Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. I počet ćemo raspravu sa - Izvješćem o radu probacijske službe za 2012. godinu Podnositeljica izvješća je Vlada Republike Hrvatske. Materijal ste primili. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Izvolite, Nenad Pleše. I sad ćemo se vratiti na Izvješće o radu probacijske službe za 2012. godinu. Uvodno će izvješće obrazložiti zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici. Probacija je novi sustav koji je ustrojen u RH, a čija svrha je humanizacija izvršavanja kazneno-pravnih sankcija i učinkovita resocijalizacija i reintegracija počinitelja kaznenih djela u društvenu zajednicu. Hrvatski nacionalni sustav probacije je ustrojen u skladu sa preporukama Vijeća ministara EU kao jedan od prioriteta Strategije reforme pravosuđa. Probacijski poslovi se provode radi zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela na način da ga se ne izdvaja iz sredine zatvaranjem u zatvor već ga se resocijalizira u zajednici. Radi se na integraciji u zajednici kroz utjecaj na one rizične čimbenike koji su i doveli do počinjenja kaznenog djela, na primjer radi se na odvikavanju od ovisnosti o drogama ili o alkoholu, na komunikacijskim vještinama i slično. Probacijski sustav potiče izricanje sankcija koje se izvršavaju u zajednici pa se time smanjuje i izricanje zatvorskih kazni i smanjuje se broj osuđenika u zatvorima. Zatvorski sustav je vrlo skup u odnosu na probaciju a praksa je pokazala da kratkotrajne zatvorske kazne nisu najbolje rješenje. RH već ima niz godina za maloljetne počinitelje kaznenih djela sistem koji je vrlo sličan probacijskom sustavu pa stoga ideja probacije nije u potpunosti strana našem pravnom sustavu. A što se odraslih osoba tiče uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom je bila sankcija u nešto drugačijem opsegu, propisana starim Kaznenim zakonom bivše države iz 76. godine a mi smo ga preuzeli osamostaljenjem. Ona je zadržana i unaprjeđena a Kazneni zakon iz 1997. je uveo i zamjenu za kaznu zatvora, rad za opće dobro na slobodi. 1999. godine smo donijeli Zakon o izvršavanju zaštitnog nadzora i rada za opće dobro te su do uspostave probacijskih ureda provođenje sankcija nadzirali povjerenici. S obzirom na sve prednosti ovakvog sustava polazeći od opće prihvaćenog načela da zatvor treba biti posljednji izbor u Hrvatskoj je započelo stvaranje moderne i profesionalne Probacijska službe. Zakon o probaciji je donesen 2009. godine, uslijedilo je donošenje podzakonskih propisa čime su stvoreni uvjeti za funkcioniranje sustava. probacijski poslovi su pod nadležnošću Ministarstva pravosuđa a u sektor za probaciju koji je sastavnica uprave za kazno pravo i probaciju u RH postoji 12 lokalnih probacijskih ureda u Bjelovaru, Dubrovniku, Osijeku, Požegi, Puli, Rijeci, Sisku, Splitu, Varaždinu, Zadru, Zagreb 1 i Zagreb 2. Probacija je usko vezana uz kazneni postupak. Uključivanje u probaciju je moguće prilikom odlučivanja o kaznenom progonu, npr. kad nadzor nad izvršavanjem obveze za naložene od strane Državnog odvjetništva tijekom kaznenog postupka kad se dostavi izvješće sudu, kod izvršavanja alternativnih sankcija odnosno izvršavanja rada za opće dobro i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom te kod izvršavanja kazne zatvora primjer, nadzor nad uvjetnom otpuštenim osuđenikom. U prvoj godini rada probacijskih ureda uglavnom su se izvršavale presude kojima su izrečeni rad za opće dobro na slobodi i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom jer su po otvaranju probacijski uredi i preuzeli veliki broj takvih predmeta koje je žurno trebalo staviti u rad. U 2011. godini su za izvršenje imali 509 presuda uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom, u samoj 2011. zaprimili su 194 takve presude a 2399 presuda rada za opće dobro na slobodi s tim da je ih je u 2011. pristiglo 965. U 2012. godini dostavljeno je 235 presuda za uvjetnom osudom sa zaštitnim nadzorom i 965 sa radom za opće dobro na slobodi. U 2012. godini uredi su započeli obavljati druge zakonom propisane probacijske poslove kao što su uvjetni otpusti, prekidi kazni zatvora, obveze po izvršenju, po rješenju državnog odvjetnika i izvještavanje žrtve da osuđenih izlazi sa izdržavanja kazne. Probacije su u praksi odvija na sljedeći način, dakle sud presudu kojom se kazna zatvora zamjenjuje radom za opće dobro ili se primjenjuje uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom dostavlja nadležnom probacijskom službeniku odnosno uredu i službenik poziva osuđenika, pojašnjava mu što je uopće probacija, zašto je pozvan, kroz razgovor se prikupljaju relevantni podaci, ujedno se relevantni podaci traže i od drugih tijela ili primjerice iz kaznene evidencije ili prekršajne socijalna anamneza i slično. Na temelju prikupljenih podataka probacijski službenik procjenjuje rizik i tretmanske potrebe osuđenika, u skladu s tim izrađuje pojedinačni program postupanja u kojem su navedene aktivnosti koje osuđenik mora ispunjavati. Osuđenik svojim potpisom prihvaća program, probacijski ured i pravne osobe kod kojih se izvršava rad za opće dobro imaju redovite kontakte te ako osuđenik ne dođe na radno mjesto ili na drugi način ispunjava obveze probacijski službenik ga odmah poziva a u slučaju odbijanja izvršavanja programa rada probacijski službenik o tome obavještava nadležni sud i traži izvršenje kazne zatvora. Kod uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom probacijski službenik redovito ima susrete s osuđenikom i vodi motivacijske razgovore te nadzire provođenje posebnih obveza koje su osuđeniku naložene kao npr. tretman za ovisnike o drogama ili alkoholu ili kroz uvid u medicinsku dokumentaciju i kontakt s relevantnim tijelima prati stanje stvari. Probacija ima i druge pozitivne učinke, desetak osoba koje su radile za opće dobro nakon izvršenja sankcije dobile su ponudu za zaposlenje na mjestima gdje su radile jer su se pokazale kao kvalitetni radnici. Neki od osuđenika po isteku sankcija ostaju volontirati u udrugama, neki osuđenici su dobili i posebne pohvale za ostvarene rezultate a što naravno uvelike utječe na njihovu samopouzdanje i vlastito viđenje. Bitno je da je ostvaren napredak u razmišljanju i ponašanju osuđenika kroz sustav probacije. Tijekom 2012. godine nastavili smo realizaciju i projekta IPA 2008. Podrška razvoju probacijskog sustava u RH. Tu smo parteri sa Velikom Britanijom i Republikom Češkom. U okviru toga projekta svi su probacijski uredi tehnički opremljeni, izrađen je PIS ili probacijski informacijski sustav. On je u lipnju 2012. postao funkcionalan u punom smislu. Svi probacijski službenici su prošli izobrazbu, provedena je i finalizacija instrumenata za procjenu krimogenih rizika i tretmanskih potreba, izrađen je priručnik i smjernice za korištenje i probacijski službenici te instrumente koriste u svakodnevnom radu. U 2012. godini broj zaprimljenih predmeta porastao je gotovo za 50% u odnosu na 2011. Broj izvršenih predmeta je 4 puta veći u 2012. godini. Broj ne dodijeljenih predmeta je smanjen za 60% u odnosu na 2011. Tijekom 2012. sklopljeno je 111 novih ugovora za izvršenje rada za opće dobro a time se olakšalo izvršenje ove sankcije. Kroz izvršavanje nadzora uvjetnih otpusta probacijska služba počela je raditi sa počiniteljima težih kaznenih djela protiv života i tijela ili spolne slobode i slično. I značajan je podatak da je oko 40% populacije uključeno u probaciju sada, da su oni zapravo povratnici, oko 70% njih je višestruko kažnjavano, dakle to su osobe kod kojih se redoviti sustav kažnjavanja nije pokazao pozitivan pa vjerujem da će probacija dati bolje rezultate u odnosu na prethodne. I zaključno, krajem 2012. godine donesen je novi Zakon o probaciji koji je usklađen sa novim Kaznenim zakonom, stupio je na snagu 01. siječnja 2013., u nadležnosti probacije dani su novi poslovi, izvršavanje posebnih obveza, izvršavanje sigurnosne mjere zaštitnog nadzora i slično, ali to će biti tema za izvješće za 2013. Hvala vam.
Kolegice König, imate repliku. Izvolite.
Hvala vam potpredsjednice našeg Sabora. Poštovana zamjenice ministra, spomenuli ste mnoge sudionike u probacijskom sustavu, ali po mom mišljenju treba istaknuti i pohvaliti niz ustanova u kojima se kazna može odslužiti, dakle poput Domova za starije i nemoćne, Crvenog križa, Udruge prijatelja životinja i niza drugih ustanova. Trenutno se u RH rad za opće dobro izvršava u 694 pravnih osoba, odnosno ustanovama i drugim pravnim osobama čija djelatnost je humanitarna, ekološka, komunalna, odnosno od koristi za društvenu zajednicu. Sklopljen je ugovor sa 116 općina i gradova u RH, međutim velik je nesrazmjer u broju sklopljenih ugovora po županijama. U nekim županijama naime naše Hrvatske, gotovo sve općine i gradovi iz tog područja imaju sklopljen ugovor sa područnim probacijskim odjelima, ali u nekim županijama niti jedna. Tu trebaju po mom mišljenju probacijski uredi uložiti dodatan napor, a općine i gradovi prepoznati korist takvog sustava koja je, slažem se s vama uistinu velika.
Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječi? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba Nezavisnih zastupnika trebali su govoriti kolege Grubišić i Kajin, nisu prisutni i gube pravo i klub gubi pravo rasprave po ovoj točci. U ime kluba Hrvatskih laburista, kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Evo, kao što je zamjenica ministra rekla i kao što svi sigurno znate, Probacijska služba je jedna od novijih službi, probacijski sustav je jedan od novih sustava, ne samo u Hrvatskoj, u Hrvatskoj je sasvim sigurno puno mlađi nego što je u EU i općenito u SAD-u i mnogim drugim državama koje znatno duže upražnjavaju taj sustav. Zamjenica ministra je govorila zapravo sve ono što piše u izvješću probacijske službe, ovdje u izvješću je statistika koja može biti točna, to su pobrojene aktivnosti, međutim s onima s kojima sam razgovarao i kada sam govorio prije godinu dana i više od godinu dana, čini mi se da lani nismo raspravljali, ovo je za 2012. godinu i kada sam razgovarao nakon godinu i nešto dana mnoge stvari su ostale, zapravo većina stvari ostala je ista. Dakle, probacijski sustav danas djeluje najviše zahvaljujući entuzijazmu ljudi koji rade u probacijskom sustavu. Sistemski nismo riješili ili sustavno nismo riješili da probacijski sustav polučuje rezultate kakve bi on trebao. Zamjenica ministra je spomenula rad za opće dobro koji, kada gledamo statistički ima neke svrhe, ali kada gledamo procese koji su se dogodili u RH i kada gledamo kazne za pojedina djela koja su dobili ljudi koji su itekako oštetili državu tada vidimo da rad za opće dobro je počeo biti, je zapravo izrugivanje zakonima, izrugivanjima sustavu jer kada netko tko ošteti državu za 30-ak milijuna kuna i koji bi trebao biti primjereno kažnjen kao uzor drugima, pod navodnicima uzor, dobije kaznu guljenja krumpira od nekoliko mjeseci ili najviše godinu dana, tada se pita je li to pravda ili nepravda na dijelu pa tako da kada govorimo o probacijskom sustavu trebamo imati i takve činjenice u vidu. Kao što sam rekao, probacijski sustav najviše funkcionira zahvaljujući entuzijazmu, zahvaljujući stručnim ljudima koji rade u tom sustavu i zahvaljujući htjenju onih koji su u probacijskom sustavu da budu korisni. Ja ću govoriti o dvije, tri činjenice koje probacijski sustav čine nefunkcionalnim. Prije svega, ne znam, bilo bi puno uputnije i bilo bi dobro da zamjenica ministra progovori kad se bude ili na kraju obraćala ili kada želi uzeti riječ, da nam odgovori na ta neka pitanja zašto se nije ništa pokrenulo s mrtve točke u domeni koja je itekako osjetljiva jer dio pravosuđa koji treba funkcionirati, ne funkcionira kako bi trebao, a znamo da je pravosuđe u svakoj državi temelj, a naši temelji su truli, da ne ponavljam i to jako truli. Probacijske službe se suočavaju s nedostatkom tehničkih sredstava, jedno od najvažnijih stvari koja je, a sada ćete se možda začuditi, to su probacijske službe, maloprije smo čuli od zamjenice ministra koliko ih ima pa si onda zamislite, to je jedna služba po jednoj županiji, otprilike, njima su potrebni automobili, potrebno je dolaziti za one koji su pušteni na uvjetnu slobodu, treba dolaziti do kaznionica, uglavnom se koriste vlastiti automobili. Sada neću spominjati, zadnjih put sam spominjao i neke slučajeve pa čak je bilo i toga da je osoba koju je trebalo nadzirati sjekiru zabila u takav jedan automobil. Ilustracije samo o tome da vidite u kojoj se opasnosti ti probacijski službenici nalaze. To što nemaju tehničkih sredstava za obavljanje svojega posla, netko će reći to je zbog siromaštva države, zbog recesije u kojoj se nalazimo, e zanimljivo je sada kada se vratimo na tisuću i nešto 1700 onih automobila, a neki su u garaži pa ja predlažem da se njih 5, 6 koji su u garaži prodaju i da se daju Probacijskoj službi, sve Probacijske službe će fantastično raditi, fantastično će raditi. Znači čak su rekli ministri mi to ne vozimo mi smo stavili u garažu, pa to je najveći grijeh kako bi zamazali oči. Kada službenici koji rade u Probacijskoj službi imaju naputak da, to sam i zadnji puta govorio, govorim sada, pitao sam da li se išta promijenilo da ne spominju, u zakonu piše da "nadzirane osobe ne snose troškove" jer i nemaju od čega snositi troškove jer su to mahom nezaposleni ljudi, mahom ljudi s ruba. Ako nemate kako doći do njih i ako oni nemaju kako doći do Probacijske službe to znači da je nadziranje prilično slabo, da ova statistika koju ovdje govorimo zato kažem da statistika može biti laž, prokleta laž. Ja ovoj statistici ne vjerujem, ne vjerujem suštini. Znači ne vjerujem da je to sve što ovdje piše dobro obavljeno. To ne znači da ljudi koji to rade ne žele dobro obavljati svoj posao. I oni koji su na uvjetnoj slobodi znači osuđenici oni su dovoljno informirani da neće biti kažnjeni ako se ne javljaju Probacijskim službama, ako nisu pod kontrolom pod kojom bi trebali biti jer sustav ne radi i sustav sasvim sigurno da neće pokretati bilo kakav postupak protiv njih zbog toga što prije svega za takvu situaciju u probacijskom sustavu je kriva država. Druga stvar koju sam isto tako prije godinu i pol dana govorio ili godinu i nešto dana, je slaba umreženost Probacijske službe s ostalim institucijama koje su od bitne važnosti za rad Probacijske službe. Probacijeske službe trebaju obavljati posao promptno i ne mogu tjednima ili mjesecima čekati na informacije, podatke, izvješća institucija recimo policije, psihijatrije, državnih odvjetništava, zatvora, kaznionica nisu umreženi s njima i uglavnom se na te podatke šalju se mailovi, čekaju se odgovori i to nekad pardon poštom se to uglavnom radi, umjesto da budu umreženi, umjesto da komunikacija bude konstantna i da na klik mišem dobiju podatke koji su potrebni, međutim to se još uvijek nije učinilo. Druga stvar, probacija ima svoj informacijski sustav tzv. PIS Probacijski-informacijski sustav i u kojemu je zabilježena svaka radnja probacijskog službenika. U 21.stoljeću potrebno je uz to znači što je u njihovom sustavu koji nije povezan s ostalim sustavima sve zabilježeno, treba sve voditi u papirnatom obliku i naknadno opterećivati budžete. Jedan od najvećih problema je taj što su probacijski službenici izloženi ponekad su im ugroženi životi ili sigurnost njihova jer uglavnom posao obavljaju i kontroliraju onaj koji su na uvjetnoj slobodi bez ikakve zaštite. Pa još jedanput upozoravam nemojte dopustiti da se nešto dogodi i tek kada se dogodi naknadno ćemo intervenirati kada će biti šteta nepopravljiva. Sam izvještaj koji je dala zamjenica ministra skup statističkih podataka ne ulijeva Hrvatskim laburistima, ne čini se pouzdanim tako da mi ovaj izvještaj nećemo moći prihvatiti.
Replika, Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, vi ste u svom izlaganju izrazili određenu … činjenicom da se za pojedina teža djela korupcije može dobiti zamjena kazne zatvora radom za opće dobro. Čini mi se da nije problem u tom institutu zamjene kazne zatvora mjerom rada za opće dobro već je možda problem u nečem drugom, što mi u svom našem kaznenom zakoniku možda smo propisali male premale kazne za ovakva teška djela korupcije. Dakle, sama ta mjera izricanja dakle zamjene kazne zatvora radom za opće dobro je pozitivna, ona kod određenih kaznenih djela daje dobre učinke u smislu da možemo obilježiti manji recidivizam dakle manji povrat kada primjenjujemo tu mjeru recimo kada govorimo o nekim kaznenim djelima protiv imovine nižeg intenziteta ili nekim drugim kaznenim djelima kada ne želimo dakle stavljati npr. čovjeka koji je počinio određeno prometno kazneno djelo u kaznenu instituciju gdje onda je on u skupini sa okorjelim kriminalcima i postoji velika opasnost tzv. kriminalne … [[Govornik se ne razumije.]] Ali ovo je problem, uistinu se slažem i sigurno ću podržati inicijativu da se za kaznena djela korupcije propišu i predlože strože kazne u kaznenom zakoniku. I tada za takva djela se ne bi mogla … [[Govornik se ne razumije.]] kazna do 6 mjeseci zakona pogotovo za djela magnitude gdje govorimo o milijunima kuna štete nego bi se morala izvršiti bezuvjetna kazna zatvora. Hvala.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Pandek u potpunosti se s vama slažem. Strože kazne za okorjele političke zločince koji kradu na mjestima a trebali bi biti uzor, trebali bi činiti dobro a čine kriminal. Kokošari dobivaju, oni koji se bave sitni lopovi kojima je to pod navodnicima zanimanje, dobivaju godinu dvije dana zatvora zbog obijanje kioska. A političari koji su se ogriješili za desetke milijuna kuna dobivaju kaznu rad za opće dobro. To je ismijavanje sustava, to je ismijavanje pravde i to ne vodi dobrom. U Hrvatskoj se još nažalost isplati krasti. I to poručujemo. I to se isplati krasti ne male količine novca, velike količine novca. Još uvijek se isplati biti ili župan ili gradonačelnik ili na nekoj drugoj funkciji ili u Vladi i uzimati novac jer nema osude društva, nema čak ni osude vlastitih stranaka, nema urgentnih smjena. I slažem se s vama, ajmo pokrenuti da se u zakonima promjene visine kazni za političku korupciju, za korupciju političara, za teška djela koja se događaju iz dana u dan u Hrvatskoj. A događaju se samo zbog toga što su mnogi procijenili pokrasti ću 30 milijuna neću nikada vratiti, skloniti ću tu taj novac. I najvažnije što je ovo, vratiti novac, to je najvažnije da se vrati novac. A većina opljačkanog novca za kojeg su i političari krivi za te pljačke nikada neće biti vraćen u državnu blagajnu a time su oštećeni upravo oni koji su taj novac uplatili u državnu blagajnu.
Kolegice i kolege u posjeti Hrvatskom saboru su zastupnici Talijanskog Senata i veleposlanica Republike Italije gospođa Emanuela D'alessandro pa ju pozdravimo. [[Pljesak.]] Replika, kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, iznijeli ste svoje duboko razočaranje ovim izvješćem i rekli ste da ga nećete prihvatiti. Na neki način je to i razumljivo jer ovo izvješće je praktički rezultat onog starog ponašanja kada je riječ o probacijskom sustavu odnosno o svim onim mjerama koje su se odnosile na probacijski sustav. Za očekivati je da će iduće izvješće biti ja vjerujem puno dinamičnije, opsežnije, sadržajnije i da će pokazivati nekakve prve učinke samih probacijskih mjera. Naime, za očekivati je s obzirom na porast kriminala u našoj zemlji, s obzirom na porast prekršajnih kazni, s obzirom na porast tzv. bagatelnog kriminala, s obzirom na porast maloljetničkog kriminala, s obzirom na porast nasilja u obitelji za očekivati je da će se upravo takve probacijske mjere odnositi na njih. Ova količina službenika koji radi u probacijskom sustavu apsolutno to neće moći odraditi. Ako je naša svrha da kroz probaciju uvedemo malo veći humanizam, da idemo na edukaciju mladih maloljetnika koji npr. ulaze u takav sustav, onda će tu biti potrebno puno veći angažman države koja neće biti u stanju to dati jer opet neće imati novaca, ne za automobile, nego neće imati novaca za rad službenika. I trebalo bi po mom mišljenju uvesti volontere nadzornike kao po uzoru na neke druge zemlje koje imaju sjajan probacijski sustav u Europi i imaju volontere nadzornike koji razgovaraju sa takvim prijestupnicima, koji praktički im savjetuju, koji ih prate, koji na svaki način im pomažu u resocijalizaciji. I na taj način praktički i naša zajednica postaje malo organiziranija, malo smo više svi vezani i pazimo jedni na druge i postajemo i humaniji kroz to.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Škare-Ožbolt, kada sam govorio u ime kluba 2012. upravo sam to rekao da se nadam da će biti iduće izvješće dinamičnije a sada sam govorio o tom idućem izvješću i nema dinamike. Ima dinamike samo što smo, u tome, što smo konstatirali pa moramo se zapanjiti, konstatirali da se ne miće ništa, sve stoji na mjestu. To što ste vi rekli, da, i Europska unija nam je zamjerila da u borbi protiv kriminala i korupcije ne radimo dovoljno na preventivi. Ovo je sasvim sigurno jedna od preventiva. Nažalost, nagovijestili ste i porast kriminala, rekli ste da je porast kriminala. I porast kriminala je. Jedna od najvećih naših zamjerki ovoj Vladi je što više gotovo ne spominje borbu protiv korupcije. Gotovo da kada je došla kukuriku koalicija kao da smo rekli sada korupcije više nema. Što nije točno. Korupcije ima u svim segmentima i biti će je, bez obzira tko je na vlasti. Međutim, govorilo se samo kada je bio HDZ na vlasti, onda se govorilo o korupciji. Sada najedanput to je tabu tema a tabu tema je zašto, zato što su u koruptivnim radnjama ljudi na vlasti, ljudi iz vlasti. I nema, nije više primjereno govoriti. I normalno na hodniku kada ću sada izaći reći će zašto ti opet nas napadaš. Ja ne napadam, samo govorim istinu a to mi je činiti kao saborskom zastupniku.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šantek.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je Izvješće za 2012. godinu, a sad je kraj ožujka 2014. Ono što je bilo za očekivati je da ćemo dobiti izvješće za 2012. i 2013. kad već nije prije bilo izvješća za 2012. jer ovako na ovaj način kad govorimo o izvješću iz 2012., a već je daleko odmakla i 2013. i Probacijska služba je imala jednu godinu više iskustva, u svakom slučaju bi se moglo nešto zaključiti iz tih izvješća. Neki kolege su već o tome i govorile, ja se tome potpuno priključujem jer ovo izvješće za nas nije cjelovito, a to ću i pokušati obrazložiti u ovih nekoliko minuta koliko mi je ovdje na raspolaganju. Dakle prema ovom našem izvješću glavni pokazatelji uspješnosti Probacijske službe u 2012. su da je zaprimljen 1571 novi predmet, da je izvršeno 1261 predmet dakle 81% uspješno, da je određeno 183 744 sati društvenog rada, da je dogovorena i potpisana suradnja sa 111 novih pravnih osoba za izvršavanje rada za opće dobro i da je implementiran probacijski informacijski sustav. Evo također vidimo da je došlo i do reorganizacije samog probacijskog sustava tako da su osnovani probacijski ured, od njih 12 predviđenih 11 je bilo tijekom 2012. godine formirano. Prema strukturi predmeta vidimo da je uvjetna osuda za zaštitnim nadzorom izrečena u 235 predmeta, rad za opće dobro 965, uvjetni otpust 62, obavještavanje žrtve 292, izvješća sudu 13, izvršavanje obaveze 4. Dakle od navedenog broja najveći broj je bio ustvari rad za opće dobro na slobodi 965 ili 80%. Isto tako vidimo da je za obavljanje poslova središnjeg ureda su formirani odjeli i među njima i odjel za elektronički nadzor što smatram da je veoma bitno i značajno. Ono što bih uvodno želio reći, da je prema Zakonu o probaciji koji je na snazi se govori o svrsi i sadržaju probacijskih poslova pa je tako u članku 2. predviđeno da probacijski poslovi se obavljaju s ciljem zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenih djela, njegove resocijalizacije i reintegracije u zajednicu utječe na rizične čimbenike koji su povezani s činjenjem kaznenih djela, a od posebnog su interesa za Republiku Hrvatsku. Prema ovom izvješću također vidimo da veliku kategoriju osuđenika čine počinitelji obiteljskog nasilja koje je sankcionirano odredbama kaznenog ili Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. U 2012. u probacijskom uredu zaprimljeno je 50 predmeta u kojima su počinitelji počinili teška kaznena djela i u ovom izvješću se Probacijska služba na neki način žali jer kaže mi smo zaprimili najteže počinitelje kaznenih djela. Međutim, svi oni koji imaju iskustva u radu sa zatvorskim sustavom znamo da je upravo ova kategorija osuđenika kao što su počinitelji kaznenih djela ubojstva, teškog ubojstva, ubojstva na mah itd., na koje se ovdje oni na neki način tuže. Ustvari s njima je najlakše raditi jer oni imaju razvijene navike i oni dolaze u Probacijsku službu u trenutku kada se moraju integrirati u zajednicu, dakle na samom završetku svoje kazne, a to neki puta bude i nakon 10 do 15 godina kazne zatvora. Prema spolnoj i dobnoj strukturi vidimo da je u 2012. 92% se odnosi na osobe muškog spola, samo 125 ili 8% na osobe ženskog spola. Isto tako vidimo da se većinom prema dobnoj strukturi odnosi to na mlađe osobe, što je u svakom slučaju i očekivano jer sama svrha Zakona o probaciji je bila da se mlađe osobe izdvoje iz kaznionica i zatvora i na taj način da se smanji negativan utjecaj ostalih zatvorenika koji upravo na takvu kategoriju mladih ljudi koji su povodljivi mogu utjecati i mogu im nametnuti nekakve svoje ideje kako se treba ponašat u životu. Međutim, ovo sve do sada sam govorio upravo zbog jednog dijela ovoga izvješća koje bih želio stvarno posebno prokomentirati i u svakom slučaju čuti i odgovore jer mi nešto nije jasno. Piše u izvješću, od ukupnog broja osoba koje su zaprimljene presude u 2012. godini, njih 606 ili 38,6% su prethodno kažnjavane jednom ili više puta, dok njih 965 ili 60% nije prethodno kažnjavano. Od ukupnog broja osoba uključenih u probacije koji su bili prethodno kažnjavani, njih 30% je jedanput prethodno kažnjavano, 16% ih je dva puta prethodno kažnjavano, 11% tri puta, 12% ih je prethodno kažnjavano četiri puta, pet ili više puta ih je kažnjavano ukupno 31%. Prema podacima iz ovoga izvješća kaže se da su u 2012. primljena dva predmeta rada za opće dobro u kojemu su počinitelji prethodno kažnjavani 32 puta za različita kaznena djela. Ovdje bih se ponovo vratio na članak 2. Zakona o probaciji koji kaže da se probacijski poslovi obavljaju s ciljem zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenih djela. Pa zaista nije jasno kako se štiti društvena zajednica od višestrukih povratnika u počinjenju kaznenih djela ako im se omogućava izvršavanje kazne kroz rad za opće dobro, dakle faktički na slobodi. Prema ovom izvješću izvršen je 1261 predmet dakle, a rad za opće dobro je bilo 965 osoba ili 80% Većinom isto tako iz izvješća je vidljivo da se prema strukturi počinitelja kaznenih djela radi o imovinskim deliktima ili o deliktima koje su zaštićene nekakvim međunarodnim pravom. Stoga bih zaista molio komentar ovog dijela izvješća. Iz financijskog dijela Izvješća vidljivo je da se oko 60% izdataka Probacijske službe odnosi na troškove zaposlenika, a tek 27% za resocijalizaciju osuđenih osoba koje sankcije izvršavaju na slobodi. U izvješću isto tako nije naveden broj zaposlenika službe. U izvješću nema ništa o radu Odjela za elektronički nadzor, nije poznato da li je nabavljena oprema za taj odjel, u kom obimu, koliko je osoba koristilo tu opremu, te kakva su iskustva odjela oko korištenja te opreme. Upravo sam u uvodnom dijelu svog izlaganja rekao da ima dosta počinitelja obiteljskog nasilja koje su u nadležnosti Probacijske službe, pa u svakom slučaju sud ponekad izriče i mjeru zabrana približavanja žrtvi a to se najuspješnije može upravo kroz ovaj elektronički nadzor i postići. Iz svega ovoga gore navedenog pridružujem se kolegama koji su rekli da izvješće nije … [[Govornik se ne razumije.]] nije cjelovito i zbog toga će klub HDZ-a biti suzdržan prilikom glasovanja o prihvaćanju ovog izvješća. Hvala lijepo.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šantek, iznenadio me ovaj broj recidivista o kojima ste govorili. Ako sam dobro pratio, rekli ste da 31% je bilo recidivista sa pet i više, koji su pet i više puta učinili kako sam ja razumio uglavnom imovinske delikte. To je poražavajuća statistika kako god mi nju nazivali i iz toga se može zaključiti da jednostavno bez obzira na one dobre strane o čemu se govori o probacijskom sustavu, o entuzijazmu ljudi, o uštedama. Ja držim da je to u suprotnosti uopće sa Zakonom o probaciji, da on nije postigao svoj cilj u onom temeljnom cilju zaštita šire društvene zajednice, a da ne govorimo o onom dijelu stalno što se govori o resocijalizaciji itd. Ja se uistinu držim da ovi podaci moraju zabrinjavati, zahtijevaju posebno pojašnjenje jer kad bih ja to uspoređivao takve statističke podatke sa onom temeljnom djelatnosti koju ja pratim zdravstvenu itd. takvi onda bi po tome bi uistinu broj umrlih, ja ne znam na kojoj razini bi završio. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Ivan Šantek.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, prilikom izvješća, iznošenja ovoga dijela, izvješća u svakom slučaju nisam mislio teret staviti na samu Probacijsku službu jer oni samo izvršavaju ono što im se naredi. Dakle, ako se naredi da je rad za opće dobro onda je rad za opće dobro. I ja sam moram priznati isto tako iznenađen i zato sam i dao upravo ovaj naglasak, jer sva ona rasprava koja je bila prilikom donošenja Zakona o probaciji je bilo da se smanji prenapučenost zatvora o čemu sam ovdje vrlo često govorio u svakoj prilici jer smatram da se zaista radi o tome da treba rasteretiti kaznionice i zatvore. Međutim, očito da se ništa ne radi u smislu da se, ako se nekome dadu zakonske obaveze onda se moraju osigurati sredstva. Vidimo iz sam financijske strukture da se ovdje radi o tome da se 2/3 fonda za rad Probacijske službe koristi za plaće zaposlenika, a samo 1/3 za ovo za što bi oni u stvari trebali raditi. Prema tome, moj apel je isto s ove strane da ako je netko višestruki recidivist onda mu u svakom slučaju po mom mišljenju nije mjesto vani. Ali isto tako da Probacijskoj službi treba omogućiti da radi ono što ima mogućnosti po zakonu, a u svakom slučaju bi trebalo težite staviti upravo na ovaj Odjel za elektronički nadzor. Na taj način bi mogli još više rasteretiti zatvore, jer bi ljudi znali da ih se prati i da neće izbjeći onu situaciju o kojoj je kolega Vukšić govorio, a to je da se ne javljaju Probacijskoj službi. Hvala.
Vesna Fabijančić-Križanić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo kolega Šantek, javila sam se da isto tako istaknem da sam se i ja začudila u ovom izvješću kada sam vidjela da je kazna zatvora do jedne godine zamijenjena sa radom za opće dobro nekome tko je 32 puta kažnjavan. Ali to nije svakako razlog da budete suzdržani radi izvješće, jer to je stvar kaznene politike određenog suda i suca koji je našao olakotne okolnosti nekome tko je 32 puta osuđivan da mu kaznu zatvora zamijeni sa radom za opće dobro. A što se tiče recidivista ne slažem se sa vašom ocjenom zato što nije dobro da o ovim stvarima miješamo kruške i jabuke. Recidivisti se pojavljuju u onom slučaju kada Probacijska služba vodi računa o onim osuđenicima koji su na uvjetnom otpustu. Prema tome, ne radi se ovdje o tome da to Probacijska služba može kanalizirati, nego je zatvorski sustav upotrebljavajući određene mehanizme određenog osuđenika pustio na uvjetni otpust i onda Probacijska služba vrši nadzor. Dakle, višestruka osuđivanost, uvjetni otpust i kazna koja je zamijenila kaznu zatvora radom za opće dobro su dvije potpuno različite stvari. Hvala lijepo.
Ivan Šantek, odgovor na repliku.
Pa poštovana kolegice, meni nije bilo na kraj pameti da Probacijsku službu optužujem. To sam i rekao, ne znam jeste li me pažljivo slušali. Isto tako, nije razlog zbog čega će klub HDZ-a biti suzdržan prilikom izglasavanja prihvaćanja ovoga izvješća zato što je ovakav veliki broj recidivista, nego će klub HDZ-a biti suzdržan zato što izvješće nije cjelovito, nije aktualno prije svega. Jer dolazi za 2012. a danas je četvrtina 2014. prošla. Prema tome, ono što smo očekivali je da imamo dva izvješća, ako već nije bilo Izvješće za 2012. u 2013. barem da imamo dva izvješća za dvije godine pa da možemo usporediti da li je postignut kakav napredak. Nema u izvješću ništa o Odjelu za elektronički nadzor, a imamo slučajeve, velik broj slučajeva obiteljskog nasilja. Upravo u tome je problem. Dakle, na koji način će Probacijska služba koja nije opremljena, koja nije ekipirana kontrolirati da li se netko približio žrtvi ako postoji mjera sudske zabrane približavanja žrtvi. Prema tome, niz stvari. Isto tako financijski dio izvješća dvije trećine se koristi za plaće, a jedna trećina za pomoć u resocijalizaciji. Prema tome, očigledno da nam nedostaje Izvješće za 2013. da vidimo da li nakon ovoga ustroja Probacijske službe ima pomaka naprijed ili stagnira ili možda stoji na mrtvoj točki. O tome se radi.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala vam poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava Izvješće o radu Probacijske službe za 2012. godinu. Kada govorimo o Izvješću Probacijske službe onda neminovno moramo se prisjetiti i Zakona o probaciji i smisla i svrhe same probacije. Mi znamo da su nam zatvori puni i prepuni, da se situacija koliko toliko stabilizira prije svega novim Kaznenim zakonom, zahvaljujući novom Kaznenom zakonu, njegovoj primjeni i shodno tome drugačijoj kazneno-pravnoj politici. Dakle, da za zatvor budu rezervirani oni počinitelji koji su počinili teška kaznena djela. Svako društvo želi upravo rasteretiti svoj penološki sustav i mi ustvari u Hrvatskoj baštinimo jedan dugi period probacije koja je viđena uz uvjetnu osudu, kasnije smo još dobili uvjetnu osudu uz zaštitni nadzor međutim službe nisu bile opremljene na ovakav način, posebne službe koje će onda pratiti uvjetnu osudu sa zaštitnim nadzorom ali jednako tako i rad za opće dobro. Dakle, već vidimo da rasterećenje zatvora koje ide još uvijek sporo i presporo ali s obzirom na broj i kapacitete koji imaju naši zatvori i koliko osoba se nalazi u tretmanu probacije možemo reći da smo na pravom putu. Zato svi oni koji govore o probaciji pa onda time i o Probacijskoj službi ne razumiju ili ne žele razumjeti ili su na krilima možda nekakvih navoda u medijima pa zbog toga žele eto biti zvučni i postavljaju uopće dilemu, a ja smatram da je to sasvim pogrešna dilema, da li guljenje kazne ili guljenje krumpira? Prije svega kazna zatvora i uopće kad se govori o tome i kad mnogi se uključuju u raspravu i kad govore, a mislim da ne govore utemeljeno, kako je naše kazneno zakonodavstvo blago, kako su za pojedine kazne za pojedina kaznena djela zapriječene blage kazne. Jedino Kina, Sjeverna Koreja i Teksas ima kazneno zakonodavstvo koje je u zapriječenim kaznama teže od našeg kaznenog zakonodavstva. Ali je točno ono što su mnogi već napomenuli, a to je da nama još uvijek da možemo i moramo još uvijek raditi na prevenciji svake vrste kriminaliteta, a naročito onog najopasnijeg koji je vezan uz organizirani kriminalitet i korupciju. Što je najbolje u preveniranju bilo kojeg kaznenog djela? A to je brzo otkrivanje i brzo procesuiranje. To već znaju svi koji se bave praksom i teorija je tu jednoznačna. Dakle, kazna koja stigne kasno ona u biti ne može polučiti niti onu specijalnu prevenciju, a niti generalnu prevenciju. Jer se onaj koji je počinitelj kaznenog djela uvijek nada da neće biti otkriven. Ono društvo koje suzbija takvim počiniteljima nadu, oduzima im takvu nadu da neće biti otkriveni. To je najbolji oblik prevencije. Prema tome, s druge strane mi moramo vidjeti u našem također i zakonodavstvu i Kaznenom zakonu on je upravo i u izmjenama, da vidimo zaista za određena kaznena djela, za ona najpogibeljnija što se tu dade napraviti. Međutim, prije nego što nešto konkretnije i kažem o samom izvješću da bismo mi uopće mogli meritorno radi javnosti raspravljati o ovome onda dozvolite da se podsjetimo, o tome je već i rekla poštovana zamjenica, kako probacija jeste jedna uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja koje provode službe upravo kako bi se smanjio rizik za počinjenje kaznenog djela. Probacijske službe čine samo ono što je već učinila pravosudna vlast. Razmatrati ovdje i tako napadati i tako sebi uzimati pravo kao što to neki govore u ime kluba, neodgovorno i populistički, znači omalovažiti vlastitu državu odnosno vlastitu pravosudnu vlast. Nijedna vlast koja je sigurna u sebe ne boji se dati svom pravosuđu široke ovlasti. Pa tako smo i mi to učinili u Kaznenom zakonu. Stavili smo široki dijapazon najprije vrsta kazni, a zatim jednako tako i mogućnost odabira težine kazne odnosno duljine kazne. Glava 4. u našem Kaznenom zakonu govori o vrstama kazni. U članku 40. stavku 6. spominje se rad za opće dobro. Treba znati da se rad za opće dobro to bi trebali znati oni koji raspravljaju toliko samouvjereno a u govoru je netočno da se rad za opće dobro može izreći kao zamjena za kaznu zatvora ili novčanu kaznu, koju kaznu zatvora, samo onu do godine dana. Isto tako to je jednodušna ocjena i prakse i teorije da kratkotrajne kazne zatvora a to su one do godine, neki sustavi ih smatraju čak i do tri godine a pogotovo do godine dana ne može u penalnom, u zatvorenom sustavu izvršiti svu, ne može se izvršiti sva ona njezina svrha kažnjavanja, ona specijalna i generalna prevencija o kojoj govori članak 41. Kaznenog zakona koji govori upravo da svrha kažnjavanja nije odmazda ali jeste društvena osuda i na kraju krajeva osim spominjući tu specijalnu i generalnu prevenciju posebno govori taj članak 41. o jačanju povjerenja građana u pravni sustav utemeljen na vladavini prava. I isto tako spominje upravo kako se izvršenjem kazne želi utjecati na počinitelja kaznenih djela, dakle na sve druge da ne čine kaznena djela, dakle govori se o pravednosti kažnjavanja a ne samo o utilitarizmu. Naravno da se odmazda i ne spominje ali ona je na neki način, ta sadržana u samoj pravednosti kažnjavanja i u društvenoj osudi takvog ponašanja. Rad za opće dobro, o njemu govori članak 55. Kaznenog zakona, dakle ponavljam može se izreći, sud ga može izreći samo ako je izrekao kaznu zatvora do jedne godine ili novčanu kaznu. Također onda vidimo i samo uz pristanak takvog osuđenika. Ovdje je također bilo spomenuto nešto na što ja mislim i ovom prigodom treba reći i treba se očitovati. Naše kazneno zakonodavstvo uz kaznu zatvora ili uz uvjetnu osudu može izreći posebne obveze po članku 62. Kaznenog zakona i tu valja svakako napomenuti članak 64. zaštitni nadzor. Glava 5. govori o sigurnosnim mjerama koje se mogu izreći i uz kaznu zatvora i uz uvjetnu osudu, obvezno psihijatrijsko liječenje, obvezno liječenje od ovisnosti, obvezni psihosocijalni tretmani, zatim zabrana posjećivanja određenih mjesta, druženja sa određenim osobama itd. Međutim, ono što je posebno važno i na što je javnost dosta osjetljiva a to je na primjenu članka Kaznenog zakona, članka 71. Zabrana obavljanja određene dužnosti ili djelatnosti. Te dužnosti nisu samo blagajnici u firmama nego jesu i dužnosnici onako kako ih i definira naš Zakon o sprečavanju sukoba interesa. Prema tome ono što smo u javnosti imali mogućnosti pročitati prije nekoliko dana nije točno da se evo i političaru ne može izreći mjera zabrane obavljanja dužnosti ili djelatnosti i to u vremenu od jedne do deset godina kako zakon kaže ako je počinitelj djelo izvršio upravo obavljajući takvu dužnost ili djelatnost. I još napomena da se ona, da se takva zabrana obavljanja dužnosti ili djelatnosti se ne uračunava u pritvor niti u zatvorsku kaznu. Dakle, tek kada je ona završena, kada je izvršenje kazne ili neke druge mjere gotovo onda tek se počinje računati ova zabrana. Prema tome, pažljivim čitanjem Kaznenog zakona i njegovih odredbi izbjegli bi različite rasprave koje dovode onda ne samo u sumnju naše kazneno zakonodavstvo nego onda riskiramo da našu javnost dodatno zbunimo i da je dekoncentriramo u onim pravnim vrijednostima na što smo se opredijelili a politika se opredjeljuje upravo i predlažući i donoseći određene zakone. Već nešto što sam uvodno i rekla s obzirom koliko se, kako se postepeno i smanjuje broj zatvorenika, broj osoba koje se nalaze u probacijskom tretmanu a i sudovi koji prepoznaju ovu mjeru i sa više sigurnosti s obzirom da će ona biti nadzirana kroz Probacijsku službu koja je dobro oformljena u Ministarstvu pravosuđa govori upravo u jednom uspjehu i na onom jednom tragu i preporuka je vijeća, Ministara EU kako zatvorske kazne treba u što većoj mjeri pogotovo one blaže zamjenjivati drugačijim načinom reagiranja na počinitelje a time da se postigne jednaka svrha. Ono što također smatram jednako važnim, to se također i spominje u samom izvješću a koliko je to važno o tome je govorila uvodno i sama zamjenica ministra kada je posebno istaknula koliko taj jedan tretman i koliko takva jedna probacija ne može ovisiti samo o angažiranosti službenika i osoba koje rade u tretmanu u Ministarstvu pravosuđa odnosno koje su dislocirani po pojedinim županijskim centrima ili gradovima koji su određeni da pokrivaju određenu nadležnost Općinskih i Županijskih sudova, koliko je važan taj odnos sa ostalima u zajednici, sa ostalim javnim službama u zajednici, sa školama, sa Zavodom za zapošljavanje, zato posebno vrijedi ova činjenica koju je istaknula zamjenica koliko je ljudi koji su se angažirali, koji su ljudi dakle u tom tretmanu uvidjeli i vrijednost rada i mogućnost dakle zapošljavanja gdje su se upravo i posredstvom Probacijske službe i zavoda uspjeli zaposliti. Dakle, nama je ovdje upravo da manje kritiziramo što radi Sudbena vlast, a više ono što mi možemo učiniti, najprije kao predlagači kao Izvršna vlast, a mi ovdje kao zakonodavci da preveniramo ova djela, kaznena djela, da njih bude što manje, da onaj koji je počinio kazneno djelo, kažem izgubi svaku nadu da neće biti otkriven, jedino tako i na takav način moći ćemo onda govoriti i da naša Kaznena pravna politika ima smisla jer samo povećanje kazne i zatvora neće dovesti do željenog rezultata. Možda samo jedna mala crtica iz davne povijesti kada je za krađu i kada se donosile su se i odluke na javnim mjestima, još davno, davno, možda tamo sredinom Srednjeg vijeka gdje … kazna odsijecanja ruke, kada su bile poznate tjelesne kazne, međutim upravo dok bi se netko tako, dok bi se izvršavala takva kazna, bilo je najviše krađa i džeparenja. Dakle, brzo otkrivanje, brza reakcija i podrška ovakvom jednom načinu da se kratkotrajne kazne, da ne opterećujemo naš penalni sustav, mislim da smo na dobrom tragu. Klub SDP-a, još jedanput ponavljam, podržava Izvješće o radu Probacijske službe za 2012. godinu.
Vesna Škare-Ožbolt, replika.
… gospođo potpredsjednice. Kolegice Antičević, rekli ste da su zatvori prepuni i doista oni jesu, negdje naši zatvori trenutačno imaju oko 5000 zatvorenika, čak možda nešto i više, dakle 1,7 puta je veći broj zatvorenika od kapaciteta. Ja ću samo podsjetiti, 2004. godine bile su određene i donesene neke odluke da će se sagraditi dva nova zatvara, određene su bile čak i lokacije, evo sada je 2014. godina, dakle u 10 godina ova Hrvatska država nije bila u stanju izgraditi, ne jedan, a kamoli dva zatvora. Dakle, što hoću time reći? Izloženi smo kritikama i presude Europskog suda za ljudska prava jasno ukazuju da nam zatvori nisu više mjesta humanosti i standarda. Probacijski sustav apsolutno treba podupirati, međutim sa ovakvim našim pristupom prema upravo ovom kazneno pravnom djelu i zatvora, ali i probacije trebat će nam još puno, puno godina da razvijemo ovaj probacijski sustav, rasteretimo zatvore barem kada je riječ o počiniteljima blažih kaznenih djela jer na ovaj način definitivno stvorit će se jedan prilično velik košmar u idućim godinama, a sa brojem zatvorenika koji će sigurno rasti, a sa ovakvom Probacijskom službom ukoliko je ne budemo ojačali, definitivno će doći do velikog košmara u ovom našem kazneno pravnom sustavu.
Ingrid Antičević-Marinović, odgovor na repliku.
Pa u dobro dijelu mogu se složiti s vama iako smo mi prvi mandat 2003. godine završili sa ocjenom međunarodnih institucija da naš zatvorski penalni sustav služi kao primjer tranzicijskim zemljama, to je bio konac 2003. godine. Mislim da je pogrešna kazneno pravna politika koja je imala svoga ogleda u izmjenama Kaznenog zakona gdje su bagatelna kaznena djela i binarna kaznena djela našla se, odnosno društvena ponašanja našla se kao kaznena djela i upravo je to najviše opteretilo naš zatvorski sustav. Naravno da nove zgrade, nisu potrebne samo nove zgrade nego i novi pristup, to već vidimo i mislim da i on nailazi na vašu potporu. Sigurno je, ono što sam i napomenula u svojoj raspravi kroz uvjetnu osudu, ali koja se izricala u zaštitnom nadzoru, sudovi su malo se koristili time, sada kada imaju garanciju da je to nadzirana sloboda, da će onda u tome biti hrabriji, a to i ovo izvješće i pokazuje. I samo se sjetimo i toga da u našim zatvorima, dakle treba omogućiti rad, što smo mi bili već od 2000. godine i uveli jer 90-ih godina imali smo strahovitu situaciju. Izmijenio se Ustav, zabranjen je prisilni rad, ali onda je netko tako mudar smatrao da nitko, da ona ni zatvorenici ako ne žele ne trebaju raditi. Iako je rad najbolja terapija i za one otvorene koji … kaznu, odnosno bilo koju mjeru vani, a pogotovo oni koji su unutra i pogotovo za dugotrajne kazne zatvora.
U ime Kluba zastupnika HNS-a, kolega Marijan Škvarić. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice Sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Ovo izvješće o kojem danas raspravljamo, o radu Probacijske službe za 2012. godinu prvo je cjelovito Izvješće o radu Probacijske službe. Budući da u '12. godini i nakon stupanja na snagu zakona je izvršavalo praktičkih svih 11 ureda, odnosno … 12, a to nije u biti formirano samo … u Dubrovniku. No što želim istaknuti da su probacijski poslovi pod nadležnošću Ministarstva pravosuđa i za takve obavljene djelatnosti iz djelokruga sektora, za probaciju ustrojene su sljedeće ustrojstvene jedinice, prije svega Središnji ured i Služba za koordinaciju razvoja hrvatskog sustava i probacijski uredi. Ovo izvješće je dosta cjelovito, prije svega sadrži … rada probacijskih ureda, osnovne statističke pokazatelje, izvršavanja probacijskih poslova, prikaz trendova, rasta odnosno pada pojedinih vrsta predmeta kao i nekakve karakteristike osoba uključenih u probaciju. I svako izvješće se daje da prije svega vidimo što je učinjeno, a i svako izvješće mora dati naputke u idućem mandatu, razdoblje i za drugo izvješće, što je najbolje napraviti. To kad bih istaknuo, prije svega da, mada je to relativno mladi sustav koji se intenzivno razvijao u posljednjih nekoliko godina, Probacijske službe u 2012. godini možemo zaista reći, sa velikom pohvalom i konstatacijom da su bile veoma uspješne, a to možemo vidjeti iz samih podataka. Zaprimljeno je 1571 novi predmet, izvršeno je 1261 predmet od toga skoro 82% uspješno što znači da je osuđenik u cijelosti odradio rad za opće dobro. I kada to usporedimo broj zaposlenih po probacijskim uredima u odnosu na broj izvršenih predmeta možemo reći da je praktički 18 osoba koje su bile uključene u sustav probacije po zaposlenom bilo odrađeno. To je jako puno vezano uz sve ove aktivnosti koje se moraju provesti. Kada u to uključimo da je 183 tisuće radnih sata društveno korisnog rada pa to je onda nekakav benefit i nekakva ugradnja u razvoj i aktivnosti samoga društva. A dogovorena i potpisana suradnja sa novih 111 novih pravnih osoba za izvršavanje rada na opće dobro. Istaknuto je i također bitno da je izrađen implementirani probacijski informacijski sustav. U odnosu na 2011.godinu kada je zaprimljeno 1067 predmeta uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom i radom za opće dobro u 2012.godini proširio se spektar poslova temeljem zakona koje Probacijska služba izvršava. Tako su uredi počeli obavljati druge zakonom propisane probacijske poslove kao što su npr. uvjetni otpusti, prekidi kazne zatvora, obveze po rješavanju državnog odvjetnika, izvršavanje žrtava kaznenih djela. Kada uzmemo u obzir sve prethodno navedeno možemo reći da u odnosu na 2011.godinu je zabilježen porast broja predmeta za … posto. Od ukupno navedenog broja zaprimljenih presuda uvjetna osuda su sa zaštitnim nadzorom, a izrečeno je u 20%, a rad za opće dobro izrečen je u odnosu 965 presuda što čini 80%. Sada kada malo analiziramo koje su tijekom navedene godine uspješno realizirane 220 predmeta i 83%, a 27% ipak nije uspješno realizirano. Razlozi tog … izvršavanja su u 20% je doneseno rješenje u kojem se obustavlja izvršavanje sankcija zbog protekla vremena provjeravanja ili pak vremena u kojem za rad za opće dobro se trebalo izvršiti. U 30% 1/3 je donešeno rješenje kojem se određuje izvršavanje kazne zatvora, a skoro preko 50% su ti predmeti otišli u zastaru pa po njima nije postupano. … naglašavamo da je to rak rana cijelog našeg pravosuđa da predmeti otiđu u zastaru, … na tome bi itekako trebalo dalje poraditi. Ako dalje podatke o stanju predmeta za 2012.godinu usporedimo sa podacima za prethodnu godinu vidimo da se ukupni broj predmeta u radu sa 860 u 2011.godini povećao na 2059 u odnosu na kraj 2012.godine, to je veliko povećanje. Tu bi posebno spomenuo Probacijski ured u Varaždinu koji od 109 predmeta u radu izvršio 103, znači 95% realizacije skoro u cijelosti. Prema podacima vidljivo je da je Probacijska služba najveći broj predmeta dobila od Općinskog kaznenog suda u Zagrebu, potom od Općinskog suda u Rijeci i također od Općinskog suda u Splitu. Tijekom 2012.godine gdje se izvršavanje predmeta nadzora uvjetnog otpusta i predmeta obavještavanja o izlasku osuđenika za izvršavanje kazne zatvora kao i izrada izvješća sudu kod odlučivanja o prekidu izvršavanja kazne zatvora ili količine pogodnosti. Sukladno tome po prvi puta kao podnositelji zahtjeva u sudove i državno odvjetništva javljaju se kaznionice i zatvori, te Povjerenstvo za uvjetni otpust. Tako imamo i zaprimljene predmete iz Kaznionice Lepoglave, Lipovice po 26 predmeta, a iz Kaznionice Požege 43 predmeta. Od ukupnog broja zaprimljenih predmeta u 2012.godini … posto odnosi se na osobe muškog spola, a 8% na osobe ženskog spola i većinom je to između 26 do 30 godina za jedan i drugi spol. Pa mislimo da ipak u tom dijelu za ženski spol 8% je dobro jer itekako trebamo voditi računa da obavljanje probacijskih poslova je itekako nadležno i dobro da se odvija i za ženski, a naravno i za muški spol. Također od ukupnog broja osoba za koje su predmeti zaprimljeni 36% su prethodna kažnjavanja jednom ili više puta dok njih 965 odnosno 61% nije bilo prethodnog kažnjavano. Da, ovdje je već istaknuto da imamo primjer da imamo nekoliko počinitelja odnosno … da je već prethodno kažnjavan 32 puta za različita kaznena djela. Ali bilo bi dobro da se ipak napomene koje su to različita kaznena djela. Sigurno to nisu teža kaznena djela da bi on … mogli doći u taj sustav. Najveći broj predmeta zaprimljenih u 2012.godini odnosi se na počinitelje kaznenih djela i to protiv imovine, potom na kaznena djela protiv slobode i prava čovjeka, te kaznena djela protiv opće sigurnosti ljudi i imovine sigurnosnih prometa i kaznena djela protiv života i tijela. Iz podataka je vidljivo da veliku kategoriju osuđenika čine počinitelji obiteljskog nasilja koje je sankcionirano odredbama kaznenog ali i Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Ako podatke o kaznenim djelima usporedimo sa onima u 2011.godini iz ovog izvješća evidentno je da je probacija kroz izvršavanje poslova nadzora uvjetnog otpusta počela raditi i sa počiniteljima uistinu teških kaznenih djela. U 2012.godini uredi su zaprimili 50 predmeta u kojima su počinitelji počinili kaznenog djelo ubojstva, teškog ubojstva, ubojstva na mah. Nadalje, u odnosu na 2011.godinu zaprimljeni su također i predmeti u kojima su počinitelji počinili kazneno djelo silovanja, ratnog zločina protiv civilnog stanovništva. Ovdje bih posebno ukazao na tu činjenicu da probacijski službenici rade i s počiniteljima najtežih kaznenih djela za koje su zapriječene kazne dugotrajnog zatvora. Tu onda postoji jedan problem, a to je da pravni status probacijskih službenika u ovom slučaju nisu adekvatno vrednovane. Naime, oni nisu izjednačeni sa Pravosudnom policijom, a ono što je ovdje navedeno zaista praktički rade sličan ili isti posao. Imaju skoro iste složene uvjete rada, a nemaju nikakve pogodnosti, za razliku od Pravosudne policije tu su pogodnosti npr. dodatak na uvjeta na rad do 25% i na pogodnosti beneficiranog radnog staža. Službenici probacijski imaju samo dodatak na dane službe. Također što je isto ovdje rečeno probacijski službenici moraju sve ove ljude kontrolirati moraju biti na terenu a za to itekako nema one materijalne uvjete. Prije svega to su automobili da oni mogu to kontrolirati. I kada se gleda ovo financijsko izvješće u tom dijelu 10 milijuna kuna koliko realno košta rad probacijskih ureda na području Hrvatske da svaki probacijskih ured, njih 12 dobije ipak jedan automobil itekako bi prije svega poboljšali rad i status probacijskih službenika a sigurno bi i puno više mogli ovaj dio aktivnosti dići na višu razinu samog provođenja probacijskog sustava. I to zaista bez obzira što rekli afere oko automobila, ti automobili su sredstvo rada i oni bi zaista služili za ono što sam navedeno rekao. Tu ima još jedan problem koji bih napomenuo a to je da su presude kojima je izrečen rad za opće dobro na slobodi mogu se izvršavati kod pravnih osoba s kojima je sklopljen ugovor o izvršavanju rada za opće dobro. I to tijelima lokalne samouprave ali i tijelima i sa javnim ovlastima s kojima nije potrebno potpisati ugovor. Ovdje imamo naznaku da je negdje skoro 700 ugovora potpisano na cijelom području Hrvatske i to je dobro. Tako da zaista se slaže jedan prostor gdje svatko može naći jedan prostor gdje se može odraditi dio probacijskog služenja. Kriteriji koji služe za uspostavljanje suradnje sa ustanovama i drugim pravnim osobama je djelatnost kojom se bave pravne osobe a koja mora biti od koristi za društvenu zajednicu. To može biti humanitarna, ekološka, komunalna ili neka druga slična opće korisna djelatnost. Ali tu ono što je da neke pravne osobe ne žele prihvatiti pojedine osobe bez obzira na potpisani ugovor. Također neke osobe ne žele određivati probaciju tamo gdje žive nego bi htjele biti u nekakvom drugom području. A evo isto imamo slučaj da i neke kolege načelnici, gradonačelnici ne žele neke osobe da bez obzira na isto potpisane ugovore da imaju kod njih da odrađuju probacijski sustav. A za takvo postupanje nema sankcija. Tu naročito bih istaknuo problem određenih nacionalnih manjina gdje takve osobe zaista puno teže mogu naći neki svoj prostor odvijanja za probacijske slučajeve. I tu bih možda trebalo vidjeti ako već potpiše se ugovor da nema pravo možda biranja nego ako je već netko prošao mnoge provjere u tom dijelu da se takav dio aktivnosti i provodi. Naravno probacijski sustav je doživio mnoge promjene u 2011., '12., pa evo i '13. kada ćemo dobiti izvješće sigurno će probacijskim uredima donijeti veći broj predmeta s obzirom i da će se sve kazne zatvora od 6 mjeseci mijenjati ... [[Govornik se ne razumije.]] rad za opće dobro i produžiti mogućnosti kazne do jedne godine zatvora. Onda smo rekli da ovo izvješće mora služiti za određenu poruku, za određeni stav kako dalje. I kako ovo izvješće u cijelosti potvrđuje svrhu probacije sa posebnim naglaskom da je to prije svega humanizacija izvršavanja kazneno pravnih sankcija i učinkovitijih resocijalizacija i integracija počinitelja kaznenih u društvenu zajednicu. Također svrha probacije je da se provode radi zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela na način da ga se ne izdvaja iz sredine zatvaranjem u zatvor već ga se resocijalizira u zajednici. I naravno, i treći ali ne manje bitno, da se potiče izricanje sankcija koje se dešavaju u zajednici pa se time i smanjuje izricanje zatvorskih kazna i broj osuđenika u zatvorima. Zatvorski sustav je vrlo skup u odnosu na probaciju a u praksi je pokazano da i kratkotrajne zatvorske kazne nisu najbolje rješenje. Evo na temelju ovog izvješća, na temelju ovog zaključka i mene kao gradonačelnika grada Lepoglave gdje imam potpisani ugovor, gdje veliki broj ljudi je bio uključen u probacijski sustav koji smo zajedno vjerujemo uspješno obavili. Klub HNS-a će ovo izvješće i podržati. Hvala lijepa.
Ivica Mandić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjedniče. Uvaženi kolega Škvarić, vi ste čelnik jedinice lokalne samouprave koja je potpisala za uvjetnu nadzornu slobodu. Ono pitanje koje bih ka rekao da još uvijek je nedovoljan broj jedinica lokalne samouprave da recimo ni svi gradovi koji bi trebali imati mogućnosti da na ovakav način na jedan humaniji način pokušamo pomoći pravosudnom sustavu Republike Hrvatske da se koriste kazne. Ono što bih htio pitati kolegu, s obzirom da ima iskustva kakva su iskustva kod kontrole i kakvi su učinci po pitanju kvalitete probacije s obzirom da su te osobe za koje donosi pravosudni sustav Republike Hrvatske mogućnost da na ovakav način izdržavaju svoju kaznu. Da sa svojim iskustvom možda potaknete i druge jedinice lokalne samouprave da sa Probacijskom službom i one potpišu na mogućnost izdržavanja kazne. Hvala.
Marijan Škvarić, odgovor na repliku.
Hvala gospođo potpredsjednice. Da, zaista se slažem, prije svega svi načelnici, gradonačelnici bi trebali potpisati ugovore sa probacijskom službom, odnosno uredima da se evo omogući i određivanje probacije na našem području. S druge strane ste rekli da napravimo uslugu ministarstvu, ne ne treba raditi uslugu ministarstvu, treba napraviti prije svega uslugu tim ljudima da ono što sam rekao prije svega resocijalizacije i aktivno uključivanje i nakon toga u normalni rad društva, znači treba pomoći ljudima. A iskustva ono što zaista mogu reći su izuzetno pozitivna jer s jedne strane koristi za te osobe da se uključe u normalnu proceduru rada života. I ti ljudi, te osobe su dosta bile u tom dijelu izolirane, nisu se aktivno uključivale u društveni rad i to itekako puno pomaže. A da ne govorim o tome da i u sam rad, prije svega smo uključivali u komunalni rad na području našega grada, itekako su donijeli puno pozitivnih rezultata i benefita za sve. Znači imamo pozitivne rezultate za svega a kontrole jesu itekako dobre i uspješne, što ste pitali, jer i službenici, to ih opet moram pohvaliti iz područja … [[Govornik se ne razumije.]] smo se čuli praktički tjedno, dnevno i sve one provjere koje su bile definirane i od naše strane stručnih službi smo doveli do toga da su praktički sve osobe koje su došle u probacijski sustav i njega uspješno i odradile.
Nada Murganić, replika.
Hvala potpredsjednice. Kolega Škvarić ne bih se zaista složila u jednom dijelu vaše diskusije koja se odnosi na to, oprostite ako sam sada možda to ću se krivo izraziti, gdje smatrate da bi trebalo na neki način izreći sankcije ili kazne za one predstavnike pravnih osoba koji biraju uvjetno rečeno, koje će osobe doći kod njih na odsluživanje te kazne. Naime, znam što govorim iz razloga što sam predstavnik pravne osobe koja je među prvima potpisala ugovor sa Ministarstvom pravosuđa 2003. i zaista osobno i institucija iz koje dolazim podržava ovaj probacijski sustav, ali smatram da probacija nije nešto što treba po svaku cijenu udovoljavati onome tko treba odslužiti svoju kaznu. Naime, već da u izradi pojedinačnog provedbenog programa trebamo surađivati i mi koji smo partneri u provođenju ovog probacijskog sustava. Mislim da je možda za neku ustanovu, instituciju neprimjereno da u nju dođe netko tko je sklon, a znamo da imamo jako puno recidiva, recimo krađama ako je to ustanova otvorenog tipa jer mi smo odgovorni i štititi užu zajednicu u kojoj se provodi taj probacijski program. Dakle mislim da bi zajedno trebali kod tog provedbenog programa raditi sa probacijskim službenicima i mislim da ima jako puno raznih pravnih subjekata, različitih poslova gdje mogu svi naći svoje mjesto.
Marijan Škvarić, odgovor na repliku.
Hvala potpredsjednice Sabora. Pa prije svega ja bi htio istaknuti ako netko sklapa ugovor s nekim u tom dijelu onda ugovor stoji, to je jedan opće pravni … akt, da po njemu postupate. E sad sankcije koje sam rekao bi možda trebale biti raskidanjem ugovora, a ne nekakve oštre sankcije. Ali … ste dobro rekli da kada se ipak radi pojedinačni program probacije za svaku pojedinu osobu i vjerujte mi da se itekako radi detaljna provjera svake osobe i slijed aktivnosti koje može provesti u okviru probacijskog sustava i da onda u tom dijelu, a to zaista mogu reći iz konkretnog slučaja, itekako se nađe pojedina osoba … može odraditi svoju probaciju. Ja se slažem da teške ubojice ili silovatelji ne mogu ići u dječji vrtić ili negdje … ali to se niti ne može dogoditi jer zaista vjerujem u sustav i detaljna provjera je itekako bitna. Ako potpiše netko ugovor i kada mu dođe do trenutka da to prihvati takvu osobu, minimalno je da poštiva taj ugovor. Naglasit ću još jedanput, veliki dio problema da se ne želi neke osobe primiti su iz određenih nacionalnih manjina, a tu onda zaista nema opravdanja.
Hvala potpredsjednice Sabora. Pa prije svega ja bi htio istaknuti ako netko sklapa ugovor s nekim u tom dijelu onda ugovor stoji, to je jedan opće pravni … akt, da po njemu postupate. E sad sankcije koje sam rekao bi možda trebale biti raskidanjem ugovora, a ne nekakve oštre sankcije. Ali … ste dobro rekli da kada se ipak radi pojedinačni program probacije za svaku pojedinu osobu i vjerujte mi da se itekako radi detaljna provjera svake osobe i slijed aktivnosti koje može provesti u okviru probacijskog sustava i da onda u tom dijelu, a to zaista mogu reći iz konkretnog slučaja, itekako se nađe pojedina osoba … može odraditi svoju probaciju. Ja se slažem da teške ubojice ili silovatelji ne mogu ići u dječji vrtić ili negdje … ali to se niti ne može dogoditi jer zaista vjerujem u sustav i detaljna provjera je itekako bitna. Ako potpiše netko ugovor i kada mu dođe do trenutka da to prihvati takvu osobu, minimalno je da poštiva taj ugovor. Naglasit ću još jedanput, veliki dio problema da se ne želi neke osobe primiti su iz određenih nacionalnih manjina, a tu onda zaista nema opravdanja.
Kolegice i kolege, zamjenice ministra pravosuđa. Mi u klubu SDSS-a imamo izuzetno pozitivan odnos i pozitivan stav prema probacijskom sustavu i kompletnoj koncepciji probacije odnosno nadzirane odnosno kontrolirane slobode pri izvršenju određenih sankcija. Mi smo to rekli i kad smo govorili u raspravi kad se donosio Zakon o probaciji. Tada smo imali i određene prijedloge o kojima ću nešto kasnije reći i tada smo i ukazali na prednosti toga probacijskog sustava. Dakle u ovakvom obliku kao što je definiran Zakon o probaciji iskustva su vrlo kratka, svega godinu i nešto dana, međutim to nije novost. Uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom kao sankcijom u nešto drugačijem obliku bila je propisana i odredbama Krivičnog zakona SFRJ '76. godine. To govorim zbog toga što su te odredbe i implementirane odnosno preuzete u pravni sustav Republike Hrvatske i sankcija je zadržana i unaprjeđena, a Kaznenim zakonom iz '97. godine uvedena zamjena za kaznu zatvora i to je bio rad za opće dobro na slobodi. '99. godine donesen je Zakon o izvršenju zaštitnog nadzora i rada za opće dobro te su do uspostave probacijskih ureda, provođenje sankcija nadzirali povjerenici i to izvan svog radnog vremena. Dakle Zakon o probaciji … je donesen, probacija je u našem sustavu definirana zakonom prvi puta 2009. godine i iza toga je uslijedilo donošenje pet podzakonskih akata čime su se stvorili preduvjeti za funkcioniranje probacijskog sustava. Sustav je vidimo iz izvještaja pod nadležnošću Ministarstva pravosuđa, organiziran je na sektorski način i imamo u Republici Hrvatskoj 12 lokalnih probacijskih ureda. Oni su se počeli otvarati prošle godine, zato kažem da je iskustvo ovog oblika probacije po ovom zakonskom modelu za nas vrlo kratko i onda i ne možemo očekivati realno da se tu naprave nekakvi veliki spektakularni rezultati. Mi smo u svakom slučaju iz više razloga podupiremo ovaj sustav, provodio se ti poslovi probacije provode radi zaštite društvene zajednice prije svega, od počinitelja kaznenih djela na način da se ti počinitelji ne izdvajaju iz sredine zatvaranjem u zatvor već ih se pokušava resocijalizirati u samoj zajednici. Naime, ovdje se radi reintegraciji u zajednici kroz utjecaj na one rizične čimbenike koji su i doveli do počinjenja kaznenoga djela. Npr. radi o odvikavanju od ovisnosti o drogama, o alkoholu, na komunikacijskim i slično. Prema tome, to je za nas suština ove probacije. Osim toga, probacijskim sustavom se smanjuje izricanje zatvorskih kazni i broj osuđenika u zatvorima se smanjuje. Činjenica jeste da je zatvorski sustav vrlo skup, puno skuplji u odnosu na probaciju, a praksa je pokazala da kratkotrajne kazne zatvora uvijek i nisu najbolje rješenje. Osim toga, mislimo da je dobra sintagma da se ljudima sa blažim osudama treba dati druga šansa u životu, da oni trebaju i dalje boraviti u svojoj prirodnoj sredini, obitelji i školi, na radnom mjestu. Dakle da se pokušavaju resocijalizirati, ali naravno pod stručnim nadzorom i uz stručnu pomoć samoga sistema. I to je onda postignuta svrha probacije. Rad se, dakle probacija sama, rad za opće dobro na slobodi se organizira na način da se sklapaju ugovori i to je osnov probacijskog sustava. Dakle, sklapaju se ugovori sa pravnim osobama čija je djelatnost isključivo i prije svega od humanitarnog, komunalnog ili ekološkog značaja. To se najčešće radi o komunalnim poduzećima, domovima za starije i nemoćne osobe, pučke kuhinje, prihvatilišta za beskućnike itd. itd. Zato i imamo ove slučajeve iz prakse da se upravo rad za opće dobro odvija u tim ustanovama. Kod zaštitnog nadzora surađuje se sa svim relevantnim tijelima uključenim u izvršenje posebnih obaveza kao što su psihijatrijske klinike, kao što su klubovi liječenih alkoholičara, udruge koje provode tretman nasilnika itd. itd. To su sve sadržajno bitne komponente probacijskog sustava. Mislimo isto tako da je to vrlo važna stvar i povjerljiva, pojavljuje se ovdje u tom nizu tih radnji, pojavljuje se i stručna osoba koja čovjeku treba da pomogne da se odupre brojnim štetnim iskušenjima sa kojima se on susreće u izdržavanju probacijskog perioda. Tada se uspješno nosi sa nekakvim životnim poteškoćama u fazi te svoje resocijalizacije. Ako se postigne taj sklad između toga, onda probacija po nama ima nekakav svoj pun efekat. Inače podaci govore, iskustva kažu da čak jedna trećina osuđenika u zatvorima je osuđena za lakša kaznena djela. Ono bi svakako, dakle oni bi svakako zbog karaktera osude lakša kaznena djela bili zbog svog dobrog ponašanja pušteni na uvjetni otpust i za to vrijeme bi bio nekakav, bi im bio dakle ponuđen nekakav probacijski model. Prema tome, sama logika toga svega govori da ovaj probacijski model treba da egzistira jer je to socijalno prihvatljivije i jer je to u svakom slučaju puno ekonomičnije za društvo. Mi smo čak i predlagali kad se razgovaralo o Zakonu o probaciji, imali smo prijedlog da bi u zakon trebalo, da bi zakonom trebalo biti predviđeno rješenje da se probacija provodi osim u sustavu, dakle da je provode zaposlenici u sektoru, da to rade i vanjski suradnici. I to bi, mi smo mislili da bi trebali imati karakter tzv. povjerenika. Naravno njima bi trebao biti dat određen honorar da ljudi ne rade to zabadava. Ti povjerenici morali bi biti ugledni pripadnici zajednice u kojoj se izvršava probacija. Oni bi morali biti posebno obrazovani ili doobrazovani za taj posao koji bi prihvatili. Na taj način bi u svakom slučaju dobili još jednu dodatnu dimenziju, da bi se društvo na neki način i uključilo u resocijalizaciju tih ljudi, a osim toga bi se rasteretio financijski bi se rasteretio cijeli sustav sa uvođenjem tih vanjskih suradnika. Inače nekakvi podaci govore, odnosno Vijeće Europe je 2012. godine dalo jedan vrlo interesantan izvještaj i procjenu da je hrvatski su zatvori ocjena je da su hrvatski zatvori prenapučeni, nužno ih je poboljšati u tom izvještaju se kaže. I mi na toj stvari moramo raditi. I onda kad znamo da su ti zatvori prenapučeni i kad znamo da ih treba poboljšati tretman, odnosno kvalitetu izdržavanja kazni u tom našem zatvorskom sustavu opet ovaj probacijski sustav dobija, dakle nekakvu svoju logiku. Nekakvi pozitivni primjeri kažu da, iz prakse da do sada desetak osoba koje su radile za opće dobro nakon izvršavanja sankcija dobile su ponudu za zaposlenje na mjestima na kojima su radile, jer su se pokazali kao kvalitetni radnici. Dakle, oni su radili u probacijskom sustavu, negdje su volontirali i pokazali su se kao dobri i dobili su ponudu da i dalje nastave profesionalno raditi. Neki su od osuđenika po isteku sankcije su ostali volontirati u udrugama, a neki osuđenici su dobili i posebne pohvale za određene rezultate što je naravno uvelike utjecalo na njihovo samopouzdanje i vlastito viđenje svoga budućeg života. I konačno, podaci nekakvi govore, statistika kaže da probacija smanjuje recidivizam u gotovo tri puta što je vrlo bitna socijalna kategorija o kojoj se ovdje malo govori. O samom izvještaju, dakle ovo su razlozi zbog čega mi smatramo da probacijski sustav treba apsolutno da egzistira. Osim toga, to je sustav koji ima tradiciju mnogih europskih, razvijenih europskih pravnih sustava. U nekim zemljama kao što je Engleska probacijski sustav se razvija već unazad 150 godina i smatra se jednom izvanrednom pravnom stečevinom demokratskih pravnih sustava kojima naravno mi trebamo težiti. U samom ovome izvještaju za koji mislimo da je korektno urađen, on je pokazao stanje i u statističkom smislu. Dakle, nomotehničkom, a i u suštinskom smislu onako kakvo jeste sa distance iskustva u zadnjih godinu i pol dana. Rečeno je dakle da ima negdje oko u 2012. godini 1571 predmet što je Probacijska služba dala na postupanje. Vidimo da se radi ovdje o 235 osuda, uvjetnih osuda sa zaštitnim nadzorom i 965 osuda rad za opće dobro na slobodi. Isto tako je vidljivo da se ovdje radi o uglavnom 92% su osobe muškog spola, a 8% su osobe ženskog spola. Međutim, ono što je zabrinjavajuće jeste da se ovdje i kod jednog i kod drugog spola radi uglavnom o životnoj dobi od 26 do 30 godina, do 35 godina. Prema tome, i to je jedan dodatni argument da se probacija usavrši i da to postaje naša praksa jer ove mlade ljude u najboljoj životnoj dobi treba vratiti u društvo, treba ih resocijalizirati i dati im drugu šansu za život, odnosno treba im dati priliku za popravak u životu. Estonija je država koja ima svega milijun i pol stanovnika, ima izuzetno razvijen probacijski sustav i neki podaci kažu da oni čak imaju negdje oko 350 do 400 ljudi zaduženih koji se bave probacijom. Što se tiče financijskih pokazatelja već je ovdje bilo rečeno radi se o izuzetno ograničenim sredstvima. Dakle, cijeli ovaj sustav nas je koštao 10 milijuna kuna. Polovina od toga su naravno materijalni izdaci same službe, što je sasvim logično, ali i ovdje treba reći da ako želimo da ovaj probacijski sustav profunkcionira onako kao što očekujemo i kao što to je u zemljama razvijene pravne prakse u toj stvari onda ne može cijeli sustav koštati polovinu troška jedne agencije. Dakle, imamo niz agencije koje imaju znatno veće troškove od ovih troškova, 25, 30 milijuna kuna na rebalansu smo vidjeli da pojedine agencije potroše novaca. Cijeli sustav ovdje troši polovinu troška jedne agencije. Sasvim je razumljivo da ukoliko društvo nije spremno izdvojiti znatno ozbiljnija sredstva ovaj sustav će ostati na ovom nivou. I onda nismo postigli ono što smo htjeli postići. Bilo je govora da treba ekipirati sustav, da treba omogućiti po određenim centrima određena materijalna sredstva i to u svakom slučaju ne može se zadovoljiti na godišnjem nivou od 10 milijuna kuna. I završno, mislim da ovaj sustav treba definirati na način osim u nekakvom materijalnom smislu i u kazneno-pravnom smislu koje osude se mogu mijenjati probacijom. Ne možemo dozvoliti sebi da cijela jedna dobra ideja pada na tri, četiri sumnjive pod navodnicima "vrlo diskutabilne" presude, da se zbog određenog otuđivanja velikih sredstava, velikih milijunskih iznosa zbog koruptivnih djelatnosti onda dobiju kaznu do godinu dana i naravno ispunjava se uvjet za probaciju. Pa onda imamo i slučajeve da se u pučkoj kuhinji godinu dana guli krumpir, a radi se o pronevjeri velikih državnih novaca. Imamo slučaj i određenih osoba koji jesu generali koji su osuđeni za otuđivanje, utaju preko 3 milijuna kuna, a izdržavaju probacijsku kaznu rad za opće dobro do godinu dana. Imamo slučajeve iz sustava, iz sustava policije gdje su određene osobe osuđene zbog krivotvorenja svojih fakultetskih diploma i onda u probaciji to sve skupa odrade, društvu vrate kroz nekoliko mjeseci probacijskog rada. Dakle, to su negativne strane, negativne posljedice svega ovoga. Nije dobro da cijela jedna dobra ideja i jedan koristan pravosudni instrumentarij bude doveden u pitanje ovakvim presudama koje su više aferaškog karaktera nego formalno-pravne težine. U svakom slučaju mi ovaj izvještaj prihvaćamo i mislimo da je na dobrom putu da se ovaj sustav unaprijedi.
Hvala. Imamo jednu repliku, Nada Murganić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Horvat evo molila bih vas možda da mi evo pojasnite jer smo čini mi se na tragu istog razmišljanja, ako jesmo pa zato i repliciram, kada ste spomenuli da bi bilo dobro kada bi bilo možda čak i na terenu više povjerenika koji bi imali ulogu kontrole izvršenja i rada za opće dobro ili općenito svega onoga što je obuhvaćeno probacijskim sustavom. Da li je to razmišljanje vezano za to što smatramo da nemamo dovoljno probacijskih službenika, da li zato što su oni možda koncentrirani u središnjim uredima, a imamo iskustva da ih je manje na terenu, odnosno na onim mjestima gdje se provode te kazne, odnosno na onim mjestima gdje su se i događala ta neka nedjela? Hvala.
Hvala i vama. Odgovor, kolega Horvat.
Uvažena kolegice u svakom slučaju mislimo da bi kroz institut vanjskih suradnika se sistem ojačao. Naravno da smo na početku i da nismo se ekipirali. I zbog toga sistem ne treba trpjeti, kroz ovaj model vanjskih suradnika uglednih građana, obrazovanih građana u tom smislu bi puno dobio na kvaliteti cijeli probacijski sistem a i država bi se rasteretila određenih troškova jer to je najjeftiniji model da se ta stvar završi, odnosno provodi. Tome na tragu je i u svakom slučaju mišljenje postdiplomskog studija koji se zove probacijski tretman na Splitskom sveučilištu koji se provodi, koji je osnovan prošle godine i oni dakle ljudi sa tog studija smatraju da je ovo jedan od modela kako trebamo ići da imamo u toj stvari i povjerenike kao vanjske suradnike u probacijskom sistemu.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Nada Murganić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, cijenjene kolegice i kolege. Ja ću posvetiti dio rasprave upravo Probacijskoj službi odnosno probacijskim službenicima. Izvještaj o radu Probacijske službe za 2012. godinu zaista smatram da je to evo jedan statistički prikaz određenog broja predmeta zajedno sa onim podacima koje je moguće iz tih predmeta vidjeti i kao i većina mojih kolega pogotovo u mome klubu smatramo da je izvješće na neki način polovično. Polovično je iz razloga što upravo bi voljeli da imamo više nekih obrazloženja, nekih komentara, nečega što bi govorilo o kojim se to problemima i poteškoćama ova služba u svome radu nalazila pogotovo probacijski službenici jer ipak dojave sa terena govore o tome da problema ima, naravno i u svakoj službi pa tako i ovoj maloj ali mislim da ih treba o njima i pisati i govoriti i predlagati kako ih je moguće riješiti. Tim više što vidimo iz statističkih prikaza da se je broj predmeta zaista rapidno povećavao u osam godina imamo brojku od preko 6320 predmeta. Naime, negdje sam pročitala podatke da je 2013. taj broj predmeta koji će biti obuhvaćen i kroz Probacijsku službu duplo veći nego što je u 2012. godini i ono što je isto tako dobro to je da se povećava i broj pravnih subjekata s kojima se sklapaju ugovori za povećanje, za provođenje tih probacijskih poslova. Ali uvijek postoji neki ali a ovaj ali se odnosi na moje pitanje da li je i razvoj Probacijske službe odnosno u stručnom i u kadrovskom mislim brojčanom smislu i pratio ovu ekspanziju predmeta. Pogotovo u javnosti je na neki način taj rad za opće dobro prihvaćen ili ne prihvaćen ali je prepoznatljiv, o njemu se dosta govori i javnost očekuje da i taj rad za opće dobro zaista bude kazna i da se ta kazna nadzire. Sve ovo što ću govoriti o probacijskim službenicima htjeli bi da se odmah zna da nije uopće kritika nego baš zato što cijenim rad tih ljudi i smatram da je odgovornost za provođenje ovog probacijskog sustava najviše na njima. A u ovom izvješću nemamo ništa o njima, ne znamo koliko ih ima, koji su to profili. Kaže se da je probacija jedna suvremena, jedan model suvremene, odgovorne, stručnog nadzora i reakciji društva na počinitelje kaznenog djela i uopće na počinjenje kaznenog djela i mislim da je naglasak ovdje baš na odgovornosti, naglasak je upravo na stručnosti i naglasak je na nadzoru jer je cilj probaciji prevencija, prevencija od eventualno nekih počinitelja koji to nisu još za sada i cilj je smanjenje recidiva. Sam ovaj izvještaj nam govori da nam je postotak recidiva dosta velik, možda to i nisu nekakva djela ali zabrinjavajuća ali onda probacija odnosno rad za opće dobro koje se najčešće ovdje spominje i koristi nema svoju svrhu. Također je zabrinjavajući postotak ne izvršavanja odnosno ne obrađenih predmeta, 81% je izvršeni predmeta a od ovih koji nisu obrađeni postotak 49% odnosi se na zastaru. Da li je ta zastara zaista nastala jer nemamo dovoljno kadrova koji bi mogli provoditi i kontrolirati probaciju. Ja osobno mislim da je rad probacijskih službenika izuzetno odgovoran i težak. Težak je iz razloga što je cilj probacije resocijalizacija i reintegracija. Probacijski službenici rade sa klijentima koji su opterećeni strašnim problemima od neimaštine, od ovisnosti, od bolesti psihofizičkih i mnogo čega a i rizični čimbenici su upravo takovog tipa i probacijski službenik bi trebao biti konstanto na terenu i raditi i na prihvaćanju počinitelja kaznenog djela na sredini u koju se on vraća a koja se zaista njegovim povratkom nije u mnogo čemu promijenila. Tim više im je teže što institucije kojima surađuje su isto pod kapacitirane sa kadrovima, čak i pravobraniteljica za djecu komentirala lošu suradnju u svom izvještaju koje smo prošli puta imali prilike ovoga neki od nas komentirati, lošu suradnju sa u nekim slučajevima sa Probacijskom službom. I ono što smo govorili vezano za pravne subjekte. Mislim da upravo zato što smo dobili dobru podršku na terenu i razumijevanje pravnih subjekata jer su prihvatili suradnju sa Ministarstvom pravosuđa u provođenju ovih probacijskih mjera imamo i na neki način širenje ove službe i omogućava se počiniteljima kaznenog djela da na slobodi, na nadziranoj ponavljam slobodi ovoga odsluže te svoje kazne. Ali i pravni subjekti su samo pravni subjekti i njima treba i edukacija, njima treba pomoć i njima treba nadzor. Mi moramo znati da nadzor nad njima ne može raditi dobar u ustanovama socijalne skrbi niti kuharica u pučkim kuhinjama i da oni vrlo često dođu sa negativnim stavom u … i smatraju, na neki način projiciraju krivnju da na predstavnike pravnih osoba u kojima odslužuju kaznu za to svoje nezadovoljstvo, odnosno za to što se ovdje nalaze. Dakle, mislim da i kod pojedinačnog programa provedbe o kojem sam govorila, a i kasnije probacijski službenik treba biti fizički više prisutan. Fizički više prisutan iz razloga što telefonske kontrole ili nekakvi pozivi u urede nisu dovoljno kontrola, ovo nije, ponavljam kolegama koji su slične struke, to su uglavnom socijalni radnici, psiholozi i drugi, kritika nego činjenica da smatram da ih nema dovoljno, a da bi morali biti fizički prisutni na terenu jer smo probaciju uveli da bi deinstitucionalizirali zakonski sustav, rekli smo da nije potrebno da se sve odslužuje u kaznama, radili smo, uveli smo probaciju zato što je zaista jeftinija i humanija i suvremeniji je to pristup u odsluživanju kazne, ali zato što je nešto jeftinije, to ne znači da ne treba u to ulagati jer ćemo do te mjere to bagatelizirati da ćemo imati puno, puno štete i nesagledive posljedice. Dakle, da, jesam za razvoj probacijskog sustava, ali da na njemu još jako puno treba raditi, a što se tiče izvještaja voljela bih da je to tako od stručnih službi nama ovdje kroz taj izvještaj ili prezentirano kao da je to tako kako ja sada ponavljam i postavljam pitanje ili da nas se demantira. Vjerojatno će zamjenica, možda u svome odgovoru odgovoriti na neke moje dileme.
Hvala. Imamo jednu repliku, Branko Vukšić. Izvolite.
Uvažena kolegice Murganić, rekli ste na samom kraju svoje rasprave, da, jesam za probacijski sustav i mislim da u svim dosadašnjim raspravama svi saborski zastupnici su rekli da itekako podržavaju probacijski sustav i slažem se s vama, u taj probacijski sustav koji je jeftiniji od onog drugog kaznenog, zatvorskog sustava treba ulagati. Treba omogućiti da on funkcionira, a ne da imamo formalno probacijski sustav, da izlažemo one koji rade u tom probacijskom sustavu, prvo neugodi što ne mogu učiniti ono za što su školovani i stručni, drugo da zato što nisu ponekad kad bi trebali biti zaštićeni, zaštićeni i da se sve ne pretvori, ono što smo prije govorili u raspravi, da se sve ne pretvori u jednu formalnost pa i oni koji trebaju biti u sustavu društveno korisnoga rada da zapravo i ne trebaju ispunjavati jer ih nitko ne kontrolira i na taj način mogu izbjeći zasluženu kaznu ili onu kaznu zapravo kada im se progledalo kroz prste jer su u nesrazmjeru težina kazne koju su dobili i zlodjelo koje su počinili. Pa ako i ne izvršavaju društveno koristan rad, onda smo država bez pravde i reda.
Hvala. Odgovor, kolegica Murganić. Izvolite.
Kolega Vukšić, upravo ovo sam htjela, ne znam da li sam uspjela naglasiti iz ove moje rasprave o čemu ste vi govorili. Nekako me na neki način zabrinjava kada krenemo govoriti da uvodimo alternativno neki sustav zato što je jeftiniji i onda mislimo da u njega ne moramo više ulagati i ponavljam to je sasvim krivi pristup, mislim da je službenicima teško, mislim da je teško ovo provoditi i pravnim subjektima, da bi tu trebalo biti više razmjena i iskustava i znanja i edukacija, ali i kontrole o kojem ste vi ovo govorili. Svi središnji uredi su centralizirani u velikim gradovima, služenje kazne se događa negdje tamo daleko na terenu po cijeloj Hrvatskoj, tamo se i događaju ta nekakva nedjela i mislim da je zadatak probacijskih službenika ili povjerenika kako je bilo ovdje kao ideja rečeno, da budu što više prisutni na terenu. Da ne govorim da je u zadnje vrijeme su stručni radnici u svim segmentima opterećeni administriranjem i da veliki dio svoga posla, radnog vremena provedu u uredu. Više stručnih kadrova, raznih profila koji će biti zaista prisutni, ne da samo kontroliraju nego da i preveniraju i da se osjeti da je i žrtva zaštićena jer se njega kontrolira, da je zaštićena i društvena zajednica. Jer ponavljam, u jednoj ustanovi socijalne skrbi dolazak takvog kažnjenika, pod navodom, zaziva tako jedno evo podozrenje i komentare i mislim da je to jedan zaista osjetljiv posao na kojem imamo svi skupa još puno prostora raditi i ponavljam, ovaj izvještaj je trebao dati o tome naznake.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, Boris Blažeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo zamjenice ministra. Izvješće o radu Probacijske službe za 2012. godinu vrlo tehnički, taksativno, stručno navodi uvjete, analize, strukturu i statističke podatke o radu Probacijske službe u 2012. godini. Probacija je uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela. Tijekom provedbe probacije … služba u suradnji sa zajednicom radi na zaštiti društva od povratništva … kroz rehabilitaciju i reintegraciju počinitelja kaznenih djela u društvo, poštujući pri tome prava i potrebe žrtve. Država je nastala društvenim ugovorom gdje smo se mi pojedinci odrekli dijela svojih sloboda i prenijeli smo na državu određene poslove koje ona obavlja za nas. Jedan od najvažnijih poslova koje država čini za svoje građane je sudovanje. Tu država putem neovisnog sudstva rješava sporove građana kroz represivni pravosudni sustav kažnjava zlo i štiti dobro. Kriminal u bilo kojem obliku je zlo. Borba dobra i zla je vječna borba. O kriminalu odnosno zlu i borbi protiv zla govori najveći dio svih svjetskih književnosti. O zlu između ostalog govore i Sofoklo i Shakespeare, govori i Goethe u Faustu, Tommas Mann u Doktoru Faustusu, Dostojevski u Zločinu i kazni ili Braći Karamazovi, Jean-Paul Sartre u Vragu i dobrome Bogu, Milan Kundera u Knjizi smijeha i zaborava. O zlu na svoj način govori Freud. Posebno sudio zlu posvetio je suvremeni filozov Terry Eagleton. Iz svega proizlazi da je zlo čovjeku imanentno ali je borba protiv zla još važnija. Čovjek u zajednici ne može živjeti u zlu i bez borbe protiv zla, a dobro uvijek na koncu pobjeđuje. Zlo se ne isplati. Važno je javno razgovarati o dobru i zlu, važno je kompetentno govoriti o ispravnim stvarima i konstantnim vrijednostima koje čovjeka čine plemenitim, mislenim bićem. Društvo u cjelini ne bi smjelo prihvatiti paušalne nestručne, senzacionalističke, populističke, demagoške rasprave i ocjene o dobru i zlu. U protivnom to dovodi do bagatelizacije pa na koncu i do urušavanja stvarnih vrijednosti, stalnih stvarnih vrijednost koje moraju biti stupovi našeg postojanja i na koji se svaki pojedinac ili pojedinka uvijek moraju moći osloniti. Razvojem civilizacija i posebno tzv. zapadne civilizacije čovjek je razvijao i razvio sustav obrane od zla, kriminala, institutima kažnjavanja. Penologija na oko kazni razvila se do visine znanstvenog sustava u cilju pravednog i ispravnog kažnjavanja za počinitelje kaznenog djela ali ispravne i pravedne i zadovoljavajuće kazne koja dotiče i žrtvu. Po sveopćem razumijevanju kazna ne bi smjela biti odmazda. Kazna mora sadržavati elemente kažnjavanja, opomene, prevencije i opće poruke. Pri izvršenju kazne, a izvršenje kazne je postupak on mora sadržavati sve elemente, alate resocijalizacije počinitelja, ali i sve kurativne mjere u odnosu spram žrtve. U postupak moraju biti uključeni i obitelj žrtve i obitelj počinitelja. Jedan sam od onih koji smatraju da je položaj žrtve ključan i da se i zakoni i postupci moraju prilagođavati zaštiti žrtve, a ne teoretski pravno u ispravnom postupku, jasno uz zadovoljavanje svih ljudskih i stvarnih prava počinitelja. Počinitelji kaznenih djela nakon što postanu osuđenici, a posebice sa zatvorskim kaznama u postupku izvršenja kazne moraju biti tretirani stručno i u cilju njihovog ponovnog uključenja u društvo nakon izvršenja kazne. Važno je reći da je svaka presuda i poruka, poruka koja se osuđuje osuđenom, žrtvi i široj zajednici. Osnovna odnosno krajnja poruka mora biti da je kazna ispravna i pravedna te u konačnosti da se zločin, kriminal, zlo ne isplati i da će uvijek biti sankcionirano od suda u ime građana. U suvremenim modernim državama brojna su kaznena djela koja trebaju biti sankcionirana i gdje samo opomena ili novčana kazna nije dovoljna, a zatvorska kazna nije potrebna i zato je dobro da u Hrvatskoj postoji institut probacije. Već je rečeno da je probacija uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela. Temeljem predmetnog izvještaja o radu Probacijske službe izvjesno je da je Probacijska služba u Hrvatskoj dobro razvijena i da je ispravno raspoređena po županijskim središtima. Tako raspoređen rad Probacijske službe pretpostavka je njezine učinkovitosti. Probacijski uredi obavljaju poslove vezane uz procjenu kriminogenih rizika i tretmanskih potreba počinitelja, izradu pojedinačnog programa postupanja, nadzor rješavanja obveza prema rješenju državnog odvjetnika kada se odluči o kaznenom progonu prema načelu svrhovitosti, postupke izvršavanja uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom i rada za opće dobro na slobodi, nadzor izvršavanja mjere opreza, obveze redovitog javljanja određenoj osobi ili državnom tijelu, nadzor provođenja mjera utvrđenih rješenjem o određivanju istražnog zatvora u domu, izradu izvješća zatvoru odnosno kaznionici, nadzor nad uvjetno otpuštenim osuđenikom, izradu izvješća o počinitelju … državno odvjetništvo, sud ili suca izvršenja, poslove organizacije podrške i pomoći žrtve oštećeniku te podrške i pomoći obitelji žrtve i obitelji počinitelja kaznenog djela. Presude kojim je izrečen rad za opće dobro na slobodi mogu se izražavati u pravnim osobama s kojima je sklopljen ugovor o izvršavanju rada za opće dobro, tijelima lokalne samouprave ali i u tijelima s javnim ovlastima s kojima nije potrebno potpisivati ugovor. Kriterij za uspostavljanje suradnje s ustanovama i drugim pravnim osobama je djelatnost kojom se bave pravne osobe, a koja mora biti od koristi za društvenu zajednicu. To može biti humanitarna, ekološka, komunalna ili neka druga slična općekorisna djelatnost. Odnosom spram zla, kriminala, odnosom spram kazni, odnosom spram žrtve, optuženog i njihovih obitelji države pokazuju svoj stupanj razvijenosti … društvene zrelosti. Ispravan odnos i rad u sudovanju i procesa koji se sa sudovanjem povezuju državi daju stabilnost, a društvu i pojedincima sigurnost. Neovisnost sudstva nije dovoljno, uz obaveznu neovisnost neophodna je stručnost, kompetencija, visoka razina znanja. Sve to uspostavlja jedan od najvažnijih stupova države na koju se građani kao što sam već rekao moraju moći osloniti. U tim procesima borbe dobra i zla pravosuđe je instrument države koje zastupa dobro, a dobro su u konačnici sigurni i slobodni životi građana. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Ivica Mandić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Blažeković vi ste u svojoj raspravi se dotakli nekoliko važnih činjenica u kojima ste konstatirali da je ovo sustav koji je u odnosu na zatvorski sustav jeftiniji. Ono što ja smatram da svakako taj sustav treba iz godine u godinu unapređivati da on bude što kvalitetniji, što funkcionalniji, da treba se nadzor komunikacija svakako iz godine u godinu poboljšavati jer ova iskustva mi imamo kao RH nisu duga i zato mislim da na ove činjenice treba posebno obratiti pozornost. Ono što je također bitno u ovome svemu u probacijskom sustavu, a pogotovo u pravosuđu kod kaznenih presuda, oslobađajućih presuda, te presude ako nisu u kratkom vremenu odrađene one nemaju zadovoljštinu sredine kao ni pojedinca pravu ako nisu na vrijeme odrađene. I mislim da se ovdje treba svakako raditi da pravosuđe kod postupaka mora donositi odluke koje su brze i točne. Jer ne može se događati da u pravosudnim postupcima jedna od okrivljenih strana u postupku koji traje 6 godina 10 puta ne dođe na raspravu. Mislim da te stvari treba sigurno i zakonski sankcionirati i da se postupci ubrzaju. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Blažeković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mandić hvala na replici i slažem se sa svim što ste vi rekli i dozvolite mi da još jednom pročitam samo dvije rečenice koje smatram iz svog izlaganja da su izuzetno važne. A to je da neovisnost sudstva nije dovoljna uz obvezu neovisnost neophodna je stručnost, kompetencija i visoka razina znanja. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Vesna Fabijančić-Križanić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Probacija je uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela. Probacijska služba trebala bi pridonijeti razvoju humanijeg i pravičnijeg kazneno-pravnog sustava. Probacijska služba između ostalog treba smanjiti i broj zatvorenika što svakako može pomoći u rješavanju problema preopterećenost zatvorskih kapaciteta. Prenapučenost zatvora, kao što smo i u ranijim raspravama čuli, velika je boljka pravosudnog sustava. Danas smo opetovano mogli čuti da ovo izvješće Probacijske službe za 2012. nije niti cjelovito niti dinamično. Ovo je prvo cjelovito izvješće rada Probacijske službe. Sjetimo se da 2011. godine ono nije moglo biti cjelovito iz razloga jer su uredi radili tek 6 mjeseci, nisu bili svi otvoreni i praktično je izvješće za 2011. bilo izvješće povjerenika. Čuli smo da izvješće nije dinamično. Moram priznati da ne razumijem što znači dinamično izvješće. Sva izvješća bilo da su ona Probacijske službe ili bilo koje druge naravi su skup podataka o odrađenom poslu i skup percepcija gdje je eventualno segment koji treba poboljšati i gdje se nailazi na poteškoće. Smatram i zato ću naravno podržati ovo izvješće da je odrađen veliki posao u 2012. godini i to što nemamo izvješće iz 2013. godine ne ocjenjuje rad Probacijske službe za 2012. godinu. Jer ako je u 2012. godini zaprimljeno gotovo 1600 predmeta, ako je izvršeno gotovo 1300 predmeta i ako je uspješno završeno gotovo 82% predmeta onda je to svakako dobro odrađen posao. Uz to da su dogovorena, da je dogovorena i potpisana suradnja sa 111 novih pravnih osoba i sve to u 12 ureda. Kao što sam unaprijed navela jedan od ciljeva projekta probacijskog sustava koji je vrijedan, bio vrijedan milijun i 200 tisuća eura bio je između ostalog i smanjiti broj zatvorenika i povećati broj osuđenih osoba koje će svoj grijeh umjesto u zatvoru odraditi radom za opće dobro. Osnovni smisao ove sankcije je omogućiti osuđenim osobama da izvrše svoju sankciju na slobodi a u korist društvene zajednice. Za državu je, svi ćemo se složiti, puno bolje i korisnije da osuđenici rade za državu besplatno ako dobiju naravno manju kaznu nego da su u zatvorima koji su prenapučeni. Naravno podatak koji isto tako nije zanemariv, mislim da imam točan podatak da negdje oko 300 kuna košta dan po zatvoreniku. Pa se naravno i Probacijskom službom između ostalog i uštede financijska sredstva. Dakle to su sve razlozi zbog kojih ću ja podržati ovo izvješće. A za pojedinačnu raspravu sam se prijavila prvenstveno iz razloga što sam htjela staviti naglasak na dva segmenta. Oba ta dva segmenta, čuli smo određenu argumentaciju u ovoj raspravi, ali moram priznati da je ona bila u velikoj mjeri pomiješana sa sudbenom vlašću, odnosno isticane su stvari koje svakako ne spadaju u probacijsku službu već u pitanje sudbene vlasti. I smatram da tu postoje što se tiče Ministarstva pravosuđa određeni koraci koji bi mogli to popraviti, a sada ću reći u kojem smislu to smatram. Naime, dvije stvari na koje smatram ukazati to su, to je svakako veliki izazov, to i sama Probacijska služba to tako naziva u svom izvješću koji stoji pred Probacijskom službom a to su poslovi nadzora uvjetnog otpusta. Najčešće smo u raspravama slušali o radu za opće dobro koji je svakako jedan veliki segment rada Probacijske službe ali svakako ne jedini. I usuđujem se reći i puno zahtjevniji izazov pred Probacijskom službom je upravo taj nadzor uvjetnog otpusta jer je činjenica da je Probacijska služba upravo u 2012. godini počela raditi i s počiniteljima uistinu teških kaznenih djela, kao što su ubojstva, teška ubojstva i ubojstva na mah. Bilo je 50 takvih predmeta, silovanja 13 predmeta, ratnog zločina protiv civilnog stanovništva 5 predmeta i ovdje se radi o uvjetnom otpustu, ovdje se ne radi niti o radu za opće dobro niti se radi o recimo kaznenoj politici naše sudbene vlasti. Podatak da od ukupnog broja osoba uključenih u probaciju su oni koji su prethodno kažnjavani što je već isticano i valja to ponoviti, njih čak 30% je prethodno kažnjavano jedanputa, 16% dva puta, 11% tri puta, 12% četiri puta, a činjenica da je u 2012. zaprimljeno dva predmeta rada za opće dobro u kojem su počinitelji prethodno kažnjavani 32 puta za različita kaznena djela je stvar kaznene politike određenog segmenta sudbene vlasti. Mene doista kao i vas dragi kolege zaprepašćuje činjenica da sudac u predmetu nađe toliko olakotnih okolnosti da osobu koja je 32 puta kažnjavanja umjesto kaznom zatvora ili novčanom kaznom izrekne sankciju rada za opće dobro. Ono što želim isto tako istaći to je svakako činjenica od koje ne trebamo bježati i koja je notorna, a to je da građani ne misle da je rad za opće dobro nešto što je dobra kazna i to je stvar percepcije. Probacija je svakako dobra, ali isto tako izuzetno važna percepcija građana. Što pridonosi između ostalog i lošoj percepciji građana, ja ću spomenuti dva slučaja. Ta dva slučaja također idu na dušu da to tako kažem sudbenoj vlasti, a ne Probacijskoj službi. O guljenju krumpira više neću jer je to najčešći primjer rada za opće dobro kada se državu ošteti za višemilijunske iznose pa se ocijeni da evo guljenjem krumpira se taj dio može odraditi, ali ću spomenuti jedan najnoviji slučaj koji je star svega par dana, a radi se o okrivljeniku koji je bio optužen za kazneno djelo javnog poticanja za terorizam napadom na vojarne i policijske postaje kojemu je kazna zatvora, zamislite za tako teško kazneno djelo, kazna zatvora za godinu dana zamijenjena radom za opće dobro uz sljedeće obrazloženje suca. Ja ću jedan dio tog obrazloženja pročitati. Kaže sudac okrivljeniku obrazlažući svoju zamjenu sankciju, na ovaj način ćete ako ova presuda postane pravomoćna doprinijeti općem dobru i na taj način zahvalite dragom Bogu, ne meni nego dragom Bogu na ovom milosrđu što nije određen zatvor. Okanite se tih stvari koje vas nagone na ovakve gluposti, idite u miru. I to je naša sudbena vlast. Ima li to veze sa Probacijskom službom ili sa kaznenom politikom? Stoga doista pozdravljam razmišljanje koje je istakao ministar pravosuđa na Odboru za pravosuđe, a to je da se razmišlja o uvođenju kataloga kaznenih djela za koji se kazna više neće moći zamijeniti radom za opće dobro. Pozivanje na terorizam, besramna pljačka proračunskog novca, svakako ne spadaju u kaznena djela koja se mogu zamijeniti, gdje se kazna zatvora može zamijeniti kaznom za opće dobro. Dakle nije potrebno postrožavati Kazneni zakon jer on ima dovoljno strog raspon da bi se mogla izreći adekvatna kazna, ali katalog kaznenih djela u kojima se ne može to napravit svakako da. Stoga apeliram da to razmišljanje doista završi i konkretnim katalogom. Hvala lijepa.
Hvala. Vaša rasprava je izazvala podosta replika. Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Fabijančić-Križanić, ja ću krenuti od ovih posljednjih vaših riječi. Ono što ja čitavo vrijeme tvrdim, pravosuđe je naša najveća boljka. Ovakvih cirkusanata sudaca koji nisu dolični obnašati svoju dužnost nažalost ima poprilično. To nije usamljeni slučaj. Sjetite se Splita, sjetite se mnogih drugih naših gradova, mnogih sudaca, onih sudaca koji cirkusiraju na koncertima na stolcima, kako kažu to đuskaju, koji se neprilično ponašaju. Ja sam govorio jedan primjer gdje je oko 8 do 10 uglednih zagrebačkih sudaca bančilo usred dana za ručak u centru grada Zagreba gdje ih je barem 1000 ljudi vidjelo gdje su naručivali butelju za buteljom i pjevali. To je slika i prilika sudstva, ali mi nemamo hrabrosti o tome progovoriti pod izlikom ne smijemo se miješat u to, to nije naš posao, to je naš posao. I vratio bih se na onaj sam početak gdje ste rekli da ne znate što je to, da vam nije jasno što je to dinamično izvješće. Pa dinamično izvješće je suprotno od ovog izvješća, zbir podataka ne govori ništa, to je samo puka statistika. Trebalo je biti obrazloženja, komentara, uočavanja problema, što se činilo da se riješe nagomilani problemi, što učiniti da bi Probacijska služba funkcionirala onako kako treba funkcionirati da bi bila u službi onog što treba činiti. Nažalost, ovo izvješće kao i mnoga druga izvješća su puki zbir podataka iz kojih se neda ništa zaključiti pa se tako neda ni ovo. Razgovarajte sa onima, vjerojatno i jeste pošto se vidi iz vaše rasprave da ste upućeni u problematiku. Sasvim sigurno da će vam probacijski službenici ukazati na probleme i reći će da je jedno ono što piše u izvješću, a drugo je ono što je stvarno na terenu.
Hvala. Odgovor, kolegica Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo. Slažem se kolega Vukšić sa vama da raspravljajući o sudbenoj vlasti to svakako nije miješanje u sudbenu vlast i zato se doista nadam da ćemo u Sabor vrlo skoro dobiti izvješće predsjednika Vrhovnog suda Hrvatske o radu sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj. I to će nam prvi puta koliko sam upućena, Sabor će prvi puta tada raspravljati o tom izvješću i poznato nam je koliko je bilo otpora da uopće sudbena vlast podnosi odnosno da predsjednik Vrhovnog suda podnosi to izvješće. A što se tiče dinamičnosti izvješća da je to zbir podataka iz kojih se ništa ne može zaključiti. Meni je žao kolega, ja sam upravo iz tih zbira podataka zaključila ono o čemu sam raspravljala u svojoj raspravi. Hvala.
Hvala i vama. Josip Salapić, replika.
Hvala potpredsjedniče, uvažena zastupnice Fabijančić-Križan ja bih se složi sa vama da ovo izvješće ima svoju glavu i svoj rep. I mi smo raspravljali još nekoliko puta. Nije ovo samo rasprava o probaciji ove godine, imali smo i prošle i pretprošle. Ja podržavam probaciju, ali smatram da je problem ako želimo kvalitetnu probacijsku službu i zaista da je stavimo na noge kako ona treba biti moramo osigurati financijska sredstva Ministarstvu pravosuđa. Vidjeli smo i kroz donošenje državnog proračuna, ali i kroz rebalans da se ta sredstva smanjuju. Ako nema dovoljno financijskih sredstava, nema ni dovoljne kvalitete bilo koje službe, pa tako i ove probacijske. Ono drugo i o tome se raspravlja ja bih ipak prepustio sudovima da u procjeni odluka i o konkretnim slučajevima kada je u pitanju zamjena kazne zatvora radom za opće dobro ne bih ja to procijenio da je to loše. To može biti u nekim slučajevima tako, ali ako ćemo gledati u globalu to je dobro. I nije dobro da ljude trpamo u zatvore ako se radi o takovim djelima koja se mogu zamijeniti radom za opće dobro. Na žalost, percepcija javnosti je, spomenuli ste da građani misle da su, da je kazna koju netko dobije rad za opće dobro da to nije pošteno. E vidite, kod nas je na žalost tako da kad dobijete bilo koju anonimnu prijavu i završite u nekom od medija, bilo tiskanom, bilo televizijskom ili elektroničkom mediju vi ste već osuđeni da morate ići u zatvor. Tako da se ja ne bih složio s time. Ako ćemo biti legalisti i ako ćemo biti pošteni prema sebi samima, a ovdje smo da donosimo zakone, sudovi da ih provode, a moramo biti svjesni da postoje određeni problemi, a to su mnoge pravne praznine, tako da ja dok netko tko je osumnjičen i u prvom stupnju pravomoćno možda nepravomoćno osuđen treba čekati taj pravni put do kraja pa neka se pokaže to zaista tako. A osuditi nekoga samo zato što je završio u naslovnici, a to može biti politička pozadina nije pošteno i pravedno. Ja podržavam probaciju, smatram da treba uložiti više financijskih sredstava u službu i bit će svima puno bolje.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Kolega Salapić, naravno da sa adekvatnim financijskim sredstvima Probacijska služba može jedino biti uspješna. Bez obzira na proračune, na rebalans nemojmo ocjenjivati njezinu uspješnost dok ne vidimo izvješće od 2013. godine. Podsjećam da je 2012. godina prva godina cjelovitog rada službe probacije. A što se tiče ocjena sudova budite sigurni da se ja kao bivša sutkinja ne bih nikada usudila na osnovi naslova u novinama ocjenjivati da li je netko trebao biti proglašen krivim ili ne. Ali napamet reći da ne može biti olakotne okolnosti nikakve za nekoga tko je 32 puta kažnjavan da nakon takve svoje prošlosti i upornosti u činjenju kaznenih djela bude mu kazna zatvora zamijenjena za radom za opće dobro to se svakako usuđujem. Hvala lijepo.
Hvala. Nada Murganić, replika. Izvolite.
Ma evo kolegice ja ću ipak o tome da ali kakav je izvještaj. Javila sam se za repliku, pa ću se onda i sa par rečenica osvrnuti. Mislim da nije sada tu toliko presudno da li ćemo se mi složiti, da li je izvještaj cjelovit i već kako smo ga sve skupa nazvali. Međutim, svi se osvrćemo na njega zato što je on uostalom i predmet, on je točka dnevnog reda. Mislim da bi iz ove naše rasprave bilo korisno ako bi sljedeći izvještaj za 2013. odgovorio na sve ove dileme i pitanja koja smo vezano za dvanaestu godinu izrekli. Pa ja bih bila sretna kada bi bilo sve pozitivno, kada bi sve bilo u superlativima. Ali neka to piše, neka mi vidimo kako rade ti probacijski službenici, s kojim se poteškoćama oni susreću. Jer je njihov rad nije kontrola samo rada za opće dobro. Oni imaju i vidjeli smo još puno toga. Oni su prisutni za vrijeme kaznenog postupka. Oni su prisutni i kod zatvorske kazne, oni su prisutni i jasno kod uvjetnog otpusta. U javnosti je taj rad za opće dobro nekako zvučan i zaista baš zbog tih, tolikih kontroverzi u javnosti treba i o njemu ozbiljno progovoriti. Da li će probacijski službenik imati kontakt sa sudovima, a njima čak i stoji kao obaveza da daju izvješća sudovima, odnosno sudbenoj vlasti. Mislim da su oni ti koji imaju sliku koliki su i uopće rezultati koja je svrha te kazne za toga tko je 32 puta počinio to djelo. Dakle, otvaraju im se problemi, barem sa mojeg gledišta koliko ti službenici imaju posla. I o tome trebaju oni pisati.
Hvala. Odgovor, kolegice Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Pa hvala lijepa. Evo kolegice u onome u čemu se svakako nas dvije slažemo, a to je da je Izvješće Probacijske službe za 2012. točka ovog dnevnog reda, a ne naša očekivanja u 2013. hoćemo li biti sretni što ćemo vidjeti pozitivne pomake u 2013. I o tome sam govorila u svojoj pojedinačnoj raspravi. A što se tiče zvučnosti u javnosti rada za opće dobro pa naravno da je zvučno. Pa hoćemo opet govoriti o guljenju krumpira? Pa naravno da je zvučno u javnosti i da odjekne u javnosti ako netko ošteti državni proračun za višemilijunski iznos i guli krumpire i onda se nakon toga pohvali koliko je tona krumpira ogulio da se javnost zgraža i da se pita koja je svrha te kazne? Zato sam i inzistirala da se ozbiljno razmisli o katalogu kaznenih djela. Hvala lijepo.
Hvala. Ingrid Antičević-Marinović replika, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice vi kao iskusna sutkinja imate i pravo što ste najprije ustvrdili koliko je nama probacija potrebna, ali kad govorite o ovim slučajevima, samo o dva ova pojedinačna slučaja koja onda odjeknu i s pravom što kažete odjeknu u javnosti dovode onda u pitanje čitav jedan sustav koji je dobro osmišljen i koji dobro radi. I zaista čovjek ne može povjerovati da sudac koji je dobio od države najveću ulogu da sudi na temelju zakona da se proglašava prorokom na zemlji i da govori evo da samo zahvaljujući Bogu može dobiti takvu jednu mjeru i da ide u miru. Mi smo uveli još 2002. godine dušobrižništvo i … [[Govornica se ne razumije.]] koji je bio toliko odgovorna osoba kad je došao u zatvor on misu nije završavao idite u miru, kaže jer sam imao pri svijesti da ne bi se to shvatilo poticanje da zatvorenici ne pobjegnu. Ali mi danas evo imamo situaciju da mnogi saborski zastupnici bi sudili, neki bi suci bili svećenici. Dakle, nikome se ne čini iako je na visokim pozicijama, najodgovornijim da preuzme vlastitu odgovornost nego bi se bavili tuđim poslom. Ali pitanje percepcije također je nešto o čemu trebamo voditi računa. I građani, svaki građanin bez obzira, građanin, što govori članak 6. Deklaracije o ljudskim pravima da svatko ima pravo na neovisnog suca. I dovoljno je da postoji nekoliko da onda čitav sustav može biti ugrožen. Ali, to je također na sudbenoj vlasti, oni imaju mehanizme koga će primiti, tko će doživjeti promociju u tom sustavu, a koga će odstraniti s obzirom da ne može odgovoriti visokim standardima i Ustava i zakona i očekivanjima građana.
Hvala. Dražen Đurović, replika. Izvolite.
Hvala. Koliko sam shvatio kolegice vi se zalažete za čvršću primjenu zakonodavstva ili za čvršće mjere Kaznenog zakona dok iz vašeg kluba smo čuli da je naš Kazneni zakon najrepresivniji i da su samo još represivniji u Sjevernoj Koreji, Kini i Teksasu. Mislim nevjerojatna je to bila teza. Vi ste se također referirali u svojoj raspravi na slučaj tzv. "komandira Šamila" koji je osuđen na godinu dana zatvora, odnosno uvjetno jel' da odradi dvije godine od po dva sata tu zatvorsku kaznu radom za opće dobro. Mislim kontekst te situacije mislim da je čitavoj hrvatskoj javnosti bio potpuno jasan da je to ipak bilo na razini nečega što nije bilo niti ozbiljno niti predstavljalo ikakvu opasnost za hrvatsko društvo. To je moj dojam bio, a mislim i cjelokupne javnosti. Prema tome, ne znam kakvu bismo mi društvenu poruku poslali kad bi jednog vjerojatno djelomično neuračunljivog čovjeka poslali u zatvor recimo na godinu dana zbog onakvog jednog video uratka. Nisam siguran da bi ta društvena poruka odgovarala težini jednog videa snimljenog u kućnoj radinosti na kućnom računalu bez skrivanja identiteta gdje je bilo evidentno o čemu je zapravo riječ. I jedino ne znam što vas je zapravo u presudi zasmetalo? Da li je vas ili možda neke druge zasmetalo spominjanje Boga, da li je to nešto što se u sudnicama ne smije spominjati? Jer sve se druge riječi očito smiju spominjati. Ili je to nešto što vi zagovarate da se inače u javnom govoru ne smije uopće izgovarati? Podsjetit ću vas na primjer sekularne države koja se zove SAD gdje se ta riječ itekako i Bog spominje i u sudnicama i u životu i predsjednik i na novčanicama i ne predstavlja nikakav problem. Nadam se da ni u Hrvatskoj neće predstavljati problem.
Hvala. Odgovor, izvolite kolegice Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, ja se ne zalažem za čvršće mjere Kaznenog zakona. Ako određeno djelo ima raspon od 1 do 10 godina i složit ćete se sa mnom da društvena opasnost potkradanja državnog proračuna svakako spada u ozbiljna kaznena djela onda svakako nisam za izricanje minimalne kazne zatvora na način da se ona može zamijeniti kaznom za opće dobro. Što se tiče konteksta situacije o kaznenom djelu poticanja na terorizam koji sam spomenula tu imam više odgovora na vašu repliku. Prvo, kažete da to nije bilo ozbiljno i da se radi o djelu neuračunljivog čovjeka. Nevjerojatno kako ste se vi pretvorili kao prvo u suca, kao drugo ako se radi o djelu djelomično neuračunljivog čovjeka onda je to stvarno trebao biti razlog vještačenja tog čovjeka pa ako je on djelomično neuračunljiv onda je i pitanje i krivnje. A onda je to pitanje da li je to oslobađanje, da li je to mjera sigurnosti, a ne svakako zamjena kazne zatvora za rad za opće dobro. Toliko o ocjeni činjenica provedenih u postupku i dokazu. A što se tiče spominjanja Boga, pa ja se nadam kolega Đurović da vi znate da svaki sudac u skladu sa našim pozitivnim propisima, mi smo ti koji ih ovdje donosimo prije nego li stupi na dužnost položi zakletvu u kojoj kaže i zaklinje se kao što smo se i mi ovdje zakleli i nismo se ovdje zakleli Bogu kao u Americi tako se Bogu ne zaklinju niti naši suci u svojoj zakletvi. Prema tome to nema veze sa Bogom nego sa time da sudac valjda izriče presudu na temelju svojih uvjerenja i zakona u sudskom postupku jer je on okrivljeniku rekao da na toj seanciji ne treba zahvaliti njemu sucu nego Bogu.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, Zdravko Ronko, izvolite kolega.
Potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra pravosuđa. Evo gledao sam ovaj, čitao ovaj materijal pa iako u ovom izvješću o radu Probacijske službe se govori kao jednom prvom cjelovitom izvješću ipak je činjenica da u 2012. neki uredi su radili svega 6 mjeseci, neki tri mjeseca, neki jedan mjesec, Dubrovački niti jedan dan tako da ćemo tek pravu sliku imati u izvješću 2013. godine. U svakom slučaju ovo što imamo pokazuje da je uvođenje ove kušnje kroz ovaj vaš sektor za probaciju uprave za kazneno pravo i probaciju i jedan oblik socijalnog rada i da je to izuzetno dobra stvar. Zašto? Zato što je probacija kao alternativa zatvoru, ta probacija i ta alternativa ustvari ima za cilj smanjiti rizik ponovnog počinjenja zaštititi društvenu zajednicu ali i samog počinitelja od rizičnih faktora. Pa i time je iskazana i posebna socijalna osjetljivost jer se dakle vodi računa o čovjeku kojem je i usađena želja za slobodom i koja mu je na ovaj način omogućena, dakle omogućena mu je sloboda, on je na slobodi, on ne ostaje bez posla, može privređivati i za sebe i za obitelj i što je posebno važno i zato je taj socijalni momenat je da ostaje povezan sa obitelji. Ja sam ovih dana negdje pročitao mislim čak na vašim stranicama ovaj da je negdje u Hrvatskoj oko 4,5 tisuće ljudi na izdržavanju zatvorske kazne i da ih je oko 3,5 tisuće ljudi iz država kažnjeno radom za opće dobro, de facto to bi značilo prvo smanjenje gužve u našim zatvorima ali ne treba zaboraviti i veliku uštedu koja se time čini. Naime, u izvješću ste iskazali iako ponavljam krnje izvješće za 2012. da je određeno 183 744 radna sata, pretvorimo to u 22 960, ili ajde 23 tisuće radnih dana društveno korisnog rada što je dakle direktna značajna korist društvenoj zajednici. Dakle, to je s jedne strane. S druge strane znamo da je to i smanjenje troška boravka u zatvoru gdje zajednicu jedan dan zatvora košta cirka 300 kuna, što u konkretnom slučaju kad preračunate 7 milijuna kuna. Kada bi zbrojili društveno korisni rad, kada bi zbrojili ono što nismo morali uložiti u zatvor, onda vam je to negdje razina, tamo ste naznačili, negdje oko desetak milijuna kuna da košta ovaj ured, dakle on je sam sebe na neki način isplatio i društvena zajednica itekako ima razloga i ulagati u probacijski sustav i tu ne treba zasigurno štediti. Dakle, zaključno probacija je velika korist zajednici, obitelji i pojedincu. Ali možda evo i slušao sam u ovim svim raspravama, možda je prigoda i ovaj puta pa evo i ja ću naglasiti da ipak potrebno naći jedan optimalni odnos između izdržavanja zatvorske kazne i probacije jer primjera radi nije pošteno da bahati i bezobzirni reći ću pod navodnicima parafraziram ubojica dječjeg lica suodgovoran za samo u jednom djelu zamračivanje 30-tak milijuna kuna, za takvo djelo odguli 730 sati guljenja krumpira. Jedne novine su izračunale da njegov jedan sat je 36 tisuća i 712 kuna, dakle jedan njegov sat vrijedi toliko a zajednicu jedan kilogram njegovog oguljen krumpira 6 700 kuna. I onda još na kraju imate da trubi urbi et orbi pošteno sam svoju kaznu odradio, okaljao sam svoj grijeh, savjest mi je čista. Mislim da bi ovo bilo prigodno reći za budućnost i buduća nastana i ako ovo nije direktno vezano za probaciju ali je probacija uzrok ovakvih sankcija koje nisu dobre. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Ronko, sad ovaj zadnji dio će malo ublažiti moju repliku na vaš prvi dio jer vi ste rekli da, govorili ste o posebnoj socijalnoj osjetljivosti prema prekršiteljima ili zločincima. A što je sa posebnom socijalnom osjetljivošću prema žrtvama? U tome izgleda žrtve često gubimo iz vida. Što je sa percepcijom pravde žrtava? Toliko plačemo nad sudbinama onih koji su počinili prekršaj ili su učinili zločin, malo kada se sjetimo žrtava, kada o tome raspravljamo. Koliko smo osjetljivi prema onima nad kojima je izvršen zločin? Sad ste upravo govorili, čovjek koji je zamračio, ukrao ili omogućio krađu 30-ak milijuna kuna, a riječ je o bivšem ministru koji je držao prodike moralne iz drugog reda s moje lijeve strane, što sam mu ja i rekao da nema pravo, ali nitko nije ustao jer smo tolerirali krađu, ta je osoba znala da čini zločin i priznala je da je znala da čini zločin, ali je morala ga učiniti. Pazite, koje opravdanje. Što je sa žrtvama, a žrtve su, znate koje? Svi oni nezaposleni, svi oni koji nemaju dovoljno novca. Tko ima sućut prema njima? To je velika nepravda, to je zločin nad zločinima kad takvim ljudima se omogućuje da sa nekoliko stotina sati rada okaju svoj grijeh i kažu, pa ništa se nije dogodilo i žive dalje mirno i normalno da je moja sumnja koliko je završilo novca u njihovim džepovima, tko će vratiti taj novac i tko će uopće od ljudi vratiti vjeru u nas političare?
Hvala. Odgovor, kolega Ronko.
Hvala lijepo. Pa evo upravo govorimo o istome, rekli ste da sam ja na kraju nešto ublažio, ništa ja nisam ublažio, samo sam htio reći ono što nije dobro i ono što izaziva nedoumice, nerazumijevanje i jednu odbojnost upravo među građanima kada dođemo u takvu situaciju. Ja nisam htio elaborirati jer su mnogi i prije mene to govorili, ali naravno da ja pod probacijom podrazumijevam da se ona odnosi na one koji su osuđeni do godinu dana, oni koji imaju zaštitnu mjeru i oni koji su osuđeni za opće dobro ili eventualno oni koji su dvije trećine kazne odradili pa ostalo trebaju pod nadzorom, a to se sigurno ne odnosi za ova i ovakva djela. Dakle mi se tu apsolutno slažemo. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada je na redu Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Dakle, ovo izvješće daje velik broj statističkih podatka koji mislim da daju ipak dobar uvid u rad, sam rad Probacijske službe, taj je rad prema ovom izvješću, dakle rad Probacijske službe i ako uzmemo u obzir relativno skromna sredstva s kojima služba raspolaže dobar i smatram izvješće treba podržati. Unatoč velikom broju predmeta, dakle zaplijenjenih tijekom 2012. godine, taj broj nedodijeljenih predmeta se smanjio za preko 37% što svakako predstavlja značajan napredak, pogotovo dakle kada vidimo da ukupni broj predmeta u radu sa 860 u 2011. povećao na čak 2059 u 2012. No svakako treba i poticati daljnji napredak u smanjenju ove brojke nedodijeljenih predmeta jer očito da s obzirom na rast predmeta napredak mora jednostavno biti veći. Bez obzira što je izvješće u cjelini bio ocijenio dobro i da je dobar uvid u rad ipak radi dodatnog poboljšanja ovog izvješća u budućnosti, istaknuo bih i par primjedbi i prijedloga. Tako se u izvješću navodi da je u 2012. uspješno realizirano 920 predmeta i 83% svih predmeta, dok 27% nije uspješno realizirano. I sad se dalje navode ovi razlozi neuspješnog izvršavanja predmeta. Tako se ističe da u 63 predmeta je sud ili dakle oko 30% tih predmeta donio rješenje kojim se određuje izvršenje kazne zatvora, a 101 predmet je otišao u zastaru, te je po njima nije postupano. Evo, u ovom dijelu izvješća osobno bih volio vidjeti nešto dakle detaljnije podatke, posebno o tim predmetima, da se možda specificiraju, ako je moguće razlozi zbog kojih je određeno izvršenje kazne zatvora, a i razlozi koji su doveli do zastare ipak dosta velikog broja predmeta. Dakle, u 30% od ovih ukupno predmeta mjere zaštitnog nadzora i rada za opće dobro na slobodi nisu ostvarile svoj cilj, mislim da bi u izvješću bilo dobro da se … primjeni tih mjera ipak analizira radi poboljšanja u budućoj primjeni tih mjera. Također volio bih da se analizira činjenica da u biti nikakva sankcija nije primijenjena, dakle u ovih 50% slučajeva što dovodi onda u pitanje u tom dijelu smisao izricanja tih mjera i efikasnost penalne politike, dakle kao važnog instrumenta i specijalne i opće prevencije. Od ukupnog broja dakle uključenih u probaciju koji su bili prethodno kažnjavani, njih 30% je jedanput prethodno kažnjavano i među ostalim upalo mi je u oči, naravno što i određenim kolegama i kolegicama da je u sustav bilo uključeno 31% osoba koje su kažnjavane 4, 5 ili više puta. Na ovom bih dakle mjestu također u pogledu primjena mjera zaštitnog nadzora i mjera rada za opće dobro na slobodi prema … možda izrazio određenu rezervu i potrebu i za pojašnjenje analize slučajeva onih delikvenata koji su kažnjavani 4, 5 i više puta, a ipak su ušli u sustav ovih mjera. Posebno bih volio vidjeti analizu da li kod takvih delikvenata ima smisla dalje izricati takve mjere, tj. posebno da li su kod njih već prije izricane takve mjere pa su svejedno opet ušli u sustav primjene ovih mjera. U svezi tog problema povrata kod kaznenih djela rekao bih i da možda čini mi se da ovdje nedostaju podaci o tome da li su delikventi na kojima su već prije primjenjivane ove mjere ipak izvršili povrat. Dakle ne samo koji su povratnici ušli u primjenu sustava mjera nego oni na kojima su već primjenjivane te mjere u prošlosti, da li je kod njih primijećen povrat u kojem postotku i možda da se izanalizira koji su razlozi za to. Ovdje bih istaknuo opet kao što je prije bilo rečeno i ja sam u svojoj replici naglasio, potrebu ipak mijenjanja zakonske regulative u pogledu zamjene kazne zatvora za opće dobro. U javnosti rekao bih ipak da je opravdano izražena ljutnja činjenicom da se za kaznena djela korupcije u kojem je počinjena milijunska šteta da se takva kaznena djela kažnjavaju samo radom za opće dobro. Svakako bih rekao da činjenica da se takva kaznena djela mogu zamijeniti radom za opće dobro prilično lagano, nije baš dobro. Stoga bih ponovio inicijativu da se pokrenu određene izmjene u zakonodavstvu u smislu da se kaznena djela koja uzrokuju teške posljedice ne mogu zamijeniti radom za opće dobro. Također čini mi se da je ova granica od 60 dana koliko se najviše može vršiti rad za opće dobro na slobodi donekle premalen. Moj je dojam da u prosjeku dva sata za jedan dan zatvora nalazim jednostavno nije dovoljna mjera. Bez obzira na ovo što sam sada istaknuo mislim da treba naglasiti da su ipak ove mjere iznimno koristan alat u kaznenoj politici. Dakle potrebno je svakako počiniteljima kaznenih djela pogotovo onih koji su počinili kazneno djelo prvi ili eventualno drugi puta njima se mora osigurati pomoć i nadzor da bi izbjegli počinjenje novih kaznenih djela. Pogotovo se to odnosi na one pojedince čije je dosadašnja socijalna integracija bila manjkava i koji žive na nekakvoj marginalnoj društvenoj poziciji u nekom zadovoljavajućem društvenom okruženju. Kod njih treba naglasiti svakako da prisutnost trajnih nekih nepovoljnih činitelja upućuje na potrebu da oni uđu u ovakav tretman, a da bi smanjili mogućnost i uzročnost da oni počine nova kaznena djela, a tu im treba svakako pružiti u tome pomoć. To je zadaća društva i države jer mislim da se svi možemo složiti da je osnova svake ispravne kaznene politike u prvom redu resocijalizacija dakle vraćanje u normalan život u normalno društvo počinitelja kaznenih djela što pogotovo pomaže … . Tome uvelike govore u prilog podaci o uspješnosti primjene probacijskog sustava u zemljama koje taj sustav primjenjuje duže vrijeme. Preko 87% mislim da se govori o tome da je uspješan završetak probacijskog perioda i da se broj recidivista značajno smanjuje zahvaljujući primjeni ove mjere. Ali još jednom treba ovdje istaknuti da uspjeh probacijskog sustava ne ovisi samo o njegovom vođenju u zakonodavstvo nego i u njegovom stvarnom ozbiljnom provođenju. Nadziranje delikvenata nikako ne smije biti samo onako površinsko, svodi se eventualno na ritualno posjećivanje i provjeravanje podataka o počiniteljima kaznenih djela koji su uključeni u ovaj sustav nego mora biti dubinsko i angažirano. Mislim da i ovo izvješće daje podatke na temelju kojeg možemo zaključiti da Probacijska služba ispunjava tu svoju svrhu da pokazuje napredak u radu i ponavljam da ga stoga treba i podržati. Hvala.
Hvala i vama. U ime podnositeljice zahtjeva javila se za riječ zamjenica ministra Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Probacija nije relativno novi sustav, probacija je apsolutno novi sustav. Ona praktički funkcionira 2011.i 2012.jer o tom izvješću i govorimo dok su drugi pravni sustavi probacijski sustav razvijali desetljećima. Mi ih sustižemo maksimalnom brzinom razvoj i potrebnu izgradnju toga sustava bez obzira što smo suočeni sa nasljeđem tako dubokog proračunskog deficita pa se snalazimo kako god možemo. Osporit ću tvrdnju koja je iznesena vrlo paušalno u uvodu rasprave da se radi o sustavu koji se temelji na entuzijazmu pojedinaca, to jednostavno nije točno. No s druge strane veseli me da osobe koje su uključene u sustav probacije toliko angažirano i osobnim trudom rade u ovom sustavu da se doživljavaju kao njegovi nositelji. Naprotiv, sustav je građen i kroz projekt o kojima smo spominjali. Informatizacija i umreženost toga sustava dovode do toga da se ubrzanje rješavanje predmeta postiže kao što smo i podacima za 2012.iznijeli. Možemo govoriti o izvješću kako on treba biti osim samog skupa podataka i skup određenih ocjena, no mi smo se upravo klonili toga da iznosimo subjektivne ocjene o funkcioniranju sustava u samom izvješću. Bilo je govora o tome kako su probacijski službenici izloženi ugrozi tijekom rada svoga posla, naravno da cijenimo njihov rad ali na isti način cijenimo i rad i drugih službi koje rade neposredno sa rizičnim skupinama od suradnika u zdravstvu i u samoj socijalnoj skrbi itd. Ono što je bitno za reći, probacijski službenici u svom radu surađuju sa drugim javnim tijelima, a posebice ako ćemo govoriti o ugrozi sa MUP-a i mi smo u tom smislu izradili baš upravo Protokol o suradnji Probacijske službe i MUP-a u rujnu prošle godine kako bismo omogućili višu razinu sigurnosti u obavljanju ovih poslova. Spominjao se sustav elektroničkog nadzora, zbog već rečenog nasljeđivanja tako dubokog proračunskog deficita mi nismo u stanju razvijati elektronički nadzor na razini kao što se ovdje spominjalo, ali i samo suštinsko je pitanje da li je elektronički nadzor rješenje za ono što mi želimo postići a to je resocijalizacija počinitelja, odnosno osvješćivanje neprihvatljivih ponašanja i terapijski rad sa osobama koje su u sustavu probacije. To je glavni cilj i to je svrha probacijskog sustava. Naravno da dolaze određena poboljšanja sama po sebi zbog uvođenja ovoga sustava. Jedan od njih je i smanjenje broja prenapučenosti hrvatskih zatvora. Ja sada mogu samo ukratko reći i zbog probacijskog sustava ali naravno i zbog temeljitog rada na novom sustavu penalne politike koji se vraća u, ja ću to reći u razumnu mjeru. Mi smo od 2011. do danas za 21,23% smanjili prenapučenost naših zatvora i ona je sada na postotku od 113%. Dakle, 13% smo iznad kapaciteta i to je za nas jako dobar podatak. Govorilo se o zastari, o pitanju problema zastare. Kada je Probacijska služba preuzimala predmete ona nije krenula od nule, dakle nije se ustrojila i sada prvi predmet je njihov, nego su preuzeli stare predmete u rad što se možda moglo i drugačije riješiti. Ali upravo je bio cilj da se što više osoba uključi u ovaj dobar sustav. Preuzimanjem starih predmeta naravno dogodilo se, posljedica je da su neki otišli u zastaru. Govorilo se naravno o poboljšanju tehničkih uvjeta i o potrebi automobila, nas to jako veseli, bili smo izvrgnuti velikoj kritici zbog nabave vozila ali vozila za pravosuđe su dijelom i za probaciju pa vjerujem da ćemo to na taj način i riješiti. Ja samo želim reći da što se probacije tiče ona se mora temeljiti na povjerenju funkcioniranja pravosudnog sustava. Mi možemo biti skloni isticanju negativnih primjera, dapače, mislim da se oni trebaju isticati, ali ne mogu negativni pojedinačni primjeri biti temelj za po meni vrlo opasan i loš zaključak da je pravosuđe trulo i da ono uopće ne funkcionira. To jednostavno nije točno, to nije činjenica. Pravosuđe danas, pravosuđe danas rješava više predmeta nego što ih prima. Mi bi se trebali zapitati zašto pravosuđe ima toliko predmeta i što je dovelo ovu državu da se sve mora kroz pravosudni sustav rješavati, odnosno tko je prethodno zakazao da se to događa. Ali dobro, mi smo već navikli na kritike u tom smislu. One nas samo motiviraju da radimo i dalje i to neće sada biti ja se nadam predmet. I isto što bih molila, suzdržimo se od želje za odmazdom. Pravosuđe kada izriče sankcije izriče ih na temelju činjeničnog stanja pojedinačnog slučaja. Neću sada govoriti o predmetu koji se tiče guljenja krumpira ali reći ću imajmo dovoljno povjerenja da su se utvrdile odlične činjenice ukoliko se radi o pravomoćnoj presudi. Nitko nije kriv dok mu se to ne dokaže, ali ako je netko pravomoćno osuđen, pravomoćno je osuđen na temelju činjenica konkretnog slučaja u konkretnoj stvari. Pa u tom smislu kao građani trebamo imati minimalnu razinu povjerenja u vlastito pravosuđe. Drago mi je da su istaknuti upravo oni konkretni problemi koje i mi vidimo u radu tijekom samog osnivanja i početka funkcioniranja Probacijske službe. Na njima ćemo naravno raditi i dalje. U tijeku je priprema izvješće za 2013. godinu i ona će zasigurno pokazati pomak u odnosu na ovo izvješće a i zahvaljujući ovim inicijativama o kojima smo govorili. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama zamjenice ministra. Imamo jednu repliku, Branko Vukšić, izvolite.
Uvažena zamjenice ministra Artuković-Kunšt, pa rekli ste, evo predzadnja rečenica, trebamo imati povjerenja. Povjerenje se ne gradi na tome, trebate. Povjerenje se na drugim temeljima gradi. Druga stvar je, sudski temelji su truli koliko god vi to skrivali, to je činjenica. Tri puta su vam duži sudski procesi nego su drugdje. Nećemo o pojedinačnim slučajevima ali mogu vam poslati recimo 20-ak pojedinačnih slučajeva gdje se deseci godina talože, koji se nisu pomaknuli s mjesta od prve rasprave po nekoliko godina zbog toga što se drže u ladici. Cjenici, gotovo da nekim sucima vise na vratima. To su činjenice koje vi možete tajiti, zanemarivati, ali to jest tako. Mi jesmo neuređeno društvo jer nam sudstvo ne radi. To je čak i ovdje priznao i ministar Miljenić. Rekli ste ovako, nije točno da služba počiva na entuzijazmu službenika. Ako su rezultati a mnogi su ovdje rekli, ako su rezultati Probacijske službe bolji od sustava onda su za to zaslužni upravo probacijski službenici mada nisu imali uvjete. Rezultati u osnovnim školama učitelja su bolji od samoga sustava. To znači da možemo zahvaliti entuzijazmu učitelja što nam škola ne tone još niže. Prema tome, niste u pravu, nema dobro, nije dobro sustav riješen, nemaju dobro riješene sve alate s kojima bi trebali raditi. Razgovarajte sa službenicima koji idu na teren, razgovarajte kada oni imaju, kada idu kroz opasnih kriminalaca, kada imaju zaštitu policije. Ajde razgovarajte, ja ću vam donijeti tri četiri probacijska ako im nećete dati otkaz, za ću vam dovesti te službenike. I vi izgleda da živite, da promatrate svijet kroz, sa Pantovčaka ili ne znam otkud.
Hvala. Odgovor. Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo. Pa eto ne stanujem na Pantovčaku. A upravo razgovaramo sa probacijskim službenicima i upravo ovo što ste sada spomenuli je u mojem završenom izlaganju i bilo naglašeno. Dakle, sa MUP-om smo pripremili i donijeli protokol o suradnji upravo zato da bi riješili ovu situaciju. Naravno da je na entuzijazmu probacijskog službenika da procjeni kada će mu takva intervencija trebati da se za nju pripremi kao što se recimo pripremaju sudski ovršitelji kada idu na ovrhu. Dakle, nisam rekla da se ne temelji na entuzijazmu on je bitan dio ali to nije samo ono što čini ovaj sustav nego sustav čini i ono što ga je izgradilo isto kao što postoji sustav škola. Da ga nema ne bi ni bilo prosvjetnih radnika. Minimalno povjerenje je nužno. Ponovit ću, naravno da se na negativnim primjerima mogu izvlačiti loši zaključci ali ako nemamo minimalno povjerenje u sustav pravosuđa onda nama država zapravo uopće ne postoji, a ja ću vam reći baš mi se čini da građani imaju jako puno povjerenja u sustav jer upravo toliko tužbi podnose jer vide da je to jedino rješenje da ishode pravdu ovdje. To je za mene vrlo bitan i dobar podatak. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Nastavljamo sa radom 2. travnja u srijedu u 9,30 sati sa Prijedlogom odluke o proglašenju Nacionalnog dana Nikole Tesle. Doviđenja do srijede i želim vam ugodan vikend i ostale dane.
Izvješće o radu Probacijske službe za 2012. godinu. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlogom Odbor za pravosuđe kao matičnog radnog tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Probacijske službe za 2012. godinu.". Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za i 24 glasa suzdržana donesen predloženi zaključak.