudi drugič, oglasil sem se pa pravzaprav zaradi tega, ker ne bi želel, da sem zaradi tega obtožen, da degradiram formalno izobrazbo kot tako oziroma, da s tem zmanjšujem konkurenčnost na visoko tehnološkem nivoju. To je bilo slišati iz razprav. Iz te zadnje razprave pa pravzaprav sledi, da če podprem zakon, pričakujem, da bo vrnjena ureditev nazaj in zopet regulirana, se pravi obvezna izobrazba. Moje mnenje je, da predispozicija formalne izobrazbe je velika prednost in tisto, kar pričakujemo od vsakega, ki opravlja določen poklic, določeno strokovno delo. Ni pa nujno, da je to formalno a priori obvezno, sploh pa ne v nekaterih poklicih. Jaz bom navedel dva primera s popolnoma drugega področja, s področja računalništva, kjer imate primer človeka, ki je danes najbogatejši človek na svetu, ki je šele po parih desetletjih formalno zaključil univerzitetni študij in še to zaradi tega, ker je to obljubil nekoč očetu. Minister za kulturo v neki zelo kulturni državi ni imel univerzitetne izobrazbe, bil je minister za kulturo. Tako da, a priori formalna izobrazba seveda še ne pomeni, je neka določena prednost in je treba formalno izobrazbo podpirati, ne pa tega a priori zahtevati in tudi regulirati v vsakem primeru. Jaz bom glasoval za zakon ponovno.
Hvala. Gospod Homan.
Hvala za besedo. Sam bom zakon podprl. Moto te Vlade je razvijanje malega in srednjega gospodarstva. In tu se pojavlja vprašanje, če nek pek doma peče kruh, zakaj bi moral zjutraj, če lahko svoj izdelek, kruh, proda, zaposliti trgovca, zakaj ne bi smel doma še dve, tri ure svoj produkt prodajati, iti spat in potem zopet iti nazaj v službo peči kruh ter zjutraj prodajati. Po tej zakonodaji bi moral oziroma mora v svoji prodajalni zaposliti trgovca, kar se mi ne zdi smiselno. Drugi tak razlog je, poglejte, nobeden velik trgovec ali velik gigant ne bo pljuval v svojo skledo in jemal nekvalificirane delovne sile, kajti trgovina je tako širok spekter, tehnika prodaje je tako razvita, da enostavno danes moraš biti izobražen, vešč, kako boš nek izdelek prodal. Obstajajo cele palete tehnike prodaje, kako razstaviti prodajne police, kako vse skupaj zaviti, prodati, zato da bo prodaja čim večja. Tu ima Trgovinska zbornica svoja pravila, ki se jih držijo. Predvsem je pa ta zakon namenjen obrtnikom, ki lahko svoje izdelke proizvajajo in jih lahko potem tudi prodajajo. Pred časom so morali ti ljudje, ki so bili že v trgovini zaposleni, pa niso imeli ustrezne izobrazbe, na Gospodarski zbornici opravljati neke izpite, ampak so bili že pred tem ravno tako dobri prodajalci in tista formalna izobrazba, ki so jo pridobili, jim ni kaj dosti pomagala. Jaz sem še zmeraj prepričan, če nekdo prodaja gumo, zakaj nek gumar najbolje ve, kako se guma prodaja, kako je sestavljena, kakšne sestavine so v njej - in zakaj je ne bi smel tudi prodati? Tu pa postavljamo vlogo trgovca, ki ima triletno formalno izobrazbo, ampak o določenem izdelku pa ne ve prav veliko in se mora kljub temu dodatno izobraziti, dodatno podučiti o določeni stroki [[...]] [[opozorilni znak za konec]] [[...]]prehajamo na področje, kjer bi lahko stroka in trgovina delali skupaj. Zato bom ta zakon danes tudi podprl. Hvala.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda, zdaj sem malo v zadregi. Danes bomo odločali o zakonu o trgovini, takšnem, kot je, ne pa o obljubah ministra. Če bi bile obljube ministra na dnevnem redu za odločanje, bi jih z veseljem podprl, zakon pa težko, iz preprostega razloga, ker menim, da nikoli ne bom podpiral predlogov, ki zmanjšujejo pomen in vlogo izobrazbe na katerikoli ravni, pa tudi na ravni poklicnega izobraževanja. In vam bom tudi povedal, zakaj. Namreč, ne gre samo za to, da trgovke ali pa trgovci, ki ne bodo imeli ustrezne formalne izobrazbe, da bi lahko slabše prodajali pa bili manj kvalificirani trgovci in trgovke; gre tudi za to, vendar ne samo za to. Kdo pa pravi, da trgovec in trgovka rabita izobrazbo samo zato, da bosta lažje in bolje prodajala? Rabita izobrazbo kar tako, rabita izobrazbo zaradi izobrazbe! In povedal vam bom zgodbo, ki je zelo enostavna. Pred še 20-mi, 30-mi leti bi nekdo lahko šel - ko je končal šolo, je 40 let delal na istem delovnem mestu, danes ni več tako. Ko boste priučene trgovke in trgovce spustili v trgovino, jih boste zaprli v nišo in čez 20 let, ko se bodo razmere spremenile, ne bodo mogli nikamor več. Danes imamo opravka s problemi na delovnem mestu, z nezaposlenimi zaradi izobrazbe, ki je ni. In če dajemo ljudem izobrazbo, potem jim bomo dali možnost prilagajanja in za to gre v tem in tudi v drugih zakonih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. No, po tem ko je bil vložen veto, se zdi, da zakon nima velike možnosti, da bi bil sprejet, zlasti zato ne, ker so mu dolgo časa nasprotovali celo dve koalicijski stranki, ena NSi zaradi nedelj in druga DeSUS zaradi ukinjanja izobrazbenega pogoja. Ampak, vsaj v Poslanski DeSUS ne sodimo med tiste jezdece, ki bi enkrat zajezdili konje in potem ne bi znali sestopiti, če se razmere spremenijo. In mi sodimo, da je vredno verjetni tudi našemu ministru, da bo tisto, kar je bilo terjano ves čas v postopku, tudi realiziral. Sam sem sodil med bolj glasne kritike tega, da se izobrazbeni pogoji ukinejo in sam mislim, da je prav, da podprem obljubo in poizkus, da se ta izobrazbeni pogoj s podzakonskim predpisom zopet vnese. In naj spomnim, da bomo skušali držati ministra za besedo, tudi zapisano besedo, v kateri piše, da "si prizadevajo na osnovi anket za tiste izobrazbene standarde, ki terjajo tretjo, četrto, peto in šesto stopnjo izobrazbe". Ko bo to naredil, potem bomo najbrž vsi lahko prepričani, da je besedo držal, in nam, ki bomo podprli ta zakon, ne bo treba sklanjati glav. Če nas bo pa tukaj izigral, bomo pa tudi mi morali priznati, da smo bili speljani na stransko pot, ampak zaenkrat mu mi verjamemo in želimo, da bi ta zakon bil sprejet in na ta način bila omogočena možnost, da se s podzakonskim aktom vpelje tudi najnižji izobrazbeni nivo, zahtevan za poklic ne trgovec, ampak prodajalka in poslovodja.
Hvala. In še gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne zdi se mi pametno, da bi zakon, za katerega vemo, da je slab, da ima cel kup napak, da ga bomo v januarju popravljali, podpirali. Enostavno vzemimo si čas in naredimo dober zakon. Tudi ta salto mortale, ki se je danes zgodil v tej sobi, težko razumem, nekateri zdaj ministru verjamejo že na prvo besedo, prej so mu pred kakšno uro pa očitali, da je Slovensko jeklarsko industrijo prodal za polovico cene. Ne vem zdaj, ali se hecamo ali mislimo resno. Jaz enostavno rečem, da s to kravjo očitno politično kupčijo kupujemo mačka v žaklju. Znižanje izobrazbenih standardov nikdar ni nikoli ni bilo dobro. V trgovini ne prodajamo samo kruha in mleka, pač pa še bistveno več drugih artiklov. Danes lahko v časopisju preberete, da smo imeli na slovenskih trgovskih policah cel kup izdelkov, ki vsebujejo droge, ki vsebujejo nedovoljena barvila, ki vsebujejo svinec. Razpravljal sem pri zakonu o fitofarmacevtskih sredstvih in farmacevtskih pripomočkih, ne razumem, kako bi te zadeve prodajal nekdo, ki nima ustreznih znanj in pa predizobrazbe. Zdi se mi enostavno, da je tam odgovornost nas do potrošnikov takšna, da naj to prodaja nekdo, ki je za to usposobljen, vendar ta, ki to prodaja, pa mora biti tudi pošteno plačan, ne pa, da so danes tista sredstva, ki jih zaslužijo trgovke in pa trgovci, kot rečemo po domače: ni za živet, ni za umret. Zakonu nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala. Ker vidim še dve, tri roke, prosim, da se prijavite vsi, ki želite obrazložiti svoj glas. Gospod Pajk, izvolite.
Hvala za besedo. Sam bom ta zakon podprl. Zakaj? Zato, ker uvaja deregulacijo in tudi odpravlja administrativne ovire. Moramo imeti v vidu, da je veliko malih trgovin, kjer delujejo po principu, da so družinski člani zaposleni. In zakaj bi omejevali te družinske člane, da lahko tam delajo? Slišali smo tudi okoli zdravil, lekarn in tako naprej. To urejajo že drugi področni zakoni, zakon o kemikalijah, zakon o lekarnah, zakon o zdravilih in tako naprej. Druga stvar, za razvoj slovenskega podeželja je tudi zelo pomembno, da se bodo lahko prodajali izdelki slovenskih kmetij na podeželju, na kmetijah, kar se do sedaj ni dalo, zaradi omejitev tega zakona. Ogromno je poklicev, ki bi lahko delali v trgovini, zato sem tudi jaz za to, da delajo izučeni kadri v trgovini, ampak zakaj bi moral ravno prodajalec. Dejstvo je, da tako omogočimo marsikateremu gimnazijskemu maturantu, da lahko poprime za tako delo. Dejstvo je tudi, da je ta zakon dober in zato ga bomo tudi podprli.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo je, ko danes govorimo o tem, da je korektno verjeti ministru na besedo, ampak mi danes ne bomo odločali o tem, ali verjamemo ministru ali ne, ampak odločali bomo o tem, kakšen zakon bomo sprejeli. In sam vidim ta zakon v splošnem odnosu tega parlamenta do znanja. Ali smo res na tej stopnji, da lahko rečemo, da vsi lahko počnemo vse? In jaz se strinjam z vsemi tistimi, ki pravijo, da tudi za poklic trgovca je potrebno definirati potreben standard znanj. Jaz se lahko strinjam s tistimi, ki govorijo, da v določenih primerih potrebno znanje ni dovolj, ampak ga je potrebno še nadgraditi. Torej, definiramo potreben, nujni pogoj, ki ga je potrebno dograditi v posameznih skupinah znanj, seveda še z dodatnimi znanji. Sam bi želel verjeti, da bo možno uskladiti način izobraževanja in potrebno znanja v okviru poklica trgovec tako hitro, da bomo lahko imeli spremembo zakona že v januarski parlamentarni obravnavi. Jaz nisem prepričan, glede na to, da tudi spremljam, kaj se dogaja na šolskem polju. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], torej, na šolskem polju, ki velikokrat prinaša rešitve, ki nimajo zelo poglobljene strokovne analize. Zato predlagam, in izražam v svoji opredelitvi, da nasprotujemo temu zakonu in da ministra zavežemo v celoti, da pripravi takšen zakon, ki bo sprejemljiv v celoti, ne pa tako, da mu dajemo možnost, da ga bo nadgradil, če že sedaj, ko imamo možnost, da ga ne sprejmemo, to tudi postorimo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl.
Temeljno vprašanje, o katerem se danes pogovarjamo, je, ali verjamemo ministru Vizjaku ali ne. Zaradi tega, ker naj bi mu verjeli, naj bi tisti, ki smo glasovali proti zakonu, ko je bil tukaj obravnaval, sedaj glasovali za. Sam bolj verjamem trgovkam in trgovcem, tudi tistim, ki jih poznam iz svojega okolja. In vem, da se v slovenski trgovini, zaradi nedelovanja tega ministra dogajajo hude stvari. Še hujše stvari se bodo dogajale zaradi dogodkov, ki jih je ta minister sprožil prejšnji petek z neko gonjo proti največjemu trgovcu ali lastniku. Zato mislim, da vsaka odločitev zakonodajnega telesa, ki omogoča slovenskim trgovcem, da pritiskajo na trgovke in tudi moške trgovce, neupravičena. Gre za spopad v koaliciji, za spopad, ker nekateri v koaliciji menite, da bi bilo treba ta zakon razširiti še s čim drugim. Tega spopada minister Vizjak ni razumel, dokler ni bil izglasovan veto. Zakaj šele sedaj? Zakaj prebuditev ministra Vizjaka šele sedaj? Zakaj prebuditev še koga drugega šele po nedeljskem referendumu o Zavarovalnici Triglav in še nekaj teh dogodkov? Zato ste seveda na potezi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v koaliciji. Sam ne morem dati glasu za.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala. Sam bom zakon podprl, in sicer v vseh teh razpravah, ki jih poslušamo danes, je veliko govora o izobrazbi trgovcev. Pa bom šel morda z druge smeri. Torej, v nekem trgovskem sistemu je priložnost za zaposlitev za ljudi z najnižjimi osnovnimi kvalifikacijami pa do izobraženih. Sprašujem se, kam s tistimi, ki niso naredili nobene izobrazbe Obstaja precej delovnih mest. Morda za manipulanta v skladišču, ki potrebuje v bistvu samo tečaj za voznika viličarjev, in še to bolj s stališča varnega dela, kot pa samega operativnega dela. Obrnil bi se še na stalna izobraževanja s strani dobaviteljev. Za zahtevnejše izdelke dobavitelji organizirajo izobraževanja, seminarje, kjer letno ali periodično ali pa, ko se kaj novega zgodi, izobrazijo prodajalce nekega zelo točno določenega spektra. Iz svoje izkušnje, sam sem svetovalec za kemikalije, in v trgovinah, kjer sem angažiran, enkrat letno ali ko se kaj zgodi - je treba poskrbeti za varnostne liste, je treba poskrbeti za izobraževanje, predvsem novih in tistih, ki periodično obnavljajo znanja. Na koncu bi rekel še tole, ni se treba bati za dobro izobrazbo trgovcev, če so sposobni katerega dogovora, potem so kvečjemu preveč izobraženi, kot pa, da bi jim pri izobrazbi kaj manjkalo. Hvala.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš.
Hala lepa za besedo. Kolega Ziherl pred menoj je dejal, kam s tistimi, ki nimajo izobrazbe. Jaz bom rekla: v šolo. Mar ni to cilj Lizobnske strategije, h kateri se je zavezala Vlada Republike Slovenije, vlada Janeza Janše, ki bo 1.1.2008 začela predsedovati EU in ki ima med prednostnimi nalogami v času predsedovanja spoštovanje Lizbonske strategije. Vseživljenjsko učenje je to, ki daje poudarke tudi na formalni izobrazbi. Prosim vas, spoštovane kolegice in kolegi, ne govoriti na pamet! Ali se bomo, rekla sem že, čez pet, šest, sedem let kitili pred EU, da smo v naši državi zmanjšali delež, tistih ljudi, ki ne dosegajo niti srednješolske izobrazbe. In ne se zgovarjati, da bodo, ne vem, visoko izobraženi ljudje polnili police v trgovinah. To je demagogija, kar izvajate danes. Tisti, ki se zgovarjate, da bomo verjeli ministru Vizjaku, ker je dal obljubo. Ampak že danes vemo, da minister Vizjak v svoji obljubi, tudi če jo bo izpolnil, ne bo naredil tistega, ker je bila največja dilema v okviru razprav v Državnem zboru. Samo za delno deregulacijo je napovedal minister, da jo bo odpovedal. To pa ni tisto, kar smo vsi skupaj pričakovali in kar smo želeli, tudi zaradi česar je bil ne nazadnje izglasovan veto na zakon. Veste, jaz pravim, ko bo ta zakon sprejet, bo zakon postal realnost, tudi če bo minister zakon spreminjal. Zakon bo, če bo danes sprejet, postal realnost. To je pomembno. Zakaj minister Vizjak ne umakne zakona Zakaj minister Vizjak ne umakne zakona in ne pripravi nove celovitega zakona, ki bo vključeval tudi tisto, kar smo ne nazadnje zahtevali opozicijski poslanci, tudi del koalicije. To bi bilo pošteno, to bi bilo tisto, kar bi se pričakovalo od ministra, ki ima resne in poštene namene s popravkom zakona.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala lepa kolegice in kolegi. Jaz bi se strinjal z marsikaterimi idejami, ki sem jih slišal iz vrst koalicije, če ne bi imel življenjskih problemov, kako to ne gre. Prvič, če se zgodi tako, kot predvidevate in želite, se podre celoten sistem, ki ga gradi Ministrstvo za šolstvo ves čas. Drugič. Jaz bi prav rad vprašal ministra, če bi bil z nami, ali bodo trgovci prezaposlili 845 knapov, ki jih bo minister čez dve leti zaprl. Prav zanima me. Saj pravite, ni potrebne formalne izobrazbe, torej knap, ki ima en prst takle, in bo šel lepo za trgovca. Me prav zanima, kdo ga bo zaposlil!? Za njih pa zahtevamo prestrukturiranje, pomeni izobraževanje, pridobitev ustrezne izobrazbe in preusmeritev. Urar ne more biti, zlatar tudi ne, lahko pa je trgovec. Zaposlil ga pa ne bo nobeden. Ampak tukaj se začne podirati, gospe in gospodje, nek sistem, neka piramida. Nič slabega ni, če imajo ljudje ustrezno izobrazbo. Ne nazadnje, prejšnja in sedanja vlada si jo se izmislila, izobrazbo. Kdo si je izmislil HASAP? Mi? Ne, mi smo ga potrdili! Izmislila si ga je pa Vlada. HASAP - higienski minimum. In številne druge stvari, ki sodijo v izobrazbeni proces in ne more biti vsakdo karkoli želi. Če podremo ta sistem, se bo prijavilo sto drugih kategorij, ki bodo zahtevale enak pristop. Imejmo nek zakon, kjer ni potrebno tega in onega in tretjega in četrtega in mi bomo počeli, kar bomo hoteli. In dejansko na koncu bo res, da bomo počeli kar bomo hoteli, ampak to ni naš cilj. Glede na Lizbonsko strategijo, poudarjam, ki jo mi želimo, ker smo mi želeli v Evropo in mi želimo biti v Evropi. Prva komunistična država, ki bo predsedovala Evropski uniji.
Hvala. Gospod Kokalj.
Čeprav sem koalicijski poslanec, zakona iz dveh razlogov ne morem podpreti. Prvi razlog je ta, da mislim, da parlament ne more podpirati zakonodajnih predlogov, ki so v nasprotju z izraženo voljo ljudi na referendumu. Mislim, da je zakon rezultat precej močnega trgovskega lobija in ne želim si slovenske politike, ki ga vodi tako močno en ali drug lobij, čeprav vemo, da pač v politiki je to vedno prisotno. Mislim, da je tukaj zadeva preveč transparentna. Rezultat trgovskega lobija pa mislim, da je tudi predlagana deregulacija, ki pomeni za že sedaj zelo visoke zaslužke trgovcev še povečanje zaslužkov, s tem da ne bi bilo treba povečevati plač za tiste ljudi, ki se jih pač lažje dobi na trgu z nižjo izobrazbo. To je prvo. Drugo pa mislim, da bi s tem država tudi izgubila eno priložnost, da pridobi privatna sredstva za izvedbo šolanja ljudi, ki nimajo izobrazbe. Če trgovine potrebujejo ljudi z ustrezno izobrazbo, naj vložijo nekaj svojega dobička v izobraževanje, država naj to izkoristi s predpisanim programom in na ta način dosežemo dve dobri zadevi na en mah, če pa tak zakon podpremo, pa zamudimo dve priložnosti; se pravi, zamudimo prerazporeditev dela dobička v višje plače, če bi bile plače dovolj visoke, sem jaz prepričan, da ne bi bilo problem dobiti dovolj delavcev, če pa teh dejansko ni, je pa treba nekaj vložiti tudi v izobraževanje tistih, ki nimajo dovolj izobrazbe.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Potrč? Izvolite.
Hvala lepa. Dovolj bo 10 minut pavze pred odločanjem.
Dobro. Obrazložitev smo zaključili, zato na zahtevo Poslanske skupine SD prekinjam sejo za 10 minut in jo bomo nadaljevali ob 18.20.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Prekinitev je potekla, nadaljujemo s sejo, in sicer dajem besedo gospodu Potrču. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov smo bili prepričani, da je glede vsebine zakona o trgovini in spornega člena, ki govori o izobrazbi kot pogoju za opravljanje trgovske dejavnosti, dosežen dogovor ministra z veliko večino poslank in poslancev tega Državnega zbora. Tako so nam bile stvari predstavljene. Danes ugotavljamo najmanj troje: prvo, da so posamezni poslanke in poslanci iz vrst koalicije govorili po vsebini drugače, kot je bila s strani ministra Vizjaka dana obljuba. Namreč, v prepričanju, da bi bil zakon boljši, če ga ne bi bilo treba dopolniti po njegovem sprejemu, in z negotovostjo, kakšno bo njihovo odločanje, ko bo, ker ministru Vizjaku jaz osebno verjamem, da bi s predlogom zakona prišel v odločanje o tem Državnem zboru. Drugo. Ugotovili smo, da je temeljni problem, zaradi katerega je minister Vizjak poskušal doseči dogovor z nekaterimi poslanskimi skupinami opozicije v dejstvo, da obstoja neenotnost v koaliciji in da bi z glasovanjem "za" pokrivali problem enotnosti, ki ni bila dosežena v koaliciji, kar se nam ne zdi nujno potrebno. In tretje. Formalno je gotovo treba dati prav kolegicam in kolegom iz opozicije, ki so govorili o tem, da je minister Vizjak pristal na spremembe zakona šele potem, ko mu je zakon padel v Državnem zboru, da je mogoče do rezultata, če je to res skupna želja, priti po dveh poteh. Da je ena pot sprejem zakona danes in amandmaji, in druga pot, da zakon danes ni sprejet, in se pride s predlogom z enako vsebino, ki je obljubljena. In iz teh razlogov, smo se v Poslanski skupini Socialnih demokratov odločili, da nihče od nas zakona ne bo podprl. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o zakonu teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 15. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o pacientovih pravicah, redni postopek. Nadaljujemo z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bom vodil na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 12.12.2007. Najprej dajem v odločanje amandma Poslanske skupine LDS k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 2. člen, kjer imamo tri amandmaje. Najprej dajem na glasovanje amandma Poslanske skupine LDS pod številko 1 k 2. členu. Gospod Germič, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Žal mi je, da me niste opazili že pri 1. členu, ki je zelo pomemben člen in govori o namenu zakona, vendar bom poskušal zdaj pri amandmaju k 2. členu obrazložiti vsebino in pomen tega zakona ter pomen amandmaja. Torej, z amandmajem Poslanskega kluba LDS ponovno vračamo v besedilo zakona tako imenovani varnostni zaplet. Gre za zelo pomembno kategorijo, ki govori o tem, ali dejansko s tem zakonom želimo doseči čim večjo stopnjo varnosti pacientov. Zanimivo je naslednje dejstvo. Za utemeljitev tega amandmaja smo uporabili enako ali pa zelo podobno obrazložitev, kot jo je podal predlagatelj zakona že v prvem predlogu zakona. Predlagatelj zakona je podprl amandma koalicijskih poslanskih skupin, ki varnostni zaplet črta. Če samo prisluhnemo opozorilu predsednika Komisije za medicinsko etiko, prof. Trontlju, ki govori o tem, da je ta pojem nujno potreben v tem zakonu, kajti pravice pacientov bodo lahko zagotovljene, in veliko primerov že sedaj to kaže, skozi nenamerne dogodke v času medicinske obravnave. S tem, ko črtamo ta pojem, ne dopuščamo več, da v sodobni medicinski praksi prihaja do varnostnega zapleta. To pomeni, da ne sledimo ne Luksemburški deklaraciji in ne Oviedski konvenciji, torej, dvema pomembnima dokumentoma, ki ju predlagatelj citira v predlogu zakona, ki ju pa potem z amandmajem koalicijskih strank pohodimo. Ni namen našega amandmaja, da bi ugotavljali razloge, torej, ni namen tudi tega zakona, da bi iskali krivce v zdravstveni stroki. Seveda pa mora biti namen tega zakona ugotavljanje skozi preiskavo o domnevnem varnostnem zapletu iskanje razlogov, da je do takšnega zapleta prišlo. In če je do takšnega zapleta prišlo, je treba s tem zakonom zagotavljati pacientu vse pravice, ki jih bo lahko uveljavljal. Glede na to, da sedaj zakon tega ne opredeljuje, se nam zdi za zakon to nepopravljiva škoda. Zato predlagamo, kolegice in kolegi, sprejmimo ta amandma in vrnimo v besedilo zakona to, kar je že bilo v zakonu zapisano. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš, v svojem imenu. Izvolite.
Hvala lepa. Dovolite, tudi sama bom podprla ta amandma, pa vas bom spomnila zopet, spoštovane kolegice in kolegi, na široko razpravo, ki se je odvijala tudi na matičnem delovnem telesu in na obravnavi na Državnem zboru. Ne nazadnje pred seboj imam, pa verjamem, da ste ga tudi vi pogledali, mnenje prof. dr. medicine Trontlja, ki je jasno in glasno povedal, da tisto, kar vi v zakonu črtate, bi bilo smiselno v zakon ponovno umestiti z amandmajem. Amandmaji, ki so vloženi k 1. členu, to napako, ki ste jo storili, spoštovane kolegice in kolegi, popravljajo. Jaz vas prosim, da prisluhnete, varnostni zaplet najbrž je nekaj pomembnega. Kolega Ziherl, čeprav se norčujete, jaz upam, ja upam, da vam bo dovolj velik opomin, če se bodo pacienti resno združili in zahtevali referendum, v kolikor boste trmasto vztrajali na predlaganih rešitvah. Referendum se obeta na Zakon o pacientovih pravicah. Jaz imam pred seboj pismo, upam, da ste ga tudi vi dobili, kolega Ziherl. Ni pošteno, da se norčujete na račun bolnikov! Ta zakon, v kolikor bosta sprejeta amandmaja, ki popravljata 1. člen oziroma 2. člen, se opravičujem, bo popravil, še enkrat pravim, napako, na katero opozarjajo ne nazadnje tudi strokovnjaki, medicinska stroka; napako, ki ste jo storili vi, kolegice in kolegi, kajti v osnovnem predlogu zakona je bil varnostni zaplet vključen v besedilo.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 45. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem drugi amandma k istemu členu, ki ga predlaga Poslanska skupina Zares. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 45. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. In na glasovanje dajem tretji amandma, ki ga prav tako predlaga poslanska skupina Zares. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 45. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na 14. člen in na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine LDS. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 17, proti 43. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na 15. člen in na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 17, proti 46. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 16. člen in na amandma Poslanske skupine DeSUS. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 20, proti 43. (Za je glasovalo 20.)(Proti 43.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS k 17. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 18, proti 44. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine LDS k 20. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 16, proti 46. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 41. člen, kjer imamo dva amandmaja, ki sta enaka in če bo prvi sprejet, je drugi brezpredmeten oziroma sta dva predlagatelja istega amandmaja; LDS in DESUS. Glasujemo. Oprostite, prekinjam. Obrazložitev glasu v imenu poslanske. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovana ministrica! Mislimo, da bi ta amandma kazalo sprejeti, kajti ni mogoče omejiti pacienta z določbo, da moram dobiti mnenje pri istem izvajalcu, torej drugo mnenje pri istem izvajalcu kot prvo mnenje. Mislim, da je pravo drugo mnenje mogoče pri drugem izvajalcu oziroma da mora biti svobodna odločitev zavarovanca, ali soglaša z drugim mnenjem istega izvajalca ali želi drugo mnenje iskati pri drugem izvajalcu. Namreč, ne verjamem, da bi bila cena, kadar gre za javno zdravstveno mrežo, bistveno različna, ostala pa bi svoboda izbire za drugo mnenje, stran, recimo, od prvega izvajalca. Jaz sem delal desetletja v zdravstvu, in vem, da je v isti hiši, več ali manj, okrog istega problema enako mnenje. Zato v isti hiši, pri istem izvajalcu, drugo mnenje praktično ni mogoče. Tisti, ki misli drugače, se bridko moti. In v zvezi s tem bi kazalo pustiti v korist bolnikov, pacientov in v korist stroki kot takšni, da se išče alternativa tudi zunaj s pravico pacienta, da to izbere. Zato predlagam, da se amandma podpre. Mi bomo amandma podprli. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 42. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine SDS k 42. členu. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 10. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine SDS k 43. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 4. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na 50. člen, kjer imamo dva amandmaja, in sicer, če je sprejet amandma pod številko 1, je amandma pod številko 2 brezpredmeten. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 1. Gospod Žnidaršič, izvolite, imate besedo v imenu poslanske.
Lepa hvala. Institut zastopnika pacientovih pravic je megla, s katero poskuša zdravstvena politika obraniti nestorjenost s področja tiste vsebine, ki je zapisana v koalicijskih pogodbi, in ga ponuja v zameno za nedelovanje sistema, v katerem je marsikaj narobe, pa se ustrezni ukrepi ne sprejemajo. Zaradi tega predlagam, da se institut zastopnika ukine, pusti samo možno pritožbo na prvi stopnji, potem pritožbo na inštanci in potem ostaja sodišče kot skrajna možnost tistega, ki prej ne uspe. Hkrati seveda računam, da bomo dobili namestnika varuha človekovih pravic, ki bo v načelu branil pravice pacientov, s tem da bo opozarjal zakonodajno oblast in vse pooblaščene v javnem sektorju zdravstva, da storijo vse, da do kršitev ne bi prišlo oziroma da storijo vse, da bi sistem deloval tako, da bi zavarovanci ne trpeli kršitev pacientovih pravic. In v tem smislu je institut zastopnika slaba varianta. Če odštejem to, da ga nalagamo, recimo, pokrajinam, ki jih še ni, prehodna določba, da bo med tem pri Zavodu za zdravstveno zavarovanje ne rešuje problema. Zavoda za zdravstveno zavarovanje ima dovolj drugega dela, na primer v tem, da bo bolj natančno moral pogledati, kam izginja zdravstveni denar, ki se porablja nepregledno, da ne rečem nezakonito seveda, ne da bi zdravstvena politika mignila z mezincem. Jaz sem pred časom vprašal ministra, kaj bo storil v Kliničnem centru, kjer si je 2005 porabilo toliko nezakonitega denarja - mislim na nezakonit način toliko sredstev - in do danes ni bilo pametnih potez, nihče ni bil zamenjan na položaju, nihče ni bil zaprt itn. Skratka, mi bomo podprli ta amandma zaradi tega, ker zastopnik ne bo rešil te problematike in je prazno upanje bolnikov, ki zaradi neurejenosti sistema in nespoštovanja določb koalicijske pogodbe, ki se ne izvaja, nima kaj čakati. Lahko imamo mnogo zastopnikov, lahko vsak pacient dobi svojega zastopnika, njegove pravice ne bodo uresničene, če ne bomo nič storili, da bi sistem deloval tako, kot mora; če se ne bomo potrudili, da bi zdravstveni denar bil pregledno porabljen, in če ne bomo storili nič, da bi menedžment za to, kar počne, odgovarjal, če dela narobe. Mi teh vsebin dejansko ne načenjamo, smo pa porabili tri mesece za ta zakon, ki je slaba varianta, slaba rešitev, bridko upanje, od katerega pacienti ne bodo imeli nič. Zaradi tega predlagam, da se vsaj ta amandma sprejme in se gre potem še naprej v popravke. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 42. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine SNS pod številko 2 k istemu členu. Gospa Žgajner Tavš v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da amandma, ki smo ga pripravili v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, sledi točno tistemu, kar ste zapisali, spoštovane kolegice in kolegi, v koalicijski pogodbi. V koalicijski pogodbi se je Vlada oziroma koalicijske partnerice ste se zavezale, da boste ustanovile varuha bolnikovih pravic. Upam, da je vsaj malce moralne odgovornosti pri vas, poslankah in poslancih, da ne boste povozili svojega lastnega dokumenta, temelja vašega dela. Kajti če boste storili tako, kot ste napovedali na zadnji seji, kjer smo razpravljali tudi o amandmajih, potem boste jasno pokazali, koliko so vam mar slovenske državljanke in državljani. Ne nazadnje koalicijska pogodba, v kateri so zapisana vaša temeljna izhodišča, je tudi zaveza vašim volivkam in volivcem. In da vas spomnim, vsaj enega izmed vaših poslancev, ki je bil marca 2005 še minister, minister za zdravje, ko mi je v pisnem odgovoru na moje poslansko vprašanje odgovoril, da bo Vlada Republike Slovenije ustanovila institut varuha bolnikovih pravic. Zato vas, spoštovane kolegice in kolegi, prosim, ker imam to priložnost - v Slovenski nacionalni stranki bomo podprli ta amandma in smiselno bi bilo, da ta amandma podprete tudi vi. Prepričana sem, da bomo s tem, če bomo dobili varuha bolnikovih pravic, sledili dobri praksi v imenu zaščite vseh bolnikov oziroma pacientov. Veste, tisti, ki se boste izgovarjali na to, da že imamo varuha človekovih pravic, da po ustavi ni smiselno oziroma da celo ustava ne dovoljuje podvajanja - prvič, ne gre za podvajanje, drugič, ustava dovoljuje področne varuhe, tudi varuha bolnikovih pravic, in tretjič, obstoječi varuh človekovih pravic ne more odgovarjati na vse pritožbe in nepravilnosti v zdravstvenem sistemu, trenutno ima zaposlena samo dva namestnika. Tisti, ki naj bi pokrival tudi področje zdravstvenega sistema, je zadolžen še za področje sociale, delovnih razmerij, preživnin in tako dalje. Skratka, prepričana sem, da bi, če bomo podprli ta amandma, bistveno pripomogli k izboljšavi sicer slabega zakona.
Hvala. Ker vidim, da je še interes po obrazložitvi glasu, odpiram prijave. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Mi bomo ta amandma podprli, ker pokriva, sicer na drugačen način, ustanovitev instituta pomočnika, namestnika varuha za bolnikove pravice, v upanju, da bo vsaj ta rešitev izhod v sili slabega zakona, ki bo morda omogočil, da vsaj eno institucijo varovanja pacientovih pravic izboljšamo. Upam, da bo amandma sprejet, čeprav se bojim, da bi bil po sistemu, da bi varuhinja določila enega izmed obstoječih namestnikov za to področje, popolnoma nesprejemljiv. In v tem primeru, če ne bo zagotovila, da bo to eden od naslednjih dveh, ki jih še rabi, potem ne vem, ali bomo mi podprli ta zakon ali ne; bomo videli, kako bo šlo. Hvala.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala lepa za besedo. V imenu poslanske skupine bi obrazložil glas, če lahko.
V imenu poslanske skupine? Izvolite.
Tega amandmaja v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo sprejeli, kajti sam koncept zakona, ki uvaja tako imenovanega zastopnika pacientovih pravic, praktično v celoti določa vse tiste pričakovane obveznosti in tudi naloge, ki jih bodo naši pacienti lahko tudi s pridom uporabljali, ko bodo imeli potrebe, da bodo tiste svoje eventualne zaznane kršitve lahko tudi reševali. Tudi sama varuhinja človekovih pravic se je s takšno rešitvijo v celoti strinjala in sama ne ocenjuje, da bi v to področje tudi sedaj uvajali posebnega namestnika oziroma temu lahko rečemo varuha pacientovih pravic, ker se ji to ne zdi smiselno, in tovrstne rešitve tudi podpira. Še enkrat je treba poudariti, da se v razpravi danes, pa tudi v preteklih dneh, zopet samo polemizira o samem imenu, ali je to zastopnik ali je to varuh. Vemo, da zastopnik ima praktično vse tiste naloge določene, kot jih že sedaj uporablja oziroma izvaja gospa varuhinja pacientovih pravic v Mariboru. Ne vidimo sedaj potrebe, da ne bi tiste dobre prakse, ki jo je ona že skozi svoje delo sedaj s pridom tudi uporabila v korist našim pacientom, da bi to stvar lahko tudi sedaj na ta način uporabljali. V primeru, da bi ta amandma sprejeli, celoten koncept zakona v nadaljevanju tudi porušimo in sama metodologija zakona ne bi več sledila tistim osnovnim ciljem, in to je korist naših pacientov. Tako ni potrebe, da takšen amandma sprejemamo, bolje, da ta koncept sledimo tudi v nadaljevanju. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kontič, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, gospod predsednik. V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli predlagani amandma, kot smo podprli vse opozicijske amandmaje do sedaj in kot smo ravnali na matičnem delovnem telesu. Lahko se celo strinjam z ugotovitvijo, da bi sprejetje tega amandmaja načelo koncept oziroma spremenilo koncept tega zakona, ampak pričakovali smo, da bomo koncept spremenili na način, da bomo sledili amandmajem opozicijskih poslanskih skupin od vsega začetka. Ta amandma bomo podprli tudi zaradi tega, ker menimo, da je potrebno dejansko s tem zakonom o pacientovih pravicah zavarovati te pacientove pravice tudi z varuhom pacientovih pravic. Mi menimo, da ta zakon mora govoriti in mora v vsebini potem tudi odražati varovanje pacientovih pravic. Vse bolj, ko pa ta zakon gledamo, vključno s tem amandmajem, pa se nam zdi, da v tem zakonu bolj ko ne branimo oziroma smo pozorni na pravice izvajalcev zdravstvenih storitev, manj pa na bolnikove pravice. V to nas prepričujejo tudi pisma bolnikov, pacientov, združenj, društev, tudi tistih, ki so v ustanavljanju oziroma ki je v ustanavljanju - je pomembno pri tem, ko sprejemamo ta zakon. Torej nemogoče je pristati na ta zakon, vključno s tem členom, zaradi tega, ker pacienti, bolniki niso bili uslišani oziroma niso bili usklajeni z vladno koalicijo oziroma ministrstvom glede vsebine tudi tega člena, pa kakorkoli zdaj to razlagamo. V nadaljevanju je še nekaj amandmajev. V Poslanski skupini Socialnih demokratov jih bomo podprli. Glede na izkušnje, ki jih imamo z glasovanjem o amandmaju, pa lahko že zdaj, v tem trenutku povem, da Poslanska skupina Socialnih demokratov tudi zaradi nesprejemanja opozicijskih amandmajev tega zakona v korist pacientov, v korist bolnikovih pravic, ne bomo podprli.
Hvala. Gospa Zalokar-Oražem, v imenu poslanske.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Zares smo vseskozi menili, da bi institut varovanja bolnikovih pravic lahko najbolje udejanili prav s tem, da bi v Sloveniji dobili varuha bolnikovih pravic, da bi dobili varuha v eni osebi, ki bi ga izvolili tu, v parlamentu, v Državnem zboru in ki bi na ta način zagotavljal določeno samostojnost in neodvisnost pri tako pomembni funkciji, kot je varovanje bolnikovih pravic. Tega so si želeli tudi predstavniki bolnikov. In meni je danes jasno, zakaj so bili vseskozi ignorirani, zakaj se z njimi pravzaprav večinoma ni ustrezno komuniciralo, zakaj se z njimi ni usklajevalo zakona, ki je napisan in naj bi bil napisan predvsem tudi za njih, kajti, pri tem zakonu so v prvi vrsti imeli glavno besedo, kot sem že večkrat povedala, po moji oceni, zdravniki. Žal, sprejemamo zakon, ki so ga pisali zdravniki za varovanje bolnikovih pravic. In prav na točki, ko bi morali vzpostaviti varuha bolnikovih pravic, se najbolj jasno kaže, kdo se v Sloveniji boji močne osebnosti, osebnosti, ki bi lahko suvereno nastopila in dejansko zagovarjala bolnikove pravice, ne samo v smislu konkretnih težav in problemov, ki se porajajo pri posamezniku, pač pa tudi pri določenih sistemskih zagatah, ki so gromozanske, lahko rečemo, v tem trenutku na področju zdravstva. Seveda, takšna oseba bi imela takšen ugled in bi najbrž tudi predlagala določene rešitve, ki pa seveda najbrž zdravništvu ne bi bile, ne bom rekla v korist, pač pa, ki jim ne bi bile všeč. Kajti, vseskozi želijo obvladovati to področje predvsem sami. In seveda v tem smislu, spoštovani kolegi, predvsem iz koalicije, danes so nekateri že omenili - dobili ste pismo, v katerem nas predstavniki društev bolnikov seznanjajo, da bodo zbirali podpise za referendum. In jaz upam, da [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]se zavedate, kaj se danes greste, ko v celoti, vehementno ne sprejemate niti tistih amandmajev, ki so strokovno popolnoma nevtralni. Tu ne bo milosti, tu ne bo prošenj, da predsedujemo v tem trenutku Evropski uniji. Če se bodo bolniki odločili, da ta zakon, takšen, kot je, ni primeren, potem bo referendum. Jaz mislim, da ta zadeva ne bo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tako preprosta in smešna, kot se morda komu zdi danes, in seveda to je zadnje opozorilo. Drugega pač ne morejo narediti.
Hvala. Besedo ima gospod Zagorac, v svojem imenu. [[Se odpoveduje.]] O amandmaju glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 42. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 51. člen, kjer imamo tri amandmaje; če bo prvi sprejet, sta ostala dva brezpredmetna. Na glasovanje dajem torej amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Drugi in tretji amandma sta enaka, zato dajem na glasovanje amandma dveh poslanskih skupin, LDS in Zares. V imenu poslanske skupine LDS, gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Torej, zakon dovoljuje dvotirnost obravnave pacientovih pravic, ene po zakonu, ki ga ravnokar obravnavamo, in drugi paket so pravice iz zdravstvenega zavarovanja. Torej gre za možnost dvotirnosti in glede na to, da predlagatelj ni prisluhnil temu, da bi enotno uredil pravice, bi navedel samo dejstvo, da je število postopkov glede na uresničevanje pravic iz zdravstvenega zavarovanja na podlagi podatkov Zavoda za zdravstveno zavarovanje za leto 2006 čez 360 tisoč. Mi po tem zakonu ne bomo zagotavljali pravic. Hkrati pa zastopniku, ki bi naj v obsegu opravil svetoval, informiral paciente o tem, kaj se dogaja tudi na pravicah zdravstvenega zavarovanja, jemljemo status poklicnega opravljanja te funkcije. Seveda se sprašujem, če k temu dodamo še naslednje dejstvo, da je predlagatelj utemeljeval zdravstveni zaplet kot možnost zdravniške napake, torej, zdravstvene napake, se opravičujem, in da sedaj, ko iz zakona jemljemo definicijo zapleta, torej ne govorimo več o možnosti zdravstvene napake. Seveda se potem sprašujemo, komu služi ta zakon. Dvotirnost, zmanjševanje pristojnosti in zmanjševanje vloge zastopnika iz poklicne v nepoklicno opravljanje te dejavnosti in seveda ne priznavamo v tem zakonu možnosti zdravstvene napake, potem se postavlja vprašanje, na katerih osnovah želi predlagatelj, ko podpira takšne amandmaje, še zaščititi pravice pacientov. Torej gre za zelo osmišljen sistem zmanjševanja pomena tega zakona v smislu zaščite pacientovih pravic. In če lahko vsaj delno popravimo to, kar so predlagali iz amandmajev koalicijski poslanci, potem je smiselno, da ponovno vrnemo v zakon poklicno opravljanje vloge zastopnika. Če drugih argumentov ni, poglejte si vašo utemeljitev k 50. členu, ki govori o tem, da je bilo na podlagi zakona o zdravstvenem varstvu, zdravstvenem zavarovanju več kot 360.000 postopkov samo v letu 2006. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Zalokar Oražem. Se odpoveduje. Glasujemo. Glasovanje o teh dveh amandmajih, ki sta pravzaprav en amandma dveh poslanskih skupin, teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 52. člen, kjer imamo štiri amandmaje. Če je sprejet prvi, sta amandmaja pod številko 2 in 3 brezpredmetna. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na drugi amandma. Predlagatelj je LDS. Če je sprejet amandma pod številko 2, sta amandmaja pod 3 in 4 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 43. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine Zares pod številko 3. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 43. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine Zares pod številko 4. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 7. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 53. členu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za 16, proti 43. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS k 54. člen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za 16, proti 43. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 55.a člen, in sicer imamo tukaj štiri amandmaje. Če je sprejet amandma pod številko 1, je amandma pod številko brezpredmeten. Na glasovanje dajem torej amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 1. Gospod Žnidaršič, v imenu poslanske.
Lepa hvala! Torej ta amandma govori o tem, kar piše v koalicijski pogodbi oziroma blažja oblika, ni samostojen varuh pacientovih pravic, pač pa namestnik varuha. Prav bi bilo, da bi ga imenovali v parlamentu za dobo petih let. Nič ne bi imeli proti, če bi bil eden izmed štirih pomočnikov, vendar imenovan v parlamentu z imenom in priimkom za dobo petih let, ne pa eden izmed tam že obstoječih dveh namesto štirih ali pa še manj; nekdo ki bo "naš", pod navednicami, ne pa tak, kot ga potrebujejo tisti, katerih pravice naj bi varoval. In v tem smislu predlagam, da ta amandma sprejmete, drugače bo usoda tega zakona utegnila biti bridka. Takoj povem, da bom sam podprl referendum na to temo, če bo zakon sprejet tako pomanjkljivo, da se nič popraviti ne sme, čeprav je slabo, čeprav ni usklajeno s prizadetimi, čeprav se ta zadeva rešuje skozi laično prizmo tistih, ki imajo večino, ne pa tistih, ki stvar malo bolje poznajo ali vsaj za silo. V tem smislu pozivam vse prisotne, da vendarle sprejmejo ta amandma, ki bi utegnil ublažiti slabe strani tega zakona vsaj do neke mere. Hvala.
Hvala. Gospod Klavora v svojem imenu. Izvolite.
Spoštovani predsednik! V svojem imenu, ja. To pa zaradi tega, ker bi rad povedal, s kakšno lahkotnostjo ste obravnavali to zahtevno temo oziroma to zelo občutljivo temo, ko smo razpravljali tako na odboru, še danes pa pri glasovanju, ko gledam, kot stroj, obenem pa govorili o naših pacientih. To me je zelo presenetilo, uporaba imena "naši pacienti", obenem pa nič, nobene stvari, ki bi karkoli pripomogla k temu, se ni upoštevalo. Komu hočemo pomagati? Našim pacientom, ki jih zagovarjajo - kdo? In zagovarjamo mi, poslanci, ali so nasprotni njim zdravniki, kot je bilo rečeno. Tudi pred vami stoji zdravnik, pred menoj je govoril še en zdravnik, zelo sva kritična do vsega in zelo kritično sva sodelovala pri teh debatah, enako kot je naš kolega prof. medicinske etike sodeloval na Odboru za zdravstvo. Pa nič od tega! Tako kot je bilo rečeno, tako gre [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]lokomotiva naprej in se ne levo, ne desno ne upošteva nobenega predloga. Tudi naša poslanska skupina je dala določene predloge. Zanimivo, skoraj bi rekel, da je malce neokusno, niti eden ni bil podprt s strani naših kolegov koalicijskih. Niti eden! Že vsaj nekdo bi dal glas, da rečete, saj smo v koaliciji skupaj, pa naj vam bo ta eden ali pa dva glasova [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ne da bi vedel, za kaj gre, ampak tako že, zaradi zunanjega videza. Ker pa do tega ni prišlo, smo mi vseeno razpravljali malce bolj konstruktivno [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Klavora, žal, čas je potekel. Vidim še eno roko, v imenu poslanske gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom rekla, da sem zdaj malce zmedena, ko sem poslušala obrazložitev glasu gospoda Klavore pred menoj. Sama sem bila namreč tudi priča odboru oziroma razprave na matičnem delovnem telesu, ko ste, če se ne motim, ravno vi dali proceduralni predlog, da pa se ne bi ustavljali pri vsaki zadevi, pri vsakem amandmaju in na dolgo, na široko razpravljali o zakonu in problematiki, ki se dotika zakon. Tudi se ne spomnim vaših konstruktivnih razprav. Posuvati se s pepelom tik pred zdajci oziroma zato, da bo javnost rekla, aha pa je cela poslanska skupina DeSUS enotna, ne samo kolega Žnidaršič, ki je vložil ogromno truda, v pripravo zelo konstruktivnih predlogov amandmajev. Jaz bom podprla ta amandma, tudi iz razloga, ki sem ga omenila že prej, danes pri obrazložitvi glasu k enemu izmed prejšnjih amandmajev v okviru 50. člena zakona. Zato, ker pravim, obstoječa varuhinja človekovih pravic ima danes samo dva namestnika. Gospod Tone Dolčič - namestnik, ki po novem pokriva tudi zelo široko problematiko zdravstva, poleg tega pokriva: socialno področje, področje delovnih razmer, otrokovih pravic, invalidskega zavarovanja. Najbrž sem pozabila še kakšno področje. Prepričana sem, da ta oseba, se pravi samo ena oseba, ki je zaposlena s 40-urnim tedenskim delovnim časom, kot mi vsi oziroma velika večina v naši državi, da ne more, bom rekla, zelo dobro opravljati ali slediti potrebam, ki se pojavljajo v vsakodnevnem življenju. Zato pravim, da bi bilo smiselno sprejeti amandma, in v okviru tega zakona apelirati na Vlado, da zagotovi finančna sredstva - ne nazadnje Zakon o varuhu človekovih pravic jasno govori o tem, da ima varuh lahko štiri namestnike. Ali se povečajo kapacitete v okviru Zakona o varuhu človekovih pravic ali pa se [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v okviru obstoječih kapacitet zagotovi varuh zgolj za področje bolnikovih pravic. To pa jaz mislim, spoštovane kolegice in kolegi, da smo dolžni storiti, če smo že vsa druga opozorila oziroma zelo konstruktivne predloge povozili.
Hvala. Še kdo v imenu poslanske? Izvolite, gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Jaz tudi upam, da bo ta amandma sprejet, kajti to bi bil najbrž minimum od minimuma, ki bi ga na nek način lahko dosegli pri tem, da bi vendarle prišli do neke osebe, ki bi imela vsaj nekaj tistega, o čemer sem govorila že prej - ki bi bila samostojna, ki bi bila neposredno zadolžena samo za področje zdravstva. To bi z amandmajem, ki je predlagan in po katerem naj bi vzpostavili vsaj znotraj instituta varuhinje človekovih pravic namestnika, v neki manjši meri lahko dosegli. Seveda, pri tem bo bistveno, da to, kar je bilo že opozorjeno, da bi ta namestnik bil zadolžen izključno za področje zdravstva, ne pa še za pet, šest ali ne vem koliko izjemno občutljivih področij. In to, upam, da ta amandma, takšen, kot je, tudi zagotavlja. In predvsem tisto, kar je pri tem amandmaju pozdraviti, je, da takšnega namestnika, tako kot tudi druge, imenuje Državni zbor. Mislim, da s tem bi nekaj tega, kar nas najbolj muči skupaj z bolniki, dosegli. Jaz upam, da bo ta amandma sprejet, kajti od tega tudi je v mnogočem odvisen naš razmislek v zvezi s tem zakonom.
Hvala. Kakšna želja v lastnem imenu? Ne. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupin LDS pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 44. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Naslednja dva amandmaja sta vsebinsko enaka, vendar sta brezpredmetna, ker odpirata nove zadeve oziroma vnašata nov člen v strukturo. Prehajamo na 59. člen, kjer imamo dva amandmaja, ki sta tudi vsebinsko enaka, in sicer Poslanske skupine LDS in Zares. Na glasovanje dajem torej oba amandmaja oziroma en amandma obeh poslanskih skupin. V imenu poslanske vidim [[...]]Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vi ste ocenil, da sta amandmaja za 55.b člen brezpredmetna. Vprašal bi, zakaj? Glede na to, ko smo razpravljali o amandmajih v času razprave, nas na to nihče ni opozoril in smo o teh členih govorili kar nekaj časa. Vprašal bi vas, zakaj ste sedaj ocenili, da sta kar dva amandmaja brezpredmetna, glede na to, da nas na to ni nihče do sedaj opozoril.
Razpravljali smo tudi o drugih amandmajih, ki so prav tako postali brezpredmetni, vsekakor pa sami veste, da amandma, ki je dan na neodprti člen oziroma uvaja nek povsem nov člen, je v tej fazi nesprejemljiv. Jaz ne vem, kako da to ni bilo opaženo v času razprave. Ampak takšno je dejstvo. Na glasovanju imamo amandma Poslanskih skupin LDS in Zares k 59. členu. Gospa Zalokar Oražem v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Jaz sicer te proceduralne poslovniške telovadbe, ki je bila pred nekaj trenutki opravljena, ne razumem. Moram reči, da kaj takšnega, da ne bi na nek člen bilo možno pravzaprav vezati vsebine, ni. Vsebina promocije pacientovih pravic pa je vsebina, ki na vsak način sodi v ta zakon in ima tudi svoje vsebinske razloge. S tem v zvezi menim, da je bolj sama vsebina sporna. Kajti, vsebina je govorila o tem, da bi tem društvom, ki se ukvarjajo in delujejo na področju združevanja bolnikov z različnih področij, namenili kakšen evro za promocijo, informiranje, za tisto, kar pravzaprav počnejo vsak dan na tem področju. Tako da, v redu, škoda, da o tem ni mogoče odločati, ampak tako ali tako je danes vse zaman. Jaz se več oglasila ne bom, razen na koncu, ko bomo podala stališče v zvezi z zakonom v celoti, kajti ta koalicijska zadeva gre po svoje, se ne ozira na nič in je pravzaprav polna arogance, ki pa, upam, da vas bo tokrat drago stala, verjemite.
Hvala. Še eno roko vidim v imenu poslanske skupine. Še kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa, predsednik. Ne razumem vaše razlage na začetku. Poglejte, če boste prebrali samo dikcijo tega amandmaja, jasno piše, "za 55.a členom", se pravi, dotika se odprtega 55.a člena. Poleg tega vas želim opozoriti, saj smo o tej zadevi razpravljali na seji Državnega zbora, na tej seji. Zakaj nas Zakonodajno-pravna služba ali pa predsedujoči takrat ni opozoril, da sta oba amandmaja vložena v neskladju s poslovnikom in sta zato brezpredmetna? Jaz pravim, če smo razpravljali, če se dotikata 55.a člena, takšna je dikcija amandmajev, saj jih imamo v pregledu amandmajev, potem dajmo razpravljati in glasovati oziroma glasovati o obeh amandmajih. Upam, da neka pravila igre pa v tem Državnem zboru veljajo, in bi bilo pošteno, da na njih pravočasno Zakonodajno-pravna služba opozori, če zadeve "ne štimajo" tako, kot bi morale, oziroma da si ne izmišljujemo vsakih pet minut pravil igre. Jaz bom glasovala, in upam, da boste dovolili, da glasujem o teh dveh amandmajih "za".
Hvala. Še kdo? Glasujemo. Glasovanje o amandmaju dveh poslanskih skupin teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 41. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 64. člen, kjer imamo tri amandmaje. Na glasovanje dajem amandma Poslanke skupine LDS pod številko 1. Gospod Germič, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V prvi obravnavi smo očitali zakonu, da je postopek uveljavljanja pravic pred komisijo preveč zapleten, da je komisija preštevilna in zato predlagamo, da je komisija sestavljena iz 30 članov, ne pa iz 75 članov. Prelagamo tudi, da je v komisiji z 2/3 zastopništvo naloženo civilni družbi. Zato predlagamo, da se 17 članov v 30 članski komisiji predlaga in imenuje na predlog posameznih nevladnih organizacij s področja varstva pacientovih pravic ali varstva potrošnikov, tri člane pa predlaga Komisija za medicinsko etiko. Na ta način smo prepričani, glede na to tudi samo vsebino zakona, da bodo pravice iz zdravstvenega zavarovanja obravnavane po enem zakonu in da se bodo pravice iz tega zakona ločevale od pravic iz zdravstvenega zavarovanja. Zato menimo, da bo število 30 primerno, da bo to omogočalo oblikovanje desetih senatov, in da bo v vsakem od senatov imela večino civilna družba. Menimo, da je v okviru takšnih senatov mogoče zagotavljati in uresničevanje pacientovih pravic. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za 16, proti 40. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 2. Gospod Žnidaršič, v imenu poslanske. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mi bomo ta amandma podprli, ker je še boljši od predhodnega amandmaja, ker še krči, še bolj temeljito krči število članov te pritožbene komisije, katerih predvideno število članov je daleč preveliko, glede na to, da je mnogo oziroma večina kršitev pacientovih pravic nemedicinske narave, bodo mnogi specialisti, recimo, medicinske stroke v tej 75 članski komisiji desetletje lahko ostali brez enega samega primera obravnave in je zaradi tega nesmiselno te stvari postavljati v tak širok obseg, na tak način. Mislimo, da je bolje, da jih je manj, in da pri resnem medicinskem vprašanju zahtevajo mnenje sodno zapriseženega izvedenca, kajti v pravni državi, ki nekaj da nase, je samo tisto mnenje potem pravo, ne pa neko mnenje komisije, ki se pojavlja na vsake toliko časa, in njen predstavnik medicinske stroke v tej vlogi. Namreč, jaz si zamišljam delo komisije kot nekaj kontinuiranega, kot nekaj, v čemer se bo nabrala rutina in da ne rečem izkušnja, kako reševati podobne stvari. Zato bi bilo prav, da jih je manj, pa da imajo tega dela več, in da so znotraj obravnav pritožb, ki pridejo s prve stopnje. Pri takšni veliki komisiji bo vsake toliko časa en senat dobil en primer v roke in ga brez potrebnih izkušenj za to delo obravnaval, ne glede na nivo izobrazbe prisotnih - mislim, da stvar ni dobra. Hkrati bo pa bolj pregledna, mislim, da je bolje, da bi jih bilo manj. Zaradi tega mislim, da je predlog, da jih je manj, da delajo v teh majhnih senatih - najmanj trije bodo vseeno lahko delovali - in za začetek, za prvo, drugo leto delovanja, dokler se ne izkaže potreba po širitvi števila teh, bi bilo to, kar predlagamo dovolj. Zato predlagamo, da ta amandma podprete. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine Zares pod številko 3. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 15, proti 40. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 66. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 71. člen, kjer imamo dva amandmaja. Najprej dajem na glasovanje amandma Poslanske skupine LDS pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 47, proti 10. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ugotavljam, da je amandma Poslanske skupine LDS k 71. členu sprejet. Se opravičujem za napako. Na glasovanjem dajem amandma Poslanske skupine SDS pod številko 2 k istem členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine LDS k 73. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 42. [[Za je glasovalo 118.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine LDS. Oprostite, tukaj je tudi [[...]]Ponovno smo pri primeru, kjer se uvaja nov člen oziroma dva nova člena, ki ju seveda na odboru ni bilo. V dopolnjenem predlogu zakona ni teh dveh členov in te tematike, zato sta brezpredmetna. To se pravi, oba amandmaja oziroma oba nova člena, kot en amandma Poslanske skupine LDS k 75. členu je torej brezpredmetno. Prehajamo na 80. člen, kjer imamo en amandma, in sicer Poslanske skupine DeSUS. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Amandma je brezpredmeten, zaradi nesprejetja predhodnih amandmajev, enako tudi amandma k 80.a členu. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dovolite, ampak vseeno mislim, da bi bilo zelo smiselno dobiti pojasnilo, zakaj poslanke in poslanci nismo bili pravočasno, s strani naših služb, opozorjeni, da so amandmaji brezpredmetni. Mi smo opravili razpravo o amandmajih, ki so bili korektno vloženi in kot je kazalo, tudi korektno obravnavani na sami seji Državnega zbora. Danes, tik pred glasovanjem dobimo z vaše strani pojasnilo, ki niti nima neke vsebine, da so amandmaji brezpredmetni. Mislim, da bi bilo smiselno, predsedujoči, poklicati Zakonodajno-pravno službo in od nje dobiti vsebinsko pojasnilo.
Gospa Žgajner Tavš, prvič so naredili napako predlagatelji teh amandmajev. Drugič, napako so naredile vaše strokovne službe v poslanski skupini. Tretjič, napako so naredile tudi naše strokovne službe, da vas niso prej opozorile. Ne glede na vse te napake, jaz ne morem dati takih stvari na glasovanje, žal, ker so v nasprotju s Poslovnikom Državnega zbora. Ali želi še kdo obrazložiti glas k 80. členu oziroma amandmaju Poslanske skupine DeSUS k temu členu? [[Ne.]] Potem o tem amandmaju glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 80.a členu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 43. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 82. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo 84. člen, kjer imamo dva amandmaja. Najprej dajem na glasovanje amandma Poslanske skupine LDS pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 43. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 43. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 89.a členu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 43. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na 90. člen, kjer imamo dva amandmaja. Najprej dajem na glasovanje amandma Poslanske skupine SDS pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 4. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine DeSUS pod številko dve. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 44. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Imamo še zadnji amandma, ki je žal prav tako brezpredmeten, kajti na odboru ni bil spremenjen naslov zakona. Zopet napaka. Cela veriga napak. Jaz se opravičujem, kar zadeva strokovne službe Državnega zbora. Vam se bodo pa vaše službe verjetno tudi opravičile. S tem zaključujem glasovanja o amandmajih k temu zakonu. Proceduralni predlog, gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Še enkrat, jaz se opravičujem, ker se oglašam. Resnično, verjemite, da grem sama sebi na živce. Ampak veste, tudi vi, če vam kakšna stvar stopi na pot, dajte priznati napako, ne obtoževati drugih. Jaz preprosto ne morem naše strokovne službe kriviti za napako, ki je bila storjena na vaši strani oziroma vaših strokovnih služb. Zato pravim, gospod predsedujoči, naredili ste napako, ker ste obtožili strokovne službe poslanskih skupin. Jaz imam pred seboj, in verjamem, da večina v parlamentu, uraden pregled amandmajev, ki so ga pripravile strokovne službe parlamenta, ne poslanskih skupin. In v tem pregledu, uradnem pregledu amandmajev, ni opozoril, da bi bil kateri izmed amandmajev brezpredmeten. Zato prosim, predsednik, opravičilo bi bilo na mestu strokovnim službam poslanskih skupin.
Mislim, da je bilo o tem dovolj rečeno. Besedo dajem predlagatelju predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Skladno s 138. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se na tej seji opravi tretje branje Zakona o pacientovih pravicah. Hvala.
Hvala. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 18. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v sredo, 19. decembra 2007, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled sprejetih amandmajev in členov, h katerim lahko kvalificirani predlagatelji vložijo amandmaje do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 24. točko dnevnega reda - mandatno-volilne zadeve. Prehajamo na odločanje o posameznih predlogih. Najprej imamo štiri predloge Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Alenke Loncnar na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog o sklepu o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Sinje Božičnik na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Na glasovanje dajem predlog o sklepu o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Cvetke Horvat na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Šentjurju pri Celju. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Karmen Rudolf Božič na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču na Vrhniki. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na predlog sklepa o imenovanju osmih članov Programskega sveta RTV Slovenija, na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju osmih članov Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenije, in sicer: funkcijo člana Programskega sveta RTV Slovenija začnejo izvrševati 12. januarja 2008. Ob tem vas obveščam, da bo na podlagi devetega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Je kaj več rok? Gospod Juri, izvolite.
Hvala, predsednik. Mi bomo glasovali proti. Že ko je bila obravnava o tem, smo utemeljili razloge. Naj še enkrat spomnim, da gre preprosto za predlog, ki ni pluralen. Drugi razlog je, da spolno ni uravnotežen, pa čeprav je bilo kar nekaj kandidatk, ki so imele vse atribute za to, da bi bile ustrezno upoštevane. In tretji, poglavitni razlog za to je, da s tem predlogom dokazujete, kako se ustvarja, kako se oblikuje kadrovski inštrumentarij za politično obvladovanje glavnega elektronskega medija. Hvala.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa. Predlogu za imenovanje članov Programskega sveta RTV v Poslanski skupini LDS nasprotujemo. Zdaj seveda o teh razlogih zakaj, je bilo povedano že veliko. Jaz bi se navezal na tisto, kar je pred mano začel kolega Juri. Enostavno, če smo pred kakšnim časom za izbiro teh kandidatov uporabljali "plonk listke", potem je šlo zdaj tako, da je bilo učenje na pamet z neko manjšo napako. Vendar, jaz moram reči, da v tem programskem svetu, ne samo da smo prezrli ženske, prezrli smo cel kup strokovnjakov, ki bi lahko delo programskega sveta, ki ima, glede na to, kaj vse se je dogajalo na zadnji seji, očitne velike in hude težave sam s seboj. Po burni razpravi, kjer je bil predsednik programskega sveta opozorjen na kadrovsko siromašenje tega pomembnega javnega zavoda, po več kot uri in pol razprave, da se razprava konča z eno takšno banalno ugotovitvijo, da ima najbrž eden od izpostavljenih novinarjev preveliko plačo, to seveda ni resno. Če smo imeli med kandidati takšne ljudi, kot je Tone Vogrinec, ki je poskrbel za ure in ure programa, ki je Slovence bistveno bolj zanimal in navduševal kot španske in mehiške nadaljevanke, če smo brez razprave zavrnili glasbenika, kot je to gospod Igor Vidmar, ali če smo, recimo, zaradi uravnoteženosti tega prostora v tem svetu spregledali tudi takšno ime, kot je gospod Geza Erniša, potem brez dvoma - s tem je nekaj narobe in pri tej zgodbi, ki ne gre v pravo smer, program na RTV-ju se namreč ne izboljšuje, enostavno v Poslanskem klubu LDS ne želimo sodelovati in zato tem predlogom nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Želite še, oprostite. Prosim, da drugič prej dvignete roko. Je še kdo, ki želi obrazložiti glas v svojem imenu, da bom odprl prijave? Školč in Gulič. Gospod Školč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kot običajno se vam mudi, da bi zaprli neprijetne razprave. Glasovati za tak svet bi bilo naravnost škandalozno. Mi namreč s tem, ko potrjujemo te ljudi, potrjujemo to politiko, ki si poskuša javno radiotelevizijo v celoti podrediti. Čez nekaj dni se bomo spet srečali in nadomeščali tu člana, ki je začel odkrito služiti SDS, do sedaj pa je SDS prikrito služil kot svetnik v tem organu. Tisto, kar je vladajoča koalicija naredila, je, da je nekaj ljudi, ki jim je žreb določil, da bodo lahko svojo nadvlado uresničevali samo za določen čas, vam očitno ni dovolj in to podaljšujete še za naslednja štiri leta. [[Oglašanje v dvorani.]] Gospod Bajc, za štiri leta. Tako da [[opozorilni znak za konec]] tu prihajamo v situacijo, ko je treba povedati, da Državni zbor nadaljuje s tisto politiko, o kateri pa odkrito nočete govoriti. Ko je premier Janša tu odprl določene teme, niste dovolili, da bi o tem spregovorili. Ko smo te teme pripeljali na matični delovni odbor, niste povabili ljudi [[opozorilni znak za konec]] , ki bi lahko o tem govorili. Tu boste potrdili ljudi, ki bodo dobivali navodila v zakulisju in delali politiko v korist vladajoče stranke, vi pa se boste [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod Gulič.
Del pripovedi gospoda Školča ni bil ozvočen, bom jaz to naglas povedal, vi pa se boste delali, da imate čiste roke. To seveda omogoča sedanji zakon in kot je bilo že večkrat rečeno, zadeve so jasne in transparentne. Se pravi, tudi imenovanje članov programskega sveta. S tem se lahko strinjamo, ampak prav gotovo njihovo delo v programskem svetu ne bo tako jasno in transparentno. Če bi si to v resnici želeli, bi najbrž bili izbrani drugi ljudje, zato da nadaljnja štiri leta delajo v programskem svetu, ki naj bi določal tako krovno politiko javne radio in televizije. Ali v resnici programski svet določa krovno politiko ali ne, to je zdaj veliko vprašanje. Kolikor se da videti iz tega, kaj nastaja v javnem radiu in javni televiziji, potem najbrž ni tako, ampak krovno politiko določajo ljudje iz ozadja preko svojih kurirjev "slow" pripovedovalcev. Sicer se ne bi dogajalo to, kar se dogaja na javni radioteleviziji, da je vse bolj sprofanirana. Jaz ne rečem, da nima kaj večje gledanosti, ampak gledanost prav gotovo ni tisto, kar bi javni servis moralo zanimati. Javni servis mora seči do čisto vseh ljudi in ne samo do tiste navidezne večine, ki preživlja svoj prosti čas ob deloma informativnem programu, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]še več pa ob zabavnem. V zadnjih letih je iz programa javne radiotelevizije izginila vrsta javnosti, ki je naenkrat postala popolnoma marginalna, tako marginalna, da nima [[...]]
Hvala. Gospod Tanko.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini bomo ta predlog sprejeli in glasovali zanj. Gre za predlog, ki ga je posredovala skupina poslušalcev in gledalcev oziroma zainteresirena javnost, ne politična javnost. Mi ne vidimo nobenega razloga, da ne bi iz nabora kandidatov, ki je bil posredovan, lahko izbirali tiste, ki so izpolnili vse pogoje. Predlog, ki je pred nami, je strokoven, navsezadnje izmed osmih kandidatov so trije doktorji znanosti, dva magistra znanosti in tudi ostali, ki so med kandidati, so javnosti prepoznani bodisi kot novinarji, bodisi kot igralci in še kako drugače. Vsekakor je pa programski svet Radiotelevizije v zadnjem obdobju opravil pomembno delo. Navsezadnje se tudi splošna gledanost programov Radiotelevizije izboljšuje, in to tako na področju dnevnoinformativnih oddaj, kakor tudi na ostalih programih. Treba je priznati, da program Radiotelevizije pokriva vse zainteresirane javnosti, predvsem pa tiste, ki jih komercialni mediji ne nudijo. In kar je še bolj zanimivo, da so marsikatere izmed teh nekomercialnih oddaj tudi v tistem najbolj gledanem času, kar do sedaj v sedanjih programskih shemah ni bilo niti slučajno. Je pa res, da imajo nekateri, ki tem predlogom oporekajo, drugačne poglede, verjetno bolj politične poglede. Mi vsekakor stojimo za tem, da je izbor kandidatov, ki je tudi regionalno razpršen, dober in zato ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Meni se zdi, da je danes ali jutri obletnica, zelo pomembna za Slovenijo, Slovence, obletnica požiga slovenskih knjig pred približno 400 leti v stari Ljubljani. In če je nekdo ob praznovanju pomembnega dneva reformacije za Slovence opozoril slovensko javnost, da je figura oziroma osebnost Tomaža Hrena neprimerna za favoriziranje ob tovrstnem prazniku, si je očitno zaprl vrata v organe, ki jih imenuje vlada, koalicija ali Državni zbor. In tako se je zgodilo tudi na Mandatno-volilni komisiji kandidatu, za katerega smo pričakovali, da bo izvoljen. Če pogledate v enem od slovenskih častnikov, ki izhaja tedensko, mislim, da je izšel danes, zgodovino oziroma biografijo Tomaža Hrena se je nekaj podobnega dogajalo pred 400 leti, kako so počistili iz takrat določenih inštitucij sistema vse, ki so takrat delali oziroma opozarjali na slovensko besedo, na slovensko knjigo, na slovenstvo, se očitno to dogaja nekaterim danes. Ampak danes po 400 letih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. V Novi Sloveniji smo že povedali, da bomo ta predlog podprli. Gre za izbor po naši oceni osem dobrih verodostojnih in kompletentnih ljudi v tem trenutku. Že kot je kolega Tanko povedal, so med temi kar trije doktorji znanosti, dva magistra, veliko več, kot premore ta Državni zbor v tem trenutku. In temu predlogu mi, ki tukaj sedimo, vsekakor iz teh razlogov, gospe in gospodje, ne moremo nasprotovati. Programski svet je tisti, ki kreira ali pa naj bi kreiral politiko javne RTV. Sigurno pa ni programski svet tisti, ki bi kreiral politiko v tej državi. Prepričani smo v Novi Sloveniji, da to veliko bolj počne gospod Toš s svojimi anketami, član društva Zares, ki mimogrede to stranko zelo visoko favorizira in v tem trenutku vidim, da sploh nobenega od njihovih poslancev ni v Državnem zboru, ko glasujemo o tako pomembnih zadevah, kot je programski svet javne radiotelevizije. Mi bomo vsekakor ta predlog podprli. Morda ima edino eno pomanjkljivost, da med temi kandidati res ni nobene ženske, žal, kot smo lahko slišali, so bile te vloge nepopolne, zato jih je Kviaz izločil. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 47, proti 12. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o graditvi objektov. Ker je predlog zakona zaradi sprejetega amandmaja na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma, ki ste ga prejeli na klop. O uskladitvenem amandmaju dajem besedo predstavniku Vlade. Želite? Izvolite, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Vlada je sledila napotitvi oziroma ugotovitvi Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in z uskladitvenim amandmajem k 128. členu povezala materijo treh zakonov, o katerih ta člen govori, in s tem najprej notranje uskladila ugotovljeno neusklajenost in tudi povezala določbe teh zakonov. Ocenjuje, da je s tem vprašanje, ki ga je Zakonodajno-pravna služba odprla, tudi rešila. Predlagamo oziroma prosimo poslanke in poslance, da predlagani amandma podprete. Hvala.
Hvala. Želijo besedo poslanke in poslanci? Najprej proceduralni predlog gospa Žgajner Tavš, potem bom dal prijavo za razpravo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vas ni bilo prejšnji teden, ko smo glasovali oziroma bili pred zapletom, na seji oziroma niste vodili seje. Vseeno bi želela pojasnilo. Uskladitveni amandma se ponavadi vlaga takrat, vsaj takšen je Poslovnik, tako piše v 140. členu Poslovnika in takšna je bila tudi praksa. Če na seji Državnega zbora zaradi sprejetih amandmajev nastane situacija, ko zakon ni več usklajen z nekim drugim zakonom. Sprašujem na podlagi oziroma zaradi katerega amandmaja, sprejetega na seji Državnega zbora, sprejemamo uskladitveni amandma. Kolikor mi je znano, so vsi členi zaprti. Zakaj? Zato, ker je vladna koalicija povozila vse amandmaje, ki so bili vloženi. Jaz ne razumem in bi želela, gospod predsednik, tudi pojasnilo. Sama ocenjujem, da je ta uskladitveni amandma vložen mimo poslovnika in da je zato brezpredmeten.
No, gospa Žgajner Tavš, to je vloženo v skladu s poslovnikom. Zakon je bil amandmiran na odboru, imate tudi obrazložitev Zakonodajno-pravne službe, tako da mislim, da lahko s postopkom nadaljujemo. Ima še kdo proceduralni predlog? Gospod Školč, izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik, to, kar ste rekli, bo pač ostalo in te stvari bomo tehtali. Mislim, da ste danes, ko ste prej zavračali določena dopolnila, ki so se nanašala na tiste dele zakona, ki niso bili amandmirani, pokazali jasno pot, kako je lahko tudi s temi amandmaji, ki jih imamo sedaj pred sabo. Benevolentnost, ki jo je omogočil v začetku tega zasedanja podpredsednik gospod Klavora, bi bila na mestu tudi za opozicijo in vse, če bi bili benevolentni do konca in bi enako obravnavali tudi druga dopolnila. Danes ste ravnali drugače v času iste seje in s tega vidika je to, kar sprašuje Barbara Žgajner, popolnoma na mestu. Vse te stvari bi bilo mogoče usklajevati, če bi bila sprejeta kakršnakoli dopolnila, ki bi povzročila neusklajenost. Sodelavci Ministrstva za okolje in prostor niso nakazali, da bi do teh neusklajenosti prišlo zaradi spremenjenih določil v Državnem zboru. Zato smo v situaciji, ko rešujemo nekaj, kar se lahko zelo milo imenuje površnost Vlade in vladnih služb. To so stvari, ki bi jih morali razrešiti znotraj Vlade in predvsem znotraj Službe Vlade za zakonodajo. V takem primeru, gospod predsednik, bi vi morali ravnati tako, kot ste prej rekli kolegu Germiču, da so to teksti, ki niso sposobni za sprejem in jih je edino smiselno zavreči in iti po poti regularnega sprejema predpisov. To, kar v tem trenutku tu počnemo, pomeni, da se lahko v nekem drugem trenutku odpre mimo poslovnika reševanje čisto tretjih zadev. Gre za zelo nevarno prakso. S tem nočem reči, da te stvari, ki so tukaj prenesene, same po sebi pomenijo kakšno posebno nevarnost. So pač dobrodošle. Tisto, kar se lahko iz tega naučimo, je, da ni dobro, da Vlada povsod odstavlja ljudi, ki kaj znajo. Ker so veliko večino teh ljudi nagnali, se dogaja to, da prihajajo v parlament stvari, ki nimajo ne repa in ne glave in tukaj potem rešujejo stari uradniki, kar se rešiti da. Zato se mi zdi, da je pametno, da to spet prekinemo, da znotraj vašega [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Školč, nisem od vas pričakoval tako nekorektnega nastopa. Pred seboj imam poročilo Odbora za okolje in prostor, kjer je kar nekaj členov boldiranih, spremenjenih na odboru. Uskladitveni amandma se sklicuje na spremembo 128. člena. 128. člen v poročilu je boldiran, tako da prosim, se ne sprenevedate, vse je v skladu s poslovnikom in jaz sem dolžen dati korekten amandma v razpravo in na glasovanje. Zaključujem to proceduralno zadevo in odpiram prijavo za razpravo. Kdor želi razpravljati o uskladitvenem amandmaju prosim, naj se prijavi. Gospod Školč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Uskladitveni amandma res raziskuje tisto, kar imenujem površnost Vlade. Ampak preden se bom do tega opredelil, moram povedati, da je procedura zelo preprosta. Poročilo odbora so dobili vsi, dobila ga je tudi vlada in nenazadnje je Vlada sodelovala tudi na tem odboru. Očitno pač ni opazila, kaj za temi svojimi rokohitrskimi stvarmi počne. Zato pa v ničemer ne spremeni tistega, kar sem govoril prej. Kadar se znotraj odborov zgodi, da je sprejeto kaj, kar je Vladi neprijetno ali hoče spremeniti, potem mi dobimo zelo hitro na klop amandmaje, dopolnitve, ki jih podpišejo gospod Presečnik, gospod Tanko, gospod Žnidaršič in še nekoga sem po krivici izpustil, mislim, da je to gospod Horvat. Se pravi, to so štirje ljudje, ki praktično imajo v rokah škarje in platno, da je ta zakonodaja popolna, če se slučajno zgodi kaj pomotoma na odborih. Tokrat se pritožuje tudi kolega Žnidaršič. Mislim, da je tudi on eden od tistih vsevedov, ki pač tukaj omogočajo, da je zakonodaja popolna. Najmanj, kar je potrebno povedati, je, da so ti vsevedi odpovedali. Ampak zaradi tega, ker so odpovedali, še ni potrebno pohoditi nekih parlamentarnih procedur. Odpovedala je tudi Vlada in odpovedal ste tudi vi. Jaz vam pripovedujem nekatere stvari s prijaznimi besedami, vi pa pravite, da sem nekorekten. Ne vem, od česa to pride nekorekten, če opozarjam, da se pravzaprav spuščamo v neke postopke, ker če bi bil kdo zelo zainteresiran, mu hipotetično omogočajo, da ta zakon spodbija pred Ustavnim sodiščem, ker če ni po formalno korektni poti sprejet, je to lahko eden od razlogov za njegovo spodbijanje. Zato še vedno menim, da ko boste prišli do odločanja o teh stvareh, vzemite v obzir to, kar sem predlagal. In s tem pač končam, da skličete kolegij in da vidite, ali škoda, ki jo, bom rekel, s tem naredimo, ni večja za parlament, kot koristi od tega, da ponovimo nek postopek okoli stvari, ki sicer v večini pravzaprav za nikogar niso hudo sporne. Hvala lepa.
Da ne bo nesporazuma, jaz sem dal v razpravo uskladitveni amandma. Gospa Žgajner Tavš, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vi vodite sejo, vi imate vso pravico, vsaj tako si jo pripisujete, da celo poslovniška določila krojite po svoje, ob dejstvu, da zavajate ne samo poslance, ampak celotno javnost. 140. člen Poslovnika jasno govori o tretji obravnavi predloga zakona. Uskladitveni amandma se vloži po tretji obravnavi zakona, če amandmaji, ki so bili sprejeti v tretji obravnavi na seji Državnega zbora, spremenijo zakon in nastane novo stanje, ki pomeni neusklajenost. To se dotika tretje obravnave, jasno in glasno piše Poslovnik Državnega zbora, tudi praksa je bila do sedaj takšna. Zato pravim, da ta amandma ni vložen skladno s poslovnikom, kajti v tretji obravnavi ni bil sprejet niti en amandma na seji Državnega zbora. Prikimava mi celo minister Podobnik, ki je bil tudi pred časom na vašem mestu in verjamem, da pozna poslovnik in poslovniško proceduro v parlamentu. Zato mislim, da ni pošteno, predsednik, da na tak način zavajate in si prisvajate celo interpretacijo poslovniških določil. Nastal je zaplet in pravim, da bi bilo smiselno zaplet rešiti po ustaljeni poslovniški praksi, ne mimo Poslovnika Državnega zbora. Tisto, kar ste rekli, da je cel tekst boldiran, to je veljalo za drugo obravnavo po seji matičnega delovnega telesa. Po tretji obravnavi na Državnem zboru se zakon ni spremenil. Zakonodajno-pravna služba je prepozno opozorila na neusklajenost zakona. Pravim, da je uskladitveni amandma brezpredmeten, ker ni vložen v skladu s poslovnikom. Če boste vztrajali pri tem, napovedujem v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke obstrukcijo in da se bo s tem primerom srečala tudi poslovniška komisija Državnega zbora. Kljub temu, da se smejite, predsednik, ni pošteno, da sami kot prvi mož zakonodajne veje oblasti kršite jasno določena pravila.
Gospa Žgajner Tavš, tu ste pa tako mimo udarili, da ne bom komentiral. Gospod Veber, izvolite.
Hvala za besedo. No, pravzaprav se pri tem paketu zakonodaje, ki se nanaša na urejanje prostora in graditev objektov, dogaja to, na kar smo opozarjali že pri sprejemanju zakona o prostorskem načrtovanju, namreč, ta je napisan popolnoma na novo, hkrati je pa še vedno pustil v veljavi tudi zakon o urejanju prostora. Seveda je to zelo zahteven segment zakonodaje, ki za seboj lahko potegne v nekem trenutku nejasnosti, in te nejasnosti so se še kako pokazale ravno pri zakonu o graditvi objektov, ki naj bi ga sprejeli v Državnem zboru. Na te nejasnosti je, moram poudariti, pravočasno opozorila Zakonodajno-pravna služba, že 25.10. Torej 25. oktobra je v svojem pisnem mnenju opozorila na pomanjkljivosti v 128. členu Zakona o graditvi objektov. Pozneje je na to opozorila tudi v razpravi na matičnem delovnem telesu, ampak predlagatelj enostavno ni odreagiral na ta opozorila. Tako nikakor ne moremo govoriti o tem, da gre za neusklajenost zakona, ker so bili sprejeti amandmaji k 128. členu. Ta neusklajenost ni posledica sprejetih amandmajev na odboru, ampak je posledica že samega besedila 128. člena, ki ga je predlagatelj predložil v proceduro. Tako se tukaj resnično odpirajo vprašanja o tem, ali je poslovniško možno v tretji obravnavi vložiti uskladitveni amandma, ki naj bi odpravil neusklajenost, kajti zakon je bil neusklajen pravzaprav že od samega začetka, ko je bil podan v proceduro. In tudi po tej plati ne gre za to, da bi odpravljali neskladnost zaradi sprejetih amandmajev. Seveda se tudi jaz strinjam, da se tukaj odpira poslovniško vprašanje, ali se lahko pri 140. členu pogovarjamo samo o amandmajih, ki so bili sprejeti ali so sprejeti v tretji obravnavi, in postane zakon zaradi teh amandmajev neusklajen, ali se lahko to tolmači in razume, da je lahko posledica neusklajenosti in odprava potem z uskladitvenim amandmajem tudi že v drugi obravnavi. Sam želim še enkrat opozoriti na to, da je Zakonodajno-pravna služba zelo jasno opozorila na te zadeve, pravočasno, pa nihče ali predvsem predlagatelj na to ni odreagiral. Sicer pa enak datum, kot ga ima uskladitveni amandma, ima tudi dodatno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je tudi napisalo, da pravzaprav ni mogoče doseči z uskladitvenim amandmajem k predlaganemu zakonu odpravo vseh tistih pravnosistemskih pomanjkljivosti, ki so posledica zapisanega besedila v 128. členu. Mislim, da je mogoče tudi za koalicijo modro, da zavrne ta amandma, kajti v skladu s 140. členom je potem dana možnost, da matično delovno telo ponovno obravnava to problematiko in se matično delovno telo potem odloči, ali je sploh možno vlagati uskladitveni amandma ali ne. Če ga ni, se matično delovno telo tudi lahko odloči, da se zakon zavrne. Tudi tisti, ki želite podpreti ta amandma, predlagam, da ga ne podprete in da se v skladu s 140. členom Poslovnika sestane matično delovno telo in ugotovi, ali je možen uskladitveni amandma ali ne in matično delovno telo potem tudi odloči, ali je sploh možno nadaljevati s proceduro. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Dovolite mi, da se še enkrat oglasim. Najprej bi rad povedal, da je Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju, preden smo šli na matični odbor, nato pa tudi na samem odboru k 128. členu, rekla, da so po njihovi oceni v določeni meri nekatere rešitve časovno presežene in da iz teh razlogov bo potrebno predlagane rešitve dodatno pretehtati. Prav na podlagi tega mnenja Zakonodajno-pravne službe je bil na odboru sprejet amandma, ki je po našem mnenju zelo dobro in korektno rešil to vprašanje. Ne vem, koliko ste bili seznanjeni, spoštovane poslanke in poslanci, ampak gre, dovolite mi, da vendarle povem, gre za vprašanje, ki je vezano na pridobitev zemljišč kot pogoj za graditvijo objektov. In gre za povezavo več zakonov. Člen 38 govori o pravici graditi 97. člen ZUREP-a govori o razlastitvi, medtem ko pa energetski zakon pa govori o razlastitvi oziroma prisilni služnosti. Amandma, ki ga je sprejel odbor in je po mnenju Vlade korektno rešil to vprašanje, je to vprašanje vezal, in to je bil amandma odbora, ta člen se uporablja do ureditve vprašanja dokazovanja pravice graditi v predpisu, ki ureja energetske objekte, vendar najdlje dve leti od uveljavitve tega zakona. Menimo, da je odbor korektno sledil mnenju Zakonodajno-pravne službe. Seveda v tretji obravnavi se je zgodil postopek, kot se je zgodil, kot minister ga ne želim komentirati, želimo samo slediti usmeritvi. Jaz sem rekel, da sledimo usmeritvi Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in smo predlagali uskladitveni amandma, s katerim smo notranje uskladili zakon in tudi povezali določbe treh zakonov. In smo ponovno korektno sledili pisnemu mnenju Zakonodajno-pravne službe, ki ga je pripravila pri tretjem branju. In smo prišli pred Državni zbor, da to vprašanje potrdi. Tako menim, da smo ravnali v celoti korektno. In da ne bo nesporazuma, mi razumemo pa dodatno mnenje, ki smo ga prejeli danes s strani gospe namestnice vodje službe, da pa za neskladje k določbi 49.c člena pa ni potrebno iti v uskladitev, zato nismo predlagali uskladitvenega amandmaja. V celoti smo sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe in predlagamo, da Državni zbor predlog Vlade za uskladitveni amandma podpre. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o uskladitvenem amandmaju teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 9. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje o zakonu v celoti teče. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 5. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden prekinem sejo, pa prosim za majhno pozornost, in sicer, ker bo jutri zjutraj prva točka dnevnega reda zaprta seja, vas prosim, da odstranite iz velike dvorane vse svoje mape, računalnike, svinčnike, kajti zjutraj bo pred začetkom seje opravljen prisluhni pregled dvorane. Prosim vas tudi, da pridete kakšno minuto prej, kajti ob vhodu boste prejemali gradivo proti podpisu in podobno, kar seveda nekaj časa traja. Hvala lepa za pozornost in lahko noč!