Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 22. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanka in poslanci: Breda Pečan, Marijan Križman, Anton Anderlič, mag. Branko Grims in Joško Godec. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 14. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 22. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 5. 11. 2010. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga Državnemu zboru, da dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leto 2011, EPA 1316 –V, in Predloga odloka o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leto 2012, EPA 1317 –V. Predloga ste prejeli z dopisom z dne 12. 11. 2010. Želi besedo predstavnik predlagatelja širitve? To je predsednik odbora ali predstavnik? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik Vlade? Ugotavljam vizualno, da ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne želijo. Zaključujem razpravo o predlogu za širitev in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Najprej odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leto 2011, EPA 1316 –V. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 19. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo predlog odloka kot 20.a točko dnevnega reda obravnaval v četrtek, 18. 11. 2010. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom odloka o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leto 2012, EPA 1317 –V. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 21. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo predlog odloka kot 20.b točko dnevnega reda obravnaval v četrtek, 18. 11. 2010. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Državnemu zboru, da dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, nujni postopek, EPA 1397 –V. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 12. 11. 2010. Želi besedo predstavnik predlagatelja razširitve, to je predsednik Odbora za finance in monetarno politiko? [[Ne želi.]] Vlada ne želi. Želi besedo predstavnik predlagateljev poslanskega predloga zakona, s prvopodpisanim Jožetom Tankom? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem, prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, nujni postopek. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 3. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo predlog zakona kot 2.a točko dnevnega reda obravnaval predvidoma v četrtek, 18. 11. 2010. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, ter s sprejetimi dopolnitvami oziroma širitvami. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 3. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je dnevni red 22. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice, poslanke in poslanci, nadaljujemo s prekinjeno sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 35 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: dr. Henrik Gjerkeš, minister brez resorja, odgovoren za lokalno samoupravo in regionalno politiko, dr. Ljubica Jelušič, ministrica za obrambo, Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javnost upravo, mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Dorijan Marušič, minister za zdravje, Majda Širca Ravnikar, ministrica za kulturo od 16.30 do 17.15 ter dr. Boštjan Žekš, minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo postavil dr. Vinko Gorenak, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik! Jaz verjamem, da kaka polpretekla zgodovina verjetno ni tista, s katero bi se danes ukvarjali, glede na to, da vodite vlado v časih, kakršnih živimo. Pa vendarle je treba reči nekaj, da vlada na predlog ministra za pravosodje polpreteklo zgodovino vpeljuje v naš vsakdanjik in jo vgrajuje v temelje pravne države za naslednjih šest let. To me je navedlo na to, da vam postavim naslednje poslansko vprašanje, ker se to tiče naše bodočnosti. Znano je, da so vojaki nekdanje jugoslovanske armade, kot veste, varovali zeleno mejo, policisti pa smo varovali tako imenovane mejne prehode. Številne priče, ki so se oglasile v zadnjih dneh, zelo jasno govorijo o brutalnem pobijanju na meji, ki se je dogajalo vse do leta 1990, in to ljudi, ki niso bili kakšni politični nasprotniki, emigranti ali karkoli, ampak ljudje, ki jim lastna država – Jugoslavija, Slovenija ni zagotovila kosa kruha za preživetje. Poglejva nekaj primerov. V vasi Brodi, avstrijska Koroška, takoj za mejnim prehodom Ljubelj boste našli ta spomenik. Na spomeniku piše, da je to spomenik dvema otrokoma, starima 18 mesecev in 7 let, ubita sta bila v naročju matere. Jugoslovanska vojska je na meji počela marsikaj. Politični emigranti, ki so odhajali na zahod, so jih kratko malo ubili. To je trajalo vse do leta 1990, do osamosvojitve Slovenije. O tem je spregovoril tudi nekdanji policist Mario Kocjančič, ki je bil priča nekaterim takšnim umorom, in vojska ga ni spustila na kraj. O tem je govoril generalmajor Marjan Kranjc. On je rekel tako: "Če nismo vedeli, kaj naj storimo s truplom, smo truplo zakopali izven pokopališča. Vojaki, ki so streljali na ljudi, niso bili nikoli krivi kakršnekoli usmrtitve. Če so bili ubiti vojaški dezerterji, nismo obveščali policije in civilnih organov. Če je bil ubit civilist, je poleg vojaškega organa sodeloval dežurni preiskovalni sodnik" – to je posebej pomembno, kar bom povedal – "vse nadaljnje odločitve je sprejemal dežurni preiskovalni sodnik." Gospod predsednik, jaz vas prosim, če skušate odgovoriti na naslednje vprašanje: Na podlagi katerih predpisov je bilo jugoslovanskim vojakom nekoč dovoljeno ubijati civiliste na meji? Prosim, če ločite med javnoveljavnimi predpisi in tako imenovani tajnimi predpisi. Kakšno vlogo so imeli civilni organi, zlasti preiskovalni sodniki? Hvala lepa.
Prosim, gospod predsednik Vlade Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec, verjetno veste, da vam pravzaprav na vaše poslansko vprašanje nisem dolžan odgovoriti, ker se ne nanaša na oblikovanje in uresničevanje obstoječe vladne politike. Ampak želim odgovoriti na vaše vprašanje. Na dvoje. Na eno, ki zadeva polpreteklo zgodovino, in tisto, ki zadeva današnje procesirane odločitve glede kandidata za predsednika Vrhovnega sodišča. Jaz sem si ta vikend ogledal dokumentarni film o Nürnberškem procesu iz leta 1948. Ne gre za proces iz leta 1946, kjer so sodili nacističnim veljakom, ampak štirim sodnikom. Obramba je rekla naslednje: "Kako si upa tožilstvo procesirati štiri sodnike, ki so samo uveljavljali zakone, ki so veljali v tretjem rajhu." In tožilstvo je imelo dober odgovor, reklo je: "Res je, imeli so to dolžnost, če so jo hoteli sprejeti. Lahko pa bi to dolžnost tudi zavrnili." Če bi ocenili, da gre za takšno zakonodajo, ki je nelegitimna, nehumana, protičloveška, nihče ni takrat silil sodnikov, da bi ostali takrat na tem položaju. Ti štirje sodniki so bili pripravljeni ostati na tem položaju in uresničevati zakone, ki so pognali v smrt milijone ljudi. Tako sem vam odgovoril tudi na vprašanje, ki zadeva pobijanje ljudi na meji. Tega nikoli nisem odobraval in tudi nikoli ne bom. Tudi veste, da razen na Trdinovem vrhu slovenske vojske ni nikjer na meji in enkrat bi verjetno veljalo odpreti to vprašanje, ali je dozorel čas, da Trdinov vrh zasede slovenska policija in ne vojska. In ravno tako brani našo suverenost, dokler arbitražno sodišče dokončno ne delimitira meje na kopnem in določi meje na morju. Kar se tiče primera Masleša. V ponedeljek prejšnji teden me je minister za pravosodje vprašal, ali ima mojo podporo za kandidaturo gospoda Masleša. Nisem imel nobenih razlogov, da takšne podpore ministru pri njegovi kandidaturi ne bi izrekel. Po dolgem času smo imeli kandidata, ki je imel tako podporo sodnega sveta kot, mislim, da se reče občni zbor. To je pomembno, ker je Vrhovno sodišče že skoraj tričetrt leta brez predsednika. Sedanja vršilka dolžnosti predsednice, začasna predsednica, sicer imenitno opravlja nalogo, ampak ne more to početi ad calendas graecas. Poglejte, minister je kandidata podprl v dobri veri, da govori resnico, in enako tudi jaz ministra. Ne znam si predstavljati situacije, če bi se izkazalo, da predsednik tako pomembnega organa, kot je predsednik Vrhovnega sodišča, ne bi govoril resnice. Zato mu zaupam, ker si ne znam predstavljati, da bi hote silil v situacijo, ki bi ga postavila v nemogoč položaj. Tako tudi podpiram odločitev ministra Zalarja in upam, da bo Državni zbor dobro pretresel to odločitev in jo tudi po obravnavi sprejel. Bom presenečen, če ne boste imeli dodatnega vprašanja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod dr. Gorenak.
Absolutno! Povedali ste, oblikujemo trenutne politike ne zgodovine. Poglejte, treba je povedati naslednje. Ko ste govorili o nemških procesih, ste seveda govorili o nekih zakonih, ki so v rajhu veljali. Pri nas je bila situacija hujša in drugačna. Gre preprosto za naslednje zadeve. Gospod predsednik, jaz bi želel, da vas pri odgovoru na vprašanje vodi vaše srce in vaš razum in ne mnenje ministra Zalarja. Za kaj gre? Jugoslavija je imela javno zakonodajo, po kateri so delovali vsi organi. En mesec zapora je ilegalni prehod meje ali kaznivo dejanje, če je šlo za teroristični napad na Jugoslavijo, vdor v Jugoslavijo. Noben legalen zakon, niti eden, ni dovoljeval streljanja na meji. Gremo naprej. Poglejte, dovoljenje za ubijanje na meji je bilo zapisano v pravilih službe "graničnih jedinica". To je bil pa tajen akt, in to je razlika napram neki državi Nemčiji, četudi govorimo o tretjem rajhu. Sprašujem vas: Zaboga, gospod predsednik, kaj je delal katerikoli, ne govorim o gospodu Masleši, katerikoli slovenski preiskovalni sodnik na kraju, če pa je na kraju bil, kar je kandidat priznal in povedal, ko je rekel, da je videl mrtvega človeka – to je kandidat povedal – in kaj je ukrenil? Vsak slovenski državljan bivše Jugoslavije ali Slovenije je dolžan prijaviti umor policiji, če vidi mrtvega človeka. Kaj so naredili slovenski preiskovalni sodniki, ko so videli mrtve ljudi? Najmanj, kar je, so bili dolžni prijaviti policiji umor. Konkreten kandidat pa je mrtvega človeka videl. In Vrhovno sodišče pravi, vse je v redu, zadovoljivo je [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade Borut Pahor.
Poglejte, za stvari v preteklosti, tako daljni preteklosti, pa res ne morem odgovarjati. Jih ne odobravam, to je vse, kar lahko rečem, in bom storil vse, kar je v moji moči na tem položaju ali če mi bo javna služba omogočila kdaj kakšen drug pomemben položaj za odločanje, da se nikoli več to ne bo zgodilo. Kaj se je takrat dogajalo, naj ugotovijo pristojni organi. Tisto, kar je pomembno ta hip, je moja objektivna odgovornost za podporo ministru Zalarju pri kandidaturi gospoda Masleše. In to objektivno odgovornost z vsem srcem in z vsem razumem podpiram. Pravim, ne znam si predstavljati, da bi gospod Masleša silil na ta položaj, vedoč, da bi se lahko v prihodnje izkazalo drugače od tega, kar pravi. In zato se mi zdi, da preprosta pamet govori v prid njegovih stališč in zaradi tega tudi uživa zaupanje našega ministra za pravosodje in moje. Ker drugače, ali bi me strah pred vašo kritiko, bom rekel, odvrnil od podpore ministru, ki mu sicer zaupam, ali pa bi verjel drugim argumentom, ne da bi znal stehtati tudi tretje. To pa ni moja naloga. Je naloga tistih, ki se bodo s tem ukvarjali. Pri tem torej ob najboljši volji, da bi vam odgovoril na vse, kar želite, ne morem dodati nič več. Ne bi želel, da se stari časi ponovijo. Mislim, da se ne bodo. Želel bi, da ti časi, ki so sedaj, niso obremenjeni s takimi tragičnimi primeri. Upam, zlasti sedaj, ko se bliža 20. obletnica plebiscita, da bomo znali Slovenci ob tej 20. obletnici videti v teh dveh desetletjih en silovit napredek od trenutka, ko se je zdelo, da lomimo zgodovino, do trenutka, ko se je pokazalo, da smo jo prelomili v naš prid. Ob vseh napakah in morda zapravljenih priložnostih in spodrsljajih, ki so bili v teh dveh desetletjih narejeni, smo bili država, ki pred tem visokim zborom na njeni inavguraciji ni želel sodelovati noben diplomat, razen enega generalnega konzula, do države, ki je nedavno predsedovala Evropski uniji. To je vendar izjemen uspeh neke države. In jaz upam, da se bomo ob 20. obletnici plebiscita znali tudi veseliti in da se ne bomo delili na tiste, ki se bolj iskreno in manj iskreno veselimo tega, da smo postali neodvisni in da ni nobenih nostalgij za časi, ki so za nami, ker to niso časi, ki bi nas lahko vodili v prihodnost.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Gospod dr. Gorenak, prosim.
Absolutno. Seveda predlagam, da se v okviru tega odgovora pogovorimo na seji Državnega zbora in opravimo širšo razpravo, ki pa naj ne bo samo razprava o odgovoru predsednika Vlade, ampak naj bo širša razprava, ki jo želimo opraviti na to temo iz temeljnega razloga jutrišnjega in ne včerajšnjega dne. Gre za bodočnost. Ne samo našo. Tistih, ki prihajajo. Da bodo vendarle v tej državi zavladale neke vrednote. Za to vprašanje gre. Leta 1992 je večina v slovenskem sodstvu bila promovirana v trajni mandat v skladu z ustavo. Povejte mi, vsi se natančno spomnimo, kaj je takrat bilo: masovna podelitev mandatov. Nihče ni preverjal ničesar. Slovensko sodstvo je zagotovo potrebno velike ustavne reforme in ne samo malega kozmetičnega posega. Če se danes Sodni svet zadovolji in reče, da je kandidat podal ustrezno obrazložitev in mu mi verjamemo, ob tem da kandidat sam na seji Vrhovnega sodišča pove. da je bil na kraju in videl mrtvo osebo, in to verificira Vrhovno sodišče, oprostite, potem je nekaj gnilega tam, pa delitev oblasti gor ali dol. Tam je nekaj gnilega potem. Ob tem, ,da se oglasijo ustavni sodniki, da se oglasijo vrhovni sodniki, da se oglasijo drugi sodniki. Mimogrede v ponedeljek sem pozval sodstvo, sodnike, naj se oglasijo in spregovorijo v tej državi. Zaenkrat imam en fascikel dokumentov. Nisem jih uspel prebrati. Zahvaljujem se jim. Ampak v tej državi je treba narediti red na tem področju. In prvi korak je lahko takšna razprava. In enostavno gremo mimo vsega. Vse priče, od ustavnega sodnika, vrhovnega sodnika, policistov, generalov, nekdanje vojske, so se oglasile in povedale. Ne, minister vztraja, da biti na kraju umora v vlogi preiskovalnega sodnika in ne procesuirati pred sodiščem primera uboja, je nekaj, kar je povsem v redu. Ampak ne leta 1989, leta 2010 je to v redu. To je nekaj nenormalnega. To je nekaj povsem nenormalnega. In jaz bi pričakoval tisto [[...]]Dan, dva, ki prihajata, ne smem več s predsednikom Vlade govoriti, vem, se zavedam, pa vendarle bi pričakoval, da ustavite svoje ljudi.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Vinka Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Franc Pukšič, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ministri, poslanke in poslanci, spoštovani predsednik Vlade! V zadnjih dneh tarnate, da ni denarja za študente, upokojence, brezposelne, ni gospodarskih spodbud, ni uskladitve plač javnih uslužbencev in tako dalje. Opozarjate, da grozi zlom javnih financ, pa vendar vladna koalicija v petek ni sprejela varčevalnega amandmaja za približno 200 milijonov evrov v proračunu, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke. Še huje. Ni sprejela niti naših predlogov, kako počrpati evropski denar, na kar vas opozarjamo že celi dve leti. V Evropi tako ostajajo stotine milijonov evrov, namenjenih Sloveniji, medtem ko vaša vlada stiska najbolj socialno šibke, povzroča gromozansko število brezposelnih in ne ustvarja novih delovnih mest. Že od samega začetka mandata se je vaša vlada trudila, da bi dokazala, kako neuspešna je bila prejšnja vlada z ministrom dr. Ivanom Žagarjem pri črpanju evropskih sredstev. Najprej ste želeli spremeniti proces črpanja, ker naj bi to bil vzrok za katastrofalno črpanje, pa ste ugotovili, da to ne gre tako po domače. Spomnite se političnega pamfleta državne sekretarke Andreje Jerina. Letos ste spremenili operativne programe, kljub drugače sprejetim sklepom tukaj v Državnem zboru. Še do danes uradno ne vemo, kako se je odzvala na spremembe Evropska komisija. Neuradno, približno 80 % jih je baje zavrnila. Dve leti vašega vladanja je torej mimo. Za rezultate na področju črpanja evropskih sredstev se več ne da kriviti prejšnje vlade, zato gospod predsednik poglejmo dejstva. Glede na strukturo operativnih programov bi do konca leta 2010 lahko počrpali 2,2 milijardi evrov sredstev. Mi pa jih bomo v najboljšem primeru od 1,2 do 1,4 milijarde. Leta 2009 ste priliv iz EU zmanjšali, torej v proračunu, z 800 na približno 480 milijonov. Leta 2010 podatki kažejo, da smo pod 50 % možnih črpanj za letošnje leto ali okrog 500 milijonov evrov, čeprav imate v rebalansu proračuna za leto 2010 približno 1 milijardo in še nekaj. V obdobju najhujše krize tako vaša vlada ni sposobna iz EU pridobiti načrtovanih sredstev. Kaj posledično to pomeni? Da bomo ob koncu leta imeli še višji proračunski primanjkljaj. Spoštovani predsednik Vlade: Kaj boste storili, da boste pridobili vsa sredstva iz EU, če že niste pripravljeni zategniti pasu?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Kot veste, imamo ravno z zategovanjem pasu kar nekaj težav. Ampak nismo edina država, ki ima s tem težave. In to moramo narediti preudarno in ob potrebni potrpežljivosti, ker ljudje, če želijo zategniti pas, morajo vedeti, da tisti, ki si ga lahko bolj, to storijo pred njimi. Drži? Zdaj pa na vprašanje, ki ste ga zastavili v zvezi z evropskimi sredstvi. Jaz bi vam rad dal odgovor, tako kot mi je bil napisan, ker se mi zdi prav, da je točen. Vlada je predlog sprememb operativnih programov, prvega, za krepitev regionalnih razvojnih potencialov, in drugega, za razvoj okoljske in prometne infrastrukture, potrdila na svoji tretji seji junija 2010. S potrditvijo na seji Vlade je bilo sprejeto soglasje za začetek izvajanja omenjenih instrumentov že pred uradno potrditvijo operativnih programov s strani Evropske komisije. Gre namreč za spremembe na področjih, kjer je bilo ključno, da se z izvajanjem začne nemudoma. To so področje konkurenčnosti podjetij, medpodjetniških izobraževalnih centrov ter za področje cest. S tem sklepom je Vlada to tudi zagotovila. Odgovor na vaše vprašanje je jasen. Trenutek potrditve operativnih programov s strani Evropske komisije nima sam po sebi nobenega vpliva na možnost koriščenja sredstev, bodo pa imele same spremembe operativnih programov pozitivne učinke zaradi vsebine sprejetih sprememb, ki gredo v smeri od zidov k inovativnosti, k delovnim mestom in trajnosti. Tako se na primer, spoštovani gospod poslanec, za izboljšanje konkurenčnih sposobnosti podjetij in raziskovalno odličnost obseg razpoložljivih sredstev poveča za 85 %, to je od sedanjih 276 na novih 507 milijonov evrov. Ta sredstva so prednostno namenjena razvojnim centrom slovenskega gospodarstva ter tako imenovanim kompetenčnim centrom. Oba razpisa sta tudi že v postopku izvajanja. Predlog sprememb operativnih programov je bil po potrditvi na Vladi posredovan na Evropsko komisijo, ki se je nanjo odzvala julija 2010. Evropska komisija je pozdravila usmeritev Slovenije k inovativnosti, delovnim mestom in trajnosti, saj gre za skupne strateške usmeritve tudi na ravni Evropske unije. Je pa Evropska komisija zahtevala nekatera pojasnila, tako da lahko z veseljem napovem, da bodo dopolnjeni operativni programi v četrtek potrjeni na Vladi in posredovani na Evropsko komisijo, kjer upravičeno ne pričakujemo zapletov. Odločbo s strani Evropske komisije je pričakovati, kolikor poznam prakso, po novem letu. Vendar to, kot rečeno, nima nikakršnega vpliva na izvajanje instrumentov kohezijske politike v Sloveniji. Naj ob tem, spoštovani gospod poslanec, povem, da je Vlada na zadnji seji 11. novembra, pod točko Razno, sprejela tudi sklep, s katerim je zadolžila Ministrstvo za finance in Službo Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, da tedensko na seji Vlade Republike Slovenije poročata o uspešnosti črpanja evropskih sredstev. In na koncu naj vam rečem še nekaj, ker mi je ostalo minuto čas. Zelo redko ste me v tej dvorani, gospod Pukšič, spoštovani gospod poslanec, slišali govoriti o slabih odločitvah prejšnje vlade. Ni izgovora za slabo ravnanje te vlade. Tako me tudi niste slišali dostikrat govoriti o tem, da nismo bili najbolj uspešni pri črpanju evropskih sredstev, in redko slišite od mene, da dejstvo, da jih zdaj črpamo uspešneje, pomeni strašno zmago. To je pravzaprav edini zares svež denar, ki počiva v evropski blagajni in ga lahko koristimo, če imamo ekvivalentna sredstva in programe na naši strani. In to je denar, ki ga lahko implementiramo, če imamo programe, ki so licencirani po zelo zapletenem administrativnem postopku, ki smo ga Slovenci sprejeli že pred mandati. Vam pa povem iz svojih izkušenj, ker sem bil za to zadolžen v Evropskem parlamentu, sprememba licenciranega programa pa bi zdaj Slovenijo oddaljila od možnosti, da implementiramo ta denar v prakso. In v tem hipu takšna odločitev ne bi bila operativna. Mi poskušamo zmanjšati nepotrebna administrativna bremena za odločitev, poskušamo z občinami, z drugim subjekti, kolikor je mogoče, pomagati pri tem, da pride do zasnove projekta in ga takoj tudi prijavimo Evropski komisiji.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Pukšič.
Gospod predsednik, če bi vendarle imela oba iste papirje, ampak jaz imam tiste, ki smo jih dobili od Vlade Republike Slovenije v roke. V prejšnjem mandatu je v roku enega leta, veste, da so bili operativni programi potrjeni junija in novembra 2007. 2008 je bila menjava vlade. In v tistem času je bilo približno za 1,5 milijarde evrov tako razpisanih in potrjenih projektov. Na regionalnem razvoju, kot dobro veste, za celih 300 milijonov. Od takrat pa do danes sta minili dve leti in če bi vaša vlada vsaj vsako leto po milijardo in pol, bi danes bili na 4 in pol, to pomeni več, kot je na razpolago, govoriva o vseh treh operativnih programih. Vi, predsednik, velikokrat, verjetno pa vam dajo takšne podatke, govorite o celotni strukturi, tudi o kmetijski politiki, ko pa gre še za cca 900 milijonov evrov, ki pa v teh operativnih programih nimajo kaj opraviti. Glejte, gospod predsednik, če pogledam direktorat za proračun vašega Ministrstva za finance, to ni opozicijski direktorat Slovenske ljudske stranke, piše, da je bilo 307 milijonov evrov povrnjenih skupaj s kmetijstvom in ribištvom, kot strukturni in kohezijski skladi. Ali drugače povedano, glede na proračun, v katerem imate zapisano milijardo in nekaj oziroma po rebalansu, ker ob rebalansu ste za 100 milijonov zmanjšali prilive, pa imate na drugi strani odhodke, ki so pa šli v bruseljsko blagajno. V proračunu imamo nekaj čez 625 milijonov, 50 % pa jih je že šlo – o istem datumu govorim, januar, avgust, to so podatki – cca 300 milijonov evrov. Gospod predsednik, ni res, [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] da se Evropska komisija na to ni odzvala negativno. Recimo primer za železniško infrastrukturo, ko ste zapisali, da potrebujete ponovno oceno vrednosti prioritetnih projektov, Evropska komisija pa [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Žal je čas potekel. Predsednik Vlade Borut Pahor, želite odgovoriti? Prosim.
Mogoče, da ne bi ponavljal stvari. Dve temeljni stvari. Najprej, Slovenija je postala iz neto dajalke neto prejemnica. Mi smo to referenco obrnili sebi v prid. Ali sem zadovoljen in koliko? Ne, nikoli ne bom, dokler ne bomo dobili vsega razpoložljivega denarja. Vem pa, kot sem prej povedal, dvoje. Da moramo imeti lastna finančna sredstva in da moramo imeti operativne programe, ki jih moramo izpeljati in implementirati v skladu z licenciranim postopkom. O. K. Drugič. Spoštovani gospod poslanec, slovenska vlada se trudi, da bi bila pri črpanju zelo uspešna. Tudi to je bil razlog, da sem sicer zelo uspešnega sodelavca, državnega sekretarja dr. Genoria, ki je, to vam moram zelo odkrito povedati, in to veste pravzaprav skoraj vsi župani, ki ste v tej dvorani, ki je v bistvu sredstva pred vstopom in po vstopu večinoma uredil za interese te države, za vse vlade: Drnovškovo, Ropovo, Janševo in za vlado, ki jo vodim jaz, in smo ga poslali za ambasadorja v Bruselj. Zakaj? Zato, ker se začenja pripravljati nova finančna perspektiva in potrebovali bomo nekoga, ki je dober poznavalec črpanja sredstev iz Evropske unije. Midva sva tedensko na zvezi, stvari se počasi izboljšujejo. Problem, ki ga imamo, niti ni evropski problem, niti ni problem zamisli o projektih, ki jih imate župani ali drugi subjekti. Problem je še vedno v zelo zapletenem licenciranem mehanizmu, ki Sloveniji v veliki meri onemogoča, da bi bila fleksibilnejša. Ampak da ne bi šli v proces spremembe, in to vem jaz, ker sem bil poročevalec za to, da nam to vzame čas in v tem času je blokiran proces dajanja sredstev, smo se odločili, da kolikor je mogoče, te blokade odpravimo in Slovenija, kolikor je zdaj mogoče, ta denar tudi črpa. Drugače pa, kot rečeno, smo poslali v Bruselj, čeprav je tudi tukaj bil moj zelo dober in koristen sodelavec, človeka, ki se na črpanje evropskih sredstev najbolj spozna, ki bo in že sodeluje v pripravi finančne perspektive, zagotavlja denar, ne samo za kmetijstvo, tam smo zelo uspešni, ampak tudi za druga področja. Upam, da nam bo to uspelo še bolj kot doslej, ni pa to vse odvisno samo od vlade. To je bistvo.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Prosim, gospod Pukšič.
Hvala lepa. Imam proceduralni predlog in predlagam v skladu s poslovnikom razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Iz prvega in drugega dela odgovora mi je nekako jasno, da bi o tej temi tako poslanci kot verjetno tudi predsednik Vlade radi spregovorili oziroma z ministri tukaj pred poslankami in poslanci Državnega zbora. Se mi zdi, predsednik, vam je bilo kar precej nerodno, glede na to, ker je bilo to, kar sem govoril, točno in sem govoril s številkami in argumenti. Poglejte, gospod predsednik Vlade, nujno in potrebno je, da resnično o tem tukaj spregovorimo. Ne gre za prejšnjo vlado, ne gre ne za vašo vlado, ne gre za vas, ampak enostavno gre za to, ali bo Republika Slovenija uspela počrpati 4,2 milijona evrov sredstev iz evropskega proračuna. Danes vam tukaj iz podatkov, ki jih dajete vi, ne more nihče več nič verjeti, ker dve leti sta mimo. Predsednik, leta 2014 ne boste, če je formula N+2, več mogli delati razpisov, ampak takrat bo treba projekte pripeljati do konca. In danes, leta 2010, ko je polovica časa za možno črpanje te perspektive OP-jev, teh treh, že za nami, imate pa razpisanih šele 2,8 milijard in certificiranih v letošnjem letu samo 330 milijonov evrov,in to je res katastrofalno. Poglejte, poslanci Državnega zbora smo na Odboru za lokalno samoupravo soglasno sprejeli sklepe, če že spreminjate operativne programe, jih spreminjajte tako, da bodo uresničljivi in izvedljivi. Za regionalni razvoj smo predlagali 400 milijonov evrov, na tistem je ostalo – nič. Torej zero, zero, nula. In to ni dobro, predsednik Vlade, zato je treba zaradi slovenskega gospodarstva, zaradi slovenskega naroda, ki ste ga dobili v upravljanje, to razpravo tu narediti in te spremembe narediti. Predsednik, bilo je rečeno, jasno je bilo rečeno iz Evropske komisije, da bodo spremembe OP-jev trajale od 12 do 18 mesecev. Zdaj trajajo, ampak nimate bistva, zato je treba poslušati in sprejeti sklepe, ki smo jih že sprejeli v Državnem zboru. Zato predlagam, da naredimo tukaj razpravo.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Franca Pukšiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku bo postavil Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa. Pred seboj ima štiri strani dolg dopis, ki so ga poslali kriminalisti sektorja kriminalistične policije Policijske uprave v Kopru. Ti ljudje so v juniju in juliju letošnjega leta na specializirani oddelek skupine za pregon organiziranega kriminala pri Vrhovnem državnem tožilstvu vodji skupine Dragici Kotnik posredovali štiri prijave s konkretnimi dokazi o utemeljenem sumu storitve kaznivih dejanj. Pa malo poglejmo, kaj piše v papirju. Italijanski varnostni organi IVO so preko tajnega policijskega sodelavca izvedli tajno operacijo na naši strani in zato obljubili temu tajnemu sodelavcu nagrado 20 tisoč evrov. Denar so takrat izročili drugemu človeku Policijske uprave Koper, gospodu Volmutu. Vendar je temu tajnemu sodelavcu gospod izročil samo 10 tisoč evrov. Ostali denar so si gospodje razdelili. In kot pravijo kriminalisti sektorja kriminalistične policije Policijske uprave Koper, so bili to: gospod Volmut - takratni vodja skupine za mamila, Jurič Dejan in gospod Ribaš, ki se je prej pisal Kramešteter, ki so pač skupaj delali na mamilih. Potem naprej v prijavi je tudi kaznivo dejanje s področja posesti orožja in tako naprej, 310. člen Kazenskega zakonika. Tukaj je navedena cela vrsta ljudi, ki imajo pri sebi, recimo, avtomatsko puško kalašnikov, pištolo škorpijon z dušilcem zvoka, ostrostrelsko puško M76 z dušilcem zvoka, potem ima en gospod pištolo 8 mm in celo vrsto orožja, ki si ga je pridobil z delom na hišnih preiskavah. Zanimivo, gospod Dejan Jurič poseduje več kosov strelnega orožja, izstopa pištola z dušilcem zvoka, ki je bila zasežena Grujici Stojanović na območju Portoroža. Potem naj bi imel gospod Jurič tudi avtomatsko puško, kopija uzija, hrvaške izdelave, ki ima ravno tako dušilec zvoka. Gospa Kotnikova ni sprožila nobenega ustreznega predkazenskega postopka, da bi lahko v istočasni koordinirani akciji pri vseh na domu izvedla preiskave in naredila te zadeve. Zanimivo, kako so ti gospodje, o katerih sem govoril, z največjim veseljem in s hitrostjo organizirali, seveda po mojem po komandi gospe ministrice za notranje zadeve, preiskave v poslanski skupini v parlamentu, v prostorih moje pisarne v parlamentu, kamor so vstopali policaji oboroženi do zob, potem pri meni doma, z željami, da bi bila nočna preiskava in tako naprej. To je vsaj za odgovor, gospod predsednik.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Tega ne želim skrivati, sem v zadregi, kaj sploh smem reči, kaj ne, glede na pristojnosti, ki jih imam, da ne bi posegel v pristojnosti tistih služb, v katere ne bi smel. Spoštovani gospod poslanec, če in kolikor držijo vaše navedbe o tem, da bi kdo od teh organov ravnal pristransko, potem mora kdo, ki nadzoruje, vsak ima svojega nadzornika, to ugotoviti. Prav gotovo z Vlade ne gredo nikakršna navodila o pristranskosti ravnanj teh samostojnih organov. Poleg tega me je ravnokar minister za pravosodje obvestil, da smo v zvezi s predmetom vašega vprašanja zaprosili državno tožilstvo za informacije in jih bomo tudi, menim, pridobili. Prav tako imam tukaj pred seboj zapisano, da po zagotovilih ministrstva za notranje zadeve kriminalistična policija svoje delo opravlja strokovno, v skladu z zakonom, da je bila v tem času predmet nadzora različnih državnih institucij, kar sem prej govoril, ki v konkretnih primerih niso ugotovile in potrdile nobene nezakonitosti dela kriminalistov. Mislim, da ste referirali na Policijsko upravo Koper, če se ne motim. Mislim, da je treba to omeniti. Navedbe, ki so bile na anonimen način posredovane Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, nekaterim drugim državnim organom ali medijem in iz katerih so izhajali razlogi za sum obstoja kaznivih dejanj, ki naj bi jih storile uradne osebe, so bile posredovane specializiranemu oddelku Vrhovnega državnega tožilstva, ki jih tudi proučuje. To informacijo pa imam. Ministrstvo za pravosodje je v delu teh navedb, ki se nanašajo na domnevno neobravnavanje prijav s strani specializiranega oddelka pri Vrhovnem državnem tožilstvu, le-tega zaprosilo za seznanitev z ugotovitvami. Verjetno ste opazili, da smo se prejšnji teden sestali skupaj z ministrom z vrhom državnega tožilstva in se poskušali dogovoriti za uspešno sodelovanje. Naš skupen cilj je pregon kriminala, zlasti organiziranega in zlasti gospodarskega. Jaz upam, da bo nov tožilski zakon, zakon o spremembi zakona o kazenskem postopku, in druge statusne spremembe omogočili, da bodo vsi pristojni boljše in uspešno, zlasti pa, ker je bila to vaša pripomba, nepristransko, ne glede, ali gre za vas, ali gre zame, ali gre za koga od ministrov, ali gre za x y osebo, opravili svoje delo. Pred zakonom smo vsi enaki. Pričakujem, da bodo vsi državni organi ustrezno ukrepali v skladu s pooblastili, zadeve proučili in bodisi potrdili in predlagali ovadbo oziroma ustrezne sankcije ali pa bodo te ovadbe oziroma anonimke ali karkoli že, argumentirano ovrgli. To je vse, kar vam lahko ta hip rečem.
Želite dopolnitev odgovora? Prosim, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Gospod predsednik, vstop policistov z orožjem v Državni zbor je povsod po svetu nekaj neznanega. In glede na to, kakšno orožje imajo ti policisti doma, in niso zbiralci, da bi imeli to orožje registrirano, lahko človek pomisli, le zakaj ima nekdo ostrostrelsko puško z dušilcem zvoka. Verjetno ne, da strelja vrabce naokrog. Ampak zanimivo je, da tukaj te zadeve še ni konec. Gre naprej tudi za ogromno količino zaseženega heroina. Najprej 200 kilogramov in nato čez dva tedna še 160 kilogramov v akciji Kemaludin, kjer so dobili enega policista, ki je 9 kilogramov tega heroina nosil okrog, ampak zanimivo je, da so se baje osebe, ki so bile vpletene tukaj zraven, krasno opomogle, da nekateri, kot piše tukaj, gospod Dejan Jurič si je tudi zgradil hišo v vrednosti, kot naj bi govoril že on sam, 2 milijona evrov. Potem tudi v zadevi Srečka Prijatelja so ti kriminalisti opozorili na koruptivno dejavnost Juriča, Ribaša, bivšega tožilca Sevška, tožilca Slavka Ožbolta in tako naprej. Skratka, zadeva je zelo zelo razvejana. Tudi pri lastninjenju Istrabenza je zelo zanimivo, kot piše, da je Jurič vedel čisto vse, pa ni sprožil postopkov proti kaznivim dejanjem, ki so. Poleg tega so še tri tajne operacije, ki se vodijo, in to na zelo čuden način. To sta Ostrostrelec, Zmija in še ena operacija. Vpleteni so isti ljudje in zopet na meji kriminala. Ko sem jaz prijavil tega Juriča, so zavrgli na tožilstvu, čeprav sem imel dokaze o marsičem. Gospod predsednik, ali res postajamo mafijska država?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Ne. Dokler bo ta vlada, ne. Ampak moram priznati, da, gospod poslanec, ne morem tekmovati z vami v informiranosti o teh primerih. Nimam kaj kot priznati ta poraz.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Prosim, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Zanimivo je, da je večina teh ljudi ali pa praktično vsi so vpleteni v policijske konstrukte, ki so bili naperjeni proti meni zaradi nekakšnega, ne vem, kakšnega, podkupovanja med menoj in nekdanjim ministrom dr. Pogačnikom, kar je smešno, če nič drugega. Pri zadevi gre za kar celo vrsto kaznivih dejanj: nezakonito jemanje sredstev iz tajnih fondov, nezakonito jemanje zaseženih mamil, nezakonito prisvajanje in posest orožja, dušilcev poka in eksploziva, sodelovanje pri prostituciji, nezakonite tajne operacije v vseh pojavnih oblikah, pranje denarja, pomoč in prikrivanja pri lastninjenju in oškodovanju Istrabenza in tako naprej. Zanimivo je, da nisem samo jaz dobil tega dokumenta, ampak da so ga dobili tudi minister za finance Križanič, minister za pravosodje Zalar in tudi Komisija za preprečevanje korupcije – gospod Klemenčič. Kaj se je naredilo? Nič se ni naredilo. In to je tisto, kar je slabo. In zato je slovenska država dejansko že mafijska država. Tisti, ki opozarjamo na take sprevržene zadeve, bomo kaznovani. In tistim bodo delali preiskave, z željami nekaterih ministrov oziroma ministric in sodnikov ter tožilcev, da bi pri dveh punčkah, eni stari 3 in pol leta in eni stari 6 in pol let, izvajali nočne preiskave s specialnimi enotami, oblečeni v črne obleke z brzostrelkami in reflektorji, ko bi te majhne otroke porivali ob zid. K sreči so bili policisti tako fer in strokovni, da se tega niso šli. K sreči. To so bile želje, gospod predsednik, vaše okolice, vaše vlade na ta ali oni način. In mislim, da je to nedopovedljivo, da se kaj takega dogaja. Jaz sem že sprožil določene zadeve na [[...]]
Gospod Jelinčič, prosim vas [[...]]
[[...]]mednarodnem nivoju. Ampak mislim, da je treba tudi v Državnem zboru [[...]]
[[...]]ostanite v okviru poslanskega vprašanja.
[[...]]odpreti to vprašanje in o tem vprašanju razpravljati. Zato predlagam, da se glasuje o predlogu, da o tem razpravljamo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Bojan Kontič iz Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Vlade! Za Vlado, ki jo vi vodite, je polovica mandata. To je vsekakor priložnost, da ocenimo doseženo v tem obdobju in razmislimo o tem, kaj je v preostanku mandata, v drugi polovici, še treba postoriti. Čas, v katerem deluje ta vlada, ki jo vodite, ni prijazen za nikogar , ki bi v tem času upravljal z državo. Ocene o doseženem so različne, pa prosim še za vašo oceno na tem mestu.
Hvala lepa. Predsednik Vlade gospod Borut Pahor, izvolite.
Ker ne gre samo za strankarskega kolega, ampak tudi za prijatelja, si dovolim reči, da glede na nekatere različne poglede okoli aktualnih vprašanj, je to skoraj opozicijsko vprašanje. Zdaj pa k odgovoru na vaše vprašanje, kolega Kontič. Najprej, mislim, da bodo kritiki poskrbeli za to, da bo moj odgovor uravnotežen. Jaz bom poskusil pojasniti samo nekatere dosežke, za katere se mi zdi, da smo lahko nanje ponosni. In vedno, ko govorim dosežkih, priznam, da je verjetno vedno v naravi tega dela, da se kaj tudi spregleda, da se ne naredi pravi hip in da je mogoče kakšno stvar narediti tudi drugače. Ampak najprej, da ne pozabim, če bi danes postavil znova smer delovanja Vlade, je ne bi postavil bistveno drugače od tiste, po kateri smo krenili. In o tem danes dokazujejo rezultati, ki smo jim priča. Primerljivo z državami, kjer Slovenija želi biti, imamo vso možnost, če skozi politično jesen sprejmemo nekaj sicer nepopularnih a neizogibnih, pa prepotrebnih, ukrepov, Slovenija pride na tako imenovani nemško-francoski voz in s hitro dinamiko krene iz krize, sicer ne s hitrim, ampak s stabilnim okrevanjem, ki se bo poznalo najprej na finančnih potem na gospodarskih, socialnih in končno tudi pri atmosferi med našimi ljudmi. Gremo po vrsti. Meni ni žal, da smo v letih 2009 in 2010 za 44 % povečali socialne transferje. Mi smo zaradi tega v bistvu ublažili strahovit padec standarda, ki bi se zgodil, če tega ne bi storili. In naši ljudje velikega, dramatičnega padca BDP, ki je šel praktično na začetku leta 2008 s 7,5 na koncu leta 2009 na -9, niso občutili. Za to smo poskrbeli in ni mi žal. Bi pa danes rad, in izkoriščam to priložnost, prosil državljanke in državljane, da razumejo, da ni mogoče, da bi imeli vzdržno rast, če bomo več trošili, kot zaslužimo. In da bi več zaslužili in s tem tudi lahko več trošili ter si izboljšali standard, ker je to cilj te vlade, potem moramo zdaj v letih 2011, 2012 okrepiti konkurenčnost. Zaradi tega prihajajo, so že in bodo prišli v Državni zbor nekateri nepopularni ukrepi. Tukaj je pokojninska reforma, agrarna reforma, tukaj bo zdravstvena reforma, reforma javnih zavodov, reforma trga dela in institucionalne prilagoditve. Velike stvari! Za nami so ukrepi, ki so preprečili, da bi, tako kot je bilo v nekaterih drugih državah, v Sloveniji zelo, zelo veliko ljudi, bistveno več, kot je bilo to evropsko povprečje, izgubilo službe. Imamo anketno brezposelnost, ki se giblje okoli 7 %, govorilo se je, da bo zdaj v tem času 140 tisoč nezaposlenih, ta hip jih je 101 tisoč. In v glavnem gre za sezonski moment. Za božič jih bo toliko, kolikor sem si jih lani zastavil skupaj s kolegi za cilj, okoli 7 % anketne brezposelnosti, morda pod 100 tisoč brezposelnih. Drugič. Minister za delo bi lahko natančneje povedal, v času krize smo mi uspeli izboljšati performanse glede ravni praga revščine v Sloveniji. Ampak vse to seveda zahteva davek. Davek se imenuje zdaj tekmovanje za izboljšanje konkurenčnosti. Ali smo tukaj potegnili vse prave poteze ali pravočasno, to je vprašanje, o katerem bo zgodovina še sodila. Ampak v bistvu smo se zadolžili samo toliko, kolikor ta država še prenese. Mislim, da bo minister za finance to lahko potrdil, naš javni dolg je, mislim, da 40 % BDP, torej daleč pod evropskim povprečjem, Slovenija je daleč od držav, ki se nahajajo na kakšnem robu bankrota ali kaj podobnega. Imamo stabilno situacijoin če bomo sprejeli nekaj ukrepov, si lahko obetamo v bistvu sodelovanje na lokomotivi evropskega razvoja, ne v zadnjem vagonu. Mi smo v tem času izboljšali vlaganja v raziskave in razvoj, recimo, kar druge države niso naredile. Mi pa smo. To je bila pogumna odločitev. Ali se bo poznalo v času te vlade in se bo z njo lahko kitil minister za znanost in tehnologijo in ta vlada? Ne. Poznalo se bo pa čez en drug čas, ampak saj zato delamo tukaj. Kar vam hočem povedati, je, da smo poleg, po moje tudi [[...]]
Hvala lepa. Bo še veliko prilik. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Predsednik je ravno načel temo s področja zunanje politike, pa bi želel, da tudi na tem področju poda oceno dela te vlade.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade. Dve minuti imate na voljo.
Kolega Kontič, hvala za to priložnost. Glejte, jaz mislim, da je velik uspeh, da smo uredili odnose s Hrvaško. Vem, da so tukaj različni pogledi na to, ali je to izjemen uspeh ali ne. Tukaj slišim pripombo glede zračnega prostora.To je hrvaška iniciativa. Mimogrede, tisto, kar ste spregledali, je, da je Hrvaška članica Nata. In odgovor na to, da ostane kontrola zračnega prometa v Natu, ni pravi odgovor na dilemo, ali bo to delala Italija ali Hrvaška. Jaz sem z Italijo zadovoljen in sem to hrvaški strani tudi pojasnil. Ampak naši prijateljici in sosedi lahko enako kot Italiji dovolimo, da ima glede tega svojo iniciativo. Drugi velik uspeh, se mi zdi, je, da imamo prijatelje na celotnem zahodnem Balkanu. S tem dvigujemo specifično težo naše države, ko se pogovarjamo za naše pravo mesto v zahodni Evropi. V prihodnjem mesecu bom v Parizu podpisal s predsednikom francoske republike Sarkozyjem strateško partnerstvo, v prvi polovici leta 2010, in na tem dela sedaj zunanje ministrstvo in drugi, pripravljamo sporazum oziroma deklaracijo o posebnem prijateljstvu in sodelovanju z Nemčijo. Gre za znanstveno, tehnološko, gospodarsko, socialno in drugo sodelovanje z državo, za katero mislimo, da ima Slovenija z njo veliko skupnega, in nanjo bi se radi vezali pri izhodu iz krize in v naslednjih desetletjih kot suverena država. Jaz mislim, da je tukaj tudi nekaj uspehov, seveda so tukaj tudi problemi, ampak, kot rečeno, nobena vlada ni delala perfektno, tudi ta ne, tudi v zunanji politiki bi se dalo kakšno stvar še spremeniti. Mimogrede, sprejeti smo bili v OECD in to ni samo zasluga te vlade, vseh prej, ki so storile vse potrebno. Ampak premalokrat se to omeni. In še nekaj bi rad omenil, da me minister za gospodarstvo, ne bo grdo gledal. Imamo, dobili smo na koncu koncev v Evropski uniji prvi v vzhodni Evropi agencijo. Gre za agencijo energetskih regulatorjev. Jaz mislim, da je to en velik uspeh. Ampak ali smo ga znali praznovati? Ne. Glejte, Slovenci smo narejeni tako, da uspehe jemljemo samoumevno in da gledamo na tisto, kar nam ne uspe. In jaz mislim, da je to v bistvu kar dobro za ta narodni značaj enega majhnega naroda, ki se mora trdoživo boriti in tako bo ostalo tudi v prihodnje.
Hvala lepa. Proceduralnega vprašanja ne bo. Prehajamo torej na vprašanja poslank in poslancev. Aleksander Zorn bo postavil vprašanje ministru za okolje dr. Roku Žarniću. Prosim, gospod Zorn.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, sredi Litije stoji opuščen rudnik svinca Sitarjevec. Rudnik več ne deluje. Vendar je odprt, dostopen, strupen in nevaren. Že nekaj časa opozarjamo, da se bo zgodila velikanska ekološka katastrofa. Od Madžarske naprej, ko se je v kraju Aiki 4. oktobra 2010 iz tovarne aluminija razlilo približno 700 tisoč kubičnih metrov strupenih odpadnih snovi rdečega blata, kar smo vsi videli lahko na mnogih slikah. Pa vas opozarjam, da se ta Madžarska lahko zgodi tudi tukaj, kajti opuščeni rudnik Sitarjevec nad Litijo predstavlja potencialno nevarnost in dejansko stopnjo tveganja kot tudi obseg nesreče. Vi pa pravite, to smo javno zasledili, da obseg ni ugotovljen. Morda. Za rudnik Sitarjevec so v naravotehnični fakulteti leta 2004 to obdelali in rudarski projekt sanacije, ki ga je financiralo Ministrstvo za okolje in prostor, je izdelal tudi Inštitut za rudarstvo. In oba kažeta, da obstaja možnost ponovnega izbruha, ki ogroža zdravje in življenje ljudi in tudi živali, da ne govorimo o materialni škodi. Dva izbruha sta namreč v zgodovini že bila. In spoštovani gospod minister, če boste toliko pozorni, pokazal vam bom tiste slike. To niso slike z Madžarske. To so slike s Sitarjevca. Rudnik svinca je enako strupen kakor aluminij. Tam je nekaj akumulacijskih jezer do roba polnih. Kaj boste storili, da boste to preprečili?
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec! Najlepša hvala za to vprašanje. Ta zgodba tudi meni dela skrbi in v odgovoru boste videli, da vaše vprašanje in moj odgovor sta skupaj klic k temu, da se na tem področju nekaj naredi. Pa naj grem po vrsti. Študijo, ki jo omenjate, je naredil oddelek za geologijo Fakultete za naravoslovje in tehnologije leta 2004. Ugotovil je, da opuščeni rudnik neposredno nad Litijo predstavlja potencialno nevarnost ekološke nesreče zaradi možnega izlitja ujete rudniške vode. Žal ta študija ni vsebovala dejanske stopnje tveganja in obseg morebitne nesreče, ki nista bila v študiji ugotovljena. To na tisto zadevo, ko ste jo citirali. Vendar ne glede na to, je Vlada 12. julija 2007, imam priložen zapisnik, v zvezi s tem sprejela več sklepov, na osnovi katerih je bila našemu ministrstvu naložena izdelava rudarskega projekta trajne sanacije območja rudnika, v katerem bi po oceni bilo treba vložiti za sanacijo 2,8 milijonov evrov po takratnih izračunih. Projekt je bil uvrščen v načrt razvojnih programov in naj bi se fazno izvajal do konca leta 2012. V prvi fazi naj bi se izvršila interventna dela v vrednosti 200 tisoč evrov. Imenovana je bila strokovna komisija za izvedbo in revizijo javnih naročil v zvezi s sanacijo opuščenega rudnika Sitarjevec. Vendar so bila predvidena sredstva z rebalansom proračuna za leto 2009 ukinjena. Projekt sanacije smo pripravili in k javnemu razpisu del lahko pristopimo takoj, ko bodo zagotovljena sredstva. MOP je svojo nalogo opravil. Glede na to, da gre za zaprt rudarski objekt, so tukaj obveze financiranja izven našega ministrstva – gre za področje gospodarstva. Mi bomo pa strokovno naprej pomagali, kot smo že. Moram povedati, ker se zavedam tega problema, imam 30. 11. dogovorjen obisk tega rudnika, da bom tudi fizično pogledal. Pa samo še eno malenkost bi vam rad povedal. Nedavno je bil sprejet zakon o rudarstvu. V usklajevanju sem zelo opozarjal na probleme zapiranja. Nisem zadovoljen, kako je v tem zakonu to urejeno. Citirani zapisnik, 7. točka, citiram, "Vlada Republike Slovenije je naložila Ministrstvu za okolje in prostor in Ministrstvu za gospodarstvo, da pripravita ustrezne spremembe in dopolnitve predpisov, ki bodo predstavljali sistemsko rešitev v zvezi z monitoringom zaprtih in opuščenih rudarskih objektov ter suicidarnimi ukrepi države v primeru potreb po njihovi sanaciji. Naj izkoristim to priliko, ko se bo ta novi zakon odpiral, naj se notri jasno zapiše. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, Aleksander Zorn.
Hvala lepa. Gospod minister, seveda, nekaj stane. Koliko pa bo stalo, če se bo to zgodilo, če bo 6 tisoč kubičnih metrov vode udarilo na dan, in to so zelo strupene vode, svinčeve vode, toksične vode sredi Litije? Moram vam povedati, da to ni bilo samo 1895. in 1932., ko se je to že zgodilo, pač pa je do ponovnega čisto majhnega izbruha, ki kaže na nevarnost, prišlo septembra letos in je del Litije samo ta izbruh obarval, tako kot sem vam pokazal. In te slike vam bom potem z veseljem tudi prinesel. Ne želim zapletati stvari, katera študija je bila narejena, katera še manjka, katero ministrstvo je bolj kompetentno. Ko se bo to zgodilo, bo prepozno dajati birokratske odgovore. In še nekaj. Jaz ne bom zahteval javne razprave, plenarne razprave v Državnem zboru. Opozarjam pa vas, da ste od tega trenutka sedaj seznanjeni s tem in odgovorni za to. In tja bom peljal ekipo, ki bo pogledala to, slikala to. Rudnik, ste rekli, da je zaprt. Ni zaprt. Vsak lahko zleze vanj, tudi sam sem. Rudnik ima ogromno dostopnih rovov in iz njega teče strupena voda. Gospod minister, od sedaj naprej ste odgovorni.
Jaz vas prosim, gospod minister, za odgovor.
Spoštovani! Hvala lepa. Prevzemam odgovornost do trenutka, ko boste vi sprejemali državni proračun. Od takrat boste pa vi odgovorni, če ne boste v proračunu tega denarja našli. Strokovno smo pripravljeni.
Hvala lepa. Vprašanje ministru za pravosodje Alešu Zalarju in ministrici za notranje zadeve Katarini Kresal bo postavil Silven Majhenič.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, minister! Tako strokovna javnost kot raziskovalno novinarstvo in ne nazadnje tudi poslanci, še posebej iz vrst Slovenske nacionalne stranke, že mesece in mesece sprašujemo in opozarjamo na nepravilnosti, pa vedno naletimo na gluha ušesa, še posebej tistih, ki so plačani in odgovorni, da se zakonodaja spoštuje, in bi morala veljati za vse, tako za bogate kot za reveže in tudi strankarske barve ne smejo vplivati ne neodvisno tožilstvo in sodstvo. In če se dotaknem vsebine, ki sigurno zaskrbljuje, je 310 milijonov neplačanih prispevkov, za katere je odgovoren Durs, ki se prilagaja, kot ugotavljajo novinarji, vsakokratni volji vladajoče politike in ne zakonu. Tožilstvo je bilo z vsebino nepravilnosti ves čas seznanjeno. Vendar, kot smo slišali v prispevku na prvem programu, TV Tarča, ni našlo, da bi šlo za kaznivo dejanje, čeprav to zakon opredeljuje in zagotavlja, na kar ste še ne dolgo tega opozorili tudi sami, pa tudi pravniki, ki se zadnje čase pogosto pojavljajo v medijih, vseskozi na to tudi opozarjajo. Delavcu, ki ne dobiva plače več mesecev in se mu niso plačevali prispevki ter je porinjen na rob, ki ne zagotavlja dostojnega življenja, ni jasno, kako je to mogoče, da se vloži 2 tisoč ovadb, ki jih tožilstvo opredeli kot sistemski problem. Kako je s kazenskimi ovadbami za nadaljnji postopek? Govori se samo o 68 ovadbah. Kje pa je ostalih tisoč in več? Izgovarja se, da gre za sistemski problem, ker je preveč vpletenih in previsoke vsote. Se pravi, če ukradeš 5 tisoč evrov, si lopov in te zapremo. Če pa ukradeš ali prigoljufaš milijone evrov, pa je to poneverba ali sistemski problem in se s tabo več nihče ne ukvarja. Kje iskati odgovornost in krivdo? Ali je slab zakon, ki zagovarja objektivno neplačevanje prispevkov tudi v ustvarjenem dobičku, ali pa obstaja povezava med organi pregona in institucijami, ki bi po službeni dolžnosti to morale preganjati? Seveda se v Slovenski nacionalni stranki sprašujemo, kje pa so rešitve za do danes neplačane prispevke. Po podatkih iz aprila letošnjega leta delodajalci niso plačali prispevkov kar 130 tisoč delavcem. Zato sprašujem: Kako je to mogoče, da se zadeva, ki je obsežna in krepko vpliva na proračun države, posredno pa tudi na sam razvoj ter zagotavljanje izplačil po kolektivni pogodbi javnih uslužbencev, izjalovi pod pretvezo, da se ni moglo in našlo naklepa kaznivega dejanja? Čeprav je to ves čas jasno, se pa ves čas sprenevedamo in zatiskamo oči. Seveda se vprašam, zakaj in pred kom. Hvala.
Prosim, najprej ministrica Katarina Kresal. Oba skupaj imata 5 minut.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec! Drži. Osnovni postulat funkcioniranja pravnega reda je, da so pred zakonom vsi enaki, in tako je tudi pri teh kršitvah s področja delovnopravne zakonodaje, plačevanja prispevkov in davkov. Je pa v tem boju, da bi dosegli ta ideal, več institucij, ki morajo opraviti vsaka svoje delo. V tem primeru policija pride na koncu, pred njo sta še davčna uprava in inšpektorat za delo, ki opravita večino tega dela. Šele ko pride do hujših kršitev, ki nakazujejo na to, da gre za kaznivo dejanje, seveda ukrepa policija. Izjemnega pomena je tudi, da ti državni organi, ki imajo pristojnost nadzora funkcioniranja gospodarskih družb, s tega vidika pripravijo ustrezna naznanila ali kazenske ovadbe z vsemi ostalimi listinskimi dokazi. Namreč teh pristojnosti v tem primeru policija nima. In potem je pregon po uradni dolžnosti toliko boljši in toliko lažji. Vsekakor pa se policija, in to izhaja iz vseh poročil, ki jih glede svojega dela daje javnosti, zaveda problematike, zaveda, da je to aktualen in akuten problem, ki se tudi obrača v tem, kako poteka tudi kriza kot takšna, zato tej problematiki posveča vso svojo pozornost in za vse sume kaznivih dejanj, ki jih dobi, tudi ustrezno reagira in jih preišče. To pa je tudi njena obveznost, odgovornost in edina pristojnost, ki jo ima.
Hvala lepa. Še minister Zalar.
Hvala lepa. Najprej poslovniško. Jaz sem dobil vprašanje, kdaj in na kakšen način, če sploh, ima država namen izterjati vse neplačane davke in prispevke. Ugotavljam, da sem dobil to vprašanje kot nepristojen minister, ker je to pristojnost Davčne uprave Republike Slovenije, ki deluje pod okriljem Ministrstva za finance. Ko pa gre za vidik kazenskega prava in neplačevanja prispevkov, pa tudi moram reči, da ne drži trditev, da neplačilo prispevkov ne predstavlja kaznivega dejanja. Ministrstvo za pravosodje je maja letos analiziralo določbe naše kazenske zakonodaje in ocenilo, da zagotavlja ustrezno podlago za kazenski pregon. Na osnovi tega je tudi Vrhovno državno tožilstvo 26. julija letos sporočilo, da se strinja s to našo oceno, da delodajalci z naklepnim neplačilom prispevkov izpolnijo vse znake kaznivega dejanja kršitev pravic iz socialnega zavarovanja po 202. členu Kazenskega zakonika. Če je to tako, je zdaj na državnem tožilstvu, da vloži ustrezne obtožne akte in da dokaže krivdo obtožencem. Odločanje o pregonu storilcev kaznivih dejanj pa seveda ni pristojnost ministra za pravosodje, ampak, kot že rečeno, državnega tožilstva kot samostojnega državnega organa. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Majhenič.
Hvala za besedo. Glejte, gre za goljufije delavcev in državljanov, ki pa morajo pošteno plačevati davke in prispevke. V tej zgodbi gre za bogatenje posameznikov na račun neplačanih davkov in prispevkov. In če omenim le Steklarsko novo in Vegrad, kjer tožilstvo 5 let ni odreagiralo, ker ni našlo naklepa. In kako mi lahko pojasnite še nedavno streljanje v romskem naselju? Ne romsko problematiko prevaliti na občine, kot smo slišali, ko pa vemo, da je to problem države, ki pa se že predolgo vleče. Sigurno ne bi omenil tega, če bi bil zakon upoštevan za vse enako, vendar tega ni zaznati ne pri Zidarju, ne pri Tovšakovi, ne pri Bavčarju, ne pri Šrotu in še bi lahko našteval. Novinarji ugotavljajo, da se je sežigala dokumentacija in podobno, pa niste nikogar priprli. Strokovna javnost se sprašuje, ali je možno voditi preiskavo tako obsežnih zadev, brez da se kdo pripre. Gospodarski kriminal je letos oškodoval državo za več kot pol milijarde evrov. Korupcija je lani Slovenijo stala več kot milijardo evrov in potem imeti stališče, da samo dejstvo neplačila še ne pomeni kaznivega dejanja. Očitno tudi, če to traja nekaj let. Očitno to znajo izkoristiti pravniki in računovodje podjetij, ki pa to tezo tožilcev zagovarjajo, saj so ves čas na njihovi strani. In ne nazadnje, kaj ostane prizadetim razen upanja, če pa organi pregona sami ne vedo, za kakšen problem gre. Očitno je, če so slaba načela na vrhu, dobra ne morejo zraven. Vprašanj je bilo kar nekaj in če še dodam, kot smo slišali, je orožja v nelegalni posesti zelo veliko, zato me skrbi kam bomo zaprli vse te ljudi, če dobijo za vsak kos orožja po dve leti zapora, tako kot Srečko Prijatelj. Hvala lepa.
Prosim za odgovor, minister Zalar.
Hvala lepa. To se sicer zdaj sploh več ne nanaša na vprašanje neplačevanja prispevkov, ker orožje in prispevki pa res nimajo nič skupnega. Tudi ne morem sprejeti te trditve, da ni nikogar v priporu v Sloveniji. Imate se možnost prepričati, jaz vas vabim, da greste z menoj. Boste videli, naši pripori pokajo po šivih, glede na število oseb, ki se tam nahajajo. Sicer pa, ko gre za kazniva dejanja v zvezi z neplačevanjem prispevkov in težavami, ki jih tožilstvo zaznava pri dokazovanju naklepa, tukaj pa je treba povedati, da je k temu lahko močno prispeval tudi Državni zbor, pa ne samo v tej sestavi, ko je sprejel zakone, ki so omogočili, da davčni organ odloži plačevanje prispevkov in da to lahko počne zelo, zelo dolgo obdobje. In to se je očitno dogajalo v preteklosti, zato je Vlada sprejela sklep, da se ta možnost odpravi in minister za delo je Državnemu zboru že predložil pokojninski zakon, ki ukinja to možnost. In minister za zdravje bo po sklepu Vlade storil isto. V nadaljevanju torej tudi ta vidik, problem dokazovanja naklepa, ne bi smel biti več odprt in aktualen v konkretnih kazenski zadevah.
Hvala lepa. Ministrica, želite še kaj odgovoriti? [[Ne.]] Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica in ministri, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod minister dr. Igor Lukšič, na 16. seji Državnega zbora sem vam zastavljala vprašanje, ki se je dotikalo državljanske in domovinske vzgoje in ciljev osnovnošolskega in srednješolskega izobraževanja pri doseganju uresničevanja te vzgoje za dejavno državljanstvo v Evropski uniji. Takrat sem svoje vprašanje povezovala s tistim, kar imamo v svojih šolskih dokumentih zapisano. Zdaj pa bi lahko oprla svoje vprašanje tudi na priporočilo Sveta Evrope, odbora ministrov, ki prav tako govore o ciljih poučevanja zgodovine v 21. stoletju, o tem, kakšna naj bo vsebina izobraževalnih programov, kjer so navedeni temeljni postulati, kot so strpnost, človekove pravice, demokratičnost, vse tisto, k čemur teži tudi naš šolski sistem. V letu 2011 bomo obeležili sedemdesetletnico ustanovitve Osvobodilne fronte in dvajsetletnico samostojnosti Slovenije. Sprašujem vas: Ali menite, da je razumevanje in predstavljanje pomembnih zgodovinskih prelomnic v vzgojno-izobraževalnem procesu pri nas ustrezno? Ali namerava Ministrstvo za šolstvo in šport spodbuditi posebno obeležitev obeh, za slovensko državnost, pomembnih obletnic? Gre namreč za to, da je ravno z modernimi pristopi k pouku zgodovine z medpredmetnim povezovanjem, z uporabo modernih izobraževalnih tehnologij mogoče doseči vse tisto, kar pomaga razumevati zgodovinsko preteklost Evrope, se dotikati tudi bolečih, odprtih vprašanj, da bi lahko v tem okolju, kulturnem, civilizacijskem, demokratičnem strpno sodelovali tudi v prihodnje. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim za odgovor, dr. Igor Lukšič.
Cenjeni gospod predsednik, poslanke, poslanci, kolega ministra! Hvala poslanki za vprašanje. Državljanska vzgoja je ena izmed prioritet šolske politike te vlade in ena izmed prioritet šolske politike na ravni Evropske unije. Mi razumemo državljansko vzgojo ne samo kot kulikuralno obveznost, ampak tudi kot dejavnost, ki seže v ravnanje politike in v ravnanje odnosov učiteljev do učencev. Zato smo tudi pripeljali nazaj dijake v svete srednjih šol in svete dijaških domov, ker se nam zdi pomembno, da so dijaki po sistemu "učenje z delom" vpeti v odločanje. Lani smo se odločili in letos izpeljali, da obeležimo 20.obletnico prvih demokratičnih, strankarskih volitev z literarnim natečajem z naslovom Demokracija naj ti da krila. Natečaj smo izpeljali, sodeloval je tudi sponzor, tako da so dijaki dobili ustrezne nagrade. Za letošnje šolsko leto, ki v naslednjem koledarskem letu prinaša dve veliki obletnici, pomembni za razvoj slovenske državnosti, to sta 70. obletnica ustanovitve Osvobodilne fronte in predvsem 20. obletnica razglasitve neodvisnosti Republike Slovenije, smo pripravili posebno akcijo z naslovom Stisni roko v pest, kjer poskušamo mlade osnovnošolce, 7., 8. in 9. razred,spodbuditri, da se bodo šole posebej pripravljale na obeležitev teh dveh dogodkov. Ideja je, da bi s tako imenovano e-knjigo, torej knjigo v elektronski obliki, učenci individualno ali v skupinah v razredih obiskovali pomembna prizorišča, muzeje, prebrali knjige na to temo in si ogledali filme na to temo. Ob tem pa bi pisali svoje vtise, rezultate pogovorov v to elektronsko knjigo. Zavod za šolstvo, ki vodi to akcijo, bo te izdelke učencev pregledal in potem bi najboljši na koncu dobili tudi nagrade. To se mi zdi, je ustrezna zgodba, ki poskuša integrirati slovensko zgodovino. Je pa tukaj gotovo ena težava. Vi veste, da so vse veteranske organizacije dosegle nek sporazum, kar se tiče obeležitve državnih praznikov in izkazovanja volje, da bi se vendarle začela neka poenotena interpretacija zgodovine in tudi dogodkov v letih 1990,1991. Treba pa je reči, da nova organizacija nekako odstopa od tega konsenza in na šolskem ministrstvu ugotavljamo, da bo to imelo slab vtis ali pa vpliv na to, kako pravzaprav v šolskem sistemu, ki mora biti konsenzualno podprt, voditi neko interpretacijo tega, kar se je zgodilo. Nam se dogaja, da prenašamo, ko ni soglasja na tej politični ravni in med raznimi iniciativnimi skupinami, to nesoglasje v razred in nalagamo, naj si učitelji glede tega nekako znajdejo. To se mi zdi, da ni v redu, in bi bilo prav, da vendarle politika tukaj da, recimo tudi Državni zbor, nek zgled pri poskusu reševanja tega vprašanja, torej pri iskanju nekega konsenza glede interpretacije teh ključnih dogodkov, kot so 20. obletnica neodvisnosti, 70. obletnica ustanovitve Osvobodilne fronte, da bi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala lepa. V tem zadnjem delu ste po mojem mnenju, gospod minister, ravno opozorili na čeri, ki utegnejo ta prizadevanja zaustaviti. Gre namreč za to, da iz številnih izkušenj vemo, da so pogledi staršev lahko v marsičem drugačni od pogledov stroke ali celo od pogledov njihovih učencev. Glede na to, da bo to zvezano vendarle z elektronskimi interpretacijami umetniških besedil, obiska zgodovinskih dogodkov, ekskurzij, ogleda filmov, pesmi in vsega tega, kako bo potekalo ocenjevanje teh izdelkov, da bi bila zagotovljena tista načela, ki so vendarle za šolski proces bistvena? To pa so razvoj kritičnih sposobnosti samostojnega mišljenja, objektivnosti in odpora zoper manipulacije pri učencih, da bodo lahko te razsežnosti v resnici preučevali učenci sami in bodo izrek njihovih, pa da bodo hkrati rezultati njihovega dela tudi ustrezno ovrednoteni. Kako se spopasti z nepristajanjem na izbiro, če se bo to pojavilo? Zvezano je vendarle z veliko dopolnilnega dela za učitelje in učence in prav bi bilo, da ne bi prihajalo do napetosti. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Lukšič.
Hvala, predsednik, za besedo. Hvala za dodatno vprašanje. Seveda so to občutljive zadeve. Ravno zaradi tega, kar sem prej govoril in na kar ste, gospa poslanka, opozorili, si ne želimo, da bi prihajalo tukaj do dodatnih napetosti. Mi smo šli v to akcijo ravno zaradi tega, da damo možnost, da se vendarle okrog teh praznikov in razprave o tem, kaj pravzaprav ti prazniki so in predstavljajo za vsakega posameznika in za državo Republiko Slovenijo, vodi diskusija. Da ne bi kakorkoli politika, taka ali drugačna, mislim strankarsko, posegala, smo oblikovali poseben odbor ljudi, ki delajo na Filozofski fakulteti, ZRC SAZU in na Fakulteti za družbene vede. V odboru je tudi predstavnik Urada predsednika Republike Slovenije gospod Franc Hočevar. To je nek nabor strokovnjakov, zgodovinarjev, in predstavnik Urada predsednika, ki po mojem mnenju uživajo ta ugled, da bodo držali nad tem roko in vodili akcijo v to smer, kot je bila to izražena intenca, da bi ta akcija prispevala k združevanju, ne pa k ločevanju, tudi kar zadeva interpretacijo. Celotno akcijo bo vodil Zavod za šolstvo, kar pomeni, da to delajo ljudje, ki so za to strokovno usposobljeni in ki imajo tudi stike z učitelji zgodovine in slovenščine, ki jih najprej vabimo k sodelovanju. Jaz mislim, kar je bilo v moči ministra in ministrstva, smo naredili, da do kakšnih velikih razprtij glede tega ne bo prihajalo, da bodo doseženi ti cilji, da učenci okrepijo poznavanje zgodovine, obeh teh ključnih dogodkov, in da to prispeva h krepitvi njihove državljanske zavesti.
Hvala lepa. Rado Likar bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je sicer odsoten. Prosim, gospod Likar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Glede na to, da je minister za kmetijstvo odsoten, želim, da mi odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Na spletni strani Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je bil objavljen terminski načrt objave javnih razpisov za ukrepe prve in tretje osi programa razvoja podeželja 2007–2013 v letu 2010. Polovica načrtovanih razpisov je bila predvidena za meseca september in oktober 2010, vendar še noben od teh razpisov ni bil objavljen. Bliža se konec leta in predvidevam, ta domneva se mi tudi potrjuje, da predvidenih razpisov v letošnjem letu sploh ne bo, tako da bodo okrnjene naložbe v komasacije, agromelioracije, namakanje ter naložbe v kakovost hrane. Sredstev ne bo niti za zgodnje upokojevanje kmetov in za pomoč mladim prevzemnikom kmetij. Namesto tega je bil prav v tem času, in sicer 12. novembra, objavljen nov okvirni terminski načrt objave javnih razpisov za omenjene ukrepe, se pravi za ukrepe prve in tretje osi programa razvoja podeželja za leti 2010 in 2011, ki, kot rečeno, večina objav javnih razpisov prestavlja v leto 2011. Stanje v kmetijstvu se iz leta v leto slabša, na vidiku je občutno povečanje davkov iz kmetijske dejavnosti, tako da predstavljajo subvencije pomemben delež prihodkov. V času vašega mandata ste obljubili, da se boste še posebej trudili za ohranjanje slovenskih kmetij, tudi malih, in za čim večjo samooskrbo z domačo in kakovostno hrano. Sprašujem vas, gospod minister: Kaj je vzrok za odstopanje od načrtovanih aktivnosti in kako nameravate sanirati stanje? In drugo: Ali Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sploh še podpira razvoj kmetijske dejavnosti v Sloveniji ter s tem pridelavo domače in kakovostne hrane? Hvala.
Hvala lepa. Minister vam bo ustno odgovoril na naslednji seji. Mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitji Gaspariju. Prosim. Mislim, da minister prihaja.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospodje ministri! Slovenija je posledica gospodarske krize začela čutiti že konec leta 2008. Evropska komisija je marca letos sprejela krovno strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020. Strategija določa glavna prioritetna področja na evropski ravni, ki jim bo namenjeno največ pozornosti pri prihodnjih evropskih politikah. Prav tako določa pet glavnih ciljev, ki jih želimo doseči do leta 2020. Vse države članice pa moramo tako Evropski komisiji predložiti osnutek programa, v katerem so navedeni ključni ukrepi za dosego ciljev. Priprava tega programa neposredno sodi v vaš ministrski resor. Rok za oddajo omenjenega dokumenta na Evropsko komisijo pa je 15. november 2010. Glede na to, da gre za temeljni strateški program slovenske države glede strukturnih reform, ki se ga očitno lotevamo skoraj tri leta po začetku težav v slovenskem gospodarstvu, vas, spoštovani gospod minister. Sprašujem: Na podlagi katerih empiričnih podatkov ste nacionalni reformni program pripravili? Kdaj je o njem potekala javna ali kakršnakoli strokovna razprava? Kateri ekonomski instituti in strokovne službe so pri njegovem nastajanju sodelovali? In: Čemu je bila o njem širša javnost obveščena šele dva dni pred objavo na seji Vlade Republike Slovenije ter manj kot teden dni pred rokom za oddajo Evropski komisiji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister mag. Mitja Gaspari.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovanemu poslancu bi rad odgovoril kar na slajdih, da bo lažje, ker je nekaj takih stvari, ki jih je najboljše tako razčistiti, da ne bi bilo prevelikih dilem. Najprej bom tehnično razložil, potem pa tisto, ker je gospod poslanec vprašal, tudi konkretno oziroma z nekaterimi datumi. Nacionalni reformni program je del enega koncepta, ki se razvija v Evropski uniji, obstajajo sicer tudi že pod Lizbonsko strategijo, in prejšnja vlada je – mislim da dvakrat – napisala tudi enako poročilo, ki se je imenovalo nacionalni reformni program, v bistvu sicer nekoliko bolj zajeten, ampak z enako žejo in vsebino, kot je današnji. To se pravi, v tem evropskem konceptu, ki se imenuje Evropa 2020, lahko vidite, kakšni dokumenti naj bi bili prisotni v bodoče. Ti dokumenti so letni in bodo ostali letni in jih bosta tudi Evropska komisija in Evropski svet ustrezno letno verificirala in s tem seveda tudi dobila mehanizem za ocenjevanje kvalitete prilagajanja v okviru Pakta stabilnosti in rasti in tega koncepta, ki se imenuje Evropa 2020, in bi se lahko enostavno prevedlo kot strukturne reforme in prilagoditve v posameznih državah. Torej, imeli bomo dva dokumenta, program stabilnosti, ki bo od sedaj naprej tudi v Državnem zboru v aprilu mesecu vsakega leta – bom naknadno povedal, na kakšen način – in nacionalni reformni program, ki bo tudi vsakega aprila kot formalen dokument prišel v Državni zbor in bo potem poslan evropskim institucijam. Če gremo naprej, je drugi pomemben element evropski semester, ki časovno umesti to, kar sem prej povedal, v posamezna obdobja leta. Kot vidite, bo Evropska komisija v januarju izdala poročilo o rasti in v njem tudi zapisala osnovne ugotovitve o tem – o pogojih, možnostih in omejitvah za posamezne države. Na osnovi tega bodo meseca junija potem evropske institucije z Evropskim svetom na čelu, bi rekel, proučevale ta gradiva in na koncu ugotovili, ali mora posamezna država tudi reagirati na ta priporočila. Od aprila naprej bosta tako Evropska komisija in Evropski svet proučevala nacionalni reformni program vsake države in pa njegov program stabilnosti. Če preskočimo naslednje, ker vam toliko ne bo zanimivo, kakšna so bila do sedaj priporočila Evropske unije in OECD-ja na treh pomembnih segmentih, ki so del tega nacionalnega reformnega gradiva, to je trg dela, podjetniški sektor in pa znanje, inovacije. Če si želite, boste lahko to kasneje v miru pogledali. Evropska komisija je tudi ocenila, kakšni bi bili učinki strukturnih reform za države, če bi se jih lotili. To so naredili z modelom splošnega ravnotežja in so ugotovili, da bi, kot vidite, za približno tretjino lahko povečali kvaliteto in rast gospodarstva, če bi države storile potrebne spremembe. Pri nas smo te zadeve, ki so vezane na koncepte, ki se razvijajo v Evropski uniji, konceptualno poskušali vključiti v izhodno strategijo, ki je začetni dokument za tako imenovani nacionalni reformni program. Tukaj imate te povezave, ki naj bi med posameznimi elementi tega dokumenta funkcionirali, če želimo dobiti vzdržno gospodarsko rast v naslednjih letih. Z modrim so označene te ekonomske spremembe, z rdečim so označeni pretežno institucionalne in strukturne prilagoditve. Naslednji grafikon kaže nekaj podobnega, da vas ne bi preveč moril. Govorim pa zaradi tega, da je to osnova tudi tega gradiva, o katerem sprašujete. Tudi naslednji prikaz kaže samo tiste stvari, ki so pomemben predpogoj za to, da bi lahko normalno izvajali zadeve, ki so vezane na reformni program. To so predvsem kvalitetne javne finance in štirje elementi [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] Če preskočim še naslednje stvari, bi samo še rekel glede uredbe o razvojnem načrtovanju in pripravi proračuna, ta pove, na kakšen način bi bilo treba te stvari pri nas delati. S tem povezano je tudi to, kar sprašuje poslanec v svojem vprašanju. Sedaj pa konkreten odgovor. Nacionalni reformni program, ki ga je pripravila Vlada, ni dokument, ki bi zahteval usklajevanje z akademsko sfero in s posameznimi drugimi institucijami, ker je to notranja stvar vladnih resorjev. Tako so se pripravljala tudi gradiva, ki so bila pripravljena za časa prejšnje vlade [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Mislim, da je potekel čas. Če bo dopolnitev odgovora, boste verjetno lahko nadaljevali, če pa ne, pač žal ne. Imate predlog za dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za ta odgovor. Sam se ne bom spuščal v samo vsebino reformnega programa, ker po moji oceni pravzaprav temelji na izhodni strategiji, ki pravzaprav že teče. Sam bi se predvsem osredotočil na situacijo in stanje, v katerem v tem trenutku v Republiki Sloveniji smo. Sami ste, mislim da, prejšnji teden zelo trdo opozorili, da ne bom rekel, celo zagrozili, kaj se bo zgodilo, če pokojninska reforma v Državnem zboru ne bo sprejeta, češ da bo potreben takojšen nov rebalans za proračunski leti 2011/2012. Menim, da imamo še zdaj čas, da to popravimo. V Slovenski ljudski stranki smo pripravili dva amandmaja, ki se tičeta predvsem varčevanja, varčevanja na nivoju približno 200 milijonov, pri tistih proračunskih porabnikih, ki nimajo popolnoma nobene zveze s to finančno in gospodarsko krizo in bi teh 5 % glede na porabo iz leta 2008 bilo brez kakršnihkoli problemov možno prihraniti. Torej, pričakujem, če je stanje res tako strašno, da bi lahko povzročilo kolaps, da to storimo še zdaj ob tej obravnavi, hkrati bi pa še enkrat opozoril na to, na kar je opozarjal tudi moj kolega gospod Pukšič, kar se tiče črpanja sredstev. Torej, za leto 2010 je bilo predvidenih milijardo 37 milijonov evrov, realiziranih pa bo le dobrih 500 milijonov evrov. Skratka, zadeve so šokantne in to je pravzaprav tista realnost, iz katere bi morali vsi programi tudi izhajati. Hvala lepa.
Hvala lepa Prosim, gospod minister.
Samo, da najprej dokončam, kar je bilo prej ustavljeno. Ta rok, ki ste ga v svojem vprašanju omenili, 12. november, je indikativni rok, ker ne gre za dokončno poročilo, ampak za začetek delovanja po novi shemi. Zato tudi Evropska komisija v bistvu poskuša te dokumente videti kot predhodno delovno verzijo, medtem ko je stvarni rok za oddajo teh dokumentov april 2011. V vašem vprašanju je bilo, mislim da, sproženo tudi vprašanje; samo da najdem – ja, tudi glede širše javnosti. Širša javnost bo obveščena skozi razpravo v Državnem zboru. Kot veste iz preteklosti, dokumenti te narave, razne razprave v Državnem zboru oziroma z zainteresirano javnostjo v tistem postopku, kot je predhodno poročilo o nacionalnih reformnih programih, niso bila deležna drugačne vrste delovanja in tudi zdaj ni nobenega razloga, da bi bilo drugače. Tisto, kar bomo mi naredili, je, da bomo šli formalno v Državni zbor po predstavitvi programa stabilnosti in nacionalnega reformnega programa in se bosta ta dva dokumenta formalno tudi obravnavala. Kar se tiče pokojninske reforme, ni šlo za grožnje. Gre enostavno, bom rekel, za empirična dejstva. Če bi se slučajno zgodilo, kar upam, da se ne bo, ker ni razlogov, da bi se moralo, da se ne bi sprejela pokojninska reforma, je to prvi korak v smer, da nam bodo "rating agencije" znižale rating Republike Slovenije, ker se je to zgodilo že nekaterim drugim državam v tem času. Če vam povem samo en primer, boste vedeli, kaj mislim. Sprememba ratinga z dvojnega A stabilno v dvojni A minus pomeni približno 50 bazičnih točk razlike v stroških financiranja oziroma zadolževanja. To bi pomenilo pri zdajšnji zadolžitvi, ki je okrog 40 % družbenega proizvoda, če govorimo za javni dolg države, dodatne stroške na ravni države letno približno 100 milijonov evrov. Če bi prišteli še stroške, ki bi nastali za prebivalstvo, podjetja in banke pri zadolževanju pri svojih upnikih, bi približno letni skupni strošek na ta način lahko dosegel 500 milijonov evrov. Zato je to opozorilo, da se zavedamo okoliščin, v katerih se razpravlja o tej temi in posledic, ki so seveda nekoliko večje, kot se zdijo na prvi pogled. Hvala lepa. Pardon, se pa drugače strinjam z vami, da so prihranki v državnem proračunu vedno možni. Sam vedno predlagam, da se to ne dela linearno, ampak da se dela po programih in zaradi tega je bil tudi letos prvič narejen poizkus s programskim proračunom, ki ima poleg vhodnih stroškov in elementov stroškov, ki ste jih zadnjič omenjali na odboru, seveda tudi indikatorje na svojih izhodnih rezultatih. Oboje je treba kombinirati in potem je rezultat boljši. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za Okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim, gospod Grill.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministri! Spoštovani gospod minister! Meseca julija sem vam že zastavil poslansko vprašanje s področja dimnikarstva in takrat nekako je bilo zaznati, da se to področje z vaše strani pripravlja, da se uredi. Moram pa reči, da sem po tistem poslanskem vprašanju dobil kar nekaj še dodatnih dokazov ali kritik ali tudi apelov, prošenj za pomoč s strani oškodovanih strank, ki se dejansko zaradi slabega dela, zaradi oškodovanja, zaradi neupravičenega zaračunavanja počutijo neenakopravno. Dobil pa sem tudi nekaj sugestij ali pa tudi dodatnih pojasnil s strani dimnikarjev oziroma dimnikarskih podjetij, in to tistih, ki delajo korektno, delajo pošteno, pa kljub temu takšno stanje, kot je sedaj, ocenjujejo, da je izredno izredno kritično. Skupen imenovalec vsega tega je zagotovo v tem, da je očitno na tem področju pomanjkljiv nadzor oziroma verjetno ga ni. Zato je tu velika potencialna nevarnost, ki preži v bistvu na vse državljanke in državljane, da se bodo lahko zaradi nekorektnega ali celo slabega dela v večji meri dogajali dimniški požari, ki imajo za posledico lahko tudi najhujše posledice, to je, da bomo imeli tudi tragične posledice zaradi zastrupitve. Kot mi je znano, je bilo v letu 2007 preko sto takih zastrupitev, v 2008 tudi preko sto, tudi teh požarov, dimniških, ki imajo lahko katastrofalne posledice, je bilo veliko. In to je tista največja nevarnost, ki jo moramo tudi skušati odpraviti z nekim dobrim in pa tudi usklajenim delom, predvsem s strani ministrstva. V zvezi s tem bi pa vas sedaj prosil, če mi lahko ogovorite na naslednja vprašanja. Prvo je: Ali imate podatek o številu dimniških požarov ali pa požarov zaradi slabega vzdrževanja kurilnih naprav v pretekli kurilni sezoni? Imate ta uraden potek? Potem: Ali imate podatek, koliko je bilo zastrupitev? Ali ste že na vašem ministrstvu usposobili ekipo, ki bo nadzorovala? In še eno vprašanje, ker sem dobil sicer neformalno informacijo, da naj bi sodišče že izreklo vašemu ministrstvu, da je treba nekaterim dimnikarskim podjetjem zaradi nepravilnosti odvzeti koncesijo, me zanima: Ali to drži oziroma v kakšnem postopku so vse te zahteve s strani sodišča? Hvala lepa.
Prosim, gospod minister dr. Žarnić.
Spoštovani predsednik, spoštovani gospod poslanec, spoštovane gospe poslanke, poslanci! Dimnikarstvo je jara kača od začetka mojega mandata. Vesel sem, da se kdaj o tem lahko še čisto konkretno pogovorimo, ker ravno to pomaga pri reševanju, četudi je odziv tistih, na katere se kritika nanaša, potem na moj naslov dokaj hud. Ampak nič hudega, to spada v delo. Torej, mi kot ministrstvo ne zbiramo in ne obdelujemo podatkov o požarih, ker to sodi na Upravo Republike Slovenije za zaščito in reševanje, vendar od njih lahko dobimo podatke. Recimo za leto 2009 – zadnje zaključeno – je bilo skupno 1676 požarov na objektih, od tega 477 zaradi vžiga saj. Ko smo obveščeni o dimniškem požaru, zaprosimo koncesionarja, ki opravlja storitve na dimnikarskem območju, kjer je prišlo do požara, za relevantne podatke. Tako smo bili v zadnjem času obveščeni o dveh požarih eden v Apačah, drugi v Škofji Loki. Oba koncesionarja sta bila pozvana, da predložita poročilo, vključno s historiatom opravljenih dimnikarskih storitev, na navedenih objektih. Nista posredovala še podatkov. Naše ministrstvo je zaprosilo tudi za podatke Upravo Republike Slovenije za zaščito in reševanje ter Požarni inšpektorat Republike Slovenije. Čakamo na to. Tudi ne zbiramo podatkov o zastrupitvah, temveč uporabljamo podatke Centra za zastrupitve v Kliničnem centru, kjer obdelujejo te podatke, vendar ne ločeno, ampak skupaj zastrupitve zaradi zaužitja strupov, drog, ogljikovega monoksida, zdravil, strupenih gob in drugega. Na letni ravni je približno sto primerov zastrupitev z ogljikovim monoksidom, vendar ni vse zaradi dimnikov. Drugih podatkov nimamo. Nimajo posebej podatkov, ali je ta monoksid zaradi kurilnih naprav. To je nekako za širše – indikativno. Letos nismo prejeli nobene prijave, da bi prišlo za zastrupitev z monoksidom – v letu 2010. Oktobra in novembra sta pooblaščenca našega ministrstva izvedla strokovne nadzore pri treh izvajalcih dimnikarskih storitev. Pri četrtem izvajalcu bo strokovni nadzor izveden v tem tednu. Ne bom povedal pri katerem, jasno. Če bo v posameznem primeru potrebno specializirano znanje s področja kurilnih dimovodnih sistemov oziroma vzrokov, napak in posledic nepravilnega ravnanja in vgrajevanja, bomo angažirali še bolj podrobne specialiste. Moram reči, da so ti pregledi pokazali marsikaj zanimivega. Nekoliko tudi v smeri kot jo vi nakazujete, vendar še ne bo nekih natančno kazal in se zadeve dogajajo. Moram pa povedati, da bomo zelo odločni pri odvzemu koncesij, če bo le za to dovolj utemeljen razlog. S strani sodišča do sedaj niso prejeli še nobene sodbe, s katero bi to naložilo odvzem koncesije. So pa bili v nekih postopkih za podelitev koncesije s strani Upravnega in Vrhovnega sodišča odpravljene odločbe Vlade Republike Slovenije o izboru koncesionarja in zadeve vrnjene v ponovno odločanje. Večina teh postopkov je bilo zaključenih. V teh razpravah na našem ministrstvu smo prišli do tega, da je podeljevanje dolgoletnih koncesij zelo tvegano. In tu imamo primer. Mi smo na našem ministrstvu na področju spremljanja dimnikarstva, pisanja dokumentov naredili kar korenito kadrovsko spremembo in se to že nekoliko tudi pozna. V prihodnje razmišljamo o zamenjavi koncesijskega sistema z licenčnim sistemom, z nadzorom merljivih instrumentov in tudi sposobnosti kadrov. In o tem mogoče kdaj drugič. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Grill, prosim.
Najlepša hvala za te informacije. Poglejte, spoštovani gospod minister, to, kar sva skupaj ugotovila, da je pomanjkljiv nadzor, ima posledico to, da se ti požari predvsem na dimovodnih napravah pojavljajo razmeroma pogosto in tudi preko sto zastrupitev je velika številka in lahko smo samo veseli, da ni bilo tragičnih posledic, vsaj jaz nimam tega podatka. Poglejte, tukaj je na stotine pritožb, vsaj toliko podatkov sem jaz dobil, zaradi nekorektnega delovanja dimnikarskih podjetij. Poglejte, tukaj je tisti problem. Recimo, tak znan primer je bil na Gorenjskem, to je bilo moč zaslediti tudi v časopisu, kjer je – deloma tudi zaradi krivde stranke, ki je pozabila, da bo prišel dimnikar, in ni bila doma – po dveh takih poskusih to dimnikarsko podjetje izstavilo račun, kot da je storitev opravilo, pa je ni opravilo. In tukaj je tisti ključni problem. In iz zneska, ki je bil nekaj čez 30 evrov, je potem zaradi vseh tistih postopkov, ki niso povezani z vašim ministrstvom, ampak zaradi same izterjave oziroma izvršbe je potem ta račun prišel na koncu preko 300 evrov. In to je za takšno osebo velik šok, posebej, če ima 500 evrov plače. Ampak največji problem, ki ga tukaj vidimo, je v tem, da v bistvu dimnikarji zaračunavajo za nekaj, česar niso opravili. In zato bi še enkrat prosil, če mi lahko pojasnite: Je ta nadzor zadosten ali boste to službo tudi okrepili? Mislim, da bi ta nadzor moral biti ves čas kontinuirano po celi Sloveniji, kajti to bo poduk in za vse dimnikarje tudi nek pritisk, da bodo svoje delo opravljali korektno, in mislim, da se bo situacija bistveno bistveno izboljšala. Hvala lepa.
Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Najlepša hvala. No, sami vemo, da je problem poplave pritožb tudi problem kadra. Praktično nikoli ne moreš imeti dovolj ljudi, da bi ob drugih nalogah na to odgovarjali. Zato smo zdaj pristopili k razvoju nekega sistema, ki bi na nek elektronski način, recimo, mobitel, odzivnik, ko dimnikar vstopi – čas šteje, poročilo, inštrumenti [[...]]Neke takšne ideje o elektronskih sistemih prihajajo, tudi softwersko pa tudi hardwersko poskušajo urediti, in bi na ta način preko centralne baze lahko videli vsaj tisto prisotnost. Potem pa nek elektronski način sprejemanja pritožb po nekem formularju, da bi lahko avtomatizirano s skromnimi orodji zadeve obvladali. Vendar, da se zgradi takšen sistem, moramo malo potrpeti, delamo pa na tem. Hvala.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospod Grill?
Seveda. Poglejte, tudi v sami razpravi gospoda ministra sem razumel, da mu je vsako poslansko vprašanje ali pa vsaka takšna razprava v pomoč, da bo lažje opravil s tistimi v svojem resorju, pa mogoče tudi izven, ki nasprotujejo kakršnim koli rešitvam, ki bi to področje tudi uredili. Ravno zato menim, da bi vam bilo v veliko pomoč, če v Državnem zboru opravimo na to temo neko širšo razpravo, kjer se o teh zadevah spregovori, nakaže neke rešitve na podlagi problemov, ki jih bomo izpostavili. Zato, spoštovani predsedujoči, predlagam, da se na to temo seveda opravi splošna razprava na naslednji seji. V nasprotnem primeru, glede na to, da koalicija kot po tekočem traku vedno nas, opozicijske poslance ne podpre pri takšnih predlogih, bomo pa skušali takšno razpravo seveda opraviti na samem Odboru za okolje in prostor, kjer bomo lahko o teh zadevah še celo nekoliko širše spregovorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Ivana Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje Dorijanu Marušiču, ki je sicer odsoten. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Vprašanje, na katerega prosim pisni odgovor odsotnega ministra za zdravje, je naslednje. Od leta 1992 dalje nam vlade ponujajo predvsem privatizacijo in komercializacijo zdravstva, čeprav sta prav ta dva procesa poleg pomanjkanja regulacije in nadzora povzročila sedanje slabo stanje na področju zdravstva. Na področju osnovnega zdravstva je razgrajenih že tretjino zdravstvenih domov, obseg mešanja javne in zasebne dejavnosti se veča, zdravstvo se draži, solidarnost in dostop do zdravstvenih storitev pa manjša. Zaradi prenosa pooblastil licenciranja in strokovnega nadzora z države na Zdravniško zbornico so težave v zdravstvu še večje. Po umiku Zakona o zdravstveni dejavnosti ter o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju v obdobju prejšnje in tudi te vlade se te dni znova napoveduje reformo zdravstva. Zanjo se Socialni demokrati že dolgo zavzemamo, vsebino zahtevane reforme smo pred državnozborskimi volitvami v letu 2008 zapisali v svoj alternativni vladni program, ki je povzet tudi v koalicijski pogodbi. Kljub temu sta bila dosedanja predloga umaknjenih zakonov ministra Miklavčiča nasprotna od zahtev našega programa in od evropskih usmeritev na področju zdravstva. Oba zakona sta namreč spodbujala privatizacijo, komercializacijo, nadaljnjo razgradnjo zdravstva in zmanjševanja solidarnosti. Oba zakona bi pomenila še večji odmik od evropskih vrednot v zdravstvu, h katerim je Slovenija zavezana tudi kot članica Evropske unije. Nasprotno z našim programom je tudi zavzemanje Gasparija za delno oprostitev plačevanja socialnih in zdravstvenih prispevkov najbolj premožnih; zavzemanje za tako imenovano socialno kapico. Februarja naj bi dobili nova predloga obeh zakonov. Zanima me: Kdo so osebe, ki pripravljajo zakona? Ali bo z novo zakonodajo predlagana socialna kapica? Ali bo predlagano krčenje pravic prebivalstva iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in s tem zniževanje solidarnosti? In: Ali bo prepovedano mešanje javne in zasebne zdravstvene dejavnosti? Danes namreč lahko ista oseba opravlja javno službo, hkrati pa dela enako delo še v svojem ali tujem profitnem podjetju, espeju oziroma deooju. Tako lahko prihaja do oškodovanja javnih sredstev, pacientov in časa v javni službi za večje popoldanske zaslužke. Ministru se bom za odgovor seveda zahvalila. Hvala.
Hvala lepa. Minister bo ustno odgovoril. Ustno, ne? Pisno. Dal bo pisni odgovor. Franc Jurša bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Francu Križaniču.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Na seji Odbora za finance in monetarno politiko 12. 11. letošnjega leta sem na predstavnike Ministrstva za finance, ker vas, spoštovani gospod minister, ravno takrat ni bilo, naslovil vprašanje glede sredstev, ki jih mora Kad na podlagi sprejetega zakona o preoblikovanju Kada v 6. členu nameniti eksplicitno za usklajevanje pokojnin. Višina tega dela namenskih sredstev znaša okrog 50 milijonov evrov. Popolna zamrznitev pokojnin je v interventnem zakonu s finančnega vidika ocenjena na 100 milijonov evrov. Torej, popravite me, če se motim, 50 % zamejitev ocenjujemo na 50 milijonov evrov. Hkrati je po veljavni zakonodaji dolžan ZPIZ-u nameniti, ponavljam, 50 milijonov evrov za usklajevanje pokojnin za vsako leto. Logičen sklep je, da v primeru polovične zamrznitve usklajevanja pokojnin, ta Kadova sredstva zadostujejo za pokritje uskladitve. Torej, ni razloga, da Vlada vztraja pri popolni, niti pri tričetrtinski zamrznitvi. Ker konkretnega odgovora na sami seji nismo dobili, smo pa neuradno dobili pomanjkljivo informacijo, vas sprašujem naslednje: Ali bo Kad to zavezo iz zakona izpolnil? Ali še vztrajate pri popolni oziroma tričetrtinski zamrznitvi?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za konkretno vprašanje. Dovolite, da odgovorim. Zakon v 6. členu določa, da mora družba Kad Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje vsako leto najkasneje do 30. septembra nakazati 50 milijonov evrov. Nakazilo se izplača kot odhodek iz poslovanja, osnova zanj pa so donosi, ustvarjeni iz upravljanja premoženja družbe Kad. Na podlagi zakona, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanje in določa usklajevanje pokojnin, se nakazilo uporabi za usklajevanje. Dobiček iz poslovanja družbe Kad ostaja na postavki preneseni dobiček in se lahko uporabi za namene iz prvega odstavka tega člena, morebitni ostanek pa se lahko nameni za nakup novih naložb. Po moji oceni je javnofinančna situacija v Republiki Sloveniji še vedno zelo zaostrena, smo v tretjem valu krize, ki prizadeva zlasti stabilnost javnih financ in kjer je treba vzdržati z določeno varčno razporeditvijo javnih sredstev. In to nam daje obvezo, da z javnofinančnimi sredstvi ravnamo zelo racionalno. Vlada si prizadeva, da se pri varčevanju, ki je nujno potrebno v letu 2011, breme tega varčevanja porazdeli med vse prejemnike javnofinančnih sredstev. Enako je s pokojninami oziroma upokojenci. Še posebej bi želel poudariti, da zaenkrat ni bilo predvideno zmanjševanje pravic, ampak samo ohranjanje nivoja iz leta 2010. Res je, da Zakon o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe določa, da mora Kad vsako leto nakazati 50 milijonov evrov v Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za usklajevanje pokojnin, vendar ta isti zakon določa tudi, da mora biti teh 50 milijonov evrov ustvarjeno iz donosov z upravljanjem premoženja Kad. V tem trenutku ni mogoče zagotovo trditi, da bo družba Kad v letu 2010 ustvarila iz naslova upravljanja premoženja 50 milijonov evrov dobička. Torej tudi težko rečemo, da se mora teh 50 milijonov evrov, ki jih bo nakazal Kad Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, nameniti za valorizacijo pokojnin. Želel bi pa opozoriti še na nekaj, in sicer masa pokojnin se bo od leta 2008 do leta 2011 zvišala za 420 milijonov evrov, kar je več, kot je prispeval Kad v blagajno Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v tem istem obdobju, in to nekajkrat več. Iz leta v leto se povečuje dodatna obveznost državnega proračuna do Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kar posledično zožuje odhodke za ostale namene, tudi razvojne, in ta problem rešujemo s pokojninsko reformo.
Gospod Jurša, želite še dodatno pojasnilo?
Prosim. Če me spomin ne vara in mislim, da me ne, smo bili mi na usklajevanjih koalicijskih, ko smo govorili o Kadu in tem premoženju Kada in tudi o donosih. Vedno in povsod je bilo rečeno, da se bodo ta sredstva namenjala za usklajevanje pokojnin. Tudi v 6. členu, drugem odstavku zakona piše, da bo to namenjeno za to. Ne bom citiral člena, ker ste, minister, tudi vi na to že odgovorili tudi s citiranjem, bi pa rekel, da soglašam, da ni enostavna situacija v tej državi in da je v letih bilo od 2008 poplačano za 400 milijonov evrov več pokojnin. Ampak za to niso krivi upokojenci; tisti, ki živijo na pragu revščine. In ravno tisti bi morali nameniti ta sredstva. Če danes govorimo o uskladitvi ene četrtinke, in to lahko zdaj tudi javno povemo, da je 1,5 evra po upokojencu na mesec. Poslušajte, to pomeni, da si upokojenec ne bo kupil enega dnevnega časopisa ali pa Dela, pa da bi ostal na isti ravni. Zavedamo se težav, ampak v tej družbi, v tej državi nekdo uživa, jemlje z veliko žlico, drugi pa nima za osnovno preživetje, to je ključno vprašanje.
Gospod minister, izvolite.
Ključnih vprašanj je seveda več. Mi smo storili vse, da smo zadržali raven socialne države s stabilnimi prejemki tistim, ki te prejemke pridobivajo. V obdobju najhujše krize smo reagirali s celo vrsto ukrepov, eden od njih je bil tudi draginjski dodatek, ki je omogočal najbolj prizadetim, da so si nekoliko izboljšali svoj položaj. Ni rečeno, da podobnega ne bi ali pa ne bomo storili v prihodnje, če se bo taka potreba ob morebitni zaostritvi pojavila. Trenutno si lahko privoščimo določeno raven transferjev, nad to raven pa enostavno ne moremo iti. Pričakovati je z gospodarsko rastjo, z nadaljevanjem rasti povpraševanja, da se bodo izboljšali tudi javnofinančni prilivi in da se bomo kasneje lahko tudi nekoliko dvignili pokojnine oziroma druge transferje in plače javnim uslužbencem. Če se v trenutku, ko imamo še na razpolago termin, ozremo na vzroke rasti sredstev za pokojnine in razpon škarij med številom zaposlenih in upokojencev, potem je to staranje prebivalstva in problem zgodnjega upokojevanja v 90-ih letih. Takrat je bil režim delovnopravnih razmerij tak, da se je celi vrsti ljudi omogočila hitra upokojitev po zelo nizkih penzijah in po eni strani ti ljudje pritiskajo na pokojninsko blagajno, po drugi strani pa imajo tako nizke penzije, da je dejansko ves čas odprta dilema, ali še en draginjski dodatek, da se jim občasno olajša njihov položaj, ali ne. To je problem, ki ga vlečemo iz prejšnjega desetletja. Rešitev zanj je program aktivne starosti, možnosti različnih projektov, ki bi omogočali tudi delno prezaposlitev in ponovno možnost izboljšanja socialnega položaja z zaključevanjem v različne procese. V obdobju, ko bodo rezultati razvojnega preobrata na dlani, ko bo jasno, da smo dosegli pomemben premik s projekti, ki jih peljemo preko Ministrstva za visoko šolstvo, znanost, tehnologijo in Ministrstva za gospodarstvo, takrat pa bomo lahko targetirali tudi ambicioznejše cilje socialne države, to je morda tudi kakšna višja raven zagarantiranih prejemkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Samuelu Žbogarju. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministri, kolegi – kolegic ni – spoštovani minister Žbogar! Po nekaterih podatkih se je slovenska diplomacija pisno obrnila na veleposlaništva držav podpisnic Avstrijske državne pogodbe oziroma državne pogodbe o vzpostavitvi neodvisne demokratične Avstrije, kot ji na dolgo pravimo na Dunaju, to je na Veliko Britanijo, Rusijo, ZDA in Francijo ter spraševala o slovenskih možnostih notifikacije nasledstva Avstrijske državne pogodbe. Po naših podatkih naj bi britansko zunanje ministrstvu odgovorilo zelo hitro in to z besedami, da Velika Britanija ne bo pristala na notifikacijo nasledstva. Ameriški veleposlanik na Dunaju pa je to pisno naslovil dalje v Washington in po nekaterih informacijah na odgovor še čaka. Ob dejstvu, da je Velika Britanija že poslala negativni odgovor, bi to bilo seveda zelo škandalozno početje slovenske diplomacije. Če to drži, potem bo to zagotovo ena od večjih napak slovenske diplomacije v času po osamosvojitvi, saj bi si s tovrstnim odgovorom zaprli nekatera vrata. Temperaturo in pripravljenost podpisnic bi morali izmeriti bolj spretno, s tajno diplomacijo, z neformalnimi pogovori. Če pa države podpisnice ADP v tem času niso naklonjene notifikaciji nasledstva ADP, potem pa bi morali počakati na primernejši trenutek. V vseh letih samostojne Slovenije se je vseskozi pojavljalo to vprašanje nasledstva ADP in tudi v letošnjem letu smo opravili nekatere razprave v Državnem zboru, predvsem na skupni seji Komisije za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu, na Odboru za zunanjo politiko. Slišali in prebrali pa smo lahko tudi mnenje predsednika države dr. Danila Türka, ki jasno in decidirano zagovarja notifikacijo nasledstva ADP. Zato vas minister sprašujem: Zakaj se je slovenska diplomacija odločila, da tako neposredno, tako direktno vpraša za stališča države podpisnice ADP in pred tem ni posegla po drugih orodjih, ki jih ponuja diplomacija? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem poslancem! Najprej bi odgovoril na direktno vprašanje. Slovenska diplomacija ni pisala pisma, o katerem govorite, in na žalost nimate pravih informacij, o čem smo pisali. Pa bom v nadaljevanju to tudi predstavil. Letos poteka 55 let od Avstrijske državne pogodbe in o tem smo se veliko pogovarjali tudi na Odboru za zunanjo politiko, skupaj s komisijo za zamejce po svetu. In ugotavljali smo, da je letos 55-letnica, nek čas, ko je verjetno priložnost za to, da se kakšne stvari tudi storijo. Stališče Slovenije je znano; stališče Slovenije, če ga na kratko povzamem, je, da je Avstrijska državna pogodba veljaven mednarodni pravni dokument, ki zavezuje Avstrijo, da slovenski sogovorniki na vseh ravneh in ob vseh priložnostih opozarjajo avstrijsko stran na nujnost izvajanja Avstrijske državne pogodbe kot tudi na neizpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo; da je Slovenija država naslednica po nekdanji Jugoslaviji, ima tako pravni interes kot tudi politično upravičenost, da se šteje za naslednico Avstrijske državne pogodbe, in smo to tudi večkrat javno izrazili. Izhajajoč iz tega statusa je legitimna naša pravica, da skrbimo za izvajanje predvsem 7. člena Avstrijske državne pogodbe, vezane na slovensko manjšino. In tako se tudi obnašamo kot slovenska diplomacija. Pismo, ki ga omenjate, sem jaz sam pisal svojemu kolegu, avstrijskemu zunanjemu ministru, v katerem sem opozarjal na položaj slovenske manjšine, na neizvajanje Avstrijske državne pogodbe. Pismo sem v vednost poslal tudi štirim pogodbenicam, osnovnim podpisnicam Avstrijske državne pogodbe. In to je pismo, ki ga vi omenjate. To je pismo, ki je bilo predano s strani našega veleposlanika vsem štirim veleposlanikom štirih držav, ne zato, da bi jih spraševali o nasledstvu, temveč zato, da jih obveščamo kot naslednica o stanu slovenske manjšine na Koroškem, vezano na 7. člen, za katerega izvajanje so pristojne tudi te štiri države. To je zelo direkten odgovor na vaše vprašanje. Sicer pa slovensko zunanje ministrstvo poleg aktivnosti preko pisem, preko ustnih pogovorov, tako mojega z ministrom kot predsednika Vlade, ob vsaki priložnosti z zveznim kanclerjem, opozarja avstrijsko stran in nekako na nek način krepi pritisk na avstrijsko stran. Mislimo, da lahko vidimo v letošnjem letu tudi že določene spremembe. Lahko opažamo, da je prišlo do začetka dolgo pričakovanega oziroma do začetka nadaljevanja dolgo pričakovanih pogovorov, konzultacij med zvezno vlado in predstavniki Koroške o postavitvi dodatnih dvojezičnih tabel v skladu z ustavnimi odločbami avstrijskega ustavnega sodišča kot tudi v skladu z Avstrijsko državno pogodbo. Ravno tako je zunanje ministrstvo v sodelovanju z uradom in Inštitutom za narodnostna vprašanja letos organiziralo poseben posvet, posebno konferenco, simpozij na temo Koroški Slovenci 55 let po podpisu državne pogodbe, kjer smo na treh omizjih, na treh panelih razpravljali o različnih vidikih te pogodbe od samega zgodovinskega nastanka te pogodbe, zgodovinskega okvirja nastanka, kjer mislim, da je bil zelo zanimiv prispevek nekdanjega diplomata Osolnika, kako je sploh nastajala in se spreminjala Avstrijska državna pogodba takoj po vojni. Potem na drugem omizju o problematiki sklenitve pogodbe in njenega izvajanja ter na tretjem omizju tudi o mednarodnih pravnih vidikih položaja koroških Slovencev. Hvala lepa.
Gospod Petek.
Hvala lepa. Minister, hvala za ta odgovor. Se pravi, pismo je bilo. Nas pa zanima,kakšen je odgovor na to pismo. Ali so te velesile, podpisnice ADP, na to pisanje tudi kaj odgovorile? Verjamem, da vas vaše službe obveščajo o tem, kaj pišejo mediji. Poglejte, minister, Novice so 22. oktobra – Novice, ki izhajajo v Celovcu, to je slovenski tednik –, v številki 41, na strani 3 prinesle novico, "veleposlanik ZDA na obisku pri ZSO", Zvezi slovenskih organizacij. Takole piše, "visok obisk je te dni sprejel predsednik ZSO Marjan Šturm v Celovcu. Prišel je veleposlanik ZDA v Avstriji William Eacho, ki se je s Šturmom pogovarjal o položaju manjšine v konsenzualni skupini o vprašanju Slovenije kot naslednice Jugoslavije, kot sopodpisnice pri Avstrijski državni pogodbi. Eacho je Šturmu poročal, da Angleži nasprotujejo Sloveniji kot naslednici. Veleposlanik bo v izsledkih pogovorov pri ZSO poročal v Washingtonu, D. C." Se pravi, na tem področju se nekaj dogaja. Če je veleposlanik Združenih držav Amerike o tem poročal gospodu Šturmu, potem očitno ve, kakšno je mnenje Velike Britanije okoli tega. Zanima me: Ali ste vi dobili na to kakšen odgovor? Ali lahko o vsebini tega odgovora seznanite Državni zbor ali pa vsaj Odbor za zunanjo politiko na neki zaprti seji? Hvala.
Gospod minister, imate besedo.
Prvo, Slovenija je naslednica Avstrijske državne pogodbe, kot sem že prej rekel. Kot tako se jemljemo in zato ne potrebujemo spraševati, vsaj tako razmišljamo sedaj v Vladi, za soglasje nikogar. Kot naslednica nekdanje Jugoslavije, tako kot smo nasledili vse ostale mednarodne pogodbe, smo nasledili tudi svoj pristop k Avstrijski državni pogodbi. Tako v pismu, ki sem ga omenil, nismo z nobeno besedo nakazovali na to, da sprašujemo, ali bi katera od teh držav pristala na našem nasledstvu. Nasprotno! V pismu, ki je namenjeno najprej zunanjemu ministru Avstrije, v vednost pa ostalim podpisnicam Avstrijske državne pogodbe, opozarjamo na stanje, na nerešen položaj slovenske manjšine na Koroškem. Na pismo nismo dobili nobenega pisnega odgovora, zaenkrat še ne. Dobili smo ga od avstrijske strani, nismo ga pa dobili s strani ostalih štirih držav. Veleposlanik se je pogovarjal z vsakim od teh veleposlanikov in mu predal pismo in tudi prenesel naš širši pogled na položaj manjšine. Veleposlaniki so zagotovili, da bodo pogovor verno prenesli v svoje prestolnice. Tako reakcij na to nismo dobili in tudi, da bi jaz vedel, nismo dobili negativne reakcije z britanske strani, da nam ne bi priznali nekega nasledstva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, gospodu dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi, vsi lepo pozdravljeni! Moje poslansko vprašanje, gospodu ministru sem ga dal tudi že pisno, se glasi tako, da obravnava problematiko aktivnosti ali pa neaktivnosti Vlade. Pri tem igra še posebno pomembno vlogo Ministrstvo za okolje in prostor na področju priprave vseh državnih investicij, torej na vseh področjih. To vedno pri vseh razpravah, kadar imam možnost, poudarjam. Kakorkoli že gledamo, so vse državne investicije, na vseh področjih pomembne; poleg tega osnovnega namena, za katerega se izvajajo, so seveda tudi izredno pomembna gospodarska spodbuda. Pri tem ne morem mimo tega, da je zagotovo eden od tako rekoč vzrokov za praktičen propad, skorajšnji propad panoge gradbeništva tudi to, da smo najprej pred leti izredno pospeševali vse državne investicije, ob tem da država ni pripravila novih. Danes smo se znašli pred dejstvom, da so državne investicije realizirane, tiste, ki so bile pripravljene, novih pa nimamo. Ampak moje vprašanje se konkretno glasi na poplavno varnost. Zagotovo je zagotavljanje večje poplavne varnosti in sanacij po poplavah, torej, da tej skrbi posvečamo zagotovo premajhno pozornost in tudi zaradi tega je ogroženost posameznih predelov in škoda ob visokih vodah čedalje večja. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kdaj boste realizirali že davno objavljene razpise za izbor izvajalcev državnih prostorskih načrtov [[DPN]] ali idejnih projektov [[IP]] na področju poplavne zaščite in s tem omogočili tudi izvedbo primernih ukrepov na najbolj prizadetih območjih Slovenije? Kdaj boste tudi zagotovili ustrezno namensko financiranje? Tu mislim na problematiko vodnega sklada pri vseh teh najnujnejših investicijah in ukrepih za zaščito pred visokimi vodami. Pri tem pa mislim tudi na to, kar se je zdaj v zadnjih poplavah izkazalo, to je osnovno vzdrževanje vodotokov. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Gospod predsednik, najlepša hvala. Spoštovani kolega poslanec, kolega po strokovni plati, ne po poslanski, hvala za vprašanje in priliko, da javnosti nekako tudi povemo, kakšno je trenutno stanje. Trenutno se izdeluje pet DPN-jev, za katere imamo večino potrebnih izvajalcev, se pravi, izpeljani so postopki javnega naročila, izbor izvajalcev strokovne podlage in prostorske podlage – že izbrano. In še več. dva izmed teh petih sta že spravljena pod streho. Novembra 2010 je bila na Vladi sprejeta uredba o DPN-ju za ureditev Savinje za zagotavljanje poplavne varnosti na organiziranih območij od Ločice ob Savinji do Letuša. Mesec pred tem, oktobra, pa je bil sprejet DPN za cesto R2 Radmirje–Luče in zagotovitev poplavne varnosti naselja Luče. Trije DPN-ji so v postopku, za zagotavljanje poplavne varnosti v spodnji Savinjski dolini je rok za izdelavo strokovnih podlag 1. januar 2011, se pravi čez dva meseca. Do 1. marca pričakujemo izdelavo dopolnjenega osnutka, pridobivanje mnenj in javno razgrnitev – v juliju 2011, mnenje na predlog DPN-ja – oktobra 2011 in usklajen predlog DPN v sprejem na Vladi RS – januarja 2012. Za zagotavljanje poplavne varnosti jugozahodnega dela Ljubljane so izdelane optimizirane študije. Te študije so mi bile predstavljene in vesel bom, če bi ta spoštovani dom bil v kratkem pripravljen pogledati si kratko predstavitev strokovnjaka dr. Roka Fazarinca zelo zanimivo simulacijo, ker danes orodja to omogočajo. S tem hitimo, januarja 2011 bo izpolnjen dopolnjeni osnutek DPN-ja, razgrnili ga bomo maja 2011, mnenja pričakujemo do septembra 2011 in usklajen predlog DPN-ja bo pripravljen za sprejem na Vladi novembra 2011. Izredno bomo tukaj krajšali in stiskali postopke in pospešili delo. Ostane potem še DPN za preložitev ceste v Železnikih in zagotovitev poplavne varnosti naselja Železniki z znanim jezom. Strokovne podlage pričakujemo s 1. marcem 2011, dopolnjeni osnutek aprila 2011, razgrnitev julija 2011, mnenja na predlog oktobra 2011 in sprejem decembra 2011. Zopet skušamo tukaj hiteti in v naslednjem letu praktično spraviti ta formalni del pod streho in potem 2012 začeli delati. Glede investiranja pa smo ob obisku gospoda predsednika Vlade poglobili določene ukrepe na pripravi zakonov, predpisov, za kar pa nekako lovimo obljubljene roke. Danes na kolegiju so mi kolegi predstavili osnutek zakona o pogojih koncesije za izkoriščenje energetskega potenciala spodnje Save, ki bo, nekim v veselje, drugim v manjše veselje, skušal večji del denarja vodnega sklada profilirati tja, kamor, kot večina poslancev že ves čas trdi, tudi sodi. In računamo, da ta predlog zakona, ki je že pripravljen in ki ga sedaj finaliziramo s strokovnimi preveritvami, finančnimi, vsebinskimi, pravnimi, ker je zelo zahteven. Zakon bo kmalu posredovan v javno obravnavo in upam, da bo še v letošnjem letu tukaj pred vami. Tudi spreminjamo uredbo oziroma podrobneje bomo uredbo določali za merila za plačila vodne pravice, ki se pridobi z vodnim dovoljenjem, in to bo še omogočalo dodaten priliv. Kot sem že večkrat povedal, predlagamo povprečje priporočenih povračil od OECD-ja, kar bo prineslo neke spremembe. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Presečnik, želite še dopolnitev odgovora?
Da. Hvala lepa. Zahvaljujem se ministru za izčrpen odgovor; bili so tudi neki roki navedeni. Torej, jaz sem dobil tudi informacijo, da je tudi še v zadnjih dneh bilo nekaj pogodb oziroma odločitev o izbiri izvajalecv, torej je bilo odločeno ali podpisano ali še ne, mislim pa, da ja, in tudi to je pozitivno, tako da me to veseli. Tudi če bo moje poslansko vprašanje kje padlo tudi na plodna tla, da bomo bolj pospeševali pripravo vseh teh nujnih investicij, bom tudi vesel. Zdaj, če sem malo domišljav, če je tudi moje vprašanje kaj pospešilo, potem vam napovedujem že kar zdaj, vnaprej poslansko vprašanje za december. Namreč, kaj je s podelitvami koncesij za izrabo vodne energije za male hidroelektrarne, kjer zadeve stojijo. Ampak mi ni treba, ker to ni moje današnje vprašanje, to vam bom postavil decembra, ampak če bo do takrat kaj pospešilo, bom pa zelo vesel. No, ampak, seveda tu sem se malo pozanimal, pa ste sami omenili, glede Železnikov, glede tega ogleda in strokovnega razgovora, ki ste ga opravljali skupaj s predsednikom Vlade, in so bili dani neki roki in tako naprej. Tu je vedno problematika tudi protipoplavnih nasipov ob Dravi, kjer moj kolega Ribič vedno, bom rekel, protestira – poudarja pomen vseh teh najbolj ogroženih območij v Sloveniji. Tako, ja – apeliram na to, da te investicije, to pripravo investicij in na področju protipoplavne zaščite in tudi na drugih področjih, da jih na ministrstvu pospešite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Drava se dogaja, ta zgodba okrog nasipov je v postopku. Glede tiste akontacije vprašanja in akontacije odgovora. Danes smo na kolegiju to spet obravnavali. Najprej: vlog je veliko, so zaostanki. In zdaj je bila ena zgodba – ali najprej odgovorimo na tiste vloge, ki so zelo enostavne, za katere vemo, da so negativne, ali damo v prvi paket malo negativnih in malo pozitivnih. In smo se odločili raje za to. Namreč, nekaj takšnih vlog je bilo, za katere na prvi pogled bi rekel, da dejansko niso upravičene ali pa niso fizzible [[...]] Ampak – hvala, do vašega vprašanja bom že lahko poročal o nekih uspešno opravljenih vlogah.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu dr. Žarniću, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V drugi polovici septembra so Slovenijo ponovno prizadele velike poplave, komaj tri leta po katastrofalnih poplavah in slabo leto po božičnih poplavah leta 2009. Pri izvajanju ukrepov zaščite, reševanja in pomoči je bilo že v prvih dneh vključenih skoraj 13 tisoč reševalcev, gasilcev, pripadnikov Civilne zaščite, policistov, pripadnikov Slovenske vojske in številnih drugih reševalcev. Temeljito se je s to problematiko ukvarjal tudi državnozborski odbor za okolje in prostor. Žal pa na posledice naravnih nesreč prehitro pozabimo, vse do nove poplave, potresa, plazu ali požara. Tudi ob tokratnih poplavah smo vsi ugotavljali, da je bil vodovarstveni sistem pred letom 1990 bistveno boljši, kot je danes. Na razpolago je bilo več sredstev, uveljavljena pa je bila tudi že več kot 120-letna delitev na hudourniška vodna območja in na nižinska vodna območja. V zvezi s tem me zanima: V kateri fazi sprejemanja je Uredba o načinu izvajanju gospodarskih javnih služb na področju urejanja voda in koncesijah teh javnih služb? Ali se v prihodnji ureditvi upošteva več kot stoletje uveljavljena delitev na hudourniške in nižinske vodotoke, ki se kot izjemno uspešna kaže v sosednji Avstriji in je bila pri nas organizirana že vse od začetka hudourniške stroke okrog leta 1880, ki je bila praktično veljavna vse do leta 2002, ko je bil sprejet nov zakon o vodah? Kakšne so torej usmeritve za urejanje voda v prihodnosti? Ali ministrstvo razmišlja o uvedbi certifikatov oziroma licenc, ki bi jih morala imeti podjetja, ki bi se ukvarjala z urejanjem voda? Na ta način bi se zagotovila višja kakovost storitev na tem področju ter se tako zagotovila potrebna strokovnost pri izvedbi del. Znano namreč je, da se je v preteklosti veliko nestrokovno izdelanih objektov enostavno porušilo in je bila varnost premoženja in ljudi zgolj navidezna, saj so objekti stali, varnosti pa niso zagotavljali v celoti. Spoštovani gospod minister dr. Roko Žarnić, moje osnovno vprašanje je: Ali boste pri urejanju hudourniških področij in območij ponovno vzpostavili oziroma nadgradili sistem, ki je bil bistveno bolj učinkovit, kot je današnji? Za odgovor se vam že vnaprej lepo zahvaljujem.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani! Hvala lepa za vprašanje. Leta 2002 je Zakon o vodah uvedel oziroma je prekinil z ločitvijo na hudourniška in nižinska območja in je začel obravnavati celovito urejanje porečij oziroma povodij; po celi dolžini, ne na nižinski in hudourniški del. V 3. členu med načeli upravljanja z vodami opredeljuje ta zakon tudi načelo celovitosti, ki upošteva naravne procese in dinamiko voda ter medsebojno povezanost in soodvisnost vodnih in obvodnih ekosistemov na območju povodja. To pomeni pristop k upravljanju z vodami, ki ne temelji več na parcialnih rešitvah, ampak na celovitih – znotraj porečja. Teritorialno podlago in vodno območje za upravljanje z vodami določa Zakon o vodah v 52. in 53. členu. V naslednjem letu bo ta zakon odprt, kot je bilo že obljubljeno, in takrat bomo te vaše predloge in razmišljanja tudi še obravnavali in bo še prilika o tem govoriti, tudi na odboru. Glede uredbe o načinu izvajanja obveznih državnih vodarskih javnih služb na področju urejanja voda. Malo pred poplavami smo imeli končni sestanek, tudi koncesionarje smo obvestili o tej uredbi. Prišle so poplave, prišli smo do nekih novih spoznanj, ker vidimo, da je boljše to uredbo še malenkost dodelati pa nova spoznanja vključiti, zlasti to, o čemer vi govorite, o licencah, tudi glede vprašanja, kako to urediti. Moram pa povedati, da vsak projektant je tudi zakonsko odgovoren za kvalitetno projektiranje, enako izvajalec. Za licence ne vem, verjetno bi morali neke druge zgodbe, pogoje, ki že so tukaj pri nas [[...]] Pri zagotavljanju poplavne varnosti težave ne izhajajo samo iz sistemske ureditve, temveč tudi, kot že vemo, sami ste povedali, iz obsega sredstev. Nekako nesrečen čas poplav, ko je bil, je sovpadal s časom, ko so letošnja letna sredstva že kar pri koncu in sedaj, ko bi jih najbolj rabili, jih nekako zmanjkuje. Ravno to nedeljo smo skupaj z županom mesta Ljubljane imeli ogled več točk – kaj se dogaja po poplavah v Ljubljani in tudi pogovore z občani. Sedaj zbiramo zdaj neke korektne pripombe in želje, da bi na to reagirali. Se pravi, nekaj se dogaja na tem področju, dosti intenzivno. Pa še mogoče ena zanimiva zadeva; letošnjo pomlad – ne, naslednje leto 2011 bomo organizirali digitalizirani posnetek celotne Slovenije. Moram povedati, da gre tukaj za projekt več ministrstev. Ministrstvo za obrambo nam je prijazno ponudilo v okviru rednih izvajanj dve letali, ki to omogočata. Tako ne bo stroškov za letali, temveč samo za snemanje, obdelavo. Razpisali bomo tudi mednarodno ponudbo za snemanje, kajti tovrstne naprave se razvijajo in so sigurno kje podjetja, ki za isti denar dajo kot rezultat kvalitetnejšo zadevo. Tudi ortofoto posnetki bodo. Namreč, vse v smeri izpolnitve ideje, ki se je o njej javno že dosti razpravljalo na odboru, da bi bilo dobro občinam na dovolj natančnem nivoju, 1 na 5 tisoč, nekako zagotoviti poplavne karte. Ideja je v tem, da država, se pravi, da ministrstva zagotovimo digitalizirane posnetke. To je 20 % stroška kart, potem pa skušamo tam, kjer še kart ni, skupaj z občinami deliti na nek način stroške in izdati ostale karte, da bi v dveh letih mogoče dobili zelo natančne karte cele Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk, želite proceduralni predlog?
Ne, ni proceduralni predlog, ampak še dodatno vprašanje v zvezi z odgovorom gospoda ministra, ki se mu seveda za to, kar je povedal, zahvaljujem, kajti videti je, da se bo končno nekaj premaknilo na tem področju. Namreč, ne gre samo za kurativo, ampak predvsem za preventivo. Doslej smo vse preveč le sanirali škodo, ki je nastala po poplavah, po raznih naravnih nesrečah, bistvo pa mora biti v pravočasnem preprečevanju. Recimo, že od vsega organiziranega hudourniškega, bi rekel, dela na Slovenskem, tam od konca 19. stoletja, je bilo vse do danes narejenih kar 6 tisoč 600 različnih objektov, različnih ustalitvenih in zaplavnih pregrad ter pragov. Iz lastne prakse pa vem, da se je ta investicijski ciklus po skoraj stoletju zaustavil tam po letu 1990. Poleg tega je bila narejena še ta nestrokovna odločitev, ki ni več upoštevala značaja hudourniških območij, čeprav vi govorite o celovitem urejanju, s čimer se seveda strinjam, vendar mislim, da bi morali to specifiko, ki ima dolgo tradicijo in ki je v tudi praksi dobro izpričana v Avstriji in ker je Avstrija zelo podobna naši konfiguraciji, bi bilo prav, da se ponovno uvede ta delitev na hudourniški in nižinski del in da se tako tudi izpeljejo vsi ti preventivni, tudi kurativni ukrepi na vodotokih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo, gospod minister?
Hvala lepa. Ne bi zdaj šel v strokovne detajle. Kot sem že rekel, ko se bo odpiral zakon o vodah, bomo organizirali nek strokovni panel, kajti so zagovorniki ene in druge rešitve. Takrat bomo skušali in takrat bi bil zelo vesel, da bi mogoče to celo še na odboru s prisotnostjo zainteresiranih poslancev o tem kakšno spregovorili. Bi pa še to rad povedal. Ocenjujemo, da je nujno za sanacijo in vzdrževanje objektov v Sloveniji – pregrad in drugih objektov – trenutno potrebno 100 milijonov evrov. Brez novogradenj, le za sanacijo. Moram reči, da tukaj se neke stvari kažejo. Gospod Rop je zdaj v banki, ki ima denarje, nekako se bori tudi za Slovenijo in se nakazujejo neke možnosti zelo ugodnih kreditov reda velikosti 100–150 milijonov evrov, kot je Češka dobila z nekimi odlogi, z ugodnimi obrestnimi merami, in mislim, da bi to možnost bilo potrebno močno izkoristiti, na tem tudi delamo. Potem se bodo pa pojavili problemi inženiringa, kadra in tako naprej. Vendar to je nekaj, kar ne sodi v to današnjo razpravo, da ne bo izpadlo kot jamranje, ampak skušamo, kot ste rekl, biti proaktivni v tem, da se pač skušamo izogniti hujšim zadevam v bodoče. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministra! Ministra za delo, družine in socialne zadeve sprašujem v zvezi z investicijami. Namreč, to ministrstvo, ki ga vodite – na srečo, bom rekel –, je najmočnejše ministrstvo po financah. Veliko denarja, pa verjetno še vedno premalo, je na razpolago za investicije in pomembna so sredstva za obnovo in novogradnjo domov za ostarele. Za Slovenijo je to še toliko bolj pomembno, ker se naše prebivalstvo stara. Glede na to, da se relativno veliko investira in gradi, je izredno pomemben tudi nadzor nad temi gradnjami in pa nad porabo sredstev, predvsem pa tudi, ali gre za dovolj kvalitetne gradnje. Nadzor investicije je še toliko pomembnejši, ker pri nas, na splošno govorim, inšpekcijski nadzor ali inšpekcijske službe delajo slabo, še slabše pa dela sodstvo, seveda v primeru, da pride do nesporazumov in se spori rešujejo preko sodišča, če gre tudi za kvaliteto in pride do sodnih postopkov. Sprašujem: Kako vaše ministrstvo zagotavlja nadzor nad porabo desetine milijonov za investicije s strani vašega ministrstva? To se pravi za porabo tistih sredstev pri tistih investicijah, pri katerih ste v bistvu vi investitor, ker sredstva se črpajo iz vašega ministrstva. Hvala za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik! Spoštovani gospod poslanec Petan! Naj uvodoma povem, da naše ministrstvo zares razporedi veliko sredstev, žal, pa jih gre za investicije, še posebej za investicije v domove, razmeroma malo, samo okoli pet milijonov na leto. Postopek določa zakonodaja in mi se po tem tudi ravnamo. Gre pa seveda za to, da v kolikor po prevzemu in pridobljenem uporabnem dovoljenju odkrijemo skrite napake, ki jih ministrstvo kot naročnik, izvajalec del in uporabnik zapisniško ugotovijo, izvajalec pa jih je potem v dogovorjenem roku tudi obvezen odstraniti. Takšna praksa je ustaljena in v tem smislu tudi ta vprašanja rešujemo. Na primeru, ki ga oba poznava, mogoče to najlažje pokažem. To je primer Lamprehtovega doma za ostarele v Slovenskih Konjicah. Tukaj gre za ustaljen redosled. Leta 2007 je bila podpisana gradbena pogodba za začetek del z izvajalcem Kongrad. Potem je bil leta 2008 ta dom zgrajen, predan uporabniku. Izdano je bilo tudi uporabno dovoljenje. Potem smo junija 2009 podpisali pogodbo med ministrstvom in uporabnikom o tem, da damo ta dom v upravljanje uporabniku. Sedaj seveda v tem primeru, ker gre za nov objekt, se tako kot običajno pojavijo lahko tudi manjše in skrite napake. In te manjše napake je potem izvajalec tudi nekatere sproti odpravljal. Ostale napake, ki so se pokazale, kot je zamakanje v objektu zaradi poškodb na vodovodni napeljavi, so bile odkrite in sanirane. Sedaj se ugotavlja, recimo, še vlažnost v objektu, tako da bi ugotovili, ali je sanacija uspela v celoti. Potem so bile napake v kotlovnici in prezračevanju in ohlajevanju ter, ker je bilo ugotovljeno, da so temperature v določenih sobah previsoke, reklamacija je bila javljena in tudi sanirana. Na tej podlagi smo se dogovorili za podaljšanje garancije klimatov za eno leto. Največji problem je še zmeraj streha, kjer se reklamacija še sanira, je v teku. Z izvajalcem smo se dogovorili, da bo to izvedel do 5. novembra. Javil je, da tega ne more, da želi podaljšan rok do 20. novembra. Kot vzrok je pa navedel težave, da nima dovolj delavcev in vremenske razmere. Ravno danes, 15. novembra, poteka ponovno v domu samem sestanek med izvajalcem, uporabnikom in ministrstvom glede odprave napak, ki so še ostale. Informacij še nimam, kakšen je dogovor, vendar lahko zagotovim, in to je ena od ključnih nadzornih instrumentov, da v primeru, da te reklamacije ne bodo odpravljene v celoti, bo ministrstvo pristopilo k unovčenju bančne garancije. To bomo prav gotovo naredili. Upam pa, da se bo izvajalec pripravljen danes dogovoriti za to, da bo saniral te napake, in da do tega ne bo prišlo. V nasprotnem primeru pa seveda moramo zagotavljati in zagotoviti odgovornost, ki smo jo prevzeli kot investitor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan, želite dodatni odgovor?
Hvala za besedo. Torej, glede tega, kar sem slišal, moram priznati, da sem kar vesel. Da pa ne bi kdo mislil, da gre za čisto enostavne zadeve. Jaz sem pač podkrepil tisto vprašanje, splošno, s primerom. Namreč, na tem domu so bili tudi novinarji in v enem od slovenskih dnevnikov so napisali z velikim naslovom, ko so si ogledali: Za ostarele v slovenskokonjiškem domu dobre tudi luknje v strehi. To je pač ena splošna ocena. Namreč, kaj so tudi oni ugotovili; da zamaka streha, da zateka pri strešnih oknih, pokajo talne površine, estrihi, pokajo cevi in spojni elementi na vodovodni inštalaciji, fitingi. Stene so polne vlage, se ne izsušijo – seveda, če so morali zamenjati že 15 teh fitingov, ki so v steni. Zdaj si predstavljate, da na petnajstih mestih v steni v nekem domu pušča, toči, potem so vse stene polne vode. Poleg tega, da pušča – še vedno pušča, ker še ni rešeno – ob večjih nalivih, to pomeni, da je stavba polna, ki je zelo lepa; pušča voda in veste, da stavba, v kateri je voda, bo prej ali slej razpadla. Seveda je bil kup problemov tudi – recimo, krožni vod tople vode ni deloval pravilno, namesto tople vode je tekla hladna. Prezračevanje, prezračevalni sistem ni učinkovit ali deluje narobe, piha vroč zrak namesto hladnega. Si predstavljate, da pri 35 stopnjah zunaj piha vroč zrak. To se je dogajalo, to je zelo hudo. Jaz ne bom komentiral, kje se to da videti. Ta teden poteče garancija za določena dela ravno s tega področja za približno 700 tisoč evrov. In sedaj, če bo to držalo, kar ste, gospod minister, rekli, jaz vam verjamem, samo vprašanje, kako bo vse ostalo to izgledalo, ker namreč pridejo odvetniki in rečejo, vi pa tam nimate kaj iskati, in to so tisti strokovnjaki, ki lahko povedo. Tako upam, da se bo to izpolnilo in sem vam hvaležen za to posredovanje in upam samo, da bo to držalo, ker vsi smo veseli investicij, žalostno pa je, če potem nova investicija propada. Hvala lepa.
Gospod minister? V redu. Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću.
Spoštovani minister, gospod podpredsednik, kolegi poslanci! O programu ravnanje z odpadki je predvidenih v Sloveniji 15 centrov za ravnanje z odpadki. V enem od poročil iz vašega ministrstva je bilo z odebeljenim tiskom napisano in še podčrtano, da je to naloga občin. Očitno se v Sloveniji občine ne bodo nikoli dogovorile, koliko bo teh centrov in v katere sodijo posamezne občine. Že vaš predhodnik je napovedoval zmanjšanje števila centrov, prejšnji državni sekretar iz vašega ministrstva, gospod Kus, je napovedoval deset centrov, vendar še do danes ne vemo, koliko teh centrov potrebujemo in koliko jih zares bo v Sloveniji. Odbor za okolje in prostor je že na eni od prvih sej zahteval poročilo o pripravljenosti teh projektov, pa tega poročila še do sedaj ni. Glede na to, da od 210 občin v Sloveniji še 190 občin nima sprejetih občinskih prostorskih načrtov, me skrbi, da nekateri od predvidenih centrov niso niti umeščeni v prostor. Pa so predvideni za izgradnjo in za črpanje evropskih sredstev v letu 2013! Bojim se, da ti centri za ravnanje z odpadki ne bodo zgrajeni do 2013 oziroma do 2015 in da bodo za to predvidena evropska sredstva ostala neporabljena. Zanima me in rad bi odgovor na vprašanje: Ali na vašem ministrstvu že razpolagate s podatki, koliko centrov je v Sloveniji potrebnih? Očitno brez posega vašega ministrstva ne bo določeno oziroma ne bo dogovorjeno. Koliko centrov je potrebih in katere občine spadajo v posamezni center? Prosim za ta odgovor.
Gospod minister, prosim.
Najlepša hvala. Odpadki so evergrin tema in me veseli, tako kot sem rekel pri vodah, da to vprašanje večkrat ponavljamo s svežimi informacijami, ki vam jih lahko ponudim. Zgodba pri tem programu je začela leta 2004, 2008 je bil nekako prvi koncept centrov postavljen. S takratnimi podatki se je računalo na določene količine, istočasno se je šlo intenzivno k ozaveščanju ločenega zbiranja odpadkov, kar je povzročilo neko drugo zgodbo, to, da so se te količine komunalnih odpadkov nižale in ta dinamičen proces nekako teče še današnji dan, ko se sproti ugotavljajo potrebe in tudi želje iz možnosti občin, vse je povezano tudi z občinskimi DPN-ji. Povedati moram, da tukaj gre za skupno delo, so pač določene faze tega dela, ki jih mi kot ministrstvo lahko, če lahko tako rečem, pritisnemo. So pa določene, kjer dejansko brez sodelovanja občin in potem tudi na nivoju dogovarjanja pa tudi pri izdelavi podlag, žal, ne moremo več kot izvajati nek neformalen pritisk. Kakor koli že, ta zadeva počasi gre h kolikor toliko srečnemu koncu. Problem nastaja, da veliko število centrov, kot bi mogoče danes nekdo želel izpred petih leti na izpostavljen problem, kaj bo jutri, ko bodo vsi ti centri podhranjeni zaradi dotoka in se bodo potem med seboj bojevali na trgu. Na en način je to zanimivo za komunalna podjetja, na drugi strani pa lahko dobimo od Evropske unije jasno vprašanje, kako smo planirali. Po najnovejšem konceptu in razmišljanju, ki ga ne moremo popolnoma obrniti na glavo – kot sem že večkrat rekel, nek koncept grozdov. Zadeva teče v to smer, da smo zastavili – pa bom potem poročal bolj konkretno – deset centrov reda I, kjer je vključeno najmanj 90 tisoč prebivalcev in potem še pet centrov reda II, kjer je vključenost najmanj 55 tisoč prebivalcev, kar je pa že hudo, hudo spodnja meja. Pa mogoče, če bi šel kar konkretno k podatkom, ker vas to zanima. CERO Celje, že vemo, obratuje od leta 2009. CERO Ljubljana je v procesu izvajanja, pričakujemo, da bo začel obratovati leta 2013. Enako pričakujemo, da bodo do 2013 obratovali tudi CERO Pomurje, CERO Dolenjska, CERO Koroška, CERO Zasavje, CERO Slovenska Bistrica in CERO Podravje. Za leto 2015 se pripravlja CERO Gorenjska, računamo na 2015, in CERO Primorska tudi 2015. S tem bomo tudi ujeli koriščenje denarja, tako da ne bo kakšne škode, da bo denar kje ostajal. Žal vam čisto natančnega seznama občin, kam katera sodi – mislim, da presega čas. Moram povedati, da se trenutno zelo intenzivni pogovori vodijo tudi na nivoju Trebnjega in občin okoli Trebnjega in Novega mesta. Namreč v Trebnjem se je zgodila ena neljuba zgodba, ko je zaradi dolgotrajnega dogovarjanja nekaj občin pobegnilo v Ljubljano. Na ta način se bodo morali zdaj o zadevah z Novim mestom dogovarjati. Moram vam povedati, da je ta cela zgodba glede odpadkov, komunalnih podjetij tako kompleksna, kajti tu gre tudi za posel, da so ta dogovarjanja na nivoju občin včasih zapletena in včasih, tudi lahko rečemo, ne bom rekel ravno komična, ampak zanimiva. In tukaj skušamo, kar se da, v pogovorih z župani, ostalimi, nekaj ukrepati. Te volitve so bile nekoliko tudi nekaj, kar nam je dalo 5 minut predaha, zdaj, ko pa, vemo kdo so sogovorniki, bo lažje naprej. Hvala.
Gospod Lah, želite dopolnilni odgovor?
Hvala. No, volitve so mimo in zdaj imamo nov zagon in verjetno bomo še bolj zahtevali določene odgovore oziroma aktivnosti ministrstva. Namreč, ravno na Dolenjskem imamo CEROD, zgradili smo prvo fazo deponijskega telesa, sanacijo obstoječega, v katerega se kar pridno vozi smeti, ne samo z Dolenjske, Posavja in Bele krajine, ampak tudi od drugod, iz Slovenije. Projekt za druge faze NBO naj bi bil po trditvah investitorja že dve leti pripravljen in na ministrstvu. In ravno zdaj v jeseni je inšpektor vašega ministrstva izdal odločbo o prepovedi deponiranja v to deponijsko telo zaradi tega, ker odpadki niso prej obdelani. In ker ta projekt stoji na vašem ministrstvu, sem že večkrat spraševal o tem, kje so ovire, kje se je ustavilo – tako investitorje kot v vaših službah –, pa nisem dobil konkretnega odgovora. Zadnji odgovor naj bi bil z vašega ministrstva, da naj vključimo še Trebnje in bo šlo naprej. Mene zanima: Kakšna bo rešitev, če bo res prepovedano odlaganje odpadkov od 160 tisoč prebivalcev, kar jih je na Dolenjskem, Posavju in Beli krajini? Kam bomo vozili na obdelavo te odpadke in kakšni bodo tudi stroški? Tu seveda ne morem pričakovati odgovora od vas, ampak stroški oziroma zapleti bodo veliki, zato pričakujem, da bi bil ta projekt čim prej potrjen, ker občine tudi imamo namenjena sredstva od taks, ki bodo propadla, če se projekt ne bo kmalu začel in ta sredstva za ta namen tudi porabljena. Zato bi prosil [[...]] [[izklop mikrofona]]
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Kot sem že povedal. Ravno Dolenjska, sami veste, tudi v časopisih je marsikaj pisalo, je dokaj trd oreh. In kar se da, je samo pogovor in z županom Trebnjega in Novega mesta že večkrat. Ne vem čisto dobro. Ko se pogovarjamo, vse krasno izgleda, ko pa prosimo za neke zadeve, ki jih rabimo, da gremo naprej, gre za evropska sredstva, gre za hudo zahtevne jasne odgovore, ki jih ne dobimo s terena, smo žal blokirani. In bi vas zelo prosil, če na nam vašem območju pomagate še vi in da nekako to zadevo rešimo. Mi smo na stand-byju. Hvala.
Prosim, gospod Lah, proceduralni predlog.
No, jaz obljubim, da se bomo župani maksimalno potrudili, ker to je velik problem za celo območje, celo regijo, tako Posavje, Dolenjske in Bele krajine, da to čim prej steče. Tudi da se Trebanjci vključijo zraven. Na nek način, mislim, da se to rešiti da. Vendar, ker je ta problematika tako pereča, ne samo na našem območju, ampak celotnem območju Slovenije, bi predlagal, da se o tem opravi razprava v Državnem zboru. Mislim, da bo zelo koristna in da bodo še drugi poslanci in župani imeli kaj povedati in mogoče bi tudi pomagali, da se to čim prej reši v korist celotnega območja Slovenije, da ne prevažamo teh smeti z enega konca Slovenije v drugi konec in samo povečujemo stroške. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Zvonka Laha, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal bo postavil gospod dr. Peter Verlič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Ni moč prezreti vaših prizadevanj za povečanje prometne varnosti, to na koncu koncev kažejo tudi rezultati. Upadanje števila prometnih nesreč se je nekako začelo že leta 2007, ko je bil prvič sprejet prometni zakon, ki je zvišal kazni. Tudi zdaj se to nadaljuje, kar je zelo spodbudno, in sem tega tudi zelo vesel in vam seveda tukaj želim še naprej tako uspešno delo. Vendar pa ob tem, ko imamo spet zakon, ki naj povišuje kazni tudi za tiste najbolj, kako bi rekel, hude prekrške in sem sodi prekoračitev hitrosti, pa je vendarle nekako zaznati občutek, da včasih policisti s svojim nadzorom merjenja hitrosti niso tam, kjer bi jih pravzaprav najbolj pričakovali, to je pred šolami, pred vrtci, pred prehodi za pešce, ampak se včasih zdi, da so raje kje ob koncu naselja, kjer pravzaprav že nič drugega, razen tega seveda, da nekdo že prekorači hitrost, čeprav je ne sme. Ampak vendar. Še bolj pa – to je bil zadnjič tudi nekako moj osebni dogodek, ki ni prvi –, ko pa je bilo policijsko vozilo, ki meri hitrost,kar parkirano na odstavni niši v predoru Kastelec na Primorskem. Niti pomisliti ne morem, kaj bi se zgodilo, če bi se tam moral ustaviti, recimo, tovornjak v sili, kajti ta odstavna niša je najbrž namenjena za to, in bi zaradi tega vozila moral parkirati kje na cesti, se pravi znotraj tunela, in bi to lahko posledično povzročilo zmanjšano varnost ostalih udeležencev v prometu, ne nazadnje pa tudi zmanjšano varnost policistov. Tudi se je že opazilo, ali pa je to morda občutek, tukaj bi vas prosil za ta odgovor, da je treba te meritve vendarle opraviti in jih izvajati tako, da bodo služile preventivnemu namenu in da ne bodo ogrožale varnosti policistov ali pa udeležencev v prometu. Zato me zanima: Kakšna navodila ali usmeritve dajete? Kako vidite naprej sistem nadzora, da bo služil svojemu namenu in morda tudi ne ogrožal prometne varnosti? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Hvala, spoštovani poslanec, za vprašanje. Dileme, ki ste jih odprli, so še kako na mestu. Res je, da že kar nekaj časa število prometnih nesreč, hujših prometnih nesreč upada, ampak s tem ne moremo biti zadovoljni, zato tudi sama kot ministrica dajem ustrezne usmeritve policiji na tem področju. Bistveno izmed novega pristopa, vsaj mojega, pri odnosu do tega, kaj policija dela na tem področju, je ravno to, da ne bi bili več deležni take vrste policijskega dela, kot ste ga opisali; torej, ko policisti stojijo nekje, kjer ni varno, skačejo iz grmov, so na koncu nekih ravnih cest ali pa, eventualno, tudi napačno v tunelih. To so realni problemi, ki pa jih želimo z usmeritvami, ki gredo v smeri ciljnega usmerjenja nadzorov nad prometom, odpraviti. Torej, o tem bomo mogoče v nadaljevanju malo več, ampak je pa res dejstvo, da je to nov pristop, ki smo ga začeli uvajati v začetku tega leta. Torej, da mora policija analizirati nevarne odseke, nevarna območja, kje je največ nesreč, in reči, tukaj gremo v nadzor. Je pa bila pred tem leta in leta drugačna filozofija v policiji in takšne filozofije ne moreš spremeniti čez noč, tako da verjamem, da se dogaja, da policisti stojijo tudi tam, kjer si vsi mislimo, da jih ne potrebujemo, kjer ni najhujših problematik, in da je marsikdo v prometu zaradi tega jezen. Je pa potem treba poudariti, da se je ta pilotni projekt na celjskem območju izkazal za res učinkovitega, da ima policija usmeritev, da ta sistem uvede do konca leta na področju celotne Slovenije in da, upam, da bo takrat, ko bo jasno, da morajo vse policijske uprave delati po istem postopku, takih neljubih kontrol manj. Sicer pa glede konkretnih usmeritev, kar ste vprašali. Policiji seveda mora 70 % meritev izvajati na odsekih cest, kjer je največ prometnih nesreč zaradi hitrosti, da mora 20 % meritev opraviti na točkah, kjer je problematike hitrosti največ, tam, kjer so najbolj pogosto ali kjer vsak dan prihaja do takih kršitev, in pa 10 % meritev mora opraviti tam, kjer zahtevajo ali pričakujejo občani. Tudi njih poslušajo ob tem, kaj sami ocenjujejo, da je problematično. Cilj je seveda doseči umirjanje prometa oziroma da se promet odvija v skladu s predpisi. Včasih slišimo, da so policisti samo inkasanti in da je njihov namen samo pobiranje denarja, ampak to ne drži. Glede na to, da njihove norme niso postavljene glede na to, koliko kazni poberejo, glede na to, da je splošna usmeritev ne samo mene kot ministrice, ampak tudi nižje dol po hierarhiji policije, to, da se dela usmerjene nadzore in da je temu tako dokazuje tudi to, da pobrani denar ne gre nazaj policiji, ampak gre v integralni proračun, tako da res ni nobene interne želje, da bi samo pobirali kazni, ne pa tudi usmerjali varnost v prometu. Kar se pa tiče predorov. Kar nekaj prometnih nesreč se je že zgodilo zaradi prehitre vožnje v predorih, zato je policija v sodelovanju z Darsom postavila tudi nekaj stacionarnih radarjev, policija je pa začela res tudi z delom znotraj predorov. Občasne kontrole so v predorih, niso kratkotrajne ravno iz teh razlogov, ki ste jih omenili, da je lahko to tudi nevarno. Policija se po navadi postavi odstavno in še čisto na začetku, tako da ostane dovolj prostora, da se ostala vozila odstavijo in kot rečeno, ostane tam kratek čas. Se je pa pokazalo, da je take vrste nadzor tudi dobra preventiva, ker se je precej zmanjšalo število prometnih nesreč. Res pa je tudi še mogoče za poudariti, da je takrat pri avtu vedno policist, ki ga lahko v vsakem trenutku odmakne, kolikor bi se izkazalo, da ni več primerno, da stoji. Skratka glede na to, da je to tudi področje, ki je zelo potencialno odprto za res hude prometne nesreče, je policija po premisleku začela tudi tovrstne kontrole zato, da se bodo vozniki zavedali, da tudi v tunelih ne smejo divjati. Dejansko danes se kaže, da to ima pozitivne učinke, hitrosti so se zmanjšale. Hvala.
Izvolite prosim, želite še dodatni odgovor? Prosim.
Hvala lepa. Se vam zahvaljujem za ta odgovor. To res kaže, da je pravzaprav delovanje policije usmerjeno k preventivi. Jaz sem se namenoma zdaj pri vprašanju izognil temu, res. V ustnem poslanskem vprašanju sem napisal, da je občutek, da so inkasanti, seveda opravljajo tudi nevarno delo in ravno zaradi tega je šlo to moje vprašanje v to smer. Jaz mislim, da bomo državljani, če se že zvišujejo kazni, zelo zadovoljni ob tem vašem odgovoru, ko bomo to videli tudi na terenu, da so policisti tam, kjer pravzaprav nimaš razloga, da rečeš, dobro, zdaj je pa tukaj radar, če bo to pri prehodu za pešce ali pa ob črni točki. Kar se pa tiče predorov, morda samo vprašanje ali pa pobuda. Mislim, da ima Dars v predorih že neke sisteme za nadzor in pa kontrolo hitrosti, da jih beleži, ampak ne vem, morda se motim, da pa ti sistemi niso testirani. Se pravi, da se lahko preveri hitrost znotraj samega predora in morda samo kot, ne vem, pobuda ali predlog, da povprašate v sodelovanju z Ministrom za promet, da bi morda prišlo do teh atestov, potem pa pravzaprav bomo vsi, ki se vozimo skozi predor, vedeli, da nas vedno lahko nekdo kontrolira in policistom tam notri sploh ne bo treba več čakati na kršitelje. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za ta predlog. Bom preverila tudi z ministrom za promet, pod katerega spada Dars. V kolikor bi bilo možno zagotoviti nadzor, ki bi bil bolj varen za vse, tako policiste kot tiste, ki se vozijo skozi tunele, sem seveda jaz takoj za, ampak kot rečeno, gre za področje, ki ga ne poznam, tako da z veseljem vašo pobudo prenesem naprej in ko bom dobila kakšen odgovor, rečeva kdaj kakšno na to temo.
Hvala lepa. Čeprav sta oba šla nekoliko mimo poslovnika in govorila o pobudah in o sprejetju pobud, vendar gremo naprej. Poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku bo postavil gospod dr. László Göncz. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospoda ministra, spoštovani gospe ministrici, kolegice in kolegi! Vprašanje postavljam v zvezi z nejasnostjo zapuščinskih postopkov ter obveznostmi dedičev do povračila vrednostni denarne socialne pomoči, ki so jo prejeli zapustniki. Ocenjujem, da je na tem področju kar veliko nejasnosti, delno morda tudi zaradi pomanjkljive informiranosti. Zakon o dedovanju v 128. členu določa, da se dedovanje premoženja osebe, ki je uživala pomoč v skladu s predpisi o socialnem varstvu, omeji do višine vrednosti prejete pomoči. To pomeni, da postane del zapustnikovega premoženja, ki ustreza vrednosti prejete pomoči, lastnina države, če se je pomoč financirala iz državnega proračuna oziroma lastnina občine, če se je pomoč financirala iz proračuna občine. 6. člen novega zakona o socialno-varstvenih prejemkih določa, da je vsakdo po svoji sposobnosti dolžan skrbeti za lastno dostojno preživetje in dostojno preživetje svojih družinskih članov. Kdor tega ni sposoben, ima pravico do denarne socialne pomoči. Po Zakonu o socialnem varstvu se z denarno socialno pomočjo upravičencem zagotavljajo sredstva za zadovoljevanje minimalnih življenjih potreb v višini, ki omogoča preživetje. Žal poznamo več perečih problemov na tem področju. So primeri, da se v primeru smrti dolgotrajno brezposelne osebe od dedičev zahteva vračilo vseh prejetih socialnih prejemkov, vendar zaradi izredno nizkih prejemkov in težjih socialnih razmer družina oziroma družine niso zmožne poravnati socialnega vidika, morda tudi sporno določene obveznosti. Nekateri izražajo mnenje, da v kolikor je treba socialno pomoč, ki je opravičena in določena na osnovi objektivnih kriterijev, vračati, potem to dejansko niti ni socialni transfer, temveč zgolj neki kredit, morda z nekoliko olajšanimi pogoji. Dodatno vprašanje je tudi: Zakaj pri obračunu prejete socialne pomoči iz njega ni odšteto stanovanje ali hiša, v kateri prejemnik pomoči živi? Kot sem že rekel, težavo je zaslediti tudi na področju informiranja in verjetno bo treba na tem področju tudi kaj postoriti. Zanima me predvsem: Kateri socialni transferi se po smrti uživalca vračajo? Ali terjatve države iz naslova vračil, socialni transferji, sploh kdaj zastarajo? Ali bo po smrti posameznika, ki je v času življenja v določenem obdobju užival neko obliko socialnega transferja, dedičem odvzeto vse, kar je zapustnik ustvaril v življenju? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje, ki je v zadnjem času zelo aktualno. Naj povem naslednje, da je bilo to že presojano s strani Ustavnega sodišča. Namreč gre za 128. člen Zakona o dedovanju. Ustavno sodišče je presojalo glede morebitne kolizije pravice do zasebne lastnine in dedovanja na eni strani in pa pravice do socialne varnosti drugih državljanov in presodilo, da je za dosego socialne varnosti drugih državljanov poseg v pravico do zasebne lastnine mogoč, torej dopusten, nujen, primeren, mora pa biti sorazmeren. Republika Slovenija, kot pravi, je socialna država. Na temelju pravice do socialne varnosti je ogroženemu posamezniku dolžna zagotoviti ustrezno pomoč in te pravice posameznika ne sme ogroziti z neupravičenim siromašenjem skladov za zagotavljanje te pomoči. Torej bi se siromašenje po interpretaciji sodišča zgodilo, če ne bi terjali potem ustreznih vračil iz naslova premoženja. Varstvo pravice do socialne varnosti posameznika v konkretnem primeru zahteva, da država dobi vrnjena sredstva pomoči, ki so jo dobile osebe, ki so v času prejemanja pomoči sicer imele premoženje, vendar pa so ga potrebovale zase in samo po sebi to premoženje ni prinašalo dohodka. V takšnem primeru je ustavno dopustno, da se država potem, ko oseba pomoči ne potrebuje več, poplača iz njenega premoženja, ki bi ga sicer dobili dediči. V nasprotnem primeru bi država neupravičeno zmanjševala sredstva za zagotavljanje pomoči drugim, ki to pomoč potrebujejo, ker nimajo drugih ustreznih sredstev za življenje. Ustavno sodišče je tudi navedlo, da iz pravice do zasebne lastnine in dedovanja za dediča ne izhaja pravica, da bi lahko dedovali premoženje zapustnika, ne da bi bili hkrati pripravljeni sprejeti morebitne obveznosti, ki so povezani z dedovanjem zapustnikovega premoženja. Mednje vsekakor sodi tudi obvezno povračilo sredstev dane socialne pomoči, ki jo je zapustnik prejel od države. S to pomočjo se je za časa zapustnikovega življenja ohranjala vrednost premoženja, ki bi se sicer lahko trošila za vzdrževanje stroškov življenja. In po njegovi smrti je seveda to premoženje predmet dedovanja. Po presoji Ustavnega sodišča je bistveno, da ima dedič možnost avtonomne izbire, se pravi, da poskrbi za zapustnika, ali da se odpove dediščini, ali pa celo poplača to, namesto da odstopi dediščino državi. Neutemeljeno pa je pričakovanje dedičev, da bi lahko dedovali zapustnikovo premoženje ne glede na izpolnitev obligacijske terjatve, saj bi to pomenilo njihovo neupravičeno obogatitev. Kar zadeva postopek, gre za to, da stranka vloži vlogo za denarno socialno pomoč, kar pomeni, da je predmet postopka v primeru vloge za denarno socialno pomoč, odločitev o pravici do denarne socialne pomoči. O vračilu sredstev iz naslova denarne socialne pomoči, ki jo je prejemnik upravičeno prejel za časa življenja, odloča sodišče šele v zapuščinskih postopkih, kar pomeni, da to ni stvar upravnega postopka, temveč stvar sodnega postopka. Zato center tega v odločbah o denarni in socialni pomoči ne zapiše, ni dolžan tega navesti in tudi nima ustrezne pravne podlage. Zakon o dedovanju velja sicer od leta 1976, 34 let torej, prav tako pa se je dopolnjeval tudi 128. člen. Predpis je bil objavljen v Uradnem listu, zato se šteje, da so državljani z njim seznanjeni. Kljub temu pa bomo v prihodnje v vlogah za socialno varstvene prejemke navajali obvestila o tem, kaj določa 128. člen Zakona o dedovanju. Prav tako so bili tudi centri za socialno delo že obveščeni glede tega vprašanja. Tako, da ne bo prihajalo več do neinformiranega ravnanja. Na vprašanje, zakaj pri obračunu prejete pomoči ni odšteto stanovanje, v katerem je prejemnik pomoči živel, je treba ponovno pojasniti, da v primeru 128. člena Zakona o dedovanju ne gre za obveznost prejemnika pomoči do vrnitve prejete pomoči, pač pa nastopi ta obveznost šele po njegovi smrti, v postopku dedovanja. Tako da prejemnik za časa življenja ni zavezan za povračilo le-te. Zato tudi zastaralni rok za vračilo prejete pomoči začne teči šele po smrti sprejemnika pomoči. Vendar je treba dodati še to, da v primeru, da so tudi zapustnikovi potomci sami potrebni pomoči, ima država možnost, da tega vračila [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Göncz, izvolite.
Hvala lepa. Na večino vprašanj je bilo odgovorjeno. Hvala lepa. Morda bi poudaril pomen boljše informiranosti, ker ste izrazili pripravljenost tudi z vašim posredovanjem, da se bo poseglo. Ampak kot vprašanje še enkrat postavljam najbolj pereče primere, res, tiste družine oziroma tistega posameznika, ki je socialno v tolikšni meri ogrožen, da ni sposoben vrniti dela oziroma zneska, ki je določen, in je nekaj takšnih primerov, predvsem na našem območju, kjer je socialni vidik tako ali tako morda nekoliko še bolj otežen. Ali obstajajo neke možnosti za odplačevanje na daljši rok ali kakor koli drugače? V nasprotnem lahko nastane še en socialni problem iz že prej obravnavnega. Še na ta del, prosim, če odgovorite. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Ja, torej tudi za to gre, da 129. člen Zakona o dedovanju oziroma vračilu pomoči določa, da se lahko te pomoči država delno ali v celoti odpove. To je pa stvar presoje konkretnih razmer, v katerih so v tem primeru dediči. In seveda, če so oni v težkem socialnem položaju, če so oni sami upravičeni do socialne pomoči ali da bi bili v primeru, da morajo to vrniti, bo jasno, da centri oziroma tudi sodišča postopajo temu ustrezno.
Havla lepa. Gospod Anton Colarič bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport gospodu dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Ministrica, ministri, kolegica, kolegi! Športna javnost verjetno željno pričakuje četrtkovo odločitev Vlade, kako glede možnosti organiziranja evropskega prvenstva v košarki leta 2013. Mislim, da ne gre samo za športno javnost, da kar celotna Slovenija to odločitev čaka. Še posebej zato, ker je Vlada Republike Slovenije že izdala Košarkaški zvezi Slovenije 24. avgusta letos soglasje za vložitev kandidature za organizacijo evropskega prvenstva v košarki leta 2013, ker ima seveda košarka v Sloveniji veliko tradicijo, zato ker konec koncev dosegamo odlične rezultate in nenazadnje je to velika možnost promocije Slovenije, saj je prvenstvo v košarki vsaj drugo v Evropi po pomembnosti, je takoj za nogometom. Vsi vemo, da so bili v teh dnevih v Sloveniji na obisku predstavniki evropske FIBE in so si ogledali možnosti organizacije v Sloveniji na prostorskem področju, prometnem, varnostnem in tako naprej. Vemo, da so bili zadovoljni z vsemi področji, razen s tem, da nam manjka dvoran. Vendar jaz mislim, da je to edinstvena priložnost za Slovenijo, ki se ne bo prav kmalu ponovila. Resnično gre tudi za velika finančna vlaganja, kakor poznam zadeve, so razdeljena tudi na več let. Osebno pričakujem pozitivno odločitev in upam, da bo to prvenstvo v Sloveniji leta 2013. Glede dvoran mogoče, ker vem, da še ni dokončnih odločitev, kje naj bi bila predtekmovanja. Vsi smo pozabili tudi na Jesenice, ampak da ne bom predolg. V zvezi s tem sprašujem ministra za šolstvo in šport: Kakšno je stališče Ministrstva za šolstvo in šport ter Vlade Republike Slovenije do organizacije evropskega prvenstva v košarki? Glede na to, da je bila sprva izražena zadržanost tako ministrstva kot Vlade, me zanima, kakšno je razmišljanje danes? Hvala.
Prosim, gospod minister.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, kolegica in kolega ministra! Zadeva je zelo vabljiva. Slovenija bi po dolgem času, se pravi, odkar je bilo svetovno prvenstvo v košarki v Tivoliju leta 1970, gostila eno veliko košarkarsko prvenstvo, evropsko prvenstvo v Sloveniji. Vsi vemo, da je Slovenija košarkarska nacija, da naši košarkaši dosegajo odlične rezultate. Na glavo prebivalca smo verjetno najbolj zastopani v NBA ligi. Rezultat, ki so ga naši dosegli v svetovnem prvenstvu v košarki, je tudi fenomenalen. Se pravi, gre dejansko za košarkarsko nacijo in to evropsko prvenstvo bi gotovo bilo krona te potrditve. Težava je seveda v tem, da je tu nekaj odprtih problemov – glavni je seveda finančni, drugi pa dvorane, o katerih je gospod poslanec tudi govoril. Vprašanje dvoran. Treba je imeti 5 športnih dvoran z najmanj 5 tisoč sedeži. Če bi to vprašanje še nekako lahko rešili tudi s to idejo, ki jo je gospod poslanec podal, tudi s to idejo, da bi mogoče še kakšno dvorano v bližini Slovenije angažirali, je tu končna ponudba oziroma finančna konstrukcija, ki smo jo dobili na Ministrstvu za šolstvo danes, in ki pravi tako: Znesek, ki naj bi ga plačala Vlada Republike Slovenije kot strošek, recimo temu neka članarina, pristopnina, je 6 milijonov 500 tisoč evrov. 750 tisoč evrov je neka bančna garancija ali depozit, ki naj bi ga Vlada oziroma Slovenija, organizator, plačal 19. novembra, torej v petek. In potem je tu še ocena, da bi naj Vlada prispevala 6 milijonov 500 tisoč evrov za izgradnjo dveh dvoran. Skupaj na Vlado pade 13 milijonov evrov. Košarkarska zveza naj bi za namene organizacije evropskega prvenstva v košarki prispevala 7 milijonov 500 tisoč, se pravi skupaj bi bili stroški za Republiko Slovenijo 20 milijonov 500 tisoč evrov. Organizatorji pričakujejo, da bi bilo vseh prihodkov 38 milijonov 950 tisoč evrov. Se pravi ocenjujejo, da bi bila razlika v prid prihodkom, ostanka prihodkov 18, skoraj 19 milijonov evrov. To je gradivo, ki ga bo ministrstvo pripravilo za Vlado v četrtek. Na Vladi se bodo seveda kolegi in predsednik Vlade morali o tem odločati. Stališče Ministrstva za šolstvo in šport je, da si želimo to prireditev. Seveda pa hkrati vemo, da je v teh razmerah treba vprašati predvsem druge kolege, tiste kolege, ki pokrivajo resorje, ki so predvsem v teh trenutkih prepričevali ljudi, da se je treba odpovedovati določenim investicijam, projektom, da je treba skrajševati ali pa zmanjševati denarnice in tako naprej. Tako, da jaz mislim, da bo Vlada imela pred seboj vse argumente in se bo na osnovi tega lahko, upoštevajoč vsa dejstva in vse, kar bi to pomenilo za Slovenijo, lahko dobro odločilo. Hvala lepa.
Gospod Colarič, izvolite.
Hvala. Če dovolite, bi samo dopolnil glede dvoran, ker sem že prej začel. Omenil sem Jesenice. Tam se v tem trenutku prenavlja hokejska dvorana, ki se jo da zlahka preurediti za košarko in ima več kot 6 tisoč sedišč. Tako da verjetno se da poiskati tudi dvorano v Kopru pa še kaj, da ti stroški, jaz tudi nisem pristaš, da bi zdaj zaradi tega ne vem koliko novih dvoran zgradili, ki bi potem mogoče samevale, čeprav za Novo mesto sem prepričan, da ne bi samevala, tako da upam, da se bo upoštevalo tudi to in da se da tudi o teh rokih, ki so bili postavljeni, dogovoriti, da se malo več časa pridobi tudi proti Fibi in Košarkaški zvezi, da bi le bil nek konsenz, da pride do tega evropskega prvenstva. Osebno sem prepričan, pa tudi marsikdo od mojih kolegov, da v naslednjih dvajsetih letih Slovenija takšne priložnosti ne bo imela več.
Hvala lepa. Danes je veliko pobud, manj vprašanj, čeprav sem teh pobud tudi sam zelo vesel. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve gospodu dr. Ivanu Svetliku ter ministrici za gospodarstvo gospe mag. Darji Radić. Prosim.
Prisrčno pozdravljeni, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, gospod minister! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo vseskozi opozarjali Vlado Republike Slovenije in koalicijo, da so ukrepi, ki so bili sprejeti na področju spodbujanja gospodarstva, dvig gospodarske rasti, ustvarjanje pogojev za nastajanje novih delovnih mest, za preprečitev nadaljnjega naraščanja brezposelnosti, slabi in nedodelani in da ne bodo zadostni za izboljšanje gospodarske in socialne situacije v Republiki Sloveniji. Brezposelnost se povečuje, pri čemer v gospodarstvu ni zaznati kakšnih posebnih premikov na bolje. Nedavno je brezposelnost, žal, presegla – o tem smo se velikokrat že pogovarjali – 100 tisoč in več. Zato je treba nujno ukrepati in preprečiti nadaljnje naraščanje brezposelnosti ter jo znižati in sprejeti ukrepe za izboljšanje gospodarske in socialne situacije v Republiki Sloveniji. Prav tako je posebej zaskrbljujoče dejstvo, da je v Sloveniji brezposelnost bistveno večja, kot jo prikazuje uradna statistika. Kot je bilo zapisano na spletni strani SDS-a v članku Evropa okreva, Slovenija pada, potrebujemo novo izhodno strategijo, citiram, "v vzporednih evidencah najdemo še vsaj 14 tisoč brezposelnih delovnih invalidov in 2 tisoč 500 dolgotrajno brezposelnih. Če bi se lahko v evidence vpisalo tudi 14 tisoč tujcev, ki so bili še lani zaposleni v slovenskih podjetjih, bi bila slika še toliko slabša. Statistike tudi ne obremenjujejo brezposelni, ki so bili iz različnih razlogov črtani iz evidenc, vendar se niso zaposlili. Teh je pa veliko, samo v letu 2010 kar 25 tisoč 222. Njihov odhod iz evidenc ne pomeni, da so prišli med tiste, ki prispevajo k zmanjšanju proračunskega primanjkljaja ter stabilnejši zdravstveni in pokojninski blagajni. Večinoma so se upokojili, ponovno vključili v šolanje ali celo delajo na črno". Zato vaju, gospod minister in gospa ministrica sprašujem: Kaj boste storili za preprečitev nadaljnjega naraščanja brezposelnosti? In drugič: S kakšnimi ukrepi predvidevate izboljšati gospodarske in socialne situacije v Republiki Sloveniji? Hvala.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Pojbič, naj takoj povem, da kar zadeva statistiko brezposelnosti uporabljamo mednarodno primerljive metode in kazalnike in po teh kazalnikih je Slovenija še vedno v tisti skupini, tisti četrtini držav Evropske unije, ki imajo najnižjo stopnjo brezposelnosti, in verjamem, da je veliko tega tudi na račun ukrepov, ki smo jih do zdaj ustrezno namenjali. Zdaj, če navajate višje številke, so te posledica tega, da se dostikrat ne razlikuje med brezposelnimi in nezaposlenimi oziroma neaktivnimi, ki se jih seveda lahko izven metodoloških okvirov, kakršne Evropska unija uporabljala, seveda tudi tako ali drugače prišteva. Dejstvo je, da se je brezposelnost v zadnjem obdobju povečevala, vendar mnogo manj, kot so nekateri napovedovali, mnogo manj, kot so bila pričakovanja. Hkrati pa nas veseli, da je gibanje na trgu delovne sile v tem letu ugodno. Naraščanje brezposelnosti je bistveno počasnejše, kot je bilo v preteklem letu. Letos se je povečala za 6,2 %, lani za skoraj polovico. V aktivno politiko zaposlovanja smo vključili letos že skoraj toliko oseb, kot lani v celotnem letu. Lansko leto se je samozaposlilo in zaposlilo skupaj 48 tisoč 500 oseb, medtem ko letos 47 tisoč 300, skoraj toliko že letos v tem obdobju prvih desetih mesecev kot lansko leto v celem letu. Povpraševanje po delavcih se je okrepilo za več kot 5 in pol odstotka, kar samo kaže na dobra gibanja. Seveda smo tudi povečevali izdatke za zaščito brezposelnih oseb, tako da je bilo v letu 2008 porabljenih v ta namen okrog 100 milijonov, lansko leto 191, letos predvidevamo 238 milijonov za zaščito brezposelnih oseb in prihodnje leto okrog 200 milijonov. Prav tako se sredstva za aktivno politiko zaposlovanja povečujejo. Lansko leto so znašala 88 milijonov, letošnje 120, prihodnje leto bodo nekoliko nižja. Sproti spremljamo trende na trgu delovne sile in zaposlovanje in seveda temu primerno tudi sprejemamo ukrepe. Kar zadeve socialne zaščite in socialne situacije, bi rad posebej poudaril, da kažejo spet mednarodni primerljivi podatki, da se je stopnja tveganja revščine v Sloveniji od leta 2008 na 2009 zmanjšala za 1 % točko iz 12,3 na 11,3 %. In to nas uvršča na tretje mesto v Evropski uniji. To bi lahko tudi pripisali določenim ukrepom, ki so bili sprejeti, in tistim, ki se bodo še sprejemali. V prihodnjem letu bo začel veljati Zakon o socialnovarstvenih prejemkih in Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki bosta še dodatno usmerjena k najranljivejšim socialnim skupinam. Pripravljamo pa tudi nov zakon o socialnovarstveni dejavnosti, ki bo izboljšal dostop do ustreznih socialnih storitev. Kar zadeva zaščito, bi dodal še učinek novega zakona o urejanju trga dela, ki bo začel veljati s 1. januarjem prihodnje leto, s katerim omogočamo hitrejši dostop do denarnih nadomestil mladim, ki se zaposlujejo za določen čas, in bodo hitreje nabrali ustrezna obdobja zato, da bodo lahko do te pomoči prišli. Dvigamo za prve tri mesece višino te pomoči in tudi za najstarejše delavce jo podaljšujemo. K socialni zaščiti seveda sodi tudi to, kar delamo na področju štipendiranja, ker gre za to, da so štipendisti običajno tudi združenje ljudi, ki imajo določene socialne, ekonomske težave. Omenil bi še pokojninsko reformo, kjer bomo ob njeni uveljavitvi zaustavili nadaljnje padanje pokojnin. Pa tudi druge spremembe, reforme na trgu dela, kjer bi morda posebej kazalo omeniti tudi pripravljanje zakona o skladu za odpravnine, ki bodo drugače urejene in do katerih bo lahko posameznik potem bolj zanesljivo prišel, kajti danes kljub pravici do odpravnine, potem na koncu mnogo delavcev te odpravnine ne dobi. Hvala lepa.
Gospod Pojbič, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej gospod minister, po vsem tem, kar ste vi zdajle povedali, bi moralo v tej državi obstajati idealno stanje, po tem, kar ste vi zdajle povedali. Govorili ste o samih superlativih, ki jih je možno razbrati iz tistih vaših evidenc, ki jih imate tam napisane, vendar dejansko ali, bom rekel, praktično pa je v Sloveniji popolnoma drugače. Prvič sem prepričan, da tisto, kar trdite, da se je izboljšalo stanje na področju revščine, to me zelo težko prepričate, ker če bi hodili malo okrog po Sloveniji, bi videli, kako daleč je ta gospodarska politika oziroma ta vlada in pa tudi ta koalicija pripeljala to državo in ljudi, ki se s praktično 400, 500 ali pa s 600 evri preživljajo. To mislim, da je, ne samo, da je prag revščine, to je več kot prag revščine. S tem praktično ni mogoče preživeti, v nobenem primeru ni mogoče preživeti. Pa lahko, mogoče, za vas je, gospod minister, to smešno, ker me to najbolj moti, da se cinično smejite, pa tudi gospe Radičevi se zdi to zelo smešno, meni pa ne, pa tistim ljudem, ki delajo za 500 ali pa 600 evrov, se jim ne zdi smešno. Za vaju to seveda zagotovo ni problem, ker vama je bilo očitno življenje malce bolj naklonjeno, tako da pač teh problemov nista imela pa tudi ne moreta razumeti, kaj to pomeni. Vendar, dobro, ne grem na osebnostno raven, da se ne spuščam na osebnostno raven, bi rad povedal naslednje in bom vprašal. Gospod minister, povejte mi: Ali obstaja katera evropska država, v kateri se je v dveh letih brezposelnost povečala za 100 %, za 100 %? Prosim, da mi navedete tisto evropsko državo in da je tista država uspešna, kot je danes predsednik Vlade tukaj povedal, ko je odgovarjal na neka vprašanja, da je za njega uspeh, da bo do konca tega leta zadržal številko brezposelnih na 109, 110 tisoč brezposelnih. Če je to uspeh katere vlade. In če upoštevamo, da ste prevzeli vodenje te države, ko je bilo v tej državi okoli 55 tisoč brezposelnih, zdaj smo pa blizu številke 110 ali pa vsaj jaz mislim, da je višja. Prosim.
Gospod minister, izvolite.
Jaz bi dal besedo še kolegici Radić. Rekel pa bi, da je mnogo držav, kjer se je brezposelnost povečala mnogo bolj kot v Sloveniji. Pri nas se je za okoli 50 %, ne za 100 %, če prav računate. So države, ki imajo blizu 20 % brezposelnost, pri nas pa je ta 7 % po anketni metodi.
Gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za vprašanje. Gospod Pojbič, moram povedati, da se nisem cinično smejala temu dejstvu, da ima veliko zaposlenih v tej državi 500 evrov, ampak se cinično smejem temu zaradi tega, ker je treba pogledati razlog, zakaj ima večina delavcev danes v Sloveniji, v slovenskem gospodarstvu, 500 evrov plače. Izvirni greh za to, da imamo takšno stanje v gospodarstvu danes, je dejstvo, da se slovensko gospodarstvo v letih zgodovinsko najboljše konjunkture zadnjih štirih let ni prestrukturiralo, se pravi, ni vlagalo svojih sredstev v nove proizvode, v nove storitve, ki bi omogočale doseganje višje dodane vrednosti, s tem seveda tudi višje plače zaposlenih. V času konjunkture je bila priložnost za to. Dejstvo je, da je slovensko gospodarstvo stopilo v to krizo zelo slabo pripravljeno. Prepričana sem, da bi se, tudi če ne bi bilo te krize, gospodarska rast v Sloveniji obrnila navzdol. To je dejstvo. Moram reči, da je seveda takšna situacija in takšno stanje v gospodarstvu pravzaprav tudi narekovalo naše usmeritve oziroma usmeritev te vlade, kaj lahko naredi na področju gospodarstva, seveda, zdaj pa še ob pogojih te krize. Kot ste seznanjeni, veste, da so bili prvi ukrepi te vlade na področju sanacije krize sanacije finančnega sistema. Veste, da smo bili pred polomom finančnega sistema in dejstvo je bilo, da je takrat država sprejela ukrepe, ki so omogočili, da se je finančni sistem pravzaprav obdržal. Druga skupina ukrepov pa je bila namenjena direktni pomoči podjetjem, da bi čim lažje oziroma čim bolj milo lahko preživela to krizo. Tukaj je šlo za dve vrsti ukrepov, eni so bili tisti, ki so bili dejansko usmerjeni na omilitev krize, govorim o garancijskih shemah, govorim tudi o garancijah, ki smo jih dajali za mala podjetja preko Slovenskega podjetniškega sklada za premostitev likvidnostnih težav, po 200 tisoč evrov, to so bili ukrepi, ki smo jih izvajali za omilitev krize. Vendar pa je bila osnovna usmeritev Vlade, da kljub temu, da imamo krizo, če želimo zagotoviti eno dolgoročno, zdravo, stabilno rast, smo vsa sredstva razpoložljiva, ki jih je imela ta vlada, usmerili v zdrava podjetja, v spodbujanje razvoja in razvojne aktivnosti zdravih podjetij, tistih podjetij, ki so tudi v času krize bila sposobna vlagati to. In tem podjetjem smo pomagali. V teh dveh letih smo za te razvojne namene dali preko 500 milijonov razvojnih spodbud samo Ministrstvu za gospodarstvo in s tem podprli 3 tisoč 500 podjetij. Tudi naprej bomo nadaljevali s tem. Imamo že pripravljene ukrepe. Danes se je zaključil razpis za sofinanciranje razvojnih centrov slovenskega gospodarstva, nadaljnjih 185 milijonov v zdrave skupine podjetij.
Gospa ministrica, moram vam reči, da je nekaj narobe z merjenjem časa, vas čas je že potekel, zato vas moram prekiniti.
Se opravičujem. Mislim, da sem pojasnila glavne razloge. Vlada absolutno izvaja ukrepe, ki so prilagojeni tej situaciji.
Gospod Pojbič želite besedo? Proceduralni predlog?
Ja, seveda proceduralni predlog. Predlagam, da se o tem vprašanju opravi širša obravnava v Državnem zboru, bom pa seveda to utemeljil. Najprej bi rad povedal, da je ministrica odgovorila, da so tista štiri leta vlade Janeza Janše kriva za to, da je taka gospodarska situacija v tej državi. Približno tako ste povedali. Ampak takrat je bila 6 do 7 % gospodarska rast. Brezposelnost je bila najnižja v zgodovini Slovenije. To ni normalno. Se pravi, tisti, ki je peljal to gospodarsko politiko jo je peljal tako, da je znal pravilno postaviti gospodarske usmeritve in gospodarskega razvoja in države. In zato se je zgodilo tisto, kar je ravno v čistem nasprotju z vodenjem te države s strani vaše vlade. Poglejte, jaz bom navedel nekaj argumentov, kakšno je gospodarsko stanje v naši državi, potem bom povedal, zakaj to govorim, da bom lahko potem utemeljil, zakaj ta proceduralni predlog. Vsi se zavedamo, da je gospodarska situacija v državi še vedno, jaz mislim, zelo resna. Ključne težave, s katerimi se gospodarstvo srečuje, so vprašanja rastoče nelikvidnosti, pomanjkanje naročil in investicij, nedostopnost kreditov – velikanski problem, administrativne ovire in zapleteni pogoji poslovanja. Še vedno predolgi, preveč zbirokratizirani postopki pridobivanja nepovratnih sredstev, struktura gospodarstva –absolutno neugodna. Več kot 133 tisoč ljudi ali 26 % zaposlenih dela v podjetjih, katerih dodana vrednost je nižja od 20 tisoč evrov. Torej, le 24 % zaposlenih oziroma nekaj več kot 120 tisoč ljudi ustvarja dodatno vrednost nad 40 tisoč evrov. Število brezposelnih, kot smo že danes povedali, je preseglo mejo 110 tisoč, problem, ki ga lahko šele pričakujemo, da se je ohranjalo približno 60 tisoč delovnih mest s temi intervencijskimi ukrepi Vlade, ki pa se iztekajo. Pričakujemo lahko tudi, da bodo v prihodnosti gospodarski prostor dodatno pretresli nekateri stečaji in prisilne poravnave, lahko jih naštejem kolikor hočete. Vlada ne spodbuja gospodarstva, ampak ga celo zavira. To je tudi moja ocena, saj je malo naredila za spodbujanje domače porabe, ampak sprejema ukrepe v nasprotni smeri, kot sta dvig trošarin in krčenje naložb z rebalansom proračuna. Proračun ni naravnan razvojno in konkurenčno. Ukrepi, ki pa jih je Vlada sprejela, so v glavnem neučinkoviti ali pa ne delujejo. Poglejta, gospa ministrica in gospod minister, če bi bilo drugače, se ne bi brezposelnost povečevala. Gospod minister je govoril o tem, jasno, da je tudi svetovna gospodarska situacija delno kriva za to, da je taka gospodarska situacija [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Pojbič. O predlogu poslanca gospoda Marijana Pojbiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra in ministrice na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 19. novembra 2010, v okviru glasovanj. Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Samuelu Žbogarju.
Spoštovana ministrica, ministri! Spoštovani prisotni! Konec oktobra so homoseksualni aktivisti začeli s plakatno akcijo, s katero želijo Slovenke in Slovence prepričati, da podprejo predlog družinskega zakonika, iz katerega izhaja, da sta za otroka enako dobri tudi dve mami ali dva očeta. Ob tem pa želim opozoriti na zelo sporno financiranje te kampanje, saj jo, sodeč po izjavah homoseksualnih aktivistov, s 6 tisoč evri financira veleposlaništvo Kraljevine Nizozemske v Sloveniji. To razumem kot neposredno vmešavanje nizozemskega veleposlaništva v zakonodajni proces Republike Slovenije in nastop proti veljavnemu pravnemu redu v Sloveniji. To so zelo neprimerne in nediplomatske poteze nizozemskega veleposlaništva. Kot je za častnik Delo pojasnila namestnica nizozemskega veleposlanika Nelleke Linssen je takšna praksa njihovih ambasad po svetu nekaj običajnega. Naša zunanja politika namenja pravicam homoseksualcev po svetu strukturno pozornost, ambasade imajo pa natančna navodila, kako sodelovati v konkretnih situacijah. Pa se vprašajmo, ali bi Nizozemska na svojem ozemlju dopustila, da bi na primer slovensko veleposlaništvo financiralo kampanjo za zakon, s katerim bi na Nizozemskem ukinili kraljevino, ker Slovenci menimo, da je to preživela oblika vladavine, ali pa za ukinitev možnosti posvojitev otrok s strani homoseksualcev na Nizozemskem, saj velika večina državljank in državljanov v Sloveniji temu nasprotuje. V skladu z 21. členom Zakona o političnih strankah, se stranke ne smejo financirati iz tujine, prav tako pa se iz tujine na podlagi Zakona o volilni in referendumski kampanji v povezavi z Zakonom o političnih strankah ne smejo financirati tudi volilne in referendumske kampanje. Namen teh prepovedi je predvsem preprečevanje tujega vpliva na zakonodajne odločitve v naši državi. Nizozemsko veleposlaništvo se s tem financiranjem zavestno vmešava v zakonodajni proces v Sloveniji. Morebitnemu sprejetju spornega zakonika bo gotovo sledil referendum, zato gre tukaj že tudi za referendumsko kampanjo v zvezi z družinskim zakonom, ki jo financira tuja država. Zunanjega ministra sprašujem: Kaj je kot zunanji minister suverene in neodvisne Republike Slovenije naredil ob meddržavnem incidentu, in sicer vmešavanju veleposlaništva Kraljevine Nizozemske v zakonodajni proces v Sloveniji s tem, ko le to financira kampanjo za sprejem spornega družinskega zakonika, ki predvideva odvzem otrokove temeljne naravne in človekove pravice do mame in očeta v Sloveniji? Zanima me tudi: Kako boste v bodoče zagotovili, da tuje države ne bodo posegale v zakonodajne procese v naši državi, saj je to v naši državi, kot rečeno, prepovedano? Hvala za odgovor.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Najprej bi rekel, da je Slovenija seveda demokratična država, ki podpira delovanje nevladnih organizacij in civilne družbe. Sam oziroma mi v zunanjem ministrstvu zelo tesno sodelujemo z vsemi slovenskimi nevladnimi organizacijami in to sodelovanje bogati delo zunanjega ministrstva in bomo s tem tudi nadaljevali. Navsezadnje je tudi sama slovenska država nastala v veliki meri tudi ob aktivnostih takratne civilne družbe. Najprej bi rekel, da smo kot Slovenija verjetno lahko ponosni, da smo v tisti skupini držav, ki se ne boji svojih nevladnih organizacij, ki se tudi ne boji, če te nevladne organizacije dobijo sredstva za svoje projekte in aktivnosti tudi iz tujine. Mislim, da nismo v tisti skupini držav, ki vidi financiranje nevladnih organizacij iz tujine kot vmešavanje v notranje zadeve. Mislim, da je ta skupina držav nekje drugje. Veseli nas, da Slovenija ni del tega. Kot sam razumem, je Nizozemska podprla projekt slovenskih nevladnih organizacij za širitev strpnosti v Sloveniji. Nizozemska v svoji zunanji politiki podpira promocijo človekovih pravic, podpira promocijo strpnosti in iz tega principa je tudi podprla projekt v Sloveniji. Mislim, da ne gre za vmešavanje v referendumsko kampanjo, referendum še ni bil sklican in je v bistvu to še vse hipotetično razmišljanje, kaj se bo z referendumom dogodilo. Sicer pa moram spomniti, da je znotraj Evropske unije kar utečena praksa, da se podpira, finančno podpira delovanje nevladnih organizacij v tretjih državah. Tudi iz sredstev Evropske komisije se financira veliko projektov nevladnih organizacij preko evropskega EU instrumenta za demokratizacijo in človekove pravice. Tudi sama Slovenija podpira nevladne organizacije v tujini. Direktno podpiramo nevladne organizacije na Kosovu, večino pa podpiramo posredno, prek svojih nevladnih organizacij, ker želimo krepiti delo lastnih nevladnih organizacij, želimo okrepiti kapacitete lastnih nevladnih organizacij, zato tudi sredstva namenimo preko naših tujim nevladnim organizacijam. Tako da to je nekaj, kar je v bistvu utečena praksa in mislim, da se nam ni treba bati, ni treba nobenih bojazni, če tudi naše nevladne organizacije pridobivajo za svoje projekte sredstva iz tujine. Sam ne vidim možnosti, da bi Slovenija podprla projekt ukinitve kraljevine na Nizozemskem ali pa za omejevanje človekovih pravic, ker to ni zunanji politični cilj ali pa interes Slovenije, vidim pa možnost, da bi lahko tudi slovensko zunanje ministrstvo podprlo projekt širitve strpnosti in multikulturnosti na Nizozemskem oziroma nizozemski nevladni organizaciji za projekt na Nizozemskem, če bi takšna prošnja prišla. Hvala lepa.
Gospod Ribič, izvolite.
Hvala. Jaz bi rekel še to. Razumem vas, da se zaradi lastnih interesov bojite, odločno zagovarjate interese Republike Slovenije v tujini. Tokrat v odnosu do Kraljevine Nizozemske, ki v teh dneh preko svojega veleposlaništva po vseh večjih slovenskih mestih financira plakate za sprejem predloga družinskega zakonika. Vendar pa bi se morali zavedati, kdo vas plačuje in plačujejo vas slovenski davkoplačevalci. Ti se v večini ne strinjajo, da se zakonske zveze izenači z istospolnimi skupnostmi in da se istospolnim partnerjem omogoči posvojitev otrok. Po vseh anketah, ki so bile izvedene, večina slovenskih državljank in državljanov zagovarja, da ima otrok temeljno naravno in človekovo pravico ter da potrebuje mater in očeta. Zato prav gotovo ni v interesu naših državljank in državljanov, da se tuja država vmešava v to, kako bodo v Sloveniji urejena družinska razmerja. Da seveda ne govorim o tem, da se tuja država vmešava v našo pravico, da sami sprejemamo zakone in postave. Če pa je slučajno diplomatska praksa, da se države vmešavajo v zakonodajne procese druge, nekaj običajnega, ker sam tega do sedaj sicer v Sloveniji še nisem vedel in opazil, vas sprašujem: Za katere zakone in v katerih državah je kampanje financirala Slovenija? Koliko denarja je za posameznega od teh primerov porabila? Katere organizacije v tujini je na ta način podprla? V primeru, da se Slovenija na takšen način ne vmešava v sprejemanje zakonov v drugih državah, pa pričakujem od vas, gospod minister, da boste od veleposlaništva Kraljevine Nizozemske zahtevali, da se slovenskim državljankam in državljanom opraviči ter da takšnih kampanj v Sloveniji v prihodnje ne izvaja več. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Žbogar, imate besedo.
Hvala lepa. Najprej bi rekel, da kot sam razumem, Nizozemska ne obeša plakatov po Sloveniji, to počnejo slovenske nevladne organizacije skupaj tudi z nekaterimi drugimi organizacijami. Nizozemska je samo podprla projekt slovenskih nevladnih organizacij in ne vidim, kje je tukaj problem. Slovenija, kot sem prej rekel, že financira nevladne organizacije tujih držav, konkretno na Kosovu, samo nimam seznama, katere projekte financiramo. Evropska unija še v veliko večji meri financira različne projekte iz tega instrumenta za demokratizacijo in človekove pravice v državah, kjer ravno tako pravijo, da človekove pravice v njihovi ustavni ureditvi niso, recimo, tako opredeljene, kot si jih Evropska unija želi in kot spodbuja nevladne organizacije, da jih promovirajo. Tako da si ne bi želel biti v tisti skupini držav, ki imajo takšna stališča, da je vsako vmešavanje oziroma da je vsaka podpora projektom nevladnih organizacij že vmešavanje v notranje zadeve držav. Mislim, da smo šli že mimo te faze v neko novo fazo, ko smo lahko sproščeni in ko seveda lahko dovolimo dialog, naj se ljudje na koncu sami odločajo, kaj mislijo, da je za Slovenijo najboljše. Dialoga pa ni nikoli preveč. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Darko Menih želi postaviti vprašanje ministru Dejanu Židanu, ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Boste kljub odsotnosti postavili vprašanje? Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo. Vsem prisotnim prav lep pozdrav! Kljub temu, da spoštovanega gospoda ministra ni, bi želel postaviti vprašanje in bi ga tudi prosil, da bi mi na naslednji seji ustno odgovoril. Občine v Sloveniji imajo kljub spremenjenemu Zakonu o prostorskem načrtovanju, kljub razmišljanju o kadrovskih okrepitvah določenih ministrstev in kljub nenehnemu opozarjanju še vedno težave pri pripravi občinskih prostorskih načrtov. Eden izmed glavnih problemov pri tem je neupoštevanje zakonsko predpisanih rokov s strani nosilcev urejanja prostora, tudi Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Na občini Šoštanj čakamo na vaše smernice že 7 mesecev. Ministra zato sprašujem: Kaj namerava narediti, da bodo postopki tekli po zakonskih določbah? Hvala.
Hvala lepa. Po vašem predlogu boste dobili na naslednji seji ustni odgovor na vaše poslansko vprašanje.
Hvala lepa.
Gospod Branko Marinič postavlja poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Gospod Marinič, izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovani minister, državna cesta G1 – 3 je mnogim prebivalcem Pomurja, ki živijo ob cesti, spremenila način življenja. Z dovoljenjem preusmeritve težkih tovornjakov na omenjeno cesto je država priznala napako. Vrhovno sodišče je razsodilo, da so ljudje ob cesti G1 – 3 upravičeni do odškodnin. Postavljen je bil pravni temelj za odškodninsko odgovornost države, ki je po tej cesti dovolila promet težkih tovornjakov in s tem kršila temeljno ustavno pravico do zdravega življenjskega okolja. Država je najprej ponudila poravnavo in se izognila še večjim stroškom zaradi odškodnin, kasneje pa ustavila izplačilo odškodnin z izgovorom, da ni denarja. Spoštovani minister, v zvezi s tem vam postavljam naslednja vprašanja: Koliko upravičencev je že prejelo odškodnino in za kakšno višino denarnih sredstev gre? Koliko upravičencev še čaka na izplačila odškodnin in za kakšno višino denarnih sredstev gre? Kakšna je predvidena časovna dinamika izplačil odškodnin vsem upravičencem?
Hvala lepa. Izvolite besedo gospod minister.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana poslanka in spoštovani poslanci! Lastniki stanovanjskih hiš ob državni cesti G1 – 3 so od leta 2005 vložili več kot 2 tisoč 500 zahtevkov odškodnin za nepremoženjsko škodo in na podlagi 600 izdanih pravnomočnih sodnih odločb, sklepov in poravnav je bila oškodovancem v letu 2009 izplačana odškodnina v znesku 4 milijone 636 tisoč 824 vejica 19 evra. V letošnjem letu 1 milijon 338 tisoč 766 evrov. Direkcija Republike Slovenije, ki je na Ministrstvu za promet kot organ, samo finančno realizira te odškodnine. Na podlagi sklepov Vlade tako v letu 2009 kot 2010 zagotavljamo ta denar iz proračunske rezerve. Trenutno čaka na izplačilo torej še prek tisoč 900 lastnikov stanovanjskih hiš, ki so vložili zahtevke za izplačilo v višini približno 4 milijone evrov. Težko danes govorim o predvideni časovni dinamiki izplačila odškodnin, lahko povem, da je v sredo sestanek na to temo na Ministrstvu za pravosodje. Sicer sta Ministrstvo za pravosodje in Državno pravobranilstvo tista, ki peljeta postopke, naša direkcija za državne ceste pa samo izvršuje tisto, kar se dogovorijo. To pa so ti podatki, ki jih imam ta trenutek na voljo in več bo lahko znano po tem sestanku.
Hvala lepa. Gospod Branko Marinič, dodatno vprašanje? Izvolite.
No, hvala lepa, minister, za odgovor, čeprav imam občutek, da sem dobil le delno vsebino odgovora. Jaz sem bil pri postavljanju poslanskega vprašanja dokaj konkreten. Dejstvo je, da je država s tem izplačilom, ko je nekaj časa izplačevala, in po nekaterih podatkih direktno prizadetih, ki so mi pisali, bi naj bilo 20 % upravičencev poravnana ta odškodnina, medtem ko bi naj 80 % ne bila, kar seveda postavlja v zelo neenakopraven položaj vse oškodovance. V pismu, ki so ga naslovili, tudi zapišejo, da je minister Zalar dal obljubo, da bo država in on v imenu države poskrbel in uredil, da bodo vsi upravičenci poplačani v smislu odškodnin, do katerih so opravičeni. Zdaj, če bi dobil v vašem odgovoru nek termin, bi nekako zadovoljili tudi mojemu odgovoru, vendar iz vašega pojasnila in pa konkretnega odgovora, spoštovani minister, ni bilo zaslediti, kdaj terminsko bodo te odškodnine poplačane in s tem odpravljena ta neenakost vseh upravičencev do odškodnin. Jaz sem prepričan, da bosta z ministrom Zalarjem tudi na to temo kaj dorekla, seveda, v interesu in čimprejšnji realizaciji vseh tistih, ki so do odškodnin upravičeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Patrick Vlačič bo dopolnil odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam danes še en dopis, ki nosi današnji datum. Danes sem ga prejel, in sicer iz Ministrstva za pravosodje. V tem dopisu me obveščajo, da je državna pravobranilka v pravobranilstvu, zunanji oddelek v Murski soboti, vložila predlog za dopustitev revizije v zadevi nekih tožnikov v zvezi s sodbo Okrajnega sodišča v Gornji Radgoni, v zvezi s sodbo Višjega sodišča. Odločitev revizijskega sodišča v tej zadevi bo imela pomembne pravne učinke za reševanje večjega števila pravdnih zadev pri različnih sodiščih, ki se nanašajo na zahtevke za povračilo nepremoženjske škode zaradi povečanega prometa na cesti G1 – 3. Ker je od odločitve revizijskega sodišča v tej zadevi odvisno, kakšna nadaljnja usmeritvena navodila bo pristojno ministrstvo posredovalo v navedenih istovrstnih zadevah, vas na podlagi dogovora z Ministrstvom za pravosodje, finance – najprej gre za zaprosilo Vrhovnemu sodišču, da prednostno obravnava to zadevo. In to je zadnja informacija, ki jo imam jaz, ampak še enkrat ponavljam, jaz sem to dobil samo v vednost, ker nisem skrbnik tega postopka. Z veseljem sem odgovoril z vsemi podatki, ki jih imam na voljo, drugače smo pa mi samo tisti, ki izplačujemo, dejansko je Ministrstvo za pravosodje tisto, ki pelje postopek.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Gvido Kres, ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Obveščen sem, da gospod Žarnić prihaja. Gospod Kres, mogoče par sekund počakajmo.
Sem za to, da počakamo.
Gospod Roko Žarnić prihaja in gospod poslanec Gvido Kres ima priložnost za vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, gospa, gospoda ministra, kolegice in kolegi! Na 19. redni seji sem vam postavil poslansko vprašanje glede sredstev, namenjenih za izvajanje nalog javne službe upravljanja območja GEOSS v letu 2010, ki je z zakonom opredeljeno kot območje posebnega državnega in narodnega pomena. Po odgovoru ste mi zagotovili, da sredstva, po katerem sem spraševal, niso bila ukinjena, pač pa so bila zmanjšanja za 20 tisoč evrov. In to tudi drži. Razumem, da zaradi varčevanja obstajajo razlogi za zmanjšanje sredstev, vendar društvo za razvoj in vzdrževanja geossa kot koncesionar s tolikšnim zmanjšanjem sredstev ne more izvajati obveznosti, ki so določene z Zakonom o geometričnem središču Slovenije oziroma s koncesijsko pogodbo. Omenjena sredstva, to je 20 tisoč evrov, društvo namreč v večini uporabi za tekoče obveznosti, medtem ko je izvajanje programa društva za leto 2000 močno okrnjeno in je v določeni meri ogroženo. Tukaj imam en dopis društva Heraldica, ki je zaradi tega ogroženo, pa bi vam prebral to, kar so mi v pismu napisali. Društvo Heraldica Slovenica je dve leti od državnega koncesionarja, Društva GEOSS, dobivala denarno pomoč za organizacijo slovesnosti ob dnevu zastave v višini tisoč 500 evrov. V letošnjem letu, ko se pripravljamo na 20. obletnico države Slovenije, 20-obletnico slovenskega grba in zastave, 20-obletnico Društva Heraldica Slovenica in 19. obletnico včlanitve družbe Heraldica Slovenica v svetovno organizacijo FIAV, pa smo do nedavnega prejeli 500 evrov z obrazložitvijo, da je pristojno ministrstvo zmanjšalo z zakonom namenjen denar za protokolarni objekt GEOSS. Ker se v društvu Heraldica Slovenica štejemo za skupnost nevladnih organizacij ne glede na ideološko opredelitev članstva, vas prosimo, da nam pomagate pri realizaciji projektov v čast naših simbolov, ki jih je v aprilu drugega leta vredno praznovati. Od vladnega koncesionarja GEOSS pa pričakujemo, da bo slovesnosti ob dnevu zastave dal največjo pozornost prireditev na geossu. To je rezultat tega zmanjšanja in zaradi tega bi vas rad še opozoril gospod minister, da bi namreč zmanjšanje pogodbenih sredstev za 50 % prišlo lahko v poštev le s spremembo koncesijske pogodbe, kar pa se ni zgodilo. Vprašanje, ki sledi: Ali bo Ministrstvo za okolje in prostor oziroma Geodetska uprava Republike Slovenije za normalno delovanje društva namenilo dodatna oziroma preostala proračunska sredstva, s čimer bi se ponovno vzpostavilo zakonito stanje, in sicer omogočilo izvajanje sestavljenega programa društva za leto 2010? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Roko Žarnić, minister za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Kot sem že zadnjič, ko smo se o isti stvari pogovarjali, povedal. Žal so moji odgovori taki, kot pričakujete. Lahko le to rečem. Ko bo proračun sprejet ali bo v kakršnikoli obliki, se bomo skušali pogovoriti z GEOSS-om. Za neke konkretne naloge, kot je to, za tak velik projekt je to sramotnih 500 evrov, zato bomo skušali še kakšne zadeve, vire poiskati znotraj notranjih rezerv. Jaz tukaj ne morem, saj veste, nisem v poziciji govoriti o kakšnih obljubah, ki jih ne rad dajem. Lahko pa povem, da bomo skušali v konkretnih dvostranskih pogovorih o teh stvareh za kakšne konkretne akcije še na drug način pomagati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matevž Frangež bo postavil vprašanje ministrici Irmi Pavlinič Krebs, ki je odsotna. Boste vprašali kljub temu, gospod Frangež? Boste odsotno ministrico vprašali? Ne. Gospod Frangež bo postavil vprašanje drugič, naslednjič. Besedo ima gospod Ivan Grill, ki bo postavil poslansko vprašanje tudi odsotnemu ministru za zdravje, Dorijanu Marušiču. Boste postavili vprašanje? Izvolite, gospod Grill.
Najlepša hvala. Kljub temu bom zastavil vprašanje odsotnemu ministru, bi pa prosil, da na naslednji seji dobim tudi ustni odgovor. Moje vprašanje ministru za zdravje je v povezavi s težavami financiranja lekarniške dejavnosti. To je tudi problem, ki se vleče zdaj že nekaj let in je nastal v času, ko je ta resor vodil še bivši minister gospod Miklavčič. Že takrat smo opozarjali, da je model financiranja malih lekarn, tu gre predvsem za izdajanje zdravil na recept, bil neupravičeno spremenjen tako, da je ogroženo delovanje malih lekarn. To je predvsem problem ruralnih področij, kjer je že tako ali tako koncentracija ljudi majhna. Pomeni, da če želijo dobiti zdravila, morajo potem hoditi daleč in takrat, ko so ljudje bolni, jim je to še bistveno bistveno težje. Mi smo na ta problem opozorili tudi na nujni sejah Odbora za zdravstvo že konec leta 2009. Tudi v letu 2010, ko smo na ta problem opozorili in pozvali Vlado, da poišče model, da bi se ta problem skušal reševati na način, da ne bi bilo treba dodatnih sredstev, ampak da se financira male lekarne nekoliko drugače kot pa tiste, ki imajo svoje poslovalnice v velikih mestih oziroma tam, kjer je velika koncentracija prebivalcev. Minister gospod Marušič se je takrat zavezal, da bo poiskal ustrezen model financiranja, da bo sklical oziroma oblikoval neko posebno delovno skupino, ki bo preučila vse možnosti in pa da potem takšen model tudi predstavi in pa sprejme. Žal do danes tega modela oziroma te spremembe ni in lekarne, kot sem že povedal, predvsem majhne lekarne, se soočajo z velikimi velikimi težavami pri svojem financiranju. Nekatere so že prisiljene svojo dejavnost zapirati ali pa svoje poslovanje lahko izvajajo na račun zmanjšanja amortizacije, kar je dolgoročno zagotovo obsojeno na propad. Zato bi seveda želel, da mi gospod minister odgovori: Kdaj konkretno bo ta model izdelan? Kdaj bo prišlo do teh sprememb, da ne bi tukaj prizadeli poslovanje malih lekarn? Kot sem seznanjen, to sicer neformalno, se je združenje malih lekarn pritožilo že tudi na Evropsko komisijo in če seveda to drži, bo to lahko imelo nek okrnjen ugled za Slovenijo tudi izven slovenskih meja, kar pa nam ne more biti v prid. Zato pričakujem, da se bo ta situacija v najkrajšem času tudi rešila. Že vnaprej se mu zahvaljujem za odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Gospod Grill, pisni ali ustni odgovor? Ustni. Gospod Grill prosi za ustni odgovor na naslednji seji. Poslansko vprašanje naj bi postavil dr. Peter Verlič, ki je odsoten, zato bo poslansko vprašanje ministru za pravosodje Alešu Zalarju postavil gospod dr. Vinko Gorenak. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Me veseli, da je minister z nami. Gospod minister, jaz sem že prej v poslanskem vprašanju predsedniku Vlade pravzaprav, ko smo govorili o zadevi imenovanje predsednika Vrhovnega sodišča, jaz bi se pa zdaj vendarle, da ne bo kdo imel v koaliciji občutek, da smo v opoziciji "po župi priplavali", kot se temu reče, skušal še malo pravno osvetliti postopek imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča, ne glede na to, katerega. 62.a člen Zakona o sodiščih pravzaprav zelo jasno govori, da predsednika Vrhovnega sodišča imenuje Državni zbor na predlog ministra. Minister je v tem postopku dolžan pridobiti mnenje Sodnega sveta in pa obče seje Vrhovnega sodišča. Poudarjam, dolžen je pridobiti mnenje. Torej mnenje vemo, da ni nekaj obvezujočega. Jaz vidim postopek imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča dvofazno, in sicer je to lahko prva faza, ta je nekako pripravljalne narave in jo opravita Sodni svet in pa obča seja Vrhovnega sodišča. Druga faza je bolj konstitutivna, bi lahko rekli. Tu nastopita dva glavna akterja – eden je Državni zbor, pred njim pa seveda minister. Zato po moji oceni gre za kombinacijo odločanja med ministrom in Državnim zborom. Državni zbor, veva, da je političen, ker drugačen tudi ne more biti, in je tudi njegovo odločanje politično. To se je zadnjič lepo pokazalo, ko gospod Šorli ni bil primeren, ker je oprostil Pavla Ruparja, ampak taka je bila odločitev politične narave, ki je taka, kot je. Vaše odločanje pa ne more biti samo politično. Vaše odločanje mora biti, po moji oceni, tudi strokovno. Vi ste politik in odločate politično. Tu mi ni kaj oporekati, vendar imate poleg politične odločitve, torej spoštovati ali ne spoštovati Sodnega sveta Vrhovnega sodišča, za opraviti tudi pravzaprav pravni postopek imenovanja, pri čemer niste vezani na mnenje Sodnega sveta in obče seje. Jaz mislim, da se ne morete skriti za mnenje obče seje ali mnenje Vrhovnega sodišča, ampak ste dolžni vsa dejstva, ki so v zvezi s tem, tudi preveriti. Glede na to, da Zakon o sodiščih ne predpisuje postopka kot ga, recimo, predpisuje Zakon o policiji za direktorja Policije. Tega ta zakon ne predpisuje. Po moji oceni, to boste povedali, bi kazalo v skladu s tem 3. členom ZUP-a upoštevati tudi ta zakon, predvsem pa 145., 138. člen, ki govorita, da je minister, torej da bi bil, po mojem mnenju, dolžan preveriti vse okoliščine. Sprašujem: Ali je bil postopek tako voden? Hvala lepa.
Gospod Aleš Zalar, minister za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, seveda ste pravilno citirali 62. člen zakona o sodiščih, ki ureja ta postopek imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča, pri čemer, moje osebno mnenje, da bi ta postopek lahko bil drugačen, tudi kakovostnejši, vsaj v tistem delu, ko gre za mnenje občne seje Vrhovnega sodišča, ki se, kot znano, izrazi v obliki podpore ali nepodpore kandidatu brez obrazložitve, za razliko od mnenja Sodnega sveta, kjer je vselej obrazloženo. In jaz sem ta problem izpostavil že ob prejšnjem kandidacijskem postopku Marka Šorlija, ki sem ga ravno tako predlagal v imenovanju, tako kot sem sedaj nedavno predlagal imenovanje gospoda Branka Maslešo, takrat tudi ob odobravanju vas, gospod Gorenak, in vaše stranke. Postopek imenovanja je pravni postopek tudi v delu, ko gre za odločitev ministra za pravosodje, ali kandidata predlaga v imenovanje ali ne. Zato mora biti odločitev ministra za pravosodje tudi obrazložena. Ta obrazložitev je namreč podlaga za eventualno sodno varstvo tistega kandidata, ki morda v tem postopku ne bi bil izbran. Znano je namreč, da kandidat nima nobenega sodnega varstva v primeru, ko potem dokončno o njegovem imenovanju ali neimenovanju odloča Državni zbor. Tisto je čista politična odločitev. Odločitev ministra za pravosodje pa je pravna odločitev. Ta odločitev ministra za pravosodje tudi ni pravno nevezana odločitev. Zato je tako pomembno mnenje občne seje Vrhovnega sodišča in Sodnega sveta. Na ta vidik je posebej opozorilo Ustavno sodišče v eni od svojih odločb in opozorilo, da minister teh dveh mnenj ne more kar obiti, ne glede na to, da ga formalno ne vežeta pri njegovi odločitvi, ali kandidata izbere in ga predlaga ali ne. Predvsem se mora do teh mnenj minister opredeliti. V vseh postopkih doslej, tako v primeru prejšnjega kandidata, kjer je bilo eno mnenje negativno, konkretno je šlo za mnenje občne seje, in eno mnenje pozitivno, kjer je šlo za mnenje Sodnega sveta, kot v tem primeru kandidata Masleše, kjer sta obe mnenji pozitivni, sem se kot minister v obrazložitvi do vsega tega tudi opredelil. S tem se izpolnil svojo zakonsko dolžnost in opravil tisto presojo, ki jo kot minister moram, pri čemer sem upošteval tudi tisto, kar ste izpostavil na koncu. Torej, da sem preveril vse relevantne vidike te kandidature, ne samo v formalnem smislu, ampak tudi vsebinskem smislu, in na koncu tudi v smislu primernosti ali neprimernosti kandidata. Tisto, kar sem štel za relevantno v tem postopku, sem ocenil, se do tega opredelil, to najdete v mojem obrazloženem predlogu in za njim seveda stojim. Ta postopek je torej bil izpeljan v skladu z veljavnim Zakonom o sodiščih in na način, ki je bil uveljavljen po vseh dosedanjih postopkih imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča. Seveda pa je zdaj na Državnem zboru, da ta predlog pretehta in da seveda poskuša po največji možni meri slediti objektivnim kriterijem za izbiro kandidata. To je tisto, kar bi si jaz kot minister želel, da bi tudi Državni zbor počel pogosteje, kar je sicer problem glede na zelo široko kadrovsko funkcijo Državnega zbora, volilno funkcijo, ki jo ima ne samo pri postavljanju predsednika Vrhovnega sodišča, ampak še vrsto drugih, tudi ne samo pravosodnih funkcionarjev. Bistveno je torej, da se odločitev o imenovanju opira na objektivne kriterije, ki so seveda z zakonom določeni, da se pri tem upoštevajo kandidatove odlike. To je pravzaprav tisto, kar pravna država terja od vseh nas, tudi na koncu od poslancev Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Seveda, gospod minister, ampak zakon pravi, "preveriti dejstva in okoliščine v duhu javnega interesa". Tako moramo vsi delovati, ne samo vi ali jaz, verjetno še kdo drug, zlasti sodstvo. Ampak poglejte eno reč, po tistem, ko je Sodni svet že dal svoje mnenje, in po tistem, ko je občna seja že povedala svoje, torej je izrazila kandidatu podporo, so se v javnosti oglasili ustavni sodniki Jan Zobec, Janez Brank, Rudi Štravs, vrhovni sodnik pa še kdo. To so tisti, ki so javni, v moji mapi jih je, veste, ogromno, ampak te lahko javno izpostavim. Tudi vam so bili na razpolago, gospodje, in najverjetneje bi kazalo v času od mnenja Sodnega sveta, občne seje Vrhovnega sodišča do vašega predloga pretekli ponedeljek [[...]]poglejte, vi pravite, "objektivno odločajte", ja prav, gospod minister, ali ste vi objektivno naredili, ko jih niste niti na kavo poklicali? Gospoda Zobca, Branka, Štravsa, ki so se vsi javili, vsi so se vam javili, javno, v medijih prej. Po moji oceni ste vi dolžni z njimi opraviti pogovor in njihove argumente, ki so jih javno izrekli, soočiti s kandidatom. Ampak jaz mislim, da je še vedno čas in še vedno nismo zamudili zadnjega vlaka na to temo. Vi imate kot minister še vedno možnost, da zaradi novih okoliščin, ki se vsak dan pojavljajo, potegnete predlog za en mesec nazaj. In te naloge, pogovore z ustavnim sodnikom, jaz ustavnega sodnika, kljub temu, da jih včasih kritiziram, ne bi spregledal. In mislim, da bi bilo to izjemno dobro narediti v temu trenutku zato, da bi ne na horuk prišli do predsednika Vrhovnega sodišča v nekem normalnem postopku ob upoštevanju, da vi preverite, kaj so ti sodniki povedali.
Hvala lepa. Gospod minister, Aleš Zalar, izvolite.
Hvala lepa. Torej, najprej ne drži, da so bile vse te izjave nekaterih sodnikov, ki ste jih našteli, znane že prej, preden sem jaz poslal Državnemu zboru predlog za imenovanje, vsaj ko gre za gospoda Štrovsa temu ni bilo tako. Ko pa gre za izjave tistih, ki so to storili preden sem Državnemu zboru poslal ta predlog, pa opozarjam, da to niso bile izjave, ki bi bile namenjene tistim, ki odločajo. Izjave, ki so bile namenjene tistim, ki odločajo, in ki so jih izrekli nekateri, tudi vrhovni sodniki, so bile upoštevane, so bile upoštevane tako v mnenju obče seje Vrhovnega sodišča, so bile upoštevane tako v mnenju Sodnega sveta. To sem tudi posebej preveril in dobil zagotovilo tako z Vrhovnega sodišča kot Sodnega sveta, da so vsi člani obeh organov imeli možnost seznaniti se s temi trditvami, dali kandidatu priložnost, da se izreče o teh trditvah in na osnovi tega sprejeli svoje odločitve, z drugimi besedami, podali pozitivno mnenje. Očitno jih je kandidat prepričal. In ko govorite o tej možnosti, da bi se sestali s temi ljudmi, ki zatrjujejo nekaj, kar kandidat Masleša zanika. To možnost imajo, imeli so jo nazadnje na seji Komisije za človekove pravice, pa je niso želeli izkoristiti. Morda jim boste dali še kakšno v Državnem zboru. Znano mi je, da je kandidat Masleša povedal, da se je kadarkoli pripravljen soočiti s temi izjavami. In to je vse, kar vam lahko v zvezi s tem povem oziroma to je edini nasvet, ki vam ga lahko v zvezi s tem dam. Gospodar tega postopka je zdaj Državni zbor, ne več minister za pravosodje. Predlog je na poslanskih klopeh, na vas je, da se odločite. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Vinko Gorenak.
Ja, seveda, tako kot pri prvem vprašanju predsedniku Vlade, tudi tukaj predlagam enak postopek. Se pravi, razprava v Državnem zboru, predvsem bom rekel, žal, bom ponovil zaradi javnosti, minister je trdil, da je preveril vse relevantne okoliščine. Kandidat pa je v kamero povedal: "Da, bil sem na kraju. Videl sem mrtvega človeka." Tam se je pa ustavil: "Tam sem bil v vlogi preiskovalnega sodnika." Ni pa povedal, kar pa minister ni hotel preveriti, kaj se je potem zgodilo. Ali je kakšen organ ali je kakšno slovensko sodišče, vojaško sodišče ali kdorkoli vodil kakšen postopek. Pa saj mrtev človek ni mrtva mačka. Ne danes in ne v preteklosti. Ampak se kar zadovoljimo s tem, da rečemo: "Ja, tam sem bil, videl sem mrtvega človeka, od daleč, ker je ležal na italijanski strani," in zdaj rečemo, tako obča seja, kot minister, da je to v redu. Glejte, če je to v redu, to kliče po izredni seji Državnega zbora jutri, ne na naslednji seji. Zamislimo se, kaj delamo. Še je čas. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Gorenak, bomo odločali v petek v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Franc Jurša, postavil bo vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Moje vprašanje, kot ste že omenili, je namenjeno gospodu ministru dr. Ivanu Svetliku. Predsednik Vlade Republike Slovenije gospod Borut Pahor je po seji Vlade Republike Slovenije 28. septembra letošnjega leta dejal, da bo Vlada Republike Slovenije po njegovih zagotovilih z ustreznimi ukrepi poskrbela, da bodo tisti z najnižjimi plačami in pokojninami lahko dostojno živeli. Zavedamo se, da so nekateri ukrepi v tej smeri že bili storjeni. Te ukrepe poznamo in ne sprašujem po njih, sprašujem pa po ukrepih, ki jih nameravate, po besedah predsednika Vlade, tekom mandata še uvesti za izboljšanje socialnega položaja najšibkejših. V zvezi s tem me zanima konkretno: Kateri so ti ukrepi? Na katere socialne skupine se nanašajo? Kdaj bodo sprejeti?
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec! Tukaj bom navedel ukrepe, ki bodo še sprejeti, pa tudi tiste, ki so nekako v teku, tako da ne bi spregledali katerega od pomembnih. Najprej bi navedel zakona s področja socialnega varstva, to sta zakon o socialno varstvenih prejemkih in zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Oba zakona se bosta začela izvajati junija prihodnje leto in sta namenjena reševanju, izboljšanju socialnega položaja najšibkejših skupin. Tu bi navedel predvsem dva ukrepa – denarno socialno pomoč, ki se bo dvignila na 290 evrov in vsebuje tudi poseben dodatek za aktivnost, ki pomeni dviganje vrednosti te pomoči; in varstveni dodatek, torej denarna socialna pomoč je namenjena tistim, komurkoli, ki začasno, kratkotrajno pade v neugoden socialni položaj in varstveni dodatek, ki pa je namenjen zlasti tistim, ki trajno, dalj časa ne morejo s svojimi sredstvi sami sebe preživljati. Ta bo znašal za samsko osebo, ki nima drugih virov, najmanj 450 evrov. Pri čemer naj poudarim, da gre tukaj predvsem za starejše osebe, tiste, ki imajo nizke pokojnine in tudi z varstvenim dodatkom danes ne prejemajo toliko, ampak precej manj, ker je pač ureditev drugačna in tem se bo s tem zakonom bistveno izboljšal položaj. Pripravljamo nov zakon o socialno varstveni dejavnosti, ki bo, upam sprejet tekom pomladi prihodnjega leta, ki bo izboljšal dostop do storitev tudi za vse kategorije prebivalstva, ker bomo šli v bolj učinkovito organizacijo dela centrov za socialno delo pa tudi domov za ostarele in drugih institucij iz tega področja. Zakon o urejanju trga dela bo stopil v veljavo s 1. 1. prihodnje leto. Tukaj naj omenim predvsem ugodnejši socialni položaj brezposelnih, predvsem mladih, ki bodo hitreje, lažje prišli do denarnega nadomestila, dvig vrednosti nadomestila in pa tudi nekoliko daljše trajanje prejemanja tega nadomestila. Tukaj v okviru tega zakona, naj navedem še posebne storitve za tiste, katerih zaposlitev je ogrožena. To bo nova storitev, kot preventivna storitev za delavce, zaposlene, katerim je napovedano, da bodo izgubili delo v nekem prihodnjem obdobju. Potem je v načrtu in v pripravi nov zakon o štipendiranju, ki bo začel veljati po načrtih za šolsko leto 2011 in 2012, ki uvaja celovito štipendijsko politiko. Naj tukaj navedem že sicer določene državne štipendije, v prejšnjem socialnem zakonu, kjer se cenzus za pridobitev štipendije dviga iz 400 evrov okroglo na 610 evrov neto na družinskega člana in to pomeni, da bo mnogo več posameznikov in iz nižjih socialno ekonomskih kategorij prišlo do štipendije, ki bo pa tudi višja. Posebni so dodatki tukaj za tiste, ki so iz oddaljenih krajev, da bodo potem lahko lažje prišli do kraja, kjer bodo študirali. Tako da bo ta zakon urejal kar 9 vrst različnih štipendij. Potem je v pripravi pokojninska zakonodaja, nov pokojninski zakon, ki bo, v kolikor bo potrjen začel veljati tudi s 1. januarjem prihodnje leto. Njegov temeljni cilj je zaustavitev padanja pokojnin. Namenjen je starejšim osebam, ki imajo načrte oziroma ki bodo izpolnili pogoje, da se upokojijo v prihodnjem kratkoročnem obdobju. Ta zakon naj bi jim potem zagotovil, da bodo njihove pokojnine na primerni ravni. Dodal bi še zakon o skladu za odpravnine, ki se nanaša predvsem na odvečne delavce, ki sem ga danes enkrat že omenjal. Ne bi pozabil tudi na zakon o dolgotrajni oskrbi. Ta zakon je v resnici že pripravljen. Namenjen je starejšim ljudem, tistim, ki bodo potrebovali določeno pomoč. Iščemo trenutno še finančne vire za to, da bi ga lahko spravili v življenje, v načrtu je v začetku leta 2013. V postopku izvajanja pa je tudi zakon o [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jurša, zadovoljen? Hvala. Z odgovorom dr. Svetlika smo zaključili postavljanje poslanskih vprašanj in odgovarjanjem ministric in ministrov. Ker je bilo danih nekaj predlogov, da bi o odgovorih razpravljal Državni zbor na naslednji seji, vas obveščam, da bomo o teh predlogih odločali v petek, 19. novembra, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v petek v okviru glasovanj o predlaganih sklepih. Hkrati pa mi dovolite, da vas obvestim, da je Odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide odločil, da 10 minut in ne pol ure po prekinitvi seje zbora začne z nadaljevanjem seje odbora, ki bo razpravljala o zakonu o pokojninskem zavarovanju v upanju, da bo mukotrpno delo danes najbrž zaključeno. Hvala lepa vsem danes za delo in veliko uspeha in srečno.