I prije nego što dam riječ predlagateljici pozivam vas dakle oni koji ste javili za stanke da to registriramo. Uvaženi kolega Goran Aleksić je bio prvi.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Za Klub zastupnika Živog zida i Snage želim govoriti o ustavnoj tužbi o kojoj će uskoro odlučivati Ustavni sud u roku od 2 tjedna te o suparničarskoj tužbi protiv u dva euro kredita koja je podignuta prošli tjedan na Općinskom sudu u Zagrebu u organizaciji Udruge „Franak“.
Hvala lijepo. Može. Kolegica Sabina Glasovac koliko sam informiran.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Molim vas stanku u ime kluba SDP-a kako bismo progovorili o eskalirajućoj situaciji u saborskom Odboru za etiku u znanosti i visokom obrazovanju odnosno pritiscima koji su doveli do toga da predsjednik odbora podnese ostavku i da dva člana odbora također podnesu ostavku na članstvo u tom odboru.
Hvala. Uvaženi kolega Milošević.
Poštovani potpredsjedniče tražim u ime kluba SDSS-a stanku vezano za postavljanje spomen ploče u Jasenovcu koja sadrži natpis „Za dom spremni“.
Može. Kolega Hrelja.
Poštovani potpredsjedniče tražim stanku u ime kluba HNS-a, HSU-a da bih rekao detalje o apsurdnom oporezivanju inozemnih mirovina.
Dobro. Da li se još netko javlja za stanku? Klub zastupnika HDZ-a kolega Bošnjaković.
… [[Govornik naknadno uključen.]] odnosu HDZ-a prema totalitarnim sustavima.
Hvala. Može. To je to, imamo znači 5 prijavljenih za raspravu. Nastavak je u 9,45 sati. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Evo nastavljamo sa radom. Prije nego što dam riječ uvaženom kolegi Aleksiću zahvalio bih se sv. Nikoli, našem kolegi Grmoji na tome što nam je podijelio šibe. Nadam se da će one biti poticaj da bolje i kvalitetnije radimo i da razmišljamo uvijek o tome da ne povrijedimo drugoga i da radimo u skladu sa vlastitom savješću. Hvala vam lijepa. Kolega Aleksić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, želim reći nekoliko riječi o ustavnoj tužbi koja je prošle godine predana na Ustavni sud protiv revizije Vrhovnoga suda u dijelu koji se tiče valutne klauzule Švicarski franak. O toj ustavnoj tužbi Ustavni sud će odlučiti u sljedeća dva tjedna, pa ja moram napomenuti što je u stvari ustavnom tužbom traženo. Ustavnom tužbom je traženo da se odluka Vrhovnog suda u dijelu koji se tiče valutne klauzule poništi, jer ta odluka nije u skladu sa EU pravom. O čemu se radi? Prekršena je odredba članka 267. Lisabonskog ugovora prema kojoj je Vrhovni sud kao zadnja sudska instanca nakon koje nema pravnoga lijeka mora uputiti prethodno pitanje EU sudu a to nije učinio, niti je objasnio u samoj reviziji zašto to nije učinio. Druga stvar, prekršene su odredbe Direktive 93/13 gdje je jasno i decidirano rečeno da su nepoštene one ugovorne odredbe o kojima se nije pregovaralo, a koje su pričinile znatnu neravnotežu između prava i obveza na štetu potrošača, a valutna klauzula CHF koja je prouzročila pedeset postotno pa i više povećanje anuiteta kredita u švicarskom franku kao i povećanje glavnica očigledno je uzrokovalo neravnotežu prava i obveza na štetu potrošača. Ta direktiva nije primijenjena kod odlučivanja o presudi. Također nije primijenjena niti presuda EU suda C26/13 kojom je jasno i decidirano rečeno, da ugovorna odredba nije razumljiva ako je samo gramatički jasna nego je razumljiva samo u slučaju ako se ugovaratelja upozori na sve posljedice i na sve rizike koje određena ugovorna odredba na njega može imati u budućnosti. Dakle, sve je to prekršeno u reviziji Vrhovnoga suda i u presudi Visokog trgovačkog suda i stoga je ustavnom tužbom zahtijevano da se poništi ta revizija Vrhovnoga suda. Ukoliko dođe do poništenja te odluke Vrhovnoga suda to će značiti da će se postupak morati provesti ponovo u dijelu koji se tiče valutne klauzule. I ukoliko na kraju se utvrdi ipak ono što mi tvrdimo da je valutna klauzula CHF bila nezakonito ugovorena, da je ništetna u tom slučaju će svi dužnici koji su ugovorili kredite sa valutnom klauzulom CHF bilo da su otplatili svoje kredite, bilo da su izvršili konverziju dobiti reobračun svojih kredita na temelju početne kamatne stope i na temelju početnog tečaja kao da je bio kunski kredit. I svi krediti će se morati na kraju krajeva reobračunati u kunske kredite. To je jedna stvar. Dakle, očekujem da Ustavni sud bude na nivou svog zadatka. Ne možemo prejudicirati njegovu odluku, ali nadam se da će biti na nivou svoga zadatka. Druga stvar, prošli tjedan je u organizaciji Udruge Franak predana suparničarska tužba dvojice euro dužnika, dakle iz kredita s valutnom klauzulom euro na Općinski sud u Zagrebu. Tom tužbom traži se vraćanje preplaćenih iznosa kamata zbog nezakonitih kamata u euro kreditima. Dakle, kao što su CHF kreditima ugovorene nezakonite kamatne stope isto tako su ugovorene nezakonite kamatne stope i u euro kreditima i u kunskim kreditima ugovorenim prije 1. siječnja 2013. godine. Ta dvojica dužnika ukoliko se tužbeni zahtjev usvoji dobit će oko 70000 kuna preplaćenih kamata plus zatezne kamate što čini ukupno preko 100 tisuća kuna za svakog dužnika, a krediti su u iznosu od 55 i 50000 eura. To su dužnici Ivan Matas i Miroslav Poje, a odvjetnica koja ih zastupa je ponovo Nicole Kwiatkowski kao i u kolektivnom procesu. Što je tu prekršeno? Tu je prekršen Zakon o zaštiti potrošača, gdje je jasno rečeno da ugovorna odredba o kojoj se nije pregovaralo je ništetna ako je uzrokovala neravnotežu prava i obveza na štetu potrošača. Prekršen je Zakon o obveznim odnosima, jer je Zakonom o obveznim odnosima jasno definirano da ugovorna odredba, odnosno činidba mora biti odrediva, a odrediva je samo ako postoje podaci n a temelju kojih se određuje. I konačno, kolektivnom presudom je već presuđeno da su takve kamatne stope nezakonite, pa očekujemo pobjedu u tom sudskom procesu. I za kraj moram reći da sam jučer sreo predsjednika Vrhovnog suda Hrvatina, malo sam s njim pročaskao. Danas sam sreo predsjednika Ustavnog suda Šeparovića pa se nadam da su ta dva susreta u stvari vrlo znakovita i očekujem da će to biti u stvari jedna jako dobra stvar za dužnike. Taj susret neka bude simboličan za našu budućnost. Hvala.
Hvala i vama. Druga rasprava je Klub zastupnika SDP-a i uvažena kolegica Sabina Glasovac.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zasigurno evo danas možemo i mogli bismo progovoriti o puno važnih tema. Jedna od njih je zasigurno i postavljanje spomen ploče sa ustaškim obilježjima u Jasenovcu, a još više vrlo mlaka i stidljiva reakcija hrvatskog premijera. Ali upravo iz tog razloga inicirali smo sazivanje sjednice Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav i svoj stav o toj važnoj temi izrazit ćemo ondje. Ono o čemu bih danas htjela progovoriti jesu pomalo kako bih rekla, nepoželjne aktivnosti i nepoželjne situacije koje se događaju u saborskom Odboru za etiku u znanosti i visokom obrazovanju. Znači to je odbor koji ima puni legitimitet ovog Hrvatskog sabora i ne tako davno, početkom ove godine, ovaj Hrvatski sabor je gotovo jednoglasno podržao izvješće o radu odbora za 2014. i 2015. godinu. I gotovo svi zastupnici pa mogu čak slobodno reći i svi, u svojoj raspravi složili su se da konačno možemo biti sretni da nakon jednog dužeg perioda što sam odbor nije funkcionirao, zapravo imamo ljude koji su doveli do toga, odnosno ovaj saziv Odbora za etiku u znanosti i visokom obrazovanju koji konačno radi svoj posao i složili smo se oko toga da treba još jačati ulogu tog iznimno važnog odbora koje je najviše savjetodavno i stručno tijelo u promicanju moralnih i etičkih načela i vrijednosti u znanosti i visokom obrazovanju. Međutim, evo vidite, nekoliko mjeseci poslije što se događa? Događa se to da nam se ponavlja povijest, da se ponovno pokušava opstruirati i zaustaviti rad ovoga saborskog odbora. Zašto? Vjerojatno iz razloga što su se članice i članovi odbora drznuli preispitivati znanstveni rad jednog od brojnih znanstvenika u RH koji je igrom slučaja u međuvremenu postao ministar znanosti i obrazovanja. I mi danas svjedočimo tome da uslijed brojnih političkih pritisaka, gospodin Silobrčić je podnio ostavku na mjesto predsjednika Odbora za etiku u znanosti i visokom obrazovanju, te da su dvoje članova odbora podnijele ostavke na svoje članstvo, zbog toga što ih se pritiskalo, zbog toga što ih se opstruiralo, zbog toga što su im slani iz Ministarstva znanosti i obrazovanja emisari u liku pomoćnika ministra znanosti i obrazovanja koji su nazočili sjednicama odbora i koji su na taj način vršili tihi pritisak na njihov rad. Jeli to uredu? Jučer svjedočimo obraćanju Rektorskog zbora koje je imalo sjednicu u Mostaru, koji šalje poruku Vladi i moli ju da razriješi članove cijeloga odbora, članove cijeloga odbora. Zamislite, odbora kojeg je birao ovaj Hrvatski sabor, čiji članovi imaju mandat četiri godine, taj mandat im je dao ovaj Hrvatski sabor. To što su dva člana podnijela ostavku i to što je gospodin Silobrčić više nije predsjednik odbora, ne znači da odbor ne radi nego hrvatska Vlada odnosno ovaj Hrvatski sabor mora požuriti sa razrješenjem tih članova odbora, a hrvatska Vlada učiniti sve da u što hitnijem roku predloži Hrvatskom saboru nove članove kako bi odbor mogao nastaviti sa svojim radom. Zar ćemo mi zaista kao Hrvatski sabor dozvoliti da nas ucjenjuje jedna uska klika u hrvatskom društvu kojoj ne odgovara Odbor za etiku u znanosti? Pa mi smo svjedočili ovome prije pet godina, prije pet godina se ponovno, prvo je HDZ što je htio napraviti? Kroz izmjene i dopune Zakona o znanosti i visokoj djelatnosti htio je ugasiti odbore i spustiti nadležnosti na sama sveučilišta i veleučilišta. Nije uspjelo. Hvala Bogu da nije. Onda se odbor umrtvio, pet godina nije radio, danas ga se ponovno pokušava ubiti. Ako je to vaša namjera da ugasite ovaj odbor zbog toga što se drznuo preispitivati znanstveni rad ministra obrazovanja, onda to jasno i glasno narodu recite. Ako nije, zaštitite dignitet hrvatske znanosti i zaštitite stanite u obranu članova i članica ovoga odbora i mi kao Hrvatski sabor reagirajmo i moramo im osigurati neometani rad, moramo zaštititi od svake vrste pritisaka te im omogućiti da promptno i bez obzira o kome se radilo rade svoj posao čuvaju dignitet, dostojanstvo hrvatske znanosti i vjerodostojnost znanstvenika u znanstvenom životu, ali ako hoćete i u političkom životu.
Hvala. Prelazimo na treću raspravu, to je uvaženi kolega Boris Milošević i Klub zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Klub SDSS-a je tražio stanku jer smatra da kao parlamentarna stranka, stranka koja se zalaže za vladavinu prava i pravnu državu mora reagirati na postavljanje spomen ploče koja sadrži ustaški pozdrav „Za dom spremni“. Spomen ploča je postavljena praktički uz Spomen područje Jasenovac. Znači područje na kojem se nalazio koncentracijski kamp, područje gdje je stradalo poimenično pobrojano prema zadnjim popisima koje ima javna ustanova Spomen područja Jasenovac, 83 tisuće osoba. Znači 83 tisuće žrtava, koje su bile žrtve prvenstveno zbog svoje nacionalnosti jer su Srbi ubijani zato što su Srbi, Židovi zato što su Židovi, Romi zato što su Romi, a Hrvati jer nisu bili po volji ustaškog režima. Jasenovac je simbol ljudskog stradanja i patnje i upozorenje nama danas živima da se takvo što ne može i ne smije ponoviti. Mi danas kada se Jasenovac spominje moramo uvijek i u svakoj prilici jasno osuditi zločin počinjen u Jasenovcu, nastojati da se jasenovačkim žrtvama da dostojanstvo i dignitet. Ovakvim postupanjem kada dopuštamo postavljanje natpisa pod kojim su ubijani, mi zapravo gazimo po žrtvama. Nije sporno da predstavnici udruga, da predstavnici braniteljskih udruga imaju pravo postaviti spomen ploču za poginule pripadnike svojih postrojbi, ali nije sporno ni to da je „Za dom spremni“ ustaški pozdrav. Stav svih nas vjerujem, prema određenju, karakteru ustaško režima i NDH je jasan i osuđujući. To je bila zločinačka, kvislinška tvorevina, zasnovana na krvi i rasnim zakonima, stvorena isključivo voljom nacističke Njemačke i fašističke Italije, a za dom spremni je bio službeni ustaški pozdrav u toj državi što je dovoljna činjenica da ga se zauvijek diskvalificira. Istina je i ta da je taj pozdrav, se nalazi u statutu koji je odobren od nadležnog tijela, dakle države RH, međutim, taj pozdrav time nije legitimiran i taj čin ga ne opravdava. Ta činjenica i ta informacija nam je samo upozoravajuća da država nije na vrijeme reagirala već je tako nešto dopustila i propustila. Je li to problem? Problem je, problem a može biti veći problem ako se ne ispravi. Hrvatski sabor je uvijek izražavajući stajališta hrvatskog naroda i ostalih građana u RH dosljedno i stalno zastupao načela pluralističke demokracije, ravnopravnosti, poštovanja ljudskih i građanskih prava i sloboda. Temeljem takvih stajališta Hrvatski sabor ne može ostati nijem na osudu ovakvih pojava. Osuda totalitarnih režima nije dovoljna da bi se izradila osuda zločinačkog karaktera ustaškog režima. Stoga smatramo da nadležna državna tijela trebaju izvršiti nadzore nad statutima udruga koje imaju u svojim grbovima natpise za dom spremni te nastojati da se takvi natpisi istih grbova i sa svih spomen ploča uklone.
Hvala i vama. Iduća rasprava Klub zastupnika HNS-a i HSU-a, uvaženi kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Javio sam se za ovu raspravu u ime našeg kluba zbog toga što je Vlada RH prošlog tjedna propustila ispraviti jednu nepravdu koju čini prema umirovljenicima koji svoju mirovinu primaju iz susjednih zemalja. Naime, porezna uprava ima dvostruke kriterije djelovanja. Naime, ako npr. netko prima 2000 kuna iz Hrvatske a prima 1600 kuna iz BiH-a, iz Srbije ili Slovenije onda porezna uprava ta dva, te dvije činjenice zbroji i da rješenje da se takav građanin oslobađa plaćanja poreza jer je to ukupno ispod 3800 kuna. Međutim, ako netko prima 2000 iz Hrvatske a 2000 iz Slovenije onda slučaj nije takav. Naime, tada se te 2000 kuna iz Slovenije tretira kao drugi dohodak i ne plaća se porez samo na razliku od 3800 do 400 tisuće kuna nego se plaća porez na ukupan iznos od 2000 kuna, znači takav umirovljenik ili umirovljenica plaća umjesto 24 kune poreza, plaća 240 kuna svaki mjesec i to rješenjem porezne uprave. Tako da 10 puta preplaćuje svoj iznos svog poreza koji joj pripada da bi tek u 2. mjesecu mogla ispuniti zahtjev za povrat više uplaćenih doprinosa i da bi joj se taj iznos vratio. Zanima me da li su sa porezom tako u pretplati veliki igrači u RH, vlasnici trgovačkih lanaca ili neke velike firme, da li se njima ovako naplaćuje porez ili to važi samo za obične smrtnike. Ono što je još iritantnije od toga je da sam o ovome ukazivao u mojoj pojedinačnoj raspravi o Konačnom prijedlogu zakona o porezu na dohodak, da sam i uložio amandman koji je ovo definitivno, ovaj problem definitivno eliminirao jer je amandman govorio kako se ima obračunati takav porez, dakle da se dva dohotka od nesamostalnog rada zbroje i da se onda izda rješenje i da se porez plaća samo na razliku, dakle na iznos veći od neoporezivog. Nažalost ravnatelj porezne uprave ovdje u petak je rekao da ne mogu drugačije to tretirati nego kao drugi dohodak. Pogledajte u novom zakonu koji je prošao u petak, primici po osnovi od nesamostalnog rada u stavku 2., točka 2. smatraju se mirovine ostvarene na temelju prijašnjih uplata doprinosa za obvezno mirovinsko osiguranje. U članku 39. drugi dohodak ostvaruje se po osnovi primitaka koji se ne smatraju primicima određenim po osnovi nesamostalnog rada iz članka 21. ovog Zakona. Dakle u ova dva zakona je rečeno, u ova dva članka ovog zakona je rečeno sve, da se to ne smije tako obračunavati. Htio sam i tehniku ugraditi u amandman koji naravno kao i sve amandmane predlagateljica odbila jer je tako lakše, jer inače treba čekati sjednicu Vlade da bi se neki amandman usvojio što je vrlo neprofesionalno, vrlo nekorektno a rekao bih vrlo iskorištavajuće prema građanima Hrvatske koji imaju relativno mala primanja jer to nisu bogati ljudi koji mogu čekati povrat poreza do sljedeće godine. Stoga, ja molim sve one koji su mi i do sada pisali i imali ovakve probleme da mi obnove svoje dopise jer ću svakoga, definitivno svakoga poslati kao zastupničko pitanje ministru dokle god to ne riješi a može riješiti ako nije riješio zakonom, to može riješiti pravilnikom ministra financija. Prema tome, ja molim, kažem još jednom sve građane da uredno obnove svoje dopise, svakoga, definitivno pojedinačno ću poslati kao zastupničko pitanje ministru financija. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I zadnja rasprava u trajanju od 5 minuta je rasprava Kluba zastupnika HDZ-a i uvaženi kolega Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo zatražili smo ovu stanku u ime kluba HDZ-a da se odredimo i da još jednom po ne znam koji put iskažemo svoj stav, HDZ-a prema totalitarnim sustavima. Ja ga ovdje ponavljam i govorim da HDZ osuđuje sve totalitarne sustave i komunizam, i nacizam, i fašizam i ono što možemo reći niti jedan od tih sustava nije donio ništa dobroga nego samo krv, samo žrtve, samo razaranja i jasno je da se dobro i da takav stav moramo imati i da ga trebamo ponavljati. Prema kvislinškoj tvorevini nezavisnoj državi Hrvatskoj smo se također više puta i vrlo često određivali. Doista to je jedan trenutak u hrvatskoj povijesti koji bismo željeli zaboraviti, međutim ne možemo, puno je krvi, puno je žrtava iza njega ostalo i zato je važno da imamo danas puno godina poslije toga jedan ispravan i dobar stav prema tome koji zapravo je upravo ovaj koji mi danas govorimo osuđujući. Mislim da ovom stavu u svakom slučaju valja reći da je i naš predsjednik Vlade Andrej Plenković vrlo jasno rekao da treba zakonski institucionalno regulirati znamenje koje zapravo je u službi tih sustava i koje zapravo je proizašlo iz tih sustav. I tako nešto ćemo podržati ovdje i mi u klubu HDZ-a i sa time ćemo se jasno složiti da naša Vlada pa i naš klub pa i svi ovdje da sudjelujemo u izradi jednog takvog zakona o jednoj dobroj tolerantnoj atmosferi gdje ćemo uvažiti naravno argumente struke, argumente povjesničara i proizvesti jedan takav akt koji zapravo će donesti do jednog takvog ponašanja gdje zapravo moramo vodit računa da ne vrijeđamo žrtve koje su posljedica i koje su nastale nakon takvih sustava. Što se tiče ove ploče u Jasenovcu, želim se očitovati o njoj. Ja hoću reći ovako postrojbe HOS-a su sudjelovale u Domovinskom ratu i ti ljudi koji su, čija imena su uklesana na ploči u Jasenovcu oni su dali život za ovu našu Hrvatsku, za ovu Hrvatsku gdje mi danas možemo slobodno i u ovom našem Hrvatskom saboru odlučivati i donositi odluke vezano za budućnost hrvatske države. Stoga mislim da to treba gledati u tom kontekstu, da ne treba njih nikako povezivati sa nezavisnom državom Hrvatskom. Ti su ljudi dali život upravo za Hrvatsku koju mi danas živimo. I ako ćemo ići po spomenicima po Hrvatskoj tada ćemo vidjeti da postoje zapravo i mnogi drugi koji vrijeđaju emocije i nekih drugih ljudi primjerice u Borovu selu imamo spomenike koji zapravo su spomenici četničkim vojvodama koji su spomenici bijelim orlovima što također može ljude koji žive na tim područjima itekako uznemiriti. Stoga mislim da je najrazumnija ova inicijativa da se zakonski znamenje uredi a na nama je zapravo da te teme raspravljamo u jednom tolerantnom duhu a prvenstveno da se okrenemo ovome što radimo danas. Pred nama je Zakon o javnoj nabavi. Zakon je iznimno važan za funkcioniranje gospodarstva u RH. Pred nama će uskoro biti i proračun RH od kojega očekujemo da hrvatske ponovno makroekonomske pokazatelje dignemo na jednu višu razinu. Stoga ovakvim temama mislim da treba pristupiti razumno, racionalno a ne da nam zapravo nepotrebno je da visoki dužnosnici poput jednog dužnosnika iz SAD-a mora uvjeravati svijet da u Hrvatskoj nema nikakve fažizacije. To je doista, to doista je nepotrebno. Mislim da mi to sami možemo živiti i sami prepoznati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo i kolegi Bošnjakoviću. Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Nastavljamo sa radom naše sjednice. Evo samo da vam pročitam što ćemo raditi pa ćemo onda ići na stanku. Dakle danas nastavljamo sa radom sa: - Konačni prijedlog Zakona o javnoj nabavi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.BR.37. Predlagatelj akata je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal je dostavljen u pretince, prilozi uz izvješće nisu umnoženi već se nalaze na web stranici Hrvatskog sabora. Sukladno članku 206. Poslovnika prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo, a izvješća ste primili na sjednici. Informacija da je amandmane podnio Odbor za zakonodavstvo.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnici pred nama je prijedlog Zakona o javnoj nabavi. Ovim se zakonom sa jedne strane ispunjava obveza RH u preuzimanju pravne stečevine EU. Ali ono što držim još važnijim jest da se kroz ovaj zakon u postupak javne nabave ugrađuju i iskustva koja smo stekli dosada u provođenju postupaka javne nabave. Stoga se držim, ovim zakonom osigurava fleksibilizacija postupaka javne nabave, pojednostavljivanje formalne procedure provođenja postupaka javne nabave i smanjivanje troškova koje proces javne nabave nameće poduzetnicima koji sudjeluju u javnoj nabavi te konačno novim odredbama koje se ovdje predlažu povećava se mogućnost poduzetnicima da pristupaju procesu javne nabave što znači da se povećava tržišno natjecanje koje bi onda u konačnici trebalo imati i rezultat za same javne naručitelje u smislu smanjivanja visine iznosa i visine troškova koji se troše kroz procese javne nabave. Nekoliko je bitnih osobina ovoga zakona koje bih željela istaknuti ovom prilikom. Najvažnija ili možda prva među tim bitnim osobinama jest uvođenje ekonomski najpovoljnije ponude kao jedinog kriterija odabira ponude. Dosada je u ekonomski najvoljnija ponuda bila mogućnost, međutim analiza je pokazala da se je koristila tek u 2% svih javnih nabava. Ovim prijedlogom zakona ekonomski najpovoljnija ponuda postaje obavezna što znači da se izvor pobjednika da se tako izrazim u procesima javne nabave neće više temeljiti na cijeni kao jedinom kriteriju nego će se temeljiti na nizu kriterija koji uključuju i cijenu pri čemu važnost cijene u strukturi kriterija za izbor najpovoljnije ponude može biti maksimalno 90%. Ovom prilikom želim naglasiti da kriterij cijene je određen od 90% kao gornji limit što znači da 90% nije obavezno nego javni naručitelji prilikom raspisivanja svakog pojedinog natječaja će moći utvrditi prema prirodi natječaja koliko je cijena važna u strukturi ukupnih kriterija što znači da u slučaju pojedinih nabava i prema stručnoj ocjeni javnog naručitelja je moguće da cijena ima i niži udio u strukturi kriterija za izbor najpovoljnije ponude. Na taj se način želi osigurati da javni naručitelji za javni novac mogu osigurati i najbolju kvalitetu proizvoda ili usluga koje nabavljaju s obzirom da se je do sad u praksi javnih nabava opazilo i postojali su primjeri gdje je kriterij najniže cijene na određeni način bio korišten ili bio iskorištavan u smislu koji je rezultirao za javne naručitelje nedovoljno visokom kvalitetom proizvoda i usluga koji su nabavili. Druga bitna osobina ovoga zakona je uvođenje europske jedinstvene dokumentacije o nabavi. Europska jedinstvena dokumentacija o nabavi u značajnoj mjeri smanjuje barijere za poduzetnike koji pristupaju procesu javne nabave zato što europska jedinstvena dokumentacija o nabavi zamjenjuje obavezu poduzetnika da prilikom javljanja na postupke javne nabave moraju u samom trenutku prijave priložiti brojne obrasce, potvrde koje im izdaju državna tijela, a koja služe za dokazivanje njihove formalne sposobnosti za sudjelovanje u natječaju. Na taj način u sadašnjem rješenju imamo situaciju u kojoj poduzetnici od države moraju prikupiti brojne potvrde da bi ih ponovo predali državi. To je naravno skupo i za određene poduzetnike predstavlja barijeru za sudjelovanje u postupcima javne nabave. Europska jedinstvena dokumentacija o nabavi je stoga u suštini jedan obrazac kroz koji će poduzetnici koji pristupaju javnoj nabavi dati izjavu da udovoljavaju formalnim uvjetima tipa nekažnjavanje uprave, određeni registriranost u sudskom registru i slične podatke, a onaj poduzetnik koji bude izabran čija ponuda bude izrabrana kao najbolja morat će naravno priložiti i originalnu dokumentaciju. Ovime se kao što sam rekla postupak pojeftinjuje za poduzetnike, a jasno je da u slučaju poduzetnika koji bude izabran kao najbolja ponuda ako nije u mogućnosti dostaviti sve ove formalne dokumente da postupak javne nabave neće biti ponovljen, nego jednostavno će sljedeći, odnosno onaj koji je bio drugi u postupku biti zatražen da dostavi ovakovu dokumentaciju. Međutim, želim reći da u stvari europska jedinstvena dokumentacija predstavlja na određeni način jedno prijelazno rješenje zbog toga što se zakonom uvodi obaveza povezivanja različitih registara iz kojih se prikupljaju ove, iz kojih poduzetnici prikupljaju ovu dokumentaciju elektroničkog povezivanja tih registara kako bi svi sudionici u javnoj nabavi u suštini imali on line pristup svim ovim dokumentima. Rok za povezivanje relevantnih baza podataka kao što su one iz Porezne uprave, sudski registar, obrtni registar, kaznena evidencija jest kraj 2018. godine. Ovim se zakonom kao treća bitna osobina uvodi obaveza prethodnog savjetovanja sa zainteresiranim gospodarskim subjektima o dokumentaciji. Radi se o postupku kojim se javnim naručiteljima stavlja obaveza da dokumentaciju o nabavi moraju dati na uvid zainteresiranim ponuđačima i to prije nego što službeno počne postupak javne nabave. Razdoblje u kojem ta dokumentacija mora biti dostupna je najmanje pet dana prije dana službenog početka postupka javne nabave, a m ože trajati i dulje. Smisao je uvođenja ovog prethodnog savjetovanja smanjivanje mogućnosti zlouporabe dokumentacije o javnoj nabavi i mogućnost da svi oni koji su zainteresirani ukažu na kvalitetu dokumentacije, istaknu svoje primjedbe i na taj način se minimizira rizik pogodovanja određenim gospodarskim subjektima kroz prilagođavanje tehničkih specifikacija. Slijedom toga očekuje se naravno i manji broj žalbenih postupaka pred Državnom komisijom za kontrolu javne nabave. Temeljem ovoga prijedloga približavamo se cilju potpune informatizacije i automatizacije procedura vezanih uz javnu nabavu. Sva komunikacija i razmjena informacija između naručitelja i poduzetnika provodi se u pravilu elektroničkim sredstvima komunikacije. Jedini papirni dokument koji nakon usvajanja ovog zakona će ostati kao obaveza da ga naručitelji dostavljaju jesu bankarske garancije. Sveukupno, da ga naručitelji dostavljaju u papirnoj formi jesu bankarske garancije. Sveukupno držimo da ovaj zakon donosi značajno smanjivanje administrativnog tereta za poduzetnike s obzirom da na primjer uvođenje europske jedinstvene dokumentacije smanjuje administrativne troškove pristupanja procesima javne nabave za oko 83%. Također smanjit će se propisana visina jamstava koji ponuditelji moraju dati za ozbiljnost ponude sa dosadašnjih 5 na 3% od procijenjene vrijednosti. Ovim se prijedlogom ujednačava praksa vezana uz jamstva za uredno izvršenje posla i jamstva za uredno izvršenje posla i jamstva za uredno izvršenje ugovora se propisuju na maksimalno 10% vrijednosti nabave. Također smanjuju se i naknade za žalbe u smislu da se naknade za žalbe uređuju na drugačiji način, tako da se dosadašnja naknada za žalbe od deset tisuća kuna smanjuje na pet tisuća kuna za nabave čija je vrijednost do 750 tisuća kuna, dok sa nabave vrijednosti iznad 750 tisuća kuna ona ostaje deset tisuća kuna. Također ukidaju se upravne pristojbe na žalbu, a isto tako uvodi se i fiksna naknada za žalbu na dokumentaciju u iznosu od pet tisuća kuna. Uvođenjem ove novine odnosno propisivanjem fiksne naknade za žalbu na dokumentaciju o nabavi od pet tisuća kuna, stavlja se jači naglasak na nužnost zakonitog formuliranja dokumentacije. Ovakva će mjera držimo djelovati destimulirajuće na izbjegavanje kvalitetnog angažmana naručitelja u fazi javne rasprave o dokumentaciji. Isto tako držim da je važno istaknuti kako ovaj zakon donosi i jednu novinu kojom se jača zakonski položaj i mogućnost postupanja po Zakonu Državne komisije za javnu nabavu. S obzirom da će temeljem ovoga prijedloga Državna komisija za javnu nabavu kada se podnese žalba moći po zakonu pregledati zakonitost cjelokupnog postupka javne nabave uključujući i fazu pripreme dokumentacije, za razliku od sadašnje situacije kada je Državna komisija mogla reagirati samo po fazama odnosno po fazi i po razlogu zbog koje je uložena žalba. Sveukupno radi se o opsežnom zakonu, radi se o zakonu koji regulira bitne procese kroz koje se prema raspoloživim podacima usmjerava oko 40 milijardi kuna javnoga novca. Sasvim je jasno da će za potpunu i efikasnu primjenu ovoga zakona biti potrebni veliki napori u obrazovanju, edukaciji javnih naručitelja. Uprava za javnu nabavu Ministarstva gospodarstva na tome će intenzivno raditi sljedećih mjeseci. U tome će cilju na raspolaganju stajati i određena sredstva iz proračuna EU kojim će se poduprijeti te aktivnosti, kojim će se poduprijeti izrada procedura za javne naručitelje kako bi jednostavnije i efikasnije primjenjivali kriterij ekonomski najpovoljnije ponude. Sveukupno ocjenjujemo da usvajanje ovoga zakona znači direktno smanjivanje troškova za poduzetnike od 42 milijuna kuna upravo kroz različita pojednostavljenja i uklanjanje neporeznih nameta koje ovaj zakon donosi i o kojima sam dijelom govorila i kroz smanjivanje žalbi, kroz smanjivanje vrijednosti jamstava, kroz smanjivanja obujma dokumentacije koju trebaju podnijeti. Sa druge strane zakon ima i potencijal kvalitetnijeg i efikasnijeg upravljanja i kontroliranja troškova koje kroz javnu nabavu stvaraju javni naručitelji s obzirom da otvara mogućnost boljeg pristupa poduzetnika procesima javne nabave, pa kroz tu veću konkurenciju očekujemo i pozitivne efekte na smanjivanje troškova same javne nabave. Sa druge strane u zaključku, želim posebno istaknuti odredbe koje se tiču povećanja transparentnosti javne nabave, a koje su naročito usmjerene na jednostavne javne nabave, čija je vrijednost za robe manja od 200 tisuća kuna odnosno za usluge manja od 500 tisuća kuna. Te se nabave danas odvijaju po pojednostavljenim procesima i takve su odredbe uvedene radi fleksibilizacije javne nabave. Te mogućnost ostat će i dalje prema ovome zakonu, međutim za sva državna tijela uvodi se obaveza da pravilnik o načinu provođenja tih javnih nabava mora javno objaviti, uvodi se također obveza da se moraju javno objaviti planovi nabave, isto kao i obaveza uvođenja u registar ugovora narudžbenica i ugovora koji se u konačnici sklapaju u procesima jednostavne javne nabave. Na ovaj način povećanom transparentnošću cilj nam je smanjiti i minimizirati prostor za cijepanje javnih nabava koje u suštini jesu veće vrijednosti od 200 odnosno 500 tisuća kuna onda se cijepanjem eventualno pokušavaju ostvariti kao jednostavne javne nabave. Kroz ove odredbe o transparentnosti eventualno provođenje takvih postupaka biti će u cijelosti vidljivo pa će to onda naravno smanjiti motive za eventualni pokušaj da se cijepanjima javnih nabava izbjegne primjena ovoga zakona. Hvala vam lijepo na pozornosti.
Hvala i vama. Izlaganje ministrice Dalić izazvalo je reakciju osam zastupnika. Prvi među njima je uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege. Javio sam se za repliku jer je zapravo jedini način da to kažem kao predsjednik Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije budući još uvijek nije niti raspisan natječaj za vanjske članove, pa vijeće ne može raditi a radi se o temi koja bi bila na dnevnom redu Nacionalnog vijeća. Naime svjedoci smo da ovaj zakon ima važne i antikorumptivne učinke i da njegova dobra primjena će garantirati i da će rizik korupcije biti manji. Porazni podatak kojeg smo ovdje raspravljali kada smo imali izvješće državne komisije je da je Hrvatska među 3 najkorumpiranije zemlje po anketi Europskog instituta RAND na traženje Europskog parlamenta i da po njihovoj procjeni zbog korupcije u javnoj nabavi gubimo 2 milijarde kuna godišnje. Zbog toga ja apeliram na ministricu da obzirom da se priprema novi akcijski plan za suzbijanje korupcije za naredne dvije godine da se i ministarstvo kojem je ona na čelu aktivno uključi u donošenje svih onih mjera koje će značiti dosljednu provedbu ovog zakona posebno u području edukacije jer ja se bojim, ja jesam za to da imamo ekonomski najpovoljniju ponudu a ne najjeftiniju koja je do sada bila u 99% slučajeva. Ali poznavajući naše dobre pod navodnicima navike, bojim se kako će se provoditi taj postupak, ekonomski najpovoljnije ponude jer smo skloni razno raznim nestašlucima pa će ta edukacija vjerujem doprinijeti da tih nestašluka bude što manje. Te stoga zaista molim da se što prije donese taj akcijski plan koji će biti dio strategije i akcijskog plana suzbijanja korupcije u RH. Hvala lijepa.
Ministrice želite li odgovoriti ili ćete kasnije na repliku? Dobro, hvala. Druga replika je uvaženi kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena ministrice Dalić, svakako se radi o opsežnom zakonu kako ste rekli i naravno treba ga podržati jer svaki zakon koji vodi ka unapređenju postupaka javne nabave a koji je kao što vidimo složen, mislim da sam negdje vidio da se u okviru jednog kolegija na stručnom studiju proučava u okviru jednog semestra. Dakle vrlo opsežan materijal. Ono što treba pohvaliti je sigurno pojedine odredbe posebno kada govorimo o ekonomski najpovoljnijoj cijeni. Međutim, ono što mene brine je provedba ovog zakona. U članku 197. ovoga zakona stoji da će naručitelj imenovati stručno povjerenstvo. I o tom stručnom povjerenstvu samo znamo da je stručno, ne znamo ni koliko će imati članova, vjerojatno će to pravilnikom ili nekakvim … [[Govornik se ne razumije.]] unutrašnjim aktom to … [[Govornik se ne razumije.]] napraviti ali ne znamo više ni što znači stručno. Vi imate, mislim da je kolega Jovanović rekao da su procijenjene štete 2 milijarde kuna. Mislim da je to puno, puno više. Vidite, Europska komisija je rekla da tri četvrtine tvrtki prema istraživanju Eurobarometra smatra da su specifikacije namještene uvijek za jednu tvrtku. 45% ponuda se javlja jedan, jedan samo ponuditelj, znači 45% natječaja. Dakle ono što će sigurno biti problem u praksi a posebno kada govorimo o općinama i gradovima, biti će potrebno itekako i edukacija tih ljudi, biti će potrebno nešto i sredstava izdvojiti da doista tamo imamo stručne ljude koji razumiju materiju koji mogu donijeti onda kvalitetnu odluku. A u ovom trenutku mi imamo stručne ljude koje ovako kolokvijalno zovu doktoru, znate ovako ih zovu doktori i procenti a postoje i oni koji su malo vještiji pa njih zovu već primarius doktori, … [[Govornik se ne razumije.]] jer su vrlo vješti uzimanju … [[Govornik se ne razumije.]] u postupcima javne nabave. I zato mi je žao što je izbačen inspekcijski nadzor iz ovog zakona. U objašnjenju piše da je bio teško provediv. Međutim, hoće li stvarno Središnji državni ured za javnu nabavu moći kontrolirati sve ove postupke koji se provode. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženi kolega Siniša Varga. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče i zahvaljujem i potpredsjednici na izlaganju. Reagiram na vaše izlaganje, dio izlaganja gdje ste rekli, očekuje se smanjenje broja žalbi pri državnoj komisiji. Naime, moje iskustvo u zdravstvu vezano za javnu nabavu naročito kapitalne opreme je bilo tako da je defacto postalo nacionalni sport u zdravstvu vezano za sve žalbene postupke na državnoj komisiji za javnu nabavu gdje imamo specijalizirane odvjetničke tvrtke koje se bave sa rušenjem postupaka javne nabave sve u cilju za utjerivanje interesa pojedinih dobavljača kapitalne opreme naročito u radiologiji međutim ono što je rezultat svega toga da se pacijentima na kraju dana uskraćuje nova moderna oprema iako su za to osigurana sredstva u državnom proračunu koji onda propadaju u fiskalnoj godini. Ti postupci traju 6 do 8 mjeseci, ne rijetko i preko godinu dana i jednostavno uđe u sljedeću fiskalnu godinu kada se cijeli postupak onda mora ponavljati i to se onda ruši. Međutim, sada imamo situaciju da zakon koji raste sa 100 članaka na 400 članaka pitanje i moje je vezano za kompetencije stručnih službi što u ministarstvima što u javnim ustanovama poput bolnica da mogu provoditi u vrlo, vrlo kratom roku sve odredbe ovog zakona i da li će njihovo nesnalaženje i nemogućnost provedbe određenih dijelova samog zakona o čemu će biti više govora tijekom pojedinačnih rasprava je kočnica zapravo ponovno da pacijenti dođu do svojih aparata koje im je potrebno za svakodnevno liječenje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. 4. replika je uvaženi kolega Marko Vešligaj. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, načelno naravno zakon o javnoj nabavi nam je potreban ali već sam prijedlog zakona nažalost komplicira cijelu proceduru. Evo možda nekoliko brojki, imamo 452. članka, 12 priloga u odnosu na stari zakon koji je imao 180 članak, 7. dodataka i 8 podzakonskih propisa. Donošenje samih pravilnika predviđeno je tek 6 mjeseci nakon donošenja zakona, dakle a svi znamo da nam je zakon u hitnome postupku, dakle imati ćemo velikih problema posebno kod onih naručitelja sa niskim administrativnim kapacitetima kojima će trebati jako puno za samu edukaciju. Također pitanje izrade dokumentacije za nadmetanje bez ovih provedbenih propisa tj. pravilnika čije evo još jedanput ponavljam se donošenje tek planira u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu. I još jedna samo stvar koju ću kratko u replici istaknuti to je zapravo pitanje uvođenja ekonomski najpovoljnije ponude kao jedinoga isključivoga kriterija za izbor znači u javnoj nabavi. U nekim postupcima kriterij najniže cijene smatram da je bio zapravo i dostatan. Imat ćemo velikih problema s obzirom da se kreće već sa 1.1. sa ovim postupkom ekonomski najpovoljnije ponude i možda bi tu trebalo razmisliti o tome da se rok za uvođenje ekonomski najpovoljnije ponude kao jedinoga kriterija za izbor i javnu nabavu prolongira barem do donošenja novoga pravilnika. Hvala.
Hvala i vama. Peta replika uvaženi kolega Ivan Pernar.
… [[Govornik naknadno uključen.]] htio bi reći da svaka izmjena Zakon o javnoj nabavi ima smisla jedino ukoliko je proces javne nabave takav da je transparentan, a transparentan će biti samo onda kada će na nekom središnjem portalu znači na web stranici koja se može zvati javna nabava.hr sve moguće javne nabave i države i privatnih subjekata, tek onda kada će biti, a ne ono da se ne znam po nekim novinama to objavljuje ili na nekim portalima ili ne znam na vijestima. Znači mora postojati središnje mjesto za sve. I samo isključivo u takvim uvjetima je moguće imati transparentan postupak javne nabave. Mene zanima da li je u prijedlogu kojeg znači gospođa Dalić predlaže da li je predviđeno takvo što? Hvala.
Hvala i vama. Šesta replika uvaženi kolega Joško Klisović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle iz onoga što smo čuli od zastupnika koji su govorili prije mene očito je jasno da prevladavajuća percepcija u našoj javnosti je da je javna nabava u srcu korupcije u javnom sektoru. Na mnoge inovativne načine se to radi bilo da se pogoduje nekom ponuđaču, bilo da se prihvaćaju damping ponude pa se poslije aneksira. Na mnoge načine radi se netransparentno, posljedica svega je gubitak građana, gubitak povjerenja građana u vlastite institucije. I zato je ovaj zakon bitan, zato je on važan da upravo pomogne vratiti to povjerenje građana. On je rađen koliko sam ja mogao primijetiti tri sukcesivne vlade su ga radile, dakle MIlanovićeva, Oreškovićeva i sada Plenkovićeva. Ja se nadam da ćemo doći do jednog kompleksnog kvalitetnog zakona kojeg ćemo moći i zajednički svi skupa podržati. No, osim potrebe da se vrati povjerenje građana jako je važno da zakon ima jednu komponentu društvene odgovornosti i to ne samo prema upravljanju javnim novcem pa se tu predlaže i šta ja podražavam kriterij najpovoljnije ekonomske ponude, nego da ima jednu društvenu odgovornost i prema radnicima. Drugim riječima da se ne može prihvatiti ponuda i ne može na natječaju pobijediti ponuditelj koji krši prava radnika bilo sa naslov neisplate plaće, bilo sa naslova neisplate mirovinskog ili zdravstvenog osiguranja. Poštivanje zakona i društvena odgovornost je u srcu ovog zakona i molim da se o tome vodi računa a ja ću u tom kontekstu ići sa amandmanima. Hvala.
Hvala. Sedma replika je uvaženi kolega Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice pa ova novela zakona je sigurno dobrodošla s obzirom na rezultate koje smo vidjeli u izvješću Državne komisije za kontrolu javnih nabava iz 2014. kao i iz 2015. godine. Uspoređujući njih vidljivo je da je 2 milijarde kuna manje javne nabave ostvareno u 2015. nego što je u 2014. godini. Razlog tome je poništavanje 42% natjecateljima njihovih odabira i ponovni postupci koji su utjecali da se izgubi ovih 2 milijarde u javnoj nabavi. Vidimo i sami da javna nabava je segment koji izaziva pozornost svih naših građana ali ona može biti sama ukoliko nema sinergije različitih upravnih područja prvenstveno graditeljstva, prostornog uređenja zatim zaštite okoliša i prirode te niz drugih faktora koji utječu da bi se došlo do javne nabave. Javna nabava kao takva u ovakvim novelama gdje je ekonomska najpovoljnija ponuda sigurno je omogućit će veće korištenje europskih sredstava i velikih infrastrukturnih projekata koji su već u nekoliko desetaka gradova poništeni i ponovno se vraćaju na javnu nabavu. Vjerujemo da će se ovim zakonom biti brži, kvalitetniji odabir ponuditelja i da će se dogoditi ono. Ono što mene brine je da se smanjenjem sa 5% na 3% jamstva za ozbiljnost ponude će se povećati broj onih profesionalnih žalitelja koji se jave kako bi stvarali probleme i kako bi se žalili radi žalbe ili ko zna kakvih primisli koje oni sami imaju. Jednako tako u onom djelu koji govori o tome postupak pregovora može se dogoditi da tu nije točno definirano što će se to ispregovarati, što to u dokumentaciji a dokumentaciju prave projektanti pa u zajednici sa naručiteljem pa onda može biti onih problema o kojima govore i tijela za borbu protiv korupcije kao i svi drugi mediji koji se puno puta bave javnom nabavom.
Hvala. Hvala lijepa. I zadnja replika uvaženi kolega Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana potpredsjednice, ministrice pa ja ću reći da ova vaša tvrdnja da će se poboljšati ovaj zakon time što će Državna komisija praktički proširiti opet svoje djelovanje i ići od samog početka neće baš po mojem sudu doprinijeti bržem rješavanju problema, nego će sve skupa usporiti i stvorit će još više problema. A također ste spomenuli i nemogućnost cijepanja javnih nabava kao mogućnost određenih koruptivnih aktivnosti. Pa nisam ja ni ovdje baš siguran da je to dobro u kontekstu projekata koje bi trebali financirati iz fondova EU gdje doslovno imamo ogromne projekte, govorim o anglomeracijama, govorim o grupnim vodovodima gdje u stvari bi po meni bilo puno bolje da se išlo na varijantu nekoliko cjelina i da se omogućilo da se na takve natječaje mogu javljati i domaće tvrtke. Jer na ovaj način u principu domaće se tvrtke skoro pa i ne mogu javljati. Ovdje je bilo već također u replikama prije rečeno da bi bilo dobro da se u natječajnu dokumentaciju uvede i unese i potvrda o isplaćenim plaćama radnicima. Ja isto smatram da bi to bilo dobro, jer bi na taj način eliminirali sivu ekonomiju i praktički pročistili prostor da se na natječaje koje rade javni naručitelji mogu javljati prvenstveno i isključivo oni koji uredno plaćaju poreze i koji uredno isplaćuju plaće svojim zaposlenicima. Generalno bojim se da ovaj zakon od 452. članka neće baš biti previše provediv u praksi.
Hvala vam lijepa. Sada će nam se u ime predlagatelja obratiti u petominutnoj raspravi uvažena potpredsjednica Vlade Martina Dalić. Izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] korupcije. Uprava za javnu nabavu sudjeluje u tim aktivnostima i u tome planu ima svoje mjere tako da se u cijelosti slažem sa zastupnikom Jovanovićem da ovaj zakon i je bitan instrument za suzbijanje korupcije i njegova suština, njegova bit kroz jačanje odredaba o transparentnosti upravo pridonosi tome cilju. Što se tiče stručnosti povjerenstava i pitanja kako se utvrđuje stručnost povjerenstva i kako to znamo želim podsjetiti da postoji proces certificiranja javnih službenika za provođenje postupaka javne nabave, što znači da uvijek jedan član povjerenstva mora imati certifikat, a taj certifikat stječe nakon što je prošao 50 sati edukacije nakon čega polaže ispit koji je besplatna, koji organizira Ministarstvo gospodarstva i taj ispit može proći ako ima 75% točnosti odgovora. I onda u sljedeće tri godine takva osoba koja je stekla certifikat mora još proći dodatna 32 sata edukacije. Dakle, mi i danas imamo sustav koji gradi, izgrađuje i jača stručnost osoba koje provode procese javne nabave i taj će se proces naravno nastaviti. Jasno je da taj proces nije savršen. Međutim, što veći broj ljudi prolazi kroz procese edukacije i certificiranja time se naravno jačaju njihovi stručni kapaciteti. Vezano uz vremensko razdoblje primjene ekonomski najpovoljnijih, kriterija ekonomski najpovoljnije ponude. Ono što nisam možda istaknula u uvodnom izlaganju, primjena ekonomski najpovoljnije ponude postaje obavezna 1.7. Naručitelji koji se osjećaju spremni mogu provoditi taj postupak temeljem zakona i odredaba zakona čim on stupi na snagu. Međutim, obavezna primjena za sve biti će 1.7. i upravo u ovom razdoblju od 6 mjeseci provest će se dodatne edukacije, provest će se proces pripreme uputstava, procedura i općenito pripreme ne samo onih koji organiziraju proces javne nabave nego će kroz onaj spomenuti projekt edukacija obuhvatiti i Ministarstvo gospodarstva, znači Upravu za sustav javne nabave, Državnu komisiju, Državni ured za središnju javnu nabavu i naravno sve obveznike primjene ovoga zakona. Također to znači da neće nastati niti pravna praznina u smislu važenja pravilnika, jer će postojeći pravilnici ostati na snazi još sljedećih 6 mjeseci. Vezano uz transparentnost procesa javne nabave mi danas imamo i dominantno se proces javne nabave upravo provodi elektroničkim putem što znači da i elektronički oglasnik javne nabave vidljiv i nalazi se na web stranicama Narodnih novina. Narodne novine jesu najznačajniji partner Ministarstvu gospodarstva i Upravi za javnu nabavu u provođenju javne nabave. Upravo na tim web stranicama Narodnih novina i u Registru ugovora će se objavljivati i oni prethodno spomenuti pravilnici kao i ugovori o načinu provođenja jednostavnih javnih nabava. Dakle, mi i danas već imamo sustav gdje na web stranicama javnih nabava su dostupni svi dokumenti i registri vezani uz javnu nabavu i to će naravno jačati. A Ministarstvo gospodarstva upravo ima web stranicu pod imenom www.javna nabava.hr. kroz koje Uprava za sustav javne nabave obavještava sve korisnike i u suštini održava sustav javne komunikacije o osobinama sustava javne nabave i načinu i svim postupcima koji su uz to vezani. U ovome trenutku mi je isteklo vrijeme, pa ću se ja naknadno javiti za još neku repliku kako bih odgovorila na pitanja koja nisam uspjela. Hvala lijepa.
Hvala lijepa potpredsjednici. Ovo izlaganje izazvalo je tri replike. Prva replika je uvaženi kolega Ivan Pernar.
Poštovana gospođo Dalić, osjećam se prevareno od strane vas. Osjećam se prevareno jer sam vam postavio pitanje vrlo konkretno i jednostavno. Znači nisam vas za ništa optuživao samo sam vas pitao hoće li novi Zakon o javnoj nabavi svu javnu nabavu staviti na jednu web stranicu gdje će se lagano moći pretraživati. Nažalost, umjesto odgovora na moje izravno pitanje, vi ste odabrali da mi ne odgovorite odnosno da me samo iz ignorirate. Međutim, tim činom niste iz ignorirali samo mene, već i sve ljude koje zanima transparentnost procesa zbog čije ne transparentnosti stotine milijuna kuna nestaju iz državnog proračuna, usudio bih se reći i milijardi i zbog čega se na kraju krajeva građanima ove zemlje sustavno dižu porezi i nameti i to onim najslabijim društvenim kategorijama, a zbog ovakvih netransparentnih procesa taj isti novac koji se otima od građana prelijeva se u ruke, zna se koga. I stoga bih vas molio još jednom da mi odgovorite na pitanje, znači ne kao prošli put kada ste iz ignorirali pitanje nego da mi ovaj put odgovorite na pitanje, da li novi Zakon o javnoj nabavi predviđa objavu svih natječaja za javnu nabavu na jedinstvenom web portalu gdje će biti dostupni svim ponuđačima. Hvala.
Potpredsjednica Vlade, gospođa Martina Dalić.
Poštovani zastupniče Pernar, ja vam nisam ignorirali nego ste vi proučavali svoj mobitel dok sam ja odgovarala na vaše pitanje. A što se tiče moga odgovora ja ću ga ponovo ponoviti. Na internetskim stranicama Narodnih novina na stranici www.nn.hr kada odete na tu stranicu, što vas ja pozivam da učinite onda ćete vidjeti ikonu i elektronički oglasnik javne nabave i kroz tu ikonu ćete ući i moći ćete vidjet već danas. Zato nam nije potreban ovaj zakon, sve natječaje o javnoj nabavi koji se objavljuju, registre ugovora i druge podatke od interesa kako za opću javnost tako i za one koji sudjeluju u postupcima javne nabave. Što se tiče Ministarstva gospodarstva i sustava javne nabave, informacije u sustavu pravilnici, upute i mnoštvo drugih informacija nalaze se na web stranici www.javnanabava.hr koju održava Ministarstvo gospodarstva, Uprava za sustav javne nabave. Hvala lijepo.
Evo dobili smo odgovor. Prelazimo na drugu repliku uvaženi kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena potpredsjednice Vlade, ministrice Dalić. Iako ja repliciram sada vama, smatram da je ovo jako važno, ja čak ne bi trebao vama replicirati niti bi vi trebali odgovarat jer ovo što ja govorim izlazi iz domene čak i Ministarstva gospodarstva. ali mislim da je kolega Đakić govorio o tome da ovaj zakon može biti provediv ako uključi i mnoge druge resore. Da se vratim na ovaj dio što sam ja htio reći, ja se slažem s vama, postoji povjerenstvo ono je definirano u članku 197. i jedan od njih mora imati certifikat. Međutim ako mi hoćemo odabrati ekonomski najpovoljniju ponudu onda drugi članovi povjerenstva moraju imati određene kompetencije, određena specifična znanja u onom području iz kojega će to birati. Ako je to područje građevinarstva, ako je to područje nekakve druge tehničke struke te ljude netko treba platiti. Danas imate situaciju da se u općinama načelnik izbira povjerenstvo oni imaju onu klasičnu dnevnicu 170 kuna, a u ovom slučaju će donositi vrlo važne odluke. Donosili su oni i sada važne odluke ali je lako reći ovo je najmanji broj, znate, ovo je najveći, ovaj je najmanji i ja stojim iza toga da je ovaj najmanji. Međutim on će sada morati stajati iza nečega što više neće moći tako lako opravdati za dnevnicu od 170 kuna, a drugi dan mu može Andrija … doć pod prozor i reć gospodine vi ste pogodovali toj i toj tvrci. O tome ja govorim. Dakle treba biti edukcija, možda bi čak trebalo napraviti i sistematizirati da inženjeri ili ljudi koji se bave državnom strukom dobiju certifikat da mogu oni sudjelovati u postupcima javne nabave, naravno to će onda opet koštati, tu treba uključiti Komoru inženjera jer i onako su inženjeri nam i projektanti i nadzor pa onda mogu uključiti se i u taj dio postupaka javne nabave. Vidim da ste razgovarali sa članovima udruge, predsjednikom udruga općina ili kako već, ali čudi me šta su oni spavali tamo pa kako će mislim. Danas imate pročelnika jedinstvenog upravnog odjela to je jedan čovjek jedan tajnik gdje on vam provodi javnu nabavu, nema on tamo deset ljudi. Može staviti u komisiju par ljudi zbog dnevnica.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Ja sam željela reći upozorenja koja ističete i pitanja koja ističete, ja mislim da je to opravdano jer svi smo mi svjesni da jačanje nekakvog institucionalnog kapaciteta kvalitete i sposobnosti ljudi koji općenito rade u javnoj upravi, a posebno ovi koji provode ove vrlo ozbiljne zadaće je permanentan zadatak. Međutim ja bih isto tak htjela reći da sa pravima dolaze i obveze i ovdje se u naš pravni poredak jednostavno uvodi postupak koji je primjeren državama naše razine razvijenosti i koji omogućava da javni naručitelji osiguraju najbolju vrijednost za javni novac. Mi nažalost ne možemo i mislim da to ne bi bio ispravan put prilagoditi zakon najmanje kvalitetnom dijelom sustava u institucionalnom smislu. Ja sam svjesna da postoje male općine koje spominjete ali to je vezano sa nekim drugim problemom o kojem također raspravljamo. A za vašu sigurnost i informaciju, ovo certificiranje i ova edukacija ona obuhvaća različite struke i na strani naručitelja i na strani ponuditelja, tako da naravno kada se provode i danas natječaji za građevinske radove, velike nabave i kada je najniža cijena u pitanju jasno je da u povjerenstvima sudjeluju ljudi koji su stručni za meritum natječaja odnosno razumijevanje stručno razumijevanje njegovog sadržaja.
Hvala. Treća replika uvaženi kolega Branko Hrg.
Pa vrlo kratko ustvari. U pravu ste kada kažete da mora biti naravno netko barem jedan član stručnog povjerenstva certificiran. I to je problem kao što je i kolega Žagar govorio kod manjih jedinica lokalne samouprave. Možda jedna ideja, jedan prijedlog, mi smo u gradu Križevcima raspisali javni poziv i pozvali smo sve građane zavisno kojih struka i profila da se prijave žele li sudjelovati u stručnim povjerenstvima postupaka javne nabave. I kada su se ljudi prijavili napravili smo tu listu i svaki puta kada se raspisuje neki natječaj sukladno njihovoj struci koju oni imaju, prije smo ih educirali, naravno pripremili za to i svaki puta netko o građana, dakle sudjeluje u stručnom povjerenstvu i na taj se način dobiva i jedna određena transparentnost i na neki način jedno određeno povjerenje. Evo jedan od prijedloga koji se može upotrebljavati i po postojećem zakonu a nije mu zabranjeno to niti u ovom drugom dijelu, možda ga još se može i dalje doraditi da se i ti ljudi koji se odaberu, dakle istestiraju dobro i da ih se čak pošalje na edukaciju da dobiju i certifikat pa mogu određeni dio vremena naravno raditi. Ono što je najveći problem u javnom nabavi o tome sam neki dan isto rekao dvije, tri rečenice započinje kod projektiranja, a mi projektante izabiremo na natječaju. I tu nastaje možda i najveći problem onih koruptivnih elementa koji se kasnije vuku cijelim putem. Tu bi trebalo naći nekakvo rješenje.
Hvala kolegi Hrgu. I odgovor na repliku potpredsjednica Vlade … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo. Pa evo stvarno zahvaljujem zastupniku Hrgu na podjeli ovoga iskustva koje je vrijedno i za nas u ministarstvu znati ali mislim da je posebno vrijedno znati i šire, posebno među jedinicama lokalne samouprave jer ovaj primjer koji je opisan čini mi se stvarno izvrsnom metodom za jačanje transparentnosti procesa javne nabave. Složila bih se vezano uz ovo što ste rekli da u velikoj mjeri kada se radi o građevinskim radovima zametak problema može biti u načinu na koji se projektira ali upravo to pokazuje i ono što želim istaknuti jest da nažalost Zakon o javnoj nabavi ne može riješiti sve probleme i nije neki univerzalni mehanizam za uklanjanje svih problema koji postoje a koji se onda reflektiraju i u javnoj nabavi. Ali i kada govorimo o naručivanju usluga projektiranja ili općenito drugih usluga mislim da je tu značajan doprinos kroz mehanizam ekonomski najpovoljnije ponude jer upravo takve usluge, usluge koje, i općenito nabava usluga je područje gdje mislim da se kriterijima kvalitete, kriterijima bodovanje referenci, kriterijima bodovanja svih drugih oblika sposobnosti mogućih projektanata može ustvari sada puno bolje odabrati kvalitetne ponuditelje i izbjeći ustvari situacije da možda eventualno nekvalitetni ponuditelji su niskim cijenama dobivali ovakve poslove i onda možda nedovoljno kvalitetnim radom i nedovoljno kvalitetnim ispunjenjem usluge proizvodili daljnja pitanja za naručitelje i eventualno neadekvatne rezultate u provedbi.
Hvala potpredsjednici Vlade Martini Dalić. Ovime smo sada iscrpili raspravu u uvodnom izlaganju. Žele li možda predsjednici Odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo uvaženi kolega Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, uvažena ministrice sa suradnicima. Samo hoću izvijestiti vrlo kratko da je Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na svojoj sjednici 7.-oj sjednici održanoj 28. studenog i 8.-oj sjednici održanoj 28. studenog raspravljao o Prijedlogu zakona o javnoj nabavi s konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada RH. Utvrđujemo da tekst Konačnog prijedloga ovoga zakona sadrži izjavu o usklađenosti Konačnog prijedloga sa pravnom stečevinom EU iz koje proizlazi da je ovaj Zakon u potpunosti usklađen sa primarnim i sekundarnim izvorima prava EU. Nakon rasprave većinom glasova 7 za i 3 suzdržana podržali smo donošenje ovog Zakona i ne protivimo se da se on donese u proceduri hitnog postupka. Ono što želim reći, zakon je doista obiman, ima preko 450 članaka i mi smo ovdje kao odbor podnijeli 29 amandmana. Svi ti amandmani su uglavnom nomotehničke naravi i niti jedan ne zadire u sadržaj samog zakona da bi nešto sadržajno u njemu promijenio. Kada se rad ovako složeni veliki zakon nemoguće je zapravo i da ne dođe do ovakvih naših intervencija. S time da moram reći, evo i ispričati se svima i mi smo imali jedan tipfeler kod numeracije samih brojeva amandmana pa smo dostavi ispravak. Evo još jednom, Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona.
Hvala. Sada prelazimo na raspravu po klubovima i prvi klub je Klub zastupnika Promijenimo Hrvatsku, uvaženi kolega Ivan Lovrinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicama, zastupnice i zastupnici. Evo u ovih 15 minuta dopustite mi da iznesem neka zapažanja i jedan sasvim konkretan prijedlog vezan za ovaj Zakon o javnoj nabavi. Mi iz stranke Promijenimo Hrvatsku smatramo da je riječ o izuzetno važnom području, to je izvor, veliki izvor korupcije, to je veliki trošak za hrvatski državni proračun, procjena da svake godine oko 2 milijarde kuna nestaje, odnosno da je vrijednost nabavljene robe prekomjerna za 2 milijarde kuna govori o troškovima koje prestaju za državni proračun. Pa ako za proteklih 10 godina znamo po najskromnijim procjenama da je 1,5 milijarda do 2 milijarde nepotrebno trošena znači iz javnih sredstava onda vidimo da je to negdje kumulativno 15 do 20 milijardi i zamislite da toga nije bilo gdje bi danas bile javne financije Hrvatske? Ne bismo se borili za milijardu dvije nego bili u primarnom suficitu i to značajno. No, ovaj prijedlog zakona je svakako će predstavljati jedno određeno poboljšanje. Mi ga gledamo na tri segmenta. On doduše ima jako veliki broj članaka i stranica što je zaista puno i teško je to pratiti i trebalo bi obično kažu da ono sve što je prenormirano zna predstavljati probleme i izvor potencijalnih nerazumijevanja i naravno propusta. U tom kontekstu mi smatramo da pod a) da su moguće financijske uštede u ukupnom iznosu preko 2 milijarde kuna na razini države u jednoj godini, pod b) da su nužne organizacijske reforme institucionalnih tijela javne nabave pa prema tome mi smatramo da treba i predlažemo da se objedini Uprava za sustav javne nabave pri Ministarstvu gospodarstva i Državni ured za središnju javnu nabavu te Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave. To bi bilo sigurno učinkovitije da bude na jednom mjestu. I pod c) da se zakonodavne promjene u svijetu usklade sa direktivama EU što je rečeno maloprije da je i učinjeno. Ja sam, mi smo analizirali podatke za 2014. godinu nismo imali ove najnovije, maloprije smo čuli da je ukupan iznos javnih nabava u 2015. godini bio 1,6 milijardi kuna točno manji nego u 2014. godini. Ali ono na što se ja želim fokusirati jesu tzv. bagatelne nabave. Da vas podsjetim za one koji ne znaju bagatelne javne nabave se smatraju svim onim, smatramo sve one nabave do 200 tisuća kuna pa prema tome koje raspisuje naručitelj i nije potrebno provesti procedure koje se inače prolaze za tzv. velike nabave. Nabave male vrijednosti one su do 500 tisuća kuna, odnosne se kao što znate za radove. Fokusirat ću se u nastavku izlaganja na bagatelne javne nabave koje su u 2014. godini kumulativno iznosile 10,5 milijardi kuna. Ponavljam 10,5 milijardi kuna od ukupno 42 milijarde kuna te godine. To je ogroman iznos i molim vas ako nešto zovemo bagatelnim nabavama a one sudjeluju znači sa 25% u ukupnim nabavama onda znači da je to vrlo važan segment i da njemu trebamo posvetiti značajnu pažnju. Što mi onda u tom, ako tome dodamo još i nabave male vrijednosti dakle mi onda dolazimo do slijedećih 9 milijardi kuna pa prema tome bagatelne nabave i nabave male vrijednosti kumulativno su iznosile 19,7 milijardi kuna odnosno 48% ukupne javne nabave u 2014. godine. I gledajte sad ovo, 48% ukupne javne nabave prolazi po jednoj proceduri koja je praktično labava pa se može reći kao što neki govore da taj segment javne nabave su ustvari tajne nabave. Ne baš doslovno u tom smislu tajnih nabava ali ih se može na taj način jednim djelom da budem precizniji, možda je izraz pregrub. No, kako riješiti ovaj problem bagatelnih javnih nabava za koje sam rekao da iznose oko 10 milijardi kuna? Mi smo proteklih mjeseci razgovarali sa vrhunskim ekspertima iz područja javne nabave, zaista s ljudima koji od početka radili su neki i rade u javnoj nabavi i imaju ogromno iskustvo u tome. Mi predlažemo evo gospođo ministrice jedan automatizirani sustav elektroničke nabave, javne nabave koji se zove reverzna elektronička, reverzna aukcija. Što je to elektronička reverzna aukcija? Evo da budem jednostavan i razumljiv imamo naručitelja to je neko ministarstvo ili fakultet ili neki sud i raspisuje se natječaj za nabavku fotokopirnog papira A4 određene težine itd. U sustavu računala a svi imaju računala natječaj je raspisan npr. na tjedan dana otvoreni je, svi kad otvore svi vide što se traži i tko traži. Počinje, aukcija je iznošenje cijena, jedan ponuđač, dobavljač iznese svoju cijenu, drugi ga vidi također na zaslonu i svi šalju svoje cijene. Dakle mi imao jednu aukciju gdje se ponuđači natječu. Kada se sedmi dan zatvori aukcija imamo najboljeg ponuđača. I njega sustav automatski detektira izabere kao najboljeg ponuđača i njemu se šalje automatski dakle narudžba za tu robu za koju se raspisao natječaj. E gledajte sad, netko će reći pa kako će to funkcionirati? Onaj tko je iznio najbolju cijenu, najnižu cijenu a nije isporučio robu jer nije mogao po toj cijeni on ulazi u tzv. crnu knjigu nabave i njega sustav izbacuje. Slijedeći put kad se bilo gdje on prijavi on više ne može uči u sustav 3 godine. Znači predlažemo da to bude 3 godine. S druge strane, ako nije platio porez državi, poduzeće kao dobavljač ili ima neke druge probleme njega, on također ne može pristupiti natjecanju. Pa prema tome, kao što vidite ovaj sustav je ustvari fantastičan. Možemo reći da ne pretjeram sa izrazom on bi revolucionirao sustav javne nabave kada govorimo o bagatelnoj nabavi, bagatelnom djelu u djelu koji je iznosio još jednom ponavljam 10 milijardi kuna. Na 10 milijardi kuna koje bi obrađivao ovaj automatizirani sustav uštedjelo bi se oko 2 milijarde kuna, a možemo zamisliti što znači ušteda od 2 milijarde kuna za hrvatski državni proračun svaki godine samo na bagatelnoj javnoj nabavi. Dakle, mi smo spremni ponuditi ovo znanje, ovaj prijedlog i usput da kaže ovo nije neko otkriće do kog smo mi došli pa kažem ovo otkriće prvo na svijetu. Ne! Pa upravo takav sustav nabave, za bagatelne javne nabave on funkcionira u EU i recimo Italija ima jako dobro razvijen sustav, najuspješniji on se zove Konsip Italija i taj model je u dobroj mjeri napravljen korporativiziran. Dakle, po tom obrascu kako rade i kompanije i vrlo je učinkovit u tom smislu. Na ovaj predloženi način što bi se, dakle napravilo. Na tržište bi se stavio i ovaj dio pod navodnicima sive javne nabave odnosno problematične posebno javne nabave jer je riječ o standardiziranoj robi koja može kao takva biti predmet aukcije. Jer na aukciju može ići samo standardizirana roba, a fotokopirni papir je sigurno standardizirana roba. Time bi se u potpunosti kontrolirao iznos od 10 milijardi kuna koliko se troši za bagatelnu javnu nabavu. Pojednostavili bi se postupci javne nabave do iznosa propisanih direktivama s tim da su ovi iznosi u zemljama EU, po direktivama osjetno veći nego što su kod nas. Ali o.k. mi nemamo toliki ni standard i to se može razumjeti. Zamislite što je još ovdje dobro? Zamislite koliko će se smanjiti broj žalbi na temelju bagatelnih javnih nabava. Dramatično će se smanjiti jer sustav je automatiziran. Kakve su to posljedice dalje. Prema tome, Državna komisija za kontrolu javnih nabava koja je zatrpana sada žalbama ona bi ogroman dio tih potencijalnih žalbi neće ih jednostavno biti. Prema tome, vidite da je ovo jedno izvanredno rješenje, a ova suvremena tehnologija nam pruža znači mogućnost da to radimo. U tom kontekstu smatramo da bi uvođenje i prihvaćanje ovog modela elektroničke reverzne aukcije u ovaj zakon, a posebice znači ona razradio provedba ovoga da bi bilo zaista za Hrvatsku blagotvorno i da bi imali jako dobre učinke. Što još želim u ovom kontekstu reći. Želim također istaknuti da bi to dovelo do integracije Uprave za sustav javne nabave a to smo i predložili pri Ministarstvu gospodarstva i Državnog ureda za središnju javnu nabavu. Trebali bismo odabrati jedan od modela članica EU, ja sam naveo ovaj talijanski, možda bi neki drugi unutar EU koji bolje, dobro funkcionira. Možda bi nam bio još bolji. To bi se, profesionalizirao bi se taj posao, smanjio bi se broj pritužbi, žalbi. Bio bi potreban manji broj ljudi koji rade sada na kontroli javnih nabava, primjenjivale bi se nove tehnologije e-nabava, e-katalog, e-burza roba itd. U tom kontekstu mislimo da je ovo jako dobar prijedlog i da bi doveo do ušteda od najmanje 2 milijarde kuna na godišnjoj razini. I taj dio bagatelne javne nabave bio bi zaista stavljen pod kontrolu. I još nešto želim ovdje naglasiti. Kad govorim o zakonodavni promjenama potrebno je stvoriti zakonske preduvjete za hajmo tako reći i za bolji plasman domaćih roba one koje mi proizvodimo, a koje su predmetom javne nabave. Kako mi trebamo voditi računa da zaštitimo domaće gospodarske subjekte onim mjerama koje su dopuštene po uzoru na praksu drugih zemalja kao što je recimo u EU. Pa niste valjda vidjeli da njemački policajci voze Fiat ili francuski da voze Alfa Romeo, Poljska da konzumira jabuke iz Čilea itd. već jedu svoje. Austrijski hoteli na skijalištima konzumiraju, troše samo, znači austrijsku hranu. Dakle, ovdje govorim o pametnim mjerama koje se mogu, koje dopuštaju EU direktive, a koje koriste druge zemlje, a koje bi u sustavu javne nabave jako, znači bile od velike pomoći za naše gospodarstvo. I evo da zaključim, dakle iskoristimo sa prijedlogom, dakle stranka „Promijenimo Hrvatsku“ predlaže konkretno jer ovdje smo došli u namjeri da mijenjamo Hrvatsku, da dajemo konkretne prijedloge, a ovo je zaista krajnje konkretan prijedlog. I ja vas molim mi ćemo podnijeti amandman na ovaj zakon da uvrstite ovo zaista što je dostignuće suvremene tehnologije, prakse EU što će zaista krajnje pojednostaviti proceduru javnih nabava, bagatelnih javnih nabava i ono što je posebno važno što će imati povoljan financijski učinak, a to je oko 2 milijarde kuna samo na nabavi bagatelne robe, znači male vrijednosti do 200 tisuća kuna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se i vama. Imamo dvije replike. Prva je replika uvaženog kolege Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Lovrinović, dakle vaša ideja kako ste ovdje iznijeli djeluje prilično suvislo i koliko se ja razumijem mogla bi doista u praksi postići rezultate. Jer kako govorimo o bagatelnoj nabavi, a sigurno nije bagatelna, bagatelni gubici ako govorimo o 2 milijarde kuna. Jer ne bi sad imali problema sa našim profesorima, sa našim liječnicima koji traže povećanja plaće, da imamo te dvije milijarde kuna povećanja svoje plaće, da imamo te dvije milijarde kuna u proračunu. Ono što je sigurno bio problem, a zakon je tako definirao da je pojedini čelnik lokalne samouprave ili čelnik nekog drugog tijela poslao tri ponude na adrese na koje je on htio i tražio je povratnu informaciju. Mislim da je tri ponude bilo dovoljno. U ovom slučaju kad se više, kad vi otvorite transparentno svima mogućnost to je sigurno puno bolje rješenje. Međutim ono što, na čemu trebamo ipak paziti sad nisam to do kraja razumio. Vidite kad govorimo o centralizaciji javne nabave, to onda nekad nije dobro rješenje. Ako Hrvatske šume, ako vi u Slatini morate wc papir naručiti iz Zagreba zato što se tamo provodi sustav javne nabave. Ne može nekakav domaći proizvođač lokalni, domicilni pristupiti takvom natječaju, ne može jednostavno ni biti konkurentan da budemo iskreni, onda je to malo problem i za pojedina lokalna gospodarstva. Naravno to se ne tiče sada ovoga zakona javne nabave, tiče se općenito i preustroja regionalnog ustroja i svega onoga što ovaj zakon ne može obuhvatiti. Evo da ne gnjavim kolegicu Dalić, pardon ministricu Dalić, evo da vas pitam, članak 302. kaže „ako su dvije ili više valjanih ponuda jednako rangirane prema kriteriju za odabir ponude javni naručite odabrat će ponudu koja je zaprimljena ranije“. U doba informatizacije ono što želimo ovdje postići imamo Središnji ured za digitalno društvo, kako vi komentirate taj stavak i treba li on biti u zakonu'
Hvala. Odgovor na repliku uvaženi kolega Lovrinović.
Uvaženi zastupniče Žagar, drago mi je da ste primijetili da je ovaj naš prijedlog kvalitetan da je suvisao i na tome vam hvala. Ovdje zajedno sjedimo u ovom Saboru kako bismo zajedničkim snagama i pameću vodili ovu našu zemlju, usmjeravali u dobrom smjeru i ostvarili uštede i kao što ste rekli dvije milijarde kuna koje možemo uštediti na bagatelnim nabavama kako se to zove, a na makro razini to su ogromne nabave, ponavljam deset milijardi kuna. To će dovesti do rekao sam revolucioniranja procesa, on je otvoren, on je do kraja transparentan, on je svima vidljiv, ali možda niste jer nisam mogao biti do kraja jasan, on ne bi bio centraliziran samo u Zagrebu. To može raspisati bilo gdje, tko znači od to su institucije javne, lokalne samouprave, javno poduzeće, ali svatko tko je zainteresiran a danas svi imamo računala on vidi sve. Dakle u tom smislu mislim da sam sada pojasnio pojam da nije centralizirana nabava na način da bude na jednom mjestu za sve nego tko god ona je centralizirana na način da svatko može pristupiti, dakle ona je demokratizirana i ona je do kraja transparentna. Pa evo ovdje kada raspravljamo pred hrvatskom javnošću, građanima koji nas sada gledaju, ja zaista mislim da ovo treba prihvatiti. Evo ovdje u rukama držim materijal koji smo zajedno sa stručnjacima razradili, ja vam ga nudim u ime stranke Promijenimo Hrvatsku, a i stručnu pomoć da zaista poboljšamo jer bi nam novi Zakon o javnoj nabavi svima dobrodošao, smanjio korupciju u Hrvatskoj, donio velike uštede državnom proračunu i to što da kažem nego jednostavno da bi to bila jedna blagodat.
Hvala. Replika broj dva kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lovrinović, slažem se sa jednim velikim dijelom vaše rasprave, međutim mi danas imamo priliku ovdje stručno, kvalitetno raspravljati o ovom novom Zakonu o javnoj nabavi. I stalno nam se pojavljuje jedna dvojba koja se često čuje ovdje, a to je znači da na jednoj strani želimo svi Zakon o javnoj nabavi koji bi favorizirao određene male, srednje ili veće poduzetnike u okruzima ili nekakvim područjima u kojima živimo, a s druge strane vaš prijedlog idemo to nekako centralizirati barem u dijelu bagatelne nabave ili nabava malih vrijednosti pa da svi imamo pravo sudjelovati na neki način u tim nabavama gdje se onda na neki način takav jedan jedna takva želja da se pomogne ipak i tim malim, srednjim na tim područjima na neki način izbije jer u vije će vjerojatno netko iz Zagreba biti možda jeftiniji ne znam koliko u odnosu na nabavu neke usluge, materijala i svega onoga što nam treba u odnosu na nekoga tko živi ne znam na otoku u Gorskom kotaru ili negdje drugdje. Mi smo ovdje prošli već dosta rasprava o Zakonu o javnoj nabavi, prošli smo i vrijeme kada tog zakona nije ni bilo, sjetimo se devedesetih godina početka dvije tisućitih pa prvog zakona i mislim da smo kroz sve zakone do sada učili da su se ljudi osposobljavali i da smo sada došli do određene razine gdje možemo reći da smo spremni implementirati možda najbolja rješenja koja nam dolaze i sa strane prijedlog iz EU, ali i oni do kojih smo došli sami. I ovaj zakon ide u tom smjeru da uzima jedan najveći dio svega toga. Da li je on savršen? On nije savršen, on nikada neće moći izbjeći ljudski faktor. Ljudski faktor uvijek može pogriješiti i može napraviti nešto što nije etično, što nije kvalitetno, što nije moralno i nijedan zakon to ne može spriječiti koliko god on savršen bio, koliko god mi bili transparentni ako je tom pojedincu ili više njih koji se time žele baviti to jedini ili cilj ili interes. I mi od toga ne možemo bježati, to neće riješiti ni ovaj zakon. Ali mislim da nudi dosta dobre alate koji mogu biti prevencija upravo takvog ponašanja.
Hvala. Odgovor na repliku uvaženi kolega Lovrinović.
Uvaženi zastupniče Borić, kao što ste primijetili moj je istup 15 minutni govor bio do kraja konstruktivan. Ja sam imao sasvim konkretan prijedlog i mislim da u tom smislu zajedno djelujemo da postignemo bolje rezultate. Ali ja sam uvjeren ako bagatelna nabava bude išla i dalje kako ide, bez obzira kako mi zovemo ekonomski najpovoljnija cijena, da mehanizam javne nabave u segmentu bagatelne nabave on neće dati neke bitno drugačije rezultate, bez obzira što smo mi odustali od najpovoljnije cijene pa uzeli ponderirani pristup određenim drugim varijablama i segmentima. Ali ovaj pristup 100%-ne transparentnosti zatvorenog sustava gdje svatko ima uvid gdje umjesto tri ponuđača imate 33 ili 333 on automatski eliminira bilo kakve moguće koruptivne radnje. I u tom smislu smatram da u procesu razvoja zakona unapređenja napravimo to da jednostavno smanjimo, da preteknemo ono što bi se pojavilo ako ovo ne usvojimo pa za godinu, dvije ponovo vidimo da to nije dobro, postoji mogućost, imamo tehnološku platformu, imamo tehnološke mogućnosti samo treba imati volje da ovaj mehanizam ovaj model prihvatimo i to bi bilo zaista vrhunsko rješenje.
Hvala. Javila se za riječ u ime predlagatelja uvažena potpredsjednica Vlade Martina Dalić. Izvolite.
… [[Govornica nije uključena.]] nekoliko riječi razjašnjavanja ustvari samoga zakona, na što se zakon odnosi i što mi ustvari danas već imamo. Kada govorimo o tzv. jednostavnim nabavama jer je jednostavna nabava … [[Govornik se ne razumije.]] a ne bagatelna. Ovaj je Hrvatski sabor odlučio negdje 2013. ja mislim da će dati javnim naručiteljima fleksibilnost u obavljanju nabava do 200 tisuća i do 500 tisuća kuna. Tu smo odluku svi zajedno tada donijeli upravo na traženje korisnika javnih nabava, znači i naručitelja a i ponuditelja da je takva fleksibilnost u samom procesu potrebna. U samom procesu jednostavnih nabava, želim reći ne nabavljaju se samo robe. U procesu jednostavnih nabava nabavljaju se usluge i nabavljaju se radovi. To nas sada vodi do ovoga prijedloga o elektroničkoj reverznoj aukciji. Prva stvar koju bih željela tu istaknuti da mi elektroničku aukciju danas imamo, mi imamo sustav e-dražbe, željela bih vas to sve podsjetiti. Mi imamo sustav e-dražbe. I danas prema postojećem rješenju već dostupnom svim sudionicima u javnoj nabavi moguće je odabrati postupak dražbe na način na koji će se u otvorenom postupku prikupiti zainteresirani proizvođači. I zatim sve zainteresirane proizvođače obavijestiti i reći da će kroz sustav e-dražbe od toga i toga dana, do toga i toga dana biti održana elektronička aukcija u kojoj će oni upravo isticati cijenu kao kriterij i onaj posljednji za obavljanje nabave. Ono što želim reći da mi i u postojećem sustavu imamo tehnološku platformu dostupnu da se koristi za potrebe elektroničkih aukcija iz čega proizlazi da nam neke druge i dodatne elektroničke platforme nisu potrebne nego nam je potrebno korištenje onih mogućnosti koje već imamo. I to je jedan od velikih izazova primjene ovoga zakona i općenito primjene procesa javne nabave koristiti mogućnosti koje imamo i koristiti ih na način na koji je to i u postojećem sustavu moguće a biti će naravno moguće i u sustavu koji ovdje predlažemo. I zbog toga ustvari toliko i govorimo i o edukaciju i o svim naporima koji se tu rade, koji se rade već određeni broj godina, koji će se nastaviti raditi i kako bi se sve te mogućnosti koristile. Mislim da smo svi svjesni da se takvi efekti i na obrazovanju korisnika i na obrazovanju javnih naručitelja ne mogu ostvariti preko noći ali zbog toga je važno da imamo stabilan sustav koji se brine o zakonodavnom i pravnom okviru javne nabave koji obavlja edukaciju a isto tako i da imamo korisnike koji taj sustav razumiju. Zbog toga nažalost nije moguće razmišljati o prijedlogu koji ste iznijeli a to je da se objedinjuju uprava za sustav javne nabave, Državna komisija i Središnji državni ured za javnu nabavu jer se tu radi o tri institucije koje obavljaju vrlo različite poslove. Uprava za sustav javne nabave u Ministarstvu gospodarstva ima zadatak izgrađivati sustav javne nabave, educirati sustav, educirati korisnike, raditi podzakonske akte, nadzirati provođenje sustava javne nabave ali za sve sudionike u javnoj nabavi. Dakle rad uprave je sistemski, on se odnosi na sve sudionike i naručitelje i ponuditelje, dakle oni su mjesto koje uređuje da se tako izrazim pravila igre. Središnji državni ured za javnu nabavu on predstavlja samo jednog korisnika, on radi javnu nabavu za državnu službu kao što to netko radi u jedinici lokalne samouprave a komisija je jednostavno drugo stupanjsko tijelo [[Upadica Jandroković: Ministrice, vrijeme je isteklo, žao mi je.]] Hvala.
Molim. Imamo dvije replike, prva je uvaženi kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena potpredsjednice Vlade, ipak vas moram gnjaviti, evo, članak 302, stavak 3. a ponovno ću pročitati: „Ako su dvije ili više valjanih ponuda jednako rangirane prema kriteriju za odabir ponude javni naručitelj odabrati će ponudu koja je zaprimljena ranije.“. Kada govorimo o tome da je zaprimljena, to ne mora uopće ovisiti o ponuditelju niti to može garantirati da je on napravio prije ponudu. Dakle može netko odlučiti da zaprimi ovu ponudu kasnije. Kada govorite o informatizaciji onda bi svakako ovakve odredbe trebalo izbjegavati, bolje neka bude, neka se baci kocka pa tko će dobiti. Ili neka se onda pozovu njih dvoje na aukciju pa neka spuštaju cijenu do neke granice. Hoću reći da i u zakonu postoji vjerojatno puno stvari koje se ne mogu regulirati ali bi svakako trebalo voditi o tome računa da ako se želi provesti informatizacija, živimo u digitalnom društvu da onda ovakve stvari treba izbjegavati ili ja možda evo, ako mi objasnite možda dobro to, baš najbolje ne razumijem. Hvala.
Odgovor na repliku.
Da, nisam to komentirala. Taj problem o kojem govorite u stvarnosti ne postoji zato što se sve ponude u procesu javne nabave zaprimaju elektronički kroz onaj prethodno spomenuti sustav e-javne nabave na Narodnim novinama i svaka ponuda dobiva vremenski pečat. Odnosno naručitelj u onom trenutku kada pošalje ponudu on će zaprimiti odgovor od sustava koji će mu točno u sat, minutu i sekundu kazati kada je njegova ponuda zaprimljena. Dakle ako nastane ovaj problem o kojem govorite svako od naručitelja ima relevantnu, jasnu i ne pristranu informaciju od sustava kada je njegova ponuda zaprimljena, a u slučaju da se nađu dvije ponude koje su baš zaprimljene u istu sekundu ona kažu moje kolegice da u otvorenom pregovaračkom postupku će se takvi ponuditelji i pozvati ustvari na nadmetanje. Evo hvala lijepa.
Hvala i vama. Druga replika uvaženi kolega Ivan Lovrinović. Izvolite.
Uvažena gospođo ministrice, vi ste rekli da elektronička aukcija već funkcionira, onda se postavlja pitanje kako to da imamo problema sa korupcijom, odnosno da u tom segmentu barem imamo taj problem ali vjerojatno ne mislimo na istu aukciju jer vi ste doktorica ekonomskih znanosti kao i ja, najmanje šest vrsta aukcija ima od standardne, nizozemske, aukcije prva cijena u zatvorenoj koverti Vikri, aukcija sa zabačenom ponudom, dvostruk itd. pa znači i ova reverzna aukcija. Dakle bilo bi bolje da to nemamo vremena, ja nemam vremena da o tome tehnički detaljno razgovaram pa evo vi ste maloprije odbili uopće mogućnost, nisam dobro shvatio da li razgovora ili prihvaćanja ovoga. Ja mislim da o svemu treba razgovarati ovo su sigurno važne stvari za Hrvatsku, mogu donijeti ogromne uštede. I evo ja još jednom dobronamjerno pozivam da se razmotri ovaj pristup jer on je krajnje transparentan, on dakle omogućuje da sva tehnologija računalna koju imamo da se primjeni. Ona će izbrisati doslovno korupciju u djelu nabave koja danas iznosi 10 milijardi kuna i naprosto dakle mislim da treba o svemu ovome razgovarati i doći do zajedničkih rješenja bez ikakvih dakle drugih primisli. I mislim da argumentima i prijedlozima rješenja možemo zaista napraviti zajedno puno u tom smislu.
Hvala vam. Prelazimo na drugu raspravu po klubu zastupnika to je Klub zastupnika HDZ-a i uvaženi kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice sa suradnicama, uvažene kolege i kolegice zastupnici pa ovaj Zakon o javnoj nabavi jedan je veliki iskorak i nakon ove porezne reforme koju smo usvojili prošlog tjedan u Hrvatskom saboru u skladu s predstavljenim programom Vlade gospodin Plenkovića šalje se u saborsku proceduru i Zakon o javnoj nabavi kao dio programa Vlada Vlade za razdoblje 2016.-2020. godina ali prije svega je on reforma javne nabave kao važnog dijela učinkovitijeg funkcioniranja same javne uprave ali i jasne i transparentne borbe protiv korupcije o kojoj mnogi uvijek vole govoriti. Želimo svakom segmentu biti na tragu programa Vlade i jasno smo zapisali u djelu cjeline javna uprava i pravna sigurnost u poglavlju 6.4. javna nabava što želimo postići sa zakonom? A želimo razvoj sustava javne nabave kao važan dio borbe protiv korupcije te izgradnje otvorene i etične javne uprave. Vlada je obećala unaprijediti sustav javne nabave kako bi osigurala učinkoviti transparentan sustav kroz dva cilja daljnji razvoj sustava javne nabave i sprječavanje korupcije u sustavu javne nabave. I za to je ovaj zakon ponudio svoje alate kroz određene članke. Mislimo da je važno biti na toj liniji programa Vlade jer je to jedino što možemo mjeriti od početka do kraja mandata bilo koje pa i ove Vlade koja je trenutačno tu. Mislim da smo kažem danas u prilici da zaista stručno, kvalitetno raspravljamo o ovoj temi, o ovom zakonu i nije na odmet istaknuti i slijedeće, u smislu samih izmjena zakona značajno je istaknuti da je u radnom dokumentu Europske komisije pod naslovom „Izvješće za Hrvatsku s detaljnim preispitivanjem o sprječavanju, ispravljanju makroekonomskih ravnoteža“ iz veljače 2016. godine. Na stranci 8. izvješća jasno je na pisano i konstatirano da u RH postoji odgovarajući regulatorni okvir javne nabave koji je u skladu sa zahtjevima relevantnog zakonodavstva EU uključujući nove direktive EU koji će se prenijeti ovim novim Zakonom o javnoj nabavi. Također se ističe da se čini da je institucionalni ustroj odgovarajući ali da se neke institucije koje su nadležne za javnu nabavu suočavaju sa nedostatnim administrativnim kapacitetima, velikom fluktuacijom radne snage, potrebom za dodatnom naobrazbom te pogotovo na lokalnoj razini nedostatkom iskustva. Mislim da je upravo ovaj zakon postavljen u smislu rješavanja ovako postavljenih ciljeva. Vlada gospodina Plenkovića predlažući ovaj zakon postavila je slijedeće ciljeve, prvi i osnovni cilj znači glavni promjena regulatornog okvira za javnu nabavu. To je ovaj zakon. Što želimo s time? Transparentnu i konkurentnu javnu nabavu koja će stvarati poslovne prilike i posredno utjecati na ekonomski rast ili jednostavnije rečeno jednostavnijim rješenjima do učinkovitijeg ugovaranja nabave radova, poslova, roba i usluga. Ako je sustav jednostavan, ako možemo lakše, ako nas ne maltretira razno raznim dokumentima i nejasnim procedurama tada vjerujemo da su mnogi gospodarstvenici spremni sudjelovati u postupcima javne nabave. Taj glavni cilj ima i svoje opće ciljeve koji izlaze iz samog zakona i same reforme. Prvi cilj jednostavnija i učinkovitija pravila javne nabave za naručitelje i gospodarske subjekte, drugi cilj osigurati najbolju vrijednost za novac poštujući načela transparentnosti i tržišnog natjecanja, treći cilj osigurati elektronički pristup svim relevantnim informacijama u djelu elektroničke javne nabave, znači veća uporaba elektroničkih alata u javnoj nabavi kao najvažniji element u borbi protiv korupcije i prijevara. I četvrti cilj poticati gospodarske subjekte posebice male i srednje poduzetnike na uključivanje u tržište javne nabave koje čini 12% BDP-a RH, u EU to je 18%. Zbog toga ovaj zakon možemo uspoređivati i sa onim zakonom kojeg smo imali dosada a koji je na snazi od 1.1.2012. godine kojeg smo već dva puta mijenjali u ovom Domu. Ima 452 zakonska članka. Prvi je zakon koji je došao u ovaj Dom a rađen je po novom modelu tj. u skladu sa jedinstvenom metodološkom nomotehničkim pravilima kojeg smo također usvojili u ovom Domu. ima 10 poglavlja i 10 priloga. Mislimo da je zaista obiman i da nudi cjelovitu reformu javne nabave. Kad govorimo o promjeni regulatornog okvira za javnu nabavu valja reći ono što smo već danas čuli. Ukupna vrijednost javne nabave u 2015. godini iznosila je preko 40 milijardi i 500 milijuna kuna. Postavlja se ono osnovno pitanje trebamo li biti zainteresirani da država učinkovitije upravlja sa tolikim novčanim resursom? Mislim da ćemo se tu svi složiti i reći da, da moramo se s time baviti još učinkovitije. Jer ako možemo brže sa manje razloga za ulaganjem žalbi, ako možemo učinkovitije rješavati žalbeni postupak onda se imamo pravo nadati gospodarskim ostvarenjima koja su veća od dosadašnjih. Jer jedino rast investicija koje može omogućiti i ovakav prijedlog zakona, znači rast BDP-a, a onda znači i rast prihoda u svim proračunima od lokalne do državne razine. Što nam donosi novi Prijedlog zakona o javnoj nabavi čuli smo već iz nekih izlaganja i ja ću se osvrnuti na jedan dio tih novosti. Ekonomski najpovoljnija ponuda kao jedini kriterij odabira ponude, znači koncept najbolje vrijednosti za novac. Ona se utvrđuje na temelju cijene ili troška primjenom pristupa isplativosti. To može uključivati najbolji omjer cijene i kvalitete. Propisivanjem kriterija ekonomski najpovoljnije ponude kao jedinog kriterija za odabir naglasak se stavlja na dobivanje kvalitete umjesto na najnižu cijenu. Čuli smo i danas da je do sada kriterij najniže cijene bio prevladavajući iako je postojao i ovaj drugi dio, znači ekonomska najpovoljnija ponuda ali se koristi u svega 2% svih javnih nabava koje su bile u proteklim razdobljima. Jedan mali primjer. Imamo školu ili dvoranu ili ne znam dječji vrtić koja košta po procjeni naručitelja 10 milijuna kuna. Možemo dobiti 3 ponude a, b i c. Jedna ponuda 9 milijuna i 850 tisuća kuna, druga ponuda 10 milijuna i 150 tisuća kuna. I treća ponuda 8 milijuna i 900 tisuća kuna. Svi smo složni i složit ćemo se da smo sada mogli izabrati samo ponudu C. Vrlo rijetko kažem u 2% slučajeva bi se uvažavalo i nešto drugo. Što sada možemo temeljem ovog zakona? Pojavljuje se konkurentnost i ponude a i ponude b ukoliko smo spremni osigurati i dodatne novce koji nam nedostaju, a veći su od same procjene. Mislimo da takav kriterij omogućava da se na javne nabave pojavljuje sve više ili više će se pojavljivati znači onih zainteresiranih poduzetnika. Novim zakonom čuli smo 90% može biti maksimalno samo kriterij najniže cijene što ne znači da on ne može biti 50, 60, 70 ili 80%. Već smo u određenim segmentima javne uprave i probali neke pondere kao recimo u natječajima koje smo proveli za koncesioniranje državnih brzo brodskih trajektnih linija gdje je najniža cijena nije bila najvažniji moment u kojem bi netko dobio liniju ili bi bio konkurentan. Bilo je mnogo drugih kriterija koje su, znači omogućavale da takvu liniju netko odobri. Klub HDZ-a će u smislu ove ekonomske najpovoljnije ponude ponuditi i jedan amandman koji ide za time da se kao kriterij uključe i najkvalitetniji poljoprivredni proizvodi u pojedinim područjima, a ukoliko se žele kažem nabavljati da se oni upravo rješavaju kroz ovaj dio pondera i da se njih ne izbjegava u smislu opskrbe škola, vrtića, bolnica, znači svih onih institucija koje trebaju nabaviti određenu vrstu poljoprivrednih proizvoda velike kvalitete ili na tom području. I mislim da je to nešto što kažem i ovaj zakon bez problema, kažem može riješiti ili donosi. Najmanje 6 mjeseci od stupanja na snagu ovog zakona ostavit će se vrijeme za prilagodbu svim dionicima i u sustavu i to je dobro, jer do sad smo imali certificirane ljude koji su se bavili područjem javne nabave. Posebno je to važno za lokalnu razinu, posebno je to važno da dobro obrazložimo kroz podzakonske akte s obzirom da će se doći u poziciju da se procjenjuju učinci, tj. kriteriji koje će stavljati pojedini naručitelji da ne dođemo pod ono što uglavnom čelnici dođu, a to je pod određen vrste istrage zašto je netko stavio to i to, a zašto nije nešto drugo i to je ono što će ostati jedno pitanje, upitnik kako to učinkovito riješiti. Čuli smo sve danas i od strane ministrice u vezi uvođenja europske jedinstvene dokumentacije o nabavi. To je zasigurno veliki iskorak jer recimo samo u dijelu važenja dokaza imali smo rok koji je bio nepovoljan, primjerice izjava o nekažnjavanosti ili potvrda Porezne uprave nije smjela biti starija od 30 dana pa je to obvezivalo ponuditelja da ishoduje dokumente u pravilu za svaki postupak na kojem sudjeluju svakih nekoliko dana. Mislimo da se i taj dio kažem rješava. Potpuna informatizacija i automatizacija procedure poduzetnicima olakšava i pojeftinjuje pripremu ponuda kroz povezivanje registara javnih tijela u elektronički oglasnik javne nabave je procijenjeno kao razvojna mjera sustava javne nabave. Kad govorimo o nekim drugim novostima imamo ukidanje obveze e-potpisa na ponudi koja je do sada pokazala se kao jedna administrativna barijera koja je često ponuditelje jednostavno odvraćala od samih ponuda. Ono što je važno što smo spomenuli smanjenje troška poduzetnicima. Smanjenje administrativnog tereta za tvrtke iznosi više od 80%. Sada se većina tereta u ukupnom trošku pojedinog postupka stavlja na stranu naručitelja. Obveza ispunjavanja ESPD obrasca za gospodarske subjekte sadrži administrativni trošak koji je 83% manji od iznosa kojeg su do sada plaćali. Tržište javne nabave godišnje iznosi oko 40 milijardi kuna. Ovom se mjerom potiče jače uključivanje malih i srednjih poduzetnika u to tržište. Imamo smanjenje troškova jamstava ponuditelja sa 5 na tadašnja 3 od procijenjene vrijednosti nabave. Također, novim se prijedlogom propisuje i jamstvo za uredno izvršenje ugovora maksimalno od 10% procijenjene vrijednosti nabave. Uvodi se centralizirani plan nabave i registar ugovora u elektroničkom oglasniku javne nabave za nabave vrijednosti jednake ili veće od 20 tisuća hrvatskih kuna. Što se tiče povećanja tržišnog natjecanja uspostavljanje snažnije veze između broja pristiglih ponuda u postupcima javne nabave i ušteda, tj. odnosa procijenjene vrijednosti nabave i konačnog iznosa ugovora o javnoj nabavi svjedoče samo neki podaci. Ukoliko tržište javne nabave čini 12% BDP-a RH prema statističkom izvješću za 2015. ukupna vrijednost nabave iznosila je 40,5 milijardi kuna. Ako imate jednu ponudu na tom iznosu vi nemate apsolutno nikakvih ušteda, ukoliko su se u cijelom tom postupcima javne nabave pojavljivala samo jedna ponuda. Ukoliko imate tri ponude na isti iznos imat ćete uštedu projiciranu uštedu negdje oko dvije milijarde kuna. Ukoliko povećamo još mogućnosti da bude više ponuda, ako imate pet ponuda moguće uštede na tom dijelu iznose negdje oko 2,75 milijardi kuna. Cilj nam je smanjiti kroz primjenu zakona ovih 40% sa samo jednom ponudom u sljedeće dvije godine na 30%. Još jedna novost, obveza prethodnog savjetovanja sa zainteresiranim gospodarskim subjektima o nacrtu dijela dokumentacije o nabavi. Tu se daje prilika lokalnim čelnicima li i čelnicima same države da prije nego što krenu u postupak javne nabave sa svim zainteresiranim ili moguće zainteresiranim subjektima prođu sve informacije koje će se pojaviti u postupku javne nabave, da na vrijeme reagiraju kada krene postupak da kasnije više ne bude problema ili mogućih žalbi. Ova obveza omogućuje svim stručnim gospodarskim subjektima da daju svoje primjedbe i prijedloge, nadzornim tijelima da daju uvid u nacrt dokumentacije, a naručiteljima se omogućava otklanjanje nedostataka bez sankcija. Što se tiče povećanja pravne sigurnosti u postupcima javne nabave, valja spomenuti još poneke mjere koje se pojavljuju kroz zakon, svakako to je uvođenje jedinstvenog roka za žalbu od deset dana u svim postupcima, zatim smanjenje naknade za žalu sa sadašnje zakonsko rješenje propisuje donji iznos žalbene naknade od deset tisuća kuna za nabave procijenjene vrijednosti do milijun i pol kuna. Predloženom novinom trenutno važeća najniža naknada od deset tisuća kuna smanjuje se na pet tisuća kuna za nabave procijenjene vrijednosti do 750 tisuća kuna. Ukidaju se upravne pristojbe od 70 kuna na žalbu i to štedi negdje na nivou godine oko 90 tisuća kuna. Svakako valja spomenuti i to da se jačaju ovlasti Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, ali i prebacuje se nadležnost za upravne sporove sa sadašnjih upravnih sudova u Zagrebu, Splitu, Osijeku i Rijeci na Visoki upravni sud kako bi se ujednačila rješenja, tj. kako bi se ujednačila rješenja koja donose sudovi koja su do sada po nekim predmetima bila različita. Imamo i standardizaciju same dokumentacije i ono što je važno na kraju spomenuti, a o tome ćemo još danas govoriti dosta, administrativno opterećenje smanjuje se i na strani naručitelja. Predviđene uštede primjenom ovog zakona procjenjuje se na iznos od negdje 42 milijuna kuna na godišnjoj razini u dijelu koji se odnosi na pripremu i dostavu raznih potvrda [[Upadica Jandroković: Kolega Borić vrijeme je isteklo.]] klub HDZ-a podržat će ovaj zakon u donošenju. Hvala.
Hvala i vama. Imate tri replike. Prava je uvaženi kolega Marko Kristić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Borić, vi ste se pozitivno očitovali na ovaj zakonski prijedlog. I mi u Klubu zastupnika MOST-a također smatramo da su svi dionici koji su sudjelovali u njegovoj izradi zaista napravili dobar posao. I smatramo da će ovaj zakonski prijedlog svakako unaprijediti procedure javne nabave i učiniti ih efikasnijim. Međutim ja smatram da ključ uspjeha u javnoj nabavi nije u samom zakonu. Dakle sami zakon pojašnjava pitanje procedure, po meni osobno je ključ uspjeha učinkovite javne nabave upravo u onim procedurama koje prethode javnoj nabavi, a to je učinkovito planiranje potreba analiza, priprema projektnih zadataka, priprema dokumentacije i mislim da se tu sve ovo što se događa sporno i svi gubici javnog novca se događaju u tim procesima. Sama javna nabava je pitanje procedure i ovaj zakon je svakako tu jako pomogao u tom dijelu. Međutim smatram da ono što je jako važno, a to je da svi naručitelji poklone jednu dužnu pozornost i dužno poštovanje samim odjelima javne nabave unutar svojih sustava jer mislim da je tu ključ učinkovitosti pa sam htio čuti vaše mišljenje o tome i pogotovo o tome koliko treba ulagati u edukaciju kadrova u javnoj nabavi.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Kristić, ja se također zahvaljujem i ja mislim bivši ministar gospodin Panenić je također radio na ovom dokumentu i mislim da je to jasno proistekao je dokument koji jednostavno jest cjelovita reforma sustava javne nabave. I ono što je za očekivati, evo imamo prijelazne i završne odredbe u smislu edukacije neki članci ovog zakona stupaju sredinom sljedeće godine, neki na kraju godine, neki još u 2018. godini i dao se rok upravo za educiranje posebno u dijelu ekonomski najpovoljnije ponude kao jednog od najvažnijeg kriterija odabira ponude. Da bi došli do takve jedne ponude, jasno je ono o čemu sam govorio da postoji i obveza prethodnog savjetovanja za zainteresiranim gospodarskim subjektima o nacrtu dijela dokumentacija o nabavi. Tu dolazi do izražaja svaki čelnik nekog ustrojstvenog dijela, da li lokalne samouprave, regionalne ili na nivou države da se ispita tržište, da se vidi što se na tržištu može nabaviti od onoga što mi želimo i da se onda u opisu predmeta nabave pojave i specifikacije da one budu u smislu kada se budu širile na gospodarske subjekte koji mogu natjecati se u tom dijelu da budu moguće i ostvarive, što onda donosi i određene uštede. Znači jedno prethodno savjetovanje je dobar ulaz u sam sustav javne nabave i naravno da će tu i Vlada ali i podzakonski akti morati jasnije ono što sam i sam rekao, odrediti da ne uđemo u prostor koji se onda zove crveno i ne bi smjeli ući u taj prostor, i tu će biti zaista velika odgovornost na čelnicima od lokalne do državne razine. I neće biti jednostavno samo tako prevesti ovo u smislu onoga što smo imali sada, a to smo i danas čuli, ovo je najjeftinije i to biramo, a onda smo vidjeli sve probleme sa najjeftinijim ili najmanjim ponudama koje su imali najmanju cijenu.
Hvala. Druga replika uvaženi kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, s pravom ste u ime kluba pohvalili sam zakon u dijelu u kojemu se odluka donosi na temelju najpovoljnije, ekonomski najpovoljnije ponude. Ja moram reći da smo, da državna uprava već ima desetogodišnje iskustvo sa određivanjem najpovoljnije ponude na principu ekonomski najpovoljnije ponude. Naime, zajedno smo radili u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka, kada smo 2006. donosili Zakon o javnom linijskom obalnom pomorskom prometu i nakon toga Uredbu o uvjetima i vrednovanju kriterija za davanje koncesija za obavljanje linijskog obalnog pomorskog prometa. I već tada dakle prije 10 godina je bilo definirano da financijski dio, ekonomsko-financijski dio ponude određuje sa 50% a preostalih 50% definira tehnički kriteriji ponude. I na kraju krajeva to je i omogućilo takav zakon i takva uredba je omogućila da ide u prilog hrvatskim brodarima jer je za obavljanje javnog linijskog obalnog pomorskog prometa jedan od kriterija bio i iskustvo u obavljanju linijskog obalnog pomorskog prometa te sigurnost plovidbe koja je onda omogućila Jadroliniji ali i ostalim hrvatskim brodarima koji su već imali iskustvo na obavljanju javno linijskog obalnog pomorskog prometa. Dakle, držim da će se državna uprava vrlo brzo prilagoditi da, i svi javni naručitelji kao i sektorski naručitelji, ovom kriteriju i da je jednostavno potpuno ispravno i za podržati je ovakav pristup koji govorim da je već prije 10 godina u određenom segmentu javne narudžbe uvedene. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, tako je, mi smo, kažem već prije 10-ak godina kada smo krenuli u koncesioniranje svih državnih brzobrodskih i trajektnih linija i brodskih, krenuli u ovom smjeru ponderiranja i koje je iznosilo znači čak i 50% i rezultat toga vidimo znači 15-ak novih trajekata u floti Jadrolinije, nekoliko trajekata novih u djelu privatnih brodara, gotovo svi katamarani novijeg razdoblja u dijelu brodara koji održavaju brzobrodske linije. Zašto? Jer je isplativije možda bilo znači nabaviti novi brod i pojaviti se sa njime na natječaju nego ponuditi nižu cijenu. Znači išli smo na kvalitetu prijevoza i sigurnost putnika. Takve stvari moći će se dešavati u svim drugim djelatnostima, mogle su se i do sada u jednom drugačijem obliku s time da sada ovaj zakon ekonomski najpovoljniju ponudu stavlja na prvo mjesto a ne najnižu kako je to do sada bilo i svi su se na neki način lakše snašli u toj najnižoj cijeni iako je možda bilo rješenja i drugih osim ekonomski napovoljnije, često sam čuo primjedbu ili sugestiju da je možda bilo najbolje odbaciti najnižu i najvišu ponudu i ostaviti onu srednju koja bi bila onda ekonomski najpovoljnija Međutim to se nije desilo. Imamo sada ovu mogućnost da kroz razno razne kriterije u dijelu koje mogu ići od 90% znači cijene a 10%svih ostalih kriterija koji će se pojaviti na određenom javnom nadmetanju ili javnoj nabavi. Odredimo sami što želimo postići i što nam je opći cilj. Tu je velika vrijednost ovog zakona ali će nam trebati puno učenja, puno certificiranih ljudi, stručnjaka koji će to moći zaista odraditi kvalitetno da ne bi ušli u prostor sumnje a onda to ode sve u krivom smjeru i najviše posla za komisiju, za Državnu komisiju za javnu nabavu.
I treća replika uvaženi kolega Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega borić, izrazili ste jednu dilemu, odnosno mišljenje da postoji bojazan kod lokalnih čelnika koji su odgovorni dakle za postupke javne nabave, ali mislim da se to radi kod svih čelnika javnih naručitelja i da u principu će se vjerojatno, možda događati koliko sam shvatio da i dalje ljudi idu na najjeftiniju ponudu jer su tu najčišći. Jer u jednom ozračju kakvo vlada u RH definitivno teško će se neki lokalni čelnik ili neki čelnik javnog naručitelja baš usuđivati ići u određivanje ekonomski najisplativije ponude, obzirom da će sigurno biti žalbi i prigovora i da se nikada ne zna kako će završiti to na komisiji za žalbu. A svakome čelniku je bitno da se postupak provede što brže, da se on što brže završi i da se počne dakle raditi oni radovi ili dobavljati ono što je bilo predmet postupka javne nabave. Vrijeme koje je pred nama, ja na njega stalno upozoravam je vrijeme korištenja sredstava europskih fondova, posebno infrastrukturnim projektima. Ti su vremenski periodi ograničeni. I jednostavno postoji opasnost da će padati takvi natječaji, da će se ponavljati u nedogled i da u principu će na propadati novac. Brzina samog zakona je ustvari najvažnija u ovom trenutku. Proveo sam razno razne postupke, često ja u principu nikad nisam aktivno uključen kao lokalni čelnik u to. Ali moram reći da onaj tzv. prag, ona uputstva za postupak javne nabave za zemlje koje nisu članice EU da je on bio najjednostavniji za provođenje javne nabave.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Hrg, ono što je jasno iz ovog zakona je da je ljudski potencijal, tj. ljudski faktor prvi faktor i ovog zakona kao što je bio i svih dosadašnjih, to moramo raščistiti. Znači ne postoji zakon savršen koji će maknuti onaj dio kojeg svi posjedujemo kao ljudi, mogućnost pogreške, mogućnost namjerne pogreške, mogućnost da se ode u prostor u kojem ne treba biti ali zakon to pokušava svesti na minimum kroz proteklih evo 16 godina otkada su se pojavili prvi zakonski okviri za područje javne nabave. I svakim tim zakonskim okvirom smo napredovali. To nije sporno i danas provoditi javnu nabavu je puno lakše nego prije deset godina, puno je to učinkovitije nego tada. Međutim, postoji onaj prostor sumnje i mene, ono što sam i rekao u svojoj raspravi samo brine to što je recimo sustav progona USKOK i DORH ušao u područje tumačenja čelnika i njegovih ovlasti u smislu je li netko trebao nešto učiniti ili naručiti ili napraviti i slijedom toga je zaradio nešto u smislu optužnice ili bilo čega. Znači pitanje se postavlja da li netko smije u … ili u kriterije staviti ono što on kao čelnik smatra da treba postići na svom prostoru i hoće li to onda opravdati ovaj zakon i reći to je po zakonu i molim vas maknite se od tog. Znači to mora biti jasno riješen kroz pravilnike ili uredbe koje će proisteći iz ovog zakona kako bi ljudi tj. na najnižim razinama koji možda radi i najviše tih nabava bili sigurni da rade onako kako je to propisano zakonom i da se ne dolazi do drugačijih tumačenja. Mislim da je ovaj zakon kažem veliki iskorak u smislu reforme prostora javne nabave i da ćemo svi učiti u slijedećih nekoliko godina temeljem ovog zakona kako nešto najučinkovitije nabaviti za određenu svotu a na tržištu koje nam je tu kažem u našem okruženju.
Hvala vam. Ovim smo završili ovaj dio rasprave. Iduća rasprava je Klub zastupnik HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a uvaženi kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana potpredsjednice Vlade RH, ministrice sa suradnicama, kolegice i kolege. Dakle dosta je već toga u ovom prvom djelu rečeno i uvijek polazim sa osnove kad se radi neki zakon i kad se nešto donosi sam sebi postavljam pitanje pa evo tako postavljam pitanje i predstavnici predlagača da li je u izradi ovog zakona i u njegovoj konačnoj, konačnom izgledu rađena kakva simulacija provedbe postupka sa svim preprekama na koje se može naići i kakav je vremenski period potreban da se dođe do konačnog cilja, konačnog rezultata odabira nekog ponuditelja. Uvijek sam se pitao zašto privatni poduzetnici ne koriste sve dobrobiti Zakona o javnoj nabavi svjestan činjenice da Zakon o javnoj nabavi mora postojati, da je on nužan i da sigurno u javnoj nabavi može biti razno raznih manipulacija ali i činjenice da se često puta i stvara određena priča oko potencijalne manipulacije kao što je već i kolega Borić maloprije govorio da razno razne državne institucije u svojim razno raznim kontrolama na razne načine tumače ovaj zakon i u principu stavljaju one koji su naručitelji odnosno ovlašteni predstavnici naručitelja u vrlo nezgodne situacije. Stvarno je čudno da nitko u realnom sektoru ne želi primjenjivati zakon u kojem se i kojim se navodno štedi novac. Možda dio odgovora leži u tome što je realni sektor najčešće i u ulozi ponuditelja pa im je itekako jasno o čemu se tu zapravo radi i koje su sve moguće prepreke na koje se nailazi provedbom Zakon o javnoj nabavi i onoga prije i onoga predprije i ovoga sada i onoga koji će doći nakon toga. Bojim se da će ovaj naš zakon od 452 članka teško doprinijeti bržoj provedbi postupaka javne nabave a upravo jedno od načela javne nabave je da to bude načelo učinkovitosti i da se što brže provodi a ovdje čini mi se imamo ponovno dosta veliku prereguliranost. Ova činjenica nužno dovodi do toga da će posebno dežurni tzv. dežurni žalitelj imati još više opcija za svoje žalbe a to znači nedonošenje brzih odluka i to znači ona opasnost o kojoj sam govorio već u replikama da nam prijeti opasnost od nedovoljnog iskorištavanja novaca iz fondova EU za velike projekte koji su pred nama. I ovdje ću također reći jedan svoj sud, jedno svoje mišljenje nisam siguran da smo dobro određivali te programe posebno programe vodoopskrbe i aglomeracija i da je moda bilo mudrije da smo radili cjeline, da smo omogućili da se raspisuju odvojeni natječaji za pojedinu cjelinu i na taj način omogućili prvenstveno domaćim poduzetnicima da se mogu javljati. Ovako oni padaju u drugi plan i realno gledajući teško da bilo tko od njih može dobiti posao. Čestitam onima koji su eventualno na tome uspjeli. Pravilnici koji se trebaju donijeti a koji Zakon o javnoj nabavi propisuje trebaju biti donijeti odmah u suprotnom će se dogoditi tzv. pravna praznina a primjer navodim Zakon o održivom gospodarenju otpadom iz 2013. godine koji je propisao da treba donijeti 56 podzakonskih propisa. Do danas je donijet samo jedan i u međuvremenu se iz razloga nedonošenja propisa nastao je niz sudskih sporova. Predložio bi, mi ćemo prihvatiti kao klub prijedlog ovog zakona, dali smo jedan amandman koji nije u nekom velikom obliku, ne narušava zakon niti njegovu bit, ali u svakom slučaju bilo bi dobro razmislit da se u zakon stavi obveza naručitelju da se u pozivu na javno nadmetanje odmah stavi ugovor naravno bez cijena. Na taj način bi se otklonile moguće kasnije manipulacije a i čitav niz čanaka iz Zakona o javnoj nabavi bi se tada mogao maknuti. I Zakon o javnoj nabavi trebalo bi maknuti i opciju plaćanja podugovarateljima. Obrazloženje je da se time štite podugovaratelji i nije baš potpuno točno. U praksi se ponovno opet otvaraju razne nove, ali bespotrebne komplikacije koje se mogu vidjeti iz pitanja ne e savjetovanju. Bilo bi dobro bolje definirati razliku između zajednice ponuditelja i podizvoditelja. Na primjer, geodetske usluge se u pravilu tretiraju kao dio zajednice ponuditelja, a to nema nikakvog smisla budući da gotovo nikad ne prelaze 5% usluga i radova. Na djelu je i sad već dobro uhodan sustav trgovanja sa žalbama pod navodnicima. Zbog toga nakon sklapanja ugovora drugi ponuditelji ne bi smjeli na bilo koji način sudjelovati u realizaciji ugovora. Trebalo bi i ukinuti naknade štete troškova ponuditeljima, žaliteljima u slučaju prihvaćanja žalbi. Primjer je apsurdna presuda Državne komisije u slučaju anglomeracije Varaždin kada je naručitelj radova praktički žaliteljima dobio nalog od Državne komisije da im treba isplatiti negdje preko 500 tisuća kuna naknade za štetu. Ukidanje mogućnosti računske pogreške bi po meni bilo jako dobro, jer se one vrlo često rade namjerno. To se vidi iz komentara također na e savjetovanju. Bolje neka ponuditelji dva, tri puta provjere svoju točnost pa kako su dali, tako neka stoji. Ne vidim ni potrebe za dostavu potvrde o poreznom dugu. U praksi je bilo situacija poreznog duga od nekoliko lipa zbog nekih kamata od jedan dan zakašnjenja često puta čak i ne greškom poduzetnika ponuditelja, nego možda nije proknjižena na vrijeme u Poreznoj upravi pa se onda odmah pišu kamate za par kuna čovjek ili firma ne može dati ponudu, ona bude odbačena i nastaje poslovno nesposoban subjekt, ponuditelj. Ali bi kao što je ovdje već bilo govoreno bilo stvarno dobro za razmisliti da li bi se potvrda o redovno isplaćivanim plaćama i svim doprinosima trebala staviti kao element ponude i na taj način onemogućiti onima koji ne plaćaju radnike, koji ne isplaćuju plaće da sudjeluju u trošenju javnog novca. Ja mislim da bi to bila dobra odredba i često puta sam razgovarao sa poduzetnicima koji sudjeluju na postupcima javne nabave i oni sami predlažu takav način. Znači ne radi se samo o zaštiti radnika sa strane sindikalnih djelovanja nego se radi čak i o onim ozbiljnim ponuditeljima koji uredno izvršavaju svoje obaveze prema radnicima i prema državi. Ured za javnu nabavu mora na svaki upit mailom odgovoriti promptno i nedvosmisleno jer za to postoje. Trenutno je vrlo česta praksa da se telefonskim putem daju od strane ureda odgovori koji nikog ne obvezuju, a to znači da niti problem ne rješavaju. Edukacije vezano za Zakon o javnoj nabavi trebale bi biti besplatne, jer je primjena zakona obavezna. Nedopustivo je da se kroz visoke kotizacije izvlači novac iz javnog sektora, da se pojavljuju razno razne agencije koje onda čim je donesen novi zakon organiziraju seminare gdje se dobivaju certifikati i mi to moramo sve skupa ponovno plaćati. Ja mislim da je to nešto što se može napraviti sa razine države, da se omogući javnim naručiteljima da imaju takva besplatna savjetovanja i da na tome dobe certifikate oni koji će provoditi postupke javne nabave. Tvrdim da je moguće znatno pojednostaviti cijeli postupak javne nabave, a navest ću i nekoliko prijedloga i primjera. Dakle, ponuditelji mogu sudjelovati na obrnutoj on-line aukciji što je već i rečeno ali na način da se na portalu, na primjer Narodnih novina obvezno takva aukcija objavi, a dalje se vodi kroz link na stranici naručitelja poštivanjem načela transparentnosti odnosno dostupnosti je tu zagarantirano. Dakle, na Internet stranicama tvrtke objavi se nadmetanje, te sva potrebna dokumentacija troškovnici, nacrti, opisi, eventualno ugovor kao i popis dokumentacije koju će samo odabrani ponuditelj trebati dostaviti prije ugovaranja, te iznos jamčevine za ozbiljnost ponude nakon uplate jamčevine. Nakon uplate jamčevine svaki ponuđač dobije svoju lozinku i aukcija kreće. Odredi se točan datum i točno vrijeme završetka aukcije u sekundu jer je brojač vremena vidljiv. Nakon zaključenja nadmetanja odabrani ponuditelj prilaže potrebnu dokumentaciju i sklapa se ugovor. Na taj način se izbjegava izdavanje razno raznih potvrda, dokumentacija, ne znam čega prije, a na kraju ispadne da su ljudi to radili sve bespotrebno, nisu prošli na natječaju i pojeo vuk magare. Na ovaj način se taj postupak ubrzava i pojednostavljuje. U postupku, u prilogu ugovora je obavezna bankarska garancija u ovom slučaju. Ona sadrži sve što u stvari treba naručitelju, jer banka nikad neće dati garanciju lošoj tvrtki. Ukoliko odabrani ponuditelj ne bi imao traženu dokumentaciju gubi jamčevinu. Ukoliko odabrani ponuditelj ne sklopi ugovor u zadanom roku gubi jamčevinu. Ukoliko odabrani ponuditelj ne izvršava radove prema uzancama struke i rokovima aktivira se bankarska garancija. Ovo je primjer koji mi provodimo u našem Komunalnom poduzeću u Križevcima već dvije, tri godine. Objavljujemo ovakve aukcije za manje radove, naravno sukladno zakonu. I u ni jednom slučaju nikad nismo imali problema. Amandman koji podnosimo se odnosi na članak 219. Predlažemo da se taj članak mijenja i da se, da novi članak glasi: „Ako će se tijekom izvršenja ugovora o javnoj nabavi isključiti i primjena trgovačkih običaja, uzanci javni naručitelj obvezan je to navesti u dokumentaciji o nabavi te utvrditi odredbom ovog ugovora dakle predlažemo ustvari da članak 219. glasi obrtno od onoga što je propisano ovim prijedlogom zakona i tako stipulirana odredba značajno pridonese široj primjeni … te osigura doprinos pravnoj sigurnosti u provođenju ugovora o građenju u području javne nabave. Ponavljam, i apeliram na predlagača, imajmo u vidu da svi ovi čimbenici u sustavu javne nabave moraju raditi na način da nam se procesi javne nabave što više skrate, da se omogući onima koji su javni naručitelji da ih mogu brzo i efikasno provesti da se ne stvaraju uska grla u bilo kojem dijelu državne administracije jer nam može nastati velika, ogromna šteta prvenstveno u korištenju europskih novaca za koje znamo da su ograničeni vremenskim periodima. Mi ćemo prihvatiti ovakav prijedlog zakona. A vas molimo da razmotrite ovaj prijedlog našeg amandmana. Hvala lijepa.
Hvala kolega Hrg. Tri su replike. Prva je uvaženog zastupnika Blaženka Bobana. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Hrg. Negdje na početku svog izlaganja rekli ste da bi bilo dobro izvršiti simulaciju ovog zakona i jeli netko radio simulaciju ovog zakona. Mi smo neću reći nažalost, ali imali u primjeni ovaj postojeći zakon pa vjerujem i vas i mene i mnoge kolege koje dolazimo iz lokalne uprave je vrlo često bolila glava upravo zbog ove ekonomski najpovoljnije ponude. Razlog ove ekonomski najpovoljnije ponude evo upravo samo sada dobili na klupe jedan amandman od jednog kluba zastupnika, gdje kaže da bi primjena trebala biti sa šest mjeseci kasnije nego ovaj zakon predviđa. Ne, upravo primjena treba biti što hitnije i što prije jer zbog te upravo ekonomski najpovoljnije cijene i nas jako, jako puno na lokalnoj razini zaboljela glava i često boljela glava, mislim na dampinške cijene, a mislim i na spregu kao što sam prošli tjedan govorio kada je bilo izvješće komisije na spregu i projektanata ali i spregu izvođača radova. Ovaj zakon uistinu ima intenciju, vjerojatno treba nekih malih koraka i dorada sitnih kao što ste i vi u svom izlaganju iznijeli napraviti, ali intencija je da u konačnici dobijemo kvalitetnu gradnju na terenu ili kvalitetnu nabavu na samom terenu. To je intencija ovoga zakona i ja sam ga tako i shvatio. Najbitnije da u konačnici dobijemo kvalitetnu i da poslije sa ponuditeljem i budući izabranim izvođačem ili naručiteljem nemamo stotine problema, počevši od … aneksa ugovora, pa drugih aneksa ugovora pa 25% vrijednosti probivanja ugovora, a sve to zbog one isključivo najniže ponude unutar cijene. Zbog toga je ovo najprihvatljiviji dio ovog zakona. O.k. neke male sitne dorade i ja imam nekakvim nalih sitnih primjedbi tehničke naravi, ali intencija zakona je potpuno jasna, apsolutno je podržavam i mislim da na lokalnoj razini ljude više neće boljeti glava. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Boban, ja se slažem s vama u ovom dijelu i vi dobro znadete što se sve događalo. Ovaj aktualni zakon koji još uvijek važi je nešto najgore što je uopće moglo biti. A te najjeftinije ponude će nas u budućnosti jako puno koštati jel sa tim niskim cijenama koje često puta budu tako smiješne da je uopće nevjerojatno da netko može za to ići raditi, naravno da nije obavio kvalitetno posao i da se četo puta dogodi drži vodu dok majstori odu. A sve to će kasnije u održavanju i onom svemu što dolazi i popravcima platiti naravno opet građani RH. I ja se slažem sa vašom konstatacijom i rekao sam da ću i osobno podržati ovaj zakon, ali samo sam oprezan i apeliram da svi oni subjekti koji sudjeluju u njegovom provođenju kao prvo, budu pod kontrolom, kao drugo, da budu brzi i efikasni da se ne stvaraju uska grla, a da se posebna kontrola stavi na početak. Jer ponavljam opet, najveći problemi se događaju kod odabira projektanata i samog projektiranja gdje stvarno ne možeš ti ako nisi izuzetno stručan iste te struke i zvanja vidjeti što oni sve unutra napišu, a vjerojatno su u dilu s nekim od izvođača potencijalnih, vjerojatno jesu ne znam, nemam dokaza. I na kraju tko nagrebusi? Na kraju nagrebusi čelnik javnog naručitelja, a četo puta uopće ne sudjeluje u postupku. Sudjeluje stručno povjerenstvo, odluke donose tijela koje donose, ali naravno odgovorna osoba ima svoju odgovornost.
Hvala. Za repliku se javio zastupnik Bačić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Hrg, ne samo da ste zastupnik nego ste dugogodišnji gradonačelnik Križevaca, pa sam se prisjetio tijekom vaše rasprave jedne blamaže koja se dogodila u državnoj administraciji za vrijeme vlade Zorana Milanovića, kada nismo uspjeli tijekom čitavog mandata utvrditi izvođača radova na uređenju izgradnje pruge Dugo Selo-Križevci. Naime, promijenili smo tri uprave, propala su tri natječaja i četiri godine nismo mogli izabrati izvođača koji bi izvodio radove na uređenju te pruge, a čija je vrijednost bila milijardu i 120 milijuna kuna. To govorim iz razloga što je vrlo važno da osim što zakon prepoznaje ekonomski najpovoljniju ponudu kao kriterij prilikom određivanja izvođača, da državna administracija, da javni naručitelji, da sektorski naručitelji imaju kvalitetno administrativno osoblje koje to može odraditi. Jer upravo na ovakvom jednom primjeru smo pokazali koliko možemo loše raditi na apsorpciji sredstava iz EU. U obrazloženju zakona piše da je 42% narudžbi koje bi se trebali bili financirati sredstvima iz EU palo pri Državnoj komisiji za javnu nabavu upravo iz razloga što nismo bili dovoljno administrativno kapacitirani da možemo provoditi komplicirane teško projekte provedbe natječaja za utvrđivanje izvođača radova. U tom smislu se potpuno s vama slažem da je potrebno itekako puno napraviti da bi se moglo, da bi mogli odgovoriti u vremenima koji su pred nama na natječaje kojima će se rješavati posebice u sektorima poput teške infrastrukture itd., itd..
Odgovor na repliku, zastupnik Hrg.
Hvala lijepa. Pa kolega Bačić ja kada sam izlagao ovo isto mi je bilo upravo u mislima ta priča oko pruge Dugo Selo-Križevci kada smo u principu skoro ostali bez tih novaca, da je u zadnjem trenutku se uspio provesti natječaj i sklopiti ugovori i hvala dragom Bogu to se sada radi a osigurani su već znači i novci za nastavak od Križevaca prema Koprivnici i Mađarskoj granici. I nadam se da će se po ovom novom zakonu to puno brže i efikasnije moći provesti i taj natječaj i da će takvi radovi ići. Upravo iz takvih praksi dolazimo do te bojazni, ja osobno. I zato apeliram stalno na to da svi čimbenici moraju biti uključeni, brzi i efikasni i da mora biti ujednačena praksa, naravno za pojedine vrste nabava. Jer mi smo stvarno imali, ono što je bilo govora neki dan kada je bilo izvješće državne komisije, imamo stvarno primjere totalno neujednačenih praksi u rješavanju žalbi i prigovora. I to nije normalno. I ako će se to i dalje događati, ako mi donošenje zakona ne ustrojimo sva tijela i ne posložimo ih kako treba u provođenju, opet nećemo ništa moći provesti. Ja sam uvjeren da ćemo uspjeti posložiti stvari, ubrzati procese, ako treba i povećati broj članova te komisije, ako treba i ubrzati te upravne sporove koji se kasnije pojavljuju, samo da to sve brže ide, efikasnije, da se odaberu izvođači i da se poslovi mogu realizirati. Dao Bog da i što više tih poslova dobiju i hrvatske tvrtke.
Hvala zastupniku Hrgu. Za riječ za repliku se javio zastupnik Mišić.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolega Hrg u vašem izlaganju sam slušao pa ste spomenuli plaće koje obično neki izvođači ne daju radnicima a na kraju dobiju posao, izvode posao, legalno natječu se na svim razinama ministarstava. Moj prijedlog je tko ne isplaćuje plaću ne može ući u natječaj. Nije problem ako nekakva tvrtka nije platila zadnji mjesec plaće ili nije zadnji mjesec poreze, smatram da bi taj čovjek i ta tvrtka mogla ući u taj natječaj. Međutim, htio bih jednu drugu stvar reći, velike poslove uzimaju velike firme koje nađu podizvođače, na kraju im ne isplate poslove i masa takvih malih tvrtki je propalo. Pa sada postavljam pitanje, da li je moguće da te male tvrtke blokiraju veliku tvrtku ako se državi da do znanja, daju nekakve svoje ugovore po kojima taj izvođač njima nije isplatio njihove poslove. I smatram da država bi tu trebala uzeti u obzir, blokirati sredstava izvođača i dati i platiti podizvođače jel šta gubi država, jel gube mali poduzetnici. Znamo da je masa malih poduzetnika zatvorilo svoje firme upravo zbog toga što su uložili svoja sredstva, uložili sve a izvođač im nije platio. To nije jedan slučaj, to je tisuće i tisuće slučajeva i smatram da bi država trebala zaštiti male podizvođače i u ugovorima da stoji da izvođač neće biti isplaćen dok ne plati male podizvođače, bez obzira po kojoj cijeni, ne moraju biti u ugovorima cijene ali isplata mora biti. Toliko, hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Hrg.
Kolega Mišić, vi ste gospodarstvenik pa onda možete i iz tog aspekta govoriti. Dakle apsolutno je neprihvatljivo i po meni i tu se slažemo da tvrtke koje ne isplaćuju uredno plaće svojim zaposlenicima, dakle automatski niti ne pune proračun, ne izvršavaju svoje obaveze, mogu konzumirati radove i sredstva javnog novca. To nije normalno. Male tvrtke treba uvijek zaštiti. Obrtnike, male poduzetnike. Malima treba zaštita, veći se naravno bore, snažniji su, malo im je lakše. I sada postoji mogućnost dakle tog izravnog plaćanja podizvođaču. Ali vjerojatno ste i vi s time dobro upoznati kada ste govorili o mnogim uništenjima malih tvrtki, malih poduzetnika i obrtnika, ništa njih nije toliko zatuklo koliko onaj famozni lopovski zakon o predstečajnoj nagodbi, tu su stradali mali. više nažalost, više nego u javnoj nabavi. I o tome nitko ne govori. A firme koje su bile biseri malog poduzetništva preko noći su propadale jer si nisu mogli pomoći, jednostavno ih je netko onako nasadio kako se spada. Ali u svakom slučaju u ovom dijelu ja sam govorio da možda i ne bi se išlo na takva izravna plaćanja u ovom dijelu, malim poduzetnicima, obrtnicima, kooperantima tzv., to je sada stvar njihovog međusobnog ugovora. Činjenica jest da uopće ako hoće dobiti posao da mora maltere ono doslovno narodni rečeno skinuti gače da dobije posao pa je sada taj problem, ali u svakom slučaju treba naći način da ih se zaštiti, slažem se s vama.
Hvala. Za riječ se javila predstavnica predlagatelja Martina Dalić, potpredsjednica Vlade.
Hvala lijepo. Evo dopustite nekoliko pojašnjenja s obzirom da se u proteklim raspravama ukazalo na neka iznimno važna pitanja. Vezano uz EU projekte, htjela bih ustvari naglasiti da samim činom rasprave a nadam se i usvajanje ovoga zakona mi ćemo otkloniti veliku nesigurnost koja je povezana uz provedbu EU projekata s obzirom da je provedba direktive usvajamo ovim zakonom trebala biti provedena odnosno hrvatski zakon usvojen još do kraja travnja mjeseca ove godine. Upravo zbog te činjenice da je Hrvatska kasnila sa provedbom direktive a na to su se još onda nadovezali i problemi odnosno prijevremeni izbori i raspuštanje Sabora. To kašnjenje je sada se pretvorilo se pretvorilo u gotovo 7 mjeseci. I upravo zbog te činjenice pojavila se nesigurnost vezano uz provedbu EU projekata jer su se EU projekti i u ovom razdoblju morali provoditi po direktivi a hrvatski zakon nije bio u cijelosti usklađen sa direktivom. Dakle samim usvajanjem ovoga zakona skidamo dosta veliku nesigurnost uz pravni okvir u kojem se EU projekti provode. Htjela sam međutim također naglasiti vezano uz pitanje o potvrdama koje se tiču isplate plaća i isplate doprinosa. Primili smo i u ministarstvu takve upite i koristim ovu priliku ukazati da to pitanje rješava sadašnji članak zakona 252. i 254. Ta pitanja jesu adresirana u zakonu i zakon u tekstu kako je predložen zahtjeva da su ispunjavanje obveza s osnova zdravstvenog i mirovinskog osiguranja obaveza koju sudionik odnosno ponuditelj mora dokazati. Isto tako moguće je temeljem postojećeg teksta zahtijevati i poštivanje obveza radnog i socijalnog prava odnosno redovite isplate plaća. Dodatno što sam željela istaknuti da vezano uz direktno plaćanje malim i srednjim poduzetnicima. Iako je takva odredba zakona izaziva i može izazvati argumente koje je isticao gospodin Hrg da je pitanje odnosa između nositelja radova i njegovih kooperanata pitanje jednostavno privatnih ugovornih odnosa. Mi od 2012. godine imamo odredbu zakona koja je zadržana i u ovoj a to je direktno plaćanje podizvođačima. I u tom su smislu mali i srednji poduzetnici zaštićeni a ta zaštita proizlazi iz iskustva koje je nastalo tijekom krize gdje su neredovitošću plaćanja upravo za građevinske radove bili najteže pogođeni mali kooperanti. I na kraju željela bih ustvari iskoristiti priliku i kazati da niti u Ministarstvu gospodarstva niti ja osobno nismo ustvari zadovoljni prostorom koji Državna škola za javnu upravu daje u obrazovanju i educiranju državnih i javnih službenika u javnoj nabavi. Naime, Državna škola za javnu upravu ima obavezu besplatno provoditi edukacije kako za državne službe tako i za jedinice lokalne samouprave, provoditi i edukaciju u onome djelu koji je potreban za stjecanje certifikata odnosno polaganja besplatnog ispita u Ministarstvu gospodarstva a državna škola je također obavezna besplatno provoditi i edukaciju za koju certificirani službenici moraju proći nakon što su položili ispit. Nismo međutim zadovoljni dinamikom i brojnošću ovih seminara i to je nešto na čemu ćemo svakako u provedbi ovoga zakona poraditi. I konačno vezano uz primjenu ekonomski najpovoljnije, ekonomski najpovoljnije ponude njezina obvezatnost od 1. srpnja iduće godine ne sprječava niti jednog obveznika javne nabave da [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] zakon temeljem odredaba zakona i primjenu ekonomski najpovoljnije ponude počne provoditi od 1.7. Ovom se na određeni način relativno odgodom daje prostor za edukaciju. Hvala lijepo.
Hvala. Za repliku se javio zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa. A ustvari nije replika, nije neslaganje nego drago mi je da vidim da ste dobro sagledali probleme koji su pred nama i da u principu ste i svjesni i sad samo dolazimo na onaj dio da će se stvarno morati napraviti ta dinamika što stalo ponavljam unutar tog sustava da on funkcionira. Jer i ta državna škola koja radi besplatne edukacije ako ti dođeš na red za godinu dana znači prisiljen si platiti da opće dođeš na red a uvjeren sam da ima dovoljno stručnjaka koji se mogu i dodatno educirati i da se nakon donošenja ovakvog jedno zakona napravi stvarno jedna kampanja edukacija kako bi ljudi što prije mogli iste početi primjenjivati. To nam je svima u cilju. I nije sve u Zakonu o javnoj nabavi, nisu tu svi problemi pogotovo kod ovih EU projekata. I hvala vam na ukazivanju na ova dva članka koja ovdje govore iako i tu se izbjegavaju naravno stvari na razne načine ali nikad se neće moći sve uloviti. Ali recimo kod tih europskih projekata koji su pred nama infrastrukturni mi imao veliki problem kod vodoopskrbe i odvodnje u nazad četiri godine u pripremi tih projekata u Hrvatski vodama. To toliko ima cirkusa da bi se stvarno trebalo malo pozvati ljude koji su vodili Hrvatske vode u to vrijeme i da podnese izvješće što su napravili, na koji način se je radilo jer nećemo ni moći raspisati natječaje zbog nepripremljenosti i gluposti koje su tamo radili. Tako da nije sve u Zakonu o javnoj nabavi.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika koji se javio za sudjelovanje u raspravi je Klub zastupnika SDP-a i njihov predstavnik Marko Vešligaj. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Evo svi smo se danas zapravo složili da je javna nabava izuzetno važno područje u smislu potrošnje javnoga novca prema ovim statističkim izvješćima Ministarstva gospodarstva, odnosno Uprave za sustav javne nabave. Čuli smo već nekoliko puta danas u 2015. iznosila je 40,58 milijardi kuna odnosno 12,14% BDP-a u Republici Hrvatskoj. Evo taj udio u BDP-u možemo konstatirati zapravo da od 2011. do 2013. odnosno 2014. svake godine raste gotovo za jedan postotni poen. Naravno intencija je da i u Republici Hrvatskoj pribavimo što više sredstava iz EU fondova, dakle trošenje tih sredstava opet ne može proći bez provedbe javne nabave bez obzira radi li se o obvezniku provedbe Zakona o javnoj nabavi ili ne. Znači tri nove direktive koje su usvojene u EU, dakle direktive Europskoga parlamenta i Vijeća od 26. … [[Govornik se ne razumije.]] odnosi se na javne naručitelje, na sektorske naručitelje i na dodjele ugovora o koncesiji. Navedene direktive evo čuli smo malo prije također stupile su na snagu 17. travnja 2014. godine i trebali smo ih implementirati do 18. travnja 2016. godine, dakle uskladiti svoje zakone i druge propise sa tim objavljenim direktivama. To nismo učinili u tom zakonskom roku. Također Europska komisija je 5. siječnja 2016. godine usvojila provedbenu Uredbu o utvrđivanju standardnoga obrasca za europsku jedinstvenu dokumentaciju o nabavi koja je obvezujuća i mora se primjenjivati u svim državama članicama EU. Dakle, tom europskom jedinstvenom dokumentacijom o nabavi drastično su zapravo smanjenje papirologija, gospodarski subjekti u postupcima javne nabave dostavljaju i taj oblik dokumentacije. Znači, to je njihova izjava kojom izjavljuju da imaju svu potrebnu dokumentaciju kako bi se ukinula potreba za dostavom znatnog broja potvrda i drugih dokumenata koji su povezani sa kriterijima za isključivanje i za odabir. Znači, dokumentaciju dostavlja samo odabrani ponuditelj prije potpisivanja Okvirnoga sporazuma i na taj način rasterećeni su javni naručitelji, naručitelji gospodarski subjekti, ali i tijela koja izdaju te potvrde. Znači, kriteriji za odabir ponude u postupcima javne nabave po ekonomskoj najpovoljnijoj ponudi koja se zapravo predlaže ovim novim Zakonom o javnoj nabavi u članku 283. najbolji je omjer između cijene i kvalitete. Znači, koji se ocjenjuje na temelju kriterija uključujući kvalitativne, okolišne ili socijalne aspekte povezane sa predmetom nabave. Dakle, prema članku 283. kriteriji su kvaliteta uključujući i tehničku vrijednost, estetske i funkcionalne značajke, pristupačnost, rješenje za sve korisnike, društvene, okolišne, inovativne značajke te trgovanje i uvjete trgovanja, organizaciju, kvalifikacije i iskustvo, usluge nakon prodaje i tehničku pomoć. Dakle, javni naručitelj ne smije odrediti samo cijenu ili samo trošak kao jedini kriterij za odabir ponude, te je u tom slučaju relativni ponder cijena ili troška ne smije biti veći od 90%. Dakle, zdravo seljački rečeno udio cijene ne smije biti takav u ukupnom bodovanju. I onda nam članci od 286. do 288. razrađuju kriterije. Ovo je naravno teorija koju sam iskoristio malo za uvod, ali u praksi ćemo imati problema to je sigurno. Kod nekih javnih nabava biti će lako odrediti kriterij, dakle za minimalni broj godina jamstvo nula bodova, za svaku godinu više po 5 bodova recimo. Rok isporuke što je kraći to je veći broj bodova, ali bit će i javnih nabava gdje će biti teško, skoro pa nemoguće odrediti kriterije i tu treba stvarno raditi na jednoj sustavnoj edukaciji javnih naručitelja. Evo i drago mi je da je ministrica također rekla ovdje u svojim replikama i izlaganju, da su uvidjeli problem koji postoji i sa Državnom školom za javnu nabavu i da će se ovdje poraditi. Bit će sigurno potrebno raditi više, odnosno tražit će se i određena znanja iz matematike jer svi ti kriteriji kroz formulu moraju davati određeni broj bodova. Nekad je manje, nekad više. Znači treba zapravo se pogoditi da se pogodi dobar jedan omjer, da ne bude visoka cijena proizvoda radi kriterija koji našim korisnicima uopće nisu bitni. Možda recimo dostava računala ne mora biti kroz određeni broj dana. Ono što će nam se također javiti kao problem jest postupak izrade dokumentacije za nadmetanje gdje sam uvjeren da će biti brojni prigovori da su kriteriji i način bodovanja određeni da se pogoduje određenom ponuditelju. Jer kriterij najniže cijene nam jest najjednostavniji i ovdje ćemo zapravo trebati napraviti jedan puno bolji model. Dakle, ono što je bitno konzultirati korisnike u svakoj izradi, u svakoj fazi izrade dokumentacije za nadmetanje kako bi oni iz prakse dali sugestije i primjedbe na razrađene kriterije i formule. Bitno nam je da sam postupak bude maksimalno transparentan, objavljen u svakoj fazi svoje izrade i da se održavaju tehničke konzultacije sa zainteresiranim gospodarskim subjektima na kojima će zapravo ono što sam prije istaknuo i davati svoje primjedbe na kompletnu dokumentaciju, ali u ovom dijelu i na odabrane kriterije i na način bodovanja. I sada zapravo imamo obvezu objave nacrta dokumentacije za nadmetanje na web stranicama prije objave natječaja, te je tijelo dužno odgovoriti u roku na sve pristigle primjedbe. Ali ovdje po meni će zasigurno biti potrebno razraditi kriterije i formalno ih objaviti i ranije prije ove faze kao objava dijela nacrta dokumentacije za nadmetanje. Dakle bit će potrebno obaviti i tehničke konzultacije prije same objave. Maksimalna transparentnost koju sam ovdje naveo nužna je da bi se izbjegla već u startu ona rasprava da li su ti kriteriji pisani za nekoga. Brzo nam dolazi 1.1.2017. godine i pitanje koje sam i prije kroz repliku postavio, koliko je Ministarstvo gospodarstva sa podzakonskim aktima spremno za ovu priču, koliko je spremno educirati sve javne naručitelje po pitanju promjena u Zakonu o javnoj nabavi. Imamo taj prijelazni period od šest mjeseci no postavljaju nam se pitanje relativnoga i apsolutnoga negiranja ponuda. Relativno koristi vrijednost jedne ili više drugih ponuda, dakle ponuditelj prije ponude ne može znati koliko će ostvariti bodova, dok pri apsolutnom ponuditelj može znati svoj broj bodova i temeljem raspisanih kriterija neovisno o drugim ponuditeljima. Tu se javlja problem kod relativnog da je nakon isključenja neke od ponude koja nije prvo rangirana i … nastavljena promjena na prvome mjestu. Dakle jedan također od ovih praktičkih matematičkih problema i tu treba krenuti sa edukacijom odmah. Sve u svemu zacijelo veliki iskorak, svi koji rade u javnom sektoru koji su vodili jedinice lokalne samouprave prepoznali su taj problem, jedino žalosno da ga radimo zapravo sad dosta na brzinu i pod pritiskom EU. Dakle i to kašnjenje može rezultirati i slabom educiranošću službenika, a samim tim i problemima koji će se pojaviti u uhodavanju novih zakonskih rješenja. Dakle, ova regulativa koja se odnosi na javnu nabavu treba je biti usvojena, kao što sam prije rekao, do ožujka 2014. godine, malo je država u EU koje to još nisu učinile i Hrvatska je nažalost jedna od njih. Trenutno nam je prisutno u javnosti, a vjerujem da će ova rasprava ipak to malo i demantirati, možda već i dijelom je, dakle zabranjuje se nešto, nema više najniže cijene, obavezno se mora ići na ekonomski najpovoljniju ponudu, sve će biti super. Baš i nije naravno tako jer mislim da se i ministrica time izlaže isto izjavama tipa do sada se primjenjivao kriterij isključivo najniže cijene, a sada idemo na ekonomski najpovoljniju ponudu. Do sada naravno nitko nije branio ekonomski najpovoljniju ponudu, ali sustav nije omogućio to zapravo otežavao je, jest omogućavao ali je otežavao. Ovaj oko najniže cijene i ekonomski najpovoljnije ponude moram istaknuti da u EU još uvijek je značajan dio nabave više od 30% ide po kriteriju najniže cijene, a u jednom dijelu zemalja čak je taj iznos i više od 60%. Nemamo niti jedne u kojoj se taj kriterij uopće ne koristi. Primjer jedan, mi smo ovdje kroz našu raspravu strpali u isti koš i javne nabave za ove velike infrastrukturne projekte gdje nema nikakve dvojbe da se treba primjenjivati sigurni kriterij ekonomski najpovoljnije ponude, ali smo zapravo sa nabavom nekih jednostavnih proizvoda, evo istaknut ću toalet papir možete ga vrlo precizno opisati i mislim da se može sigurno složit ćete se, kupovati po kriteriju najniže cijene. Imamo naravno jednostavno dobara i proizvoda za koje bi trebali koristiti i ovaj kriterij ekonomski najpovoljnije ponude, ali nije dobro da u isti koš svrstavamo nabavu sapuna i lokomotive da se tako izrazim. Dakle jasno da nitko ne preporuča dominaciju kriterija najniže cijene, imamo primjera u Europi gdje su stradali kompletni sektori zbog primjene toga kriterija, no postoje robe i usluge koje se mogu tako dobro opisati da nije potrebno koristiti posebne kriterije kvalitete uz najnižu cijenu. Najniža cijena je sasvim uredu u mnogim nabavama. Forsiranje nečega tako inovativnoga kao što je to ideja o sustavu javne nabave bez kriterija najniže cijene, zapravo onemogućava transfer provjerene dobre prakse koju su razvili oni koji taj kriterij koriste dokazano kvalitetnim sustavima javne nabave. Dakle, imamo veliko iskustvo koje smo nažalost skupo platili kod nas u Hrvatskoj sa zloupotrebama ovoga kriterija najniže cijene i umjesto da to iskustvo iskoristimo tako da prepoznamo i potičemo dobru praksu, da se prepoznaje zapravo pokretači loše prakse i da ih se eliminiraju, rješenje tražimo u zabranjivanju nečega što je na kraju i nemoguće zabraniti. Evo za kraj, dakle nemamo zapravo sustava dobre javne nabave bez dobrih stručnjaka koji znaju tu javnu nabavu, bili oni ekonomisti ili pravnici dominiraju u ovoj priči. Oni su u krajnjoj liniji na kraju krivi za to da se netko usuđuje prodati proteze za kukove koje bi trebale trajati naravno više od deset godina, a onda pacijent mora na operaciju već nakon druge godine. A onaj tko je prodao tu protezu ne trpi nikakve posljedice. Ispred kluba SDP-a jedna primjedba. Smatram da ovaj zakon nije dobro da je išao u hitnu proceduru, trebali smo ga možda na početku zasjedanja ovoga saziva Hrvatskoga sabora staviti u dva čitanja. Mislim da i ova današnja rasprava pokazuje koliko je on važan, koliko je bitan i siguran sam da bi kroz raspravu i kroz primjedbe, kroz amandmane koje bi dali i dobili jedan puno bolji i puno kvalitetniji prijedlog zakona. Ono što mogu reći ispred kluba SDP-a da ćemo se kroz raspravu i amandmane pa makar i u ovom kratkom roku dati svoje prijedloge da se ovaj zakon poboljša. Hvala.
Hvala zastupniku VEšligaju. Prvi zastupnik koji se javio za repliku je zastupnik Blaženko Boban.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Vešligaj, kroz vaša izlaganja stekao sam nekako dojam kao da zakon brani da naručitelj izabere najjeftinijeg ponuditelja. Zakon to ne brani nego je obvezan kriterij da nije to jedini kriterij. To je intencija zakona. Pa naravno u nekim banalnim stvarima poput nekog artikla koji ste i vi ovdje spominjali apsolutno je da će naručitelj najvjerojatnije izabrati ono što mu je najpovoljnije, ekonomski najpovoljnije, a ujedno i financijski najpovoljnije kad se radi o banalnom. Dakle, zakon nije taj koji isključuje da izaberete najjeftinijeg ponuditelja nego zakon je intencija da je jedan od kriterija i najbitniji još uvijek kriterij ponuda odnosno cijena, ali i neki drugi niz segmenata poput kvalitete izvođenja, stručnosti unutar određene tvrtke ili odnosno ponuditelja. Druga stvar, rekli ste, a mislim da je i amandman otprilike došao već na klupe, u smislu da primjena zakona ne ide od 1.7. nego od 1. siječnja 2018. godine. Obrazloženje koliko sam uspio vidjeti je nestručnost osoba koje bi trebale sutra provoditi ili needuciranost osoba koje bi sutra trebale provoditi ovaj zakon. Podsjetit ću vas, a vi ćete to posebno znati, dakle lokalne uprave već sad i po postojećem zakonu na čelu povjerenstava za provedbu javne nabave su morale imati barem jednu osoba koja ima certifikat vezano za javnu nabavu. Već sad je to tako. Toj osobi temeljem ovog novog zakona je sada vjerojatno potrebna dodatna edukacija, ali ja se nadam da u roku šest mjeseci dodatna edukacija je vrlo moguća jer te osobe koje imaju te certifikate apsolutno već imaju dobar temelj i dobru podlogu za javnu nabavu. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Vešligaj.
Evo kolega Boban, članak 283. kaže da jest kriterij za odabir ponude u postupcima javne nabave ekonomski najpovoljnija ponuda. Dakle, mislim da smo onda trebali u ovom dijelu malo konkretnije ovo obrazložiti i da zapravo barem za ove jednostavne nabave, da se tako izrazim, treba ostati ovaj kriterij najniže cijene odnosno može ga se koristiti. Što se tiče ovoga drugoga što ste spomenuli, ja mislim da šest mjeseci nije dovoljan rok da lokalne jedinice imaju ljude koji imaju certifikate za javnu nabavu dobrim dijelim, većina njih, neke manje općine zacijelo nemaju nego koriste da li iz drugih lokalnih samouprava većih, da li iz javnih poduzeća, da li iz županije, dakle, ima raznih modela. Ali bit će vrlo teško u roku šest mjeseci. To su najčešće znate i sami pročelnici u manjim gradovima i općinama koji imaju stvarno izuzetno puno posla, a novi zakon, ja sam prije rekao, 452 članka i 12 priloga. Imate zapravo kompletno jedno novo zakonsko rješenje. Kroz edukacije, sigurno koji će biti također sasvim drukčiji u odnosu na ono kakav je bio stari zakon, vrlo kratki rok. I opet ostaje pitanje, dakle, ovih manjih općina i njihovih kapaciteta da educiraju te ljude koji će moći provoditi postupke javne nabave. Mislim da bi trebali ostaviti barem godinu dana i krenuti s prijedlogom novoga zakona odnosno s provođenjem novog zakona od 1.1.2018. godine.
Hvala. Sljedeći zastupnik koji se javio je zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega Vešligaj. Dakle, u potpunosti se s vama slažem da u ovom trenutku mnoge jedinice lokalne samouprave neće biti u mogućnosti provoditi takve složene postupke, ne zbog iznosa i veličine cijene već zbog toga što nemaju dovoljno educiranih ljudi osim pročelnika jedinstvenog upravnog odjela koji u pravilima taj certifikat, to je najčešće tajnik općine. Drugi ljudi koji su članovi te komisije, tog povjerenstva nemaju u pravilu tu izobrazbu. Ne govorim to zbog toga hoće li oni moći ili neće. Moramo razmišljati o njihovoj zaštiti, zaštiti njihovog, da kažem pravnoj njihovoj zaštiti. Ja ću vam navesti jedan primjer, a žao mi je što u ovom zakonskom prijedlogu ipak je izbačen inspekcijski nadzor. Dakle, da bi i ovaj Zakon o javnoj nabavi bio ne samo provediv nego da bi se mogao i kontrolirati čitav proces javne nabave, čitav novac koji se tu vrti, potrebno je uključiti se sve institucije. Evo primjer. U gradu Virovitici svojevremeno, grad Virovitica vjerojatno temeljem nekakvog poziva dodijelio tvrtki Domos iz Virovitice građevinsko zemljište za 1 kunu. Uvjet u ugovoru je bio da se na tom građevinskom zemljištu izgradi objekt proizvodne djelatnosti i zaposli 16 radnika. To do dan-danas nije učinjeno. Umjesto toga tvrtka Domos, iako je došla do te nekretnine praktički besplatno, nije napravila nego je napravila trgovački, iznajmila taj prostor trgovačkoj djelatnosti. Dakle, prema nekoj procjeni grad je oštećen za 2,4 milijuna kuna. Netko je tu odluku donio. Je li gradonačelnik, je li nekakvo povjerenstvo. Sutra će opet netko donijeti neku odluku. Kasnije se aneksima, pazite, mi imamo slučajeva gdje ima 17 aneksa ugovora. U ovom slučaju je bilo kod ove tvrtke 13 aneksa ugovora. Otkud netko tko je član povjerenstva može znati koliko će se kasnije, a dozvoljeno je mislim prema zakonskoj shemi 30 posto od ukupne cijene, koliko će aneksa ugovora čelnik te jedinice lokalne samouprave napraviti i kako on može onda odgovarati i pravno, i materijalno i na svaki drugi način. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku Marko Vešligaj. Zastupnik Stevo Culej javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Pa treba dobro razmisliti kod tih povjerenstava i komisija koje će biti u javnoj nabavi. I ja ću isto ovdje govoriti o jednom primjeru. Dakle, kod javne nabave posebice kod velikih radova osvrnut ću se na Gunju gdje je u sanaciji sela Gunje povodom poplava trebalo biti svakako u javnu nabavu, a i u izvođenje trebalo je uključiti nekoga tko nije dovoljno educiran za to, posebice tko je s onog terena, pa bi došlo se do pravih zaključaka i do pravih odluka o načinu trošenja državnih sredstava u Gunji. Ja ću ovdje reći jedan primjer. Obnova Gunje na temelju SDP-ovoga zakona i Ministarstva graditeljstva Anke Mrak-Taritaš je sve samo ne pravedna. Ovo čitam što su mi iz Gunje poslali. Građani koji su sami obnavljali svoje domove zato su dobili 40 tisuća kuna ili 70 tisuća kuna dok je država plaćala do 350 tisuća kuna za iste radove izvođačima koje su sami birali, koje su sami birali na pozivnom natječaju. Nadalje preplaćenost radova, ovdje imam sliku dvije kuće od 55 metara kvadratnih stambenoga prostora koje koštaju 872 tisuće kuna svaka, ukupno milijun 744 tisuće kuna za 110 metara kvadratnih, to je oko 2100 eura po metru kvadratnom a cijena ne uključuje cijenu zemljišta, ishođene projektne dokumentacije i komunalne naknade, priključak na struju, vodu i plin. I zamislite te dvije kuće nalaze se u sporednoj ulici pod šumom gdje i cesta završava a dalje nigdje ne ide. Za pola ove cijene kupite u Vinkovcima kuću od 100 kvadrata na Kanovcima, kolega Mišić zna.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Vešligaj.
Ne znam kakve ovo veze ima sa novim zakonom o javnom nabavi i ukoliko je bilo nekakvim nepravilnosti onda ste to trebali prijaviti nadležnim institucijama. Mislim da smo se svi mogli složiti, zapravo, bilo je puno izmjena zakona o javnoj nabavi, evo i sam sam se prije nekakvih 6 godina položio certifikat za javnu nabavu i znam koliko se od onda promijenio kompletni zakon. I čak smo se tu složili kroz raspravu da svaka izmjena zakona je donijela nešto dobro, dakle unapređivali smo kroz godine taj sustav, danas smo došli do ove faze zapravo da se na neki način cijela tendencija zakona da se prelazi na ekonomki najpovoljniju ponudu i to je sigurno jedna dobra odluka, dobrim dijelom, naravno uvažavajući sve neke specifičnosti za nabavu određenih dobara usluga i radova gdje možda treba uzeti i obzir kriterije najniže cijene a zacijelo u budućnosti vjerojatno nas čeka još dopuna zakona s obzirom na zakonske mijene koje su tako često kod nas u RH. Hvala.
Sljedeći klub koji se javio za sudjelovanje u raspravi je klub HNS, HSU i u njihovo ime Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice iz ministarstva, kolegice i kolege. Pred nama je Zakon o javnoj nabavi. Zakon o javnoj nabavi zasigurno uvijek iziskuje dosta polemike pogotovo kada je riječ o onima koji sudjeluju ali ajmo vidjeti što su ključni i temeljni ciljevi. Dakle ključni i temeljni cilj je ostvarivanje najbolje vrijednosti za javni novac. Ovdje je riječ o javnom novcu i obaveza svih onih koji upravljaju i koji imaju priliku upravljati javnim novcem da za taj javni novac ostvaruju i najbolje vrijednosti. Naime mi imao dobro iskustvo sa javnom nabavom, znamo što nam tu ne odgovara i sigurno je ovakav jedan zakon rezultat svega toga što smo u praksi sada imali prilike i vidjeti. On zaista ima veliki broj članaka, ja osobno nisam baš za takvo normiranje no međutim oni koji su ga pisali, i u javnoj raspravi je bio, dakle sigurno su stvorili dokument temeljem iskustva kojeg su imali. Dopustite da s vama u odnosu na javnu nabavu podijelim jedno iskustvo pred jedno 15-ak godina kada je tema javne nabave i zakona kod nas bila tek u povojima i tek smo prva iskustva imali. Ja sam bila u Nizozemskoj, Amsterdam ima 7 općina i tada je Nizozemskoj bio užasno veliki problem, vezano je bilo naravno uz Amsterdam i njegovih 7 općina jer je u javnoj nabavi koju su imali zakoni, kojima su se oni već dosta dugo bavili, bio isključivi kriterij najeftinija ponuda. I temeljem tog kriterija najjeftinije ponude je ispalo da je posao zamjene cvijeća u parkovima i dječjim igralištima u Amsterdamu dobila jedna belgijska tvrtka. To je bilo na razini uopće jer sve su novine, sve televizije, svega bili prepuni toga. Ja moram priznati da u tom času nisam baš najbolje razumjela jer kod nas je to tek bilo u povojima o čemu oni govore i to je jedan od pokazatelja gdje najjeftinija ponuda zasigurno treba biti. Tako da je odluka koja je sada, zapravo i sukladno direktivama EU koje nisu tako lako nastale. Ono što morate znati da je i tu bila žučna diskusija na svim temama vezano uz EU i ekonomski najpovoljnija ponuda je zasigurno dobar način, dobar način za odabir jer smo se nebrojeni broj puta uvjerili da i najjeftinije nije najbolje. Vi znate da je volim jako govoriti sa zornim primjerima, mi smo imali jednu javnu nabavu, bilo je riječi o izgradnji jedne zgrade, dobili smo ponudu, vi znate da ministarstvo kojem sam ja bila na čelu, mi imamo niz ljudi koji su školovani, dakle inženjera, građevine i arhitekti, glavnina nas je bila arhitekti i građevinari i mi smo znali da smo dobili ponudu, riječ je o izgradnji jedne zgrade koja je sigurno 5 do 10% bila ispod cijene za koju ta firma to može raditi. Niste imali izbora, bilo je važno da to napravimo, bilo je važno da to napravimo u roku. Naravno da smo strogo vodili računa o vantroškovničkim radovima i svega ostalog. Između vas je dosta i načelnika i gradonačelnika i mislim da dobro znate o čemu govorim. Najjeftinije sigurno nije svaki put i najbolje. Dakle svaki put trebamo imati na umu činjenicu da trebamo dobiti najbolju vrijednost za javni novac. Stoga je izuzetno dobar ovaj model ekonomski najpovoljnije ponude. Cijela fleksibilizacija postupka javne nabave je dobra, jednako tako smanjenje troškova poduzetnicima i uvođenje pravne sigurnosti. Ja moram priznati da mene posebno veseli i mislim da je to izuzetno dobro, to što mene veseli je manja stvar, ali stvar je što će to biti korisno i dobro povezivanje javnih registara i porezne uprave i sudskog registra i obrtnog i kaznene evidencije iz FINA-a pogotovo za sve one koji se bave javnom nabavom i koji će u tome te postupke provoditi i raditi. Jednako tako ocjenjujem da je sukladno direktivi ono što smo uveli a to je da za ponudu ne treba se dostaviti sve one papire. Ja moram priznati i sigurna sam da se i vi često pitate imamo niz sustava e, e ovo, e ono. No, međutim svaki put kad trebate nešto napraviti morate još donijeti ispisani papir. Za neke stvari je to meni apsolutno jasno, ali za neke stvari moram priznati da mi nije jasno i tu ćemo sigurno morati napraviti jedan iskorak vezano uopće za taj način funkcioniranja. Jednako tako je dobro smanjenje troškova poduzetnicima. Sve ono što napravimo da se smanje troškovi poduzetnicima napravili smo korak naprijed. Ono što mi u klubu HNS, HSU cijenimo da je ovaj Zakon o javnoj nabavi bez obzira na veliki broj članaka, bez obzira na ove rasprave koje mi vodimo korak naprijed, svaki zakon koji donosimo bez obzira da li ga formalno usklađujemo sa direktivama EU mora biti korak naprijed. Ali u budućnosti moramo voditi računa i još o nekim stvarima. Dakle, ono što sam tu primjera radi govorila priču Nizozemske i Belgije, Nizozemci su se jako potrudili, jako vode računa kod provođenja javne nabave i jako vode računa o onim kriterijima ekonomski najpovoljnijih ponuđača da budu i niz kriterija zapravo da zaštite nešto po čemu su oni poznati. Ja bih tu nekoliki rečenica o građevinskom sektoru. Dakle, Hrvatska je tradicionalno poznata i izvan naših granica pogotovo govorim o Njemačkoj gdje se od 60.tih godina prošlog stoljeća naši ljudi su išli kao građevinski radnici. Ali ono što nisu išli ko građevinski radnici dakle oni najniži naši ljudi su tamo bili voditelji gradilišta, dakle oni su išli tamo zahvaljujući svojem iskustvu i zahvaljujući prednostima koje imamo. Jednako tako smo imali respektabilne građevinske firme koje su imale odlične reference ne samo na domaćem tržištu nego na tržištu Europe a u neko doba i šire. I sad dolazimo do onog ključnog problema, pred nama su veliki zahvati, ti zahvati će biti i ti zahvati su neminovni i veliki zahvati u infrastrukturi će biti nadalje. Ja govorim o zahvatima vezanim uz željeznice. Ono što ja osobno mislim, mislim da je dio budućnosti vezan uz infrastrukturu razviti kvalitetnu željezničku mrežu jer ona može apsolutno utjecati na razvoj svih krajeva Hrvatske. Zahvati će biti na zaštiti od voda, zahvati će biti vezano uz navodnjavanje da ne kažemo od jednog velikog infrastrukturnog zahvata za koji svi željni očekujemo a to je Pelješki most. I u času kada to bude spremno mi ćemo imati problem i s tim problemom moramo biti svjesni naše građevinske firme neće moći biti nositelji jer neće imati odgovarajuće reference. Ja sam na to upozoravala, upozoravam i s ove govornice, oni će moći biti s nekim drugim ponuditeljem kao što smo već imali iskustvo o izgradnji željezničke pruge gdje su moji kolege govorili dosta o tome kako je išao natječaj i sve ostalo. Dakle, imamo sad zakon, inače će klub HNS-a, HSU-a taj zakon podržati, imamo zakon koji je korak naprijed i dobro je. Taj zakon treba mu dati mogućnost da živi i vidimo kroz život, koje je eventualno probleme imamo ali ono što treba razmišljati u budućnosti i vjerujte mi sve zemlje EU i razmišljaju tako kako zaštititi nešto što je karakteristično za ovu zemlju. Hrvatska ima zaista vezano uz građevinu dobru i dugu tradiciju. Mi smo imali odlične armirače, tesare, krovopokrivače dakle specifična znanja u građevini. Ta znanja su se naravno tokom vremena malo i, ali još uvijek imamo ljude koji vani rade i to je način na koji trebamo voditi računa o pomoći koja treba vezano uz naš građevinski sektor. Naravno to ne možete vi u ovom času nikog, ničiji utjecaj smanjiti ali o tome treba voditi računa. Mi ćemo dati neke amandmane koji su više nomotehnika i vezano uz žalbeni postupak i iskustva koja smo imali pa mislimo da će nam tu biti, da će tu zapravo biti pomoć, no međutim mi bi onaj dio gdje su prijelazne odredbe dodali jedan članak a vezan je uz određene specifičnosti. Dakle Hrvatska gospodarska komora kod sebe u sebi objedinjuje sektore za različita znanja i mi se zalažemo da bi se donio jedan pravilnik u suradnji sa Hrvatskom gospodarskom komorom gdje bi određene uzance koje se tradicijski primjenjuju, govorim prvo o graditeljstvu a onda i o drugim sektorima da bi te uzance se uvele kroz jedan pravilnik, da bi zapravo tim pravilnikom bile definirane pojedini specifični poslovi. Ne zato da bi sad u broju pravilnika bili jako pametni pa rekli treba još jedan, nego iz jednostavnog razloga da to bude pomoć, da to bude kroz jedan pravilnik pomoć svim onima koji raspisuju ali i onima koji provode javnu nabavu. I dolazimo do velike teme, dakle iskustvo koje govori je slijedeće možete imati odličan zakon, svi možemo afirmativno reći da je zakon odličan no međutim ako ne vodimo računa i ako ga ne kontrolirate kroz provedbe cijelo vrijeme ili ako dobro ne educirate one koje ćete, koji će to provoditi taj zakon naravno tu će imati dosta problema. Ovaj zakon je specifičan zakon, po Zakonu o javnoj nabavi su ljudi već radili. Oni koji se bave javnom nabavom su se već kroz postupak javnog izlaganja dakle u javnoj raspravi je bio ovaj zakon, dosta dugo o tome govorimo, već su imali prilike pročitati i sve ostalo. Ministrica je govorila o formalnim obrazovanjima vezano uz našu školu, no međutim postoji nešto što je jednako tako važno, nešto što smo mi koristili i iskustvo i koje je dobro a to je da radite ili okrugle stolove, dakle da resorno ministarstvo radi ili okrugle stolove, ili radi nekakva izlaganja u suradnji može raditi na različite načine. Najbolje je okupiti i doći na teren, dakle ja tu sad ne želim prejudicirati da li imamo 3, 4 ili 5 regija i raspraviti na terenu što je problem da ljudi koji rade po javnoj nabavi, to govorim o jedinicama lokalne samouprave. I sami dobro znate da mi imamo jedinice lokalne samouprave koje su odlično opremljene i koje ljudi odlično imaju iskustvo od onih koji nemaju. Ali svima je zadatak da kad troše javni novac da za javni novac moraju dobiti nešto najbolje. Stoga mislim da je uvijek dobro raditi okrugle stolove, raditi educiranje, biti na terenu. Ali ne način da ex katedra govorite, nego na način da saslušate primjedbe, prijedloge i sugestije, čak da se rasprave neki primjeri koji su bili i na taj način zapravo možemo usavršavati sustav javne nabave. Sustav javne nabave i svi imamo priliku kako se provodi. On mora biti otvoren, javan i transparentan. Kad idete do ove sabornice naravno idete i kroz grad Zagreb i možete vidjeti i niz slučajeva od fontana, gdje 5 fontana u gradu Zagrebu koštaju recimo kao dvije škole. Imate prilike i vidjeti na Britancu radove za koje ne znamo ni tko ih izvodi, ni zašto ih izvodi, ni koji je iznos. To je priča koju mi koji živimo u gradu Zagrebu imamo, priču koju vi možete vidjeti i primjere kakovi ne trebaju biti. Zaključno. Ovaj Zakon o javnoj nabavi je sigurno iskorak dalje. Svaki zakon takav mora biti i mora poboljšati ono prije što je bilo. Mi smo radili jednu poboljšicu, kad govorim mi u Vladi u kojoj sam ja bila i to je sada u zakonu članku 12. navedeno, a to je da se ovaj zakon ne primjenjuje za nabavu robe i usluga i provedbu projektnih natječaja procjene vrijednosti manje od 200 tisuća kuna, radova procijenjene vrijednosti manje od 500 tisuća kuna. Kad je riječ o diplomatskim misijama i konzularnim uredima onda je to 950 tisuća kuna, odnosno 4 milijuna kuna. Kada je bilo u javnoj raspravi dobro, znate da je tu bilo dosta prijepora. Bilo je dosta žestoka javna rasprava, ali morate u nekim stvarima ustrajati kao što smo ustrajali. To u zakonu tu odredbu smo uspjeli staviti, dakle pred jedno dvije tri godine. Ona je i sad i ona se je pokazala dobrom odredbom, odnosno olakšala je određene situacije i određeni život. Kad dobro i odgovorno radite svoj posao, onda dobro i upravljate javnim novcima. Ali uvijek treba imati na umu – javna nabava je dobivanje najbolje za javni novac što je moguće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zastupnici Anki Mrak Taritaš. Prvi zastupnik koji se javio za repliku je zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena kolegice Mrak Taritaš. Evo prije svega treba reći ovaj zakon je poboljšanje prema dosadašnjem stanju i treba ga svakako podržati. Napravljen je stručno i kvalitetno uz ove zamjerke koje mi ističemo. Međutim, vi ste rekli da je ovo specifičan zakon. Ovo je i segment jedne gospodarske situacije u Republici Hrvatskoj. Ako se možemo složiti oko toga svi da ugovori otvaraju radna mjesta, onda i ovaj zakon ima veliki utjecaj i na gospodarsko stanje u RH, na otvaranje radnih mjesta i gospodarstvo općenito. Reći ću to na jednom primjeru kako se to može primijeniti. Mi imamo, netko je ovdje spomenuo projektanta. Projektant može projektirati da u neki ugradbeni proizvod u građevinarstvu traži da proizvod bude boje leda na -15 stupnjeva. Nakon toga naručitelj provede javnu nabavu, naše povjerenstvo to sve lijepo odradi i onda dolazi nadzor i kaže nadzor ovo nije na -15 boja leda, ovo je boja leda na -13 stupnjeva. Kako se u životu kaže treba podmazivati kotače, tako i odvjetnika, nekad i nadzor, kakvo pečenje, takvo rješenje se to kaže. Pa onda osim ovih 40 milijardi o kojima mi govorimo u javnoj nabavi puno stvari se gubi i puno stvari poduzetnici sami gube jer na neki način prihvaćaju ili pristaju na reket. To najbolje vidite, može se vidjeti u bagatelnoj nabavi, gdje kaže čovjek. Vidite više od polovice, na polovicu se natječaja javlja samo jedan ponuditelj. Kaže, sad se neću javiti, dobit ću drugi puta šansu. E sad, da se ovo sve ne bi događalo treba potpuna kontrola cijelog sustava. To je ono gdje mi zapravo nemamo efikasnosti, cijela kontrola od porezne, poreznih institucija, od Državnog odvjetništva. Jer nije dobro, a mnogi ljudi se žale prijave Državnom odvjetništvu određene koruptivne radnje i nitko ne reagira. I kasnije se ljudi onda jednostavno i boje više prijavljivati, a pogotovo i poduzetnici sami kad kažu e ako sad se budem bunio neću više nikad ni dobiti posao. Evo hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Mrak-Taritaš.
Kolega Žagar, vi ste rekli niz problema koje imate u stvarnom životu. I zaista takvih problema ima. Ja sam vam inače arhitekt i jako cijenim svoje kolege i znate često kad je riječ o nekakvim projektima koji idu kroz javne natječaje, onda mi svi volimo ostaviti nekakav trag u prostoru i nekakav si spomenik samom sebi. Ali ne treba to svaki put činiti na taj način. I zaista ima niz problema i svi koji smo imali priliku i koji smo upravljali javnim novcima moramo imati onu riječ odgovornost. Trebate imati riječ odgovornost i zato je izuzetno važno ono što sam zaključno rekla, a to je kontinuirana edukacija, edukacija svih zajedno. I jako je važno uključiti strukovna udruženja kad je riječ o ovim smjernicama koje ćemo mi predložiti kroz odredbu novi članak 400. i 46. ćemo predložiti da se naprave određene smjernice u skladu sa strukovnim udruženjima baš da do toga ne bi došlo. Ja sam navela primjer koji je bio u ministarstvu. Dakle, mi smo svi bili od struke, bili smo svjesni od toga da u tom, toj ponudi koju smo dobili ćemo imati problem. Ali je bila, imali smo samo dva izbora ili sve poništiti za što nije bilo osnova ili krenuti s tim, pa to strogo kontrolirati. I zaista u sustavu jednako tako kao što su važni projektanti važno je i pregled dokumentacije, ali jednako tako su važni i nadzorni inženjeri. Nadzorni inženjeri odgovaraju za svoj posao ne u dogovoru sa projektantima i izvođačima, nego su nadzorni inženjeri financirani od investitora, odgovaraju investitoru, trebaju štititi interese investitora, a u konačnici kada je riječ o ovom trebaju jednako tako štititi javni novac jer je javni novac poreznih obveznika. Prema tome, to je još dodatna obaveza. Hvala.
Hvala. Sljedeći zastupnik je Blaženko Boban.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena kolegice Mrak-Taritaš. Uistinu svakog zakona je u centru čovjek, apsolutno svakog poglavito ovog Zakona o javnoj nabavi gdje imate ha u nizu sami ste sada i odgovorili kolegi Vešligaju, Žagaru u replici i projektante, nadzorne inženjere, izvođače, naručitelje, ha koji su nekad su i pod kapacitirani i stručno pa i kadrovski. Znate, 2005. davno meni jedan stariji iskusni kolega reče, znaš Bobane što ti je zakon porozniji, šupljiji to ti je manje potrebna inspekcija i nadzor jer ga svako s ulice može probijati i taj zakon na neki način iskorištavati. Što je ovaj zakon bolji i kvalitetniji to vam je potrebnija i veća struka što se tiče nadzora i kvalitete provedbe samog zakona jer će u ovom nizu projektanata, izvođača, ponuditelja, naručitelja, nadzora uvijek se naći netko tko će taj zakon moći manje bušiti na neki način. Zato je potrebna edukacija, ali mislim da po lokalnim upravama ljudi imaju već certifikate što se tiče javne nabave, nego je veći problem u segmentu pripreme projektne dokumentacije u segmentu pripreme. Sami čin javne nabave, formalno tehnički obrasci i provedba je jako lako provesti jer ljudi imaju certifikate po lokalnim upravama dodatna edukacija vezano za novi zakon i sve riješeno. Ali kako riješiti projektiranje kada jednostavno u tom segmentu i veće lokalne zajednice su pod kapacitirane. Nije u lokalnoj zajednici sve svedeno na samo vašu struku i niz drugih struka tamo treba raditi i onda dolazi do problema [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] unutar koje se reflektira poslije u samoj javnoj nabavi, a da ne govorim poslije u ne kvaliteti izvođenja ili narudžbi određenih roba i usluga koje su potrebne za naručitelja. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega Boban vi ste i naveli te probleme koje je, dakle kada je riječ o graditeljstvu, kad je riječ o takvim zahvatima to svi vidimo. I vidimo kada je nešto dobro. Nema nikoga tko ne vidi da su loše postavljene pločice ili loše postavljen parket i ostalo. Stoga kada je riječ o javnoj nabavi najbolje je govoriti na primjeru graditeljstva jer to su primjeri koji su egzaktni i koji se vide. Kada bi se ja javljala u ovoj sabornici svaki put svima onima koji spomene graditeljstvo ili moje ime mogla bi sjediti cijelo vrijeme i javljati se. Ali šalu na stranu. Zaista riječ je i o dobro pripremljenoj dokumentaciji. Dakle dobro pripremljena dokumentacija je automatski ste odradili dio posla. Ne zbog toga što će se netko žaliti pa će na žalbe biti jednostavnije odgovoriti nego je dobro pripremljena dokumentacija važna za investitora, vi to možete bolje kontrolirati i bolje vidjeti. Tako da i u tom dijelu će se trebati obrazovati i trebati će se jednako tako voditi računa. I ne mogu raditi svi sve. Mi nekako mislimo da svi mogu raditi sve. Ma nije tome tako. Ja često znam reći i navesti primjer pa slijepo crijevo baš neću ići operirati okulisti. Okulist je se specijalizirao za nešto drugo. A u nekim poslovima mislimo da svi sve znamo. Jednako tako dobro pripremiti dokumentaciju koja treba biti za javnu nabavu, nije baš jednostavno i o tome trebamo voditi računa. Mi smo i do sada mogli osim najjeftinije cijene imati i neke druge kriterije. Rijetko se odlučivalo, rijetko se odlučivalo iz razloga što je to bio razlog zašto se je neko žalio onda ste trebali dobro to objasniti. A s druge strane vi nemate nekoga tko ima ta specifična znanja pa ste trebali dobro pripremiti i objasniti i onda su ljudi išli linijom manjeg otpora, najjeftinija cijena tu mi je sve jasno i čisto iako je najjeftinija cijena često dovela do velikih problema. Hvala.
Hvala. Sljedeći zastupnik koji se javio za repliku je zastupnik Ivica Mišić.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolegice TAritaš. Malo prije ste razgovarali ustvari ste rekli da nisu naši registri povezani da bi bilo dobro. Pa ne znam da li ste radili na tome u ta vremena dok ste bila ministrica i da li ste to pokušali negdje riješiti. Spomenuli ste dobro upravljanje novcima, ja vam sada postavljam pitanje, rekli ste malo prije da su naši zidari, tesari otišli vani, da Belgija, Nizozemska imaju već sređena nekakva društva, ali bih postavio vama pitanje, ipak ste vi vodili jednu veliku akciju u Gunji koju je spomenuo malo prije i kolega Culej, da li su u ljudi u Gunji neki prevareni, a neki su dobili ono što nisu trebali? I da li je istina da je stvarno toliko koštalo jedna kuća u Gunji do dvije tisuće eura, da će raspon se negdje ljudi koji su uzimali novac da sami riješe i 70 tisuća do milijun je kuna razlika u nekakvim oštećenjima? Zar je to moguće? Ja bih želio čuti to od vas jel te se priče prepričavaju po mojoj Slavoniji, a vi ste vodili te poslove, dali ste nekakvim određenim firmama da to rade. I zar je moguće vi kao stručnjak arhitekta niste mogli proračunati svaku kuću koliko će koštati i na taj način raspisati natječaj? Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega Mišiću, ja sam vam jako zahvalna na vašem pitanju jel imam prilike u ovom Visokom domu dati jasan odgovor. Dakle barata se svim i svačim. Bio je donesen poseban Zakon o sanaciji poplave u Cvelferiji. U tom zakonu je bilo definirano kako će se provoditi javna nabava kada je riječ o katastrofi sukladno direktivama EU i to smo tražili od komisije da nam kaže kako, javili su se 22 firme. Sve 21 firma je dobila posao, sve firme koje su se javile dobile su posao. Od toga je radilo 18 firmi jer ovi su drugi rekli da nema kapaciteta. Utvrđena je cijena za svaki pojedini posao. A u Gunji je plaćeno od 15 tisuća kuna pa do nekakvih 700 odnosno 800 tisuća kuna. Bilo je radova i za 15 tisuća kuna i za svake kuće stoji elaborat, stoji procjena i potpisano od troje ljudi da je procjena takova. Što je iza toga, koja priča je ili nije, ja u priču neću opće komentirati. Svi radovi su bili napravljeni sukladno propisima, sukladno zakonima i sve firme koje su se javile su dobile posao. Nije bilo nijedne firme koja nije dobila posao. Ali problemi koji su se pojavili su bili problemi da nema ljudi pa su uzimali ljude izvan granica Hrvatske, ali to je jednako tako problem koji smo rješavali sa inspekcijama. Jednako tako na web stranicama ministarstva da se vežem uz e-sustav je objavljena. Ima još uvijek stranica poplava. I kad kliknete na poplavu vi dobivate katastarsku česticu, ne dobivate ime i prezime i adresu, stupanj oštećenja, što je obnovljeno i koliko je novaca stajalo. Dakle, još uvijek, nedavno sam pogledala, još uvijek ta stranica i za svaku kuću možete dobiti jasan podatak. Hrvatska država se odlučila sanirati prostor Gunje [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] Mi smo ju sanirali u nepunih godinu dana na što sam ja izuzetno ponosna. Vi imate primjere gdje smo se odlučili pred 20 ili 30 godina ljudima napraviti zamjenske kuće i da tim mjestima gdje je bila poplava ljudi više nema, a u Gunji su dobili svi uvjete da se vrate, da rade i da se školuju. Hvala.
Hvala. Zastupnica Marija Jelkovac se javila za repliku.
Hvala lijepo predsjedniče. Poštovana kolegice, slažem se s vama u vašem promišljanju da je prijedlog ovog zakona pokušao riješiti sve one probleme koje smo uočili u provođenju dosadašnjeg Zakona o javnoj nabavi. Naravno da osim onog što je već spomenuto da postoje problemi podkapacitiranosti kod nekih javnih naručitelja, pogotovo u manjim sredinama zbog i problema stručne snage. Mislim da također postoji problem u educiranosti ponuditelja. I to stvara velike probleme. Pa na kraju onda imamo u postupcima ponuditelje koji se jave da bi se javili i da bi kasnije se žalili ne shvaćajući da nisu ispoštivali što se tiče dokumentacije sve što su trebali i sve to onda u žalbenom postupku otegne cijelu proceduru pa ponekad imamo situacije da projekti zbog toga kasne i po pola i više godine, i mislim da to stvara velike probleme tako da bi osim edukacije javnih naručitelja gdje mislim da smo puno napravili u dosadašnjem periodu, puno trebalo raditi i na edukaciji ponuditelja. Mislim da se tu ustvari, isprofilirali su se jedino veliki ponuditelji koji su zaposlili po četiri, pet stručnjaka koji se bave samo s javnom nabavom i oni onda tu nemaju problema, a što se tiče svih, ja bih rekla tako manje kapacitiranih poduzetnika, oni još uvijek imaju problema kod dostavljanja kvalitetnih i formalno ispravnih ponuda i onda imamo i one koji se žale u postupcima zbog stvari zbog kojih ne bi trebali se žaliti jer je izgledno da je žalba neosnovana, ali dolazi do odugovlačenja postupka i to stvara probleme svim javnim naručiteljima. Hvala.
Zahvaljujem zastupnici Jelkovac. Odgovor na repliku zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo kolegice Jelkovac. Mislim da ste postavili sve teme, nisu uvijek sve, ali glavninu tema koje su vezane uz javnu nabavu i koje kolegice sigurno znaju. Svemu u životu se treba učiti. Učimo se govoru, učimo se odnosu prema drugim ljudima, učimo se o tome kako, kad, gdje, kome postaviti pitanje. Jednako tako se moramo učiti i vezano uz javnu nabavu. I to svi oni koji sudjeluju. Dakle, ponuditelji, oni koje provode javnu nabavu, a naravno i oni koji kontroliraju. Iz jednostavnog razloga što je posljedica javne nabave uvijek, ali uvijek je trošnja javnog novca, dakle, novca poreznih obveznika za nešto što treba biti opće dobro i što treba biti opće korisno. Stoga je edukacija izuzetno važna. Izuzetno. Ja se uvijek slažem da se donese zakon. Ako on baš i nije nekakav idealan, ali bolje da smo pokriveni zakonom, da onda kroz taj zakon pustimo ga da on živi svoj život, da vidimo koji su problemi i da te probleme rješavamo. Tako ja doživljavam i ovaj zakon. Pa nisu nama direktive Europske unije trebale reći neke stvari kojih smo bili mi sami svjesni. Ali edukacija je zaista izuzetno važna. Postoji ona uzrečica da učite cijeli život i na kraju se nekako, da malo grubu riječ upotrijebim, i bedast umrete. Ali treba zaista se cijeli život učiti svemu i biti svaki put sve bolji. Hvala.
Zahvaljujem zastupnici Mrak-Taritaš. Sad će ići pauza do 15 sati. U 15 sati nastavljamo. Hvala. STANKA U 13,25 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Evo, poštovane kolegice i kolege, koliko nas ima u dvorani, 7, 8 samnom, dobro. Krenuti ćemo onda dalje, nastavljamo sa radom, po klubovima. I sada je na redu Klub zastupnika MOST-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Maro Kristić. Izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče, kolegice iz nadležnog ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo dozvolite mi prije svega da vam svima čestitam Sv. Nikolu, posebno hrvatskim pomorcima čiji je on zaštitnik, čiji je ovo dan i naravno dubrovačkim braniteljima koji danas slave svoj dan. Ja ću u ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista reći ponešto o ovom prijedlogu zakona koji se konačno nalazi pred nama jer je on već 8. lipnja bio usvojen od strane hrvatske Vlade, međutim nažalost zbog raspuštanja Hrvatskoga sabora nismo imali priliku do sada o njemu raspravljati. Generalno gledajući što se samog zakona tiče u njemu ima jako puno dobrih, pozitivnih novosti koje će svakako utjecati na to da proces javne nabave bude što bolji i što učinkovitiji i stoga sve pohvale na račun svih onih dionika koji su sudjelovali u njegovoj izradi. Ono što je sada praktički po našem mišljenju najvažnije je da sada na neki način grubo rečeno natjeramo naručitelje da primjenjuju nove kriterije, ekonomski najprihvatljivije ponude. Taj kriterij koji favorizira kvalitetu će se početi primjenjivati od 1.7. dakle od 1.7. sa odgodnim učinkom u odnosu na stupanje samog zakona na snagu. Da bi se moglo uopće kvalitetno raspravljati o procesu javne nabave trebamo jako dobro poznavati samu suštinu javne nabave i što ona sve zapravo obuhvaća. To sam već u svojoj današnjoj raspravi, odnosno u replici jednom o zastupnika i rekao da ključ javne nabave zapravo leži u kvaliteti obavljenih poslova koji prethode samom postupku javne nabave. Tu prije svega mislim na istraživanje potreba planiranja, analizu izrade dokumentacije i sve ostale radnje koje dovode do toga da taj proces javne nabave bude odrađen na što kvalitetniji način. Zapravo sami zakon o javnoj nabavi pojašnjava proceduru i u tom smislu ovaj Zakon o javnoj nabavi je puno bolji od ovog prethodnog zakona. Sve ovo zapravo navodi na jedan zaključak kako ključ uspješne javne nabave nije samo u dobrom zakonu nego i u dužnoj pažnji koju naručitelji trebaju pokloniti planiraju procesa javne nabave unutar svojih institucija i pogotovo na dobro organiziranim stručnim i specijaliziranim kadrovima koji trebaju ove poslove unutar institucija obavljati jer tek onda ćemo moći govoriti o učinkovitom i svrsishodnom trošenju javnog novca. Kako bi ovaj zakon koji se usklađuje sa pravnom stečevinom EU bio što kvalitetniji bilo je nužno prenijeti odredbe EU, zapravo direktiva EU, na što kvalitetniji način ih prepoznati i implementirati ih u naše nacionalno zakonodavstvo i mislim da su svi koji su na tome radili, da su itekako u tome uspjeli. Javna nabava je iznimno veliki kolač, prema podacima, statističkim podacima kojima raspolažemo udio vrijednosti javne nabave u Hrvatskoj iznosi oko 40 milijardi kuna što čini oko 12% BDP-a ili oko 40% središnjeg državnog proračuna. U Hrvatskoj se u procesu javne nabave lani sklopilo preko 15 tisuća ugovora. U najvećem broju slučajeva jedini kriterij dodjele posla je bio onaj kriterij najniže cijene dok se ekonomski najprihvatljivija ponuda kao kriterij koristilo u nešto manje od 400 slučajeva a to je negdje oko 2 do 2,5% ukupne vrijednosti nabave. Od tog iznosa od 40 milijuna, od 40 i nešto više milijuna 40 i nešto milijardi, 9,2 milijarde otpadaju na tzv. bagatelnu nabavu, dakle na onu nabavu koja se odnosi do 200 tisuća kuna za robe i usluge te do 500 tisuća kuna za radove na koje se Zakon o javnoj nabavi ne primjenjuje nego to već sami naručitelji te postupke uređuju svojim internim aktima. U novom je zakonu jako puno novosti koji će pojednostaviti proces i učiniti ih efikasnijima a jedna od najznačajnijih je svakako uvođenje europske jedinstvene dokumentacije o nabavi, dakle novi zakon više sada, što su više puta i kolege ponavljali ne traži da poduzetnici koji su se prijavili na natječaje za javnu nabavu kod same prijave prikupljaju brojne dokumente nego jednom izjavom garantiraju da će u slučaju da oni budu odabrani ponuditelji priložiti svu potrebnu dokumentaciju koja je prilično složena. I ja držim da ovakvu promjenu naši mali i srdnji poduzetnici itekako pozdravljaju i podržavaju. Sustav se također modernizira, ide se prema elektroničkoj javnoj nabavi, povezivanje registara koje vode javna tijela, sudski obrtni registri, fina, porezna uprava kaznena evidencija sa elektroničkim oglasnikom javne nabave. I također se propisuje jedinstveni rok za žalbu od 10 dana, neovisno o vrsti postupka jer riječ je o nabavi male ili velike vrijednosti. Također ovdje bih prodiskutirao samo još jednu temu, sjetiti ćete se kada je bivši ministar zdravlja Siniša Varga bez javnog natječaja posao osiguranja 42 bolnice koje je procijenjeno na 50 milijuna kuna dodijelio tvrtki Gras Savoye Croatia čiji je vlasnik bivši predsjednik uprave Croatia osiguranja Hrvoje Vojković koja je time ostvarila zaradu od 7 milijuna kuna. Tada to nije prošlo bez odjeka, gospodin Varga je to učinio na jedan legitiman način, to nije sporno, međutim svakako je za raspravu da je to učinjeno isto od strane Zagrebačkog holdinga kojima je budžet za osiguranje od 30 milijuna kuna također nije, koji nisu smatrali također da je potrebno raspisati takav natječaj nego su jednostavno angažirali brokere uz objašnjenje da je brokerska usluga za klijenta besplatna. Dakle, želim problematizirati ovo pitanje brokera u osiguranju u odnosu na kontekst javne nabave jer Zakon o javnoj nabavi ne tretira brokere u osiguranju već je korisnici javne nabave naručuju mimo sustava kao besplatnu uslugu. A ta besplatnost te usluge je zapravo jedan privid. Naime, brokeri se uvijek ugrađuju u premije i osiguranja otprilike oko 15% cijene premije koje osiguranik u javnoj nabavi na kraju plati kroz premiju osiguranja. Tako da osiguravajuća društva godišnje plaćaju oko 75 milijuna kuna provizije brokerima. Njihova usluga je svakako pozitivna kod pripreme samog tendera za osiguranje i korisnik uistinu ima koristi od te dobre usluge brokera. Ali trebali bi unaprijed znati koliko oni naplaćuju taj postotak premije. U konkurentskim zemljama to je puno manje nego što se to radi u Hrvatskoj. Tamo je negdje oko 5% ovdje znaju ti postotci ići i do 15%. I na kraju naravno ja se nadam i svi mi u Klubu zastupnik MOST-a Nezavisnih lista da će ovaj novi Zakon o javnoj nabavi pridonijeti učinkovitijim procesima javne nabave i što transparentnijem i svrsishodnijem trošenju javnog novca. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Jedna je uvaženog zastupnika Klisovića. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Kristiću, evo u svoj raspravi kad ste spomenuli da su neke javne nabave napravljene nezakonito, ali da bi se mogla otvoriti rasprava od njih potakli ste me na jednu moju ideju koju bih htio reći i ovdje a to je očigledno je potrebna u odlučivanju o javnoj nabavi koristiti i etnička načela, etničke principe. Kako su ona podignuta poprilično visoko recimo za neke javne osobe uključujući političare puno više nego za građane, očekujem od političara u smislu provedbe etničkih, možda tako isto trebamo napraviti neke etički kodeks za ljude koji se bave i koji odlučuju kroz Povjerenstva o javnoj nabavi. Javna nabava kao što smo danas imali priliku nebrojeno puta čuti je percipirana u javnosti kao leglo korupcije u javnom sektoru. Kao takvo moramo ju … vrlo ozbiljno i moramo povratiti ustvari povjerenje građana u te institucije jer ono je svakim danom sve više se gubi kako imamo sve više slučajeva dokazane korupcije u javnim nabavama ili nepravilnosti ili nestručnosti. I u tom smislu edukacija je ključ onih ljudi koji rade na odlučivanju kroz Povjerenstvo o javnim nabavama je ključ uspješne provedbe ovog dobrog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Odgovorit će, makar nema zapravo pravog pitanja, uvaženi Maro Kristić.
Ja se apsolutno slažem, slažem se i mislim da svi dijelimo isto mišljenje da je zapravo ključ uspješne javne nabave u edukaciji kadrova. Propisivanje etičkog kodeksa bi svakako bilo poželjno i upravo iz razloga koji ste rekli a to je da vratimo poljuljano povjerenje općenito u institucije javnog sustava. Hvala.
Hvala. I slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Hvala kolega Maro. Vi ste spomenuli negdje oko 40 milijardi kuna da se otprilike potroši u javnim nabavama u toku godine a svi znamo da je to najveća korupcija u državi Hrvatskoj. Ja sam i maloprije gospođi Taritaš komentirao, pitao je za cijenu samo recimo u Gunji kuća, koliko su koštale recimo do 2000 eura. A prosječna bi kuća trebala, evo baš dobivam nekakve mail-ove i poruke od 600, 700 eura po kvadratu. Prema tome, gospođa je lijepo objasnila da je to sve transparentno, da se sve može vidjeti. Na kraju sve te javne nabave koje se prave u hrvatskoj državi i koje se daju određenim ministarstvima i određenim tvrtkama je leglo korupcije i oni to lijepo kroz papire provedu i nitko ih zato više ništa ne pita. A to je vrlo lako dokazivo u ovoj državi, međutim izgleda sve što se napravi to je sve kako treba a svi znamo i vidimo da se taj novac pobacao praktično u nečije džepove, a hrvatska država i hrvatski narod je od toga jako, jako malo dobio. Pa to je i moje pitanje, 15 tisuća ugovora je napravljeno, koliko je tu korupcije, koliko je tu namještanja u lokalnim sredinama, pa da ne kažem i državnim, ministarstvima i kada će to doći jednom stvarno do jednog poštenog, pravnog i ljudskog da ovaj narod jednom počne imati vrijednosti od toga što bacimo, ne bacimo ali otprilike tako ispada, 40 milijardi? A šta se napravilo? Ne vidimo praktičko ništa posebno a novaca nema. Ali vidimo da pojedine tvrtke, pojedini ljudi koji rade za državu strahovito brzo napreduju i da njihove tvrtke da su enormno bogati a ne baš toliko radom već upravo tim pogodnostima i podobnostima koje ministarstva daju. Hvala.
Hvala. Evo uvaženi Maro Kristić.
Zahvaljujem poštovani kolega Mišić. Pa slažem se s vama. Sigurno da jedan veliki dio novaca potrošen na koruptivnim radnjama to nije sporno, time bi se trebale baviti institucije i uvijek treba pozivati sve one koji znaju za takve radnje da takve radnje i prijavljuju. Ja vjerujem da će i ovaj zakon koji danas, o kojemu ovdje danas raspravljamo a koji ćemo vjerojatno u petak i usvojiti u Hrvatskom saboru pridonijeti da takvih radnji bude što manje jer on sigurno podiže jednu razinu transparentnosti ovog zakona i samih procesa koji se provode unutar postupka javne nabave na jednu veću razinu. Ono što je važno i što sam napomenuo, ključ uspjeha dobre nabave je zaista u ovim prethodnim procesima, postupcima i onome što je kolega govorio u edukaciji kadrova. Jer koliko god novaca pođe na koruptivne radnje isto toliko vjerujte pođe i na nestručnost u tim postupcima, na loše pripremljene postupke nabave, na izgubljene sporove koji se događaju zbog loše vođenih postupaka itd. I zato i podržavam i propisivanje jedne određene vrste etičkog kodeksa kako bi i među te službenike koji vode postupke javne nabave a kojima vjerujemo ulili još jednu dodatnu dozu nekakve odgovornosti prema javnom novcu kojim raspolaže. Ipak je riječ o trećini državnog proračuna.
Hvala. I slijedeći klub zastupnika bit će ona Nacionalnih manjina u ime kojega će govoriti uvažena kolegica Ermin Lekaj Prljaskaj. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovana kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstva ispred kluba Nacionalnih manjina osvrnut ću se na prijedlog Zakona o javnoj nabavi. Kao prvo držimo da je rok za provođenje javnog savjetovanja o nacrtu prijedloga zakona u trajanju od 15 dana prekratak s obzirom na važnosti predmetnog propisa te na sveobuhvatne izmjene u odnosu na Zakon o javnoj nabavi koji je trenutno na snazi. Te je stoga zainteresiranoj javnosti trebalo omogućiti dulji, primjereniji rok u kojem bi bilo moguće proučiti sve izmjene koja ovaj nacrt zakona donosi. Također prijedlog da zakon stupi na snagu osmog dana od dana objave u Narodnim novinama smatramo neprimjerenim budući da zakon uvodi mnoge izmjene i mijenja dosadašnje institute za koje je potrebna prilagodba i edukacija kako naručitelja, tako i ponuditelja. Osim navedenog ne smijemo zaboraviti da naručitelji moraju prilagoditi i objaviti svoje interne akte a za donošenje istih nije moguće provesti u roku od mjesec dana. Jasna je intencija zakonodavca za žurnim donošenjem zakona, ali podsjećamo da je rok za usklađivanje bio dvije godine i da se na ovaj način teret neprilagodbe u roku prebacuje na naručitelje i ponuditelje. Nadalje, čini mi se da je u novom Zakonu o javnoj nabavi naglasak stavljen na javne nabave velike vrijednosti. Mi jesmo u obvezi da implementiramo direktive, ali najvećim dijelom se ipak provode i javne nabave male vrijednosti, te smatram da bi odredbe o javnoj nabavi male vrijednosti koje postoje u važećem zakonu trebalo prenijeti u novi zakon. Naime, čim su postupci preciznije definirani manje je prostora za proizvoljna tumačenja i od strane naručitelja i od strane ponuditelja, te za eventualne žalbe. Iz prakse Državne komisije vidljivo je koji su članci važećeg zakona nedovoljno definirani kao i na koje dijelove te odredbe imamo, nemamo žalbi. Ukoliko su se odredbe važećeg zakona pokazale dobrim u praksi, a nisu u suprotnosti sa važećim direktivama smatram da je iste trebalo zadržati i prenijeti u novi zakon. Što se tiče praćenja dijela zakona koji se odnosi na sektorske naručitelje istima je znatno otežan činjenicom da su prisiljeni paralelno pratiti drugi i treći dio zakona time što prije nije jasno definirano za sve odredbe koji dio zakona treba primjenjivati. Stoga predlažem da se treći dio zakona odnosi na sektorske naručitelje, a drugi dio zakona da se odnosi na javne naručitelje i da bude jasnija definicija. Što se tiče kriterija najniže cijene koja je do sada bila i jedini kriterij i sad novim zakonom nestaje time omogućava da se naručitelj usluge ili roba ne mora više orijentirati samo na ono što je najjeftinije, a koja možda i ne udovoljava kvalitetnim kriterijima ovo pozdravljam jer u praksi uvijek uzeto je u obzir najniža cijena, ali tijekom provedbe iste došlo je do nekvalitetnog rada, odnosno do nabave nekvalitetne robe. Također treba pozdraviti i činjenicu da novi zakon više ne traži da poduzetnici koji se prijavljuju na natječaje za javnu nabavu kod same prijave prikupljaju brojne dokumente da bi dokazivali svoje sposobnosti, već mogu putem jedinstvenog obrasca dati izjavu kako će to učiniti ako budu odabrani kao najpovoljniji ponuditelji. Što se tiče podizvoditelja mišljenja smo s obzirom na činjenicu da odabrani ponuditelj snosi rizik posla jedini je odgovoran naručitelju za izvršenje posla, snosi sve dodatne troškove vezane za otvaranje i osiguranje gradilišta, te troškova izdavanja jamstva da naručitelji ne bi smjeli tražiti da cijene iz troškovnika budu i cijene po kojima podizvoditelji izvršavaju svoj dio posla za odabranog ponuditelja. I sukladno navedenom predlažemo da se ovo pitanje preciznije uredi novim Zakonom o javnoj nabavi ili podzakonskim propisima. Što se tiče sudjelovanja u izradi dokumentacije, odnosno tehničke konzultacije smatramo da bi bilo oportuno utvrditi obvezu da se u dokumentaciji za nadmetanje objavljuje koji gospodarski subjekti su sudjelovali u savjetovanju, naručitelju pri izradi tehničke dokumentacije, te drugih dijelova dokumentacije za nadmetanje. Pa predlažemo da se napravi jedna procedura, odnosno da se donese jedan podzakonski akt o provedbi tehničkih konzultacija. Treba pozdravljati i uvođenje pondera cijene ili troška, tj. nemogućnosti korištenja samo cijene, odnosno samo troška kao jedinog elementa ekonomski najpovoljnije ponude. Međutim, smatramo da predloženi ponder 90:10 ne održava namjeru zakonodavca za veću primjenu ekonomski najpovoljnije ponude, te da bi ponder trebao biti minimalno 70:30. I također trebamo naglasiti potrebu primjene pondera i na okvirne sporazume, a koji su izrijekom isključeni trenutnim prijedlogom prema članku 284. Naime, kao što znamo da najveći postupci javne nabave su postupci objedinjenih nabava i provode se sklapanjem ugovora na temelju Okvirnog sporazuma. Takvi postupci ponekad zahvaćaju preko 90% tržišta RH, te je njihova procijenjena vrijednost višestruka i prelazi vrijednost u postupcima pojedinačne i javne nabave. Stoga držimo neprimjerenim da se upravo na njih ne primjenjuje isti ako ne i stroži ponder u korist kvalitete. I za kraj bih nešto rekla o rokovima, o duljini rokova za pokretanje žalbenih postupka. Primijetila sam da je za malu nabavu produžen rok, znači rok od 10 dana za pokretanje žalbenog postupka. Pozvala bih vas na dodatno razmatranje da se rok o otvorenim postupcima javne nabave velike vrijednosti produži na 15 dana jer bi se time omogućilo žaliteljima kvalitetniju procjenu njihove procesne pozicije i olakšalo bi analizu troškova i koristi što bi dovelo do većeg stupnja pravne zaštite. Hvala lijepo. Podržat ćemo ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa samo jedna stvar. Založili ste se za kriterij najbolje ekonomske ponude s kojima se više-manje svi mi ovdje slažemo, a kriterij najniže cijene ste smatrate da nije dobar. S druge strane rekli ste da je to najjeftiniji način kako javna nabava može nešto priskrbiti u državni proračun. Pa ja upravo mislim da nije najjeftiniji način kriterij najniže cijene jer se obično kupuju proizvode loše kvalitete koji zahtijevaju održavanje, koji zahtijevaju popravke i onda kada gledate u roku, amortizacijsko roku nekog proizvoda kada ga morate popravljati ispada da je to skuplje za državni proračun nego što bi bilo da ste uzeli skuplji i kvalitetniji proizvod i zato element kvalitete u ovoj jednadžbi je izuzetno važan. Ja se nadam da i kod javnih nabava koje će ovaj Sabor raditi uključujući za informatičku opremu ili tablete da će se također taj element kvalitete uključiti. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačne rasprave. I prva je ona uvaženog zastupnika Josipa Križanića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice, vidim da je tu još, poštovane državne tajnice. Iščitavajući Prijedlog zakona o javnoj nabavi, a nastavno na kontinuirane afere vezano uz sigurnost i kvalitetu hrane naših potrošača, posebice u javnim ustanovama kao što su vrtići, škole, bolnice, vojska i policija koji potencijalno podliježu javnoj nabavi, nisam nigdje naišao na bilo kakve kriterije vezano uz nabavu u sektoru hrane. Upravo je u ovim ustanovama zbog eventualnog glavnog kriterija najniže cijene, mogućnost kontinuirane nabave hrane loše kvalitete, ali i upitne sigurnosti vrlo velika. Ravnatelji ustanova zbog pritiska cijene u dobroj vjeri kupuju najjeftiniju hranu, računajući da je ona ekvivalent kvalitete i cijene, a o zdravstvenoj ispravnosti ne bi smjeli imati razloga niti posumnjati. Međutim, to nije uvijek tako, a što bi zasigurno uvelike promijenili tzv. kratki lanci dostave gdje bi zbog kratkoće vremena od proizvodnje do konzumacije bilo gotovo nemoguća kontaminacija i ugrožena zdravstvena ispravnost. A o lošijoj kvaliteti hrane u tom slučaju sigurno ne bi mogli govoriti. Želim samo ukazati na dosadašnju praksu, primjerice studentski centar kao najveći naručitelj javne nabave crvenog mesa kroz proces javne nabave nije dobio niti jednog domaćeg proizvođača hrane. Nadalje, u našim vrtićima, u staračkim domovima gdje se radi o najosjetljivijoj populaciji svugdje zbog izuzetno niske nabavne cijene prolaze uvozna jaja upitne kvalitete, starosti, nutritivne vrijednosti, a o sigurnosti takvih jaja da i ne govorim. Zbog svega navedenog klub HDZ-a daje amandman na konačni prijedlog Zakona o javnoj nabavi u članku 284. iza stavka 6. predlažemo da se doda novi stavak 7. koji glasi: pri određivanju kriterija za odabir ekonomski najpovoljnije ponude u kojima su predmet nabave poljoprivredno-prehrambeni proizvodi i hrana naručitelj treba uzeti u obzir kriterije kojima se vrednuju proizvodi koji su proizvedeni u sustavima kvalitete poljoprivrednih prehrambenih proizvoda, sezonski, ekološki integrirani proizvodi i druge. Hrana proizvedena po standardima kvalitete za hranu utvrđenim u nacionalnim propisima o poljoprivredi i hrani, te hrana koja je održivo proizvedena i prerađena čime je stvorena hrana više vrijednosti u pogledu veće svježine ili nižeg opterećenja okoliša, kraćeg prijevoza, manje transporta, manje opterećena materijalima za pakiranje, te u pakiranjima koja su izrađena od okolišu prihvatljivih ili reciklažnih materijala. Dosadašnji stavak 7. postaje stavak 0. Obrazloženje, predloženim amandmanom daje se mogućnost da javni naručitelji pri odabiru najpovoljnije ponude u okviru članka 284. stavka 2. Zakona o javnoj nabavi mogu uzeti u obzir kriterije povezane s predmetom ponude poljoprivredno-prehrambenih proizvoda i hrane koji omogućuje jače povezivanje poljoprivredno-prehrambeno proizvodnog i javnog sektora uz istovremeno osiguravanje svježine proizvoda, veće iskorištenje nutritivnih vrijednosti, smanjenje troškova transporta i troškova distribucije kao i smanjenje negativnog učinka transporta na okoliš. Uglavnom, mogućnost distribucije namirnica do odredišta u najkraćem mogućem roku. Primjerice, u roku ne dužem od 48 sati od dana proizvodnje te da je hrana životinjskog podrijetla upisana u službenu … bazu na način utvrđen posebnim propisom. Ovakvim načinom bodovanja osigurali bi najveći mogući stupanj kvalitete i sigurnosti dobave hrane ustanovama i institucijama javnog sektora koji podliježu javnoj nabavi. Sigurno, a ništa manje važno je i to što bi primarni proizvođačima osigurali siguran plasman roba u vlastitom okruženju. Napominjem, da većina članica EU ima vlastite nacionalne akcijske programe opskrbe hranom u javnoj nabavi, što je vidljivo iz Akcijskog plana Austrije u kojem je razvidno da EU članice Finska, Francuska, Engleska, Italija, Nizozemska, Poljska, Portugal, Švedska, Danska, Estonija, Letonija, Belgija, Cipar, Slovačka, Španjolska i Mađarska ima svoje nacionalne planove pa bi bilo dobro da i Ministarstvo poljoprivrede sukladno tome donese akcijski plan kratkog lanca opskrbe u javnoj nabavi hrane. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je ona uvaženog zastupnika Branka Bačića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo potpredsjednice Vlade sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. U svojoj pojedinačnoj raspravi navest ću nekoliko razmišljanja koje sam već i tijekom replika jutros iznio, a koje mislim da ću u ovoj svojoj pojedinačnoj raspravi posebno izdvojiti. Ono što bih htio reći to je da pohvaljujem Vladu da nakon što smo prošli tjedan usvojili poreznu reformu kojom se praktično uređuju prihodi proračuna kako države tako i jedinica područne odnosno regionalne samouprave, i lokalne samouprave, kojim se setom poreznih zakona definira negdje oko 90-tak milijardi kuna proračuna kažem države odnosno jedinica područne odnosno lokalne samouprave. Ovim zakonom uređujemo jedan vrlo važan također segment rashodovne strane državnog proračuna i proračuna javnih poduzeća odnosno svih onih obveznika javnih ili sektorskih, obveznika provođenja Zakona o javnoj nabavi, gdje se u 2015. godini radilo oko 41, malo manje od 41 milijarde kuna. Prema tome, već na samom početku rada ove Vlade smo krenuli s važnim projektima, i zakonskim projektima i zakonima koji uređuju iznimno veliki negdje oko gotovo 30 posto BDP-a. Ono što se iz prijedloga zakona odnosno obrazloženja može iščitati to je činjenica da je zabrinjavajuće da se tijekom 2014. godine oko 42 posto postupaka koji su vođeni, a koji se odnose na projekte financirane fondovima Europske unije, da se od tih projekata da su otkazani, odustalo se zbog problema, zbog određenih grešaka u postupcima koji su se vodili i to je nešto što doista zabrinjava i što držim da ovaj zakon treba omogućiti da se s jedne strane pojednostavi procedura, a da se s druge strane omogući dodatna edukacija svih onih sudionika koji su uključeni u provođenje zakona o javnoj nabavi. Ja sam puno puta u proteklih nekoliko godina, kao jedan poseban projekt koji je loše vođen zahvaljujući greškama u postupcima javne nabave, navodio uređenje pruge Dugo Selo – Križevci gdje se radilo o milijardu i 120 milijuna kuna gdje su se tri uprave u HŽ infrastrukturi izmijenile, gdje su se tri ministra izmijenila, gdje su tri natječaja provedena i na kraju smo gotovo u zadnji čas dostigli rokove kada je ministarstvo na čijem čelu je gospodin Butković evo u svibnju ove godine taj projekt doveo do kraja nakon čega su i započeli radovi. Gotovo da smo mogli ostati bez tako velikog iznosa sredstava koji su financirani iz sredstava Europske unije isključivo zbog vlastite nespretnosti, neznanja, koliko je to bilo i namjere ja to ne znam, ali u svakom slučaju se mogla dogoditi situacija da smo ostali bez milijardu kuna. Još uvijek čini mi se da je to bilo iz pretpristupnih fondova. Slična situacija se događa s projektom pelješkog mosta gdje evo smo također zbog postojećeg zakona i procedure koju taj zakon provodi svjedoci da kasnimo već u realizaciji i provedbi samog natječaja više od 3 mjeseca zbog toga što su se pojedine tvrtke, a koji su žalitelji javili se sa svojom žalbom na proceduru postupka prvog stupnja provedbe samoga natječaja, i na taj način već kažem preko 3 mjeseca pomakli provođenje postupka, samim time odabira izvoditelja i samim time početka radova izranjanja Pelješkog mosta. Ono što je zabrinjavajuće da se u tom postupku žalitelji jesu tvrtke koje nemaju niti jednog zaposlenog, koje imaju možda par tisuća kuna prometa, koji su u svakom slučaju, ne mogu biti kvalitetni, pozvani, sudionici u samome natječaju, ali im je omogućeno da evo kroz proceduru, kroz žalbu bez ikakvog razloga, bez ikakvog kriterija, bez ikakve ja bih rekao potrebe, mogu jednostavno taj projekt odugovlačiti. Ja se nadam da će sada drugi stupanj provedbe samog projekta biti ubrzan i da ćemo moći čim prije krenuti u realizaciju projekta, jer ipak se radi o 375 milijuna eura odnosno preko 270 milijuna eura iz europskih fondova koliko bi se taj projekat Pelješkog mosta issufinancirao. Ono što treba posebno pohvaliti u ovo projektu, u ovom zakonu, to je ekonomski najpovoljnija ponuda. Mislima da će se na taj način moći riješiti svi oni problemi koji su prije bili koji su zbog iznimno niske ponude izvođači nisu taj posao odradili kako treba pa je tek nakon što je posao dovršen bilo jako puno problema u korištenju tog projekta i to je onda izazivalo jasno brojne posljedice u čitavom tom sektoru u kojemu su se takve ponude prihvaćale i gdje su oni pravi izvođači bili eliminirani od pojedinih izvođača koji su sada … cijenama urušavali cijeli taj projekt. Tako da bih u svakom slučaju bih podržao ovakvo rješenje i mislim da je to, trebali i prije, ali kad je već sada došlo, to je svakako za podržati. Ono što bih još na kraju htio izdvojiti, to je amandman Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice kojega je maloprije obrazložio i kolega Križanić. Mislim da je prilično aktualan s obzirom na sve ono što se događa posljednjih dana s hranom, kvalitetom hrane na policama u Hrvatskoj, pa mislim da je u tom kontekstu i amandman Kluba Hrvatske demokratske zajednice dobro došao. U svakom slučaju podržat ću, i mi u klubu podržavamo, donošenje ovog zakona. Očekujem da će Vlada i taj amandman prihvatiti na taj način da će se evo mnoge stvari poboljšati u čitavom tom sustavu javne nabave. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Petra Škorića. Izvolite.
Hvala vam lijepa, poštovani predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo moji prethodnici su već kazali i pozdravili donošenje jednog ovakvog zakona jer je pozdravljen i od strane ne samo dale državnih institucija nego i od prihvatnog sektora. Dakle spomenuo bih tu prvenstveno obvezu primjene kriterija ekonomski najpovoljnije ponude kao i smanjenje troškova kod podnošenja ponude dakle gdje je praktički primjenom SPDP obrasca ponuditelji jednom izjavom preliminarnom dokazuju svoje uvjete i praktički na taj način se smanjuju troškovi. Navedenom izmjenom ponuditelji koji nisu odabrani praktički nemaju nikakvog dodatnog troška za razliku od dosadašnje situacije osim ako moraju o svom trošku obići gradilište ili slično. Zakon je još pozitivan u dijelu gdje se smanjuje trošak jamstava za ozbiljnost ponude sa 5 na 3%, kao i ograničenje visine jamstava za uredno izvršenje ugovora na 10%. Dakle iz svega ovoga potpuno je jasna politika ove Vlade koja se okreće dodatno prema privatnom sektoru i olakšavanju njihovog poslovanja u RH. Podsjećam, evo s jedne strane da je sama obveza donošenja ovog zakona o javnoj nabavi, proizlazi iz direktive EU iz 2014. godine i bila je obveza do 18. travnja ove godine da se donese, tu kasnimo dakle 7 mjeseci pa je i razumljiva hitnost ovog postupka. Međutim prethodne dakle dvije Vlade imale su mogućnost sudjelovati dakle, bile su u istom praktički sastavu, ovo povjerenstvo koje je radilo na, dakle i ono se ne može opravdati zbog toga što nije ranije donijelo prijedlog i uputilo u hitni postupak. Zato dakle novim, ovim prijedlogom zakona, ono što bih spomenuo kao problematično daje se ovlaštenje čelniku tijela da odlučuje o politikama javne nabave, dajući mu nadležnost donošenja 18 podzakonskih akata dakle dok Vlada donosi svega jedan. Dakle sve akte koje je prema važećem zakonu do sada donosila Vlada sada se spuštaju na razinu uprave. Mislim da je to neprimjereno i da bi tu trebalo vidjeti na koji način to regulirati jer stavovi ljudi koji rade u upravi vrlo često ne moraju korespondirati sa politikom ministarstva i politikom Vlade. Dakle s ovim praktički prijedlogom uprava za sustav javne nabave daje sebi pravo odlučivati o politici i razvoju sustava javne nabave u Republici Hrvatskoj. Podsjećam da će ovi provedbeni akti imati najveći utjecaj na razvoj javne nabave u našoj zemlji i praktički s obzirom da je ovaj prijedlog zakona u većoj mjeri dosljedna i prijevod i primjena direktiva a trebati će dosta razrješenja i procedura da se ispravno interpretiraju ciljevi ili namjere zakona odnosno same direktive. Pojašnjenja koja su potrebna, dakle evo dio kolega ih je spominjao, dio davao kroz amandmane, dakle neke stvari ne bih ovdje isticao a evo dao sam vama kao predlagateljima to u pisanom obliku. Dakle prije svega potrebno je definirati dakle od pojmovnog određenja pojedinih značenja koje se na različiti način tumače u ovom zakonu u odnosu na druge zakonske propise, evo prvenstveno mislim na dokumentaciju u nabavi, zatim pitanje definicije pojma posao, pitanje ugovaratelja, pitanje dodjela ugovora. Dakle imamo različiti pristup i različito poimanje određenih pojmova u različitim propisima može dovesti do određenih dvojbi i nejasnoća u provedbi samoga zakona. Dakle uz ove probleme sa pojmovima imamo i probleme i nejasnoće u određenim rješenjima, dakle evo sektorska primjedba recimo na članak 28 gdje sektorski naručitelji u 2015. godini sklopili su ugovor u vrijednosti od dakle 8,8 milijardi kuna odnosno 28,45% vrijednosti ugovora o javnoj nabavi a dok prema statističkom izvješću uprave za sustav javne nabave ako pretpostavimo da je isti omjer u bagatelnoj nabavi onda ispada da od 10 milijardi potrošenih u javnoj i bagatelnoj nabavi da taj iznos nisu obvezni objaviti, taj plan nabave na svojim web stranicama dok recimo npr. javni naručitelji prema prijedlogu zakona dužni su objaviti plan nabave i sve ugovore već iznad 20 tisuća kuna. Dakle evo tu je vidljivo da je riječ o zakonskom rješenju koje stavlja u neravnopravan položaj određene naručitelje i mislim da bi to isto trebalo regulirati jer ova odredba jednim dijelom praktički dovodi u pitanje potpunu transparentnost bez obzira tko je naručitelj. Primjedba na članak 34. dakle izuzeće u članku 34. omogućava se da javni naručitelj prilikom izvođenja radova, izgradnje objekata na potencijalnom arheološkom nalazištu recimo direktno ugovori posao arheoloških radova sa arheološkim muzejom ili neku drugu financijsku studiju dakle bilo sa ekonomskim muzejom ili građevinski projekt sa građevinskim fakultetom i slično, ako je to tako po kojim cijenama se vrši to ugovaranje i je li to način da se određena sredstva putem autorskih honorara dijele izravno unutar takvih naručitelja odnosno da se javna sredstva prelijevaju u privatne ruke daleko od javnih i transparentnih postupaka. Također u poglavlju 5 potrebno je evo uskladiti određene i pojmove, dakle od, navodi se središnje tijelo za javnu nabavu, dakle tko je središnje tijelo za javnu nabavu. U definiciji se dakle govori da je to naručitelj koji obavlja aktivnosti središnje nabave dok je u članku 5. definira da su naručitelji javni i sektorski naručitelji. Mi sad imamo posebne definicije javnih i sektorskih međutim znači li to da javni naručitelj može od izvođača s kojim je sektorski naručitelj sklopio ugovor nabavljati radove i usluge. Dakle to je poglavlje i zakonska terminologija tu nisu usklađeni i dvojbeno je dakle zbog čega je to tako jer smatramo da je bilo bolje rješenje u tom predviđenom prethodnom zakonu. Također, u poglavlju 6 što se tiče povremene javne nabave koja se vršila po postojećem zakonu, dakle nije bilo nekakvih posebnih primjedbi u primjeni i smatramo da je praktički na ovakav način zakon možda proširen umjesto da se skrati za dodatna četiri članka jer s ovim ništa nije posebno dodatno regulirano. Evo primjedba recimo uz članak 215. stavak 3. stoji da javni naručitelj ne smije zahtijevati jamstvo za uredno ispunjenje ugovora u iznosu višem od 10% vrijednosti ugovora bez poreza na dodatnu vrijednost. Praktički se ovom odredbom stavlja u neravnopravan položaj naručitelje koji nisu u sustavu PDV-a, tako da naručite kojima je PDV trošak, stoga predlažemo da se brišu te riječi bez poreza na dodatnu vrijednost i primjeni formulacija iz članka 294. Još bih dao primjedbu na članak 284. stavak 2. gdje se predlaže ograničiti postotkom npr. 5% kriterije, kvalifikacije i iskustva osoblja jer neograničavanje može za posljedicu imati situaciju npr. kod usluga ako se takvom kriteriju prida veća važnost od cijene da dođe do situacije da naručitelj bira između neiskusnog ponuditelja sa niskom cijenom i s druge strane iskusnog ponuditelja sa visokom cijenom svoje usluge a navedeno je već viđeno u smjernicama koje je izradila dosada jedna komora. Dakle, sve u svemu ovaj prijedlog zakona značajno bilježi napredak u samom sustavu ali u svakom slučaju otvara i neke dileme koje u ovom do konačnog prihvaćanja mislim da bi se trebale uvažiti i ispraviti kako bi praktički oni koji su izravno angažirani na njegovoj provedbi imali što manje dilema. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Tomislava Žagara. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena potpredsjednice Vlade gospođo Dalić sa suradnicama, kolegice i kolege evo dosta je toga rečeno pa ću nastojati u kratkoj raspravi a budući da sam u replikama iznio uglavnom primjedbe na ovaj zakon reći ću u glavnim crtama ono što vidim što je pozitivno u ovom zakonu. Prije svega moram reći da je ovo opsežan zakon i čestitam svim onima koji su radili i koji su ga izrađivali ali doista nije lako tako opsežnu materiju, ovdje ona ima 450 člana staviti u neku suvislu cjelinu. Ono što je cilj ovog zakona je svakako zaštita javnog interesa i ono što je najvažnije transparentnost posebno kad govorimo o bagatelnoj nabavi dakle a tom transparentnošću se osigurava jednaka pozicija svih sudionika u javnoj nabavi i na taj način se potiče konkurentnost. I na kraju osigurava se učinkovitije korištenje javnih sredstava. Naravno da je tu prije svega važno i zaštita interesa svih poduzeća a ministrica je prema procjenama ministarstva rekla da će rasterećenje gospodarstva s ovim izmjenama iznositi negdje oko 40 milijuna kuna. Efekte za smanjenje troškova za naručitelje je teže izračunati i teže ih je kvantitativno prikazati. To je sama ministrica izjavila u svojem, dala u jednoj izjavi. Ono što je vrlo važno je da se educiraju svi sudionici, zapravo dionici, ne sudionici nego dionici jer će na taj način svi od toga imati više koristi. I sad da se vratimo na ove kriterije koji se postavljaju u kvantitativni kriteriji osim cijene. Tu je jako važno, povjerenstva a i naručitelji jako je važno da oni budu educirani i da znaju postaviti dobre i jasne kriterije da ih onda mogu kasnije prilikom odabira i braniti. Ono što bi ja volio a ne znam koliko je moguće evo s kolegom Klisovićem sam razgovarao o toj temi valjalo bi uzeti nekakve kriterije koji će sigurno pripomoći očuvanju radnih mjesta u pojedinim sredinama, koji će pomoći da domicilno stanovništvo ostaje na tim prostorima i ovo što su kolege iz HDZ-a govorio da se i proizvodi posebno oni proizvodi koji su iz domaće proizvodnje da se lakše plasiraju na tržište. Naravno tu vidim opasnost od toga što smo mi sve potpisali u pristupnim pregovorima s EU i zaštiti tržišnog natjecanja, međutim ako bude dovoljno mudrosti i pameti mislim da se nekakve takve mjere mogu uložiti u kriterije koji će onda odlučivati o tome koji će poduzetnik na kraju dobiti posao. I na kraju samo želim reći jednu stvar, a vrlo je važno, mislim da sam je u zakonu pročitao to je zaštita pod ugovaratelja. Jako je bitno da novac sa plaća direktno podugovarateljima tj. kooperantima da se ne događa situacija da oni odrade svoj posao a da novac ugovaratelj dobije da ih nikad ne prebaci na njihov račun. Mislim da sam u zakonu tu odredbu vidio i to smatram iznimno bitno. I na kraju, dosta je amandmana predloženo za poboljšanje ovog zakona, osobno ću podržati ovaj zakon ali se isto tako nadam da će neki od amandmana koji su jako dobri posebno iz djela oporbe došli da će biti i usvojeni. Hvala.
Hvala vam lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Ivana Pernara. Nema ga ovdje, gubi pravo na raspravu. Nakon toga je pojedinačna rasprava uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče sabora. Pozdravljam potpredsjednicu Vlade i suradnike još jedanputa i želim reći da je svrha ovog zakona prvenstveno tvrditi načine kvalitetnog trošenja javnih sredstava kako bi se kroz javnu nabavu dobavile usluge i proizvodi čija kvaliteta osigurava tijelima javne vlasti da odrede svoj posao prema građanima onako kako građani to žele. Puno se bilo, pa evo već tijekom rasprave govorilo i mnoge stvari koje sam ja htio reći su rečeno. Tako da ću se zadržati samo na nekoliko njih koje mi se čine posebno važnima. Posebno je važno pitanje sprječavanja zloupotrebe instituta žalbe i povećana transparentnost postupka. Naime, ja pozdravljam jako ovaj novi institut savjetovanja prije javnog natječaja i mislim da bi tu trebalo utvrditi jednu mogućnost da ponuđač koji misli nakon završetka postupka javne nabave rušiti taj postupak, dakle to ne može činiti iz razloga za koje je znao tijekom postupka javnog savjetovanja. I već je tada trebao, dakle inicirati, inicirati da postoje problemi na temelju kojih će rušiti kasnije taj natječaj. Na taj način bi ipak jedan veliki broj zlouporaba instituta žalbe smanjili i učinkovitost i brzinu javne nabave povećali što je jako važno iz perspektive tijela javne vlasti koje trebaju proizvode i usluge. Druga stvar, ja smatram da konkurentnost ponuđača ne može proizlaziti, temeljiti se na kršenju zakona ili kolektivnih ugovora kojim se reguliraju prava radnika. Prema tome, ukoliko ponuđač ne isplaćuje plaću radnicima, a zakonom je to obvezan, ukoliko ne uplaćuje mirovinsko ili zdravstveno osiguranje takav ponuđač po meni bi trebao se isključiti iz daljnjeg tijeka javne nabave. Jer konkurentnost ne može biti zasnovana na kršenju zakona i kolektivnih ugovora. Dodatno, ja sam govorio i na odboru da je jako važno uzimajući naravno u obzir i polazeći, poštivajući u potpunosti europski acquis i sva pravila tržišne utakmice na zajedničkom europskom tržištu ipak osigurati način potpore hrvatskim izvoznicima koji moraju i na domaćem terenu stjecati reference kako bi mogli proizvode svoje prodavati vani jer vani im vrlo često kažu ako hrvatska kaciga nije dobra za hrvatskog vojnika, e pa nije dobra ni za nekog drugog. Ako patrolni brod nije dobar za hrvatsku obalnu stražu ili policiju, e pa nećete ga onda prodati ni vani, nije dobar ni za nas. Prema tome, to mi se čini jako važno kao jedna politika ekonomska Vlade da uvijek ima na umu poštivajući europski acquis da se nađe načina kako bi i hrvatski izvoznici dobili priliku pobijediti na natječajima. S obzirom da mnogi natječaji se daju u pripremnoj fazi da se natječajna dokumentacija sastavi stranim kućama, stranim konzultantskim kućama koju je prilagodio onda standardima svojih ponuđača, a ne hrvatskih ponuđača. I zadnja stvar koju bih htio posebno naglasiti je pitanje edukacije. Mi znamo da koliko god dobar zakon imali da uvijek ljudi odlučuju koji su članovi Povjerenstva o odlučivanju o javnoj nabavi, ljudi odlučuju o tome tko će biti najbolji ponuđač. A ljudi nisu imuni na koruptivni faktor, prema tome edukacija i dizanje etičkih pravila za ljude koji se bave javnom nabavom po meni je nužnost a ne samo potreba i u tom smislu ponavljam još jedanput prijedlog da se možda razmisli o jednom Etičkom kodeksu kojim bi se reguliralo ponašanje ljudi koji su uključeni u odlučivanje o javnoj nabavi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. S time smo iscrpili pojedinačne rasprave i sada će uvažena potpredsjednica Vlade i ministrica Martina Dalić dati završnu riječ. Izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] prijedlozima, primjedbama i konstruktivnoj raspravi koju smo imali o ovome zakonu. Željela bih također zahvaliti i svima koji su radili na ovome zakonu. Jasno je da se je ovaj zakon i njegova priprema zbog različitih razloga protegla kroz tri hrvatske Vlade. Međutim, ono što je iznimno vrijedna osobina ovoga zakona jest da u tome dugome, relativno dugom razdoblju on je pripreman u konzultacijama i u suradnji sa poduzetnicima, sa udrugama poduzetnika upravo u suradnji sa onima koji će sudjelovati u provođenju zakona, biti dakle sudionici procesa javne nabave. I upravo smatram da je taj proces konzultacija omogućio da imamo pred sobom jedan kvalitetan zakon koji predstavlja bitan iskorak u pojednostavljivanju fleksibilizaciji povećanju transparentnosti procesa javne nabave. Hvala vam lijepa.
Hvala. S time zaključujem raspravu o ovom zakonu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sutra ćemo nastaviti u 9,30 i prva točka bit će Konačni prijedlog zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 48. Hvala vam lijepa. SJEDNICA PREKINUTA U 15,55 SATI.
Prelazimo na slijedeću točku, glasovanje o konačnom prijedlogu Zakona o javnoj nabavi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.BR.37. Zastupnik Lovrinović izvolite.
Gospodine predsjedniče hvala. Jutros sam pokušao dostaviti amandman, ustvari četiri amandmana. Jedan je duži, tri kratka. Riječ je samo o izmjenama određenih riječi. I znam da, rečeno mi je da amandman iz formalnih proceduralnih razloga neće biti sada prihvaćen. Ali želim ovdje izraziti krajnju zabrinutost a to sam prije dva, tri dana ovdje u raspravi, vi koji ste slušali, rekao da je riječ o potencijalnoj uštedi sigurno 2 milijarde kuna…
Zastupnik Lovrinović, ja se stvarno ispričavam ali ne možemo dozvoliti raspravu u sred glasovanja o točkama. Nažalost postoje procedure. Ja bih zamolio da predate amandmane prije.
Gospodine predsjedniče ispričavam se samo nismo ni počeli glasovanje, o tome se radi [[Upadica predsjednik: Ne započeli smo.]] Znači postavljam vam pitanje želite li vi da ovaj proračun i ovi građani plaćaju 2 milijarde više kuna ili ne?
Zastupnik Lovrinović, ja se zaista ispričavam jel postoje procedure, postoji protokol. Molio bih da predate amandmane u predviđenome roku a sada nastavljamo budući da je počelo glasovanje.
U redu. Evo samo još jedna rečenica. Znači vama je procedura važnija od uštede…
Ja vam moram isključiti i moram oduzeti riječ. Nastavljamo sa točkom glasovanja o konačnom prijedlogu Zakon o javnoj nabavi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.BR.37. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HDS, HSLS, HDSSB, Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Joško Klisović, Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a. Tablice s amandmanima podijeljena je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Martina Dalić potpredsjednica Vlade i ministrica gospodarstva, poduzetništva i obrta. Amandman broj 1. podnio je Odbor za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća sve amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo. Znači ovaj amandman 1. prihvaća se.
U tom slučaju i amandman broj 2. i amandman broj 3. također ostali amandmani koje ćemo poslije doći redom su uvršteni u konačni prijedlog zakona.
Tako je.
Amandman broj 4. podnio je klub zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman.
Obrazloženje.
A oprostite. Vlada ne prihvaća ovaj amandman s obzirom da sektorski naručitelj mora donijeti plan nabave ali ga ne mora objaviti. Naime, sektorski naručitelji su trgovačka društva u pretežitom vlasništvu bilo države, bilo lokalne ili područne samouprave koja djeluju na tržištu u uvjetima tržišnog natjecanja. To tržišno natjecanje je možda u određenim slučajevima djelomično ograničeno ali je ipak tržišno natjecanje. A s obzirom da je svrha objave plana nabave omogućiti gospodarskim subjektima uvid u potencijalne poslovne prilike procjenjujemo da bi u slučaju objave planova nabave kod sektorskih naručitelja se stvorila situacija da njihova konkurencija može na tržištu dobiti informacije o njihovim poslovnim aktivnostima i namjerama. Sa druge strane taj isti sektorski naručitelj ima obvezu objave registra ugovora što je sukladno načelu transparentnosti. A za javne naručitelje u zakonu već i sada postoji objava, obaveza objave plana nabave. Iz ovih razloga ne možemo prihvatiti amandman.
Želi li predstavnik predlagatelja amandmana uzeti riječ? Zastupnik Peđa Grbin.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo potpredsjednice prije svega mi imao Zakon o pravu na pristup informacijama koji se također odnosi na navedene osobe. Međutim, puno važnije od toga što je najveća brana borbi protiv korupcije? Transparentnost. Transparentnost, dakle dostupnost podataka. Javnost mora znati što čine trgovačka društva u vlasništvu Republike Hrvatske. Prije nekoliko dana ukinuli ste javni natječaj kao način imenovanja uprava trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske. Ovime, ovime osiguravate da ta trgovačka društva u vlasništvu Republike Hrvatske neće morati obavještavati javnost što nabavljaju, kada to planiraju nabaviti, što je to put u korupciju. Samo to i ništa više. Zbog toga inzistiramo na glasovanju o ovom amandmanu.
Molim cijenjene zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju. Jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Sljedeći amandman naveden je od Odbora za zakonodavstvo isto kao i 6., 7., 8., 9., 10., 11. i 12., a oni su već uvršteni u konačni prijedlog zakona. 13. amandman podnio je Klub zastupnika HNS-a, HSU-a.
Amandman Vlada ne prihvaća zbog toga što nije moguće zakonom uvesti obavezu traženja pojašnjenja s obzirom da članak direktive 53. stavak 2. isključivo daje mogućnost da gospodarski subjekti traže pojašnjenje. Dakle, prema postojećem tekstu zakona gospodarski subjekti imaju mogućnost tražiti pojašnjenja u vezi s dokumentacijom o nabavi. Međutim, zakonska obveza da to pojašnjenje traže nije moguća jer bi tako nešto bilo suprotno pravnoj stečevini. I stoga amandman nije moguće prihvatiti.
Žele li predlagatelji amandmana uzeti riječ? Zastupnika Mrak-Taritaš.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana potpredsjednice Vlade. Naime, postoje pravne stečevine Republike Hrvatske i pravomoćna presuda Upravnog suda broj U-231/12-9 od 12. travnja 2012. i naš amandman se temeljio na presudi Upravnog suda koje je presuđeno u tom smjeru i ovo bi bilo samo pojašnjenje i olakšanje cijelog postupka javne nabave. Molim lijepo glasanje.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju. Jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio većinu glasova da se može uvrstiti u konačni prijedlog zakona. 14. i 15. amandman je od Odbora za zakonodavstvo što je već uvršteno u konačni prijedlog zakona. 16. amandman podnio je Klub zastupnika HDS, HSLS, HDSSB-a.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman i to iz sljedećih razloga. Odredbe konačnog prijedloga zakona propisuju da se primjena trgovačkih uzanci mora naznačiti u dokumentaciji o nabavi zbog načela transparentnosti te načela jednakog tretmana kako bi svi gospodarski subjekti pri izradi svojih ponuda znali pod kojim će se uvjetima izvršavati ugovor odnosno hoće li se primjenjivati trgovačke uzance. Procjenjujemo stoga da ovo pridonosi pravnoj sigurnosti te smanjuje mogućnost različitih tumačenja u praksi tijekom izvršenja konkretnog ugovora. Slijedom toga amandman se ne prihvaća.
Želi li predlagatelj amandmana uzeti riječ? [[Upadica Hrg: Da.]] Izvolite. Zastupnik Hrg.
Hvala lijepo. Pa u redu vidjet ćemo u praksi što će se ustvari događati. Ovo je bio jedan prijedlog amandmana koji je izašao iz struke upravo takvih sektora, ali prihvaćam obrazloženje i povlačim amandman.
Budući da je amandman povučen nećemo glasovati. 17. amandman je od Odbora za zakonodavstvo što je već uvršteno u konačni prijedlog zakona. 18. amandman podnio je zastupnik Joško Klisović.
Vlada ne prihvaća amandman zato jer odredbom članka 254. konačnog prijedloga zakona prenosi se odredba direktive članka 57. stavak 4. Prijenos te odredbe sadrži tzv. fakultativne osnove za isključenje što znači da ono što se ovim amandmanom predlaže je jednim dijelom već zakonom obuhvaćeno. Isto tako procjenjujemo da konačni prijedlog zakona štiti prava iz rada i po osnovi rada i to na dvije razine. U članku 252. propisuje se da su naručitelji obvezni isključiti iz postupka javne nabave one subjekte koji nisu ispunili obvezu plaćanja poreza ili nisu ispunili obvezu plaćanja mirovinskog i zdravstvenog osiguranja. Isto tako člankom 220. propisuje se obveza kontrole plaćanja dospjelih poreznih obveza i dospjelih obveza za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. S druge strane, slijedom postojećeg članka 254. upravo putem fakultativnih osnova za isključenje naručitelji mogu u svakom pojedinom postupku dodatno kontrolirati gospodarske subjekte i to na puno široj osnovi nego što je zaštita prava radnika. Slijedom toga amandman se ne prihvaća.
Želi li predlagatelj amandmana preuzeti riječ? Izvolite. Zastupnik Klisović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Prije svega želio bih kazati da većina zastupnika koja je diskutirala o ovoj temi istakla je da je srce korupcije ustvari u javnoj nabavi, kada govorimo o javnom sektoru. Koliko je vladajućoj koaliciji, MOST-u i HDZ-u stalo do transparentnosti, koliko je stalo do borbe protiv korupcija u javnom sektoru, u javnoj nabavi, pokazalo je odbijanje našeg amandmana od kojeg tražimo transparentnost. Svima nam je jasno da je transparentnost najučinkovitji lijek protiv korupcije. Što se tiče mog amandmana, ja tražim da se ide korak dalje, da se utvrdi društvena odgovornost javne nabave, a nije društveno odgovorno kada na natječaju pobjedi ponuđač koji ne isplaćuje plaće radnicima, koji ne uplaćuje mirovinsko i zdravstveno svojim radnicima. Ako u drugim dijelovima zakona to postoji kao rješenje onda ne vidim problem zašto ovo ne bi moglo se usvojiti. Radnici su, pogotovo oni koji dobivaju niže plaće, minimalne plaće, čuli smo 50 tisuća ih je takvih, u najgoroj situaciji još kada ne dobiju plaću od svog poslodavca. Da li je, kakvu poruku šaljemo tim ljudima, da li ova država, ova Vlada stoji iza promocije i zaštite njihovih prava? Kakvu poruku šaljemo poslodavcima, da vaše nije ponašanje poželjno ali je prihvatljivo. Kakvu poruku šaljemo društvu? Pravna država je samo deklaracija, nećemo je provoditi u svakodnevnom životu. Ako želite pokrenuti osobnu potrošnju kao jedan od pokretača gospodarskog razvoja onda platite radnike, platite ljude koji će ju pokrenuti jer iz ovog zakonskog rješenja ja ne vidim garanciju da će onaj koji pobijedi na javnom natječaju a ne plaća svoje obveze prema radnicima, posebice plaću nakon dobitka natječaja isplatiti plaću. Nema nikakve garancije i zato tražim da se glasa o ovom amandmanu.
Molim cijenjene zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju i jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio potrebnu većinu da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 19., 20. i 21., 22. amandman je od Odbora za zakonodavstvo koji je već uvršten u konačni prijedlog zakona, 23. amandman je od Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman zato što su traženja amandmana već sadržana u konačnom prijedlogu zakona. Naime, u konačnom prijedlogu zakona postoji samo jedan kriterij za odabir ponude, to je ekonomski najpovoljnija ponuda. Taj kriterij u određenim, iznimnim slučajevima može imati relativni ponder cijene ili troška u visini od 100% i to je već navedeno i sadržano u postojećem prijedlogu zakona a odnosi se na situacije pregovaračkog postupka, nabave za obranu i javnu sigurnost i diplomatska i konzularna predstavništva.
Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo potpredsjednice, ovo što ste sada rekli nije točno. U predmetnom članku u kojeg se intervenira amandmanom stoji da kriterij cijene u ovim situacijama može biti i veći od 90%. Ali ne stoji i jasno da cijena može biti jedini kriterij. Upravo u tom smjeru ide ovaj amandman kako bi bilo jasno i nedvojbeno, kako se zbog ovog ne bi vodili dugi i skupi sporovi, kako zbog ovog se ne bi izjavljivale deseci i deseci žalbi a izjavljivati će se zato što će naručitelj staviti da je cijena jedini kriterij ponude. I znate šta će vam se desiti? Kako bi naručitelji to izbjegli, napisati će da je cijena kriterij koji u ukupnom ponderu sudjeluje sa 99%. Eto, ja vas smo molim da jasno i glasno propišemo da postoje iznimne situacije kao što je primjerice područje obrane, obrane u kojima se može postaviti poseban kriterij da je cijena jedini način na temelju čega biramo ponudu. Tražim glasovanje. Hvala.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju, jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio potrebnu većinu glasova da se uvrsti u konačni prijedlog. Sljedeći prijedlog je od 24. prijedlog je od Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća ovaj amandman.
time on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. 25. i 26., 27. i 28., 29. i 30., 31. i 32. amandman su predloženi od Odbora za zakonodavstvo koji je već prihvaćen i uvršten u konačni prijedlog zakona. 33. amandman je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz sljedećih razloga. Bitne povrede postupka javne nabave predviđene su i propisane ovim konačnim prijedlogom. Između ostalog i na zahtjev Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Takav njihov prijedlog i takav njihov zahtjev izražen je i u godišnjem izvješću Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2014. i 2015. koju je usvojio Hrvatski sabor. U ovim je izvješćima državna komisija istakla da se prema važećem zakonskom rješenju u žalbenim postupcima ne vodi računa o zaštiti javnog interesa te da treba uvesti kontrolu upravo putem bitnih povreda postupka na koje državna komisija pazi po službenoj dužnosti. Također s obzirom da postupci javne nabave koji se financiraju iz europskih fondova podliježu revizijskom postupku i nekoliko godina nakon izvršenja procjenjuje se da će ova mjera doprinijeti smanjivanju nezakonitosti u postupcima javne nabave a koje mogu dovesti do financijskih korekcija u dijelu korištenja fondova. Prihvaćanje predloženog amandmana suzilo bi ovlasti državne komisije i pozitivne učinke predložene mjere u cijelosti umanjilo. Slijedom toga amandman se ne prihvaća.
Predlagatelj amandmana izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana potpredsjedniče Vlade. Ja se ne bih mogla sa vašim obrazloženjem složiti iz jednostavnog razloga što se ovim amandmanom nomotehnički preciznije uređuju zakonska odredba i dodatno naglašava faznost žalbenog postupka. Odnosno tema je da se žalbe koje jesu vežu uz pojedine paze. Na taj način bi postupak bio učinkovitiji i brži i stoga molim da se glasa o navedenom amandmanu.
Molim saborske zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju, jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio većinu glasova da se uvrsti u konačni prijedlog. Sljedeći amandman 34 po redu je također od zastupnika kluba HNS-a, HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Ne prihvaća ga s obzirom da smo već u prethodnom dijelu rasprave o amandmanima odbili amandman na članak 202. zato što to nije sukladno pravnoj stečevini. Vezano s tim ne može se sa istim obrazloženjem nesukladnosti pravnoj stečevini prihvatiti niti ovaj amandman.
Predlagatelj amandmana, zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, logično je da Vlada ne prihvaća redom sve ove amandmane jer redom ovi sljedeći amandmani se vežu na odredbu članka 202. Ali dopustite da još jedanput ponovim. Mi smo stavili amandman na odredbu članka 202. koja se temelji na presudi Upravnog suda iz 2012. Kao što smo u raspravi rekli, svaki put zakon koji se donosi treba biti korak naprijed i treba biti bolji. Naši amandmani su samo u smislu poboljšanja i na temelju pravne stečevine koju smo imali sa prethodnim Zakonom o javnoj nabavi, tako da ću lijepo moliti da bez obzira Vlada nije prihvatila amandman na članak 202. a ovo je nomotehnički posljedica članka 202. ali da sa ovim našim amandmanima glasam. Hvala lijepo.
Hvala zastupnici Mrak Taritaš. Molim saborske zastupnice i zastupnike da glasuju o tome je li se navedeni amandman uvrštava u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije skupio dovoljni broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 35 amandman je također od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća s obzirom da se i ovaj amandman vezuje na izmjene članka 202. koje nismo prihvatili, pa posljedično tome Vlada ne prihvaća niti ovaj amandman.
Predstavnik amandmana.
Sukladno obrazloženju koji je bio vezan uz članak 202. i prethodni amandman lijepo molim da se glasa o ovom amandmanu.
Molim vas pristupite glasovanju jeste li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije skupio dovoljni broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 36. amandman je od Odbora za zakonodavstvo koji je već uvršten u konačni prijedlog zakona. 37. amandman je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća. Amandman ponovno vezan na odbijeni amandman na članak 202. zbog čega se ne može prihvatiti.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo. Dakle, ja samo mogu ponoviti obrazloženje. Amandman na članak 202. je uzrokovao i niz amandmana vezano uz sve druge članke. Mi smo vrlo odgovorno svoje amandmane strukturirali na način da ne bi bilo da se prihvatio amandman 202. nekakvih neprilika u provođenju zakona. Stoga će biti i još nekoliko amandmana koji su vezani posljedično u članak 202. I ja ću moliti svaki put da se glasa o istom. Hvala lijepo.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da glasuju jesu li za to da se 37. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 38. amandman je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća. Ponovo vezano na neprihvaćeni amandman na članak 202. i posljedično ne možemo prihvatiti niti ovo.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo. Dakle, tražimo da se glasa o ovom amandmanu. Ja ne bih voljela biti nekakav prorok, no međutim kad se u praksi pokaže da je ovaj amandman na članak 202. itekako bio potreban vjerojatno ćemo biti u prilici kroz izmjenu i dopunu ovog zakona imati ovaj cijeli set, ali pričekajmo i dajmo vremenu. Ali molim da se glasa.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da glasuju hoće li se ovaj amandman uvrstiti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 39. amandman je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman sa istim obrazloženjem kao i do sada vezano uz neprihvaćenu promjenu članka 202.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Molim da se glasa o amandmanu. Obrazloženje je bilo uz članak 202. i ovaj redom posljedično posljedica neprihvaćanja amandmana na članak 202.
Molim saborske zastupnike i zastupnike da glasuju jesu li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog. 40. amandman je također od Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a.
Vlada ne prihvaća ponovo jer je vezano uz neprihvaćeni amandman na članak 202.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo. Tražimo da se glasa o navedenom amandmanu.
Molim vas da glasujete jeste li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da većinom glasova amandman nije dobio dovoljno da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 41. amandman je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman zbog toga što članak 425. stavak 4. na koji se amandman odnosi u svom izričaju uopće ne sadrži riječ žalba. Zbog toga ovaj amandman nije moguće prihvatiti.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo. Dakle sve je vezano uz članak 202. i ne prihvaćanje amandmana u članak 202. pa redovni članak 425. vidjeli ste da je ovo set amandmana. Vidjet ćemo što će praksa biti i vidjet ćemo kako će se taj članak 202. u praksi zaista provoditi i nekako temeljem iskustva kojeg imamo mislimo da ne tako brzo ili brzo vidjet ćemo o poslu koji je će zakon doći u izmjene i dopune i pokazat će se da ovo što smo napravili, a napravili smo samo da bi se poboljšao i pojednostavnio postupak da smo radili dobro, ali Vlada je odlučila ne prihvatiti. Pa molim da se i ovom amandmanu glasa.
Molim cijenjene zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju jesu li za to da se 41. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog. 42. amandman je od Kluba zastupnika HNS-HSU.
Vlada ne prihvaća, s obzirom da je vezano na neprihvaćeni amandman na članak 202.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo. Molim da se glasa o navedenom amandmanu.
Molim vas glasujte jeste li za to da se navedeni amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 43. amandman je od Odbora za zakonodavstvo koji je već uvršten u konačni prijedlog zakona jer je prihvaćen od Vlade. 44. amandman je od Kluba zastupnika HNS-HSU.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman, s obzirom da je predloženi izričaj amandmana nejasan i izričaja nije razvidno koje ministarstvo bi trebalo dati prethodnu suglasnost, s obzirom da konačni prijedlog zakona u niti jednoj odredbi ne sadrži definiciju ministarstva niti se ministarstvo igdje spominje u tekstu. Dodatno, predlagatelj smatra da neovisno o eksplicitnom zaduživanju Hrvatske gospodarske komore ona može izraditi sektorske smjernice za javnu nabavu, stoga Vlada ne prihvaća.
Predstavnik predlagatelja amandmana.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana potpredsjednice Vlade, riječ je bilo o sektorskim smjernicama. I u raspravi koju smo vodili u ime klubova i to različitih klubova, jednako tako i pojedinačnim pokazala se je potreba da se naprave sektorske smjernice. Postoje određene … koje već danas imaju i nekako je bilo logično da to čini HGK i činilo nam se da je bilo apsolutno mjesto da se prihvati ovaj amandman iz jednostavnog razloga da se olakša posao. Kroz raspravu koja je bila je definirano i moglo se utvrditi sljedeće, da kada je riječ o javnoj nabavi, javna nabava je posao koji se uči. Uče se i oni koji sudjeluju u javnoj nabavi, uče se i jedinica lokalne samouprave i da bi to bio jedan kontinuirani proces. Nama se činilo napraviti smjernice u konzultaciji s HGK bi samo olakšao posao svima koji sudjeluju u javnoj nabavi i upravljaju javnim novcem i u tom smislu nam se činilo da ne bi tu bilo nekog prijepora da Vlada prihvati ovaj amandman. Ali kako je Vlada odlučila ne prihvatiti niti jedan amandman u smislu poboljšanja ovog zakona molim da se i o ovom amandmanu glasa.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da glasuju jesu li za to da se 44. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 45. amandman je od Odbora za zakonodavstvo kojeg je Vlada prihvatila te je time uvršten u konačni prijedlog zakona. A 46. amandman je od Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman, zbog toga što smatra da postojeće i predviđeno tranzicijsko razdoblje koje je predloženo u Zakonu od šest mjeseci je dovoljno za prilagodbu sustava na novi kriterij primjene ekonomski najpovoljnije ponude. Posebno imajući u vidu planirane aktivnosti Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta u dijelu edukacije i to kako redovite edukacije tako i one koja je poduprta EU sredstvima.
Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Uvažena gospođo potpredsjednice. Dakle o čemu se radi u ovom amandmanu? Vidjeli smo odnosno predložili smo da zakon koji ima 450 članaka odnosno više od toga koji unosi najveću promjenu u sustav javne nabave od kada se ona u Hrvatskoj službeno primjenjuje ne stupi na snagu za šest mjeseci nego za godinu dana. Svaki put kada je Hrvatski sabor donosio ovako ozbiljne izmjene u nekom zakonodavnom području, sjetimo se primjerice izmjene u području Zakona o obveznim odnosima, sjetimo se primjerice izmjene u području kaznenog zakonodavstva, da ne govorimo o Zakonu o kaznenom postupku gdje je pušteno gotovo tri godine prijelazno razdoblje kako bi se ljudi koji te zakone trebaju primijeniti pripremili, ostavljali smo primjereno razdoblje. U ovom slučaju, ovaj zakon primjenjuje se na sva tijela u sastavu RH, na sve jedinice regionalne samouprave, na sve jedinice lokalne samouprave, na sve pravne osobe koje su u vlasništvu RH i mi jednostavno moramo imati u vidu da osobe koji ovaj zakon trebaju primjenjivati nisu za to spremne. Bez obzira na ovo što govorite da ćete pripremiti širok sustav educiranja, šest mjeseci naprosto nije dovoljno da se obuhvate svi oni koji bi ovaj zakon trebali pripremiti. Ovaj prijedlog inače nije potekao iz Kluba zastupnika SDP-a već na prijedlog osoba koji se profesionalno bave edukacijom ljudi koji primjenjuju javnu nabavu. Njima je svejedno jer oni će edukaciju provoditi stupio zakon na snagu ili ne, ali znaju s čime se suočavaju i znaju koji će problemi zbog ovoga u praksi nastati. Hvala.
Molim saborske zastupnike da pristupe glasovanju. Jesu li za to da se 46. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o javnoj nabavi. Molim uključite se. Glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 101 za, 18 suzdržanih i 3 protiv donesen Zakon o javnoj nabavi zajedno s prihvaćenim amandmanima.