Spoštovane kolegice in kolegi! Začenjam 5. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Trije kolegi oziroma kolegica in dva kolega so se za danes opravičili, in sicer Maja Dimitrovski, Roman Jakič in mag. Branko Grims. Na sejo sem povabil k 1. točki predsednika Vlade, ministrico in ministre ter generalnega sekretarja Vlade, k 13. točki predstavnika Državne revizijske komisije in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Lepo pozdravljeni na seji! Prehajamo na določitev dnevnega reda 5. seje Državnega zbora. Dnevni red ste prejeli s sklicem v petek, 29. junija 2012. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika. Predlogov za umik točk z dnevnega reda in za širitev nismo prejeli. Bi vas pa rad obvestil, da smo prejeli predlog za ponovno odločanje o odločitvi Kolegija. Kolegij predsednik Državnega zbora je na 21. seji dne 29. junija 2012 sklenil, da se določeni zakoni obravnavajo po nujnem oziroma skrajšanem postopku. Gre za naslednje zakone: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, skrajšani postopek, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu, nujni postopek, in tudi vsi naslednji po nujnem postopku: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 24 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Janijem Möderndorferjem, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedenih odločitvah Kolegija. Zato sem to zahtevo uvrstil na dnevni red. Ta zahteva se po poslovniku uvrsti na dnevni red prve naslednje seje Državnega zbora brez razprave in glasovanja, samo predlagatelj ima pravico obrazložiti svoj predlog, Navedeno zahtevo bomo obravnavali kot A1. točko dnevnega reda danes, takoj po določitvi dnevnega reda seje. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, skupaj z navedeno dopolnitvijo točka A1. Glasovali bomo o dnevnem redu, zato prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti 1. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 5. seje določen. Prehajamo na A1. TOČKO DNEVNEGA REDA – ZAHTEVA SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVAH KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Kot sem povedal že prej, gre za zakone, za katere je Kolegij odločil, da se obravnavajo po nujnem postopku, in za en zakon, za katerega je kolegij odločil, da se obravnava po skrajšanem postopku. Glede teh odločitev smo prejeli zahtevo skupine poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Janijem Möderndorferjem. Predstavnika vlagateljev gospoda Möderndorferja prosim, da predstavi stališče predlagateljev, če je mogoče, za vseh 10 odločitev skupaj, glasovali bomo pa potem o vsaki posebej. Izvolite, gospod Möderndorfer.
Hvala lepa. Seveda bom podal obrazložitev za vse točke skupaj, tako kot ste predlagali. Na samem začetku to, kar ste, predsednik, ponovili že dvakrat, da smo oziroma ste na 21. redni seji sprejeli odločitve za en zakon po skrajšanem postopku in za vse ostale – pa jih moram, žal, še enkrat našteti, zato ker deluje tako, kot da so ti zakoni minorni, nepomembni, minimalistični in temu primerno se je tudi odločalo, da se obravnavajo po nujnem postopku. Gre za zakon o prevozih v cestnem prometu, zakon o varstvu okolja, zakon o kmetijstvu, zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov, zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, zakon o prostorskem načrtovanju, zakon o vodah, zakon o preprečevanju omejevanja konkurence in zakon o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, po skrajšanem postopku pa zakon o pravilih cestnega prometa. Vsi ti zakoni zelo jasno govorijo, da gre za materije, ki se še kako pomembno dotikajo vseh državljank in državljanov v prostoru, kjer živijo in kjer delajo. Seveda pa za sam prostor in za Državni zbor ni nepomembno, da je predlagana takšna odločitev na Kolegiju. Glejte, v zadnjem času je nastala znamenita praksa, na katero smo v resnici vsi skupaj opozarjali že pri Zakonu o uravnoteženju javnih financ. Takrat smo opozarjali, da se je začel nek svojevrsten presedan, ko uvajamo hitre postopke, hitre procedure za posamezne zakone z enim samim razlogom: kako sprejeti nekaj tako hitro, da bomo v resnici šele potem, ko bo to že uveljavljeno, ugotovili, česa nismo vedeli, ko smo to sprejemali. To se je dokazalo z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, ko pravzaprav šele danes nekateri poslanci – niti ne zamerim državljankam in državljanom, kajti ni njihova dolžnost, da to spremljajo, to je samo njihova pravica, za nas pa je to dolžnost – ne vemo, kaj pravzaprav sledi iz tega zakona. Šlo je za spremembo 38 zakonov. Seveda je sta zakon in praksa pokazala v to smer, da verjetno takšnega super zakona ne kaže in ni dobro sprejemati. Zato so se predlagatelji, v tem primeru Vlada, odločili, da bi takšne zakone sicer po nujnem postopku vsakega posebej sprejeli kar na eni izredni seji. Tisto, kar je pri nas narobe, je to, da če pogledamo zadnjo statistiko, na katero je opozarjala kolegica poslanka Potrata na zadnjem Kolegiju, in moram reči, da sem bil presenečen, še posebej nad predsednikom Državnega zbora, pri čemer je res, da nima glasovalne pravice na Kolegiju, danes pa jo bo imel in bo pokazal svojo voljo in pravičnost nad bdenjem nekega pravnega reda, ki smo si ga postavili sami s poslovnikom, kaj je prav in kaj ni prav. V zadnjem času, še posebej po imenovanju vlade 10. 2. 2012, je bilo sklicanih sedem izrednih sej. Naj poudarim, da so bile vse sklicane na zahtevo vlade in poslancev vladajoče koalicije, da ne omenjam, da od vseh predlogov zakonov, ki jih je Državni zbor obravnaval po imenovanju vlade na njen predlog, tako na rednih kot izrednih sejah, ni bilo nobenega predloga zakona, ki bi prestal tri obravnave na več sejah Državnega zbora. Popolnoma vsi so bili po nujnem ali skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državna zbora je sprejel odločitev, da se 25 zakonskih predlogov obravnava po skrajšanem postopku, od tega 19 vladnih, in 31 vladnih predlogov po nujnem postopku. Naj posebej poudarim, da v to statistiko ni vštet zakon o uravnoteženju javnih financ, ki je obravnaval 39 zakonov. Torej smo ga šteli samo enkrat – kot en zakon. Če prištejemo še to, bomo dobili ne prav prijetno in prijazno statistiko, ki bi nam bila v ponos in čas. Še posebej če izračunamo, da smo v skupnem seštevku 90 % predlogov zakonov obravnavali po postopku, ki ni redni zakonodajni postopek. Si morete misliti?! 6 mesecev, 90 %, kar tako. Državni zbor smo tako pripeljali do točke absurda, totalnega, popolnega absurda, saj poslanci odločajo o stvareh, za katere niti ne vedo in niti ne znajo razložiti, o čem odločajo, znajo samo, in to se največkrat dogaja, spraševati svoje vodje, kako pravzaprav bomo glasovali. To je najbolj žalosten proces, ki se je zgodil v Državnem zboru. Vedno pa se radi sklicujemo na nemški parlament, nemško zakonodajo, nemško prakso in kaj jaz vem kaj še vse. Naj povem, da en takšen običajen postopek v nemškem parlamentu, in to tisti, ki se na to sklicujejo, zelo dobro vedo, traja vsaj štiri mesece. Da ne govorim o sistemskih spremembah, ki jih imajo v nemškem parlamentu, traja vse do enega leta. No, ampak mi se s tem ne bomo zamujali, kajti to je preveč hitro za kakšen um, da bi lahko razumel, da je to pravzaprav samo koristno. Tisto, kar je za nas pomembno, je, da nismo ostali sami pri tem spoznanju, ampak je celo Komisija za preprečevanje korupcije ugotavljala in ugotavlja in opozarja, prvič v 20 letih, od kar jo imamo, da zakonodaja, ki se uvršča po nujnem postopku v Državni zbor, je podležena korupciji, saj zajema zelo parcialni interes posameznikov in zelo izražen interes, da bi to res bilo po hitrem postopku sprejeto. Vendar je to, kar sem slišal iz obrazložitve vodje Poslanske skupine SDS na Kolegiju, enostavno nepomemben podatek in da je to res neverjetno, kako se zdaj KPK še s tem ukvarja namesto s čim drugim. Vse se pelje skozi eno krinko, ki se ji reče kriza. V času krize je nujno treba peljati vse po hitrem postopku. Vendar takoj nastane dvom in sum, da ta hitrost pelje samo v neko drugo skrajnost, ko pravzaprav sami veste, da pri vsem, kar delaš na hitro, tudi v privatnem življenju, doma, kadarkoli, se največkrat dogajajo napake. Seveda ne očitam nobenemu, da to dela zanalašč. Daleč od tega, da dela to zlonamerno. Kje pa! V duhu nekih rešitev po hitrem reševanju. Vendar obstajajo neke norme, neka praksa, kje je tista meja, ko je treba zaustaviti konje, si vzeti čas – tudi v času krize in omogočiti tisto, kar smo si sami predpisali, da je prav. Če omenim samo eno zadevo, ki me je, moram reči, roko na srce, presenetila. Na samem Kolegiju, je celo sam predsednik Državnega zbora ugotovil, da to, kar počnemo, da ni najbolje. Navajam predsednika Državnega zbora: "Druga stvar je, malo smo pogledali statistiko, za vsak začetek mandata je značilno, da vsaka vlada na začetku zelo hitro, tudi vaša vlada je to naredila, in boste videli, statistike to kažejo, poskuša neke svoje politike uveljaviti, ki so urgentne, zato je na začetku mandata veliko obravnav po skrajšanih in po nujnih postopkih, kar za kvaliteto zakonodaje sigurno ni najboljša stvar, ampak te stvari se bodo morale počasi unesti. Jaz bom odprl to vprašanje tudi na koaliciji, da se z nekoliko bolj kvalitetnim planiranjem, regulatornimi dejavnostmi to razmerje med rednimi in nujnimi postopki malo spremeni." Si morete misliti? Na koaliciji bo to vprašal in poskušal urediti. Koaliciji! Saj imamo poslovnik v Državnem zboru. Mi smo popolnoma zašli. Mi se znotraj koalicije vehementno gledamo in opazujemo, kaj bo blagodejna roka odločila, ali bomo šli po kakšnem drugem postopku ali ne, ali je to dobro za Republiko Slovenijo ali ne. Predsednik Državnega zbora, prvi med enakimi, varuh zakonitosti in delovanja v Državnem zboru mora preprosto samo odločati. Tisto, kar je najbolj zanimivo, je, da smo prišli do tega, da v resnici ugotavljamo, da Poslovnik Državnega zbora na 143. člen, na podlagi katerega je bilo to vse sprejeto, iz vsebine sprememb zakonov namreč ne izhajajo argumenti, ki bi opravičevali sprejetje zakona po nujnem postopku. Slednje velja v primerih – prosim, pozor! – ko gre za interese varnosti in obrambe države, odpravo posledic naravnih nesreč ali razloge za preprečitev težko popravljivih posledic za delovanje države. Pojdimo si na hitro pogledat, kaj je to tako pomembno za obrambo države in težko popravljivih posledic, ki bodo nastale iz tega razloga. Združevanje javnih skladov. Če ne bomo združili, ker do sedaj je bilo samo še vprašanje časa, kako se bo poslabšalo stanje v državi, Javnega sklada RS za podjetništvo in Javnega sklada RS za regionalni razvoj in razvoj podeželja v enotni javni sklad, moramo to takoj združiti, ker drugače se bo zgodilo nekaj hudo narobe. V resnici vsi vemo, da gre samo za premeščanje in kadrovsko politiko, kajti v sami obrazložitvi ni bilo nobenega resnega poročila, kaj pravzaprav se bo zgodilo s to združitvijo in kaj bo to prineslo državi oziroma kje se bodo ti postopki tako olajšali, da bo to spodbudilo gospodarski razvoj, kot ta varčevalni paket oziroma gospodarski spodbudni paket koalicija predstavlja. Če govorimo o začetku delovanja neodvisne agencije za varstvo konkurence in preoblikovanje urada za varstva konkurence v agencijo, za nas ne predstavlja ukrepa, ki bi spodbudil gospodarsko rast. Enako velja tudi za ta primer. Posebej pa moram reči, da sem bil pozoren še kar se tiče novele Zakona o graditvi objektov ali pa novele Zakona o prostorskem načrtovanju. Zakon o graditvi objektov, ko se je prvič pojavila ta novela zakona, če se spomnite tisti, ki imate še zgodovinski spomin, pa verjamem, da ga imate vsi, pa še posebej, ko bom to omenil, je bil minister Janez Podobnik iz Slovenske ljudske stranke, ki je omenil, da bomo z novelo zakona pospešili postopke in vse bo šlo gladko in bolj enostavno. Jaz vas prosim, da takih izrazov koalicija ne ponavlja več, kajti vsakič, ko se je nekaj hotelo poenostaviti, se je v resnici samo še bolj zakompliciralo. In danes imamo tak zakon, da ga ta ista koalicija, kot je bila takrat, ko se je ta zakon postavljal, ponovno spreminja, ker ugotavlja, da je zakompliciran. Komu sedaj verjeti? Drugo, kar je še bolj pomembno, pa je, da je točno pri teh dveh zakonih skočila v zrak kompletna strokovna javnost na Slovenskem. Naj omenim, da bom bolj natančen, da ne bo kasneje kakšnih ugovorov, urejanje okolja. Se pravi, ob sami noveli Zakona o prostorskem načrtovanju in graditvi objektov je od aprila do junija 2012 praktično vsa organizirana strokovna javnost v Sloveniji, to je Zbornica za arhitekturo in prostor, Inženirska zbornica Slovenije, vsa strokovna društva arhitektov, krajinskih arhitektov in urbanistov ter dve organizaciji civilne družbe, odgovorno do prostora in mreže za prostor argumentirano in pravočasno zavrnila naslednje tri stvari. Zavrnila je način priprave nove prostorske in gradbene zakonodaje brez vključevanja strokovnjakov iz omenjenih organizacij kot tudi strokovnjakov na ministrstvih. Zavrnila je veliko večino predlaganih sprememb, ki jih predlaga ta zakon in zavrnila je popolnoma neprimeren način sprejemanja po nujnem postopku. V medijskem sporočilu obeh krovnih organizacij civilne družbe s področja urejanja prostora, ki združuje vse strokovne, stanovske, nevladne in izobraževalne organizacije, je jasno, da je tisoč 700 udeležencev iz ankete, to je praktično vsa organizirana strokovna javnost odločno in jasno zavrnila takšen način priprave, način sprejemanja ter predvsem vsebino predlaganih sprememb. Udeleženci menijo, da se odnos do naravnih in ustvarjenih danosti in vrednosti prostora, odnos do prebivalstva ter odnos do bivanja, to je odnos do stanovanjskih območij, proizvodnih območij, športnih, rekreacijskih območij, infrastrukturnih območij ter vseh zaščitenih območij bogate naravne in kulturne dediščine Republike Slovenije s tem predlogom zakonodaje ne bo popravil, ampak se bo samo še poslabšal. Zato strokovna javnost izraža protest in je upravičeno zaskrbljena nad načinom reševanja problemov s strani resornega ministrstva in Vlade Republike Slovenije, kar kaže na nerazumevanje in problematiko urejanja prostora in o graditvi objektov. Jaz mislim, da tu ne gre samo za Pozitivno Slovenijo, 28 poslancev, ampak gre za srčiko uma in znanja, ki ga slovenski prostor ima. In če to ni dovolj velik apel, da se naj samo ena stvar spremeni: iz nujnega postopka v normalen redni postopek z vključitvijo strokovne javnosti – nič drugega. Ne. Rajši gremo po vrsti, kaj pravzaprav se vse krši. Na takšne nesprejemljive zadeve je opozorila že varuhinja človekovih pravic dr. Zdenka Čebašek Travnik. Vlado je v javnem pismu opozorila na kršenje Aarhuške konvencije pri spreminjanju okoljske zakonodaje. Čeprav bi morala imeti javnost pri vsakem posegu v okoljsko zakonodajo vsaj 30 dni časa za premislek in izražanje pripomb, je bil za javno razpravo in zbiranje pripomb in predlogov omogočen zgolj nekajdnevni rok. Mi smo prišli pač samo na te najkrajše minimume. Vlada oziroma pristojni ministri pa so s tem kršili naslednje predpise, in sicer določila konvencije o dostopu do javnih informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, resolucijo o normativni dejavnosti, ki v okviru minimalnih priporočil za sodelovanje javnosti pri pripravi predpisov določa, da naj le-to traja od 30 do 60 dni, Zakon o varstvu okolja, ki določa, da morajo ministrstva pri sprejemu predpisov, ki bi lahko pomembneje vplivali na okolje, javnosti omogočiti seznanitev z osnutkom predpisa ter jim omogočiti podajanje pripomb najmanj 30 dni. Ne nazadnje krši Vlada še svoj lastni poslovnik, ki določa, da mora predlagatelj predpisa povabiti strokovno in drugo javnost, da poda svoja mnenja in pripombe, pri čemer je čas za odziv javnosti 30 do 60 dni od objave na spletnih straneh, in na koncu tisto, kar sem omenil na samem začetku, 143. člen Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije. In zato, se opravičujem, poslanke in poslanci, smo se poslanke in poslanci Pozitivne Slovenije odločili, da damo še enkrat v premislek in v presojo Državnemu zboru, da naj za božjo voljo, kot to radi rečete in se sklicujete, premislimo o tem, ali je to res tako nujno potrebno, da se to zgodi po nujnem postopku. Poglejte, še v Centru za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij opozarjajo na nesprejemljivo prakso Vlade. Čeprav bi morala Vlada v skladu s svojim poslovnikom, kot sem že rekel, dati 30-dnevni rok za javno posvetovanje tistim, ki jih predpis zadeva, se to praktično ne dogaja več. Števec kršitev resolucij o normativni dejavnosti in poslovniku o delu Vlade Republike Slovenije od 1. 3. do 18. 6. 2012 kaže na zelo svojevrstno dojemanje pravne države in demokracije, saj ministrstva niso upoštevala pravil posvetovanja z javnostjo kar v 84 % in primerih, v pripravi od 81 do 96 predpisov, v vseh primerih sprejemanja in priprave predpisov pa resolucijo krši Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter Ministrstvo za obrambo. Po skupnem številu je 14 kršitev in je na prvem mestu Ministrstvo za notranje zadeve. Niti eno ministrstvo ni resolucije spoštovalo vsaj v 50 %. Niti eno ministrstvo! Ampak poglejte, če ga Vlada lomi, ga mora še Državni zbor? Moramo iti po njihovih sledeh? Ali ni za vraga ta prostor tisti prostor, kjer bomo rekli: "Dovolj, zaustavimo konje, gremo po vrsti, gremo počasi!" Jaz moram reči, da tukaj ne gre za neke klasične izgovore, ki bi jih lahko napeli opoziciji, češ, nergajo, nagajajo. Gre za, predsednik Državnega zbora, pravni red, ki smo si ga določili sami. In če ga sami ne bomo spoštovali, zakaj bi ga še vsi ostali? Prosim za podporo. Hvala lepa.
Proceduralno, gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Da bi se lahko odločal o zahtevi Poslanske skupine Pozitivne Slovenije, kljub obširni obrazlagi, kjer se je gospod Möderndorfer skliceval tudi na zgodovinski spomin in strokovno javnost, me zanima, ali je ta njegov nastop tudi impliciten protest proti popolnemu onemogočanju opozicije za razpravo v mestnem svetu ljubljanskem, kjer je gospod [[...]]
Gospod Jerovšek, to ni proceduralno vprašanje ali predlog.
tam opozicija nima nobenih pravic, in če bo potrdil, da je to to, da protestira proti temu, potem smo v drugi luči. Hvala.
O tej zahtevi ni razprave, niti ni obrazložitve glasu, tako da bomo kar prešli na glasovanje. Seveda bomo pa glasovali o vsaki odločitvi Kolegija posebej. Državnemu zboru predlagam najprej, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bomo predlog zakona obravnavali po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 46, proti 34. [[Za je glasovali 46.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in da bomo zakon obravnavali po skrajšanem postopku. Državnemu zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bomo zakon obravnavali po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 79, za 45, proti 27. [[Za je glasovali 45.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zakon bomo obravnavali po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 45, proti 35. [[Za je glasovali 45.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zakon bo obravnavan po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 45, proti 34. [[Za je glasovali 45.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Predlog zakona bomo obravnavali po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 44, proti 36. [[Za je glasovali 44.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Predlog zakona bo obravnavan po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za 43, proti 34. [[Za je glasovali 43.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, predlog bo obravnavan po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 43, proti 36. [[Za je glasovali 43.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, predlog zakona bomo obravnavali po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 34. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 34.]] Predlog bo obravnavan po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 35. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 35.]] Sklep je sprejet, zakon bomo obravnavali po nujnem postopku. Naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 33. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 33.]] Sklep je sprejet, predlog zakona bomo obravnavali po nujnem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali s poslanskimi vprašanji ob 15.uri.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 49 poslanskih vprašanj. Kot običajno bo na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade, za njim pa ministrica in ministri. Gospodu predsedniku Vlade, ministrici, ministrom, generalnemu sekretarju Vlade, lep pozdrav. Kot vedno ima vsak poslanec oziroma poslanka na voljo za postavitev vprašanja tri minute. Čas za odgovor je pet minut. Če je vprašanje naslovljeno dvema ali več ministrom, je skupni čas za odgovor pet minut. Potem je možnost zahtevati dopolnitev odgovora. To lahko traja dve minuti, dopolnitev odgovora lahko traja tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko predlaga, da se o odgovoru na naslednji seji opravi razprava. V primeru, da poslanka ali poslanec danes zaradi odsotnosti ministra ali iz kakšnega drugega razloga ne bo dobila oziroma dobil odgovora, ima pravico v 30 dneh dobiti pisni odgovor. Če pa posebej izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru, pa bom to vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda so se za danes opravičili trije ministri: dr. Janez Šušteršič, gospod Karl Erjavec in dr. Žiga Turk, gospod Erjavec od 18. ure dalje. Na klop ste prejeli tudi pregled poslanskih vprašanj, na katera ni bilo odgovorjeno v poslovniškem roku. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovoril predsednik Vlade gospod Janez Janša. Poslanska vprašanja mu bodo postavili gospa Tamara Vonta, gospod Janko Veber, mag. Barbara Žgajner Tavš in gospod Mihael Prevc. Prvo poslansko vprašanje postavlja gospa Tamara Vonta iz Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani premier! Strasbourg, 26. junij 2012. Evropsko sodišče za človekove pravice, sodba o zadevi Kurić in ostali proti Sloveniji. Slovenija je v primeru izbrisanih množično kršila človekove pravice in izvajala diskriminacijo na osnovi etnične pripadnosti. Šestim pripada odškodnina in plačilo sodnih stroškov. Ljubljana, 27. junij 2012. Minister Žerjav: "Država za odškodnine izbrisanim nima denarja. Če bodo vsi zahtevali odškodnine, pridemo do grozljivih številk." Bruselj, 28. junij. Premier Janša: "Slovenija nima denarja za odškodnine izbrisanim, saj nima denarja niti za nujne potrebe." Nekje v Sloveniji, Demokracija, 5. julij, premier Janša:" Vlada bo storila vse, kar je v njeni moči, da slovenski davkoplačevalci ne bodo plačevali ljudem, ki si ob osamosvojitvi niso želeli urediti statusa. Poznalo se bo na plačah, pokojninah, odpuščanju v javnem sektorju, skratka povsod. To je velik torpedo v slovenske javne finance." Blog, minister Gorenak: "Najprej bomo nahranili tiste državljane in državljanke, ki nimajo dohodkov, šele potem bomo razmišljali o čem ostalem. Če bi morali plačati odškodnine tudi drugim izbrisanim, bi to lahko uničilo državo, tega pa si država ne bo dovolila, vsaj pod to vlado ne. Pri večini gre za špekulante. Tam, kjer ni, še vojska ne vzame". Pa tudi ta ljudska modrost ne drži. Tam, kjer ni, vojska očitno lahko še kaj vzame. Denimo Nato, ki mu nekaj dni po vseh teh izjavah obljubimo pol milijona dolarjev za pomoč afganistanskim varnostnim silam. Seveda, to so obveze Slovenije do Nata. In kakšna obveza je sodba Evropskega sodišča za človekove pravico do Slovenije? Doslej se še nobeni vladi ni uspelo izogniti obveznostim Evropskega sodišča. O tem, kakšen je vaš odnos do sodišča, naj javnost, praviloma ob ponedeljkih in sredah, oceni sama. A tu gre za ugled države, za ugled članic Evropske unije, za ugled naše tako imenovane demokracije in za zapiranje oči pred dejstvi, na katera so številni opozarjali že leta. Pa to seveda ne velja le za vašo vlado. Zato me zanima: Kako in kdaj namerava Vlada Republike Slovenije uresničiti sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Kurić in ostali proti Sloveniji? Hvala za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade. Kolegica Vonta, se boste izklopili. Hvala.
Hvala za vprašanja. Hvala tudi za to zbirko citatov, lahko bi jo dopolnili še z desetinami citatov, ki so v glavnem prihajali iz iste klopi ali tam iz soseščine v preteklih letih in ko so poslanci iz te politične opcije zagotavljali, ko so sprejemali zakonodajo, ki je šla v škodo Slovenije, kako Slovenija nikoli ne bo plačevala nobenih odškodnin izbrisanim. Sodba Evropskega sodišča za človekove pravice je pač logična posledica odločitev različnih organov, različnih vej oblasti v Sloveniji. In tam so ugotovitve enostavno prepisali. Kdorkoli bi tukaj kakorkoli krivil Evropsko sodišče za te odškodnine, bi meril na napačno tarčo. Sam osebno in stranka, ki jo vodim, si je dolga leta prizadevala, da bi tukaj sprejeli zakonodajo, ki bi omogočala, da se upravičene primere loči od neupravičenih, da se ne bi govorilo kar o neki kategoriji 25 tisočih, ki je nikoli ni bilo, in da bi na ta način dejansko omogočili, da se posamični primeri presojajo od primera do primera. Vlagali smo zakonodajo v to smer, tudi ustavne zakone. V predprejšnjem mandatu je vlada, ki sem jo jaz vodil, pripravila ustavni zakon, ki, če bi bil sprejet, ne bi bilo tukaj nobenih takšnih problemov in govora o odškodninah, vendar nikoli za takšne rešitve nismo mogli dobiti dvotretjinske večine. Zdaj imamo pač sodbo Evropskega sodišča. Ta sodba govori o, mislim, da, šestih posamičnih primerih. Tam je pač sodba dokončna in jo bo Slovenija morala izvršiti. V tistem delu, kjer pa sodba govori o pripravi nekega programa, kako bo reševala druge podobne probleme, pa je seveda žogica na naši strani. Treba bo vzpostaviti sistem, ki bo omogočal ločevanje upravičenih od neupravičenih primerov oziroma bo omogočal posamično presojo vsakega primera posebej, in sistem, ki bo omogočal, da bodo odškodnine, do katerih bo očitno, kljub zatrjevanju avtorjev tega projekta, da jih nikoli ne bo, ampak do odškodnin bo očitno vseeno prihajalo, zato bo treba vzpostaviti sistem, po katerem bodo te odškodnine odmerjene sorazmerno z odškodninami, ki jih kadarkoli ta država plačevala, pa mislim, da tudi v nekem časovnem roku, v katerem bodo prioritete jasno določene. Naj opozorimo ta visoki zbor, da še vedno ni rešeno vprašanje materialnih oškodovancev druge svetovne vojne izpred 70 let, da cele generacije čakajo na odškodnine, da imamo vrsto sodnih odločb, na podlagi katerih ljudje še vedno niso dobili odškodnine, da imamo tudi primere posamičnih kategorij, kjer stvari še vedno niso rešene. Sicer me veseli to silno zavzemanje na tej osnovi, zatrjevanje, kako je treba sodbe sodišč spoštovati, vendar pa je treba temu dodati, da je treba spoštovati potem vse sodbe, da do odškodnin niso upravičeni samo nekateri, ki so po volji eni politični opciji. Zelo me žalosti, da nikogar od advokatov tega projekta ne skrbi, kje bomo dobili denar za te odškodnine, kot da so žepi slovenskih davkoplačevalcev brez dna in kot da se lahko na njihovo breme nalaga karkoli kadarkoli, ko se kdo spomni.
Hvala. Zahteva za dopolnitev, gospa Vonta. Izvolite.
Hvala lepa. Sicer nisem dobila odgovora na vprašanje, pa bom poskusila še enkrat. Ne zanima me krivda tistih, ki vas niso opozorili na to ali pa nas niso opozorili na to, da odškodnin ne bo. To je zdaj v tem trenutku na tem mestu dejansko neumno trditi. Zdaj smo tu, kjer smo, soočeni z nekimi določenimi posledicami, na katere so nekateri že vrsto let, kot rečeno, opozarjali. Kar se tiče Evropskega sodišča in vseh sodb, je Slovenija v zadnjih letih plačala že 8 milijonov evrov odškodnin. In to je zdaj samo še en primer v vrsti teh primerov. In bojim se, da ne zadnji. Izbris je velik madež za našo državo, povzročili smo krivico številnim, pa to ni moja ocena, to je ocena Evropskega sodišča za človekove pravice. Bili ste član vlade, ki je izbris izvedla, in ves čas ste aktivno sodelovali proti popravi teh krivic. Tudi v aktualni vladi imate ministre, ki so asistirali pri tem diskriminatornem dejanju. Pa naj spet opozorim, to ni moja ocena, to je ocena Evropskega sodišča za človekove pravice. Pa vendar z diskriminacijo nadaljujete. Tokrat v primeru podobne številke 26 tisoč 341 upokojencev, ki so zaradi želje po lustraciji prikrajšani za pokojnino tudi do 20 %. Samo izbrani torej. Še več, generalni sekretar Vlade si dovoli tvit, ki bi ga drugod po Evropi stal službe. Ministrski predsednik – nič. Odvetnik izbrisanih Evropskem sodišču dr. Andrea Saccucci je med drugim povedal, da je država, kadar se zgodi huda kršitev Konvencije o človekovih pravicah, obvezana izvesti preiskavo, s katero se določijo in kaznujejo odgovorni za kršitev. Zanima me: Ali boste uvedli preiskavo? Kako boste sankcionirali vse odgovorne za izbris in posledično za odškodnine, ki jih bomo plačali v primeru oziroma primerih sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice?
Dopolnitev odgovora. Predsednik Vlade, izvolite.
Mogoče kakšni od teh stavkov tistim, ki se s tem problemom ukvarjajo kakšen mesec ali pa nekaj let, zvenijo prepričljivo. Tisti, ki poznajo celotno zgodbo, še posebej tisti, ki smo bili v poslanskih klopeh več mandatov, ko se je ta zapletala in skušala razpletati, pa je to, oprostite, večinoma mlatenje prazne slame. Prvič, Slovenija nikoli ni nikogar izbrisala na etnični osnovi, tudi nihče ni dobil stalnega bivališča na podlagi narodnosti. To ni bil nikoli noben pogoj in je takšno zatrjevanje streljanje mimo dejstev. Drugič, prvi problem tako imenovanih izbrisanih se je v Sloveniji pojavil šele po letu 1994, po daytonskih sporazumih, ko je bilo jasno, da bo življenje v Sloveniji bistveno boljše kot pa na ozemlju držav, ki so nastale na ozemlju bivše Jugoslavije, da so pokojnine pri nas desetkrat višje kot tam, kamor so šli tisti, ki niso hoteli slovenskega državljanstva, in potem, ko je to dobilo tudi močne politične pospeške in podporo v Sloveniji. Če vas lahko spomnim, ko se je prvič začelo govoriti, da naj bi ta problem obstajal, je celo takratni predsednik države gospod Milan Kučan dejal, da izbrisanih ni bilo. Potem je spremenil stališče in enako so naredili tudi nekateri drugi. Slovenija je pravzaprav edina država, ki je nastala na novo in ki je brez kakršnikoli omejitev ponudila državljanstvo vsem tistim, ki so ga želeli in ki so živeli v Sloveniji. Ko so se recimo osamosvojile baltske države, tega ni bilo in vprašanje stotisočev rusko govorečih prebivalcev baltskih držav je še vedno odprto v smislu državljanstva in številnih drugih pravic. Tako da tukaj Slovenijo postavljati na neko zatožno klop, in to celo iz poslanskih klopi nacionalnega parlamenta, je vendarle nekoliko preveč. V tistih časih, ko je Slovenija nastajala, je bilo treba odpraviti veliko administrativnih stvari. Danes v šestih mesecih nismo spodobni sprejeti niti kakšnega večjega zakona, takrat je bilo treba sprejeti celotno osamosvojitveno zakonodajo in možno je, da je prišlo do napak. In to je bilo tudi jasno rečeno, zato smo skozi pledirali za postopke, kjer bi se upravičeni primeri, ko si nekdo ni mogel urediti statusa, ločili od neupravičenih. To se je 20 let zaviralo in danes imamo tukaj posledice. Za te posledice odgovarjajo in tudi odškodninsko, če hočete, bi morali odgovarjati tisti, ki so to povzročili.
Želite zahtevati razpravo? Izvolite, gospa Vonta.
Hvala lepa. Gospod premier, prazno slamo torej mlati Evropsko sodišče. Upam, da se zavedate, da ste to rekli. Ampak kljub vsemu sta v vaši ministrski ekipi dve svetli izjemi, ki pa mislita, da je vendarle treba te krivice poravnati, in sicer minister Pličanič in minister Turk. Mislim, da bi bilo prav, da našim državljankam in državljanom namesto teh populističnih in poenostavljenih izjav, ki zbujajo nove nestrpnosti, saj posredno nakazujete, da so prav izbrisani tisti, zaradi katerih bomo slabše živeli. Bolje bi bilo, da predstavite rešitve in dosežete prevzem odgovornosti za diskriminatorna ravnanja. Še enkrat naj povem, to ni moja ocena, to je zapisano v sodbi Evropskega sodišča. Prav je, da ljudje vedo, da bomo v nasprotnem primeru, razen sramote v mednarodni skupnosti, deležni še veliko višjih plačil in da v tem trenutku šolsko množenje s številom izbrisanih pravno ne zdrži. Evropsko sodišče za človekove pravice niso strici iz ozadja. Upam, da se s tem vsi strinjamo. Torej zahtevam, da se na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora o odgovoru premiera opravi splošna razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O tem bomo odločali v sredo v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Janko Veber, Socialni demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Gospodu predsedniku Vlade želim postaviti vprašanje predvsem zaradi tega, ker se srečujemo v Sloveniji z vso večjo agonijo in negotovostjo delavcev, ki nemočno čakajo na usodo svojih podjetij in ta agonija, ugotavljamo, se iz dneva v dan celo povečuje. Vlada trdi v svojih ukrepih in tudi obiskih, ki jih ima, da to ni njen problem, na katerega bi morala učinkovito odgovarjati. Vendar če pogledamo, da gre za podjetja v vseh regijah v Sloveniji, naj samo omenim Fructal v Ajdovščini, Primorje, Papirnico v Radečah, Nolik v Kočevju, CM Celje tudi Cestno podjetje Ljubljana, praktično ni regije v Sloveniji, kjer se ne bi podjetja srečevala z zelo resnimi težavami in tudi stečaji. Želim samo spomniti, da smo Socialni demokrati, ko smo zaznali te probleme v prejšnjem mandatu, sprejeli celo zakon za reševanje Pomurja in sprejeli program reševanja ukrepov v Pokolpju. Ta hip teh aktivnosti s strani vlade ne zaznamo. Še posebej pa želim danes opozoriti danes tudi na področje gradbeništva, ki je tudi odraz razvojne usmerjenosti vlade. Ugotavljamo, da je s propadom vseh večjih gradbenih podjetij v Sloveniji propadlo tudi veliko podizvajalcev in da dela v Sloveniji dobivajo tuja večja podjetja. Iz medijev lahko zasledimo, da zelo intenzivno gradi v Sloveniji Strabag namesto naših gradbincev. Tukaj je treba spomniti, da se bo tudi zaradi tega dobiček odlival iz Slovenije, tako da še tisti denar, ki ga imamo za investicije, se ne bo odražal kot gospodarska rast v Sloveniji, ampak recimo v drugih tujih državah. Tudi sama statistika, če jo pogledamo, ugotovimo, da vrednost opravljenih del v aprilu leta 2012 zaostaja za več kot 14 % od vrednosti teh opravljenih del recimo v aprilu leta 2011. Prav tako, če pogledamo tekoče leto, ugotavljamo, da je bilo opravljenih aprila letošnjega leta za več kot 9 % manj del kot v marcu leta 2012. Zato vas, predsednik Vlade, sprašujem: Kako bo Vlada zaščitila negotov položaj delavcev v podjetjih, ki so se znašla v težavah ter s katerimi ukrepi oziroma politikami bo pomagala posameznim panogam, ki so ključne za oživitev gospodarstva? Hvala.
Besedo ima gospod Janša.
Hvala lepa, za vprašanje. Tako na hitro izračunano od 10. februarja, ko je prisegla ta vlada, pa do danes v Sloveniji beležimo približno nulto rast na področju zaposlovanja in brezposelnosti. Se pravi, da je bilo približno toliko delovnih mest, kolikor smo jih izgubili v tem času, tudi ustvarjenih. Žal pa smo v prejšnjih treh letih, gospod Veber, v Sloveniji izgubili 100 tisoč delovnih mest in še nekaj. Ob koncu mandata vlade 2004–2008 je bilo v Sloveniji manj kot 70 tisoč brezposelnih, poleg tega smo takrat tisto leto izdali še blizu 100 tisoč delovnih dovoljenj za tujce. Danes oziroma ob koncu mandata Pahorjeve vlade je v Sloveniji delalo 100 tisoč ljudi in manj, najmanj 100 tisoč ljudi manj kot pa ob začetku mandata. Toliko glede tega, kdaj smo opazili te probleme. Drugo. Vsa gradbena podjetja oziroma večina gradbenih podjetij je propadla v zadnjih treh letih oziroma v prejšnjih treh letih, glede na to, da ni bilo investicijske aktivnosti, kljub temu da se je Slovenija enormno zadolževala. Če bi vsaj del teh silnih milijard, s katerimi smo mi podvojili naš državni dolg, namenili za investicije, potem večina gradbenega sektorja zagotovo ne bi propadla, razen tistih, ki so propadli zaradi špekulacij pri samem lastninjenju, kar je druga zgodba. Od kar ta vlada deluje, se trudi predvsem v tej smeri, izboljšanje pogojev gospodarjenja s končnim ciljem povečanja števila delovnih mest v gospodarstvu. Vsako novo delovno mesto v gospodarstvu, to sem za to govornico oziroma v teh klopeh že velikokrat povedal, je majhen vendar zelo pomemben korak za izhod iz krize. Še ta mesec boste poslanci Državnega zbora obravnavali drugi paket ukrepov za rast, vrsto zakonov, s katerimi želimo izboljšati slovensko poslovno okolje, izboljšati okolje s povečanjem domačih in tujih investicij, kajti samo nove investicije v gospodarstvu bodo lahko prinesle nova delovna mesta. S tem se bo povečala tudi socialna varnost zaposlenih in s tem bomo prek prispevkov, ki jih vsi redno zaposleni plačujejo, zbrali tudi več sredstev v javne blagajne za solidarnost. V okviru naporov za podpis novega socialnega sporazuma se pogajamo s socialnimi partnerji tudi za spremembe delovnopravne zakonodaje, na podlagi katerih bomo lahko odpravili določene anomalije, o katerih ste govorili, predvsem pa izenačili pravice zaposlenih v tej državi, ki so zdaj neizenačeni. Imamo dve kategoriji zaposlenih oziroma tri kategorije, tisti, ki so zaradi stečajev na robu izgube zaposlitve ali celo že preko, kar je najtežji problem, potem imamo kategorijo zaposlenih za določen čas, ki se stalno podaljšuje, ti imajo bistveno manj pravic kot tisti, ki so zaposleni za nedoločen čas. Tako da imamo danes v Sloveniji pravzaprav prvorazredne in drugorazredne zaposlene. Prvorazredne predvsem v javnem sektorju, kjer je večina zaposlitev za nedoločen čas, in drugorazredne predvsem v gospodarstvu, kjer so praktično vse nove zaposlitve zaradi rigidnosti zakonodaje za določen čas. Tukaj se dejansko ustvarja diskriminacija, ki jo skušamo z izpogajanjem osnov za spremembo delovnopravne zakonodaje odpraviti. Skušamo, trudimo se, da bi uvedli tako imenovano stanje, v katerem bo delovno mesto manj zaščiteno, bo pa socialna varnost tistega, ki delovno mesto izgubi, večja in bo predvsem možnost, da se dobi novo delovno mesto, bistveno večje pravice, ki izhajajo iz delovnega razmerja, pa se bodo povečevale glede na število let zaposlitve, tako da ne bo te diskriminacije, odvisne od tega, ali delaš za določen ali za nedoločen čas.
Zahteva za dopolnitev. Gospod Veber, prosim.
Hvala. Seveda bom zahteval dopolnitev, kajti glede na pereč položaj, negotov položaj delavcev sem vendarle pričakoval konkretnejši odgovor s strani predsednika Vlade. Želim ga samo še enkrat spomniti glede zadolževanja predvsem na področju gradbeništva. Tudi odločitev vaše vlade, gospod Janez Janša, iz obdobja 2004–2008, da ste s povečanjem kreditiranja gradnje avtocest drastično posegli v to, da je po zaključku gradnje avtocest gradbeništvo bilo v nemogočem položaju, kajti enostavno s tako veliko tehniko, s tako velikim obsegom zaposlenih ni moglo preživeti, ker ni bilo pripravljenih projektov. Dejansko bi si želel z vaše strani, da bi navedli, da imate pripravljene projekte, da je to tisto, kar nas lahko pospešeno reši iz gospodarske krize. Žal pa ugotavljam ponovno, da želite še zmanjšati pravice delavcev, delovnopravno zakonodajo, ne razmišljate pa o investicijah. To je razvidno tudi iz izvrševanja proračuna za leto 2012, saj če pogledamo, je državni proračun od januarja do maja 2012 realiziran v višini 24 % od 75 % planiranih investicijskih odhodkov oziroma 183 tisoč 175 milijonov evrov od 739 sicer planiranih investicijskih odhodkov za investicijske transferje. Še posebej nas pa pri tem skrbi, ker smo zasledili, da nimate prioritet, da je pravzaprav železniška proga Koper–Divača nekaj, kar vas ne zanima več, in vas zanima gradnja Koper–Trst. Torej ne samo, da slabite naše gospodarstvo, želite se pravzaprav povezati očitno tudi preko italijanskih železnic in s tem oslabiti tudi Luko. Zato vas, predsednik, sprašujem: Ali ste v stanju resnično tako zmedeno politiko spraviti v red? Hvala.
Izvolite, gospod Janša.
Včasih človek kljub resni situaciji težko ostane resen. Gospod Veber, vi nam očitate, da v prvi polovici leta nismo izpolnili proračuna za leto 2012, v katerem je vaša vlada planirala za več kot 20 % več sredstev, kot se jih je sploh zbralo. Za 2 milijardi več, in smo morali to potem z rebalansom urgentno popravljati. Enako logiko vidim v tem očitku, da nas ne zanima drugi tir. Vas je očitno zanimal v prejšnjem mandatu, pa ni bila nobena lopata zasajena, nič se ni zgodilo. Premalo je, da nekoga nekaj zanima, treba je to tudi narediti. Problem z načrtom za drugi tir je pač investicija, ki je izjemno draga, z desetinami kilometrov tunelov, in tega denarja očitno niste izbrali v treh letih, mi ga pa zdaj v treh mesecih tudi nismo. Ampak to je še vedno prioriteta, ki jo pa bomo skušali realizirati v okviru možnosti. Kar se tiče pa železniške proge Divača–Trst, je to v naših zavezah do evropskega transportnega omrežja, ki ste jih tudi vi v prejšnjem mandatu nekajkrat obnovili in podpisali, ampak je to časovno pač kasneje in ne gre za alternativo. Glede konkretnih ukrepov. Poglejte, jaz vam tukaj ne morem obljubiti, da bo ta vlada ravnala enako, kot je prejšnja, ko je plačevala ljudem zato, da so ostajali zaposleni, vendar da niso delali. Denar, ki je bil ali pa ni bil za to na voljo, skratka denar, ki ste si sposodili, je že porabljen, mi ga nimamo več. Isti evro lahko porabiš enkrat. Tega se pač ne da narediti, če ste mislili, da manjkajo ti konkretni ukrepi. Mi si želimo, da ne bomo umetno zmanjševali problema in zgolj kupovali socialni mir, ampak da bomo dejansko prišli do tega, da bo gospodarstvo sposobno ustvarjati nova delovna mesta, da bo dobilo dovolj manevrskega prostora na podlagi ukrepov, ki so bili že sprejeti za olajšave pri investicijah, na podlagi ukrepov, ki, kot sem dejal, jih boste obravnavali še ta mesec, izboljšujejo slovensko okolje tudi za tuje investicije, da gospodarstvo ponovno zadiha. In res je, da do tega ne bomo prišli drug teden, niti drug mesec. Trajalo bo nekaj časa, da se zalije ta puščava in da iz te suše nekaj pride. Vendar so edino to koraki, ki vodijo v rešitev. Tiščanje glave v pesek, sposojanje denarja za to, da financiraš nekaj, da se kriza ne vidi, to smo poskušali zadnja tri leta in vidite, kje smo.
Gospod Veber, boste predlagali razpravo? Izvolite.
Hvala za besedo. Zagotovo imam postopkovni predlog. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika prosim, da Državni zbor opravi razpravo o, po mojem mnenju, neustreznem odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše. Naj vas spomnim, gospod predsednik, da ste še takrat v tistem prvem mandatu z gospodom Podobnikom razglasila, da boste zasadili lopato na tretji razvojni osi na sestanku v Velenju. Koliko let je že od tega, pa tiste lopate ni. Očitati, da prejšnja vlada ni imela interesa in prioritet je nekorektno. Resnično smo zelo jasno povedali, da je izgradnja železniške infrastrukture za prejšnjo vlado zelo velika prioriteta, pomembna prioriteta. Mnogi postopki so tudi v to smer stekli, zato nas preseneča, da se odpovedujete praktično projekta Koper–Divača. Res je, da je bilo treba v tem skrajšanem obdobju, ki smo ga imeli na razpolago, izpeljati številne postopke za umestitev v prostor. Velik del pa se je nanašal na reševanje sporov z agrarno skupnostjo, v katerem, naj vas spomnim, je bila oblika delovanja sprejeta še v času Demosove vlade na način, da oteži pridobivanje soglasij številnih lastnikov, solastnikov teh parcel, ki živijo širom po svetu. Bolje bi bilo, če bi takrat vezali zakon na hišno številko naselja in agrarne skupnosti bi še danes funkcionirale, pa tudi investicije bi lahko iztekle. Ampak poglejte, predsednik, jaz resnično nekako s presenečenjem spremljam vaše odgovore na to perečo temo, tako razvoja gradbeništva kot tudi sicer reševanja delovnih mest. Zakaj govorim o zmedenosti vaših rešitev? Če samo vzamemo primer Primorja, z vsega 20 milijoni evrov dokapitalizacije Primorja bi zagotovo zmanjšali obremenitev državnega proračuna, katerega ocenjujemo, bo zaradi številnih izgub delovnih mest celo blizu 160 milijonov evrov. Namesto da bi rešili podjetje, ohranili velikega pomembnega gradbenika, dodatno obremenjujemo proračun s 160 milijoni evrov. In to je tisto, kar pravzaprav boli, ker ne čutimo teh pravih učinkovitih rešitev. Mislim, da je resnično treba opraviti okoli tega resno razpravo in upam, da bomo dobili večino v parlamentu. Hvala.
Hvala. O vaši zahtevi bomo odločali v sredo. Tretje, zadnje opozicijsko vprašanje predsedniku Vlade bo postavila mag. Barbara Žgajner Tavš.
Predsednik, kam naj v opredelitvi družbene odgovornosti umestim delo vaše vlade? V tekmovanju vitkosti države ste spregledali, kaj vitkost pomeni za socialno državo, za programe javnih služb, vprašljiva je celo varnost državljank in državljanov naše države. Pozitivna Slovenija je nasprotovala ostrim rezom v nedotakljive postavke. Danes je jasno. Mega varčevalni zakon ne prizanaša niti socialno najbolj ranljivim: upokojencem, dijakom, študentom, mladim družinam, invalidom, brezposelnim in prejemnikom socialne pomoči. Vaša neoliberalna doktrina poglablja družbeno neenakost, spoštovani predsednik. Slovenija je lani dobila pomoč za hrano socialno ogroženim iz Evropske unije v vrednosti 160 tisoč evrov. Ta znesek se je v letošnjem letu povišal za dobrih dvanajstkrat, na dobrih 2,5 milijona. Za toliko se je v enem letu poglobila revščina. To ni dobrohotnost Evropske unije. V Sloveniji je 54 tisoč oseb, ki imajo pod 200 evrov mesečnih dohodkov. Če je lani v revščini živelo 273 tisoč ljudi, jih letos po ocenah pod pragom revščine živi že pol milijona. Vlada je dodatno zarezala v pravice, v transferje, ki so pomembni ravno z vidika zagotavljanja varnosti socialno ogroženih. Uraden podatek ZPIZ: blizu 40 % upokojencev prejema pokojnino, nižjo od 500 evrov, četrtina slovenskih upokojencev živi pod pragom revščine. Negativne posledice vaše varčevalne histerije, spoštovani predsednik, so utrpeli tudi upokojenci s pokojninami pod pragom revščine, ta je določen pri 600 evrih. Nadalje. Nižje pokojnine je prejšnji mesec prejelo 26 tisoč 341 oseb. Tem političnim izbrancem ste odvzeli tudi do 25 % dohodkov, kar četrtino. Ali še vedno ocenjujete, da gre za nujne in pravične varčevalne ukrepe in kakšni so pozitivni učinki za ljudi? To vas sprašujem. Latvija se je varčevanja lotila na podoben način. Ustavno sodišče je naložilo zahtevek za vračilo 140 milijonov evrov, z obrazložitvijo, da znižanje pokojnin pomeni kršitev posameznikove pravice do socialne varnosti in načela pravne države. Se zavedate, predsednik, da ljudi v naši državi v 21. stoletju delite na želene in neželene, da povzročate nove krivice, da ne rečem, da ste greste neke vrste tiho lustracijo? Kaj boste storili, predsednik, ko bo Ustavno sodišče upokojencem razsodilo v prid? Kolikor mi je znano, je trenutno na Ustavnem sodišču že 15 zahtevkov na podlagi zakona o uravnoteženju javnih financ.
Besedo dajem predsedniku Vlade.
Hvala lepa. Odkar je Zakon o uravnoteženju javnih financ uveljavljen, o varčevalni histeriji govorijo predvsem tisti, ki jim nič ne manjka, medtem ko tisti, ki so dejansko na robu preživetja, tako kot ste dejali, v glavnem razumejo, da je v situaciji, v kateri je Slovenija, treba zategniti pas in se truditi za to, da lahko začetek spravimo skupaj s koncem. Če tega zakona ne bi sprejeli in bi tako, kot je vaš poslanski kolega pri prejšnjem vprašanju napeljeval, tudi ta vlada trošila za 20 % več proračuna, kot pa bi zbrali prihodkov, potem konec leta Slovenija dejansko ne bi bila več socialna država, ne bi mogli zagotavljati socialnih transferjev, niti pokojnin ne tistim, ki imajo pokojnine pod 500 evrov, ne tistim, ki majo pokojnine nad 500 evrov. Vlada je vložila veliko naporov v to, da je bil ta zakon o uravnoteženju javnih financ sestavljen tako, da je šlo za veliko število ukrepov, ki so v seštevku dali rezultat, posamično pa niso zarezali globoko, še posebej ne tam, kjer so prihodki majhni. Zato smo uveljavili cenzuse, dodatkov niso izgubili tisti, ki imajo najnižje pokojnine oziroma prejemke. Ta zakon, in to se tukaj v opozicijskih klopeh zelo rado pozablja, je bil usklajen s socialnimi partnerji. Prvič v Slovenji se je zgodilo, da se je nek zakon, ki je dejansko zdaj po svojem vplivu varčevalni, če hočete, ki je zarezal v prejemke, bil usklajen s socialnimi partnerji. Z obema partnerjema v Ekonomsko- socialnem svetu, na koncu tudi s tistimi panožnimi sindikati, ki se prej pri usklajevanju niso pridružili socialnemu dialogu oziroma so imeli svoje stališče. Zato tudi ni bilo referendumske zahteve. V Sloveniji smo imeli doslej referendume o vsem mogočem, o lastninjenju zavarovalnic, o umetnem oplojevanju in tako naprej. Tukaj pa je šlo za zelo pomemben zakon in ni bilo te zahteve, ni bilo te blokade, ker so tisti, ki zastopajo kategorije, ki ste jih prej vi skušali vzeti v bran, dejansko vključeni v ta socialni dialog, ker je prišlo do usklajevanja in je prišlo na koncu tudi do dogovora. Pri zakonu, kot je bil ta, ki posega na številna področja ravno zato, da nikjer ne bi zarezali preveč, se določene posledice lahko pokažejo šele po tem, ko se uveljavi. Tudi tukaj se zdaj kažejo nekateri učinki pri posamičnih členih, ki morda niso bili predvideni. Vlada to spremlja in bo vložila tudi popravke tam, kjer gredo ti učinki preko tega, kar je bilo predvideno v samem namenu zakona, vendar je treba pred dokončno oceno vendarle nekoliko počakati in se predvsem tudi zavedati, da brez tega zakona danes Slovenija ne bi več normalno dihala in jeseni bi se lahko pripravili na izjemno težke razmere.
Zahteva za dopolnitev. Mag. Žgajner Tavš, izvolite.
Predsednik, ne kazati s prstom na sindikate. Pozitivna Slovenija vas je v Državnem zboru rotila: "Ne sprejemajte tako pomembnega zakona, ki posega v 44 področnih zakonov, po hitrem postopku." Takrat ste se nam nasmihali, posledice pa so danes tu. In posledice so boleče za državljanke in državljane. Ko govorite o tem, da je treba zategniti pas na vseh področjih, vas sprašujem, kdo zateguje pas. Upokojenci. Minister vaše vlade je dejal, da se bo Nova Ljubljanska banka dokapitalizirala iz lastnih rezerv z denarjem, ki je naložen v Kadu. To je denar od slovenskih pokojnin. In minister, dovolite, s tem zakonom oziroma s temi ukrepi povzročate nove krivice. In jaz ne verjamem, da gre za naključje, ker preprosto ne verjamem v naključja. Povzročate nove krivice. Pokojnine ste znižali žrtvam nacizma in fašizma, ne pa tudi žrtvam komunizma. Pokojnine ste znižali vrhunskim športnikom, ne pa tudi duhovnikom. Pokojnine ste znižali delavcem delavcem, ki so delali v bivših jugoslovanskih republikah, ne pa tudi tistim našim delavcem, ki so delali na primer v Nemčiji. In to so dodatne krivice, ki jih povzročate zavestno. Verjamem, da z zelo jasnim političnim ozadjem. Ko govorite o varčevanju, predsednik, samo prioritete si je treba izoblikovati. Ali so prioriteta slovenski upokojenci, mlade družine ali je prioriteta Nato? Prejšnji teden ste se nasmihali, ko ste Afganistanu podarili pol milijona evrov slovenskega davkoplačevalskega denarja. Je to pravično?
Gospod Janša.
Če smo zdaj prišli do Nata, je treba povedati, da je pol milijona ameriških dolarjev za afganistanske varnostne sile po umiku Nata leta 2014, mislim da, drugi najmanjši prispevek, ki ga dajo države članice Nata. Mnoge države, tudi revnejše in manjše od nas, dajo večji prispevek, in tudi mnoge države, ki niso članice Nata, dajejo za to, da bo Afganistan lahko sam skrbel za lastno varnost, bistveno večja sredstva. Preden se tako operira s temi evri, je treba pogledati kontekst. Tisti, ki misli, da je zagotavljanje varnosti izven Nata cenejše, lahko predlaga referendum. Dve tretjini Slovencev se je odločilo za Nato na referendumu, dvotretjinska večina, in s tem smo prevzeli tudi določene obveznosti. Ta prispevek ne povečuje, ampak zmanjšuje slovenske obveznosti, kar se tiče Afganistana. Ko gre za upokojence, vlada ni naredila krivice. Če je kakšna krivica v našem pokojninskem sistemu, je od prej oziroma so se te krivice nabirale tekom različnih posebnih zakonov, izjemnih pokojnin in tako naprej. Imamo 53 kategorij, kjer se posebni dodatki plačujejo iz proračuna, niso pa posledica vplačanih prispevkov. Tako imate v tistem, kar ljudje štejejo za pokojnino, pa to vedno ni, nekaj 100 tisoč slovenskih upokojencev, ki so delali polno delovno dobo, pa imajo pokojnine nižje od 600, pa tudi 500 evrov, pa so delali 40 let, ženske pa 38 let. In imate druge kategorije ljudi, ki so delali pol manj, pa so bili upokojeni pod posebnimi pogoji, pa imajo danes 2 tisoč evrov pokojnine. V ta del smo posegli. Vendar je bil tudi tukaj določen cenzus, tako da tudi nihče iz te kategorije ni padel pod ta cenzus 600 in še nekaj evrov. Zato bo treba na ta zakon gledati tudi z vidika situacije, ki smo jo podedovali, in prakse, ki smo jo reševali. Ne zdaj samo gledati učinke tega zakona, koliko je kdo izgubil. Treba je pogledati tudi, koliko je kdo imel prej in na podlagi česa, ali na podlagi tega, da je delal in plačal, ali na podlagi tega, ker se mu je nekaj priznalo.
Zahteva za razpravo. Mag. Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa, še enkrat. Tudi sama bom skladno s poslovnikom prosila, da me podprete v moji zahtevi, da se o odgovoru predsednika Vlade na seji Državnega zbora opravi širša razprava. To, kar počne predsednik vlade, pravim, da je moralni hazard. Posledice dejanj predsednika vlade, vlade kot celote nosijo ljudje, državljanke in državljani. Škodljive posledice delovanja predsednika vlade so vidne tudi navzven, v Financial Timesu danes piše, kako je Janez Janša prenapihnil zgodbo o resnosti slovenskih financ. Jaz se bojim, da bomo škodo tega početja plačali vsi. Žalostno je, da je predsednik, ko je v odgovoru na moje poslansko vprašanje poskušal nekako opravičiti početje vlade okoli tega megavarčevalnega zakona, začel najprej opravičevati pomoč Afganistanu. Ni zaveza Nata, nismo bili prisiljeni, da smo dali pol milijona evrov Afganistanu. Zavezani pa smo, da poskrbimo za državljanke in državljane naše države, za tiste, ki jim je zakon o uravnoteženju javnih financ namerno povzročil krivice. Verjamem, da gre za zelo jasno politično ozadje, ki ste ga, mimogrede, napovedali že leta 2008. Še enkrat bom dejala, pokojnine ste znižali žrtvam nacizma in fašizma, ne žrtvam komunizma. Pokojnine ste znižali vrhunskim športnikom, ki so ponesli ugled in ime Slovenije v svet, ne pa tudi duhovnikom, in ne nazadnje pokojnine ste znižali delavcem v bivših jugoslovanskih republikah, ne pa tudi našim delavcem, ki so delali drugje. In dovolite predsednik vlade, da boste morda lažje razumeli, kako resna in boleča je situacija ali pa krivična, če hočete. Pismo gospoda dr. Rudolfa, ki je dovolil, celo prosi, da omenim njegovo ime, piše: "Po končani Srednji tehniški šoli v Ljubljani leta 1949 sem prejel odlok Republike Slovenije, da moram iti v pomoč Republiki Bosni in Hercegovini v rudnik lignita Kreka proti svoji volji. Proti tej odločbi ni bila možna pritožba. Upokojil sem se leta 1995. Prejšnji mesec sem dobil obvestilo o znižanju pokojnine, ker sem eno leto prisilno delal v Bosni kot slovenski državljan za 51,53 evra. Glede na vse omenjeno, sem tako dvakrat kaznovan, kar je ponižujoče, nekorektno in nemoralno."
Na vrsti je še koalicijsko poslansko vprašanje. Postavil ga bo gospod Mihael Prevc, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, ministri, spoštovani predsednik Vlade! Po tem, ko nam je v zadnjih mesecih uspelo zajeziti nevzdržen trend zadolževanja naše države in vsaj za silo stabilizirati javne finance, ko v poslanske klopi prihaja že drugi paket zakonov, za katere se nadejamo, da bodo posredno ali pa neposredno pomagali gospodarstvu, ko se vse sile usmerjajo v priprave na sanacijo bančnega sistema, ki je nujni temelj gospodarske rasti, pa državljanke in državljani od nas pričakujejo še nekaj več. Želijo namreč vedeti, kaj in kje je šlo tako narobe, da smo se znašli v situaciji, ko moramo posegati po tako ostrih ukrepih, ki jemljejo tudi kakšno že pridobljeno pravico, težko priborjen dodatek in še kaj. Predvsem pa jih zanima, kdo so ti ključni posamezniki, ki so zlorabili svoje položaje, sprejemali tako neodgovorne in nepremišljene poteze, da sedaj zaradi posledic njihovih dejanj trpi celotna država. Dobro namreč vemo, da za izčrpavanjem slovenskih podjetij, za katastrofalnimi poslovnimi odločitvami predvsem v državnih podjetjih, za milijardami slabih kreditov slovenskih bank stojijo tudi konkretne osebe, konkretna imena, ki pa do sedaj niso nosila prav nobene odgovornosti za svoje odločitve. Posledica dejstva, da pri nas le redkokateri sodni proces s področja gospodarskega kriminala dobi pravočasen in tudi pravičen epilog, pa je, da državljanke in državljani nimajo več nobenega zaupanja ne v politiko, ne v njeno poslanstvo, ne v vlado, ne v nas, poslanke in poslance, ne v državo. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem: Kakšne ukrepe bo sprejela Vlada, da bo opravljenih še več revizij in odprtih še več preiskav o neodgovornem in nezakonitem ravnanju v preteklosti na področju gospodarskega kriminala, korupcije in finančnih prevar? Kaj lahko pričakujemo pri spremembah zakonodaje s področja pravosodja, da bodo omogočeni hitrejši in učinkovitejši postopki od vložene obtožnice do končnega epiloga v obliki izrečene obsodilne sodbe? Hvala lepa za odgovor.
Gospod Janša.
Hvala lepa, za vprašanje. Ne samo vi, tudi slovenska javnost si to ali pa ta vprašanja zelo umestno postavlja, še posebej v času, ko je jasno, da bo treba vsaj delno izvesti sanacijo slovenskih bank z davkoplačevalskim denarjem tako ali drugače. Pri številnih živečih generacijah obstaja še spomin na tisto prvo sanacijo v začetku 90. let, ko so manjkale milijarde takratnih mark v slovenskih bankah, ko smo to pokrili davkoplačevalci iz lastnega žepa, vendar za tiste luknje nihče ni odgovarjal. Nasprotno, večinoma so ljudje, ki so tiste luknje zakrivili, še naprej vedrili in oblačili v slovenskih bankah. In danes smo ponovno pred to situacijo. Ni popolnoma enaka, veliko ali pa znaten del slabih naložb oziroma slabih kreditov imajo slovenske banke enostavno zaradi tega, ker številna podjetja, ki so te kredite najela, zaradi gospodarske krize niso bila sposobna teh kreditov več vračati, šla so v stečaj, so propadla, ne da bi bila tu zadaj kakšna mahinacija z lastninjenjem ali kaj podobnega. Seveda pa je bilo veliko kreditov podeljenih, in to so v veliki meri tudi že znane zgodbe, na podlagi medsebojnih poznanstev, klientelizma, na podlagi tega, da je nekdo dvignil telefon in da je nekdo na drugi strani odobril kredit brez zavarovanja, brez tega, da bi danes za tistimi milijoni stalo karkoli realnega, kar bi se lahko unovčilo kot terjatev. In te primere morajo pristojni organi zelo resno in po mojem mnenju tudi prioritetno obravnavati, ker gre v tem trenutku zagotovo za prioritetne primere. V Sloveniji je to samo deloma v vladni pristojnosti, ki pripravlja spremembe Zakona o kazenskem postopku, kjer se bodo roki skrajšali in kjer bo tudi preiskava lahko bolj učinkovita, vendar je še vedno glavno breme na ramenih tistih institucij, ki potem vse skupaj izvajajo. Ena takih institucij je Državno tožilstvo. Na podlagi zakona bi moral generalni državni tožilec že januarja letos določiti prioritete pri pregonu kriminala v Sloveniji. To se januarja ni zgodilo, se je pa zgodilo 27. 6. 2012 in generalni državni tožilec je pred dobrim tednom določil tri prioritete. Prvič, prednostno bodo tožilstva obravnavala kazniva dejanja, kjer so hudo kršene pravice delavcev in ranljivih skupin ljudi, kar je v redu. Drugič, kjer so storilci nosilci javnih funkcij, kar je tudi v redu. Tretjič, kjer so izpolnjeni pogoji za začasno zavarovanje in odvzem premoženja nezakonitega izvora, kar je tudi v redu. Ampak med temi tremi ključnimi prioritetami te prve, ki bi po mojem mnenju morala biti, pa ni. Absolutno prednost ali vsaj med temi prioritetami bi morala biti tudi preiskava kaznivih dejanj, zaradi katerih imamo v naših finančnih institucijah danes velike luknje. Zato s tega mesta apeliramo na vse pristojne, da se tega problema zavejo, da dopolnijo te prioritete in da se dela tudi resno lotijo. Brez tega se bojim, da ne ta vlada, ne ta državni zbor in ne druge institucije v državi ne bodo imele nobene moralne teže, ko bodo sprejemale ukrepe, ki so potrebni za to, da mi saniramo naš finančni sistem. Glede na to, kar je bilo malo prej povedano, naš problem ni to, kar piše v Financial Timesu, v Financial Timesu je včeraj tudi pisalo, da je glavni problem Evrope Nemčija, ne pa Grčija. Naj razume, kdor to more! Naš problem je tisto, kar dejansko manjka v naših financah, tako v javnih kot v bančnih. To je naš dejanski problem in zaradi tega nas bo bolela glava. Za reševanje tega problema je treba pripraviti rešitve. Ugotavljanje odgovornosti je tukaj zelo pomemben del te rešitve. Če tokrat Slovenija ne bo sposobna ugotoviti posamične odgovornosti za to stanje in je tudi posamično sankcionirati, potem boste vi ali pa vaši nasledniki čez kakšnih 10 let lahko ponovno pred enakim problemov, samo še nekaj več milijard bo manjkalo.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za odgovore. Sedaj prehajamo na odpravljanje zaostankov, to se pravi, na poslanska vprašanja, ki so bila postavljena na 4. seji Državnega zbora in niso bili podani odgovori. Od dveh ministrov, ki imata takšne zaostanke, danes enega ni, dr. Šuštaršiča, zato bo na neodgovorjeni vprašanji gospe Patricije Šulin in gospoda Mirka Brulca odgovoril na naslednji seji Državnega zbora. Enako velja tudi za poslansko vprašanje gospoda Jožefa Horvata, ki je bilo zastavljeno dr. Šuštaršiču in ministru Vizjaku. Bo pa minister za delo, družino in socialne zadeve mag. Andrej Vizjak odgovoril na dve vprašanji, ki sta bili zastavljeni na prejšnji seji. Najprej na vprašanje gospoda Jožefa Kavtičnika v zvezi z vzpostavitvijo dolgotrajne oskrbe. Prosim, minister Vizjak.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vprašanje. Kot ste seznanjeni, je dolgotrajna oskrba oziroma vzpostavitev celovitega sistema dolgotrajne oskrbe tudi naloga iz koalicijske pogodbe. Tudi v koalicijski pogodbi je nakazana smer reševanja tega vprašanja. V koaliciji vidimo, da je sistem institucionalnega varstva starejših relativno zadovoljivo rešen, da so tukaj še določene pomanjkljivosti, vrzeli, vendar jih je moč lažje odpravljati, da pa je ključni problem, ključna vrzel tega sistema v alternativnih oblikah dolgotrajne oskrbe starejših, predvsem vezana na neinstitucionalne oblike, v obliki pomoči na domu ali z raznoraznimi drugimi oblikami, ko je starejša oseba doma, v svojem okolju in ko se na tak ali drugačen način nudi pomoč in storitev glede na potrebe, ki jih potrebuje. Priprava ustrezne zakonodaje, ki to ureja, je prioritetna naloga in je v okviru letošnjega programa. Zato so se naloge že začele v mesecu maju, ko smo imeli tudi kar nekaj strokovnih diskusij na to temo. Na tem smo tudi že uskladili izhodišča zakona in je dogovorjeno tudi to, da se ta zakonodaja odvija paralelno s prenovo zdravstvene zakonodaje. Zelo pomembno je urediti tudi ustrezen sistem zavarovanj za dolgotrajno oskrbo, ki je zelo povezan z zavarovanji, z zdravstvenimi zavarovanji pa tudi s pokojninskimi zavarovanji, zato bo v nadaljevanju v okviru letošnjega leta predvsem potekalo usklajevanje v okviru te medresorske delovne skupine, ki pripravlja tudi reformo zdravstvenega sistema. Seveda ključni problem te dolgotrajne oskrbe ni osmisliti ukrepe in jih tudi ustrezno aplicirati, ključni problem je zagotavljati finančna sredstva za te ukrepe in zato je še kar kaj za uskladiti z Ministrstvom za finance in z Ministrstvom za zdravje. Če strnem. Prenova te zakonodaje intenzivno poteka in rešitve bodo celovite, v prenovi je več sistemov zavarovanj ne pa zgolj nek parcialni ukrep, ki po navadi tudi zgolj delno odpravi problem.
Gospod Kavtičnik, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za vaš odgovor, vendar malo pred tem smo poslušali premierja, ki je dejal, da je premalo, če se mi zavedamo, da je nek problem, pomembna so dejanja. Ravno zaradi tega vas dodatno sprašujem: Kdaj nameravate zakon dati v proceduro in kako mislite zagotoviti ustrezna sredstva? Sami ste dejali, da so problem finančna sredstva. Seveda se tega še posebej zavedamo sedaj, ko je Zakon o uravnoteženju javnih financ posegel in vidimo njegove posledice. Sami verjetno niste vedeli ali pričakovali, kakšne bodo posledice, da bodo upokojenci, ki prejemajo nadstandardne pokojnine – jaz vas vprašam, ali so 600 evrov in nekaj več nadstandardne pokojnine, da smo posegli z rezom v te pokojnine. In posledično se bo nam dogajalo, da si upokojenci, ki so ostali sami, ne bodo mogli plačevati niti domov, kaj šele družinskih pomočnikov in tako naprej. Konkretno me zanima: Kdaj mislite zakon vložiti v javno razpravo, ker vemo, da je bil zakon v prejšnjem mandatu v javni razpravi? Ali mislite tega, ki je bil, dopolniti, prirediti? Kako mislite reševati te probleme, ki sem jih omenil? Hvala.
Izvolite, minister.
Hvala lepa, za to dodatno vprašanje. Zelo konkretno. Zakon bo pripravljen v drugi polovici tega leta in načrtujemo obravnavo tega zakona na vladi v začetku prihodnjega leta.
Hvala lepa. Še eno zaostalo vprašanje imamo za ministra Vizjaka, in sicer ga je postavila gospa Tamara Vonta. Minister bo odgovoril. Izvolite.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje se je nanašalo na delo oziroma zaposlovanje tujk na podlagi delovnih dovoljenj, predvsem dekleta in ženske iz Južne Amerike oziroma natančneje iz Dominikanske republike. Vprašanje je bilo, koliko takšnih delovnih dovoljenj je izdalo ministrstvo v zadnjih desetih letih. Skupaj je bilo od leta 2005 do leta 2012, za toliko imamo podatke, izdanih tisoč 12 delovnih dovoljenj, in sicer je dinamika sledeča: leta 2005 53, leta 2006 76, leta 2007 150, leta 2008 194, leta 2009 189, leta 2010 127 in leta 2011 173 in letos do 31.5. 50. Govorimo zgolj o Dominikanski republiki. Lahko pa bi šli tudi na južno Ameriko, pa je zgolj nekoliko večja številka, očitno gre večina iz teh držav. Zanimiva je recimo še Ukrajina, tudi to je ena takšna specifična država, pri čemer je bilo leta 2005 izdanih tukaj delovnih dovoljenj 652, potem leto kasneje, leta 2006 624. Potem je nekoliko upadlo in letos do 31. 5. 69. Drugi del vprašanja pa se nanaša na to, ali so tudi ostali državni organi prepoznali, da gre za njihovo zlorabo. Da. Opozorjeni smo bili s strani resorjev, še posebej s strani Ministrstva za zunanje zadeve, na možnost trgovine z ljudmi. Zadevo preiskujejo tudi pristojni organi, Ministrstvo za delo oziroma Zavod za zaposlovanje ni pristojen za preiskavo kaznivih dejanj trgovine z ljudmi, to delajo drugi pristojni organi. Zato tudi pripravljamo rešitve, ki bi bolj radikalno zajezile nasploh prihod te specifične delovne sile v Slovenijo.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospa Tamara Vonta, izvolite.
Hvala lepa. Seveda drugi organi se ukvarjajo s tem, ampak dovoljenje za delo pa izdajajo prav ti organi. Zdaj me zanima, če morda razmišljate tudi o tem, da bi se omejilo zaposlovanje teh žensk, da rečem, v glavnem seveda gre za ženske in po navadi tudi nekako vemo, za kakšna dela gre. Ali razmišljate tudi o tem ukrepu glede na opozorila MZZ, pa glede na to, da je v bistvu tudi policija opozarjala na ta problem že nekaj časa in da potem konec koncev seveda pridejo tudi opozorila iz Evropske unije? Tako da me zanima: Ali je mogoče eden od teh ukrepov tudi omejevanje za tovrstno delo? Hvala lepa.
Minister, izvolite.
Najkrajše rečeno – da. Vendar na ministrstvu ocenjujemo, da to ni sistemski pa tudi ne sorazmerni ukrep. To je približno tako, kot da ne bi zgradili hiše, če se bojimo, da bo zgorela. Moramo jo protipožarno zgraditi. Tako pravzaprav pri zaposlovanju te specifične delovne sile morajo ustrezni organi preprečiti, da ne pride do tovrstnih zlorab oziroma te zlorabe kaznovati, ne pa omejiti pravzaprav prihod in potem ni nič tudi v primerih, kadar ne gre za zlorabe. Želim poudariti, da nameravamo tudi z omejevanjem izdaje delovnih dovoljenj zajeziti generalno. Mislim tudi, da je čas krize in druga odprta pereča vprašanja odpirajo možnost, da začasno res naredimo na ta radikalen način omejitev oziroma konec, da pa seveda to ni dolgoročni sistemski ukrep.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja, ki so bila postavljena za to sejo. Najprej bo poslansko vprašanje postavil kolega dr. László Göncz, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vprašanje ministru Černaču in ministru Bogoviču, ker je vprašanje naslovljeno na oba dva ministra. Gre pa za vprašanje, ki je v zadnjem času zelo prisotno v javnosti in buri duhove predvsem na vzhodnem koncu Slovenije, še posebej na območju Prekmurja oziroma Pomurja. Gre pa za vprašanje, ki je povezano z intenzivnim črpanjem plina, s tehnološkim postopkom hidravličnega drobljenja težko dostopnih kamnin, ki se mu pravi "fracking" metoda, in sicer na območju Petišovcev in okoliških naselij. Menim, da zaradi pomanjkljive interpretacije in informacije v zvezi s to metodo črpanja plina je to sprožilo v javnosti veliko vprašanj ter negotovosti. Prebivalci so izredno zaskrbljeni za svojo varnost, skrbijo pa jih tudi negativni vplivi na okolje. Ni jasno, ali so ugibanja upravičena. Zato oba ministra – pa lahko bi še tretjega, ampak proceduralno to ne gre, gospoda Žerjava, ministra za gospodarstvo – sprašujem o spornosti omenjene tehnologije in s tem povezanimi negativnimi vplivi na zdravje ljudi oziroma na okolje. V zvezi s tem je bilo postavljeno tudi poslansko vprašanje v pisni obliki in na pristojno agencijo tudi s strani občine Lendava. Jaz sem zadnji odgovor na vprašanje občine Lendava dobil danes s strani agencije in žal ti podatki niso spodbudni. Ne bi zdaj prebral tega, kar so napisali v okviru agencije, vendar je nekje utemeljeno tisto o čemer govorim. Nesporno dejstvo je, da je metoda hidravličnega drobljenja v nekaterih državah, na primer v Franciji, prepovedana, v Nemčiji pa je sprejet moratorij na uporabo omenjenega načina. Po mojem vedenju pred načrtovanjem omenjenega projekta niso bile izvedene nobene raziskave o primernosti tovrstnega načina črpanja plina, še zlasti glede na specifiko konkretnega okolja – panonskega prostora. Z vidika ohranjanja zdravih vodnih virov se pojavlja tudi veliko negotovih vprašanj. Zato sprašujem: Ali so Vlada oziroma njene pristojne institucije seznanjene z metodo hidravličnega drobljenja za črpanje plina na petišovskem plinskem območju in okolici predvsem z vidika njenih morebitnih negativnih učinkov na zdravje ljudi in ohranjanje čistega okolja ter vodnih virov? Drugi del vprašanja bom postavil pozneje. Se zahvaljujem že v naprej.
Ministra imata oba skupaj pet minut na voljo za odgovor. Kdo bo odgovarjal? Minister Černač, izvolite.
Hvala lepa, za to vprašanje. Lep pozdrav vsem prisotnim! Gre v velikem delu za tehnična vprašanja, tako da tudi ta odgovor bo malo bolj tehničen, izhaja pa iz poročila rudarske inšpekcije. Hidravlično drobljenje, tako kot ste že omenili, je tehnološki postopek oziroma eden izmed procesov metode pridobivanja ogljikovodikov s črpanjem. Uporaba tehnološkega postopka hidravličnega drobljenja se pri črpanju ogljikovodikov v severovzhodni Sloveniji uporablja že od leta 1960. Do sedaj niso poznani vplivi na stanje slojnih voda nad ležišči ogljikovodikov zaradi hidravličnega drobljenja oziroma frakturiranja. V letu 2011 je bil ta postopek uporabljen na vrtinah PG10 in PG11-A, vrtanje navedenih vrtin se je začelo in bilo izvedeno v prvi polovici lanskega leta, pred dobrim letom dni, preizkušanje vrtin in frakturiranje pa je bilo izvedeno v avgustu in septembru istega leta. Izdelava vrtin se je izvajala na podlagi potrjenih rudarskih projektov z oznakami RPZI: Pg-10;03/10 MK-RLP in RPZI: Pg-11; 04/10 MK-RPL. Nadaljevanje rudarskih del na vrtinah, to je opremljanje vrtin, prečiščevanje in drobljenje se je nadaljevalo na podlagi potrjenih rudarskih projektov, ki so sestavni del že navedenih projektov. Pred izvedbo tehničnega postopka hidravličnega drobljenja so bili na navedenih vrtinah opravljeni različni tehnični postopki kot sestavni del metode pridobivanja s črpanjem. Postopki obsegajo različna dela, od remonta vrtin, nastreljevanja, meritev gostote in sestave slojev in druge tehnične aktivnosti. Vsi ti postopki so bili določeni s potrjenimi rudarskimi projekti. Izvedba vseh postopkov je dokumentirana v obliki poročil. Prav tako je dokumentirana uporaba fluida in dodatkov fluidov za frakturiranje. Po do sedaj pregledanih listinah so bili uporabljeni dodatki, ki niso škodljivi okolju, meritve tesnosti vrtin in drobljenja pa niso pokazale vpliva na slojne vode. Poudariti je treba, da so se priprave na vrtalna dela sicer začele konec leta 2010, samo vrtanje vrtin pa je potekalo v letu 2011 po uveljavitvi novele Zakona o rudarstvu, ki je uveljavil na področju potrjevanja tehnične dokumentacije za izvajanje teh del nekatere nove določbe, s katerimi je tehnična dokumentacija za izvajanje del na teh vrtinah skladna. Vsa dela so se izvajala s soglasjem nosilca rudarske pravice. Lahko še povem, da slovenski predpisi, ki regulirajo področje pridobivanja ogljikovodikov s črpanjem in v povezavi s tem tudi varovanje okolja, so usklajeni z evropskimi direktivami. Veljavni predpisi so ustrezna podlaga za ukrepanje z namenom varovanja okolja in varnosti in zdravja v konkretnem okolju. Naj ob zaključi še pojasnim, da se v tem času zaključuje sanacija naftno-plinskega polja v severovzhodni Sloveniji po programu, ki ga je sprejela država.
Hvala. Bi minister Bogovič še nadaljeval? Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! V času, ki je na razpolago, naj nadaljujem tu, kjer je gospod minister Černač zaključil, da je omenjena veljavna zakonodaja takšna, da je okoljevarstveno soglasje potrebno pri dnevno načrpanih količinah 500 tisoč kubičnih metrov in da gre tu za manjše količine. Iz tega razloga naše ministrstvo, se pravi ministrstvo, pristojno za okolje, ni bilo v te postopke vključeno. Pred kratkim je to poslansko vprašanje, sicer pisno, v podobni vsebini postavil tudi vaš poslanski kolega mag. Židan, zato smo tudi na ministrstvu pripravljali in se poskušali dokopati do same vsebine. To vsebino je danes pojasnil kolega Černač okoli teh pristojnosti. Res je pa tudi to, kar je tako iz vašega poslanskega vprašanja kakor tudi iz poslanskega vprašanja gospoda Židana vidno, da je to vprašanje, ki ima določene pomanjkljivosti v regulativi. Na to opozarja tudi študija, ki jo je izdelal generalni Direktorat za notranjo politiko Evropskega parlamenta iz junija lanskega leta, ki govori, na nek način kliče po boljši regulativi tako na nivoju Evropske unije, kjer je celo ideja o tem, da bi se za to področje sprejela posebna direktiva in iz te direktive tudi izpeljava zakonov na nacionalnih ravneh. To vprašanje je, kar smo tudi na okoljskem delu ugotovili, zaenkrat legalno rešeno. Obstaja pa še cela vrsta vprašanj tako v javnosti kot tudi v strokovnih krogih.
Zahteva za dopolnitev. Dr. Göncz, izvolite.
Hvala lepa. Iz odgovorov sledi, da so te bojazni upravičene. Predvsem bi poudaril to, da glede količinskih formalnih težav dovoljenja in soglasja niso bila potrebna, ampak nedvomno to ne izključuje vseh teh dvomov, ki sem jih navedel. Zato sprašujem: Če se bo izkazalo, da so ti negativni vplivi prisotni, kaj se dejansko takrat lahko naredi? Iz odgovora Agencije za okolje med drugim sledi, in to priznavajo, da že prihajajo informacije o negativnih izkušnjah, ki so škodljive za okolje in zdravje ljudi in v bližini vrtin plina pogosto poročajo o onesnaženju podzemne vode z metanolom in s kalijevim kloridom. To je informacija s strani pristojne agencije. Kot sem tudi v pismu navedel, mi ne želimo dramatizirati te zadeve. Ne gre za to. Gre za to, da je sleherna gospodarska možnost in priložnost tako za okolje kot tudi za širšo družbo pomembna. Ampak z vidika zdravja ljudi in zaradi ogroženosti okolja pa bi bilo nedvoumno treba reči bobu bob, ker iz odgovorov, pa za to sta najmanj kriva tukaj sedaj pristojna ministra, ne sledi jasno, da bi se lahko ovrgle vse tiste trditve, ki pričajo, žal, o negativnem vplivu tega posega v prostor oziroma o tem projektu kot celoti. Sprašujem še enkrat: Kdo bo ukrepal, če se to pokaže kot konkretno negativen vpliv na okolje in na zdravje ljudi?
Gospod Černač, dopolnitev odgovora.
Hvala. V glavnem gre za okoljska vprašanja, tako da bom jaz v tem delu zelo kratek in bom prepustil več časa spoštovanemu kolegu. Kar se tiče rudarskih pravic, ti projekti tečejo na podlagi ustreznih dovoljenj, tako da ne bo o tem nobenega dvoma. Tudi tečejo že nekaj časa in tečejo v okviru sanacije posameznih vrtin. Je pa tako, kot ste že sami ugotovili, izkušnje iz okolice kažejo, da je treba biti pri teh stvareh previden. Nekatere države so to metodo celo prepovedale, kar pomeni, da je treba situacijo in stanje spremljati in na ustrezen način, če bi izkušnje pokazale, da gre za posamezna odstopanja, tudi ukrepati. Vendar predvsem v tem okoljskem smislu predlagam, da dodatni del odgovora poda kolega Bogovič.
Še minister Bogovič.
Jaz mislim, da imamo vsi skupaj v tem eno resno zagato. Jaz bi si dovolil prebrati nekatere povzetke iz tega poročila, ki ga je izdelal Evropski parlament in ki govori tudi o dimenziji problema, zato jaz mislim, da bo danes težko na tej seji sprejeti neke zaključke, zagotovo pa bo treba v okviru Vlade o tem spregovoriti in se tudi iz naslova inšpekcijskih služb dogovoriti za tekoče spremljanje, po drugi strani pa najbrž dobiti tudi še kakšne potrebne odgovore. V teh priporočilih, naj kar prvega preberem v celoti: "Ni celovite direktive, ki bi predstavljala evropski zakon o rudarstvu. Javno dostopna, celovita in podrobna analiza evropskega pravnega okvira, ki zadeva pridobivanje plina iz skrilavca in nafte iz nizkoporoznih kamnin, ni na voljo in bi jo bilo treba pripraviti." Zadnja alineja to potrjuje: "Zaradi kompleksne narave mogočih vplivov in tveganj hidravličnega lomljenja za okolje in zdravje ljudi bi bilo treba razmisliti o razvoju nove direktive na evropski ravni, ki bi celovito urejala vsa vprašanja s tega področja." Ena od teh stvari, ki jih vmes opozarjajo, je tudi to, da so tudi količine, ki so zapisane in povzete v našem pravnem redu, zelo visoke. Zato v enem od teh priporočil piše ravno to, ali ni potreben ponoven premislek. Jaz moram reči, da bomo te podatke in celo področje temeljito in tekoče spremljali tudi s pomočjo omenjene agencije za okolje. Ocenjujem pa, da bo v prihodnjih dneh, tednih, treba na nivoju države dati glave skupaj in dobiti še dodatne odgovore na vprašanja, ki se nam vsem porajajo o tem. Žal v tem trenutku enostavno ne morem več dodati, kot sem sedaj storil.
Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Matevž Frangež, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču. Prosim.
Spoštovani gospod minister, naša humanost se ne meri samo po našem odnosu do soljudi, pač pa tudi v našem odnosu do okolja in živali. Prav slednje so predmet mojega današnjega poslanskega vprašanja. Že pred časom, pred leti je bila slovenska javnost šokirana nad nekaterimi ekscesnimi primeri mučenja živali, kar je nekatere zanesenjake, prostovoljce spodbudilo k temu, da so začeli pripravljati zakon o zaščiti živali, ki naj bi zagotovil ustreznejši regulatorni okvir za ustrezno reakcijo družbe, za preprečevanje takšnih nečloveških in nehumanih ravnanj. Še posebej velja omeniti, da je strokovno izhodišče za spremembe zakona predstavljala diplomska naloga ene od študent mariborske univerze, ki je kasneje v civilni iniciativi, ki so jo podprli mnoge znane Slovenke in Slovenci, med njimi pa je gotovo gonilna sila Jadranka Juras, tej civilni iniciativi uspelo zbrati preko 31 tisoč podpisov državljank in državljanov Slovenije v podporo takšni spremembi zakona, ki naj bolje zaščitijo živali, ki živijo tudi v naši družbi. Danes lahko ugotovimo, da v medresorskem usklajevanju v pristojnosti vašega ministrstva poteka priprava nekega drugega zakona o zaščiti živali, pri tem pa naj bi šlo za manjše spremembe in vnos evropskih direktiv. Pri pregledu teh vprašanj pa se je jasno pokazalo., da se spreminja 41 % zakona, kar po mojem trdnem prepričanju ne more biti manjša sprememba zakona. Ta zakon naj bi bil tudi v javni obravnavi, vendar že bežen pogled na spletno stran vašega ministrstva pokaže, da je javna obravnava očem zelo dobro skrita. Gospod minister Bogovič, kot človek, kot župan, kot poslanec, ste veljali za človeka, ki si je vedno prizadeval za umirjen dialog, pogovor z različnimi, da ste dosegali visoko stopnjo soglasja. Želim si, da ta svoj sloves, po katerem vas mnogi cenimo, upravičite tudi zdaj kot minister. Zato vas pozivam, da k pripravi zakona o zaščiti živali posebej pritegnete tudi civilno iniciativo, ki je ob svojem predlogu zakona zbrala 31 tisoč podpisov državljank in državljanov. Vljudno vas prosim, gospod minister, da mi tudi odgovorite: V kakšni fazi je zakon, ki ga je pripravilo ministrstvo? Ali je po vašem mnenju mogoče uskladiti oba predloga zakonov? Ali se boste kot minister za to zavzeli? Hvala.
Izvolite, minister.
Hvala za to vprašanje. Lahko rečem, da je zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali trenutno v fazi medresorskega usklajevanja in obravnavan na Službi Vlade za zakonodajo. V obdobju med 24. aprilom in 25. majem, se pravi v predvidenem enomesečnem roku je bil predlog omenjenega zakona v skladu s predpisanim postopkom objavljen na portalu e-demokracija. V tem času je bilo tudi možno dati predloge in komentarje. Veliko teh predlogov je bilo in se je tudi poskušalo čim več teh predlogov vključiti v zakon. Moram reči, da sem na začetku tega mandata prisostvoval tudi Svetu za varstvo živali, kjer je bila obravnava tega zakona. Se opravičujem, ker sem pozabil priimek spoštovanega gospoda iz Maribora, ki vodi ta svet, in skupaj z Veterinarsko upravo, ki koordinira postopek, je bil cel krog drugih deležnikov in predstavnikov civilne družbe, ki so bili koordinirani in prav preko ene kolegice s Primorske tam zastopani, da so poskušali doseči čim boljši kompromis glede tega zakona. Zato navedbe, da je bila zadeva pripravljena skrita očem, ne morem sprejeti in upam, da se bo tudi v nadaljevanju pokazalo, da je tako. Je pa predviden povsem normalen postopek, nobenega skrajšanega ali nujnega postopka. Cilji predlaganja tega zakona so, kot sem že dejal, uskladitev z evropsko zakonodajo na področju zaščite živali pred poskusi, boljši sistem registracije psov in preprečevanje ilegalne trgovine z mladiči psov in mačk, zaščita živali, ki so uporabljene na prireditvah in snemanjih, boljše definiranje dejavnosti društev, ki na področju zaščite živali delujejo v javnem interesu, omogočiti financiranje izvajanja javne službe, ki skrbi za zapuščene živali in opravlja druge dejavnosti, zagotavljanje dobrobiti hišnih živali na občinski ravni. Zakon sledi tem načelom. Predlagane spremembe in dopolnitve temeljijo na načelih odgovornega lastništva in humanega ravnanja z živalmi, preprečevanje trpljenja živali, zagotavljanje ustrezne informiranosti deležnikov, optimiziranje upravnih dejanj, zmanjševanje administrativnih bremen, sankcioniranje kršitev. Če strnem. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali je po običajnem postopku v pripravi osnutka in po usklajevanju znotraj ministrstev je prišel v fazo medresorskega usklajevanja. Vsi prejšnji postopki, kot sem omenil, so bili opravljeni. Zainteresirana javnost je imela možnost in so bile podane številne pripombe tudi nevladnih organizacij, pripravljavci pa so poskušali v čim večji meri te pripombe upoštevati. Med pripravljavci tega zakona so tudi ti ljudje sedeli za isto mizo.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Branko Marinič. Nisem vedel, da boste zahtevali dopolnitev, se opravičujem. Izvolite, gospod Frangež.
Nič hudega, gospod predsednik. Veseli me, da bo zakon predlagan v obravnavo po rednem postopku. To bi bistveno izboljšalo statistiko te vlade. Upam pa, da bo dala Državnemu zboru priložnost, da mnoge izmed zelo relevantnih predlogov civilne iniciative, če jih vlada v nadaljnjem postopku ne bo upoštevala, vključi s soglasjem tega državnega zbora. Gospod minister, slika o tem, ali je bil postopek javne obravnave zakona o zaščiti živali, njegovih sprememb in dopolnitev, peljan korektno ali ne, je, se bojim, različen. Predvsem vas pozivam, da v nadaljnji fazi upoštevate stališča, mnenja in zelo relevantne predloge, ki naj pripeljejo do učinkovitejše zaščite živali, ki v vseh primerih veljajo za šibkejši člen, z ustreznim družbenim regulatornim okvirom, in da se osebno kot minister zavzamete za to, da pride do dodatnega usklajevanja s to civilno iniciativo. Kot rečeno, ne gre samo za skupino državljank in državljanov z relevantnimi predlogi, gre za skupino državljank in državljanov, ki jo je pri njihovi ambiciji, da se nekaj v tej državi odločno spremeni pri preprečevanju mučenja in za zaščito živali, podprlo več kot 31 tisoč državljank in državljanov. Zato velja to civilno iniciativo seveda obravnavati s posebno legitimnostjo. Minister, jaz vas prosim, da se zavzamete za dodatno usklajevanje, za ponovno proučitev njihovih predlogov, še posebej tistih, in bojim se, da jih je kar nekaj, ki v dosedanjem teku stvari niso bili upoštevani. Hvala.
Minister, izvolite.
Jaz sem že v uvodu dejal, da sem se že na začetku vključil, ko je bil eden prvih sestankov na Veterinarski upravi skupaj s predstavniki pluralne skupine in sem dobil to predstavitev, v kakšni fazi je zakon. Takrat smo se odločili, glede na to, da je ta postopek že dlje časa, da je obvezno normalni postopek in naj skupaj proučijo še vse odprte dileme in naj se odpre javna razprava. Žal v Sloveniji, tudi če odpremo javno razpravo, je včasih osiromašena, v primeru, kjer je takšna civilna iniciativa v ozadju, zagotovo ne, potem sledi to prepotrebno usklajevanje in oblikovanje tega zakona. Ob poglavitnih rešitvah, ki sem jih prej omenil, mogoče naj omenim še nekatere dodatne, ki so tudi zajete v tem zakonu, to je prepoved klanja brez omamljenja tudi za namene obrednega klanja, uvedba možnosti predpisovanja občinskih taks za namene financiranja dejavnosti, zaščita zapuščenih in hišnih živali, uvedba podrobnih dodatnih pogojev za društva, ki na področju zaščite živali delujejo v javnem interesu, dodelitev pristojnosti občinskim redarstvom za nadzor nad fizičnem varovanjem psov na javnih mestih in označevanje psov. Gre za celo vrsto teh stvari, ki so se pojavljale kot odprta vprašanja. V tem delu, kot sem že dejal, in sedaj v medresorskem usklajevanju in v teh nadaljnjih postopkih bomo ves čas pozorni tudi na te pripombe, ki bodo podane še v tem parlamentarnem postopku. V vsakem primeru pa je, kot sem že dejal, je običajen postopek, v katerem je tudi v parlamentu prostor za izmenjavo mnenj dovolj široko in pa večkrat odprt. Upam, da bomo imeli srečno roko na koncu.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Branko Marinič, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovani minister, gospod Zvonko Černača, moje vprašanje je namenjeno nekaterim pojasnilom in vašim pogledom, načrtom vašega ministrstva, ki ste ga na vaši predstavitvi izpostavili kot prioriteto takrat, ko ste se predstavljali matičnemu odboru za infrastrukturo in prostor. Vaš temeljni poudarek je bil, da je potrebno v javno železniško infrastrukturo vložiti vso znanje, energijo in tudi razpoložljiva finančna sredstva iz državnega proračuna pa tudi iz evropskih sredstev. Nedvomno gre za obsežne projekte po celotni mreži slovenskih železnic, a danes je bilo že izpostavljeno pri vprašanju predsednika Vlade, tako mimogrede, kaj se dogaja na drugem tiru oziroma posodobitvi železniške proge na odseku Divača–Koper. Zavedamo se, da gre za pomemben prometni koridor, ki ga tudi vaše ministrstvo in vi osebno gledate kot prioriteto. V zvezi s tem vas sprašujem: Kakšne so trenutne aktivnosti vašega ministrstva v zvezi s posodobitvijo in modernizacijo železniškega odseka Divača–Koper?
Izvolite, minister Črnač.
Hvala lepa, za to vprašanje. Tudi za priložnost, da lahko javno povem, kar sem povedal že tisočkrat, vendar očitno nekateri nočejo slišati tistega, kar minister pove in venomer ponavljajo eno in isto mantro, ki jo imajo zapisano v nekih možganskih celicah, čeprav sami vedo, da to ne drži. Res je, kar ste rekli, na hearingu sem dejal, da v okviru razvoja prometne infrastrukture je A1 oziroma 1A, kakor želite, je prioriteta modernizacija železniške infrastrukture. Po prevzemu resorja sem se soočil s tem, da je stanje ravno na tem področju dejansko najbolj katastrofalno, kar se tiče stopnje pripravljenosti posameznih projektov. Res bi rad nekoga slišal od tistih, ki so že danes govorili okoli tega vprašanja, naj mi pove enega izmed večjih projektov, ki je bil na tem področju realiziran v zadnjih treh letih, da ga slišimo. Ga ni! Ampak tu ne bi bilo toliko problematično tudi tisto, kar bomo mi storili v teh letih, v tem mandatu, bo imelo največji učinek v naslednjih dveh mandatih, ne v tem. Tisto, kar bo najbolj vidno, bo vidno po letu 2013 oziroma 2014. Problem, ki ga imamo danes, je, da zaradi te časovnice, ki je bila v preteklih treh letih zamujena, obstoji realna nevarnost, da nas po letu 2020 obidejo številni prometni koridorji. Zaradi tega smo prisiljeni pohiteti in zaradi tega ni nobene dileme o tem, kaj moramo storiti. In zaradi tega me zelo motijo neka podtikanja o tem, kako je zdaj pa Černač grobar drugega tira oziroma vlada pelje drugi tir na slepi tir in podobno. In tudi predstavitve v javnosti, ki so daleč od tega, kar dejansko piše in stoji v posameznih dokumentih. Najmanj, kar se pričakuje od najvišjih predstavnikov ljudstva, torej poslancev, je, da vsaj strateške dokumente te države poznajo. Posebno tisti, ki že dolgo časa sedite v teh klopeh. In Divača–Trst je eden izmed projektov, ki se ni zgodil danes ali včeraj, ampak je v teh strateških dokumentih že vrsto let, vse od leta 1996 naprej. Ker je en del bolj pomembnega koridorja. Pri tem uvodnem delu nisem neposredno odgovarjal spoštovanemu poslancu Mariniču, ki mi je postavil to vprašanje, ker vem, da vse te stari ve, ampak sem to priložnost izkoristil, ne mi tega zameriti, da odgovorim številnim drugim, ki verjamem, da to tudi veste, pa namerno zavajate javnost z napačnimi podatki. Spoštovani poslanci Socialnih demokratov, imeli ste tri leta ministra, ki je bil vaš minister, ki mi je ob primopredaji na vprašanje, kateri je eden izmed konkretnih projektov, ki ga lahko vzamem v roke in ga začnem letos izvajati, dejal: "Drugi tir. To je projekt, ki ga lahko vzameš iz predala in ga lahko začneš izvajati." Ali vam preberem poročilo komisije, ki jo je sam imenoval? 7. januarja 2011 okoli tega drugega tira je bila imenovana neka skupina, poleg seveda vseh drugih, ki so bile zelo mastno plačane okoli tega projekta. Vodil jo je gospod Jadran Bajec. To je tisti gospod, ki je bil nekaj časa na Obali svetnik Socialnih demokratov. Ne vem, če je še vedno. In ta gospod je ob zaključku dela te komisije, ki je delo končala 20. 12. 2011, ugotovil, "zaradi nedorečenosti pri odgovornosti za terminske roke in stroškovni in finančni okvir je projekt resno ogrožen. Ministrstvo za promet bo po mojem mnenju moralo ugotoviti, ali na podlagi predvidenih rokov dokončanja do leta 2020 in stroškov izgradnje Slovenija drugi tir še potrebuje in ali ga je sposobna izvesti". To je podpisal gospod Jadran Bajec s strani prejšnjega ministra za promet, imenovan z nalogo pospešitve aktivnosti umestitve drugega tira v prostor in pridobivanja ustreznih dovoljenj. Še veliko tega je v tem dokumentu napisanega, veliko, vendar ni časa, da bi vse prebral. Skratka, ni Zvone Černač tisti, ki, tako kot so napisali nekateri mediji, naj bi peljal drugi tir na slepi tir. Ugotovili pa smo po temeljitem pregledu vseh infrastrukturnih projektov, da imamo na tem področju železniške infrastrukture izredno veliko težavo in da je ta, spoštovani, še najmanjša na povezavi Divača–Koper in da se da to situacijo, se pravi kapacitete za povečanje pretovornih zmogljivosti, ki jih bo potrebovala Luka Koper ne po letu 2020, ampak po letu 2017, urediti na drugačen način. In to bomo tudi storili. Da pa bomo imeli velike, velike težave postoriti vse ostalo, kar moramo postoriti, če želimo, da bomo v okviru petega koridorja obdržali našo strateško prednost, ki jo za enkrat Slovenija še vedno ima.
Proceduralno, gospod Möderndorfer.
Spoštovani predsednik, saj se bova verjetno oba skupaj strinjala, da je bila to zloraba poslanskega vprašanja. Minister sam priznava, da je prosil poslanca zato, da bo nekomu nekaj odgovarjal, pa niti ne vem, komu, ker jaz ministra v prejšnji vladi nisem imel in sploh ne vem, kako se zdaj to pogovarjamo. Ali bomo imeli poslanska vprašanja ministru in minister naj odgovarja poslancu, ki je postavil vprašanje, ali pa bomo imeli telefončke znotraj tega majhnega prostora oziroma moramo spremeniti poslovnik in se pogovoriti, kako bomo postavljali poslanska vprašanja. Jaz enostavno ne pristajam na ta institut. Še posebej, ko to prizna, ko bi vsaj to prefinjeno minister naredil, tako kot se spodobi, tako kot so nekateri že to delali. Ampak očitno zgleda, da niti več te mere ne moremo preiti. Zato jaz prosim, predsednik, da intervenirate takrat, ko je potrebno, v skladu s poslovnikom. Jaz mislim, da to ni bilo poslansko vprašanje, ampak je bila neka predstavitev v sili, v stiski ali kako se temu reče.
Vprašanje se je nanašalo na drugi tir, sem pozorno poslušal odgovor, in tudi ta se je nanašal na drugi tir. Minister je v odgovoru povedal tisto, kar je želel povedati. Takšna je bila praska vedno doslej in kašnega posebnega problema v tem ne vidim. Minister je pa tudi slišal vašo pripombo in domnevam, da se bo pri dopolnitvi odgovora tudi fizično obrnil proti poslancu Mariniču, ko bo odgovarjal. Izvolite, kolega Marinič, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz sem prepričan, če bi službe Državnega zbora ugotovile, da je moje poslansko vprašanje v nasprotju s poslovnikom, potem verjetno danes ne bi dobil priložnosti, da ministra sprašujem o vsebini, o kateri sprašujem. V zvezi z odgovorom, spoštovani minister, bi želel dodatno pojasnilo na vaš prvi del odgovora. Z ozirom na to, da načrtujete spremembo prostorske zakonodaje, ki je bila v preteklosti velikokrat izpostavljena kot ena izmed cokel, ki zavira in onemogoča, da bi se priprave na vse aktivnosti v zvezi z drugim tirom Divača–Koper odvijale hitreje in z ozirom na to, da je že v proceduri Državnega zbora nekaj te zakonodaje, vas dodatno sprašujem: Ali bo predvidena prostorska zakonodaja imela posledico v tem smislu, da bodo nekatere stvari, ki so do sedaj bile razlog, da so te aktivnosti bile upočasnjene, vendarle dobila nek hitrejši zagon in da se bo lahko s to spremembo pospešeno delalo na strateškem prometnem koridorju s posodobitvijo in modernizacijo železniškega odseka Divača–Koper? Hvala lepa za ta del odgovora.
Besedo ima minister Černač.
Hvala lepa, tudi za to dopolnilno vprašanje. Mimogrede, ničesar nisem zlorabil, odgovarjal sem na vprašanja, tako kot je bilo postavljeno, in v nadaljevanju bom odgovoril še malo širše, ker je odgovor del enega širšega sklopa. Ta del na področju prostorske zakonodaje in predvsem drugačen način pri izvajanju teh infrastrukturnih projektov je tisti, ki ga bo treba v letošnjem letu spremeniti, če želimo, da zaostanke, ki so bili na tej modernizaciji storjeni v zadnjih treh letih, odpravimo. Slovenija ima na področju modernizacije železniške infrastrukture v dolgoročnih razvojnih načrtih predvidenih več kot 2 milijardi evrov sredstev, to je v obdobju 2007–2013 oziroma do leta 2015. Od tega je bilo do letošnjega leta počrpanih manj kot 10 % sredstev. V lanskem letu je Ministrstvo za promet počrpalo na vseh investicijah 81 milijonov, letos, ko je krizno leto in ko varčujemo in ko smo proračun zmanjšali s preko 800 na preko 500 milijonov, načrtujemo podvojitev te vsote na investicijskem delu. Še težji zalogaj nas čaka v prihodnjih letih, ker bo zelo težko zagotoviti lasten del sredstev v višini približno milijarde evrov sredstev v dveh in pol do treh letih za zagotovitev črpanja tistega, kar imamo na voljo za modernizacijo tega omrežja. Hitra proga Trst–Divača in povezava do Kopra, Divača–Koper drugi tir ali kakorkoli že poimenujemo to povezavo, se ne izključujeta. Gre za dva popolnoma ločena projekta. Povezava do Luke Koper je pomembna za naše pristanišče in jo moramo zgraditi na tak ali na drugačen način ne do leta 2021, tako kot je bilo planirano v dosedanjih načrtih, ampak vsaj tri leta prej, medtem ko je hitra proga Trst–Divača del najjužnejše evropske železniške povezave vzhod–zahod, gre za progo, ki je bila že 1996. leta vključena v nacionalni program razvoja železniške infrastrukture, to je proga petega koridorja in šestega prednostnega projekta TNT omrežja skupnosti. Nadalje je ta proga del dveh novih koridorjev v okviru TNT omrežja, baltskega in mediteranskega koridorja in povezuje to traso od Lyona pa do vse do Kijeva. V tej perspektivi imata na voljo za pripravo tega projekta, za umeščanje v prostor, za pripravo državnega prostorskega načrta obe državi, Italija in Slovenija, na voljo 30 milijonov sredstev. Ali veste, koliko jih je do sedaj počrpanih, pa smo dve leti pred iztekom oziroma še manj? Niti milijon evrov ne. Eno leto je ta zgodba tudi stala, pred kratkim smo jo oživeli. Nadalje. V okviru modernizacije celotnega petega koridorja nas čaka pomembno in zahtevno delo. Ocenjujem, da bomo potrebovali, če ga želimo uresničiti in realizirati, podporo vseh, podporo celotne politike in tudi strokovne javnosti, ker gre za projekt, ki je zelo pomemben za našo državo in ki predpostavlja neko širše strokovno in politično soglasje, da ga uresničimo. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Alenka Bratušek bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu. Prosim.
Hvala. Jaz sama ne bom spraševala nekaj oziroma o nečem, kar že vem, za razliko od predhodnika, prav tako ne bom govorila o mantrah in o tem, kaj ima kdo zapisano v možganskih celicah, bi pa bilo mogoče dobro slišati, kaj bi o tem imeli povedati psihologi in psihiatri za tiste, ki tukaj notri sedimo. Spoštovani minister, gospod Žerjav: Ali mislite, da je način upravljanja državnega premoženja, kot ga je ubrala vaša vlada, dober za Slovenijo in njene državljane? Kako boste zagotovili, da bo zakonit? Večkrat smo lahko prebrali, da vlada krši zakone ob upravljanju z našim premoženjem. Minister Černač kar po mailu daje navodila Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb, koga je treba imenovati v kakšen nadzorni svet. Seveda lahko v Zakonu o upravljanju kapitalskih naložb preberete, kakšen je pravi in zakonit postopek in, mimogrede, ta zakon ste tako rekoč ravnokar spreminjali že vi, vaša današnja koalicija, pa delate mimo njega, nezakonito. Še zaplet s Telekomom. Vlada oziroma minister Černač si zaželi, da bi skupščino Telekoma vodil odvetnik Matos. Protikorupcijska komisija vam je povedala, da ta poskus vlade, da za predsednika Skupščine Telekoma, d. d., vsili osebnega odvetnika predsednika vlade in kandidata na listi SDS za državni zbor ter enega od kandidatov za pravosodnega ministra v vladi Janeza Janše, po mnenju Komisije za preprečevanje korupcije ustreza definiciji nasprotovanja interesov. Na vse to nisem zasledila nobenega vašega odziva, pa se vse to še kako nanaša na naše gospodarstvo. Še dogajanje v zvezi z NLB. Ne bom danes ponavljala celotnega fiaska v zvezi s tem, ampak tudi to je tesno povezano z našim gospodarstvom, pa dogajanje v zvezi s poroštvom TEŠ 6, sprenevedanja, obtoževanja, prekinitve sej Odbora za finance. Tudi to je še kako povezano z našim gospodarstvom. Pa vi spet nič, nobenega odziva. Dopuščam možnost, da sem spregledala kakšno od vaših izjav, ampak res bom vesela odgovora, ali ob vsem naštetem še vedno mislite, da je upravljanje z našim državnim premoženjem dobro, ob tem, da moram vprašati, ali mislite, da je nezakonito, glede na vse, kar se zadnje čase dogaja, me je pa groza. Hvala za vaš odgovor, gospod minister.
Besedo ima minister mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, za vprašanje. Jaz vam bom odgovoril na vprašanje, ki sem ga od vas dobil, in to vprašanje se glasi: Kako bo minister zagotovil, da bo pri upravljanju s kapitalskimi naložbami Republike Slovenije zagotovljeno tudi načelo zakonitosti? Vsak minister je dolžan zagotoviti spoštovanje zakonodaje na vseh področjih delovanja, in to smo tudi tu pred tem pultom obljubili državljankam in državljanom. Kar zadeva področje upravljanja s kapitalskimi naložbami Republike Slovenije, je v veljavi Zakon o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki ga dobro poznate, ki določa subjekt upravljanja s kapitalskimi naložbami, to je agencija za upravljanje kapitalskih naložb, in načela upravljanja teh naložb: načelo preglednosti, gospodarnosti in odgovornosti upravljavca. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo po navedenem zakonu nima nikakršnih samostojnih pristojnosti, ampak le pristojnosti, ki so v povezavi s pristojnostmi Vlade Republike Slovenije, katere član je tudi minister za gospodarski razvoj in tehnologijo. V tem smislu je bilo do sedaj zagotovljeno zakonito delovanje na tem področju. V pripravi so tudi spremembe v načinu in obliki upravljanja kapitalskih naložb. Že v postopku priprave te zakonodaje je moja skrb namenjena ravno temu, o čemer sprašujete: da bo usklajena z vsemi veljavnimi predpisi. Posebna pozornost je namenjena usklajenosti z zakonodajo s področja delovanja gospodarskih družb, prevzemne zakonodaje in zakonodaje glede zagotavljanja varstva konkurence, kar sodi v pristojnost Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Mag. Alenka Bratušek, izvolite. .
Spoštovani minister, ne vem, kaj naj rečem ob vsem povedanem. Naštela sem vam nezakonitosti, ki so se dogajale. Vi pa nič. Ste pa prav ugotovili, da ste kot minister te vlade odgovorni za vse njene odločitve, pa naj gre za vsebino proslave, preimenovanja naših kasarn ali pa dogajanje v našem gospodarstvu in upravljanje z našim premoženjem. Sem se pa spomnila še nekaj. Na zadnji seji sem vam postavila vprašanje, če še podpirate svoj omejevalni zakon. Verjetno veste, o čem govorim. Takrat ste rekli, da niste vedeli za odločitev vlade, ki je bila sprejeta v nasprotju s tem zakonom, v neskladju z zakonom. Sedaj vas sprašujem: Ali ste na podlagi tega, da sem vas opozorila, kot minister za gospodarstvo, kot pripravljavec in prvopodpisani predlagatelj tega zakona kaj naredili v zvezi s tem? Poimenovali ste se "koalicija za izhod iz krize". Mislim, da ste med ljudmi ustvarili še večjo krizo, paniko in celo spodbujanje sovraštva. Po moje popolnoma popolnoma nepotrebno. Izključevanja nikakor ne bodo Slovenije popeljala tja, kamor si želimo. Samo vključevanje in združevanje nas lahko popelje na bolje. Zato vas še enkrat sprašujem: Kako boste kot minister za gospodarstvo zagotovili, da bo vlada v teh primerih delovala zakonito?
Izvolite, minister.
Hvala lepa. Jaz osebno nikogar ne izključujem, niti nikoli nikogar nisem izključeval. To mi morate priznati. Jaz osebno nikogar nisem izključeval. Kar se tiče nezakonitosti, spoštovana gospa poslanka. Če ugotavljate, da je kjerkoli karkoli šlo narobe, je to treba prijaviti ustreznim organom. To počnem tudi jaz, če to ugotovim. Zaenkrat jaz tega nisem ugotovil. Poskušamo delati tako, kot so zakoni napisani. Kar pa se tiče vašega vprašanja na prejšnji seji Državnega zbora, pa bom citiral, kar ste dejali: "Vaša vlada je v en nadzorni svet imenovala dva člana, ki sta pred tem delovala v nadzornem svetu družbe, ki je v stečajnem postopku in je za seboj pustila milijonske, desetmilijonske, mislim, da celo stomilijonske dolgove." Jaz sem se pozanimal, kdo sta ta dva člana. Eden ima smolo in se žal enako piše, ima enak priimek in ime kot nekdo, ki je to zagrešil. Nikoli ni bil v nobenem stečajnem postopku. Drugi je bil samo dva meseca član enega nadzornega sveta firme, ki je šla v stečaj. Prej ste me obdolžili nečesa, česar nisem storil, spoštovana gospa poslanka. Jaz verjamem, da ne boste zmogli opravičila, vem, da ne boste zmogli opravičila, ampak to, kar ste pri prejšnjem poslanskem vprašanju storili, ko ste postavljali neko splošno vprašanje, potem pa ste se pri tem splošnem vprašanju zapičili v nek detajl, za katerega jaz sicer nisem mogel vedeti, ker ta poslanska vprašanja so namenjena temu in jih dobimo ministri prej zato, da se lahko nanje pripravimo, ste pač naredili, kar ste naredili, in ste me napačno, po nedolžnem obdolžili nečesa, česar nisem storil. In ta dva bi tudi v skladu z zakonom, ki v tem trenutku ne velja, in ga še vedno podpiram in mislim, da bi moral veljati, ker se v tem primeru, če bi ta zakon veljal, danes ne bi dogajala kalvarija Elektrokovine v Mariboru, ste me po nedolžnem obsodili, da sem storil nekaj, česar ni. Skratka, tudi če bi ta zakon veljal, bi oba ta dva člana nadzornega sveta, ki sta bila predlagana, lahko kandidirala za ta nadzorni svet in bila izvoljena za ta nadzorni svet.
Mag. Alenka Bratušek, zahteva za razpravo.
Nisem nameravala, ampak glede na zadnje izvajanje ministra predlagam, da skladno s poslovnikom Državni zbor opravi razpravo o tem. Minister, zmogla bom to in se vam za tistega enega člana opravičila, za drugega pa še vedno mislim, da je v nasprotju z zakonom imenovan v nadzorni svet. Kar pa me je groza, je pa to, da ste mi na prejšnji seji povedali, da kot minister za gospodarstvo ne veste, kaj se na Vladi sprejema. To je bila odločitev vlade, zato se nisem jaz odločila, pa danes ne bom naprej polemizirala o tem, ampak res mislim, da je prav, da se o tem, kako se z našim premoženjem ravna, naredimo razpravo o vašem odgovoru, in to, da poslanki rečete, naj vlagamo kazenske ovadbe, če vlada deluje nezakonito. Spoštovani minister, a mislite, da je to demokracija, ki smo si jo v tej Sloveniji želeli? S kazenskimi ovadbami bomo poslanci reševali nezakonito situacijo, ki se v Sloveniji dogaja. Hvala lepa za takšno vlado.
Gospa Maša Kociper bo postavila poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister za notranje zadeve! Javnosti in tudi meni je v spominu ostala slika, ko ste ob nastopu svojega mandata s pašteto v roki zagotavljali, da policisti ne smejo preveč časa namenjati pregonu tako imenovanih bagatelnih kaznivih dejanj. Zato si dovolim predvidevati, da isto načelno mnenje delite tudi glede nadaljevanja kazenskega postopka, ko se verjetno strinjate s tem, da naj tudi tožilci in sodniki, se pravi sodišča, preganjajo zgolj najnevarnejša in najpomembnejša kazniva dejanja oziroma ne zgolj ampak predvsem. V zvezi s tem ste, upam da, seznanjeni, da v naši zakonodaji poznamo tudi institut kazenskega poravnavanja, to je reševanja kaznivih dejanj s poravnavo med storilcem in oškodovancem. Namen poravnavanja je v primerjavi z institutom odloženega pregona in kaznovalnega naloga veliko bolj ambiciozen, saj želi udeležencem pomagati, da bi tudi odstranila ali omilila vzroke za njun spor, ki je pripeljal do samega kaznivega dejanja. Da bi se čim več manjših, zakonsko določenih kaznivih dejanj reševalo s poravnavo skrbijo okrožna državna tožilstva. Pri tem iz obravnavanih poročil o delovanju tožilstva na Odboru za notranje zadeve ugotavljam, da to vprašanje sistemsko ni enotno rešeno in da okrožna državna tožilstva svojo obveznost zelo različno dojemajo. Iz podatkov tako izhaja, da so na Okrožnem državnem tožilstvu v Ljubljani poravnavanju v zadnjih treh letih letno odstopili cca 700 zadev, v zadnjem letu celo 850, medtem ko na Okrožnem državnem tožilstvu v Mariboru vsako leto med 8 in 15, kar je glede na primerljivo oziroma nekoliko manjše tožilstvo v Mariboru povsem nerazumljivo. Takšna stihija tudi finančno ni dobra, saj poročilo o delu tožilstva za leto 2010 ugotavlja, da stane zadeva rešena v postopku poravnavanja vsega 88 evrov, kar je neprimerljivo manj, kot bi stal uveden kazenski postopek v takšnem primeru. Nerazumljivost takšne prakse pa potrjuje tudi podatek, da je v večini uspešno zaključenih poravnanj ta dogovor med oškodovancem in napadalcem tudi skoraj stoprocentno izpolnjen. Zato vas sprašujem: Ali tudi vi kot sedaj pristojni minister za to področje podpirate institut poravnavanja oziroma kaj mislite o njem in kako ocenjujete njegovo delovanje v praksi? Zanima me tudi: Ali ministrstvo sprotno ugotavlja stanje na področju poravnavanja in sistematično skrbi za razvoj tega instituta? Ali po vašem mnenju poravnavanje dovolj pozna tudi javnost in morebitni oškodovanci in storilci, ki se pri tem lahko seznanijo s to možnostjo in jo v primeru postopka tudi uporabijo? Hvala lepa.
Besedo ima minister Gorenak.
Hvala lepa. Moram povedati, da se je vprašanje, ki ste ga najavili in poslali, glasilo takole: Kaj menite o institutu poravnavanja po 161. členu Zakona o kazenskem postopku, Uradni list, 32/2012, uradno prečiščeno besedilo, in kako ocenjujete njegovo delovanje v praksi? To je uradno vprašanje, ki sem ga jaz dobil. Jaz se bom vseeno potrudil in bom skušal odgovoriti v kar najboljši meri na vsa tista vaša vprašanja, ki ste mi jih sedaj dejansko postavili. Če ne boste zadovoljni, vam bom pač moral potem pisno odgovoriti. Ja, res je, poglejte, kar se tiče bagatelne kriminalitete, o kateri sem govoril sam v začetku svojega mandata, in kar se tiče instituta poravnavanja, o katerem sprašujete vi, so vse zagotovo mehanizmi, ki razbremenjujejo sodišča. Če upoštevamo dejstvo, da so slovenska sodišča preobremenjena, potem je jasno, da moram v vlogi, v kakršni sem, in tudi kot državljan bi ravnal enako, pozdraviti vse tiste mehanizme, ki prispevajo k temu, da bodo sodišča manj obremenjena in se bodo resnično ukvarjala z najpomembnejšimi zadevami. Kar se tiče bagatelne kriminalitete, ki ste jo omenili, lahko povem to, da smo resnično že v času, ki je za nami, z internimi navodili skušali razbremeniti policijo tako, da lahko zagotovim, da bo v času do 1. septembra razbremenjena za približno 100 tisoč delovnih ur, kar pomeni okoli 52 policistov. Poudarjam, do 1. septembra. Kar pa se tiče poravnavanja v kazenskih zadevah, torej alternativno izvensodno reševanje kazenskih zadev, gre po mojem mnenju vsekakor za reševanje spora med državnim tožilcem in osumljencem zaradi storitve kaznivega dejanja. Cilj poravnavanja je seveda sporazum. Moram reči, da sem bil sam udeležen kot oškodovanec v enem takem postopku in osebno imam dobro mnenje o tem iz temeljnega razloga, ker je to mimo sodišča urejena zadeva, urejena pri poravnalcu, srečaš se z obdolženim in lahko na to tudi vplivaš. Rekel bom tako, jaz osebno pozdravljam institut poravnavanja, menim pa, da ga bistveno premalo poznajo ljudje, da bo treba narediti kaj na tem področju. Gre tudi za to, da konsenzualno postopki, s katerimi se srečujemo, pomenijo tudi veliko večjo avtonomijo strank, strank kot takih, ki imata možnost takega sporazuma. To je na drugi strani tudi interes države. In če je to interes države, seveda interes države zaradi tega, da ne pride potem do sodnih postopkov in do zavlačevanja teh zadev. Tudi s tega vidika je poravnave treba pozdraviti. Kar se tiče teh številk, ki ste jih vi navedli. Jaz imam pred seboj številke za celo Slovenijo, ne samo za Ljubljano in pa za Maribor. Lahko vam pritrdim, res je, prepričan sem, da se posamezna tožilstva v veliko večji meri poslužujejo tega instituta, kar velja za ljubljansko, ostala tožilstva pa v veliko manjši meri. Zato menim, da je situacija preprosto taka, da bo moral najverjetneje tudi generalni državni tožilec kakšno reči na tem področju, da bi spodbudil tožilstva, da se teh institutov poslužujejo v večji meri. Posamezna tožilstva poročajo celo o tem, da so uspela doseči vse te poravnave v precej bolj zapletenih zadevah, ki pogosto pred sodišči trajajo več let. In to je dobro. To, da neko tožilstvo, mariborsko ste omenili vi, očitno ste podatke pridobili iz poročil, pa premalo. To drži. Po mojem prepričanju bo treba, da bo tudi generalni državni tožilec poleg nas samih, ker mi imamo omejeno, vi morate vedeti, in to gotovo poznate, glede na to, da ste se s tem ukvarjali, kolikor vem, profesionalno tudi prej, ima ministrstvo skozi zakon precej omejene pristojnosti okoli poravnavanja. Večje pristojnosti oziroma veliko večje učinke lahko doseže generalni državni tožilec, ki bo tožilce ali pa tožilske organizacije po Sloveniji spodbudil k temu, da se bodo bolj posluževale tega instituta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite.
Spoštovani gospod minister! Mislim, da je bilo vprašanje zelo korektno zastavljeno tudi pisno in da v ustni izvedbi predpostavlja samo izpeljavo, zato so tudi podvprašanja izrazito vezana na vaše pristojnosti kot pristojnosti ministra, ne pa na pristojnosti vrhovnega tožilstva oziroma generalnega državnega tožilca. Zlasti ministrstvo je tisto, ki lahko tukaj veliko naredi zlasti pri tem, da ta institut spremlja, sistematično razvija in pusti določena sredstva za to, da se bo lahko javnost zlasti morebitni oškodovanci seznanili s tem, kaj ta inštitut pomeni. Vseeno bi vas znotraj tega vprašanja prosila, če morda lahko odgovorite in če imate podatke tudi o naslednjem: Kako je trenutno urejeno financiranje tega področja – to mi iz poročila ni bilo povsem jasno – in kako nameravate to financiranje zagotoviti v bodoče? Menim namreč, da so pri vsesplošnem varčevanju v času te krize prihranki na tem področju lahko zelo veliki, tudi finančni prihranki, zlasti pa kvalitetni v smislu bolj kvalitetne obdelave kaznivih dejanj in bolj kvalitetne satisfakcije oškodovancev. Na koncu pa samo še upanje, da kljub temu, da bodo policije in tožilstva manj časa namenjale bagatelnim kaznivim dejanjem, tudi manjša kazniva dejanja še vedno ostajajo na listi dejanj, ki jih je treba preganjati, kajti če je dejanje kaznivo, je kaznivo, in drugače ga ni mogoče razumeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, prosim za dopolnilni odgovor.
Hvala lepa. Pristojnosti ministrstva, jaz verjamem, da poznate in ste jih vsaj poznali bolje verjetno pred menoj. Mi imamo pristojnosti v okviru imenovanja na podlagi javnega poziva, nadalje imamo pristojnosti za odločanje vodenja postopkov po tem zakonu in zagotavljanje pravne varnosti v postopku pri državnih tožilstvih in imamo pristojnosti vodenja seznamov, register o začasnem in stalnem bivališču, imamo pristojnosti v okviru razreševanja poravnalcev, kot veste, in pa delno tudi nadzora nad njihovim delom. Podatkov o sredstvih, namenjenih za poravnalce, nimam s seboj, tudi ni bilo najavljeno takšno vprašanje, zato lahko ta del dopolnimo in lahko ta del odgovora dobite pisno. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, proceduralno, gospod Veber.
Hvala za besedo. Proceduralno želim javno pozvati predsednika Državnega zbora, da prekliče sklic Kolegija, ki ga je sklical za jutri zjutraj ob 8. uri z namenom, da obravnavamo pet zakonov, ki jih je Vlada očitno danes poslala v Državni zbor v proceduro po nujnem postopku. Mi smo že danes poslušali opozorila, da so takšne razmere v Državnemu zboru nemogoče za normalno delo. Proceduralno javno pozivam predsednika Državnega zbora, da prekliče Kolegij za jutri zjutraj ob 8. uri in nadaljujemo delo jeseni glede teh zakonov. Hvala.
Hvala lepa, gospod Veber. To je sicer izven tega konteksta poslanskih vprašanj. Jaz verjamem, da vas je predsednik Državnega zbora slišal. Drugače pa gremo naprej s poslanskimi vprašanji. Na naslednji dve bo odgovarjal minister za delo, družino in socialne zadeve mag. Andrej Vizjak, najprej, mag. Trudi Pepelnik.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Potreba na področju sprejema oseb z motnjo v razvoju v varstveno-delovne centre je močno izrazita na področju celotne države. Starši invalidnih otrok se vsakodnevno srečujejo s stisko in potrebo njihovih otrok z motnjo v razvoju. Naj navedem samo en primer, primer, kjer je na listi čakajočih za sprejem v varstveno-delovni center Šentjur, enota Šmarje pri Jelšah, kar 13 oseb z motnjo v razvoju. Zavedam se, da je to problem na ravni celotne države, zato vas spoštovani gospod minister sprašujem: Kakšni so predvideni ukrepi Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve pri reševanju težav z razporeditvijo oziroma sprejemom in možnostjo za nove vključitve oseb z motnjo v razvoju v varstveno-delovne centre po Sloveniji? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Jaz mislim, da bi zaradi celovitega odgovora na to vprašanje bilo treba nanizati nekaj podatkov, da si poslanci ustvarite vtis o tem, koliko in kako je za te ljudi poskrbljeno. V varstveno-delovnih centrih je v storitev vodenja, varstva in zaposlitev pod posebnimi pogoji v tem trenutku vključenih 3 tisoč 98 uporabnikov, v storitev institucionalnega varstva pa še tisoč 226. Po podatkih varstveno-delovnih centrov imamo trenutno v čakalni vrsti 473 uporabnikov. Iz tega se da pravzaprav razbrati, da je velika večina uporabnikov in potencialnih uporabnikov vključenih. Trenutno število oseb, ki niso vključene po podatkih centrov za socialno delo, je 2 tisoč 770. Čakajoči so torej relativno majhen delež od tistih, ki še nimajo te storitve zagotovljene ali si je ne želijo, ker imajo v okviru družin to drugače urejeno. Ob upoštevanju in realizaciji predlogov nacionalnega programa socialnega varstva za obdobje 2011–2020 je možno povečati vključenost odraslih oseb. Navedli ste primer Šmarja pri Jelšah, ki je enota VDC Šentjur, v kateri se izvaja tudi ta dejavnost, storitev vodenja, varstva in zaposlitve pod posebnimi pogoji. Bila je ustanovljena leta 2007 in enota Šmarje ima prostorsko kapaciteto za 30 oseb, vendar je vanjo trenutno vključenih 14 uporabnikov. Šentjur pa ima s kapaciteto 30 tudi še dve prosti mesti. Zdaj pa temeljni vzrok, zakaj je tako, zakaj ni recimo stoprocentna vključenost. Zadeva je povsem finančne narave. V zadnjih dveh letih zaradi pomanjkanja dodatnih sredstev ni bilo možno vključiti v realizacijo dodatnega števila kljub prostim delovnim mestom. Zavedati se moramo, da sleherna oseba, ki je vključena, predstavlja določeno finančno obremenitev. V preteklih letih sem tudi kot poslanec veliko veliko predlogov, amandmajev in vsega na proračun videl za ta in oni infrastrukturni projekt, za to cesto, za takšno rešitev, tudi šolo, nikoli pa doslej nisem zasledil amandmaja, ki bi šel v smislu povečanja kapacitet in zmanjšanja čakalnih vrst za varstveno-delovne centre. Mi se bomo trudili, da bomo za proračun prihodnjega leta vsaj delno zmanjšali te čakalne vrste, seveda, spoštovani poslanci, pa je marsikaj odvisno tudi od vas.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han, izvolite, na vrsti ste.
Hvala lepa. Spoštovana ministra, gospod Žerjav, gospod Vizjak! Morate vedeti, da bi bil bolj vesel, da ne bi danes tega vprašanja postavil, pa vendarle. Če se ozrem nekoliko nazaj, se sprašujem, kje je sedanja koalicija izgubila kurz, ideje, rešitve, ki jih je imela kot opozicija, kako reševati gospodarstvo, gospodarsko situacijo v Sloveniji. Ko govorim o kurzu, naj ugotovim, da se vlada ta moment ukvarja zgolj samo z varčevanjem. Varčuje v zdravju, varčuje v kulturi, varčuje v šolstvu, varčuje na investicijah, enostavno varčuje in varčuje. Nikjer pa ni videti, spoštovani ministri, tistih tako opevanih rešitev, idej, ukrepov, ki ste jih imeli na zalogi takrat, ko ste bili v opoziciji. Vsaj tako smo vas razumeli takrat, spoštovani ministri! Tako ne vem, zakaj ni rešitve za Slovenijo, da pride iz te krize sedaj, ko ste na oblasti. Ukrepov ni za ureditev trga dela, čeprav ste jih napovedali, ukrepov ni za spodbujanje zaposlovanja, ni ukrepov, kako zagnati gospodarstvo, kako zagnati investicije in zaradi varčevanja vsepovsod povprek moram reči, da tudi ne moremo računati na porabo. Stečaji podjetij se nadaljujejo, vse več občin se sooča s stisko ljudi, delavcev, ki znajo in zmorejo delati, ki imajo izkušnje in znanje in so to pripravljeni deliti tudi naprej mladim. A kaj, spoštovani, ko nimajo kje delati in to znanje deliti naprej. Če začnem s črko A: Ajdovščina, Primorje, gradbeno podjetje. Padajo reference, kapital znanja s področja gradbeništva se zgublja, pada kot domine. Če pogledam na C: celjskega gradbinca puščamo, da propada, da delavci izgubljajo službe, da delavci, ki imajo znanje, ki imajo izkušnje, ne bodo mogli to deliti naprej. S podobnimi težavami se soočajo v mariborski, prekmurski regiji, tudi v Zasavju z Zakonom o uravnoteženju javnih financ ukinjate sredstva za zapiranje rudnika, posledično bomo zaradi izgubili veliko delovnih mest. Tudi Posavje ni tako rožnato in tako naprej. Da ne govorim o papirnici Radeče, kjer kapital znanja teh delavcev ni od včeraj in lokalne skupnosti, njihova vodstva, se trudijo za vse, vlade pa ni od nikoder, tu moram posebno izvzeti gospoda ministra Žerjava in gospoda Bogoviča, ta dva se osebno na nek način tudi trudita. Spoštovani, kje so ukrepi, da se bo kapital specifičnih znanj delavcev začel ponovno uporabljati naprej za zagon podjetij z namenom ohranjanja blagovnih znamk in pridobljenih referenc? Kje so proaktivni ukrepi za pridobivanje tujih investitorjev? Katere ukrepe na tem področju pripravljate in kdaj se bo to udejanjilo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Vprašanje je bilo naslovljeno na oba ministra, na mag. Žerjava in na mag. Vizjaka. Boste vi prvi? Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, vesel sem, da lahko danes še enkrat – namreč, imeli smo tiskovno konferenco, kjer smo predstavili nove ukrepe aktivne politike zaposlovanja –, ker lahko danes še enkrat to ponovim pred tem visokim zborom. Namreč, kar nekaj zelo pomembnih ukrepov dodatno uvajamo, predvsem z namenom, kako zaposliti brezposelne. Mimogrede, kar učinkoviti smo od prevzema vlade, namreč brezposelnost se je v Sloveniji zmanjšala. Celo letošnje leto nam brezposelnost tudi po mednarodni metodologiji pada, medtem ko tako v EU 27 kot v EU 15 brezposelnost v istem obdobju narašča. Pa pojdimo zelo konkretno. Imamo programe za usposabljanje brezposelnih oseb. To je zelo učinkovit program usposabljanja na delovnem mestu, kjer si brezposelni pridobivajo praktična znanja spretnosti in izkušenj na konkretnem delovnem mestu, pri konkretnem delodajalcu. Kar 5 tisoč 540 vključitev, 10 milijonov evrov je predvideno za ta program. Potem imamo institucionalno usposabljanje in pripravo na nacionalne poklicne kvalifikacije. Tudi tu je cilj programa zvišanje izobrazbene strukture in usposobljenosti brezposelnih oseb z namenom povečanja zaposljivosti. Potem imamo pomemben program spodbujanje zaposlovanja težje zaposljivih, tako imenovani program Zaposli me; 2 tisoč 750 oseb naj bi se v to vključilo. Gre za subvencije delodajalcem v višini 4 tisoč evrov po zaposlenem, 6 milijonov evrov je za to namenjeno letos in 15 milijonov evrov prihodnje leto. Potem imamo program Priložnost zame, tudi namenjen brezposelnim, ki se jim omogoči intenzivno in celovito podporo pri delovni in sociali reintegraciji. Namen vključitve 500 oseb, 2,6 milijona evrov. Spodbude za samozaposlovanje – 3 tisoč letos, 4 tisoč 500 prihodnje leto. Imamo nov ukrep, tako imenovani Prvi izziv, ki bo zaživel sredi julija tega leta, namenjen mlajšim pod 30 let, in sicer se jim sofinancira zaposlitev 15 mesecev 7 tisoč 250 evrov po zaposlenem, sofinanciranje prvih treh mesecev in sofinanciranje nadaljnjih 12 mesecev. Če temu prištejemo še javna dela, kjer želimo vključiti približno 2 tisoč 300 oziroma 3 tisoč 300 brezposelnih oseb in jim je namenjeno v letošnjem letu kar 23,7 milijona evrov, bi zelo težko govoril, da nimamo proaktivne politike, podpore zaposlovanju na področju Ministrstva za delo. Kar pa se tiče ustvarjanja novih delovnih mest, pa je bilo nekaj ukrepov že sprejetih, nekaj jih je bilo s strani vašega poslanskega kolega, kar zdaj že a priori prestavljeno na jesen, kajti predlagani so, da bi se sprejeli po nujnem postopku že zdaj, vendar verjetno minister Žerjav kaj več o tem.
Izvolite, minister Žerjav.
Hvala lepa. Rečeno je bilo, da se Vlada ukvarja samo z varčevanjem. To ni res. Vlada je kot prvi ukrep sprejela razbremenitev gospodarstva, kot prvi ukrep je bil znižan davek od dohodka pravnih oseb, kot prvi ukrep je bila uvedena 40 % olajšava za investicije, neomejena. In kot prvi ukrep so bile uvedene olajšave za raziskave in razvoj. 100-odstotno! To so pomembni ukrepi, ki so bili sprejeti prvi, pred varčevanjem, pred Zakonom o uravnoteženju javnih financ. Vlada prihaja na to sejo in izredno sejo, ki ji bo sledila, s 16 različnimi zakoni, ki so namenjeni izključno spodbujanju gospodarske rasti. S 16 zakoni! Danes tukaj poslušamo, češ da procedura ni v redu, da pritiskamo, da ni mogoče delati in tako naprej in tako dalje. Poglejte, gospodarstvo od nas zahteva hitre ukrepe in Vlada je poskušala v času, ki ji je bil na razpolago, do julijske seje, pred počitnicami pripeljati v Državni zbor ukrepe za gospodarsko rast. Pričakujemo, da bo v Državnem zboru posluh za to in da bomo ob pomoči – tukaj ne delam nobene razlike, če me vprašate – opozicije, te zakone sprejeli, jih dodelali, jih naredili boljše; skratka, da bo za slovensko gospodarstvo kar se da bolje. Če odpremo temo tujih neposrednih investicij, ne delam nobenih razlik med investicijami; ali so tuje ali so domače, vse so dobrodošle, ampak za to potrebujemo pravo poslovno okolje. In če kaj, potem vlada ravno na tem področju – ustvarjanje konkurenčnejšega poslovnega okolja, še posebej in predvsem za investicije – dela ogromno, in ogromno ukrepov je s tem v zvezi. V nadaljevanju več.
Hvala lepa. Želite dopolnitev?
Hvala lepa. Statistika je sicer lepa stvar, vendar jo lahko vsak bere, kot jo želi. Pozabili ste, gospod Vizjak, povedati, da je na današnji dan 30 % manj možnosti za zaposlitev, kot je bilo junija lansko leto. Ni novih delovnih mest, tega podatka žal niste povedali. Drugače pa se strinjam z vsemi vašimi ukrepi, ki ste jih dali. Ampak, če gledaš, so v realnosti ti ukrepi zelo slabo oprijemljivi za ljudi, ki so pred kratkim izgubili službe. V občini Radeče ne more delavec iz Papirnice Radeče, ki je zgubil službo pred enim tednom, pred mesecem, niti enega ukrepa upoštevati, ga vzeti za svojega, da bi lahko dobil novo delovno mesto. To mene skrbi. In to aktivno zaposlovanje, ki mu vi pravite, ki mu vsi pravimo tako – mislim, da ni dobro. Vlada se premalo ukvarja s firmami, ki gredo v stečaj in ne bi bilo treba, da gredo v stečaj. Mi smo z zamahom leve ali desne roke spustili preveliko firm v stečaj in mislim, da to ni dobro. Pogrešam operativnost vaše vlade, vas posameznikov, ki vas cenim, da niste naredili nekaj več. Ker znate biti operativni, ko gre za vaše projekte in za vaše občine, ko gre za druge občine, druge probleme ljudi, se ta operativnost na nek način zgubi. Spoštovani gospod Žerjav, strinjam se in me ta procedura ta trenutek ne moti, vendar samo z odpravo administrativnih ovir v gospodarstvu ne bo šlo. Treba bo dati tudi nekaj več denarja, da bomo zagnali gospodarstvo. Upam pa, da boste tudi pri bankah naredili svoj posel. Hvala lepa. Dam pa vama možnost, da odgovorite. Že vnaprej povem, da ne bom zahteval razprave, upam, da jih bomo imeli še veliko v Državnem zboru.
Hvala lepa. Izvolite, minister Žerjav.
Ta drugi sveženj za spodbudo gospodarstvu je podprt tudi z nekaj denarja. Vesel bi bil, če bi ga bilo več. 377 milijonov, smo že večkrat povedali, da spremlja ta drugi sveženj. Namreč, podprt je tudi z desetimi različnimi razpisi. Tudi za tuje neposredne investicije, tudi za tako imenovane "green field" investicije, ko je razpis namenjen samo za tehnološko opremo. Pa vendar ne smemo pozabiti tudi ukrepov, ki se vodijo preko Sid banke in preko Slovenskega podjetniškega sklada. Preko Sida je še vedno na voljo približno 100 milijonov evrov za razvojne kredite in preko Slovenskega podjetniškega sklada, ki nudi garancije za kredite malih in srednje velikih podjetij, še vedno več kot 50 milijonov evrov. Skratka, ukrepov je veliko. Resda prihaja veliko tudi takšnih, ki so administrativni, ampak zavedati se morate, da so nekateri od teh ukrepov za ključne probleme slovenskega gospodarstva. Predvsem ko govorimo o gradbenem delu, o soglasjih, gradbenih dovoljenjih, so to eni ključnih zaviralcev gospodarskega razvoja v Sloveniji.
Hvala lepa. Tudi vi boste odgovarjali, minister Vizjak, izvolite.
Saj je pravzaprav logično, kaj je bistvo vprašanja. Bistvo vprašanja je, ali imamo kreirane programe aktivne politike zaposlovanja za konkreten primer, to je primer v Radečah – saj razumem. Moram reči, da so programi aktivne politike usmerjeni predvsem v zaposlovanje kategorij oseb, ki so težje zaposljive, ki težje po normalni poti pridejo do dela. To se pravi, tiste, ki so dlje časa prijavljeni na zavodih, bodisi starejši ali mladi, invalidi ali kakorkoli drugače, in jim je vstop v neko normalno razmerje otežen. Zato sem tudi takšne naštel. Da bi imeli pa program aktivne politike napisan na kožo podjetju, ki je doživelo stečaj in želi na pogorišču stečaja zrasti, mislim, da je edino, kar je, da je mogoče računati na spodbude za začetne investicije, na spodbujanje tujih investicij, kar je tudi mogoče preko Zakona o spodbujanju neposrednih tujih investicij in podobno. Tako predlagam poslancu, da poveže konkretne investitorje bodisi z Ministrstvom za gospodarstvo in nami, Ministrstvom za delo, da vidimo, ali je v okviru obstoječih ukrepov na voljo rešitev tudi za ta konkreten projekt.
Hvala lepa. Vprašanje ima gospod Gašpar Gašpar Mišič, in sicer za ministra za finance, ki pa je opravičeno odsoten, ampak izvolite, vseeno postavite vprašanje.
Podpredsednica, hvala lepa. Spoštovane gospe in gospodje! Ne glede na to, da ministra ni danes z nami, bo slišal in bo odgovarjal na naslednji seji. Imam vprašanje ne samo za ministra za finance, ampak za vse vas, ki vodite to državo. Tudi za predsednika Vlade je to vprašanje lahko koristno in bi pričakoval odgovor od njegovega ministra, ki skrbi za finance. Torej, ugotovil sem, kot mnoge državljanke in državljani, da je vir vseh težav poglobljene krize – poudarjam, poglobljene krize, finančne in gospodarske – zatajitev centralne varovalke finančnega sistema Republike Slovenije; in to je, gospe in gospodje, nihče drug kot Banka Slovenije! Pred dnevi je država kot večinska lastnica Nove Ljubljanske banke za dokapitalizacijo poskrbela, da ima banka zagotovljeno raven kapitalske ustreznosti v skladu z zahtevami evropskega bančnega organa. Poleg tega pa v banki poteka skrben pregled, ki je prvenstveno namenjen oceni stanja banke. Vsi vemo, da to stanje ni rožnato, ampak nasprotno. Izjavili ste, gospod minister, da bo Nova Ljubljanska banka zadostila zahtevam regulatorjev, medtem ko bo za to, da začne normalno poslovati, potrebovala še mnogo več. Banka naj bi imela kar okoli 3 milijarde evrov slabih posojil. Dokapitalizacijo zaradi slabega poslovanja potrebuje tudi druga največja slovenska banka v državi, Nova kreditna banka Maribor. Kot pristojnega ministra vas sprašujem: Ali in kako boste zaradi slabega poslovanja obeh bank uveljavljali odgovornost organov nadzora in upravljanja v obeh bankah, tako sedanjih kot prejšnjih? In: Ali menite, da bi morala Banka Slovenije kot regulator in nadzornik bančnega sistema odločneje ukrepati, da sanacija ne bi bila potrebna in da do sanacije sploh ne bi prišlo? V vsakem sistemu je namreč naloga varovalk, da varujejo sistem. Banka Slovenije kot centralna varovalka finančnega sistema Republike Slovenije je zatajila na celi črti, za kar bi moral nekdo končno ne le prevzeti simbolno odgovornost, kot je to stalna praksa v naši državi, temveč tudi kazensko odgovarjati. Spoštovani minister in seveda tudi predsednik Vlade in vsi, ki ste odgovorni za finančno stanje: Kaj boste ukrenili zoper tiste, ki so to državo pripeljali v tako finančno situacijo, da danes moramo reševati, kar se rešiti da? Lepo prosim za odgovor.
Hvala lepa. Če sem vas prav razumela, ste na začetku izpostavili, da želite ustni odgovor na naslednji seji. Je temu tako?
Ja, gospa predsednica, natanko tako. Na naslednji seji bi prosil odgovor, seveda ustni odgovor tukaj v hramu demokracije, da naj slišijo vsi, kaj in kako. Tukaj je tudi gospod minister Gorenak in tisti ministri, ki dejansko zastopate interese [[...]]
Saj smo razumeli gospod [[...]]
[[...]]državljank in državljanov, da boste ukrepali zoper tiste, ki so slabo delovali in ki niso nadzirali [[...]]
Gospod Gašpar Gašpar Mišič, smo razumeli. Bo uvrščeno na naslednje sejo Državnega zbora. Dobili boste ustni odgovor na vaše vprašanje. Hvala lepa.
Dovolite mi samo še sekundo?
Ne, ne morete dokončati. Smo razjasnili to vprašanje. Želite pisno? Ustno bo uvrščeno, kot rečeno. Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Alenka Pavlič. Vprašanje je namenjeno ministru za kmetijstvo in okolje, gospodu Francu Bogoviču.
Minister Bogovič, ali smo poplavno varni? Na eni izmed sej sem vam že postavila vprašanja, kako bomo zagotavljali poplavno varnost rek in hudournikov, predvsem tam, kjer je to potrebno. Takrat nisem dobila odgovora, ker vam ta tematika ni bila poznana. Sama poznam kar nekaj problemov iz lokalnega okolja, od koder prihajam, in sicer iz občine Jesenice. Lahko vam povem, da je hudournik Bela že več let, da ne rečem skoraj 10 let, obravnavan mačehovske strani države. Civilna iniciativa je prejšnji mesec z vašega ministrstva dobila odgovor, naj pokliče inšpektorja oziroma naj toži državo. Zato menim, da je nujno potrebno, da se pogleda, kaj boste storili z vseslovenskim načrtom reševanja poplavne ogroženosti, saj so reke že dostikrat naredile veliko preglavic in škode našim državljanom. V aprilu ste podpisali pogodbo za zagotavljanje poplavne varnosti na porečju Savinje. Zato me zanima: Kje boste vse to urejali in kaj konkretno se tega tiče? Govoricam, da bodo imeli prednost kraji in občine, kjer župani prihajajo iz vrst SLS, sama sicer ne verjamem, saj ste že prevečkrat dokazali, da ste mož beseda, da znate delati in da dogovorjeno in zastavljene cilje tudi izpeljete do konca. Zato upam, da boste nadaljevali po zastavljeni poti in rešili poplavne probleme v Republiki Sloveniji. Sprašujem vas: Kakšen je vseslovenski načrt reševanja poplavne ogroženosti in kakšen je terminski okvir tega načrta?
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala. Najprej naj kar direktno odgovorim na prvo vprašanje, ali smo poplavno varni. Ne! Ali imam dovolj časa, da bom te cilje pripeljal do konca in bo Slovenija poplavno varna – se bojim, da ne, glede na rok trajanja ministrov za okolje. Malce v šali, malce za res na začetku. Tudi problem, okoli katerega govorimo, ni problem, ki bi ga lahko rešil minister, ki bi se v treh, štirih mesecih spoznal s problematiko, ampak je treba celovito zastaviti celoten projekt poplavne varnost; tudi zaradi tega, da ne bi bilo takih očitkov, da si ministri urejajo območje, iz katerega izhajajo oziroma iz katerega izhajajo njihovi strankarski kolegi. Kakšen je načrt tega reševanja, ki je zapisan? Na nek način je izvedenka poplavne direktive, ki je bila do leta 2007 sprejeta. Zagotovo je naprej ta strokovno-tehnični načrt in ko sem se v teh nekaj mesecih uspel tudi na tem področju, vsaj do nekega nivoja poznavanja problematike dokopati, lahko rečem, da je pred nami javna razprava dokumenta, ki se bo imenoval Določitev območij pomembnega vpliva poplav za celotno Slovenijo. To je dokument, ki je iz več razlogov, skladno tudi z direktivo, narejen in sem seznanjen z njim in bo šel nekje sredi julija – upamo, da ne bo očitkov, da dajemo to v poletnem času – v javno razpravo. Minimalno mora biti trideset dni, ker bo poletje, sem kolegom naročil, naj bo minimalno petinštirideset dni. Tako lahko tudi tisti, ki imajo malo daljše dopuste, v temu času najdejo čas za to, da ga podrobno pogledajo. Gre pa za zelo pomemben strateški dokument, v katerem je celotna Slovenija, vsi vodotoki so obdelani s področja ranljivosti ljudi, z vidika poseljenosti, števila stavb, števila naselij, s področja varovanja okolja, s področja gospodarstva, s področja kulturne dediščine. Gre potem za sistematično pripravo te karte, iz katere se bo tudi treba odločiti, do katerega nivoja bomo pripravili ta dokument, kajti sedaj ga moramo sprejeti, do konca leta 2013, pa tudi v skladu s to direktivo, pripraviti podrobne dokumente za to poplavno reševanje in potem iti tudi v izvedbo. Kot sem že dejal, da če bi iz enega ponderiranega indeksa, ki je tukaj razstavljen, predstavljen, katerega metodologija bo tudi v javni obravnavi jasno predstavljena, tudi na koncu za škodni potencial po različnih variantah, 30, 40, 50 % [[...]]Se pravi, če varujemo takšen škodni potencial, so tudi neke preliminarne ocene, kjer govorimo o 166, 237, 416 milijonih evrov. Temu bo treba še dodati, zato je to dosti velik projekt in z izvedbo tega, ko bo najprej ta strokovni-tehnični del narejen, bodo potem lahko tudi jasno določene prioritete in da bomo imeli v državi potem ta vozni red glede na škodo, ne glede na kakšne druge kriterije. Od tu naprej je prepomembno vsakoletno vzdrževanje. V letošnjem letu smo zagotovili za vzdrževanje osem milijonov in pol. Planira se v naslednjih letih, v letu od 2012 do 2013 devet milijonov, v letu 2014 do 2016 pa poskušamo po 12 milijonov na leto, da bi se z vzdrževalnimi ukrepi naredilo to, kar je nujno potrebno, da se vodotoki vzdržujejo – tudi takšni, kot so bili z vaše strani omenjeni, da bo čim manj te škode. Tretji sklop te zadeve je tudi izvedba teh velikih protipoplavnih projektov, ki so tudi predmet kohezijske politike, zato je tudi nujno, da najprej naredimo strateški dokument, da vidimo, kolikšen del teh projektov lahko pokrijemo skozi kohezijo. V kohezijskem obdobju 2007–2013 sta predvidena dva projekta; eden, ki ste ga omenili, ki je bil že podpisan, se pravi zaščita na reki Savinji, drugi je v fazi, da se bodo lahko do konca leta tudi začela dela na reki Dravi. V pripravi sta pa dva projekta, ki ju ocenjujemo tudi glede na ogroženost – to sta Ljubljana in Celje – kot dve ključni točki, kjer je treba reševati. Tudi obseg sredstev je največji, da bi bil tudi tu druga faza na Savinji, se pravi suhi zadrževalniki, in zaščita jugozahodnega dela Ljubljane. V kategorijo teh projektov spadajo še protipoplavna zaščita Železnikov in tudi že prej omenjena Mura in protipoplavni zaščiti na Muri. Kot sem pa že dejal, gre od tukaj naprej potem še tudi za področje izobraževanja, kjer bo treba na nek način tudi izobraževanje in ozaveščanje ljudi pri sami gradnji in na ta način tudi preprečevati te posege. Kot sem pa že [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Marija Plevčak. Postavila bo vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šuštaršiču.
Hvala za besedo. Glede na to, da gospoda ministra ni, želim na naslednji seji, redni seji, ustni odgovor. Zakon o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe vsebuje v svojem 6. členu zelo jasno obveznost družbe Kad do SPIZ. Vsako leto, najkasneje do konca meseca septembra, mora namreč Kapitalska družba nakazati SPIZ 50 milijonov evrov, ki so namenjeni izključno za namen usklajevanja pokojnin. Na podlagi Zakona o dodatnih interventnih ukrepih za leto 2012 in Zakona o uravnoteženju javnih financ se pokojnine v letošnjem letu ne bodo usklajevale. Vseeno seveda pričakujemo, da bo Kad svojo obvezno izpolnil, saj te dolžnosti ni odvezan. Zanima pa me, glede na to, da uskladitve pokojnin v letu 2012 ni: Ali se bo s temi sredstvi temu primerno ravnalo? V Poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da morajo ta sredstva na skupnosti za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ostati nedotaknjena in rezervirana za čas, ko bo usklajevanje pokojnin ponovno oživljeno. Seveda pa pri tem pričakujem in verjamem, da se bodo pokojnine v prihodnjem letu začele usklajevati. Zavedati se moramo, da je raven pokojnin v primerjavi z rastjo plač – in kar je še bolj pereče, z rastjo življenjskih stroškov – praktično že tretje leto nižja zaradi izničenja usklajevanja pokojnin že vse od leta 2010. Čeprav uskladitev pokojnin nekaterim upokojencem prinese mesečno zgolj nekaj evrov, se moramo vsi skupaj zavedati, da to pomeni za marsikoga veliko. Konkretno me zanima: Kaj bo z nakazilom 50 milijonov iz Kapitalske družbe ZPIZ? Kakšna bo usoda teh sredstev na ZPIZ? Ali lahko končno upokojenci v naslednjem letu pričakujemo uskladitev pokojnin? Za odgovor, mislim, da bo v jesenskem roku, že vnaprej hvala.
Hvala lepa. Vaše vprašanje gre na naslednjo sejo za ustni odgovor. Naslednja je na vrsti mag. Majda Potrata. Ima vprašanje za ministra za notranje zadeve dr. Gorenaka.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospodje ministri! Dr. Vinko Gorenak, 17-članski veliki senat Evropskega sodišča za človekove pravice je razsodil, da je Slovenija kršila 8., 13 in 14. člen Evropske konvencije o človekovih pravicah. Evropsko sodišče za človekove pravice je bilo ustanovljeno leta 1959 na podlagi ravno te konvencije o človekovih pravicah. Njegova naloga je v prvi vrsti zagotavljati, da države spoštujejo in zagotovijo spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin iz konvencije svojim državljanom ter vsakomur znotraj njihove jurisdikcije ne glede na spol, raso, državljanstvo, etnični izvor ali drugo okoliščino. In kadar sodišče ugotovi, da je država pogodbenica kršila eno ali več pravic iz konvencije, se o kršitvi izreče s sodbo. Ta je zavezujoča, nadzor nad izvrševanjem pa izvaja Odbor ministrov Sveta Evrope. Konvencija poleg kataloga pravic in svoboščin vzpostavlja nadzorni mehanizem nad izpolnjevanjem prevzetih obveznosti s strani držav pogodbenic. Berem iz Poročila Državnega pravobranilstva za leto 2011. Tu tudi najdemo podatek, da je v letu 2011 Državno pravobranilstvo imelo skupaj v delu 501 zadevo, vročeno s strani tega sodišča, da je bilo pa zahtevkov iz obravnavanih zadev za odškodnino na račun države Slovenije za 545 milijonov. Povedala sem že, da je treba preučevati notranja pravna sredstva zoper kršitve človekovih pravic. Te morajo biti skladno s sodno prakso učinkovite tako v teoriji kot v praksi. In še je mogoče ob koncu tega poglavje iz Poročila Državnega pravobranilstva brati, da se je v letu 2011 nadaljeval trend zmanjševanja števila pritožb iz naslova kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Povečevalo pa se je število pritožb iz naslova drugih kršitev. To pomeni, ker smo tam našli zakonsko osnovo, ki je ustrezna, se kršitve zmanjšujejo. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali ste vsebino sodbe že natančno preučili? Kakšen je načrt priprave sheme za izplačilo odškodnin izbrisanim? Kako bo sestavljena skupina ekspertov, ki bo pripravila načrt za izplačilo odškodnin izbrisanih? Mislim, da vse povedano govori v prid tezi, da je odškodnine, prisojene v treh mesecih – te prve –, treba izplačati. Hvala.
Minister, izvolite.
Hvala lepa za možnost in priložnost, da o tej temi govorimo še enkrat, čeprav je o tem že govoril predsednik Vlade. Ampak dobro je, da večkrat govorimo o tej temi, da se tudi pri ljudeh bolj usede stvar. Če odgovorim najprej na ta vprašanja, ki ste mi jih direktno postavili v vašem vprašanju na koncu, bomo rekli tako. Sodba še ni prevedena v slovenski jezik, zaradi tega sem jo, vsaj jaz in ostali, kolikor vem, lahko prebrali v angleškem jeziku in sam sem to tudi storil. Kakšen je načrt priprave, je bilo vaše drugo vprašanje. Načrt priprave sheme za izplačilo odškodnin moramo pripraviti do 26. 6. 2014. To pomeni, da verjetno v desetih ali dvanajstih dnevih po izrečeni in prejeti sodbi, ki je še v angleškem jeziku, verjetno ne morete pričakovati, da je ta načrt že narejen. Načrt bo narejen 26. 6. 2013, tako kot je v izreku sodbe. Kako bo sestavljena skupina ekspertov, ki bo pripravila načrt za izplačilo odškodnin – to je vaše tretje vprašanje. Kako bo sestavljena, ne vem, ampak sestavili jo bomo tako, da bodo stroški najmanjši. Po moji oceni – vsaj sam bom vztrajal, da to sestaviva z ministrom Pličaničem in še s kakšnimi strokovnjaki, zaposlenimi v državni upravi, da bi to nalogo opravili. Kar se sicer tiče tega vprašanja, je treba povedati še naslednje. Prva zadeva, kar je, Slovenija ima dolžnost, da do 26. 9. 2012 plača to odškodnino, tako imenovano nematerialno škodo, v vrednosti 120 tisoč evrov. Obveščam vas, da postopke vodi Državno pravobranilstvo. Državno pravobranilstvo vodi tudi postopke in do istega datuma moramo obvestiti Strasbourg o tem, kaj je z nematerialno škodo. Postopke bo vodilo Državno pravobranilstvo. Kar se tiče pa vsega ostalega, je pa treba povedati, da bomo načrt ali shemo, kot pravi sodba, pripravili v času, tako kot sem povedal, do 26. 6. 2013. Sicer pa je treba reči še naslednje. V Strasbourgu seveda niso rekli oziroma ta sodba seveda ni rekla, da so vsi, ki so tožili državo Republiko Slovenijo, tudi upravičeni do odškodnine. Pazite, dva od teh oškodovancev je sodišče tudi zavrnilo, da nista upravičena do odškodnine, in to pomeni, da bomo morali v tem načrtu zelo zelo, poudarjam, zelo jasno predvideti, kdo bo in kdo ne bo upravičen do nematerialne odškodnine. Po vzoru sodbe, predpostavljam, da so bili v Strasbourgu ekstremni – ekstremni z vidika krivic, ki bi se jim naj zgodile in temu je tako. Pomeni, da bomo lahko velik del izmed teh potencialnih kandidatov za odškodnino tudi izločili iz tega načrta. Zakaj? Ker tisti, ki niso v Strasbourgu dobili, tudi pri nas ne morejo dobiti. Po tej logiki jih bomo lahko tam en del vendar izločili. Enako velja za materialno škodo, ki jo bomo tudi lahko pripravili v načrtu do 26. 6. 2013. Še nekaj kaže pri tem poudariti. Kaže poudariti to, da v javnosti nastaja nek vtis, da bo vsakdo dobil 20 tisoč evrov. Oprostite, v tem državnem zboru je že bil sprejet en zelo podoben zakon za skupino ljudi, ki jim je bila narejena krivica. Tisti dobijo 1,32 evra na dan. Pazite, 1,32 evra na dan! Mislim, da nisem zgrešil za kakšen cent. To so osebe, ki so jim bile storjene krivice med in po vojni. Ali drugače povedano: nekdo, ki je tri leta preživel v Dahavu ali recimo na Rabu ali kaj takega, je dobil plačanih tisoč 500 evrov. Oprostite, tisoč 500 evrov je dobil. Tako ne kaže [[...]]In zame vsaj bo model približno v tem kontekstu iskati, materialno škodo pa izključno, izključno na podlagi dokazil. Vendar vse to bo predvideno v načrtu, ki ga bo vlada sprejela in ga bo pripravila in sprejela pravočasno, to je do 26. 6. 2013. In ni razloga, da se nam bi posebej mudilo, ker se nam za tiste iz druge svetovne vojne, recimo materialne oškodovance, že 70 let nikamor ne mudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod minister. Dvakrat ste povedali pravo letnico 2013, prvič ste rekli 2014. Štejem to za lapsus. 26. člen slovenske ustave govori: "Vsakdo ima pravico do povračila škode..." Ker je bilo v javnosti veliko govora o tem, kdo naj bo tisti, ki naj povrača škodo, naj opozorim na to, da je bilo v zakonu ugotovljeno, da je država Slovenija – posebej poudarjam, država Slovenija, ne okupator, ne kdorkoli drugi, ne neka druga država – storila 25 tisoč 671 krivico z nedovoljenim izbrisom iz registra stalnega prebivalstva. Ugotovljena je bila diskriminatornost in država mora poravnati krivico. Tu celo pravi drugi odstavek 26. člena: "Oškodovanec ima pravico, da v skladu z zakonom zahteva povračilo tudi neposredno od tistega, ki mu je škodo povzročil." V vseh teh javnih odzivih na sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice nisem slišala, da bi kdo omenjal tiste, ki so povzročili izbris, ampak govorijo samo o tistih, ki so menili, da odškodnin ne bo, pri čemer so jasno govorili, da zakoni, ki smo jih do zdaj sprejemali v zvezi z izbrisanimi, osnove za izplačilo odškodnine ne dajo, in tudi Evropsko sodišče je povedalo, kaj moramo narediti. Jaz sem vam, gospod minister, hvaležna, da se zdaj niste spustili na raven tistih odgovorov, ki so bili na ravni, "najprej bomo nahranili lačne, potem bomo pa za izbrisane poskrbeli", pa da niste še kakšne paštete pokazali zraven. Ampak dejstvo je, da je resna, odgovorna pravna država v skladu tudi s prisego, ki ste jo izrekli tukaj za to mizo, ko ste postali minister, da boste spoštovali ustavo in pravni red, in upam, da boste tako vi in celotna vlada tudi ravnali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, dopolnilni odgovor.
Hvala lepa. Seveda, 26. člen, gospa poslanka mag. Potrata, velja tudi za materialne oškodovance druge svetovne vojne, o katerih nisem še nič govoril. Materialni oškodovanci druge svetovne vojne so tisti, ki so jim okupatorji oziroma ki so imeli v vojni porušene zgradbe, hiše, tovarne in tako dalje. Država Nemčija je to plačala, država Jugoslavija pa je to zapravila in Republika Slovenija jim je dolžna to tudi izplačati, vendar to traja že 70 let. In država Republika Slovenija, nobena vlada, še ni našla denarja za to. Zato opozarjam, da ne moremo in ne smemo na vsak način sodbi, o kateri je govora zdaj, posvečati tako pozornost, kot se ji posveča. Iz temeljnega razloga, ker je tudi proračun omejen. Seveda tisto, o čemer sem govoril, da je treba najprej nahraniti lačne in tako naprej, bo verjetno tudi držalo. Država ne more reči, da tega ne bomo upoštevali, te sodbe. Tega država ne more reči. To vemo vsi, vsaj vsi resni ljudje. Vendar država lahko tak načrt sprejme, kar se mi zdi pa posebej pomembno, z neko normalno dinamiko od 26. 6. 2013 naprej. Prvič, rekel sem, da z neko normalno dinamiko, ki ne bo ogrožala proračuna, in drugič, z nekimi normalnimi višinami, ki so sorazmerne s povzročeno škodo in hkrati primerljive s tistimi ljudmi, ki so bili, recimo, v Dachauu. Verjetno je bil Dachau, po mojem, malo hujša zadeva kot pa za večino izbrisanih. To moramo pa verjetno vsi priznati v tem državnem zboru. Pa še nekaj je treba poudariti in to bomo posebej izpostavil. Glejte, ker je že predsednik rekel, da do leta 2005 izbrisanih ni bilo. Tudi takratni predsednik države Kučan jih ni poznal. Je celo rekel, da jih ni bilo. Pojavili so se potem. Potem, ko je bilo jasno, kaj je v teh južnih državah. Sicer je pa treba zelo jasno povedati tudi to, da je nekaterim krivica storjena in tega v SDS, ki ji pripadam, nismo nikoli zanikali in smo tudi povedali, kako je treba stvar rešiti z ustavnim zakonom, tudi ponujali smo materialno odškodnino. Do tega ne bi prišlo, če bi takrat bilo to sprejeto. Me je pa zmotilo, veste, gospa poslanka, danes sem gledal, kdo je pravzaprav v Strasbourgu to zagovarjal. Nič nimam proti nosilcu, to je gospodu Bembiču, ki je to zagovarjal, nič nimam proti mnogim njegovim sodelavkam in sodelavcem. Samo, da pa se med temi ljudmi najde nekdo, ki je član teh civilnih organizacij, ki zastopajo izbrisane, potem pa zagovarja Republiko Slovenijo v Bruslju oziroma pomaga pripravljati zagovor, proti temu pa sem hudo proti. Tega pa je poslala tja gospa Kresalova. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o tem vprašanju oziroma o odgovoru ministra. Zaradi tega, ker v odgovoru je bilo govora o marsičem, o čemer sploh spraševala nisem. Posebej sem povedala, da je vsakdo upravičen do odškodnine, govorimo o krivici, ki jo je storila država Slovenija, pravni termin je v zakonu Izbris iz registra stalnega prebivalstva. Gospod minister še vedno govori o tako imenovanih izbrisanih, kot da tega dejstva, ki je sodno, v zakonu ugotovljeno, ne pripoznava. To je tisto, kar se mi zdi zaskrbljujoče, da v tej državi skušamo 25 tisoč 671 revežev narediti krive za gospodarsko krizo, za to, kar je Vlada predlagala v ZUJF, pa je bil ZUJF sprejet pred odločitvijo Evropskega sodišča za človekove pravice, in zdaj naj bi bili spet za vse krivi izbrisani. Javno mnenje se je proti njim že izrekalo zaradi tega, ker ste zelo uspešno govorili o prevarantih in o vseh teh [[...]]Ne pozabimo; tisti, ki so imeli samo status stalnega prebivalca, nimajo ne volilne pravice, niso mogli certifikatov pridobiti, niso mogli po Jazbinškovem zakonu stanovanja dobiti, tako da je bil tisti, ki je imel državljanstvo, v bistveno boljšem položaju od tega, ki je imel status stalnega prebivanja – pa še tega je izgubil! !n za to gre! Da bi se enkrat bili sposobni zazreti v nekaj, kar je ugotovljeno kljub različnim političnim prepričanjem, zdaj pa nenehno očitati ustavni zakon, ki ni bil sprejet, ko se vendar ve, da je bil predlagan zato, da bi z njim zaobšli odločbo Ustavnega sodišča – to je treba vsakič znova povedati – in zato, ker so bili nekateri prepričani, da če bo ustavni zakon, zanj ni mogoče zahtevati referenduma. To pa je tisto zadaj. Posebno vprašanje pa je, koga bi gospod minister dovolil imenovati in poslati v Strasbourg in koga ne. To pa je posebno vprašanje in od ministra za notranje zadeve je zelo zelo zaskrbljujoče to slišati. Ne vem, za kaj boste mene po izteku mandata šteli za sposobno in kje me boste hoteli izgnati. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Zdaj pa je na vrsti mag. Borut Ambrožič, ki bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Bogoviču.
Hvala za besedo predsedujoča, pozdravljeni prisotni ministri in kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister, moje vprašanje se nanaša na vožnjo v naravnem okolju, pa dovolite, da dam na začetku nekaj kratkih pojasnil pa mogoče k dopolnilu še kakšna sugestija. Tisti, ki to pereče vprašanje že dlje časa spremljamo in opozarjamo na trenutne anomalije, lahko bi rekli neureditve ali pa nezadostne ureditve tega področja, bi lahko na podlagi Zakona o ohranjanju narave, Uredbe o prepovedi vožnje z vozili v naravnem okolju pa tudi Zakona o gozdovih pričakovali, da bodo nešteti predpisi pa tudi nekateri drugi na njih vezani, izpeljali učinkovit sistem nadzora s strani vseh pristojnih deležnikov, kamor prištevamo tako okoljske inšpektorje, gozdarske, kmetijske, naravovarstvenike in na koncu ali pa tudi na začetku, če želite, policijo. Kljub temu pa temu ni tako, vsaj na terenu opaženo vedno več posegov v naravo oziroma naravno okolje v obliki divjih voženj s štirikolesniki, motornimi kolesi, gorskimi kolesi in motornimi sanmi, saj postaja torej problem vožnje v naravnem okolju celoletni problem in ne tako, kot ga nekateri želijo sezonsko prikazovati ali, če tudi želite, lahko seštejemo sezono plus sezono in dobimo celo leto motenj, ki torej vplivajo ne samo na ljudi, v prvi vrsti predvsem na živali, ki so posledično s tem ogrožene. Po vstopu v Slovenijo EU je bilo zaznati velik porast prve organizirane vožnje, tako imenovanih "off road" izletov, porasli so tudi štirikolesniki, ki so vse bolj dostopni in popularni. Tako je po nekaterih podatkih v Sloveniji preko 2 tisoč 500 motornih sani, vsaj tisoč štirikolesnikov, od česar je polovica registriranih, in nedoločljivo število gorskih koles in motornih koles, ki jih posamezniki v mnogih primerih žal neodgovorno uporabljajo v naravnem okolju. Vozilo, predvsem pa njegov povzročen hrup torej povzroča nemir pri nekaterih divjih živalih, kar lahko pri ogroženih vrstah tudi usodno vpliva na njihovo preživetje in razvoj te vrste. Prav tako pa je pereč tudi onesnaževani vidik, saj na primer dvotaktne motorne sani v eni uri spustijo v ozračje toliko izpušnih plinov, kot jih osebni avtomobil z motorjem euro 4 po 60 tisoč kilometrih. Zato vas sprašujem: Kdaj se boste lotili spreminjanja predpisov na področju vožnje v naravnem okolju za štirikolesnike, motorje in kolesa? Gre za pomembno okoljsko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa, poslanec Ambrožič, za to vprašanje, ki je, kakor ste na koncu dejali, zagotovo pomembno okoljsko vprašanje in je temu primerno tudi treba to stvar regulirati, urediti. Omenjeni so bili že Zakon o naravi, Uredba o prepovedi vožnje v naravnem okolju, ta je iz leta 1995, zato je najbrž res čas, da se lotim drugačne ureditve. Prav tako je bil omenjen Zakon o gozdovih, ki v 40. členu ureja. S tem vprašanjem so se soočili že tudi moji predhodniki, zato je že takratno ministrstvo za okolje in prostor začelo s pripravami na spremembo predpisa prej omenjene uredbe. Pokazalo se je v dolgoletnem izvajanju te uredbe, da postaja neučinkovita. Marsikaj, s čimer se še nismo srečevali leta 1995, se srečujemo v zadnjih letih in posledično tudi ta neučinkovit nadzor, kajti to, kar je bilo včasih treba nadzirati, je bilo najbrž bistveno bolj enostavno kot je danes prej omenjene motorne sani, štirikolesnike, ki so eni izmed teh največjih onesnaževalcev in tudi tisti, ki posegajo predvsem v zasebno lastnino. Problem je neučinkovit nadzor, identifikacija neregistriranih vozil, število teh uradnih oseb je premajhno, tudi globe, ki so sedaj predpisane, so očitno prenizke. Kot sem pa že dejal, se je zaradi pojava novih tovornih vozil to število bistveno povečalo in tudi njihov vpliv je zelo velik. Mislim, da na tej točki lahko zelo jasno povemo, da gre za veliko pomanjkanje tudi ozaveščenosti dela javnosti – tistih, ki to počnejo, kajti počnejo resnično brez pravega občutka za to, kaj se v naravi počne, kaj počnejo z naravo, pa konec koncev tudi počnejo na privatni lastnini, ki je tudi kategorija, ki se v tej državi varuje. Glede na vse to je bila že imenovana medresorska delovna skupina, ki je bila zadolžena za to, da se pripravijo predlagani ukrepi. Tako je pripravljen zakon, s katerim bi se namesto sedanje uredbe z zakonsko materijo uredila ta problematika, in s posebnim zakonom naj bi se ta ureditev tudi izpeljala. Terminsko je tako, da je zakon pripravljen, tudi v preteklosti je že bil predstavljen javnosti, treba pa bo oceniti, ali to storimo še enkrat. Vsekakor je v tem tednu tudi na seji vlade normativni del delovanja vlade za drugo polovico letošnjega leta in ta zakon bomo predlagali tudi v normativnem programu za uvrstitev v sprejem oziroma obravnavo do konca letošnjega leta.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Z velikim veseljem bom spremljal korake, ki jih bo ta zakon oziroma njegovi predlagatelji delali. Kot dopolnitev bi pa mogoče dodal še to. Prihajam iz kraja, ki je na enem od območij, ki je zelo na udaru v zvezi s tem vprašanjem, kar je prav gotovo naše mariborsko Pohorje. Razlog pa tiči predvsem v njegovi orografiji, saj so naklonine površnega dela blage in zato omogočajo vožnjo praktično povsod. To s pridom izkoriščajo motokrosisti ali pa sankači, ki jih je moč srečati praktično v najbolj mirnih predelih Pohorja. Če se dotaknem, se spomnite mojega prejšnjega vprašanja, ki je bilo vezano na sovo veliko uharico, pa se bom spet dotaknil ene čudovite živali, ki živi prav na našem predelu, torej divjega petelina z latinskim imenom tetrao urogallus, ki je kvalifikacijska vrsta za Pohorje in je tudi evidentiran kot del mreže Natura 2000. Prav ta je zaradi nemogočih razmer, s katerimi se soočamo, najbolj ogrožen. Me pa veseli, da ste sami v svojem odgovoru podali kar nekaj razmišljanj, ki jih tudi sam navajam ali pa, recimo, strokovnjak s tega področja. Kot neko rešitev predlagam ureditev nadzora s konkretnejšimi pooblastili pristojnih prekrškovnih organov, nadgradnjo vseh aktivnosti z ustanovitvijo tako imenovanih mirnih con, v katerih ne bi bilo smučarjev, sprehajalcev, rekreativcev, borovničarjev, in da se razmisli o obvezni registraciji in zavarovanju motornih sani, prav tako pa tudi za kršitelje povišati kazni v uredbi o prepovedi vožnje oziroma kot ste dejali v novonastajajočem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Kot sem že dejal omenjeni zakon o gozdovih v 40. členu predvideva in tudi na gozdarskem oddelku, kjer se pripravlja tudi sprememba Zakona o gozdovih, imamo namen lotiti se tudi tega področja, nekatere stvari urediti, tudi najbrž narediti razliko med motokros motorjem, motornimi sanmi, štirikolesnikom in gorskim kolesarjem, če zelo poenostavim, in tudi v tej smeri gre v tem delu. Lahko pa dopolnim še to, da je bil v letu 2007 ta zakon dopolnjen s tem gozdarskim nadzorom in prav za avgust letošnjega leta imajo gozdarski nadzorniki v svojem načrtu poostren nadzor nad tem področjem. Za omenjeno območje, ki ste ga pa omenili, Pohorje, sem pa tudi sam v času obiska vlade v tej regiji z veseljem v ta svoj program uvrstil tudi sestanek s skupino ljudi, ki pripravlja načrt zaščite Pohorja in tudi vzpostavitve narodnega parka v tem delu, kjer je območje Nature tako ali tako že določeno in gre še za širše območje, ki ste ga sedaj omenili. Verjamem, da bo tudi ta postopek, ki ga bo najbrž zelo težko izpeljati – ali ga je nemogoče izpeljati v tem finančnem obdobju 2007–2013, ko so na drugem ministrstvu, za gospodarstvo, planirana določena sredstva. Zato je odločitev, da se ta postopek vodi paralelno: na eni strani postopki, skupaj z lokalnimi skupnostmi, za to, da ugotovimo in pridemo v končni fazi do narodnega parka, na drugi strani pa, da se izpelje ta program razvoja infrastrukture. Verjamem, da bo v tem delu eno od pomembnih področij to področje ozaveščanja in resnično tega, da se bomo ljudje zadevali, kakšna je ta vrednota in da jo bomo spoštovali tudi na ta način, da ne naredimo takšnih napol barbarskih dejanj, kot se počenjajo. To – vemo iz izkušenj, ker nam zgodovinski spomin seže nazaj – delajo tudi ljudje, ki jih ne bi pričakoval na teh sredstvih.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic ima vprašanje za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Ker gospod minister ni prisoten, bom vseeno postavila vprašanje. Spoštovani gospod minister, šolsko leto 2011/2012 se je zaključilo. Pred začetkom novega šolskega leta pa bi se dotaknila rada z nekaterimi vprašanji področja nacionalnega preverjanja znanja v osnovni šoli. Rezultati nacionalnega preverjanja znanja, ki ga učenci opravijo v 9. in 6. razredu osnovne šole, so objektiven pokazatelj nivoja znanja celotne populacije osnovnošolcev na določeni stopnji. Seveda pa so po mnenju mnogih lahko tudi to zelo primerni podatki o kvaliteti posameznih osnovnih šol. Takšni podatki prinašajo veliko koristi, predvidevamo predvsem ministrstvu, ki bi lahko skupaj s sveti šol pristopilo k pomoči tistim šolam, kjer bi se v nekem časovnem obdobju zaznali podpovprečni oziroma slabši rezultati nacionalnega preverjanja znanja. Rezultate teh preverjanj bi lahko učitelji uporabili ne nazadnje kot eno izmed ocen pri posameznem predmetu, kar bi mogoče nekoliko bolj motiviralo učence k dobri pripravi in predvsem k resnejšemu pristopu pri reševanju nacionalnega preverjanja znanja. Zato me zanima, kakšen namen ima sedanja oblika NPZ – če okrajšavo podam –, kot je sedanja, ker ni ocenjeno, niso objektivni rezultati, niso objavljeni [[...]] V zvezi s tem sprašujem: Zakaj na spletnih straneh osnovnih šol niso objavljeni povprečni statistični podatki uspeha na nacionalnem preverjanju znanja po predmetih in po osnovnih šolah? Ali ministrstvo spremlja rezultate nacionalnega preverjanja znanja in nudi pomoč osnovnim šolam s podpovprečnim rezultatom? Ter: Ali se je razmišljalo o tem, da bi se lahko rezultati teh preverjanj uporabili kot eno izmed zadnjih pisnih ocen učenca pri posameznem predmetu v devetem razredu? Hvala za odgovor že vnaprej in želim uspešno delo.
Hvala lepa. Še eno vprašanje, da razčistimo. Želite pisni oziroma zadostuje pisni odgovor? Hvala lepa. Naslednja bo zastavila vprašanje gospa Renata Brunskole ministru za infrastrukturo in prostor.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani prisotni ministri, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Spoštovani gospod minister, ker ste v preteklosti kot pristojni minister za infrastrukturo in prostor že podali stališče, pa naj ga kar citiram: "Z vidika nadaljnjega razvoja posameznih območij v naši državi in z vidika pospešenega prispevka gospodarski rasti je 3. razvojna os tako v severnem kot v južnem delu eden izmed tistih projektov, ki je za to državo in za posamezna okolja izjemno pomemben." 16. aprila 2012 ste tudi na moje vprašanje povedali, da ste že na hearingu povedali, "da bomo postopke pohitrili, vendar ne na račun tega, da bomo vse v okolju povozili, in to bomo tudi storili. Trdno sem prepričan, da so tudi ti roki za južni del, ki so tukaj navedeni, oktober 2012 in 2014, da so predolgi in da se jih da skrajšati, vendar je treba k umeščanju pristopati racionalno, po pameti, upoštevati vse vidike, tudi finančnega". In potem ste še dejali: "Ta odsek v celoti je vreden preko 2 milijardi evrov, ki jih bo zelo težko zagotoviti iz nekih zasebnih virov. Ostane naslednja finančna perspektiva 2014–2023." Sama sem v poročilu o nedokončanih strateških projektih in v pregledu strateških zamud na infrastrukturnih projektih – obravnavanih na seji Vlade 27. 6., v Državni zbor smo jih prejeli 3. julija 2012 – zaznala, da žal ni projekta 3. razvojne osi. Tudi v razvojnem cilju Slovenije, ki je v tem dokumentu Vlade, je navedeno: "V mednarodnem okolju je za Slovenijo razvojni cilj postati v svetu prepoznavna in ugledna država, kar povezujemo predvsem z vključitvijo Slovenijo v pomembne mednarodne integracije v zadnjih letih." V povezavi z mednarodno odprtostjo in povezanostjo Republike Slovenije je zagotovo projekt 3. razvoje osi tudi izjemno pomemben. Zato me zanima: Kakšen je konkreten načrt aktivnosti ministrstva, ki se bodo odvijale v zvezi z izgradnjo 3. razvojne osi od Koroške do Bele krajine, še posebej v povezavi z navezovalno cesto na Hrvaškem, ki je bila odprta pred 10 dnevi? Iz Avstrije preko Slovenije proti Hrvaški je ravno 3. razvojna os tisti slepi tir, kot ste že prej dejali. Prosim za odgovor.
Minister Černač.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Spoštovani! Rečeno je bilo, da ste z obžalovanjem ugotovili, da med strateškimi zamudami ni 3. razvojne osi. Med te strateške zamude na infrastrukturnem področju smo uvrstili tiste najpomembnejše, tiste najbolj v nebo vpijoče. Če ste pogledali dokument, ste videli, da smo se omejili na investicije, ki so pomembne s strateškega vidika Republike Slovenije, predvsem na modernizacijo železniškega omrežja in na posamezne odseke na tem omrežju. Če bi želeli umestiti v ta dokument, ki ste ga dobili v Državni zbor, celo plejado vseh strateških zamud, potem bi imeli na voljo nekaj 10 ali celo 100 strani branja samo s področja našega ministrstva. Nismo umestili niti enega izmed teh državnih prostorskih načrtov, trenutno jih teče okoli 70, pa vam moram povedati, da praktično pri vseh so zamude. Niti eden od njih se ne odvija v rokih, niti eden! Nismo vas pač želeli obremenjevati s tem dodatnim gradivom. Sam sem že večkrat povedal, kje so zamude, na kakšen način se odražajo. Tudi danes sem že nekajkrat povedal, da je najhujša zamuda tista, ki govori o tem, da če v naslednjih letih ne bomo pospešili posameznih aktivnosti na področju modernizacije železniške infrastrukture, bo Slovenija nepovratno izgubila strateško lego, ki jo ima danes. To je tista strateška zamuda, ki smo jo prepoznali kot najbolj pomembno in smo jo zaradi tega tudi umestili v ta nabor strateških zamud, ki ga je obravnavala Vlada pred kratkim in kjer so te navedene zamude po posameznih ministrstvih. Glede 3. razvojne osi sem odgovarjal v tem državnem zboru 16. aprila in potem ta odgovor tudi dopolnil v pisni obliki 15. maja. Tako kot sem povedal, ostajajo stvari tako, kot so bile nekako opredeljene: v enem delu konec leta 2012 oziroma 2013, v drugem delu 2014. Je pa ta problem, da je treba tudi ta odsek načrtovati racionalno in gospodarno in v tistih delih, kjer se pojavljajo okoljske omejitve, okoljski problemi ali pa problemi iz naslova nasprotovanja umeščanja v posamezen del prostora, v največji meri tudi upoštevati ta vidik, če ga je seveda mogoče upoštevati. V severnem delu 3. razvojne osi smo nekako soočeni, pa moram reči, da tudi v enem delu se nanaša na ta južni del, da so bile posamezne rešitve, ki so bile načrtovane v preteklosti, mogoče prebogate glede na potrebno po modernizaciji infrastrukture na določenem območju; na severnem delu predvsem od Velenja naprej proti Slovenj Gradcu in od Slovenj Gradca do Dravograda. Tudi lokalne skupnosti same so opozorile, da so posegi, ki se načrtujejo, in obseg teh posegov glede na gostoto prometa predimenzionirani in da bi bilo treba izhajati iz bolj racionalnih rešitev, tudi iz razloga, da pride do realizacije teh projektov čim prej. V tej smeri tečejo prizadevanja, tako da je ta projekt v severnem delu na neki točki evalvacije, ki naj bi povedala, naj bi določila umestitev tega dela v prostor med obstoječo avtocestno povezavo in Velenjem in nadaljevaje potem naprej od Velenja proti Slovenj Gradcu in Dravogradu. Kar se južnega dela tiče, so postopki nekako, kar se DPN tiče, več ali manj v enem delu pri koncu. Tako nas praktično čaka v enem delu samo še finale, sprejem uredbe o državnem prostorskem načrtu na vladi, računam konec letošnjega leta ali v začetku prihodnjega. V drugem delu pa seveda možnost še dodatne preveritve dosedanjih rešitev glede na razpoložljiva finančna sredstva. V vsakem primeru so pa to projekti, ki jih bo mogoče izpeljati v naslednji finančni perspektivi, ki se, kot veste, začne že čez dobro leto oziroma leta 2014.
Hvala lepa. Še dopolnitev želite? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor, vendar nisem ravno čisto zadovoljna. Namreč, vezano na mednarodne povezave in na pomemben panevropski koridor iz Avstrije preko Slovenije do Hrvaške in še dlje. Mislim, da je takšnega pomena, in tudi sami ste pritrdili, da bi bilo prav, da bi bil tudi odgovor v tej smeri. Zanima me naslednje. Če pogledamo: jugovzhodna Slovenija, gospodarsko središče Novo mesto, iz Novega mesta proti Beli krajini – 3. razvojna os. 3. razvojna os, južni del, milijon evrov je namenilo Ministrstvo za pravosodje iz evropskih sredstev za obnovo tega mednarodnega mejnega prehoda. Na drugi strani ravno tako iz evropskih sredstev mednarodni mejni prehod Metlika. Zdaj je 9 kilometrov ceste in smo na novi navezovalni cesti, ki pelje do križišča oziroma na Hrvaškem pravijo "čvor Novigrad", do avtoceste Zagreb–Reka. To pomeni najbližjo pot do morja iz tega dela jugovzhodne Slovenije proti Dalmaciji in še dlje. Mogoče se bo tudi marsikdo od nas po tej cesti peljal. Iz tega bi lahko sklepali, da Republika Slovenija, kot ste povedali in pravilno sem ugotovila, tega nima med strateškimi prioritetami. Po moji oceni – žalostno. Po moji oceni – škoda. Naj se navežem na besede gospoda ministra za obrambo Hojsa, ki je povedal na zadnji seji Odbora za obrambo: "Bela krajina je tista, ki je najbolj odrezana v državi, kjer je najslabši gospodarski položaj." Pred tem je še povedal: "Veliko hodim po Sloveniji." Namreč, o čem govorim? Za 3. razvojno os oziroma razvojne osi tudi drugje zagotovo ni prav, da so dane na stranski tir. Ne samo 2. železniški tir Divača–Koper, tudi 3. razvojna os – pomagali bi gospodarstvu. Zato bi si želela, da bi tu ukrepali, spoštovani gospod minister.
Hvala. Še dopolnitev odgovora, minister.
Sicer ne vem, kaj je dopolnilno vprašanje, ampak ali me niste poslušali ali pa me niste želeli poslušati, spoštovana poslanka. Nisem govoril o tem, da te razvojne osi ni med strateškimi prioritetami. Tudi sami ste povedali, da jo pogrešate med strateškimi zamudami, ki jih je povzročila vaša triletna vlada v obdobju 2008–2011. Med strateške zamude tega nismo umestili, ker bi morali še 70 drugih državnih prostorskih načrtov, ki so vsi v zamudi. Vsi, od prvega do zadnjega! Od tistega, ki teče štiri ali pet let, pa do tistega, ki teče že enajst let, ki ga sprejemamo zdaj v teh dneh na vladi. Povedal sem, da bi bilo več deset strani tega gradiva, če ne celo več, sto strani. Očitno smo naredili napako, ker vas nismo še s tem dodatno obremenili. Očitno! Moral bi vam narediti celo knjigo, zložiti vse te strateške zamude in potem sprožiti razpravo v Državnem zboru o vseh teh strateških zamudah. Povedal sem, da smo med strateške zamude na področju našega ministrstva se omejili na zelo majhen del, ki je strateško izjemno pomemben, in to je umeščenost Slovenije v prometne koridorje. Od tega je odvisen naš strateški razvoj v prihodnje. Da pa je teh strateških zamud, ki so ravno tako pomembne, kolikor hočete, pa verjetno ni treba posebej izgubljati besed. Še vedno spada 3. razvojna os tako v severnem kot južnem delu med prometne prioritete in tudi časovnica, ki sem vam jo povedal, govori o tem. Del te časovnice je konec letošnjega leta, drugi del pa leto 2014; nisem si ga sam izmislil, ostaja še vedno v dokumentih, ki jih je potrdila vaša vlada oziroma SD vlada v obdobju 2008–2011. Dokument umeščanje v prostor glede 3. razvojne osi se je začel v enem delu dogajati, kot veste, v letu 2004 oziroma 2005 in v drugem delu v letu 2006. Zdaj je pa leto 2012. Sami lahko ugotovite, za kakšno zamudo gre. Lahko vam s tega mesta zagotovim, da bomo storili vse, da bodo ti postopki najmanj polovico hitrejši, kot so bili doslej. Najmanj polovico hitrejši.
Hvala lepa. Imate predlog za splošno razpravo?
Spoštovani! V skladu s Poslovnikom Državnega zbora in tudi glede na besede spoštovanega gospoda ministra – danes so bili tu ljudje iz Postojne, sem jih srečala, in podpiram, da se tam projekt izvaja, tudi Jelšane, tudi ostale pomembne zadeve, vendar 3. razvojna os je tista, ki bi pripomogla k razvoju Republike Slovenije. Zato predlagam javno razpravo o tem, da Slovenija potrebuje 3. razvojno os in mednarodno navezavo na panevropski koridor, torej Avstrija–Slovenija–Hrvaška. Prosim za ta moj predlog.
Predvidevam, ste mislila razpravo o odgovoru na naslednji seji. Bomo seveda o tem odločali v okviru glasovanj. Sedaj pa je na vrsti za vprašanje gospa Saša Kos, ki bo postavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! Ne glede na že postavljeno poslansko vprašanje na prejšnji seji, se bom tudi tokrat dotaknila vaših napovedi, zapisanih v koalicijski pogodbi, kjer ste se stranke zavezale, da boste s spremembami predpisov izboljšale dostopnost do zdravstvenih storitev, predvsem na perifernih področjih. Citiram: "Pomanjkanje zdravnikov je najbolj vidno predvsem na perifernih področjih Slovenije. Poleg pomanjkanja kadrov ni jasnega dolgoročnega rekonstruiranja javne zdravstvene mreže. Na realnih osnovah, ob upoštevanju predvidene obolevnosti prebivalstva in ob povečanju števila zdravnikov bomo določili optimalno javno zdravstveno mrežo ter zanjo sprejeli program vzpostavljanja in ohranjanja. Dopolnjevali jo bomo s koncesijami tudi za področje lekarništva, ki bodo na osnovi jasnih kriterijev dodeljevane s strani ministrstva za zdravje. Prav tako bomo redefinirali vlogo lokalne skupnosti pri zagotavljanju dostopnosti do primarnega zdravstva." Zapisano dopolnjujete z: "Javno mrežo bomo dopolnjevali tudi s koncesijami, ki jih bomo podeljevali na osnovi javnih razpisov in sklenitvami pogodb za časovno opredeljeno obdobje. Sprejeli bomo ukrepe za povečanje vpisa na medicinsko fakulteto." Pred kratkim ste dejali, da pred odločitvijo potrebujete predvsem več izračunov, dejstvo pa je, da ste z izgovorom o boljši dostopnosti in zmanjševanju čakalnih dob sami že podelili nekaj koncesij. Pravite, da sami niste naklonjeni velikemu številu koncesij, vendar v koalicijski pogodbi jasno zapišete, da jih boste podeljevali tudi lekarnam. Sprašujem vas, spoštovani minister: Ali ste v okviru napovedanih sprememb že izvedli oziroma izvajate monitoring na področju obolevnosti, na podlagi katerega boste pripravili novo mrežo in uvedli ustrezne normative in standarde izvajalca zdravstvenih storitev? Sprašujem vas tudi: Kakšni so rezultati izvedenih analiz? Dejstvo je namreč, da se je ravno na področju podeljevanja koncesij na primarni ravni v preteklosti večkrat izkazalo, da so bili na ta račun oškodovani javni zdravstveni zavodi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, minister Gantar.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Osnovni cilj, ki mu sledimo, je učinkovito zagotavljanje zdravstvenega varstva za prebivalce in na to vpliva v največji meri dostopnost. Na drugi strani je dostopnost v največji meri, na eni strani, odvisna od financiranja, ki ga moramo zagotoviti – namreč, če sredstev ni dovolj, ne moremo dodatnih programov financirati –, in na drugi strani tudi od zmogljivosti zdravstvenega sistema. Se pravi, zdravstvenih ustanov, razpoložljivosti zdravnikov itn. Tukaj je bilo, kar se tiče financiranja, da ne govorim o tem, narejenih nekaj korakov, da stabiliziramo blagajno. Na drugi strani pa je tisti osnovni dokument, ki določa dostopnost, seveda splošni dogovor. Splošni dogovor določa koliko dela, kakšen obseg in na kakšen način bo opravljeno. Splošni dogovor tudi določa, da ZZZS z izvajalci doreče tisto največjo čakalno dobo, ki je še dopustna za posamezne primere. V nasprotnem primeru potrebujejo izvajalci neko soglasje. Čisto v uvodu moram reči, da se ta čakalna doba v tem obdobju ni povečevala, ponekod je krajša, da pa so posamezni primeri, ki so lahko delno vezani na financiranje, ponekod tudi na zagotavljanje ustreznega števila strokovnjakov – glede na razporeditev. Na tem področju pa mogoče najprej kot informacija: seveda moramo napraviti mrežo, ki jo pripravljamo v tem trenutku za primarni nivo. Govorim o omrežju na primarnem nivoju za družinske zdravnike, za pediatre, za stomatologe, za dispanzerske dejavnosti in predvsem tudi nujno medicinsko pomoč, ki ni organizirana na način, kot bi morala biti glede na različno dostopnost prebivalcev do te nujne medicinske pomoči. Šele na podlagi tega potem lahko tudi natančno govorimo o pomanjkanju ali na drugi strani presežku števila zdravnikov. Trenutno je ocena, da je zdravnikov, če gledamo sekundarni nivo in terciar, glede na veliko povečanje v zadnjem obdobju bolj ali manj zadosti. Se pravi, da imamo določene težave predvsem na primarnem nivoju. Tukaj poskušamo glede na podatek, ki jih tudi redno spremljamo, to je tudi redna naloga Inštituta za varovanje zdravja, da spremlja te podatke o obolevnosti glede na demografske značilnosti, značilnosti regij in podobnega. To je potem izhodišče za nadaljnje dogovore in nove programe, kjer se seveda izkaže, da so potrebni. Vi veste, da za spremembo potrebujemo spremembo zakonodaje, ki v štirih, petih mesecih na tem področju, če jih želimo peljati na način, ki ga tudi vi želite, enostavno ni mogoče v tako kratkem času. Lahko naredimo mrežo, lahko delamo korake, ne moremo pa spremeniti, recimo, načina tudi podeljevanja koncesij. Zato sem omenil tudi v tem, kar ste vi prebrali, da koncesije dajemo v tem trenutku glede na to, da moramo odgovarjati – seveda v primeru, da je s strani ZZZS podana izjava, da je zagotovljeno financiranje in da je na podlagi podatkov, ki se jih spremlja, tudi manjša dostopnost, kar seveda pomeni daljše čakalne dobe za določene dejavnosti. Tukaj jih je bilo nekaj podpisanih, zato da ne delamo dodatne škode v dostopnosti na daljši rok. Še vedno pa ostaja dejstvo, da tukaj je potrebna sprememba zakonodaje in tudi razpisovanje na način, ki je bistveno bolj transparenten in kjer je možnih manj očitkov. Poleg tega – kakšni so še ukrepi? Eno je sodelovanje v splošnem dogovoru, drugo je priprava mreže, tretje je naprej odpiranje referenčnih ambulant, ki poteka tudi v letošnjem letu, kljub težavam, s katerimi smo se soočal in izboljšuje zdravljenje kroničnih bolnikov. Naprej potekajo presejalni programi, kot je Svit, Dora, Zora. Za Doro je bila oblikovana skupina, ki bo pomaknila naprej ta zastoj, do katerega je prišlo. Mislim, da v tem delu skrajšujemo tudi čakalne dobe in dejstvo je, da je, recimo, v juniju bilo na seznamu manj čakajočih kot v aprilu. So pa seveda posamezni posegi, kjer vemo, da so težave, predvsem s strani ortopedije. Hvala.
Hvala lepa, minister. Še eno dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Gospod minister, mene zanima [[...]]Poglejte, znižane so plače tem ljudem, upokojencem in tako naprej, ki so verjetno najbolj potrebni teh zdravstvenih uslug, takšnih in drugačnih. Vprašala bi vas, kako si predstavljate [[...]]Namreč, za koncesionarje vemo – čakalne dobe gor in dol in sem tja, vendar če pride nekdo h koncesionarju, je lahko na vrsti takoj, če mu plača, sicer so pa čakalne dobe takšne in takšne dolžine. Če se bodo koncesije zvečale, to posledično pomeni, da bo tudi dostopnost slabša oziroma da bo obolevnost prebivalstva višja oziroma večja. Nikakor ne morem sprejeti tega, da si bodo ljudje, ki imajo zdaj zmanjšane dohodke, lahko privoščili tako zobozdravstveni kot zdravstvene usluge, kar bodo po vaši prezentaciji nudili ta tako imenovani koncesionarji, ki se bodo razrasli tudi na lekarne in tako naprej. Vemo, kaj pomeni to v nadaljevanju. Postavila bi vam pa še vprašanje. Na pretekli seji ste mi med drugim odgovorili, da je bilo v preteklosti napisanih tudi veliko zakonov, ki za vas predstavljajo pravljice, ki jih lahko zapišete tudi sami. Govorim seveda o novem zakonu o zdravstveni dejavnosti, ki ureja tudi področje koncesij. Poudarili ste, da želite, da se o tako pomembnem področju kot zdravje, najprej izrečete v okviru vlade, posebej ministrstva za finance in ministrstva za pravosodje. Kot opozicijska poslanka vsekakor vaš način razmišljanja lahko razumem, pa vendar vas sprašujem: Na kakšen način boste izvedli napovedano konkurenco med zavodi in plačilom po opravljenem delu? Ali to pomeni, da bomo zaradi tako imenovane učinkovitosti priča razcvetu koncesionarjev na primerni ravni, morda s slabšim storitvami, o čemer sem vas spraševala že pred tem? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite še odgovor, minister.
To so zdaj popolnoma nova vprašanja, za katere se bojim, da imam premalo časa. Najprej bi rekel, da mi je žal, ampak očitno koncesionarstvo popolnoma narobe razumete. Namreč, če je nekdo koncesionar, ne pomeni, da bolnik, ki k njemu pride, plačuje, ampak je koncesionar seveda tisti, ki ima koncesijo in prihajajo bolniki k njemu enakovredno kot k vsem ostalim zdravnikom v javnih zavodih na podlagi zdravstvenih napotnic. Se pravi, to ne pomeni samoplačništva. Kar se tiče drugega dela glede zakonodaje. Želel sem samo poudariti, s tem da je v preteklosti prihajalo do neusklajenih predlogov pri pripravi zakonov znotraj koalicije in da zato že same koalicije niso bile zmožne in sposobne teh zakonov sprejeti in potrditi, kljub večini v državnemu zboru. Tega si seveda ne želim in zato moramo nekaj osnovnih izhodišč pri reformah uskladiti najprej znotraj vlade, da vidimo, koliko je to sprejemljivo, in potem tudi v dogovoru s socialnimi partnerji in z ostalimi zainteresiranimi, da sprejmemo zakonodajo, kot mislimo, da je potrebna in kot sem že velikokrat rekel, kot jo jaz zagovarjam: da je široko dostopno zdravstvo, da je solidarno organizirano in da je kakovostno.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti mag. Stanko Stepišnik, vprašanje pa je namenjeno ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, lep pozdrav vsem! Za ministra imam vprašanje o gospodarski rasti. Bruto domači proizvod se še naprej zmanjšuje. Leta 2011 je znašal komaj 84 % povprečja Evrope. V primerjavi z Avstrijo, kjer je znašal 129 %, zaostajamo skoraj 50 % za sosednjo državo oziroma za povprečjem gospodarske razvitosti EU, merjene z bruto domačim proizvodom, da bo jasno, na prebivalca po kupni moči. Če ima Slovenija 17 tisoč 800 evrov, ima Avstrija 33 tisoč 720 evrov bruto domačega proizvoda na zaposlenega. To približno pomeni, da bi imela Slovenija danes bruto domači proizvod okoli 60 milijard. S temi 60 milijardami bi verjetno lahko zelo postregli s tistim, kar želi imeti sociala in vse ostalo v Sloveniji. Izvoz – uvoz je še vedno negativen v korist uvoza, pokritost uvoza z izvozom je 73 %. Od januarja do aprila je bilo izvoza 6,8 milijard, uvoza 7,2 milijarde. Kar je zaskrbljujoče pri izvozu in uvozu, je to, da smo uvozili 14,3 % storitev, 9,5 % jih pa izvozili. Napram izdelkom je to skoraj dvakrat manjši delež izdelki : storitve, kot ga ima sosednja Avstrija. Izvoz visokotehnoloških produktov v Sloveniji še vedno zaostaja 11,3 % za Evropo, Avstrija 4,5 % nad povprečjem Evropa. Zaostanek obsega proizvodov predelovalnih dejavnosti po tehnološki zahtevnosti je nižji od leta 2008 do 2010 za 7 %, kar kaže na to, da je trend še vedno negativen. Dodana vrednost, ki je nek dokaz družbenega bogastva, je znašala od januarja do aprila 7,2 milijarde v Sloveniji in je nižja za 0,2 % in je komaj na 60 % evropskega povprečja. Investicije. Domače investicijsko trošenje je bilo za 10,5 % nižje kot leta 2011 in še vedno ne kaže nobenih znakov okrevanja, da bi bilo višje. Če se spomnimo, napovedi so bile takšne, da edino investicije bodo imele pozitivno rast, medtem ko bosta zasebna in državna potrošnja negativni. Število zaposlenih v gospodarstvu se manjša [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas vam je potekel. Izvolite, minister Žerjav za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Danes je kar nekaj podobnih vprašanj, vidim, da ste sami zastavili dve praktično identični, drugo v zvezi s konkurenčno sposobnostjo. Sam tu vidim velike povezave. Danes je nekaj podobnega že bilo vprašanega v zvezi z gospodarsko rastjo. Kot sem dejal: Vlada je prve ukrepe, ki jih je sprejela, sprejela na temo gospodarske rasti in razbremenitve gospodarstva. Danes to govorim drugič in bom najbrž še enkrat ponovil. To je naredila zaradi tega, da želi ustvariti konkurenčnejše poslovno okolje. Z znižanjem davka na dodatno vrednost – skratka, od dohodka pravnih oseb, z olajšavami na investicije, z olajšavami na raziskave in razvoj. To so bili prvi ukrepi, ki smo jih predlagali ravno zaradi tega, da ustvarjamo na področju investicij ugodnejše, prijaznejše poslovno okolje. Sledilo je ukvarjanje z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, ki je vladi vzel veliko napora in časa, ampak takoj po tistem smo se lotili drugega svežnja ukrepov za spodbudo gospodarstvu. Pred vami na tej seji, in izredni seji, ki sledi, je 16 različnih zakonov s 75 ukrepi, s 377 milijoni evrov in 10 razpisi, ki ta sveženj spremljajo. Vsi zakoni, ki so predlagani, so vezani na to, da ustvarjamo konkurenčnejše poslovno okolje za gospodarske družbe v Sloveniji in s tem ustvarjamo okolje, ki bo zanimivo tudi za tuje neposredne investicije. Sam, kot sem dejal, ne delam razlik med domačimi oziroma tujimi investicijami. Če bo poslovno okolje takšno, da bo privlačno za domače gospodarstvenike, verjamem, da bodo prišli tudi tuji investitorji z investicijami v Slovenijo. Veliko področij je v tem svežnju, od tistih najbolj problematičnih s področja infrastrukture in prostora, vezanih na pridobitev gradbenih dovoljenj in soglasij – skratka, krajšamo, drastično, radikalno skrajšujemo postopke, zato da bodo podjetniki prej prišli do gradbenega dovoljenja. To, kar imamo danes, to ni nič in na ta način gospodarske rasti preprosto ne more biti in s takšnim sistemom in takšno zakonodajo, kot jo imamo v tem trenutku, ne moremo privabljati tujih neposrednih investicij, ker se nihče od tujih investitorjev s temi našimi postopki ne bo ukvarjal. To je dejstvo, to je fakt, tega se vsi zavedamo in to je treba spremeniti. Lotili smo se plačilne nediscipline, sicer so dileme o tem, izvršnica da, ne. Mislim, da je vendar pozitivno, ob ukrepu, ki ga je sprejela že prejšnja vlada, in mislim, da bomo tu našli eno sinergijo in na tem področju naredili pomemben korak naprej. Tretjič. Zemljišča. Vezano na ceno zemljišč v industrijskih conah. Vi veste, da smo v Sloveniji komunalno opremili mnoge cone, industrijske, obrtne, poslovne; skratka, vse najdete v Sloveniji, raznorazne, ampak v večini teh industrijskih con raste grmičevje. Pojdite pogledat, pa boste videli - raste grmičevje. Zakaj? Zato ker so ta zemljišča v teh poslovnih conah preprosto predraga. Kaj smo storili? Spremenili smo: prvič oziroma je na mizi – upam, da bo zadeva šla skozi – Zakon o kmetijskih zemljiščih in pod B Zakon o stvarnem premoženju države in občin, kjer omogočamo županom, da ko ugotovijo, da imajo na razpolago neko strateško naložbo, da tistemu investitorju zemljišče v industrijski coni ponudijo, da ne bom rekel za 1 evro. Skratka, želimo da pridemo do tujih investicij. Želimo, da pridemo do investicij, ampak za to je treba vzpostaviti okolje; in to počnemo. To še ni vse, kar smo storili s tem drugim svežnjem. Upam, da bo v tukaj razumevanje do teh ukrepov, ki so prišli na silo. Tudi mi smo imeli težave v vladi, ko smo morali to na silo narediti, na hitro, časa ni, gospodarstvo to od nas zahteva [[...]] [[znak za konec razprave]] Bom potem nadaljeval.
Hvala lepa. Boste nadaljevali, če je zahteva za dopolnitev.
Dejansko imam to, kar ste omenili, o tujih neposrednih investicijah pod drugim vprašanjem. Na vrsti sem zadnji, menda bo to ob 23. uri. Število nezaposlenih je manjše in znaša za junij 105 tisoč 600 nezaposlenih. Skrb povzroča, da ni transparentno iz statistike, da nekateri niso evidentirani kot nezaposleni, so pa v tabelah statistike pod rubriko Odlivi iz razlogov, ki ne pomenijo zaposlitve, in to v številki 17 tisoč 212 ljudi. To povzroča skrb, ker se število nezaposlenih manjša, manjša se pa tudi število zaposlenih v gospodarstvu. Ni narobe, tako kot sem prej rekel, če bi bila ob tem produktivnost večja. Število zaposlenih se je do oktobra 2008 do septembra 2011 zmanjšalo za 71 tisoč, hkrati pa povečalo v negospodarstvu za 7 tisoč, v predelovalni dejavnosti se je zmanjšalo število zaposlenih za 36 tisoč, v gradbeništvu za 25 tisoč. 21 tisoč zmanjšuje dodano vrednost za najmanj 800 milijonov evrov – če bi bili ti odpuščeni in bi imeli samo minimalno plačo, to se pravi letno 12 tisoč evrov. Se pravi, da so prihodki v proračunu za 71 tisoč nezaposlenih manjši za 400 milijonov evrov oziroma 71 tisoč brezposelnih pomeni primanjkljaj proračuna za okoli milijardo. Drugo, kar povzroča veliko skrb gospodarstvu, je kreditni krč, ta se vleče več kot tri leta. Banke tudi letos ne bodo kreditirale gospodarstva, to pomeni, da je vprašaj tudi za leto 2013. Ali razmišljate o pomoči Sloveniji v višini 10 milijard? Moja številka je 6 milijard za sanacijo bančnega sistema, 4 milijarde za gospodarske investicije, tako bi prišli na 80 % zadolžitve iz družbenega bruto produkta in bi bili deležni pomoči; vse tisto, kar je nad 60 % družbenega bruto produkta, kar je Evropa pripravila in mi nismo zraven, ker [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod Stepišnik, če prav razumem, so bila to dodatna vprašanja ne pa zahteva za dopolnitev. Ampak, kljub temu, minister, izvolite dopolnitev.
V vsakem primeru, tako kot sem dejal, ustvarjamo okolje za investicije. Upam, da to opažate, da je veliko ukrepov, ki smo jih sprejeli in ki so predlagani in jih boste obravnavali na tej seji in na naslednji, izredni, da gredo v to smer. Pozivam vas, dajmo popraviti, če se da kaj še izboljšati, da bo ta zadeva še boljša. V tem trenutku pripravljamo že tretji sveženj za jesen. Arhitektura se v tem trenutku pozdravlja, ampak o tem bomo več govorili v jeseni. Kaj želim s tem povedati? To, kar smo naredili, to ni vse in to ni dovolj in se tudi sam zavedam, da ni dovolj, ampak to je bilo mogoče storiti sedaj, do julija, ob vseh kritikah, ki so in so deloma tudi upravičene, da pritiskamo in želimo na hitro zadeve spremeniti. Ja, želimo, zato ker je to potrebno in to gospodarstvo od nas zahteva. Še več! Imam primere na mizi investitorjev, tako kot sem ves čas tam na tistem drugem stolu govoril, ki imajo denar v žepu in v rokah projekte, pa ne morejo priti do gradbenih dovoljenj zaradi birokracije. Upam, da bomo te posamične primere, eden z našega konca, pa tukaj okrog Braslovč itd., več je teh primerov, da jih bomo vendar potisnili naprej in da se bodo tam čim prej ustvarila nova delovna mesta, ker je nerazumljivo, da nekje v predalu – ne vem katerem, čigavem, v kateri pisarni – stoji tak in tak problem in se ga ne rešuje, kljub temu da je investicija na mizi, je realna in jo je moč realizirati. Žal nimamo teh 10 milijard. Tudi sam bi jih rad imel. Lahko se zadolžimo, pravite, 80 – saj to sem spraševal, kam bomo šli, 80, 90, 100 % BDP, dejansko v smeri Grčije. Kdo bo to vračal? Ali imamo to možnost oziroma ali nam je dano, da to sploh naredimo? Ali nam je to dano s strani naših zanamcev, ki bodo te kredite, ki jih bomo mi tako ali drugače razfrčkali, da bodo to plačevali za nami? Mislim, da se moramo opreti predvsem na to, kar imamo, na ta potencial, ki ga imamo, in tega maksimalno izkoristiti. Imamo možnosti, da tudi z administrativnimi ukrepi, tako kot je prej koleg Han dejal, naredimo bistvene korake naprej pri ustvarjanju konkurenčnejšega poslovnega okolja in s tem privabimo kapital ter tuje investicije. Mislim, da je to realno in da je to mogoče, moramo pa vsi skupaj sodelovati pri tem.
Hvala lepa. Imate še predlog?
Ja, v skladu z drugim odstavkom 266. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi javna razprava. Hkrati bi pa dodal, Avstrija in Nemčija imata 80 % zadolžitve glede na družbeni bruto produkt in zdaj bodo sami sebi pomagali od 60 do 80 %. Mi imamo 47 % in verjetno, če si bomo sami pomagali, si bomo zagotovo odpomagali, ampak ne v dveh, treh letih, pač pa v 15 letih. Razvoj in raziskave – več kot dve tretjini podjetij v Sloveniji ne investira več v svoje produkte, kar v določeni časovnici pomeni, da bomo drugo leto imeli še več stečajev kot letos v prvih štirih mesecih; 1,5 stečaja na dan je vsak mesec. Število delovnih ur, produktivnost, kjer se tudi trudimo, saj to je tudi vaše področje navsezadnje, je od 176 plačanih ur samo 136 tistih, ki so učinkovite. Stroški na enoto proizvoda so prav tako 5 % večji od povprečja Evrope. Kar pa najbolj skrbi, pa skrbi to, da tudi vi kot minister, ki ste zagovarjali biserovino Slovenije kot neko bogastvo, ste pričeli kadrovati po principu SDS: svoje ljudi na svoja mesta. Ko združujete dva javna sklada, Maribor in Ribnico – Maribor ima podjetniški sklad, Ribnica ima sklad za regionalni razvoj, pa tri agencije, ki jih združujete –, prenašate z novim zakonom vodenje skupnega sklada, Maribora in Ribnice, v Ribnico. Ali je to smiselno? Ne vem, če je to smiselno. Maribor [[...]]
Se lahko omejite na proceduralni predlog, gospod Stepišnik?
Prosim?
Proceduralni predlog ste verjetno želeli podati. Izvolite.
Razširjena razprava, ja.
V redu. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Hvala lepa. Zdaj je na vrsti gospod Samo Bevk, ki ima vprašanje za ministra dr. Žigo Turka, ki je opravičeno odsoten.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Končno nam je po dolgoletnih prizadevanjih uspel veliki met, Idrija in španski Almaden sta na univerzalnem in prestižnem seznamu svetovne dediščine pri Unescu. Ob tem velikem uspehu bi se rad ministru dr. Žigi Turku in sodelavcem ter vsem njegovim predhodnikom zahvalil in obenem tudi čestital za to pravzaprav prvo uspelo nosilno nominacijo v samostojni Sloveniji. Tako ima Slovenija danes na Unescovem seznamu tri znamenitosti: Škocjanske jame, prazgodovinska kolišča okoli Alp in Idrijo. Vpis Idrije na ta prestižni seznam pomeni izjemen dosežek spomeniškovarstvene stroke ter kulturne politike pri promociji naše kulturne in naravoslovne dediščine. Ta izjemen uspeh naj bo dodatna spodbuda za stroko, državo in lokalne skupnosti, da pripravijo nove predloge, ne samo s področja kulturnih in naravnih znamenitosti, temveč tudi na področju nesnovne oziroma žive kulturne dediščine. Povečanje števila enot naše dediščine na seznamu Unesca pomeni veliko priložnost za naš nadaljnji razvoj na področju turizma in gospodarskih dejavnosti ter za razpoznavnost Slovenije v svetu. Glede na to, da imamo kar velike možnosti za dodatne vpise tako na seznam svetovne dediščine kakor tudi za prve vpise na seznam nesnovne kulturne dediščine človeštva, me zanima: Ali ministrstvo pripravlja nove predloge? Obenem pa ministra dr. Žiga Turka sprašujem: Ali namerava za uspešno pripravo in izvedbo teh projektov strokovno in kadrovsko okrepiti Direktorat za kulturno dediščino oziroma pristojno službo v okviru ministrstva ter tako bolj učinkovito koordinirati in izvajati Konvencijo o varstvu svetovne kulturne in naravne dediščine ter Konvencijo o varstvu nesnovne kulturne dediščine? Slovenija ima danes na tako imenovanem poskusnem seznamu še tri znamenitosti: klasični Kras, fužinarske planine v Bohinju in partizansko bolnišnico Franjo. Na nacionalnem seznamu registrirane žive dediščine pa je trenutno vpisanih devet enot od Škofjeloškega pasijona in cerkljanske laufarije do izdelovanja papirnatih rož. Naj omenim, da ima, recimo, hrvaško ministrstvo, ki je zelo uspešno na temu področju, da ima na svetovnem seznamu sedem znamenitosti, na seznamu žive dediščine pa dvanajst. Tam na teh projektih dela sedem zaposlenih, v okviru slovenskega ministrstva pa samo en zaposlen. Se pravi, če se hočemo primerjati s sosednjimi državami, moramo nekaj narediti tudi na kadrovskem in strokovnem področju ter okrepiti to službo. Prosim gospoda ministra dr. Turka, da mi na moje vprašanje ogovori na prvi naslednji seji. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Vaš predlog smo sprejeli, točka bo uvrščena na naslednjo sejo. Naslednja pa je na vrsti gospa Alenka Bikar. Vprašanje ima prav tako za dr. Žiga Turka. Izvolite.
Sicer malo neobičajno, nisem navajena spraševati nekoga, ki sploh ni prisoten. Gospoda ministra sprašujem: Ali še vedno načrtujete uveljavitev sprememb nekaterih normativov in standardov v izobraževalnem sistemu v šolskem letu 2012/2013? Ena od točk, ki jih želite na vsak način spremeniti, je povečanje števila učencev na posameznega učitelja, ker ste prepričani, da je to razmerje v Sloveniji nizko. Poglejmo nekaj podatkov evropske raziskave za leto 2012, in sicer je razmerje v osnovni šoli naslednje: Danska, Poljska, Latvija – 10; Italija, Litva, Madžarska, Grčija, Portugalska – 11; Švedska 12; Belgija, Španija, Avstrija – 13; Finska – 14; Nizozemska, Romunija, Estonija, Irska – 16; Belgija, Nemčija in Slovenija – 17. Taista raziskava za celo osnovno šolo v Sloveniji kaže, da je en strokovni delavec na 12,45 učenca, s tem smo na 12 mestu od 27 držav v Evropski uniji. Torej so vaše besede malce zavajajoče. Potem je tukaj še ideja o daljši prisotnosti učiteljev v šoli, kar sicer nedvomno vpliva na bolj kakovostno vzgojno-izobraževalno delo, a le pod pogojem, da se razširi ponudba vzgojno-izobraževalnih dejavnosti v osnovnih šolah, med katerimi bi lahko učenci izbirali v času po pouku, vendar o tem ni nič slišati. Zgolj administrativno povečevanje prisotnosti učiteljev ne bo prineslo učinkov. V Evropi ima obvezno prisotnost strokovnih delavcev v šolah 13 držav, med njimi le 3 več kot 30 ur, to so Portugalska 35, Islandija 34 ur in Velika Britanija 32. Finska, ki je po dosežkih na izobraževalnem področju v svetovnem vrhu in je že desetletja najboljša evropska država, ima določenih 25 obveznih ur tedenske prisotnosti za učitelje. To je samo nekaj predlogov, o katerih se govori. Zato me zanima: Katere so tiste spremembe, ki jih nameravate izpeljati? Kot starša me že omenjene in morebitne nove spremembe resnično skrbijo. Imam dva še ne šoloobvezna otroka, jeseni bo starejša hčerka šla v šolo in me skrbi, ali bo še deležna kakovostne izobrazbe. In nisem edina! Starši se upravičeno sprašujemo, ali bo država še vedno vsem omogočala kvalitetno vzgojo in izobraževanje ne glede na različne življenjske okoliščine. Zavoljo racionalizacije ste očitno pripravljeni na nižanje doseženih standardov in normativov in posledično kakovosti, kar me zelo žalosti. Hvala.
Hvala lepa. Še vprašati vas moram, bi bilo [[...]]?
Ja, seveda. Želela bi, da mi kar pisno odgovori v 30 dneh.
Pisni odgovor boste prejeli v 30 dneh. Hvala lepa. Naslednja je na vrsti Alenka Jeraj. Vprašanje ima za dva ministra, in sicer za gospoda Zvonka Černača in za gospoda Franca Bogoviča.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministrski ekipi! Pred dvema mesecema sem že spraševala o obvoznici na Škofljici. Namreč že več let, praktično pa se od leta 2005 zelo intenzivno pogovarjamo o obvoznici, pripravljajo se rešitve in študije, sestankov je cel kup, pa do danes nič od tega ni realizirano. Župani napovedujejo oziroma se sestajajo s predstavnikov ministrstev, grozijo z zaporo ceste Ljubljana–Kočevje, še vedno se pogovarjamo o različnih variantah kje bi obvoznica lahko potekala. Zato me zanima: Kako je z umeščanjem v prostor oziroma kako daleč je priprava državnega prostorskega načrta? Kakšno oviro predstavljajo varstveni režimi oziroma zaščita Natura 2000, Krajinski park Ljubljansko barje? Koliko nadomestnih habitatov potrebujemo in zakaj tega že nismo naredili, kot rečeno, že od leta 2005 govorimo o tem? Ali lahko in kdaj pričakujemo začasno rešitev v obliki tripasovnice s spreminjajočim se režimom 2 plus 1 ali štiripasovnice na cesti Škofljica–Ljubljana? Ali se bo in kdaj uredilo krožišče na Škofljici, kar bi bila prav tako začasna rešitev?
Hvala lepa za vprašanje. Prvi je gospod Černač. Izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Tako kot je bilo ugotovljeno, od leta 2005 poteka umeščanje te obvoznice Škofljica v prostor, leta 2012 trasa še ni izbrana. Se pravi, 7 let je poteklo, ne da bi bila izbrana najbolj optimalna varianta. In zdaj berem o tem, da nekateri pričakujejo, da bo pa v dveh mesecih sprejet državni prostorski načrt! To je popolnoma nerealno. Na drugi strani smo se pa odločili, da to pat pozicijo na nek način presekamo. Treba je ugotoviti, katera izmed predvidenih variant je najbolj optimalna, najbolj realna in katero je mogoče umestiti v prostor. Za odločitev glede teh vprašanj smo si nekako dali čas do konca letošnjega leta in nekako predvideli, da bi bil lahko državni prostorski načrt v takšnem primeru za obvoznico Škofljica sprejet v začetku oziroma spomladi prihodnje leto; seveda, če bodo razrešena okoljska vprašanja in te omejitve, o katerih bo kaj več povedal kolega Bogovič. Drugače ima pa to umeščanje zelo pestro zgodovino. Skozi ta posamezna leta od 2005 do sedaj se je marsikaj dogajalo, proučevane so bile različne variante, te, ki tečejo po robu Barja. Treba je povedati, da gre za umestitev obvoznice po robu Barja in da ne gre za sekanje tega barja; bila je proučevana tudi varianta Lisičje, glede katere sta se dva ministra 9. 2. 2011, minister za promet in takratni minister za okolje in prostor, nekako uskladila, da je nerealna in da se nadaljuje samo z variantama, ki potekajo po obrobju Barja, druga dva ministra sta pa malo kasneje ugotovila, in sicer kulturni in takratni šolski, da pa to ni v redu in da je treba varianto Lisičje ponovno vzeti v proceduro. Skratka, to navajam samo zaradi tega, da vidite, na kakšen način stvari na tem področju tečejo. Mislim, da je pametno, da se omejimo na tiste variante, ki so realne, to sta varianti, ki tečeta na obrobju Barja, treba je razrešiti okoljska vprašanja in v vmesnem času teče intenzivna priprava projekta za preureditev obstoječe ceste, kar bo samo začasna rešitev, Škofljica–Ljubljana v začasno štiripasovnico, vključno s tem krožiščem, ki je bilo omenjeno. V letošnjem letu naj bi se te variante preučile in v naslednjem letu je mogoče to rešitev izvesti.
Minister Bogovič, izvolite.
Kot je že kolega Černač dejal, gre za umestitev trase, ki poteka na zelo ranljivem območju, zato tudi so te številni problemi skozi vsa ta leta. Gre za območje, ki je z vidika varovanja različnih režimov zelo obremenjeno. Na eni strani je območje ekološke dediščine, Nature 2000, krajinskega parka protipoplavno ogroženo, ob tem pa je tudi območje kmetijskih zemljišč, tudi prvovrstnih kmetijskih zemljišč. Zato je treba v okoljskem poročilu, ki je bilo že večkrat pripravljeno, pa tudi popravljeno, dejansko priti do variante, ki bo našla kompromis med vsemi temi rešitvami, hkrati pa tudi odgovorila na konkretna vprašanja, ki so znotraj predvsem režima Nature obvezne in se spoštujejo, da ne bi v nadaljevanju prišlo do težav, da bi se tudi predvidena kohezijska sredstva, s katerimi bi lahko takšen projekt izvedli, postavljala pod vprašaj – tista, ki so namenjena za ta projekt, če pride do kakšne grobe kršitve, pa tudi še katera druga. Zaradi tega projekta smo se že v februarju 2012 sestali na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor skupaj z župani 13 občin. Naredili smo nek prvi presek tega stanja. V rokah držim izdelek, ki ga je medresorska komisija pripravila, kjer odgovarja tako na te trajne rešitve, se pravi, sprejem državnega prostorskega načrta za to obvoznico Škofljica, kakor tudi na te rešitve, ki jih je napovedal kolega Černač, ki se morajo paralelno dogajati na tej trasi, da bo mogoče ta konični promet, ki se odvija predvsem v jutranjih in večernih urah, razbremeniti tudi na teh trasah, ki so danes tako obremenjene. Zavedati se bo treba tudi tega, da na dolgi rok tudi ni rešitve, da lahko ves promet pripeljemo v sam center mesta. Takšna obvoznica je zagotovo v redu, da pridemo tudi do tega, da steče tudi tranzitni promet in podobno. Medtem ko je cela zgodba še zelo potrebna celovite prometne študije in študije primestnega prometa, ki ga je treba urediti za širše območje.
Dopolnitev, izvolite gospa Jeraj.
To bo za ministra, ki je zadnji odgovarjal, ministra za kmetijstvo. Nič niste rekli o nadomestnih habitatih. Če je to ena od omejitev, bi pričakovali, da se je vseeno tudi na tem področju kaj zgodilo ali da smo poiskali variante, kje je mogoče take habitate zagovoriti. Po mojem laičnem mnenju najbrž vse tiste živali, ki jih na ta način tam varujemo, niso prav nič v boljšem položaju, če se tam valijo kolone in stojijo v vrstah in ogromno izpušnih plinov in tako naprej. Mislim, da je treba oba vidika pogledati. Lahko smo mi zelo naravovarstveni in pazimo na okolje, ampak včasih s kakšnimi ukrepi ali takšnim zamaškom povzročamo še večje probleme okolju. Zagotovo za ves tisti živalski in rastlinski svet tudi te vsakodnevne kolone in jutranje konice niso nekaj najboljšega. Zanima me: Ali je v zvezi s tem bilo kaj narejenega? Koliko denarja bi morali zagotoviti, glede na to, da gre za kratko traso, 4 kilometre bi bilo te ceste?
Gospod minister.
Prvič, gre za projekt sprejema državnega prostorskega načrta. V tem prostorskem načrtu bo treba skupaj, kot smo dejali, medresorsko določiti traso in temu primerno tudi iz zakonskega poročila nadomestne habitate. Sedanja situacija, verjamem, da vam je poznana, da je po tem zadnjem okoljskem poročilu s področja nadomestnih habitatov za približno 13 hektarjev velik obseg površine bilo zapisano, da je treba vzpostaviti 270 hektarjev habitatov na kmetijskih površinah. In to je to, o čemer se tudi ta skupina pogovarja: kje bo sedaj najprej ta trasa, ali bo sredi Barja, na robu Barja, od tega je odvisen tudi obseg habitatov. Pogovori o tem, ali je resnično to z vidika hrupa potrebno v takšnem obsegu ali se da z dodatnimi ukrepi, ki so bili tudi že nakazani, od protihrupnih ograj, kvalitetnejšega asfalta, do omejitve hitrosti, enostavno priti do tega, da bo okoljsko poročilo strokovno vzdržalo. Da pa se izognemo takšnim, ne vem, kako naj temu rečem, nesorazmerjem, da bi morali 270 hektarjev kmetijskih zemljišč spremeniti v nadomestne habitate, pa celo nekaj let prej jih pripraviti, kot je bilo zdaj rečeno. Kot sem pa že dejal, na tem projektu so določeni ostri roki. Določeno je to, kar je, mislim, da velik manko v umeščanju doslej bil, da tisti, ki so za to odgovorni, sedejo za isto mizo in poskušajo optimalne rešitve v tem delu tudi poiskati. Verjamem, tako kot je kolega Černač dejal, sam sem se tudi z ljudmi, ki na tem področju delujejo, tudi pogovoril, in da poskušamo konstruktivno poiskati to rešitev, ki bo na koncu imela zaključek sprejem DPN, sprejem pa na takšen način, da nam Evropska komisija [[...]]Danes je čez 20 tožbenih primerov na področju okolja, s katerimi se soočamo, da si ne odpiramo novih front, ampak da strokovno ugotovimo in traso strokovno umestimo.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Matjaž Zanoškar ministru za notranje zadeve. Pripravi naj se, prosim, gospod Alojzij Potočnik oziroma potem mag. Lejla Hercegovac.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri! To vprašanje namenjam gospodu dr. Vinku Gorenaku, ministru za notranje zadeve. To vprašanje se nanaša na predvideno reorganizacijo, ki se pripravlja v ministrstvu na delu kriminalistične policije. Po naročilu – verjetno vašem ali vašega kabineta – pripravlja vodstvo Policije reorganizacijo na področju Oddelka za gospodarski kriminal, klasični in organizirani kriminal pod imenom Kaskada. Po nekaterih informacijah in virih, ki prihajajo s strani strokovne javnosti, je slišati, da je ta reorganizacija precej nesmiselna in pod vprašanjem, ker združuje vse te strateško pomembne oddelke, ki se ukvarjajo z najrazličnejšimi in najbolj težkimi kaznivimi dejanji in kriminalnimi dejanji. Povezovanje vseh teh oddelkov in ukinjanje nekaterih posameznih bi pripeljalo do neučinkovitosti dela na tem področju, predvsem pa do zmanjšanja števila zaposlenih, ki sedaj opravljajo ta dela. Skratka, vsa ta tri področja kriminalitete, gospodarskega, klasičnega, organiziranega kriminala, naj bi po mnenju strokovne javnosti s tem organizacijskim modelom prešla v neoperativne dele. V operativne dele pa naj bi prešla ta področja, ki so bila, kot je analitika, kot je mednarodno sodelovanje. Gre tudi za vprašanje prvega nivoja – torej, to reorganizacijo začnete na državnem nivoju. Potem je vprašanje, kako bo ta reorganizacija potekala naprej na področju regij. Ampak generalno vprašanje pa je v tem, da imajo evropske države večinoma organizirano to na tak način, kot je sedanja organiziranost. Kakšna bo potem kompatibilnost dela po reorganizaciji z drugimi državami? Torej gre za vprašanje mednarodnega sodelovanja na področju kriminalitete. Skepsa strokovne javnosti je tudi pri tem, ko se govori, da je projekt Libra, ki je bil absolutno politično motiviran, vodila enaka skupina strokovnjakov kot vodi reorganizacijo oziroma projekt Kaskada. Torej je ta skepsa že od Libre, o kateri smo veliko govorili, na katero smo veliko opozarjali, da ima politični motiv, nikakor pa ni pokazala in ni dala rezultatov. Sicer pa v Državnem zboru do danes še nismo prejeli poročila o rezultatih Libre, ki je bila lansirana in realizirana. Postavljam vam ta vprašanja okoli projekta Kaskada.
Izvolite, gospod minister, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Rekli ste strokovna javnost, ampak strokovna javnost ima tudi svoje interese, včasih vidim, vsaj razbrati je tako. Projekt, ki ga omenjate, to je projekt Kaskada, ni projekt reorganizacije kriminalistične policije in kar se tiče mene in časa, odkar sem jaz minister, ne pripravljamo reorganizacije kriminalistične policije in je v nadaljevanju, vsaj za letos, tudi ne bomo. Tukaj bi lahko zaključil in končal, ampak vseeno, imam čas na razpolago in vam bom vseeno pojasnil nekaj stvari. Pred menoj je predhodnica vodila projekt Libra, kot ste rekli, vi ste ga imenovali politično motiviran, jaz se do tega ne bom opredelil. Res je, da je bila to vaša vlada, ki je ukinila tri policijske uprave, Krško, Postojno in Slovenj Gradec, in to je se je zgodilo tudi v Slovenj Gradcu. Slovenj Gradec danes nima policijske uprave, je pa zadržal kriminalistično policijo. In sodeč po opisu, ki ste ga vi zdaj dali, gre za postopke, ki jih je speljala moja predhodnica in ne jaz. Namreč, jaz v kriminalistični službi z vidika organizacije nisem počel nič. Kaj je naredila moja predhodnica? V Slovenj Gradcu ste imeli 22 kriminalističnih delovnih mest, eno je nekam izginilo in pustila vam jih je 21. Res pa je, da Slovenj Gradec ni več samostojna kriminalistična služba z vsemi oddelki – poudarjam, to je naredila gospa Kresalova ne jaz –, ampak je vse to podrejeno Celju. Ti šefi in šefiči, če mi že dovolite ta izraz, ki jih je ona ukinila, imajo malo nižjo plačo, ker so danes odgovorni Celju in niso več samostojni, in ti očitno s svojim položajem niso zadovoljni. Ampak to je stvar gospe Kresal in ne mene. To oceno projekta, njenega dela z vidika Libre bom kmalu dobil in vam jo lahko tudi dam in sem skeptičen do tega projekta, zelo skeptičen, ampak nanj nimam vpliva. Zgradbe so prodane, zgradbe so oddane in novih najemov ne bo. Bi pa lahko še izkoristil čas za to, da vas pomirim in potolažim, ne samo vas, tudi koroško javnost, se mi zdi, da ji moram nekaj povedati ali pa preko vas. Poglejte, res je, da mi govorimo o projektu Kaskade, ki ima en sam cilj. Prvič – zajema uniformirano kriminalistično policijo in Ministrstvo za notranje zadeve. Posledica te zadeve v Ministrstvu za notranje zadeve bo sistemizacija, ki bo sprejeta v četrtek na vladi. Pomeni 50 črtanih delovnih mest od 780. To so sicer prazna mesta in so to zgolj papirnate številke. V denarju pa to pomeni, približno, ne morem še reči, če zakonski roki pač niso potekli, pomeni še okoli 40 ljudi, ki bodo šli v pokoj po zakonu in jih ne bomo nadomestili. S tem bo skupno število močno zmanjšano. To je za ministrstvo. Kar se tiče policije, je stvar v pripravi – govorim pa o uniformirani in kriminalistični policiji in vseh spremljajočih službah policije do policijskih postaj. Tukaj pa ta projekt pomeni – kaj? Pomeni, prvič: da smo že, in to je direktor že naredil, prosili vse tiste, ki delajo na lokalnem nivoju, na policijskih postajah, da ostanejo in se ne upokojijo iz razloga, ker jih potrebujemo. Nikogar na policijskih postajah ne bomo silili v pokoj. Drugič: na policijskih upravah velja ta isti kriterij tudi za vse kriminaliste, vključujoč vse te, ki danes delajo v Slovenj Gradcu, če med temi 21 ima kdo pogoje za upokojitev, je že bil ali še bo pozvan k temu, da ostane, ker to so operativci, ki delajo na terenu. Na policijskih upravah pa ne bomo podaljševali pogodb o zaposlitvi tistim, ki delajo v tako imenovanih, jaz bom poenostavil, da me boste vi in javnost lažje razumeli, v pisarniških službah. Tudi če nosijo uniformo. Ker te službe so se v zadnjih letih preveč razširile. Da bi vam odgovoril še za kriminalistično policijo, pa mi dajte možnost, prosim. Hvala lepa. Bi dopolnil, če bom pozvan.
Izvolite, dopolnitev vprašanja.
Spoštovani gospod minister. Razumel sem vas, kot da projekt Kaskada ne obstaja, se ne izvaja. Nekaj me zanima in prosim, da odgovorite na to – ne glede na to, ali je to zajeto v reorganizaciji, ali je zajeto v projektu Kaskada ali ne, mi povejte naslednje. Pri delu gospodarskega kriminala, pri tistem delu, kjer se ukvarjajo s korupcijo, katerega inšpektorji oddelka so preverjali oziroma vodili postopek o Patrii – ali se ta oddelek ukinja? Samo to vprašanje. Hvala.
Izvolite.
Hvala za možnost, da vam lahko tudi na ta del odgovorim, ker sem bil ravno pri kriminalistični policiji. V kriminalistični policiji Slovenije, kjer upoštevamo tudi policijske uprave, s projektom, ki sem ga jaz naročil, to so Kaskade, se ne spreminja nič. Se ne spreminja ničesar, tudi v Slovenj Gradcu ne. Tisto, kar je bilo v Slovenj Gradcu spremenjeno, je bilo po prejšnjem projektu gospe Kresalove. Bo pa ena posledica v Slovenj Gradcu pri kriminalistični policiji. Namreč, na državni ravni in na regionalni ravni ne bomo podaljševali pogodb o zaposlitvi za večino ljudi, ki imajo pogoje za upokojitev. Če pa želijo in če bodo želeli in če bo takšen interes, jim bomo ponudili delovna mesta v operativi. Torej v kriminalistični policiji. Kar zdaj pomeni, reciva teoretično, dva, tri ljudi tudi poznam, ki delajo v takih službah tukaj v Ljubljani; če bodo želeli, imajo na razpolago kriminalistično policijo tudi v Slovenj Gradcu, zmanjšali bomo stroške in povečali število kriminalistov pri vas, v Slovenj Gradcu. S tega vidika mislim, da boste deležni več kriminalistov in boste ljudi lahko kar pomirili. Za državno raven pa lahko rečem, da bomo upokojili vse tiste – jim ne bomo podaljšali pogodb o zaposlitvi, da sem bolj točen –, ki delajo v neoperativnih službah. To je prvič. Drugič, ukinili bomo, poudarjam, ukinili bomo okoli 150 delovnih mest, ki danes predstavljajo take in drugačne inšpektorje, ampak ne tiste v kriminalistični policiji, inšpektor je za to, za tisto in tako dalje, za promet, za mejo, in vse ostale in jih bomo prenesli navzdol. To pomeni na policijske uprave, tudi na policijske postaje, na operativna mesta, tja, kjer se izvaja policijska operativa; vključujoč in s poudarkom na kriminalistični policiji, kar pomeni, da si lahko obetate več kriminalistov tudi v Slovenj Gradcu in nikakor manj. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju bo postavila mag. Lejla Hercegovac. Pripravi naj se, prosim, gospa Patricija Šulin.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, kolegice poslanke in kolegi poslanci, lepo pozdravljeni v mojem imenu! Cepljene je učinkovit način zaščite pred nalezljivimi boleznimi. IVZ, Inštitut za varovanje zdravja, vsako leto pripravi predlog programa za cepljene in nato ga Ministrstvo za zdravje potrdi. Finančna sredstva za obvezna cepljena so iz državnega proračuna, in sicer po 7. členu Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Otroke in odrasle torej cepimo po republiškem imunizacijskem programu, kot je zapisano v Pravilniku za izvajanje zdravstvenega varstva v členu Uradnega lista 22 iz leta 2009. Cepiva so bila do zdaj varna in kvalitetna. Izvajalci cepilnih programov želijo še naprej taka cepiva. ZUJF je znižal sredstva za cepiva in posledice so vidne. Upam, da bo tudi naš minister naredil revizijo za cepilni program. Spoštovani minister, zanima me: Na kakšen način boste v prihodnosti zagotovili ustrezno in učinkovito izbiro cepiv v Republiki Sloveniji za odrasle in otroke, da bodo še naprej varna in kvalitetna? Hvala za odgovor.
Gospod minister. Izvolite.
Še enkrat dober dan vsem. Hvala za vprašanje. Ponovno imam občutek, da veste nekaj več kot jaz – kje so vidne posledice in kje so se standardi spreminjali. Mislim, da ne drži. Prav tako kot ne drži, da se cepiva plačujejo iz državnega proračuna, ampak se iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja preko Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Program pripravi IVZ, kot ste rekli, in to v sodelovanju s posebno svetovalno skupino, v kateri so dodatni strokovnjaki in tudi civilna javnost. Na podlagi tega ministrstvo sprejme pravilnik, na podlagi tega pravilnika pa se izvede centralni javni razpis za cepiva. Ta je bil tudi v lanskem letu za štiri leta izpeljan, poteka v dveh fazah, dvofazni postopek. Naprej se izbere tiste, ki lahko so ponudniki, in v naslednji fazi se izbira, zaprosi za ponudbo, v primeru potrebe za posamezno cepivo. V lanskem letu je bilo za to porabljenih nekaj manj kot 5 milijonov evrov za vsa cepiva. Tu absolutno zavračam kakršno koli trditev, da se kupuje slabša cepiva. Vsi programi so v skladu z doktrino in pravilnikom in predlogi Inštituta za varovanje zdravja in tu enostavno ne vidim razloga, da bi bilo kakor koli drugače. Seveda trdim, da se bo v enaki meri naprej nabavljalo kvalitetna cepiva za programe, ki bodo sprejeti kot tisti, ki so učinkoviti za preprečevanje širjenja nalezljivih bolezni s cepljenem.
Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Upam, gospod minister, da boste na vaši strani Ministrstva za zdravje, tam, kjer je oddelek za cepljene, prebrali, kaj gre iz državnega proračuna, in da se mi boste opravičili za tisto, kar ste sedaj povedali. Imamo javno naročilo za cepiva, ki naj bi omogočalo pravično izbiro cepiva za zaščito proti okužbam HPV-virusa, in to je že v proceduri na Inštitutu za varovanje zdravja. Ali menite, gospod minister, da je Državna revizijska komisija pripravila korektno izbiro cepiva proti okužbam s HPV-virusom? Ali je cepivo enake kvalitete, glede na to, da je odločilna za izbiro cepiva cena? Vemo, da so nekatere cepiva cenejša do 73 %. Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala. Za kakršnokoli opravičilo seveda ni razloga. Kar se tiče cepiva proti HPV, se pravi za preprečevanje raka na materničnem vratu, je bil v lanskem letu pod vodstvom bivšega ministra spremenjen pravilnik, kjer je bilo takrat omenjeno štirivalentno cepivo, sedaj pravilnik dopušča dvo- in štirivalentno cepivo, glede na stališča, ki so bila spreminjanja tudi zaradi mnenj protikorupcijske komisije. Vemo, da je dobavitelj in proizvajalec štirivalentnega cepiva samo eden in zahtevan je bil ustrezen javni razpis. Javni razpis je bil res sedaj v marcu prvič izveden in glede na mnenja revizijske komisije potem tudi spremenjen in dopolnjen in še enkrat objavljen. Tudi tukaj je prišlo do pritožbe obeh proizvajalcev in dobaviteljev teh zdravil in mislim, da bomo tukaj potrebovali dodatno pravno mnenje, kako postopek izpeljati, da ne bo očitkov o koruptivnem ravnanju pri nabavi tega cepiva. Problem vidim v tem, da je dejansko samo eden proizvajalec štirivalentnega cepiva in da tudi ta zakon omogoča oviranje postopka očitno v nedogled. Mislim, da bomo, če ne drugače, po potrebi tudi na predlog, verjetno, Računskega sodišča našli tisto rešitev, ki je zakonita in tudi dovolj varna.
Vprašanje ministru za kmetijstvo in okolja gospodu Francu Bogoviču bo postavila gospa Patricija Šulin. Pripravi naj se, prosim, gospod Jerko Čehovin.
Predsedujoča, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim. Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje sprašujem, kako se bo problematika, ki jo bom navedla v nadaljevanju, reševala. Eden od vzrokov, zakaj je v Sloveniji dražja hrana, so tudi višji vhodni stroški repromateriala, v tem primeru fitofarmacevtskih sredstev. Glavna predpisa, ki v Sloveniji urejata promet s fitofarmacevtskimi sredstvi, sta Zakon o fitofarmacevtskih sredstvih in Uredba SO številka 1107/2009 z dnem 21. 9. 2009 o oddajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet. Trguje se lahko samo s preparati, ki so registrirani v Sloveniji, poleg tega pa Zakon o fitofarmacevtskih sredstvih v svojem 32. a členu predvideva postopek vzporednega trgovanja. To pomeni, da je lahko na ozemlju Republike Slovenije, če je zanj izdano dovoljenje pristojnega organa, v prometu in uporabi fitofarmacevtsko sredstvo, ki je registrirano v drugi državi članici EU in je identično registriranemu fitofarmacevtskemu sredstvu v Republiki Sloveniji. Dovoljenje za promet identičnega fitofarmacevtskega sredstva iz države članice EU izda za določen čas pristojni organ, v temu primeru FURS. Dovoljenje za promet identičnega fitofarmacevtskega sredstva se izda na podlagi vloge pravne ali fizične osebe. Pristojni organ na podlagi predloženih listin ugotovi identičnost obeh fitofarmacevtskih sredstev in v upravnem postopku izda dovoljenje za promet takšnega fitofarmacevtskega sredstva oziroma izdajo dovoljenja zavrne, če ugotovi, da fitofarmacevtski sredstvi nista identični. Uredba ES, številka 1107/2009 z dne 21. 9. 2009 v svojem 52. členu določa pogoje za vzporedno trgovanje. Organ, ki je v državi članici pristojen za izdajo dovoljenja za promet identičnega fitofarmacevtskega sredstva, mora po prejemu popolne vloge dovoljenje izdati v petinštiridesetih delovnih dneh. Države članice na zahtevo druga drugi zagotovijo podatke, potrebne za oceno, ali gre za identična sredstva, v roku deset delovnih dni po prejemu vloge. V zadnjih letih prihaja do velikih nesorazmerij v cenah med fitofarmacevtskimi sredstvi v Sloveniji in Italiji. Cene identičnih fitofarmacevtskih sredstev so v Sloveniji v povprečju 28 % dražje kot v Italiji. Te razlike naj bi znižal zgoraj navedeni postopek vzporednega trgovanja, a žal temu ni tako. Po izkušnjah iz prakse traja postopek za odobritev dovoljenja po več mesecev, kar je absolutno predolgo, saj je obdobje uporabe fitofarmacevtskih sredstvih na trajnih nasadih zelo kratek, sezonski [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala za to vprašanje poslanki, ki je zelo kvalitetno pripravljena in postavlja v ospredje problem, ki se pojavlja pri fitofarmacevtskih sredstvih. Predvsem se pojavlja takrat, kadar gre za manjše količine in se trgovske družbe, ki se ukvarjajo s to dejavnostjo, ne odločajo za registracijo zaradi dragih postopkov in tudi sicer so, kot je bilo pravimo ugotovljeno, fitofarmacevtska sredstva, predvsem v sosednji Italiji – tu je problem, na drugih mejah niti ni teh ambicij –, ta sredstva cenejša in s temi postopki tega vzporednega pravilnega obvoza se do neke mere lahko rešujejo. V okviru delovanja Fitosanitarne uprave Republike Slovenije, ki je pristojna za to področje, absolutno ni nobenih zadržkov do teh postopkov in naši sodelavci v okviru te uprave strogo v teh rokih, ki so navedeni, opravljajo svojo dolžnost. Velik problem je pa ta, ki ste ga omenila, da se naši sosedje na italijanski strani teh rokov enostavno ne držijo in da je zaradi tega prišlo večkrat tudi do teh zamikov, ki so potem problem sezonske rabe. Desetdnevni je tisti rok, v katerem bi morali dobiti ta odgovor o tej identičnosti tega pripravka, o tem govorim, in samo za tiste pripravke je takšen možen, vendar pa je žal tako, kot ste dejali, ta rok bistveno daljši, povprečno je bil štiri mesecev v zadnjem času. V letošnjem letu je bilo izdanih osem takšnih paralelnih vlog, dva do osem dni so potekali postopki pri nas od trenutka, ko smo dobili to dokazilo z italijanske strani, kot sem pa že dejal, je pa tam tisti petinštiridesetdnevni rok kršen, tako da je bil v teh primerih povprečen rok štiri mesece. Naši sodelavci so na ta problem opozorili v okviru Evropske komisije v letošnjem aprilu, da je zadeva neresna in da je treba spoštovati roke. Po njihovih zagotovilih in izkušnjah lahko pritrdimo, da so ta opozorila našla svoje mesto, da so zalegla in da je od takrat ta rok krajši, še vedno pa ni tisti petinštiridesetdnevni. V temu trenutku so celo dve vlogi še iz lanskega leta in ena iz letošnjega leta odprte, osem pa je tistih, ki so bile pa v temu letu rešene. Toliko lahko odgovor na to dam. Kot sem pa že dejal, v okviru delovanja Fitosanitarne uprave ne prihaja do teh zastojev, kolege na italijanski strani, ki pa niso spoštovali teh rokov, smo na primernem mestu opozorili in nek pozitiven premik v tej smeri se je zgodil.
Dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa, minister, za ta del odgovora. Ja, problem je ravno na sosednji strani, tako ko ste omenili, in postopki pri pridobivanju dovoljenja za vzporedno trgovanje potekajo izven zakonskih rokov in bi morali biti hitrejši. Glede na to, da dovoljenje za vzporedno trgovanje s takšnim postopkom, kot trenutno obstaja, ne dosega svojega namena, me zanima: Ali ministrstvo razmišlja o rešitvi, da se dovoli vzporedno trgovanje s fitofarmacevtskimi sredstvi brez potrdila tuje države o identičnosti, z zavezo uvoznika, da je uvoženo fitofarmacevtsko sredstvo identično registriranemu sredstvu v Sloveniji? Hvala.
Gospod minister.
Tudi o tem smo se pogovorili z našimi kolegi in ocenjujejo, da enostavno si tega ne moremo dovoliti, glede na to, da bi bila to direktna kršitev zakonodaje na temu področju in tudi eventualna odškodninska tožba, ki bi jo bilo pričakovati s strani tistih, ki jim s takšnim ukrepom tudi okrnimo dobičke. Vemo, o čem govorimo. Država bi se v temu primeru, če bi kršila to zakonodajo, izpostavila najprej vizavi pravila Evropske komisije, zagotovo pa bi tisti, ki niso zainteresirani, da so takšna dovoljenja v rokih, lahko sprožijo postopke in bi bila direktna škoda. Zato je razmislek v tej smeri, kot smo dejali, da poskušamo še vztrajno s kolegi, pa tudi na evropskem nivoju, priti do tega, da se bodo predvsem na italijanski strani teh rokov držali.
Gospod Jerko Čehovin bo postavil poslansko vprašanje ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu. Pripravi naj se, prosim, gospa Tina Komel.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Tudi z moje strani lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovanega gospoda ministra za obrambo sprašujem, ki bi si lahko to vprašanje delil tudi z gospodom Černačem, vendar glede na to, da je gospod Černač doma iz Postojne tako kot jaz, pa tudi gospodo minister bo vsaj tako verjetno v naslednjih dnevih, mesecih kar precej časa preživel tudi v Postojni, zato bi postavil vprašanje v zvezi z uporabo zračnega prostora. Namreč, v mesecu juniju smo na Primorskem, zlasti na ožjem Postojnskem, delno tudi proti Portorožu, zaradi vojaških vaj civilnemu letalstvu na nek način omejili uporabo tega prostora. Zaradi tega so tudi nekateri časopisni članki, recimo, Zračne zapore dvigujejo pritisk, potem Portorož, odrezan od Avstrije in Nemčije, Zračni prostor za vojsko in civiliste in podobno. Zato vas, gospod minister sprašujem naslednje. Konec leta 2005 je Evropska komisija sprejela uredbo, številka 2150/2005 o določitvi skupnih pravil za prilagodljivo uporabo zračnega prostora. Uredba je stopila v veljavo 22. januarja 2006 in bi jo že od tega dne morale države članice EU pri uporabi zračnega prostora upoštevati. V zadnjem času smo namreč priča uvajanju dodatnih omejitev pri uporabi zračnega prostora upoštevati. V zadnjem času smo namreč priče uvajanju dodatnih omejitev pri uporabi zračnega prostora zaradi obrambnih interesov države oziroma interesov Slovenske vojske, ki zelo prizadevajo slovenske in tudi tuje letalce in zmanjšujejo privlačnost slovenskega zračnega prostora. Prilagodljiva uporaba zračnega prostora je pravzaprav koncept upravljanja zračnega prostora, ki ga je opisala Mednarodna organizacija za civilni letalski promet, razvila tudi Evropska organizacija za varnost zračne plovbe in na podlagi katere se zračnega prostora ne sme razumeti kot izključno civilni ali kot izključno vojaški zračni prostor. Zato me zanima: Kdaj in kako se bo ukrepalo v luči te uredbe tudi v Sloveniji? Hvala.
Izvolite, minister Hojs.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Najprej bi povedal, da ste pravzaprav že v samem vprašanju del odgovora podali. Namreč, ta uredba se je na podlagi neposredne implementacije začela v slovenskem pravnem redu že uporabljati. Neposreden nadzor oziroma sama implementacijo uredbe v tem trenutku vršita dve resorni ministrstvi, eno je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor in drugo je Ministrstvo za obrambo, ki je posledično ali pa vzrok teh zapor, o katerih ste govorili. Ta uredba eksplicitno navaja, da ne velja za vojaške operacije, torej takrat, ko so v zraku ali na tleh vojaške operacije in ko gre za usposabljanje vojakov, se pravi, vojske. Ne glede na to dejstvo, sta se obe ministrstvi že v preteklem mandatu odločili, da s skupno medresorsko komisijo pripravita uredbo o izvajanju te uredbe, kjer naj bi bolj celovito in bolj natančno opredelili tisti organ, ki bi za implementacijo te uredbe neposredno v življenju skrbel. Z implementacijo te uredbe o izvajanju uredbe se naj bi ustanovila tako imenovana medresorska komisija, v katero bi poleg obeh ministrstev bile vključene tudi eventualno kakšna civilna združenja, govorim pa posebej o letalcih, ki naj bi dajala mnenje oziroma se opredeljevala do bolj natančnih zapor zračnega prostora. Ta uredba je trenutno v fazi javne obravnave. Moram pa povedati, da je že v preteklem mandatu, se pravi, v preteklem mandatu sta obe ministrstvi, tako Ministrstvo za infrastrukturo, takrat Ministrstvo za promet, in Ministrstvo za obrambo, sprejeli novo uredbo oziroma novo ureditev zračnega prostora, ki je pretežno namenjen vojaškemu poligonu na Počku. Ta uredba je bila v preteklih dveh letih izkomunicirana. Koliko je bila izkomunicirana z lokalno skupnostjo, težko rečem, glede na to, da v tem nisem sodeloval. Dejstvo pa je, da je ta uredba stopila v veljavo 8. 3. 2012, torej v letošnjem letu. Ta uredba je prinesla dve stvari. Prvič je na nek način vzpostavila zračni koridor med našim vojaškim letališčem v Cerkljah in poligonom na Počku, deloma razširila del tako imenovane cone R-3 za čas vojaških operacij nad Postojno, v nobenem primeru pa ni na kakršen koli način omejila potovanja letal z letališča Portorož. V osnutku te uredbe oziroma novi ureditvi zračnega prostora so bile jasno nakazane oziroma urejene zračne poti teh turističnih letal iz Portoroža in tudi v primeru najbolj kritičnih zapor, se pravi, takrat, ko so zapore nad Počkom v največji meri izvedene, se čas, ki ga potrebuje avion, ko leti, na primer, iz Gradca ali pa iz Avstrije v Portorož, podaljša za 1,5 minute. Torej, 1,5 minute je čas potovanja leta letala daljši, kar pomeni, da praktično ni nobenih restrikcij. Poleg tega je s to uredbo določeno, da se pod 1.000 "feeti", torej pod 350 metri, ne zapira zračnega prostora, kar pomeni, da lahko turistična letala, kadar ni zapore Počka, letijo kadar koli. Pripravili smo tudi krajšo analizo, da smo poskušali pokazati, koliko je bilo teh zapor na Počku v letih 2010, 2011 in v letošnjem letu. V letu 2010 je bilo povprečno zaprt zračni prostor nad Počkom 32 ur na mesec, v letu 2011 34,5 ure in v letošnjem letu, ko ta nova uredba velja, ko smo se začeli z lokalno skupnostjo, z vsemi prisotnimi bolj dogovarjati, je ta zapora trajala samo še 26,8 ure na mesec. Ali povprečno: v preteklih dveh leti je trajala zapora po 6 ur dnevno takrat, ko je bilo zaprto, in v letošnjem letu samo 5 ur. Edina izjema je bila omenjena vaja v juniju tega leta, ko je ta zapora dejansko trajala 9 ur, šlo je pa za mednarodno vajo Adriatic Strike, kjer so v bistvu tudi Natova letala sodelovala pri tej vaji. Mi smo v ustreznih protokolih zagotovili tudi to, da se kakršna koli zapora prometa lahko v primeru požara, v primeru nujnega prevoza, nujne medicinske pomoči ali kaj podobnega v trenutku ta zapora prekine in letala imajo prosto pot. To proceduro oziroma takšne koncepte oziroma taka dejstva smo tudi preverili in ta ukinitev zapore v primeru nujnosti se je izkazala tudi za uspešno.
Izvolite, gospod Čehovin, dopolnitev odgovora.
Veseli me, da se minister zaveda tega problema, in tudi se mi zdi, da je zelo korektno odgovoril na to vprašanje. Vendar bi imel sugestijo oziroma dejansko predlog v tem smislu, če parafraziram neki slogan, ki ga je mobilni operater enkrat vrgel ven: S pticami si delimo nebo. Dejansko bi rad, da si bi tako vojaška letala kot civilna letala to nebo tudi delila v dobrobit vseh. Zato bi vam tudi dal neko pobudo, da dejansko čim prej ustanovite ta poseben strokovni organ za upravljanje z zračnim prostorom, ki bi v strateškem, taktičnem, operativnem smislu zagotavljal, da se zračni prostor čim bolj racionalno uporablja v korist vseh koristnikov in da se v to vključi tako tudi lokalne skupnosti kot tudi tiste pomembnejše klube in ostala združenja s področja civilnega letalstva. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec! V preteklih dveh mesecih smo naredili kar precej napora, da smo z vsemi temi klubi večkrat sedeli. Reči moram, da smo prav posebej Aerodrom Portorož oziroma klube iz Portoroža pozvali, da naj vendar predložijo tisto, kar jih boli. Moram reči, da zaenkrat tega nisem dobil. Edina res upravičena pritožba ali edina upravičena posledica, ki je s to uredbo stopila v veljavo, je problematika postojnskega letališča oziroma postojnskega aerokluba. Oni so edini, ki so s temi zaporami, kadar se dogajajo, ko so vaje, najbolj prizadeti. Zato smo z njimi opravili več razgovorov. Reči moram, da smo nazadnje z županom občine Postojne sedeli v petek in se skupaj z njim dogovorili, kako bomo skupaj z letalci, postojnskimi letalci, poskušali te naše vaje osredotočiti oziroma spraviti na minimalno količino ur, predvsem pa, da jih bomo ustrezno najavljali. Letalci so se pač pritoževali, da oni sicer vedo, kdaj, kateri dan zapora bo, da želijo imeti bolj segmentirane odseke, od ure do ure, kar z naše strani ne bo težav, bomo tudi to izvedli. Dogovorili smo se pa tudi to, da bi gro teh naših vaj, ki jih imamo na Počku, osredotočili v tiste mesece, ko tam ni turistične sezone. Postojnčani so nekako opozorili, da je bistvo problema v teh poletnih mesecih. Vojski sem že naročil, da v naslednjem letu poskušajo te svoje vaje oziroma ta svoja bojna streljanja na Počku opraviti v tistih mesecih, kot so, recimo, marec, april, pa potem kasneje, oktober, november, ko sama turistična sezona nekako ne zahteva več toliko odprtega zračnega prostora. Kar se tiče pa teh mednarodnih vaj, pa moram povedati, da tudi v letošnjem letu je bila to edina resna velika vaja – ta o kateri ste govorili vi –, kjer je bila dejansko zapora dlje časa. V naslednjem letu se takšne vaje ne predvideva oziroma ne pričakuje, bo pa v naslednjih letih gotovo še kdaj kakšna taka vaja, ki jo tudi Natovi standardi v bistvu zahtevajo. Hvala.
Izvolite. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Tina Komel in ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Pripravi naj se, prosim, gospod Jože Velikonja.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim tudi v mojem imenu! Minister Černač, ne glede na to, da smo danes že kar nekaj slišali o problematiki drugega tira, bom tudi jaz izpostavila to zadevo, saj očitno, če toliko govorimo v Državnem zboru o tej zadevi, nam to dokazuje, da se zavzemamo za to zadevo in menimo, da nam ni vseeno za slovenska podjetja, še zlasti za tista, katera so v državni lasti. Glede na vaša dejanja sta možni dve razlagi: ali vi in vaša vlada načrtujete uničevanje vseh slovenskih državnih podjetij, pri tem mislim predvsem Luko Koper, Slovenske železnice, ali pa res ne veste, kakšno težo ima tovrstni projekt za naš razvoj. Videli smo, da ste blokirali izgradnjo drugega tira Koper–Divača in obudili pospešene priprave na izgradnjo proge Divača–Trst. Ljudje na Obali me sprašujejo, čemu. Kaj je tukaj pozitivnega za Luko Koper in za njen razvoj, saj vendar je to slovensko podjetje? Novica o tem, da je vlada Janeza Janše očitno začela pospeševati aktivnosti za gradnjo proge Divača–Trst, odpira več strateških dilem in pomislekov, še posebej v povezavi z vašo nedavno odločitvijo, da naša država ne bo zaprosila za sofinanciranje gradnje drugega tira proge med Divačo in Koprom. Četudi je proga Divača–Trst pomembna za ohranitev stika Slovenije s 5. koridorjem, obenem drži, da bi njena prehitra gradnja lahko celo škodila strateškim interesom naše države. Luka Koper bi bila v primerjavi s tržaškim pristaniščem, ki bi imelo neposredno povezavo na 5. koridor, v močno podrejenem položaju. S kopensko Evropo bi jo povezovala le proga, ki bi letno prebavila premalo tovora za potrebe naše luke. Moje vprašanje se glasi: Zakaj vaše ministrstvo nima namena v okviru aktualne finančne perspektive Evropske unije zaprositi za sofinanciranje gradnje drugega tira proge med Divačo in Koprom? Kako boste zagotovili, ali boste dali tudi vašo besedo, da bo drugi tir med Koprom in Divačo zgrajen hitreje kot hitra proga med Trstom in Divačo?
Gospod minister.
Hvala lepa. Ne glede na to, da smo o tem vprašanju danes že enkrat govorili, mislim, da bi bilo mogoče dobro, da bi 90-krat govorili o tem danes, pa bi se mogoče kaj od tega prijelo, kar sem prej govoril. Izkoriščam to priložnost, da lahko še enkrat povem, da gre za popolnoma ločene projekte. Povezava Divača–Trst je del 5. oziroma 6. koridorja in projekt ne teče tako, kot bi moral teči oziroma ni tekel v preteklosti tako, kot bi moral teči. Prej sem omenil, da gre za en del strateške povezave v okviru baltskega oziroma mediteranskega koridorja in da je bila ta trasa utemeljena že daljnega leta 1996. Gre za povezavo od Liona do Kijeva in ta delček med Divačo in Trstom je en manjši del te povezave. V okviru sedanje finančne perspektive, v okviru TEN sredstev, je temu projektu za pripravo študij in umestitve v prostor, namenjenih 30 milijonov evrov sredstev Republiki Italiji in Republiki Sloveniji, ki so že ogrožena, kajti do danes je bilo počrpanih slab milijon evrov teh sredstev. Nedavno tega se je zaradi tega sestala mešana medvladna komisija, ki jo na strani Republike Italije imenuje vlada in na strani Republike Slovenije tudi vlada, ki je te aktivnosti pospešila na ta način, da se bo ustanovil nek skupen pravni subjekt, kjer imata državi 50:50 lastništvo, dva tako imenovana direktorja, ki odločata v razmerju 50:50. Ocenjujemo, da bo to mogoče pripomoglo k temu, da bomo še rešili tista sredstva, ki so v tej finančni perspektivi namenjena temu projektu. To pomeni, da je izvedba te povezave, žal, še zelo daleč in strateški pomen je dejansko na tej osi, kar se tiče strateškega pomena 5. koridorja za bodoči razvoj prometne logistike v Republiki Sloveniji. Za naš pomen, za pomen Luke Koper je pa izjemnega pomena ustrezna povezava med Divačo in Koprom, torej tako imenovani drugi tir, zagotovitev ustreznih pretovornih kapacitet za potreba Luke Koper. In tudi na tem projektu, žal, v preteklosti ni bilo storjeno tisto, kar bi bilo prav, da bi bilo storjeno. Na tem projektu je bil oziroma na tem območju je bil državni prostorski načrt sprejet že daljnega leta 2005. Prej sem prebral, da konec lanskega leta, 20. decembra 2011, v poročilu komisije, ki jo je prejšnji minister imenoval, da bi pospešil ta projekt, piše sledeče. Vam bom citiral. To je pisal predsednik te komisije bivšemu ministru gospodu Vlačiču: "Stanje je kritično, kar lahko opišemo s trditvijo, da ni nobenega zagotovila, da bo letos", to je 2011, "ali v letu 2012 izdano kakršno koli gradbeno dovoljenje za odsek trase na državnem lokacijskem 2," v oklepaju, "zelo verjetno ne bo," mišljen je drugi tir. "Ocenjujemo, da so se predvideni stroški za celotno investicijo zvišali. Predlagamo, da se na podlagi PGD projektov na dan 29. 8. 2011 zahtev tako MORS kot Arso določijo predvideni investicijski zneski. Opozarjamo, da se postopek pridobivanja gradbenih dovoljenj še ni začel." To je bilo zapisano decembra 2011. Mi smo projekt podedovali v stanju, v kakršnem smo ga, tečejo aktivnosti, da pridobimo ustrezno dokumentacijo, teče čezmejna presoja vplivov na okolje, ker se je v postopek vključila Republika Italija, in zaključujemo s postopki pridobivanja zemljišč in projektiranja. Ocenjujem, da bo ta projekt glede drugega tira pripravljen nekje v roku pol leta do enega leta, operativno, za izvedbo. Nemogoče je, da bi koristili sredstva za ta projekt iz te finančne perspektive, ker veste, da zapadejo konec prihodnjega leta. Tudi če bomo začeli tako, kot so naši predhodniki ta projekt zasnovali, z njegovim uresničevanjem v letu 2014, bo uresničen šele do leta 2021, kar je prepozno. Luka Koper potrebuje povečane možnosti nekje do leta 2017, zaradi tega sem naročil, da se poišče vmesno alternativno rešitev, ki bo zagotovila izkoristek potenciala, ki ga Luka Koper v tem obdobju ima. Del tega bo rešila modernizacija obstoječe proge, ki bo končana do leta 2015 in ki teče, z 72 na 82 vlakov oziroma z nekaj čez 9 tisoč pretovora na 14 tisoč ton, vendar potrebe narekujejo bistveno bistveno več. In po tej poti gremo.
Dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za ta odgovor. Veste, tudi če 90-krat razpravljamo o tem, ni nič narobe, ker vendar to so naša podjetja in smo tukaj zato, da rešujemo te zadeve, ker je pač naša prihodnost. Vsem nam je jasno, da je razvoj Luke Koper brez drugega tira ogrožen. Kasnejši razvoj pa pomeni, da bodo dežele Daljnega vzhoda, kot so na primer Kitajska, Koreja, Japonska, ki nameravajo preko severnojadranskih pristanišč v desetih letih bistveno okrepiti transportno pot, poiskala druge rešitve ali druga pristanišča. Z drugim tirom bi omogočili rast panoge, večjo pretočnost blaga iz Luke v vzhodno Evropo in poleg tega bi zmanjšali izpuste ogljikovega dioksida in obremenitev naših cest. Na trasi je odkupljenih kar 98 % zemljišč za drugi tir. Dokumentacija za projekt, za pridobitev gradbenega dovoljenja je že izdelana, razen za objekte, ki so predmet dopolnitve državnega lokacijskega načrta. Javna obravnava teh dopolnitev se je končala v aprilu. Obstaja nevarnost in velika verjetnost, da nas bodo železniški prometni tokovi obšli, pri čemer nam ne bo pomagala niti strateška lega Slovenije. Iz dejanj je jasno vidno, da dajete prednost izgradnji, ki nam bo šla v škodo. Prej sem vas vprašala: Ali nam lahko zagotovite, da bi bil drugi tir med Koprom in Divačo zgrajen hitreje kot hitra proga med Divačo in Trstom? Mislim, da je odgovor: "Ne, tega vam ne morem zagotoviti." Ja tako?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Del tistega, kar ste imeli vnaprej napisano, bi bilo dobro, da bi spremenili, ker so moji odgovori demantirali vaše kasnejše navedbe. Želel bi si, da bi bila oba kraka čim prej povezana, predvsem pa prej, kot se bosta zgodila, glede na ta tri leta zaostanka, ki smo jim bili priča v času prejšnje vlade. Povedal sem, da ne gre za koridorja, ki bi bila medsebojno konkurenčna. Povezava Divača–Trst je del širšega koridorja, mednarodnega koridorja, in je izjemno pomembna z vidika zagotavljanja pretovornih možnosti. In ne gre za to, da so severnobaltska pristanišča konkurenca. Daleč od tega! Ta vaša ugotovitev, da nas ti prometni tokovi lahko obidejo, ne glede na strateško lego, je točno. Danes sem tudi nekajkrat povedal v odgovoru na poslansko vprašanje gospoda Mariniča. Ampak ta nevarnost je mnogo bližja kot se zdi, je v naši neposredni soseščini in se pospešeno odvija in bo infrastrukturno izgotovljena v celoti nekje do leta 2021. Zaradi tega sem govoril, da je zelo pomembno, kaj bomo naredili v teh naslednjih letih in kako hitro bomo na eni strani zagotovili dodatne infrastrukturne možnosti za pretovor, povečan pretovor, ki bo sledil v prihodnjih letih Luke Koper. In na drugi strani, seveda, za modernizacijo celotnega omrežja na 5. koridorju, ki ga tudi v enem večjem delu še nismo niti začeli modernizirati. Delamo v tej smeri, da to strateško ogroženost, ki nam grozi, nekako poskušamo preseči in da z realnimi dejanji, se pravi s konkretnimi investicijami in z delom, pokažemo tudi vsem ostalim našim sosedom, pa tudi širši Evropi, da mislimo s to modernizacijo resno, da je naša prioriteta, da moderniziramo železniško povezavo tako na 5. kot posledično na 10. koridorju in da zagotovimo ustrezno infrastrukturo za naše strateško pristanišče Luko Koper. Mimogrede, kdo je govoril o povezavi Trst–Koper? Nihče iz vlade ni govoril o tej povezavi. Tudi nikjer nobenega koraka v to smer ni bilo. So pa govorili kolegi iz poslanskih vrst Socialne demokracije na Obali, v Mestni občini Koper, o tem, naj se vendar ugodi ta povezava med Trstom in Koprom kot najboljša alternativa. To mislim, da bi bila napaka. In to mislimo tudi nekako zagotoviti skozi povečano aktivnost na eni strani na modernizaciji obstoječe povezave med Divačo in Koprom, na pripravi projekta za nadgradnjo te povezave in na drugi strani tudi s tem, da zagotovimo modernizacijo celotnega 5. in tudi 6. koridorja in s tem zagotovimo povečanje transportnih možnosti preko našega ozemlja.
Hvala lepa. Preden dam gospodu Jožetu Velikonji možnost, da postavi vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, in da se pripravi gospod Dragan Bosnić, vljudno prosim spoštovani predstavniki Vlade, gospa ministrica, gospodje ministri, spoštovane kolegice in kolegi, da pri postavljanju vprašanj in pri odgovorih – vem, da je naporno –, če se da, v prijaznem tonu, kljub temu da je morebiti več vprašanj na podobno temo. Vljudno prosim. Izvolite, gospod Velikonja.
Hvala. Spoštovani gospod minister Černač, spoštovani prisotni v dvorani! Konec junija je potekala seja Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje v Zagorju ob Savi. Na odboru so bile predstavljene poglavitne rešitve operativnega programa varstva zunanjega zraka pred onesnaževanjem s prašnimi delci, ki na podlagi opravljenih meritev pristojne agencije uvrščajo med območja s prekomerno onesnaženostjo tudi Zasavje. Sprejet je bil sklep, da je takšen operativni program primeren za javno obravnavo. Višina sredstev pa v rebalansu proračuna predvideva do leta 2015 za izvedbo teh ukrepov le 3,7 milijona evrov. To je za nujni del sanacije v Sloveniji vsekakor premalo. Še bolj zaskrbljujoče pa je dejstvo, da Zakon o uravnoteženju javnih financ predvideva za financiranje zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik iz proračuna Republike Slovenije do leta 2015 le 22 milijonov evrov oziroma kar 44 milijonov manj, kot je v krovnem programu. Okoljsko-prostorska sanacija degradiranih površin v pridobivalnem prostoru rudnika, katerih obseg znaša približno 14 tisoč hektarjev, je ključna, vendar s takšnim pristopom nemogoča. Znotraj teh površin mora rudnik poleg ostale sanacije izvršiti tudi končno sanacijo opuščenih površinskih kopov, opuščenih kamnolomov in jalovišč. Lahko trdim, da je onesnaževanje okolja tudi s prašnimi delci iz opuščenih rudniških površin nujno potrebno sanacije. Rudnik Trbovlje-Hrastnik izvaja zapiranje na podlagi zakona iz leta 2000. Zakon je bil sprejet ko posledica referendumske odločitve o neizgradnji TET 3. Na podlagi zakona je bila izdelana vsa potrebna krovna dokumentacija, katero je recenziral tudi tuji izvajalec. Vsebina projekta izvedbe zapiranja rudnika je bila potrjena. Zakon o rudarstvu natančno predpisuje pogoje, ki morajo biti izpolnjeni, preden lahko rudarska organizacija opusti izkoriščanje ter zaprosi za potrdilo o izpolnitvi obveznosti iz koncesijske pogodbe. Tudi rebalans proračuna za leto 2012 v svoji vsebini potrjuje z zakonom predpisane cilje. Zato je Rudnik Trbovlje-Hrastnik na podlagi sprejetega ZUJF in rebalansa pripravil izhodišča za izdelavo novega triletnega programa in opozoril lastnika na prednosti in slabosti posameznih variant. V vseh variantah se postavlja vprašanje nezmožnosti izvedbe najnujnejših zakonsko predpisanih del, kar pomeni, da izvajalec čim prej potrebuje od pristojnega ministrstva usmeritve za obseg letnih programov, ki jih bodo izvajali, tudi drugi viri, ter ciljni datum končnega zaprtja rudnika, vključno s prostorsko ekološko sanacijo. Kdaj bodo znana ta izhodišča?
Gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Tako kot ste povedali, ta postopek poteka nekje od leta 2000 dalje in v tem obdobju od leta 2000 nekako do letošnjega leta je bilo iz državnega proračuna za izvedbo vseh sklopov aktivnosti glede programa v povezavi z zapiralnimi deli Rudnika Trbovlje-Hrastnik in ostalo sanacijo namenjenih približno 168 milijonov evrov iz državnega proračuna. Programi, po katerih so se izvajala zapiralna dela v Rudniku Trbovlje-Hrastnik, so bili z vsako posamezno fazo potrjeni na vladi, vodstvo rudnika pa je bilo odgovorno za pripravi letnih programov, po katerih so se dela izvajala in tudi za določitev prioritet. Ocenjujemo, da bi bilo mogoče v tem okviru in glede na razpoložljiva sredstva mogoče izvesti bolj optimalno prostorsko in ekološko sanacijo. Vendar je na drugi strani bilo s strani vodstva v preteklosti pojasnjeno, da so v jami nastale nepredvidene situacije, ki so zahtevale takojšnje ukrepanje in tudi sredstva zanje. Tako so se sredstva in del teh sredstev, ki bi se sicer namenila za prostorsko sanacijo na podlagi teh argumentacij vodstva rudnika porabljala tudi za druge sklope aktivnosti. Iz podatkov, ki jih imam tukaj zbrane po posameznih letih, je razvidno, da je bila v prvi fazi zapiranja dosežena realizacija na ekološko-prostorski sanaciji nižja od planirane, približno 38 % je bila, med tem ko so stroški zapiranja jam presegli predvideno realizacijo in dosegli indeks 110. Odstopanja so bila beležena tudi v drugi fazi sanacije, to je v obdobju med 2005 in 2009. Takrat je realizacija na prostorsko-ekološki sanaciji bila nekje okoli 54 %, stroški zapiranja jam pa so bili od načrtovanih preseženi za 26 % oziroma indeks 126. Ta negativni trend se je potem nadaljeval tudi v tretji fazi zapiranja, v preteklih dveh letih, 2010 in 2011, kjer je bil indeks na področju sanacijskih del beležen s 17 % realizacijo. Glede na javnofinančne razmere v letošnjem letu pa tudi izhajajoč iz dosedanjih aktivnosti na tem projektu je bilo nekako sprejeto, da opravimo dvoje: od vodstva se pričakuje, da se pripravi v letošnjem letu noveliran program tretje faze. Seveda je ta naloga še bistveno bolj zahtevna glede na zaostrene razmere, kajti predvidevamo, da naj bi za ta namen v prihodnjih letih zagotovili letos sedem in v naslednjih dveh letih dvakrat po pet milijonov evrov sredstev. Na podlagi tega programa bomo seveda lahko ocenili, ali bo ta sanacija ustrezna in uspešna ali ne, in tudi dorekli aktivnosti glede potrebnih del pri tem. Skladno z zakonom lahko Rudnik Trbovlje-Hrastnik tudi sam zagotavlja lastna sredstva za namen zapiralnih del, v letih 2000 do 2011 je tako rudnik namenil skupaj približno 7 milijonov 250 tisoč evrov, kar je nekje okoli 4 % sredstev, ki so bila za ta dela namenjena v letih 2000–2011. Treba je še povedati, da se od leta 2001 dalje namenjajo tudi sredstva iz naslova državne pomoči za zanesljivo oskrbo z električno energijo na tem območju, in sicer Termoelektrarne Trbovlje. Posredno se s temi sredstvi subvencionira dobavo premoga v TET. Skratka, če zaključim, gre v bistvu nekako za zaključno fazo sanacije, zaključno obdobje, ki je zelo pomembno. Pomembno je tudi zaradi tega, ker ga bo treba opraviti v dokaj zaostrenih finančnih razmerah. Treba bo poiskati tudi notranje rezerve. Nekatere postopke v smislu iskanja notranjih rezerv tam, kjer lahko kot ministrstvo z določenimi aktivnostmi tudi pripomoremo, sem že pospešil oziroma iniciral. Kot veste, tečejo pogovori glede lastništva stanovanj rudnika ob aktivni udeležbi Republiškega stanovanjskega sklada, ki je v 100 % lasti države. Na vsak način pa pričakujemo aktivno vlogo vodstva, iniciativo, oprogram, ki mora biti racionalen in ki naj bi v teh finančnih okvirih pripeljal do končnega cilja.
Poslansko vprašanje bo postavil gospod Dragan Bosnić. Pripravi naj se [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, ni bilo odziva, pa sem mislila, da ste se odločili, da ne boste dopolnjevali. Izvolite.
Hvala za odgovor. Menim, da je z navedenim finančnim odstopanjem navzgor in navzdol sledila tudi fizična reorganizacija v isti smeri. Za zmanjšanje škodljivih posledic opuščanja energetike v Zasavju in pocenitev izvedbe zapiranja ima Rudnik Trbovlje-Hrastnik izdelan tudi projekt odkopavanja rudnika Brnica. Že v letih 2013 in 2014 bi s projektom zmanjšali potreben obseg sredstev za zapiranje rudnika za cirka 4,2 milijona evrov. Hkrati bi zmanjšali negativne posledice prestrukturiranja rudnika v vseh naslednjih letih, ker bi projekt zaposlil okrog 80 do 100 delavcev. Za projekt Brnica je Rudnik izdelal študijo, ki potrjuje njegovo ekonomičnost. Pridobil je tudi pravno mnenje, ki potrjuje možnost pričetka izvajanja projekta, kljub dejstvu, da na območju Brnice Rudnik Trbovlje-Hrastnik do danes še ni pridobil dovoljenja za izbris iz katastra pridelovalnih območij. Navedena dejstva so ključna za izdelavo novega srednjeročnega programa zapiranja rudnika, vsekakor pa so pomemben segment načrtov za nadaljevanje energetike v Zasavju. Projekt sovpada s prednostmi kurjenja cenejšega domačega premoga v Termoelektrarni Trbovlje, ki bi z obnovo kotla pocenila ceno elektrike, ta pa bi bila tudi okoljsko primernejša, kot je dosedanja. Zato me zanima: Ali pristojno ministrstvo predvideva, glede na varčevalne ukrepe, financirati zapiralna dela tudi iz naslova dezinvestiranja rudnika ter tako zagotoviti izvajanje zakonsko minimalno potrebnega obsega zapiralnih del, hkrati pa omogočiti cenejše, varno in dokončno zaprtje rudnika ter z nadaljevanjem času in okolju primerne energetike reševati tudi problem prekomerne onesnaženosti Zasavja s PM₁₀
Gospod minister.
Hvala lepa tudi za to dodatno vprašanje. Že nekaj časa je ta iniciativa prisotna, podana tudi na uraden način. Mi te ambicije oziroma ta vprašanja resno proučujemo, treba pa se je zavedati, da tu ni vse v naši pristojnosti. Gre za vprašanja, ki so širšega pomena. Gre za vprašanja, ki so povezana z evropsko regulativo, gre na nek način tudi za vprašanja odnosa do okolja na dolgi rok. Vsa ta bodo pretehtana do jeseni in v skladu z izhodišči, ki bodo strokovno ovrednotena, bo tudi sprejeta odločitev.
Gospod Dragan Bosnič bo postavil poslansko vprašanje ministrici brez resorja, odgovorni za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospe Ljudmili Novak. Pripravi naj se gospod Branko Ficko.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Preden postavim vprašanje, bi se rad opravičil, če bo mogoče prišlo do kake nerodnosti, glede na dejstvo, da v slovenščino nisem vložil 25 tisoč evrov, se pravi, sem samouk, in če bo jezik mogoče nevšečen, me lahko opomnite. Postavil bom najprej vprašanje, potem bom pa razlagal posamezne dele tega vprašanja. Spoštovana ministrica, skladno z Zakonom o Vladi je vaše delovanje vezano na 14. člen Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, Uradni list Republike Slovenije. Sprašujem vas: Ali so vaše pristojnosti pri izpolnjevanju nalog zadostne? Ali bi bilo morebiti treba na posameznih področjih pristojnosti razširiti? Zdaj bom podal iztočnice za ta vprašanja, nekja je bilo namreč dogodkov in aktivnosti, ki so me pripeljale do tega vprašanja. Najprej obisk v Mariboru. Mimogrede, upam, da ste v Mariboru uživali, ker ste, kolikor se spomnim, obiskovali prvo gimnazijo in ste se verjetno sprehodili po Partizanski cesti do Trga generala Maistra in si pogledali Lepotico na Maistrovem trgu. Ampak vprašanje se nanaša na nekaj drugega. Namreč tam sem zasledil, ste bili med bolj obremenjenimi ministri, kljub temu, da ste ministrica brez resorja, in sicer s strani Obrtno-podjetniške zbornice, s strani Direktorata za turizem in celo s strani direktorice knjižnice. Namreč, direktor Obrtno-podjetniške zbornice vas vidi kot pristojno za pospešitev promocije slovenskih izdelkov in podjetij, in sicer je mnenja, da so slab marketing, nepoznavanja slovenske kakovosti velike ovire za prodor domačih družb na tujih trgih. Se pravi, jaz to pač pojmujem kot eno kar konkretno obremenitev. Druga stvar. Imate register in spletni imenik znanstvenikov v tujini. Glede na dejstvo, da je beg možganov evidentno dejstvo, me zanima: Ali zmorete evidentirati vse te znanstvenike, ki Slovenijo zapuščajo? Mimogrede, sam sem se pogovarjal z enim pred časom. In tretja stvar. Temeljni program vaše stranke Blizu ljudem pravi, da strpnost ne pomeni, da so vsa stališča enakovredna ali da morajo vsi življenjski slogi biti deležni enake pravne in državne podpore. Zanima me: Ali to velja tudi za Slovence v zamejstvu in če so vsi obravnavani enako ali zgolj tisti, ki pač imajo pravilen življenjski stil, kot ste ga opredelili v knjižici?
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci, kolegi! Spoštovani gospod Bosnić, veseli me, da ste s svojim vprašanjem posegli tudi na moje področje. Področje mojega dela je res široko, zato moram sodelovati z različnimi ministrstvi, še posebej intenzivno sodelujemo z Ministrstvom za zunanje zadeve. Dosedanji zakon predvideva v zadostni meri moje pristojnosti glede na to funkcijo, tako da ne čutim potrebe, da bi morali te pristojnosti razširiti. Seveda imamo z Ministrstvom za zunanje zadeve podpisan tudi sporazum o sodelovanju. Ta sporazum bomo v kratkem prenovili oziroma ga že pripravljamo in bova v kratkem z zunanjim ministrom podpisala tudi nov sporazum o še tesnejšem sodelovanju. Moje delo pa posega tudi na področja izobraževanja, znanosti, gospodarstva v tem smislu, ker želimo, da bi bil urad tisto stičišče, tista posredovalnica različnih podatkov in možnosti povezovanja. Zaradi tega sem v času vladnega obiska v Podravski regiji sklicala tudi sestanek. Na tem sestanku so se srečali predstavniki gospodarskih organizacij iz zamejstva, potem je bil prisoten predsednik Obrtno-podjetniške zbornice, Turistične zveze in nekaterih drugih organizacij z namenom, da bi se ti ljudje med seboj spoznali, navezali stike. V prihodnosti bomo tudi organizirali konferenco prav z namenom, da se organizacije iz zamejstva, ki se ukvarjajo s področjem gospodarstva, še bolj intenzivno povežejo z organizacijami v Sloveniji. Takšen posvet smo imeli že junija v Grosuplju. Izkazal se je za izredno dobrega. V sodelovanju z občino Grosuplje in s sosednjimi občinami, regijsko obrtno-podjetniško zbornico in s predstavniki gospodarskih organizacij vseh štirih sosednjih držav, kjer živijo slovenske skupnosti, smo organizirali takšen posvet, ki se je izkazal za zelo koristnega, vse z namenom boljšega sodelovanja v prihodnosti. Tudi danes je v Državnem zboru potekal en tak posvet o koriščenju evropskih sredstev oziroma na kakšen način izboljšati sodelovanje partnerjev pri različnih projektih. Vedno znova se pokaže, da imamo v Sloveniji zapletene administrativne postopke, da se na tem pritožujejo tako naši partnerji iz Italije, Avstrije in tudi celo iz Madžarske in da je treba to sodelovanje izboljšati. Tako, da nimam zakonskih obveznosti s teh področij, čutim se pa dolžno oziroma želim, da je urad tisti, ki pomaga navezovati stike s temi različnimi organizacijami, vse z namenom pomagati k boljšemu gospodarskemu sodelovanju, pomagati tudi pri boljšem medsebojnem povezovanju znanstvenikov. Zato obstaja ta seznam znanstvenikov, mi ga želimo še dopolnjevati in v sodelovanju s Svetovnim slovenskim kongresom, ki v kratkem pripravlja konferenco na temo povezovanja mladih znanstvenikov, tudi to spodbujamo in želimo, da bi bilo znanje, ki ga imajo Slovenci, ki živijo v tujini ali v zamejstvu, koristno tudi pri nas, v Sloveniji.
Izvolite, dopolnitev odgovora, gospod Bosnić.
En del je ostal brez odgovora, in sicer tisti del, kjer sem vas opomnil na postavko iz temeljnega programa Blizu ljudem, ki pravi, da strpnost ne pomeni – ne bi zdaj tega ponavljal –, da so vsa stališča enakovredna in da morajo vsi življenjski slogi biti deležni enake obravnave. Namreč v Ustavi piše, v 5. členu, v 14. členu in v 3. členu Temeljne ustavne listine piše o spoštovanju drugačnosti. In tu me skrbi, zato sprašujem: Ali kot ministrica, ki prisegate na zakon in ustavo, lahko zagotavljate to vsem Slovencem?
Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za to dodatno vprašanje. Moram reči, tega prej niste navedli, da bi jaz prinesla tudi naš temeljni program in pogledala, v kakšnem kontekstu je bilo to zapisano, kar ste sedaj vi citirali. Vsekakor je pa program Nove Slovenije naravnan tej smeri, da želimo spoštovati vrednote temeljne, človeške, obče človeške, demokratične vrednote in ne podpiramo nobene diskriminacije. In tudi pri svojem delu kot ministrica za Slovence v zamejstvu in po svetu se trudim, da enakopravno, enakomerno, v kar največji možni meri obravnavam vse zamejske organizacije in druge inštitucije, in menim, da sem do zdaj tudi zato dobila določene spodbude, pohvale, tako da tukaj vsekakor enakopravnost postavljam na prvo mesto.
Poslansko vprašanje bo postavil gospod Branko Ficko. Gospod Bosnić, proceduralno. Verjetno želite v skladu s Poslovnikom. Izvolite.
V skladu s Poslovnikom, z drugim odstavkom 246. člena. Jaz se strinjam s tem, da mogoče niste zaznali konteksta, ker vprašanje je vprašanje. Mogoče bi bilo pa prav, da ko zaznate ta kontekst, da mi mogoče pisno odgovorite. Jaz bi bil s tem odgovorom zadovoljen. Hvala.
Torej ne želite razprave, temveč ste zaprosili samo za pisni odgovor. Nadaljujemo. Gospod Branko Ficko bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospod Francu Bogoviču. Pripravi naj se prosim gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo. Ker je zdaj že čas za dobro večerjo, za kakšno svinjsko ribico, seveda slovenskega porekla, pa domač paradižnik, bom jaz šel na temo hrane. Globalne razmere kažejo, da bo v prihodnjih desetletjih hrana postala ključna geostrateška surovina in bo skupaj z vodo usmerjala našo prihodnost. Nacionalna prioriteta bi morala biti povečanje prehranske varnosti in samooskrbe. Slovenija letno uvozi 800 milijonov evrov hrane, od tega največ svinjskega mesa in zelenjave. Samopreskrba je pri teh produktnih skupinah najslabša. In bi gospoda ministra vprašal: Katere produktne skupine bodo v slovenski kmetijski politiki deležne posebne pozornosti? S kakšnimi konkretnimi ukrepi jih bomo pospeševali? Kdaj je terminsko pričakovati prve rezultate? Hvala.
Gospod minister.
Hvala za vprašanje, ki je zelo široko. Kot ste dejali, tudi mene veseli, da je v zadnjih letih, vse od leta 2008 naprej, ko se je začela finančna pa tudi prehranska kriza po svetu, širom po svetu postalo vse bolj jasno, da je to strateško vprašanje. Kot ste omenili, ob vodi, energetiki in varnostni, splošni vojaški varnosti, govorimo, o teh treh varnostih – prehranska, energetska in vojaška varnost. In tega se vedno več ljudi zaveda. Tudi del evropske kmetijske politike je jasen in govori prvič z zelo jasnim besednjakom, da je samooskrbo treba zagotoviti v čim večji meri, tako na področju EU kakor tudi znotraj posamezne dežele, in da mora tudi vsaka dežela zase skrbeti v tej smeri. V Sloveniji je ta nivo samooskrbe zelo različen po posameznih panogah. Po besedah dr. Rednaka, ki letno pripravlja ta poročila že vrsto let, glede na različne parametre ocenjevanja, je njegova ocena, da je ta samooskrba v slovenskem prostoru tam nekje na nivoju od 68, 70 %. Kot pa ste že dejali, je pa to zmes nekih podatkov, kjer vemo, da je predvsem pri živalskih produktih ta zadeve višja, z izjemo prašičjega mesa, ki je v zadnjih letih padel s 85, 70 na 50 %, pri ostalih panogah pa smo več ali manj samooskrbi. Velik problem je tako na področju zelenjave, kjer je ta procent najnižji. V letu 2011 se je po podatkih Kmetijskega inštituta malce popravil, na 37 %. Pri žitih pa smo tudi nekje na nivoju tistih 70 % slabih, pšenica na primer 55 %. Na osnovi tega so v pripravi sektorske politike, ki so več ali manj v zaključni fazi. Po posameznih področjih je narejen presek stanja in tudi kaj je treba postoriti v posamezni panogi. Ukrepi, ki jih bomo zdaj naredili na podlagi posnetka stanja, se morajo preliti v program razvoja podeželja in skupno kmetijsko politiko 2014–2020. Ravno v tem času je zdaj ta proces, v katerem se skupine, ki so sektorske politike naredile, sestajajo. Prejšnji teden je bil takšen sestanek s predstavniki Kmetijskega inštituta, fakultete, posameznimi nosilci, svetovalno službo in skušamo nastaviti ukrepe, ki bodo v programu razvoja podeželja, ki je dokaj prost in ga lahko sami oblikujemo, podpirali to, kar je najbolj potrebno narediti na področju kmetijstva. V katero smer gredo ukrepi. Prva je zagotovo preboj iskanja znanja. Slovenija zaostaja na tem področju, predvsem v prenosu znanja moramo narediti bistveno drugačne zadeve, krepiti te kompetenčne centre v praksi, znati narediti prenos tehnologij, razvojne podpore, se v enem delu usmeriti predvsem v tiste panoge, kjer ocenjujemo, da je promocija in povezovanje ključen problem. In to je tudi ena od osnovnih usmeritev, ki jo bomo začeli že v letošnjem letu s programom De minimis, kjer lahko, in načrt imamo, da bi razpis bil za 500 tisoč evrov, kjer bi za panoge zelenjava, ekološko kmetijstvo, sadjarstvo in prašičereja, spodbudili tista okolja, kjer se bodo začeli povezovati, da na področju povezovanja začnejo sodelovati. Temu primerno pripravljamo tudi osnove za program razvoja podeželja, za strukturne podpore. In takšnim skupinam dajati v ukrepih tudi prednost. Ena od pomembnih zadev je tudi bodoče zavarovanje rizikov v kmetijstvu. Govorimo tako o rizikih, ki so povezani z elementarnimi nesrečami, protitočne zaščite, namakalni sistem, se pravi, paket zemljiških operacij, ki ga moramo podpreti. Po drugi strani pa tudi paket, kako rizike v poslovanju z eventualno vzajemno zavarovalnico ali pa to tudi zmanjšati, ker so vezane na sprejemljivo podnebno okolje. Naslednja ugotovitev, ki jo moramo bistveno spremeniti in kritično pogledati vase, je kompletna administrativna podpora temu delu, se pravi, službe, ki jih iz države financiramo, in iz tega narediti odličen nivo tega servisa, prenos prakse iz tujine. Toliko v teh petih minutah, kar lahko povem v prvem delu. Če boste postavili dodatno vprašanje, bom pa še imel kaj za povedati.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Je bilo očitno premalo časa, si ga bova drugič morala z ministrom vzeti pri kakšni večerji za konkretne podatke. Jaz sicer nisem pričakoval, da bom dobil odgovor vezan na prašičerejo, in da bomo, če hočemo imeti v Sloveniji naprej lastno svinjsko meso, delali po vzoru ostalih evropske države, ki dajo subvencije oziroma dotacijo na plemensko svinjo. Pa vseeno, obstoja podatek – če gremo malo na zelenjadarstvo –, če bi samooskrbo Slovenije povečali za 1 %, bi lahko zagotovili tisoč delovnih mest, prvenstveno bi lahko to vezali na socialno podjetništvo in v Evropskem socialnem skladu je v finančni perspektivi predvidenih 50 milijonov evrov. Ministrstvo je zapisalo skupaj samo 10 milijonov evrov. Zanima me, zakaj je ostala razlika 40 milijonov, se pravi, če tega ne bomo izkoristili, bomo verjetno to morali vrniti? Istočasno je v letošnjem letu v kmetijstvu že plasirano cirka 220 milijonov evrov, večina je verjetno vezana na direktne subvencije in rešitev bi lahko bila, da bi določene ukrepe subvencije vezali na proizvodnjo hrane, ki bi se ne samo proizvajala, ampak predvsem tržila, se pravi, subvencije bi morale biti enako kot stimulacije, rezultat bi morala biti večja prodajana količina, konkretno vezana na posamezno fakturo in to na blago, ki bi bilo prodajano v Sloveniji. Prosil bi, minister, za vaše mnenje o tem. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Najprej, da začnem takoj pri tem zadnjem vprašanju, da nam ne bo časa zmanjkalo. Marsikdo bi tudi pri snovanju ukrepov z veseljem prisluhnil in sledil vaši logiki, ker mislim, da bi bilo to v slovenskem primeru najbolj učinkovito. Žal pa smo predvsem v tem prvem stebru, ker je vezano na plačila na površine, vezani na skupno kmetijsko politiko, znotraj katere se ta princip, ki ste ga zdaj omenili, enostavno ne dopušča več. Ukrepi, ki so bili proizvodno vezani, bodo imeli prostora kvečjemu v prvem stebru od 5 do 10 % maksimalno 15 %. V tem delu lahko v enem delu korigiraš nekatere nacionalne specifike, od tukaj naprej pa se ne sme iti več na proizvodno vezano. To so posledica pritiska OECD oziroma v svetovne trgovinske organizacije na evropsko kmetijstvo in zato je ta prehod, ki je bil prej iz 70., 80. let v kmetijski politiki povsem proizvodno vezan, bil prehod potem na preureditev in prehod kmetijstva tudi na okoljske ukrepe. Ta naslednja finančna perspektiva je perspektiva, v kateri bo treba te ozelenitvene ukrepe še samo nadaljevati. Drugo področje pa je področje programa razvoja podeželja. Tukaj je približno polovica denarja, ki ga imamo na razpolago. V tem delu pa je prostora za našo politiko, tisto, o kateri sem prej govoril, da na osnovi obstoječega stanja ugotovimo, kaj so največje pomanjkljivosti, in z direktnimi podporami podpiramo posamezne panoge, posamezna povezovanja. Zelenjadarstvo je tipičen primer. Lahko povem, v sektorski politiki pri zelenjadarstvu je na ministrstvu šlo tako daleč, da smo za vsako kulturo, recimo, paradižnik, papriko, kumare, to so te tri ključne kulture, po mesecih ugotovili, koliko je bilo uvoza v Slovenijo, kakšna cena je bila na uvozu v Slovenijo. Ugotovitev in na koncu odgovor, ali je moč – ne vem, iz primera pokažem, ki je zelo aktualen – v steklenjaku v Pomurju z rabo geotermalne vode pridelati konkurenčno zelenjavo. V takšnem primeru lahko mirno nastavimo ukrep, ki ga bomo podpirali. Izračun gre tako daleč, da je zdaj podatek, da imamo s približno 30 hektarjev steklenjakov, ki bi jih še naredili po tem vzoru, kot so zdaj bili ti štirje, ključne štiri panoge v zelenjadarstvu več ali manj pokrite. In z ukrepi želimo dobesedno slediti temu, da ugotovimo, kjer lahko tudi v naši danosti na hektar površine ustvarimo največ delovnih mest. Ve se, da so to te intenzivne panoge, kot so zelenjadarstvo, tudi sadjarstvo v enem delu, in tam, kjer imamo dobre pogoje to vzpostaviti. Prašičereje ima posebne ukrepe, zdaj je en razpis zunaj o posodobitvi hlevov. Na drugi strani je tudi priprava sheme, kje bi se z dodatnimi okoljskimi ukrepi lahko tudi višalo shemo kakovosti. Zadeva bo zelo eksaktna v jeseni, oktobra pa načrtujemo zadnji tak podeželski parlament, na katerem bo vse predstavljeno in bo osnova za naslednje leto, ko bo treba dokončno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite.
Širše razprave sicer ne bom predlagal, gospod minister, večerja v Prekmurju ob slovenskem svinjskem mesu in paradižniku pa velja. Hvala lepa.
Spoštovani gospod Ficko, v bodoče je treba že pri sami postavitvi vprašanja to razpravo izvesti, ker zdaj je bila beseda namenjena izključno za predlog za javno razpravo. Gremo naprej. Gospod Jožef Horvat bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Pripravi naj se prosim mag. Katarina Hočevar.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, gospa ministrica, gospodje ministri! Spoštovani minister za zdravje gospod Tomaž Gantar, oba veva, da živimo v obdobju velikih sprememb na področju poslovanja, ki jih prinaša napredek informacijske tehnologije. Dogajajo se siloviti svetovni procesi, ki izbrana podjetja zavihtijo med uspešna, ostala pa povsem zavržejo. Ko govorim o poslovanju, seveda mislim v tem primeru na procese in informatizacijo procesov, ki se izvajajo v okviru ministrskih resorjev oziroma kar celotne vlade. Najbrž se tudi strinjava, da ima Slovenija tukaj še fantastične rezerve. Projekt E-zdravje je bil predviden v načrtu razvojnih programov za obdobje od 2006–2012, ki ga je s proračunom za leti 2008 in 2009 sprejel Državni zbor Republike Slovenije. To vem, ker sem bil takrat zraven. Čeprav je sistem že v izvajanju in je bilo opravljenega že precej dela, porabljenega pa preveč denarja, po mojem mnenju, bi bilo v tej fazi smiselno odgovoriti na nekaj vprašanj glede celostnega koncepta in tega, kaj pravzaprav želimo. V vseh informacijskih sistemih sta želja in končni cilj, da so podatki shranjeni enkrat na enem mestu in tako, da uporabnik informacije, ki jih potrebuje, najde v najkrajšem možnem času. Uporabniki, 14 bolnišnic, dva univerzitetna klinična centra in zdravstveni domovi obstoječe informacijski sisteme, ki niso integrirani in so zato slabo učinkoviti, predrago plačujejo. Osnovno vprašanje je, kakšen informacijski sistem za bolnišnice in zdravstvene domove sploh želimo. Trenutno imamo po mojih informacijah štiri sisteme za bolnišnice in vsaj pet sistemov za zdravstvene domove. Moje mnenje je, da v Sloveniji potrebujemo le en sistem, le en integrirani sistem, v katerega bodo integrirani vsi za vse zdravstvene dejavnosti. S tem se lahko vsak, tako v Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Ministrstvo za zdravje, Inštitut za varovanje zdravja vključi v tak sistem in uporablja podatke, ki jih potrebuje za analize in načrtovanje ter strategije razvoja, prav tako pa je to omogočeno vsem bolnišnicam in zdravstvenim domovom, ki so vključeni v ta sistem. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kakšen je vaš scenarij, tukaj mislim na časovnico in finančni okvir, dokončne implementacije integralnega informacijskega sistema slovenskega zdravstva? Hvala lepa za vaš odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Hvala za vprašanje. Res je na področju informatike v slovenskem zdravstvu kar veliko zmede. In res je tudi, da projekt E-zdravja teče že vrsto let in da je bilo v vseh teh letih narejenega izredno malo. In tudi res je, da ima veliko zdravstvenih ustanov čisto svoje in samo svoje rešitve, kar se tiče informacijskega sistema. Tu smo mogoče v zadnjem času naredili en korak v smeri realizacije tega projekta E-zdravje. Namenov tega projekta je več: želimo povezati izvajalce zdravstvenih storitev, želimo povezati primarni nivo, sekundarni nivo, seveda tudi vse ostale službe, kot je Inštitut za varovanje zdravja, Zavod za zdravstveno varstvo, koncesionarje povezati tudi z plačnikom, se pravi, z Zavodom za zdravstveno zavarovanje za nadzor stroškov. Želimo vzpostaviti tudi povezavo z ustreznimi institucijami v tujini, glede na to, da bomo kmalu imeli tudi prost pretok pacientov in bo potrebna tudi informacijska podpora, kar se tiče podatkov. Ob vsem tem pa je jasno tudi glavni namen, da napravimo sistem, ki bo uporabnikom prijazen, se pravi tako izvajalcem kot tudi ljudem, ki ga potrebujemo. S tem mislim na aplikacije kot je elektronsko naročanje, elektronski recept, elektronsko vodenje registra cepljenih oseb in tako naprej. Teh aplikacij je veliko. V tem času je bil opravljen javni razpis, ki je v teku. Ponudbe se bodo odpirale in mislim, da bo nekje izbira, če ne bi bilo večjih zapletov, opravljena v avgustu. In sicer gre za tako imenovano interoperabilno hrbtenico sistema, s katero bomo omogočili povezljivost celotnega sistema, se pravi vseh izvajalcev, vseh različnih sistemov, ki so trenutno na razpolago, pač z ustreznimi vmesniki med seboj. In to je predvideno do konca letošnjega leta. In na podlagi te elektronske povezave, pridejo potem na vrsto aplikacije posameznih stvari, ki sem jih našteval, v začetku zagotovo e-recept in e-naročanje in tako naprej. Mi smo imeli – glede na to, da ta projekt poteka že kar nekaj let in da je bil neuspešen – prejšnji teden oziroma v zadnjih dveh tednih tudi predstavitev ene nemške skupine, ki dela v številnih državah, ki je te sisteme uvajala. Vemo, da so Hrvatje enostavno sistem kupili in v njim e-recept tudi deluje. Jaz sem tej skupini tudi povedal, če bodo ti razpisi tudi zdaj neuspešni, velja verjetno razmisliti, da ne bi sami ponovno ustvarjali vsega znova, o zadnji možnosit, ki jo imamo zdaj na razpolago, po moje, da se pač odločimo za razpis in sistem kupimo od tistega, ki ga je že po svetu tudi razvijal. Tu smo zdaj na dveh poteh, odvisno od razpisa, ki je v teku, kakšna bo odločitev za bodoče delo. Seveda skupina, ki je delno na novo oblikovana, trdi, da rešitve ima in bomo videli v roku meseca, ali je to res tista prava pot. Je pa projekt, za katerega je n nazadnje ministrstvo in tudi jaz direktno odgovorno, financiran s strani Evropske skupnosti. Glede na možnosti, ki ga ta projekt ponuja, smo ga dolžni tudi v čim krajšem roku izpeljati, glede na to, da dejansko prinaša ne le možnosti racionalizacije, ampak tudi neko prijaznosti do uporabnikov in izvajalcev.
Mag. Katarina Hočevar bo postavila vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Pripravi naj se prosim gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegi, kolegice, ministrski zbor, gospa ministrica! Spoštovani minister za delo, družino in socialne zadeve! Reforma trga dela je najpomembnejši izziv tega mandata. Gospodarstvo nam že dlje časa sporoča, da lahko na dogovor socialnih partnerjev o pokojninah in izboljšanje sistema javnega zdravstva še nekoliko počakamo, trg dela pa je treba posodobiti zdaj. V Državljanski listi razumemo, da Zakon o delovnih razmerjih, ki je bil sprejet pred desetimi leti, ne omogoča stopnje konkurenčnosti, ki jo naše gospodarstvo ta trenutek potrebuje. Iz medijev smo lahko izvedeli, da na temu področju predvidevate odpravo razkoraka med pogodbo o zaposlitvi za določen in nedoločen čas ter poenotenje prožnejših oblik dela. Cilj, ki ga želite s tem doseči, če sem vas prav razumela, je odprava dualnosti na trgu dela. Torej, da določene oblike dela za delodajalce ne bodo privlačnejše od drugih. Zanima me, spoštovani gospod minister: Ali imate na vašem ministrstvu pripravljene analize ali izračune o morebitnih javnofinančnih učinkih takšnih sprememb? Ali nam lahko zagotovite, da te spremembe ne bodo poglobile javno finančnega primanjkljaja? Poleg navedenega me zanima: Kakšne načrte imate s študentskim delom? Bomo še poznali staro obliko študentskega dela ali pa bo tudi študentsko delo del tako imenovanega enotnega sistema? Z Zakonom o uravnoteženju javnih financ smo povečali koncesijske dajatve za študentsko delo in na ta način tudi nekako povečali konkurenčnost študentskega dela v primerjav s pogodbo o zaposlitvi. Kaj študente, ki se želijo vključiti na trg dela, čaka jutri, spoštovani minister? Hvala.
Hvala. Spoštovani minister.
Spoštovani, hvala lepa za ti dve vprašanji. Najprej k temu, kjer bom hitreje končal, to je glede študentskega dela. Reforma trga dela ne predvideva posegov v študentsko delo, kar pa še ne pomeni, da se ne zavedamo potreb posega tudi v ta segment, vendar ga ne želimo sedaj vezati na reformo trga dela, ki jo predvidevamo. V drugi fazi bodo prišle rešitve v smislu približevanja izenačitve obremenitve vseh vrst dela na primerljiv način, če bolj poenostavim, substitut te koncesije s plačilom prispevkov za določen obseg tako zdravstvenih kot pokojninskih pravic. Kar se pa tiče reforme trga dela. Za reformo verjetno niste zvedeli zgolj iz medijev, kajti Vlada je sprejela izhodišča k socialnemu sporazumu in tudi predlog besedila socialnega sporazuma, ki vsebuje tudi te smeri, o katerih ste govorili. Cilj je reforma trga dela. Nismo to zgolj artikulirali z javnostjo, temveč so tudi uradna stališča Vlade v tej smeri, in sicer cilj na področju odprave segmentacije oziroma dualizma na trgu dela je seveda zaradi obstoječega stanja, ki ga imamo. Mi imamo na eni strani veliko varnost zaposlitve tistih, ki so v gospodarstvu in negospodarstvu zaposleni za nedoločen čas že dlje časa, po drugi strani pa eno divjo fleksibilnost za tiste iskalce prve zaposlitve, še posebej mlade ali pa tudi starejše delavce, ki izgubijo zaposlitev bodisi preko stečaja ali iz drugih razlogov. Ti praviloma ne morejo priti do zaposlitve za nedoločen čas, verižijo se pogodbe za določen čas ali celo drugi načini, delo po pogodbi o delu, tudi preko odpiranja espejev in podobno. Skratka, delodajalce je zelo težko odvrniti od možnosti, ki jih imajo, zato seveda nameravamo z ukrepi, ki smo jih tudi že pripravili, kot je enotna pogodba za nedoločen čas, zmanjša to segmentacijo. Vprašali ste, kako. To pa ni edini ukrep. Temu ukrepu je potrebno pridodati tudi napore za zmanjšanje postopkovnih birokratskih ovir tako pri zaposlovanju kot pri odpovedi delovnega razmerja. S tem želimo pravzaprav zbalansirati na eni strani varnost zaposlitve skozi pogodbo, enotno pogodbo za nedoločen čas, in po drugi strani dati delodajalcem fleksibilnost, da se pa v primeru, ko obstanejo obstoječi razlogi za odpoved delovnega razmerja, to stori hitro in učinkovito. Mislim, da je to v interesu ne samo delodajalcem, tudi delavcu, da se pravzaprav neka razmerja, če obstajajo seveda utemeljeni razlogi za to, uredijo kar se da učinkovito. To pravzaprav delodajalci pričakujejo in jaz sem prepričan, da to tudi lahko opogumi delodajalce k zaposlitvi. Danes poznamo en sam razlog, zakaj delodajalci ne zaposlujejo več za nedoločen čas – tudi zaradi tega, ker ne vedo, kaj bo z njimi čez eno leto, čez dve leti, ali bodo še imeli delo v teh negotovih kriznih časih –, in če imajo pravzaprav tudi v teh primerih na voljo instrumente, da se lahko prilagodijo svojemu poslovanju, tudi kar se zaposlenih tiče, jih to opogumi k zaposlovanju. Vprašali ste, kako je z javnofinančnimi posledicami. Mi predvidevamo pri teh javnofinančnih posledicah seveda pluse za proračun. To so predvsem ti, da bi vse vrste oblik dela bile obdavčene oziroma tudi od njih se bi plačevali podobni prispevki, skratka da ne bi prihajalo do nekaterih zaposlitev, ki pomenijo dumping vizavi stroškov. Po drugi strani pa predvidevamo tudi nekatere dodatne obremenitve za proračun. Vendar bo pozitiven izplen za javne finance s tem, če zagotovimo nekoliko pogumnejše zaposlovanje in s tem več ljudi v delovnem razmerju kot doslej. To je predvidevanje in cilj te prenove, da se po eni strani poveča prožnost na trgu dela in hkrati zagotovi neka dostojna varnost zaposlitve tistim, ki vstopijo na ta trg dela.
Izvolite.
Hvala, spoštovani minister, za ta del odgovora. Bi vas pa mogoče vprašala: Ali mogoče zaradi lažjega zaposlovanja oziroma bolj pogumnega zaposlovanja, kot ste se izrazili, predvidevate tudi manj sive ekonomije in manj dela na črno? Toliko v tem delu. Kar se tiče pa študentskega dela, bi vas pa dodatno bolj konkretno vprašala: Ali to drži, da se v prihodnje predvideva, da bodo študenti, ki bodo delali preko tako imenovanih napotnic, ki jih poznamo zdaj, tudi nekako zdravstveno zavarovani oziroma se bo to njihovo delo štelo tudi že v pokojninsko dobo? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to dopolnilno vprašanje. Še enkrat, študentsko delo ni predmet reforme tega dela, vendar moje ideje gredo v smeri, kot ste povedli, da bi bila obremenitev tega študentskega dela primerljiva z obremenitvami drugih oblik, le nekoliko nižja, recimo, da bi bilo to tudi nekoliko bolj stimulativno, vendar ne, da bi bil to substitut rednim zaposlitvam, ker se danes dogaja. Mislim, da to ni dobro ne za mlade iskalce zaposlitve kakor tudi ni fer, da je pač takšna oblika dela tudi na voljo v tako razmeroma širokem obsegu kot doslej. Opozorili ste tudi na pomemben problem, ki ga želimo s to reformo tega dela tudi preseči, to je zmanjšati sivo ekonomijo in zaposlitev na črtno. Da, tudi tukaj se pričakujejo pozitivni učinki s prenovo delovnopravne zakonodaje. Namreč, če naredimo redno zaposlitev bližje delodajalcu, bližje potrebam delodajalca, da se delodajalec bolje poslužuje teh oblik, to pozitivno vpliva na obseg zaposlitev na črtno, kajti potem bo seveda tudi teh oblik manj, vendar ne predvidevamo zgolj tega ukrepa za zmanjševanje sive ekonomije in dela na črno. Naj vam naštejem še enega. To je to, da je znotraj teh predlogov, ki smo jih zelo jasno izrazili, tudi možnost posredovanja tako imenovanih začasnih in občasnih del brezposelnim s strani Zavoda za zaposlovanje. Mi ne ponavljamo napake in predvidevamo malega dela brezposelne osebe, temveč zgolj in samo ob posredovanju Zavoda za zaposlovanje. Kaj to pomeni? Da bi vsi iskalci občasnih, začasnih del, starejši ljudje, marsikdo izmed nas občasno potrebuje kakšno pomoč in bi lahko preko zavoda dobil to delovno silo na voljo. To je seveda za tiste, ki sedaj delajo na črno oziroma so kakorkoli angažirani na črno, hkrati prijavljeni, določena motnja, ker se bodo morali odzivati na napotitve zavoda in ne bodo imeli časa obojega hkrati početi in s tem se bo lahko tudi identificiralo več takšnih oblik. Potem pa je tudi to, da si želimo okrepiti nadzor nad tem z zaposlenimi v Carinski upravi. Namreč, s padcem meje bo tam kar precej ljudi na voljo, tudi usposobljeni so in lahko pomagajo pri odkrivanju in preprečevanju sive ekonomije oziroma zaposlitve na črno.
Gospod Ivan Hršak bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Prosim, da se pripravi gospod Matjaž Han.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Predvsem v tako imenovanih razvitih državah pravilo, da otroci skrbijo za svoje ostarele starše, že nekaj časa ni več nekaj samoumevnega, nič drugače ni niti v naši državi. Vzrok temu je sodoben način življenja in iz njega izvirajoč problem pomanjkanja časa. Z upoštevanjem demografskega trenda staranja prebivalstva, nizkega ali celo negativnega naravnega prirasta, so vedno večji pritiski na področju zagotavljanja organizirane dolgotrajne nege oziroma oskrbe razumljivi. Seveda pa dolgotrajne oskrbe ne potrebujejo samo starejše osebe, pač pa tudi mlajši posamezniki iz populacije, ki zaradi takšnih ali drugačnih okoliščin ne zmorejo sami skrbeti zase. Zato je vedno večje povpraševanje po storitvah dolgotrajne oskrbe, kjer je od držav odvisno, da na tem področju svojo politiko vedno znova prilagajajo novim razmeram in potrebam. Tako je tudi z našo državo, ki pa za razliko od mnogih drugih držav še nima urejenega posebnega zavarovanja za dolgotrajno oskrbo, ampak je to urejeno preko različnih področnih zakonov, saj slednja namreč vključuje vrsto storitev tako zdravstvenega kot socialnega področja. Moje konkretno vprašanje ministru se glasi. V Republiki Sloveniji se že nekaj zadnjih let pripravlja Zakon o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju starejših oseb. Predlog zakona je bil pred časom že izdelan, menda že v letu 2009, tudi usklajevan, vendar pa do sprejetja zakona ni nikoli prišlo. Konkretno me zanima: V kateri fazi sprejemanja je ta zakon? V čem je glavni problem, da do sedaj še ni bil sprejet? Kdaj lahko končno pričakujemo, da bo zakon tudi sprejet? Ministru se za jasen in konkreten odgovor že vnaprej najlepše zahvaljujem. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Z veseljem vam odgovorim na vsa tri vprašanja v 30 sekundah. Prvo, v kateri fazi je zakon. Ponovno je v medresorskem usklajevanju, saj je zelo pomembno povezan z reformo zdravstvenega sistema, kajti gre za več oblik zavarovanj, tako za potrebe zdravstvenega zavarovanja, dolgotrajne oskrbe in podobno. Kaj je glavni problem? Denar. Namreč, ta dolgotrajna oskrba ogromno stane in je posledično zelo težko zagotoviti vse pravice, kajti prispevna stopnja bi bila astronomska, če bi to želeli narediti. In tretje, kdaj pričakujemo obravnavo. V začetnih mesecih prihodnjega leta bo zadeva obravnavana na Vladi po časovnici, kot jo imamo sedaj. Upam, da sem na vse tri zadeve odgovoril. Zdaj pa nekoliko širše. Letos je leto medgeneracijskega sodelovanja in solidarnosti. Sam ne sodim več v mlajšo kategorijo, pa tudi ne v tisto, ki je že potrebna dolgotrajne oskrbe. Sem nekje na sredi in sem lahko zelo kritičen do te medgeneracijske solidarnosti in sodelovanja v Sloveniji. Starejši so dostikrat breme mladih, in to neupravičeno. Mislim, da bi tudi skozi sprejemanja te zakonodaje, skozi javno razpravo glede te zakonodaje morali več časa nameniti vprašanjem te medgeneracijske solidarnosti. Če je starejša generacija skrbela, izobrazila, vzgajala mlado generacijo, jo pripeljala do služb, potem je verjetno samoumevno, da si zasluži dostojno starost, še posebej v primeru, če vse zapusti generaciji, ki jo je pripeljala na svet. Vendar ta samoumevnost očitno ne velja vedno in povsod, zato se pojavijo vprašanja, do katere mere z javnimi sredstvi financirati to dolgotrajno oskrbo, in seveda zato tudi ta diskusija danes tu. Kljub temu je problem starajoče se družbe prisoten, ne moremo se skrivati in si zatiskati oči pred tem problemom. Je pa treba obstoječi sistem dolgotrajne oskrbe v Sloveniji kar precej razširiti glede na to, kar imamo. Danes sta bolj ali manj poznani zgolj dve obliki te dolgotrajne oskrbe, eno je institucionalno varstvo starejših v domovih za stare in drugo je tako imenovana pomoč na domu, ki se razvija, in skoraj nič drugega. Na tem mestu bi javno pohvalil projekt, ki ga izvaja Zveza društev upokojencev, to je projekt Starejši za starejše, kjer aktivni in vitalni upokojenci skrbijo za svoje kolege na prostovoljni ravni, zgolj ob pokritju določenih materialnih stroškov. Poskrbijo za tiste, ki določen ožji obsega teh potreb pričakujejo oziroma jih ne zahtevajo več, že obisk, kaj iz trgovine, pogovor pomeni starejšemu ogromno, zlasti če se soočajo z osamljenostjo. In če od te minimalne oblike razvijemo celo paleto storitev do institucionalne oskrbe in jih fokusiramo glede na neko potrebo posameznika, lahko to zadevo tudi bistveno bolj racionalno in ekonomično izpeljemo. Seveda je, kot sem že povedal, te storitve treba zelo povezati z obstoječimi pravicami, ki jih imajo starejši oziroma vsi iz naslova zdravstvenega zavarovanja, zato si ne znam predstavljati, da bi ta sistem, tudi zavarovalniški sistem dolgotrajne oskrbe, šel mimo ali pa paralelno s sistemom obveznega zdravstvenega zavarovanja, kajti pretežen del storitev za starejše se odvija tudi skozi zdravstveno oskrbo in zato je zadeva nekoliko povezana z reformo zdravstvenega sistema in bo nastajala z njo. Res je, tudi predlogi o dodatnih zavarovanjih in dodatnih prispevkih so na mizi. Vizavi širitve palete ponudbe in ureditve financiranja ričakujemo rešitev v drugi polovici tega leta oziroma obravnavo na Vladi v začetku prihodnjega leta.
Poslansko vprašanje bo postavil gospod Matjaž Han. Pripravi naj se, prosim, mag. Barbara Žgajner Tavš. Gospod Han postavlja vprašanje ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Lepa hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri in kolegice in kolegi, ki še vztrajate! Danes sem že postavil eno vprašanje, kaj bo vlada storila, da bo na nek način oživela gospodarstvo in da ne bo poslabševala socialne slike v občinah. Zdaj sprašujem gospoda Pličanič tudi: Kako lahko država direktno pomaga ali poslabša socialno sliko v občini? Po ustanovitvi ali stečaju proizvodnje v Papirnici Radeče, kjer smo izgubili 250 delovnih mest, po tem, da smo v zadnjem obdobju imeli dva stečaja, kjer smo tudi izgubili nekaj 100 delovnih mest, v Radečah in širši okolici tokrat odmeva novica, ki smo jo prebrali v dnevnem časopisju, o zaprtju prevzgojnega doma v občini Radeče. V primeru, da se prevzgojni dom v občini Radeče zapre, bo ostalo brez dela v naši občini še 54 zaposlenih. Menim, da je strah zaposlenih in drugih na tem širšem območju upravičen. Da pa v prihodnje ne bi bilo več dvoma, pa vas spoštovani minister sprašujem: Kakšna je dolgoročna vizija oziroma kakšen je vaš pogled na lokacijo prevzgojnega doma v naši občini Radeče? V okviru Uprave Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij deluje prevzgojni dom za mladoletnike, kamor so napoteni mladoletniki z vzgojnim ukrepom v Prevzgojni dom v Radeče že kar nekaj desetletij. Število gojencev sicer niha, ne glede na število gojencev pa je treba tem mladim z ustrezno vzgojo pomagati in jim poiskati pravo pot. Lokalno skupnost je ta dom po vseh teh letih lepo sprejela in moram reči, da so odnosi med gojenci, občani in občankami, zaposlenimi več kot odlični. In kot sem že v napovedi vprašanja napovedal, je skrb in občutljivost lokalne skupnosti kot tudi na širšem območju na novice, ki govorijo o zaprtju kakšnega urada, doma, službe, ki jih ima država, zelo upravičena. Novica, da se Prevzgojni dom Radeče zapira in da lahko zaradi tega izgubi službo 54 zaposlenih, je ena izmed teh zaskrbljujočih novic. Še posebej, če se to zgodi v okolju, v katerem je bilo pred kratkim kar nekaj stečajev. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kakšno je vaše razmišljanje, razmišljanje vlade, vašega ministra in kaj menite o lokaciji našega proizvodnega doma v Radečah? Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Za odgovor prosim ministra, dr. Senka Pličaniča. Prosim
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Gospod Han, naj vas takoj pomirim, ta informacija ni točna, torej na ministrstvu ne nameravamo zapreti Prevzgojnega doma Radeče in tudi ne v bližnji prihodnosti. Moram pa povedati, da če govorimo o dolgoročni viziji, da bomo pa morali poiskati neko drugo nadomestno lokacijo, ker objekt, v katerem je Prevzgojni dom Radeče, je v enem delu že bil vrnjen denacionalizacijskem upravičencu, to je v Družbi hčera krščanske ljubezni sv. Vincencija Pavelskega, hkrati pa poteka tudi postopek za vračilo drugega dela, ta postopek vodi Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Z denacionalizacijsko upravičenko je sklenjena najemna pogodba, najmanj tri leta ne bo še prekinjena. Ampak nekje v bližnji prihodnosti bo tudi preostali del vrnjen in bo najbrž treba poiskati drugo rešitev, tudi glede na to, da je mesečna najemnina za ta objekt 10 tisoč 887 evrov. Zelo na kratko.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Poznate tisti pregovor? Tistega, ki je kača pičila, se boji tudi zvite vrvi. Mi moram reči, da smo za vsako delovno mesto v občini Radeče ta moment v skrbeh. Moram pa reči, da me sicer ni najbolj pomirilo tudi to dejstvo, da bomo verjetno v prihodnjih letih izgubili ta dom za prevzgojni dom. Vendar bi vas rad opozoril, da smo en dom, to je kazensko-poboljševalni dom leta 1990 že izgubili, kjer je bilo zaposlenih preko 100 ljudi. Na tem domu se je odvijalo kmetijstvo, bilo je 500 glav živine in je zadeva dobro funkcionirala, pa zaradi denacionalizacij, zaradi tega istega razmišljanja te hlevi, ti vsi stroji in tako naprej propadajo že 20 let. Če se bo na nek način država odločila, da bo šla iz tega prevzgojnega doma v Radečah, ki ga je država vrnila tem sestram, potem bo tudi tu še en objekti, ki bodo propadali. Jaz vas, minister, vabim, da si te objekte ogledate in da mogoče s temi objekti in mogoče tudi z nakupom od teh dam, od teh sester na nek način najdete neko dolgoročno vizijo, ker je lokacija v Radečah sprejemljiva. Žal pa mi je, da je vlada, prejšnja vlada Janeza Janše 12 dni preden je sestopila iz oblasti vrnila te objekte v naravi, ne pa drugače. Zaradi tega so te sestre dobile vse skupaj nazaj in danes na nek način nekateri drugi objekti, ki so jih tudi dobili nazaj, na tak način žal propadajo. Jaz se sicer zahvaljujem za vaš odgovor, vendar vas vseeno vabim v občino Radeče, da si te objekte ogledate. Hvala lepa.
Ali želite dati še kakšen dodaten odgovor? Ocenjujete, da ni treba in očitno se gospod Han tudi s tem strinja, ker je dal bolj pobudo v drugem delu. Hvala lepa. Mag. Barbara Žgajner Tavš ima vprašanje za ministra za obrambo gospoda Aleša Hojsa. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, na seji v mesecu maju ste na moje poslansko vprašanje odgovorili, vas bom citirala: "V drugem delu koalicijske pogodbe se je koalicija nedvomno zavezala, da bo v želji po varčevanju in v želji po tem, da naredi državno upravo bolj vitko, reorganizirala tudi delovanje regijskih centrov za obveščanje." Pa ste želeli biti še bolj jasni. Dodali ste, zopet citiram: "Najbrž se boste strinjali, da v sodobni komunikacijski družbi pravzaprav ni pomembno, kje nekdo sedi in dviguje telefon", konec navedka. Slednje, veste minister, me resnično napeljuje na razmišljanje, da, prvič, ne poznate dela regijskih centrov za obveščanje in organizacijske strukture zaščite in reševanja v naši državi, ali pa jih namerno nočete poznati. V preteklih dneh ste prejeli več pozivov proti predvideni reorganizaciji. Med drugim župani vseh prizadetih občin od vas zahtevajo, da odstopite od omenjenega ukrepa. Proti je domala vsa stroka, gasilci, reševalci, zdravniki nujne medicinske pomoči. Vaš ukrep pomeni resno grožnjo varnosti ljudi. Minister, številka 112 v naši državi rešuje življenja, zato je še kako pomembno, kje kdo sedi in kako usposobljen je delavec, ki v trenutku nesreče dvigne telefon. Ko gre za pomoč človeku, katerega življenje je ogroženo, štejejo minute, ne politična volja, minute, minister! S 1. 7. ste ukinili nočne izmene v šestih regijskih centrih: Murska Sobota, Novo mesto, Postojna, Slovenj Gradec, Ptuj, Trbovlje. Ena od prednosti, ki jo navajate za ukinitev nočnih izmen, je, da pravzaprav ne spreminjate, vsaj formalno ne, regijske organiziranosti, s čimer se boste izognili političnim pritiskom. In to je žalostno, da so edino, kar vas zanima pri temu početju, politični pritiski, da boste vse skupaj naredili pod mizo. Minister, jaz vas sprašujem: Zakaj je potrebna reorganizacija? Kašni so izračuni? Koliko boste na ta način privarčevali? In, ko govorimo o varčevanju, dajte mimogrede omeniti še znesek, koliko vas bo stalo preimenovanje vojašnic, da bomo imeli primerjavo, koliko je za vas vredno človeško življenje na eni strani in koliko je za vas vredna politična ignoranca in vaš politični ego na drugi strani. Kakšne bodo posledice reorganizacije? V medijih namreč radi zagotavljate, da uporabniki ne bodo čutili sprememb. Ali je temu res tako in na podlagi katerih analiz ste prišli do teh ugotovitev? Hvala za odgovor.
Prosim za odgovor ministra gospoda Aleša Hojsa.
Spoštovana poslanka, bom začel kar s tistimi vprašanji oziroma odgovori, ki ste mi jih citirali. Takrat, če se spomnite, ste nekako politično izrazila veliko nejevoljo oziroma zgroženje, da smo začeli razmišljati o tem, da bomo določene centre za obveščanje, govorim izključno o centrih za obveščanje, v naslednjih obdobju ukinili. In, če bi držalo to, kar govorite, da sem v prvi fazi ukinil samo nočne izmene, ker se bojim političnega pritiska, to nikakor ne drži. Jaz sem, spoštovana poslanka, vam že na tistem prvem odgovoru, ki sem ga podajal, povedal, da bodo določeni centri v bližnji prihodnosti ukinjeni. Ukinjeni bodo pa zaradi treh stvari; prvič zaradi tega, ker Uprava za zaščito in reševanje že od leta 2008 naprej beleži drastično znižanje proračunskih sredstev. To znižanje se je v letošnjem letu dvignilo na dodatnih 113 milijonov za celotno ministrstvo. Večji del bremena je seveda prevzela vojska, manjši del je prevzela tudi Uprava za zaščito in reševanje. Drugič, zaradi tega, ker smo z Zakonom o uravnoteženju javnih financ naredili ravno to, kar ste citirali, torej, želimo narediti državno upravo bolj vitko, bolj učinkovito, manj drago. In tretjič, zato, ker smo se tako zavezali v koalicijski pogodbi. Če sem vam pred, mislim, mesecem in pol, poskušal razložiti, očitno slabo, razmerje obremenjenosti posameznih centrov, ko je bilo vprašanje, zakaj ukinjamo vaš center v Trbovljah, sem povedal, da je to razmerje med obremenjenostjo 1 : 5. Torej približno petkrat bolj so obremenjeni najbolj obremenjeni centri, v primerjavi z centrom, kot je, recimo, v Zasavju in pa v Trbovljah. Glede na to, da sem se odločil, da bi samo organizacijo oziroma racionalizacijo delali bolj postopno, sem predlagal, da naredimo še dodatno analizo, da ugotovimo, kakšno je razmerje med obremenjenostjo dnevnih in nočnih klicev po posameznih centrih. Tudi tam je bilo razmerje zanimivo, pa se to ne nanaša na posamezni center, kot je Trbovlje, Ptuj, ampak velja generalno za vse centre. Ker smo ugotovili, da je razmerje klicev med 22. in 6. uro zjutraj približno 1 : 4. Torej, če vzamemo oba podatka ugotovim, da je v najmanj obremenjenih centrih ta obremenitev v nočnem času približno 20 krat manjša kot v najbolj obremenjenih centrih. Iz te analize je sledilo in smo pogledali, koliko ljudi je v posameznem centru za nemoteno delovanje potrebnih. To je že posledica dejstev iz preteklosti. Torej, za vsak center potrebujemo 8 operaterjev in vodjo tega centra. Glede na to, da vsega ne moremo zagotavljati z redno zaposlenimi, ker so bile v preteklosti že omejitve zaposlovanja v javnem sektorju, smo del teh nalog opravljali tudi s pogodbeno zaposlenimi, z avtorskimi pogodbami in podobno. Iz te analize se je izkristaliziralo, da je najbolj racionalno, da v prvi fazi ukinemo nočne izmene v šestih centrih, ti centri so, kot ste povedali, med drugim tudi v Trbovljah, poleg njega v Novem mestu, Postojni, na Ptuju, v Murski Soboti in za čas nočnih izmen so ti klici preusmerjeni v sosednje centre v Maribor, Ljubljano, Koper in podobno. Jaz moram povedati, da nič od tega, kar ste govorili, ne drži. Nikogar od gasilcev nismo ukinili, nikogar od nujne medicinske pomoči nismo ukinili, nikogar od reševalcev nismo ukinili, samo spremenili smo obveščanje med 22. in 6. uro zjutraj, pri čemer se klici preusmerjajo iz posameznega dela Slovenije v druge centre. In ta obveščanja vseh teh pristojnih reševalcev potekajo nemoteno. Mi smo pred samo reorganizacijo opravili vrsto sestankov z gasilci. Gasilci so pozvani, kot veste, preko pozivnikov ali neposredno preko mobilnih telefonov. Opravili smo sestanke s pristojnimi na upravah in nenazadnje sem 2. 7. odredil tudi inšpekcijski nadzor naše notranje inšpekcije, da pogleda, kako samo delovanje v prvem tednu izgleda. Glede na to, da me boste verjetno še kaj vprašali, bom končal potem. Hvala.
Očitno imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Prosim, izvolite, mag. Tavš.
Hvala lepa. Minister, vse kar sem povedala, drži. Citirala sem vaše podatke, Ministrstva za obrambo. Tudi o političnih pritiskih oziroma o izogibanju sem govorila iz tega dokumenta, vašega dokumenta. Seveda niste ničesar ukinili – niti gasilcev niti nujne medicinske pomoči –, to ni bila moja poanta, če ste dobro poslušali. Dejala sem, da vas tako gasilci kot zdravniki opozarjajo, da ne počnite načrtovane reorganizacije, ker je ogrožena varnost ljudi, ker so ogrožena življenja ljudi. Ko govorite o manj obremenjenih centrih, jaz vas sprašujem, ali boste ukinili v državi tiste ceste, ki niso tako zelo obremenjene kot je magistralna cesta ali pa avtocesta Trbovlje–Ljubljana? Ko govorimo o varnosti, o življenju ljudi, takrat je, bom rekla, ponižujoče, da se kititi z varčevalnimi ukrepi z vitkostjo države ob dejstvu, da vaši varčevalni ukrepi ne pomenijo nobenega privarčevanja. Varčevalni učinek je enak ničli, 42 tisoč evrov, pri čemer niso upoštevani dodatni stroški, ki bodo nastajali s preusmeritvami vseh komunikacij v vrednosti od 70 do 80 tisoč, minister. To so realne številke, konkretne. Sprašujem vas: Ali ste pripravljeni prevzeti vso odgovornost za vaše početje, ali lahko mirno spite? Zaradi vas, in to si upam danes povedati, lahko umirajo ljudje, ker se zaradi vašega ukrepa odzivni čas nudenja pomoči podaljšuje. To niso heci. To so resne stvar, minister. Življenja so za temi vašimi varčevalnimi ukrepi.
Hvala lepa. Minister Aleš Hojs, prosim.
No, spoštovana poslanka, te besede so pa malce preveč. Tudi vaš župan jih je izrekel nazadnje v dnevnem časopisju. Ena od teh izjav je bila ta, da je zaradi prepozne komunikacije umrl kolesar. Jaz moram povedati, da sem šel detajlno pogledati, kaj se je tega dne dogajalo. In vam lahko zagotovim, da ni bila ta komunikacija niti minuto, niti sekundo kasnejša, celo več, vsa komunikacija, ki se je odvijala v tem danem primeru, se je še vedno vršila iz regionalnega centra Trbovlje. Po 20. uri, ko je bila ta zadeva prevezana, pa se je pravzaprav odvijala iz dveh centrov, tako je tisti dežurni v Trbovljah ostal na svojem delovnem mestu, ker je bila situacija taka, in tudi v Ljubljani so imeli vse potrebne informacije in vse potrebne napotke, da ustrezno usmerijo tako gasilce kot reševalce. Že reševalci sami pa so v tem danem primeru zapustili prostor oziroma svojo lokacijo pred 20. uro. Mislim, da minuto in pol potem, ko jih je naš dežurni iz centra v Trbovljah obvestil. To, da govorite o tem, se mi zdi na nek način pravzaprav strašenje državljanov. Državljane strašite s tem, da bodo zato, ker bo nekdo drug prevzel telefonski klic – mimogrede, teh telefonskih klicev je mogoče v nočnem času v vašem območju eden na štiri dni, recimo, ali nekaj podobnega –, njihovo življenje ogroženo. Spoštovana poslanka, jaz vas prosim, da tega ne počnete. Mi smo naredili detajlne načrte, kako se ta prevezava in obveščanje v nočnem času izvaja. Jaz vam lahko povem, da vam bomo tudi na izredni seji Odbora za obrambo to predstavili, pripravili tudi analize oziroma primerjavo s sosednjimi deželami. Tam boste lahko videli, kako, v kakšnem obsegu pokrivajo ti klicni centri tako površino kot število prebivalcev. In težko mi boste najbrž oponirala, da so državljani v Republiki Avstriji kaj manj zaščiteni iz naslova zaščite in reševanja ali pa v Italiji kot naši državljani. Za konec mogoče še besedo dve o stroških. Ti stroški, ki jih navajate, seveda, ne držijo. Izračunali smo, da na letnem nivoju prihranimo cirka 70 tisoč evrov s prerazporeditvijo samo nočnih dežurstev. Seveda ta prihranek v prvem letu zaradi tega, ker bo potrebno nekaj narediti na komunikacijski opremi, ne bo tak, ampak bo samo v višini cirka 29 tisoč evrov. Bo pa seveda vsa nadaljnja leta, če bo taka organizacija ostala, prihranek v višini 69 tisoč evrov. Kar se tiče pa primerjave s preimenovanjem pa lahko povem, da je celoten strošek preimenovanja vojašnic približno tisoč evrov. Hvala.
Hvala lepa. Predvidevam, da imate proceduralni predlog.
Bom izkoristila to možnost, ki mi jo daje Poslovnik, četudi niti nisem želela, ampak tako zavajajoči odgovori, minister, res niso vredni ministra te vlade. Jaz sem si upala izpostaviti podatke, konkretne številke, ker imam iz prve roke informacije, ki verjamem, da so nekoliko drugačne od vaših golih statistik, ki vam jih prirejajo tisti, v interesu katerih je, da se centri združujejo v naši državi. Pagerji ne delajo. Testiranje pagerjev, ki ste jih mimogrede omenili. 7. 7. klic Ljubljana–Trbovlje ne dela. Za primer, od osmih gasilskih društev sporočilo prejelo v občini Hrastnik, se opravičujem, sporočilo prejelo polovico članov enega gasilskega društva. In ko ste omenili tisto smrtno žrtev, ki jo je omenil tudi trboveljski župan za časopis Dnevnik, ne vem, kakšno statistiko, poročilo imate vi. Dovolite, citiram iz terena od reševalca: "Ko smo videli, kakšen bo teren Planinska vas–Sveta Planina," jaz verjamem, da nimate pojma, kje to je in da tudi operater v Ljubljani ne ve, kje v Trbovljah se nahaja Planinska vas [[...]]
Ste v času, ko imate proceduralni predlog. Prosim, da ga poveste, ni predvideno za nadaljnjo razpravo [[...]]
[[...]]Ga bom oblikovala in na koncu [[...]]
Prosim, da ga poveste, ni predvideno za nadaljnjo razpravo.
Hvala lepa. Skratka: "Ko smo videli, kakšen bo teren, sem se odločil, da pokličem gasilce. Seveda preko 112. Ko so mi jih vezali, jih nisem dobil. Ponovno kličem in nič. To je trajalo dobrih pet minut. Linije so padale." Minister, to je tisto, kar šteje, ne koliko boste privarčevali, zaradi tega, ker ste se v koalicijski pogodbi zavezali, da boste privatizirali tudi regijske centre. Kolikor mi je znano, je v ozadju ta načrt, da bodo do nujne pomoči 112 opravičeni samo tisti, ki imajo denar. V ozadju teh zgodb so življenja ljudi in je varnost državljank in državljanov naše države. In če si upa minister trditi, da po novem z manj zaposlenih in večjim pokrivanjem ozemlja na en regijski center lahko zagotavlja enak učinek. V Zasavju, trboveljskem regijskem centru sta bila pred 1. 7. zaposlena dva človeka na izmeno, v Ljubljani [[...]]
Jaz vas prosim, da daste proceduralni predlog, ker vam dvakrat šteje čas. V nasprotnem primeru vas bom prekinil.
Absolutno. Poglejte, moj proceduralni predlog je, da zahtevam oziroma dajem pobudo, da se o odgovoru ministra na naslednji seji opravi širša razprava. Absolutno [[...]]
Hvala lepa.
Jaz bi rada utemeljila in to mi gre v preostali čas [[...]]
Hvala lepa. Ste dali proceduralni predlog, čas vam je že davno potekel. Na vrsti je gospa Alenka Jeraj, ki ima vprašanje za ministra za pravosodje in javno upravo dr. Senka Pličaniča. Prosim.
Hvala za besedo. Dne 1. 6. 2010 je stopil v veljavo Zakon o alternativnem reševanju sporov, ki ureja reševanje sodnih sporov v okviru postopkov alternativnega reševanja, ki jih na podlagi tega zakona strankam zagotavlja sodišče. Zakon se uporablja v sporih iz gospodarskih, delovnih, družinskih in drugih civilnopravnih razmerij v zvezi z zahtevki, s katerimi lahko stranke prosto razpolagajo in se glede njih lahko poravnajo, razen če je s posebnim zakonom za posamezne od teh sporov določeno drugače. Uporablja pa se na okrajnih, okrožnih, delovnih in višjih sodiščih, ter na Višjem delovnem in socialnem sodišču. Zakon tudi določa, kdo je lahko mediator na sodišču oziroma kakšnim pogojem morajo zadostiti osebe, ki želijo izvajati mediacijo na sodiščih. Poleg poslovne sposobnosti, nekaznovanosti in ustrezne izobrazbe, mora mediator opraviti izobraževanje za mediatorja po programu, ki ga določi ministrica oziroma minister pristojen za pravosodje. V času od razglasitve zakona, to je 27. 11. 2009, do uveljavitve so potekala usposabljanja mediatorjev za potrebe izvajanja zakona. V izobraževanje so bili vključeni večinoma sodniki in odvetniki, ki so bili pozneje poleg nekaterih drugih mediatorjev, ki so pridobili mediacijske veščine z usposabljanjem v nekaterih nevladnih organizacijah, ki v Sloveniji ponujajo takšna usposabljanja, uvrščeni na liste mediatorjev in še sedaj uspešno izvajajo mediacije na sodiščih. Zanima me: Kdo, katera organizacija ali posamezniki so izvajali usposabljanje za sodnike in odvetnike za potrebe izvrševanja in uveljavitve Zakona o alternativnem reševanju sporov? Drugič: Po kakšnem ključu so bili izbrani izvajalci teh usposabljanj, je bil objavljen javni razpis, javni poziv trenerja mediacijskih usposabljanj? Kakšna sredstva je Ministrstvo za pravosodje namenilo za usposabljanje mediatorjev? Kdo jih je prejel in koliko so jih prejeli posamezniki ali posamezne organizacije? In, če so nove mediatorje usposabljale osebe zaposlene v državni upravi ali sodstvu, ali so to delali zunaj svojega delovnega časa, so bili za to delo dvakrat plačani?
Hvala lepa. Prosim za odgovor ministra dr. Senka Pličaniča.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovana poslanka in poslanci. Bom še kar po vrsti po teh vprašanjih. Najprej prvo vprašanje. Katera organizacije in posamezniki so izvajali usposabljanje za sodnike in odvetnike za potrebe izvrševanja omenjenega zakona. Tukaj lahko odgovorim, da je Center za izobraževanje v pravosodju, ki deluje v okviru ministrstva, ki ga vodim, izvedel nekaj teh izobraževanj, tudi v nadaljevanju bom povedal, kakšen znesek je bil porabljen za ta izobraževanja in tudi odgovoril na druga vprašanja. Ne morem pa odgovoriti na vprašanje, kdo drug je še izvajal ta usposabljanja. Teh organizacij je najbrž kar nekaj. Teh evidenc na ministrstvu ne vodimo, tako da na to vprašanje, o tem, kdo je še usposabljal, katere so te organizacije, ne morem odgovoriti. Je pa, kot rečeno, Center za izobraževanje v pravosodju ta usposabljanje izvajal. Tukaj lahko povem, da je bilo v letu 2012 do sprejetja ZUJF za ta izobraževanja namenjenih 19 tisoč evrov. Ta izobraževanja je, kot sem že prej omenil, organiziral CIP – Center za izobraževanje v pravosodju, ki je sam angažiral strokovnjake, tako kot to velja tudi za druga izobraževanja, za pravosodne funkcionarje, ki jih izvaja ta organizacija, torej CIP. V letu 2011, recimo, za primerjavo, je bilo namenjeno za tovrstna izobraževanja 35 tisoč 265 evrov, to je primerjava med obema letoma. Ko pa gre za to, kateri kriteriji so tisti, na podlagi katerih so bili izbrani izvajalci usposabljanj, pa potem ali je bil opravljen javni razpis oziroma javni poziv trenerjem mediacijskih usposabljanj, pa lahko odgovorim, da so kriteriji takšni kot pri vseh izvajalcih izobraževanj za pravosodje, ki jih izvajajo omenjene organizacije v okviru našega ministrstva, torej CIP, ker gre za visoko zahtevno in kritično publiko. Predvsem so morali imeti nosilni trenerji opravljeno izobraževanje Train the trainees, torej usposabljanje za usposabljanje, večletne izkušnje z mediacjiami, to pomeni, da so izvedli večje število mediacij, in da so bili priznani strokovnjaki iz tega področja. Posebnega poziva ni bilo, saj predpisi v javnem naročanju tega ne predvidevajo, ker gre za tako imenovane B-storitve iz Zakona o javnem naročanju, v kar sodi tudi pedagoško delo, torej predavanja, usposabljanja za namen, o katerem govorim. Potem še na vaše zadnje vprašanje, ali so osebe zaposlene v državni upravi ali v sodstvu usposabljale nove mediatorje zunaj svojega delovnega časa in ali so te osebe za svoje delo poleg redne plače prejele tudi plačilo za usposabljanje. Spet lahko odgovorim, da za predavatelje, ki ne sodijo v okvir izobraževanj, ki jih je organiziral CIP – torej Center za izobraževanje v pravosodju, ki deluje v okviru Ministrstva, ki ga vodim, tega podatka nimam in je to odvisno od njihovih dogovorov s svojimi delodajalci. Lahko povem, ko gre za konkretna izobraževanja, po katerih sprašujete, uslužbenci ministrstva MPJU, torej ministrstva, ki ga vodim, pri teh izobraževanjih niso sodelovali. Lahko pa tudi odgovorim, če pa bi, bi to morali početi v okviru svojega prostega časa, prostih ur, dopusta in tako naprej in seveda bi potem lahko za to usposabljanje prejeli plačilo, nikakor pa ne v okviru službenega časa.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Prosim.
Glede na to, da to plačuje država oziroma vaše ministrstvo, ocenjujem, da bi vseeno morali vedeti, katera je organizacija in kdo poleg, se pravi, če so v nadaljevanju izvajali ta izobraževanja, tudi če so jih v okviru Centra za izobraževanje, ki ste ga omenili, smatram, da morate imeti podatke o tem, kdo je izobraževanje izvajal oziroma kdo so bili izvajalci. In glede na to, da pravite, da ni bil objavljen javni razpis, me zanima, po kakšnem ključu so bili potem izbrani ti izvajalci, ker to pomeni, da se je nekdo lahko sam odločil, koga bo lahko vključil, oziroma predstavniki centra, ki ga nekdo vodi, nekdo je moral sprejeti odločitev, kdo so lahko tisti, ki bodo opravili izobraževanje za mediatorje po programu, ki je določen. Zdaj, povedali ste, da smo za to porabili v letošnjem letu 19 tisoč evrov, lani 35 tisoč evrov, za 2010 ne vem, mislim, da nisem slišala podatka, no, ampak vseeno ne gre za tako majhna sredstva in najbrž je prav, da vemo, kdo jih je dobil. To v zvezi s tem, ali so mediatorje usposabljale osebe, zaposlene v državni upravi ali sodstvu in ali so to počeli znotraj delovnega časa, me pa seveda zanima, ker smo že imeli takšen primer, da je celo delovni inšpektor v svojem službenem času izobraževal oziroma izvajal. Ugotovljeno je bilo, da je s tem kršil svoje delovne obveznosti, in bo moral to početi v svojem prostem času. Zato še enkrat, res me zanima : Po kakšnem ključu so bili ti izbrani? Mislim, da vam to vaš center za izobraževanje mora [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod minister, za dodatni odgovor.
Hvala. Najprej naj še enkrat pojasnim, torej, jaz lahko govorim o tistih izobraževanjih, ki jih je Center za izobraževanje v pravosodju izvedel, o drugih, ki so jih druge organizacije, ne morem, teh podatkov nimam. Tako da tiste, ki jih je CIP izvedel, tiste je tudi plačal, drugih pa ni plačal. Državni proračun drugih usposabljanj ni plačal. Samo tiste, ki jih je izvedel CIP, tako da tu glede tega ni nobene dileme. Podatka za 2010 nisem povedal, ker ga nimam. Tukaj ga imam za 2012 in 2011, tako da to primerjavo sem povedal. Kar pa se tiče tega, kdo konkretno so ti strokovnjaki, ki so za CIP izvajali ta usposabljanja, v resnici teh imen, gre za fizične osebe, gre za posamezne strokovnjake, ki jih spet ni neomejeno število v Sloveniji, ampak v resnici teh imen tukaj nimam. Najbrž tudi ni bilo vaše vprašanje mišljeno, da bi zdaj poimensko navajal, kdo vse je ta usposabljanja izvajal za CIP, tako da tega nima. Kar pa se tiče tega, po kakšnem kriteriju so bili izbrani. Po mojih dosedanjih informacijah, na splošno v zvezi z delovanjem CIP, ki, kot veste, izvaja cel kup usposabljanj tudi na drugih področjih, ne samo v zvezi z alternativnim reševanjem sporov, imajo pač nek uveljavljen sistem kriterijev, po katerih izbirajo predavatelje, in glavni kriterij je ta, ki sem ga omenil. Vsi, ki izvajajo katerakoli usposabljanja, morajo dokazati, da so usposobljeni za to, da učijo učitelje, se pravi, tista najvišja stopnja zahtevnosti, ko gre za pedagoško delo. Kakšnih drugih kriterijev ni, razen tega, da se za vsako posamezno področje spet pričakuje, da gre za vrhunskega strokovnjaka s tega področja. V resnici je to presoja tistega, ki center vodi, torej odgovorne osebe tega centra. Ni drugih kriterijev, ni javnega naročila, tudi zato, ker gre za relativno nizke zneske, če pogledamo, kako so ti zneski potem po posameznih fizičnih osebah, posameznih strokovnjakih, ki ta usposabljanja izvajajo, razporejeni, zato pač ni potrebno iti v javno naročilo. Toliko lahko zdaj odgovorim na vaša vprašanja.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata ima vprašanje za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turka, ki je opravičeno odsoten in me zanima, ali pričakujete pisni odgovor ali ustni na naslednji seji. Hvala.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Bom kar takoj povedala, da pričakujem ustni odgovor na naslednji seji. Svoje vprašanje opiram na protest fakultet, ki izobražujejo strokovne delavce v vzgoji in izobraževanju, na javni poziv visokošolskega sindikata Slovenije, na sporočilo Rektorske konference Republike Slovenije in študentskih svetov univerz, je pa zvezano z vprašanjem, ki zadeva visoko šolstvo. V nacionalnem reformnem programu za leto 2012 in 2013, ki ga je slovenska vlada poslala v Bruselj je med drugim zapisano, "povečanje kakovosti in učinkovitosti visokega šolstva" in cela vrsta zelo lepih, učinkovitih besed: učinkovitost, uspešnost visokega šolstva, racionalizacija, spodbujanje in nagrajevanje kakovosti in vrhunskosti, večja povezanost in interdisciplinarnost, potem še upoštevanje potreb trga dela, vse večje internacionalizacije in tako naprej. In potem prihajam k pomembnemu delu, "prva stopnja bo tudi v prihodnje financirana z javnimi sredstvi, medtem ko bo javno financiranje druge stopnje odvisno od proračunskih zmožnosti in prihrankov, ki jih bo prineslo nefinanciranje ponavljanja, odprava absolventskega staža in zmanjšanje fiktivnega vpisa. Pri njihovem financiranju se bodo upoštevali tudi akumulirani presežki prihodkov nad odhodki v javnih zavodih," in tu se začenja temeljni problem – potem ko smo z rebalansom porezali sredstva za visoko šolstvo in za izobraževanje in za raziskave, pričakujemo, da bomo financirali šolnine iz presežkov. In ravno na to opozarjajo v svojih izjavah, ki sem jih omenjala. V drugi polovici leta bodo univerze prejele v grobem 20 % manj sredstev, kot jih potrebujejo za plače in materialne stroške, izvedbe rednih študijskih programov. Prejele bodo tudi 15 ali več odstotkov manj sredstev za raziskovalno dejavnost. Imajo obveznosti do že vpisanih študentov. To se pravi, da morajo za študente, ki so jih vpisali, omogočati brezplačen študij tudi na drugi bolonjski stopnji. Kje bodo dobili sredstva? In zdaj še neka druga stvar. Prihranke si ministrstvo obeta tudi s posegi v strukturo študijskih programov. To pa je poseg v avtonomijo univerzitetnega prostora. In še bi lahko navajala, kaj vse bi bilo mogoče vprašati ministra, če bi bil danes tukaj. Vseeno ga sprašujem in pričakujem, da mi bo odgovoril: Kako bo ministrstvo preprečilo programsko osiromašenje javnih visokošolskih zavodov, zmanjševanje dostopnosti študija in beg možganov v tujino? Zahvaljujem se mu za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Torej, pričakujete ustni odgovor na naslednji seji. Na vrsti je gospa Maša Kociper, ki ima vprašanje za ministra za pravosodje in javno upravo dr. Senka Pličaniča.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kot verjetno veste, je bila v Državnem zboru leta 2009 sprejeta Resolucija o normativni dejavnosti, ki je med poslanci dobila široko podporo, in sicer jo je od 82 prisotnih potrdilo kar 82 poslancev, od tega, mimogrede, tudi poslanci zdaj vladajoče SDS. Resolucija je posledica analiz, ki so pokazale na številne pomanjkljivosti državne normativne dejavnosti pri sodelovanju z zainteresiranimi javnostmi. S sprejetjem resolucije naj bi končno uveljavili standarde kakovosti priprave zakonov in drugih predpisov, predvsem pa poskrbeli za to, da imajo strokovne javnosti, ciljne javnosti in tisti, ki bodo predpise izvajali, možnost sodelovati pri njihovi pripravi. Zato resolucija določa tudi konkretne roke oziroma minimalne standarde posvetovanja z javnostjo in določa, da rok za javno posvetovanje s tistimi, ki jih predpis zadeva, ne sme biti krajši od 30 dni. Aprila 2010 je Vlada to določilo nadgradila tudi v svojem, torej vladnem poslovniku. V Centru nevladnih organizacij Slovenije so marca letos z namenom spremljanja učinkovitosti te resolucije vzpostavili števec kršitev po ministrstvih in ugotovitve tega števca so katastrofalne. Ministrstva pravil niso upoštevala v kar 84 % vseh primerov, se pravi, pri pripravi 81 od 96 predpisov, pri čemer vsaj v nekaterih primerih, recimo, pet ministrstev sploh nikoli ni upoštevalo te procedure. Pri skupnem številu kršitev pa prednjači Ministrstvo za notranje zadeve. Izsledki števca torej kažejo na zaskrbljujoč in majhen delež predlogov predpisov, pri katerih je javnost sploh lahko sodelovala. Raven vključenosti javnosti v pripravo predpisov torej še naprej pada, s tem pa tudi kakovost sprejetih rešitev. Pri tem bi spomnila tudi na določila koalicijske pogodbe, v kateri so stranke zapisale: "Nadgradili bomo standarde posvetovanja z zainteresirano javnostjo ob pripravi in sprejemanju predpisov in na ta način zmanjšali demokratični deficit in dvignili kakovost predpisov. Dosledno bomo tudi opravljali presojo učinkovitosti predpisov in na ta način zagotovili odločanje Vlade na podlage dejstev in dokazov." Na kršitve resolucije in ostalih predpisov s strani Vlade je v zadnjih dneh opozorila tudi Komisija za preprečevanje korupcije, kajti po njihovem mnenju si je Vlada dovolila očitne posege na področju zaščite javnega interesa in varovanja pravne države, ko je Državnemu zboru v sprejetje poslala vrsto predlogov po nujnem postopku. Med njimi, in to področje, gospod minister, zelo dobro poznate, tudi številne zakone, ki zajemajo okoljske zadeve, kjer so te procedure odločanja še posebej natančno določene. Prosim torej za odgovor: Kako boste kot minister za pravosodje zagotovili spoštovanje resolucije in ostalih predpisov za sprejemanje kvalitetne zakonodaje?
Hvala lepa. Minister dr. Senko Pličanič, prosim.
Hvala. Spoštovani gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Najprej naj povem, da sem že kot minister, pristojen za pravosodje in še zlasti javno upravo, v katere del sodi skrb za izvajanje te resolucije, ki jo omenjate, torej Resolucije o normativni dejavnosti, še posebej zavezan tem standardom, ki jih resolucija, pod narekovaji, uzakonja, ker je le treba vedeti, da ne gre za pravni akt, gre za nek policy akt. Sam se celo zavzemam za to, da bi sodelovanje javnosti in na sploh postopek sprejemanja predpisov bolj pravno zavezujoče uredili, mogoče s posebnim zakonom, o tem kdaj drugič. Strinjam se, da je v tem času, odkar je vlada nastopila svoj mandat pa do zdaj, nekajkrat prišlo do prekoračitve standardov, ki jih Resolucija normativne dejavnosti zahteva za sprejemanje predpisov. Hkrati je pa treba vedeti, da so ti glavni zakonodajni projekti te vlade potekali v situaciji, ko je bilo nujno ukrepati hitro. Tudi sama resolucija pozna nekatere izjeme in odstopanja od siceršnjih pravil, ki jih, spet v narekovajih, uzakonja. Ravno takšna situacija je glavna izjema, ko gre za nujne, neodložljive ukrepe, brez katerih bi lahko nastala nepopravljiva škoda. Mi smo presodili, da je prvi ključen zakonodajni projekt te vlade, to je ZUJF, Zakon o uravnoteženju javnih financ, ravno primer takega zakona, tako da v tem primeru je bilo treba seveda hiteti, je bilo treba hitro pripraviti te ukrepe, ampak kljub temu naj opozorim, da je hkrati s pripravo zakona potekel tudi socialni dialog. Kot veste, smo se pogajali s socialnimi partnerji in že to je pravzaprav del postopka sprejemanja predpisov oziroma spoštovanja Resolucije o normativni dejavnosti. Tako da govoriti o tem, da v primeru ZUJF Resolucija o normativni dejavnosti ni bila spoštovana ali pa da je bila premalo spoštovana, je po mojem težko oziroma bi v tem primeru pretiravali. Ko gre za ta drugi paket, ki ga je Vlada sprejela na prejšnji seji ali pa na prejšnjih dveh sejah in jih bo Državni zbor obravnaval po zaključku redne seje na izredni seji, je situacija podobna. Tudi v tem primeru gre za, po presoji Vlade, sklop zakonskih predpisov, ki so spet nujni, da se v čim krajšem času razbremeni gospodarstvo, da se omogoči v gospodarstvu vse tisto, kar lahko vlada oziroma parlament naredita, da se ponovno zažene. Tudi zato je pri pripravi in sprejemanju teh zakonov – v nekaterih primerih se lahko s tem strinjam – prišlo do prekoračitve standardov, ki jih Resolucija normativne dejavnosti zahteva. Tisto, kar bi v zvezi s tem povedal, je, da se bom sam v bodoče zavzemal, da takih situacij več ne bo oziroma jih bo čim manj. Hkrati pa moramo vedeti, da bo Slovenija rabila še nekaj časa, da se bo njeno javnofinančno stanje in potem gospodarstvo stabiliziralo in da bo verjetno še kdaj treba hiteti s sprejemanjem določenih ukrepov, ki jih bo nek zakon urejal. Tudi v tem primeru bomo, vsaj jaz bom naredil vse – mislim, da to velja za vlado kot celoto –, da bo takih situacij čim manj, in da tudi ko bodo, bodo vsaj neki minimalni standardi iz resolucije upoštevani. Sklenem lahko z zavezo, da bom sam pač naredil vse, kar bo v moji moči, da bodo standardi iz Resolucije normativne dejavnosti spoštovani. Še več, zavzemal se bom za to, da se bo ta krog ali pa okvir sodelovanja javnosti ali pa na sploh postopka sprejemanja predpisov še razširil in tudi pravno bolj utrdil.
Hvala lepa. Očitno imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Prosim.
Spoštovani gospod minister, hvala za vaša zagotovila. Na vas resnično tako po funkciji kot po vaši izjavi gledamo kot na neke vrste varuha zakonitosti. Kljub temu, da vam verjamemo na besedo, da si boste prizadevali, da bi se te stvari v prihodnje upoštevale, bi vendarle radi izpostavili, da od 66 predpisov, ki so bili v mandatu te vlade posredovani v Državni zbor, v 56 zadevah, to je v vseh zadevah, kjer je bila predlagateljica Vlada, ni bila spoštovana resolucija niti določbe poslovnika Vlade. Samo v desetih postopkih, ki so jih predlagali drugi predlagatelji, je bil predlagan redni postopek. V vseh postopkih, ki jih je predlagala ta vlada, pa sploh ni šlo za možnost, da bi ta zakonodajni organ ali javnost imela možnost spremljati sprejemanje zakonodaje po rednem trifaznem postopku. Mislim, da se strinjamo, da je to nesprejemljivo, da gremo tudi v neko ureditev, ki si je ne želimo. Tudi vaš predsednik stranke, predsednik Državnega zbora Gregor Virant, je pri ukinitvi Državnega sveta večkrat poudaril, da se z ukinitvijo Državnega sveta lahko vse te pristojnosti, ki jih ima Državni svet, prenesejo na odločanje pred sprejetjem zakonov, se pravi v predzakonski postopek na Vladi. In še enkrat bi vas želeli opozoriti, da trend, v katerem se nahajamo, je nevzdržen. Ne samo poslanci, tudi državljani si zaslužijo, da se opravi vsaj neka razprava o vsebini tako pomembnih zakonov, kriza dol ali gor. Tako da vas držimo za besedo, upamo pa, da bo ostalo več kot pri besedi. Strokovna javnost je predlagala konkretne rešitve, ki bi vlado bolj zavezovale, recimo, da zakon ne more naprej v proceduro, če ni upoštevan vsaj en minimalni standard razprave. Morda bi veljalo zakonodajo dopolniti v tej smeri oziroma morda bi vi lahko kot vzor pri sprejemanju sprememb, ki jih predlaga vaše ministrstvo, Ministrstvo za pravosodje in javno upravo, v jeseni, kot ste že napovedali, te standarde upoštevali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sicer ni bilo zahteve za dopolnitev odgovora, vseeno vas sprašujem, ni potrebno, ne želite [[...]]Oprostite, imate proceduralni predlog?
Ja, glede na pomembnost tega vprašanja in v interesu vseh bi predlagala, da se v skladu z 246. členom Poslovnika opravi razprava, mi pa v opoziciji zagotavljamo, da bo korektna in strokovna. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašemu predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 11. julija 2012, v okviru glasovanj. Gospod Jani Möderndorfer ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka. Prosim.
Spoštovani mag. Andrej Vizjak, na vas naslavljam vprašanje v zvezi z invalidi, ki imajo seveda različni pravni status v tej državi, in sicer glede na razloge, kako je pravzaprav nastala njihova invalidnost, kot delovna nesreča, bolezen, poškodba ali pa celo v vojni, in glede na sam položaj, ki ga ima oseba v času nastanka invalidnosti, kot delavec, otrok ali vojak. Na podlagi pravnega statusa so različne skupine invalidov upravičene do različnih pravic ter socialnih dajatev. Spoštovani minister, sprašujem vas: Ali načrtujete kakršnokoli aktivnost na področjih izenačevanja pravic različnih kategorij invalidov? To je seveda vprašanje za vas, naj podkrepim predvsem z enim samim razlogom, zakaj me pravzaprav to sploh zanima. Glede na to, da imamo v naši državi kar nekaj zakonodaj z različnih področij, kako pravzaprav urejamo posamezna vprašanja, pa je vendar več ali manj jasno, da vse sodobne države težijo k temu, da se usmerjajo h konvenciji Združenih narodov in gredo po enotni klasifikaciji invalidnosti ne glede na nastanek oziroma samo invalidnost. In zato me zanima: Ali razmišljate o urejanju tega vprašanja s samim zakonom? Prosim.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, prosim za odgovor.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za to vprašanje. Mislim, da je zelo koristno in dobrodošlo, in odprlo se je že pri Zakonu o uravnoteženju javnih financ. Namreč tudi takrat smo odprli ta problem in ugotovili, da status invalidov opredeljuje vrsta zakonov. Naj jih samo nekaj naštejem: Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, Zakon o vojnih invalidih, Zakon o družbenem varstvu duševno in telesno prizadetih, Zakon o usmerjanju otrok s posebnim potrebami, Zakon o izobraževanju in usposabljanju otrok in mladostnikov z motnjami v telesnem in duševnem razvoju, Zakon o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. Vsi ti zakoni obravnavajo problematiko invalidov in posledično imamo različne kategorije, različne pravice in kar je še na nek način manj razumljivo, je to, da so za podobne pravice oziroma za neke podobne lastnosti invalida pravice izjemno različne. Če prav razumem vaše vprašanje, je tudi neke vrste pobuda, da se zadeva poenoti in da se določeni kategoriji invalida seveda določena pravica veže na njegovo invalidnost, ne pa na vzrok, zakaj je ta invalidnost nastala. Namreč, mi imamo prakso, da se nekaterim invalidom, recimo vojnim invalidom, recimo temu tako, skozi določene pravice priznava tudi neko nadomestilo, kako je prišlo do te invalidnosti. Topogledno imamo seveda razmeroma velik nered, tudi zaradi tega, ker so vsi ti zakoni nastajali v zelo različnih obdobjih in so na nek način dodajali, kopičili pa tudi čisto na svojevrsten način urejali te pravice. Ko smo želeli skozi Zakon o uravnoteženju javnih financ poseči v to področje, smo videli, da je to prezajetna naloga, in nameravamo zadevo sistemsko urediti s prakso drugih razvitih držav.
Hvala lepa za odgovor. Na vrsti je gospod Gašpar Gašpar Mišič, ki ima vprašanje za ministra za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava. Prosim.
Gospod predsednik, hvala. Spoštovani minister za gospodarstvo gospod Radovan Žerjav, na vas naslavljam vprašanje, in sicer vezano na upoštevanje smernic in strategij razvoja turizma. Nova strategija razvoja in trženja slovenskega turizma 2012–2016 temelji predvsem na intenzivnem trženju, dvigu kakovosti storitev in razvoju inovativnih turističnih proizvodov, s ciljem povečati konkurenčnost, spodbujati trajnostni razvoj turizma in povečati turistični promet, obseg prilivov, število prihodov in nočitev. Strategija nosi tudi podnaslov Partnerstvo za trajnostni razvoj slovenskega turizma. Strategija naj bi tako predstavljala usklajen dokument vseh deležnikov turističnih interesov v državi, torej javnega, zasebnega in civilnega sektorja, ter poudarja trajnostni koncept razvoja turizma na vseh področjih in ravneh. Ne glede na omenjeno pa dosedanje izkušnje kažejo, da je za udejanjene strategija razvoja in trženja slovenskega turizma pristojna cela vrsta različnih vladnih resorjev, pri čemer pa prihaja do neusklajenega delovanja ali bolje rečeno nesodelovanja med resorji. Poleg tega tudi v vladi glas turističnega gospodarstva pogosto ni upoštevan, vsaj taka je bila praksa v preteklosti. Zato vas kot pristojnega ministra sprašujem: Kako boste zagotovili zastopanje zapostavljenega turističnega sektorja v Vladi in ostalih ministrskih resorjih? Kako in ali boste poskrbeli, da bodo smernice iz strategije upoštevane ob vsakokratnem spreminjanju oziroma sprejetju novih zakonov? Dosedanja praksa je pokazala, da so ravno sprejeti zakoni in birokracija predstavljali največjo oviro pri uresničitvi s strategijo določenih ciljev. Torej, kaj se dogaja? Strategijo sprejmemo, ki nam dejansko nakaže, kaj, kako, kdo, kdaj in s katerimi sredstvi. Imamo dejansko neke vrste plan, kako se obnašati, vendar potem se pa pojavi – kaj? Neko ministrstvo, konkretno nesodelovanje turizma in kmetijstva. Vsi se postavijo na svoj breg in enostavno kmetijci ne dovolijo, da bi se gradila, na primer, turistična infrastruktura, ki bi nam glede na klimatske pogoje, kjerkoli že, če damo poudarek na slovensko obalo, lahko podaljšali turistično sezono v jesenski in zimski čas. Pri nas se to enostavno ne zgodi, zato ker se nekateri postavijo na svoje stališče in od tega absolutno ne odstopajo, pa čeprav bi nam kompromisne rešitve pomagale, da razvijemo v naši državi turizem, ki je najbolj rastoča gospodarska panoga v svetu. Lepo prosim za odgovor.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim za odgovor.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Ne mi treba posebej poudarjati, da velja turizem za eno najpomembnejših gospodarskih dejavnosti v Sloveniji, kar potrjujejo osnovni gospodarski kazalniki, kot na primer podatki o njegovem skupnem doprinosu v BPD, ki je 12,9 %, ter podatki o deležu prilivov v celotnem izvozu, turizem jih ustvarja namreč 8,8 %. Izpostavil bi morda tudi dejstvo, da turizem tudi v letošnjem letu po podatkih, ki jih imamo od januarja do maja, raste v primerjavi s prejšnjim letom za približno 4–5 %, kljub vsem kritikam, ki smo jih bili deležni, zaradi varčevanja tudi na tem področju. Skratka, turizem raste. To je dobro. Strinjamo se, da so v preteklosti določena ministrstva enostransko sprejemala nekatere ukrepe, katerih izvedba je imela absolutno negativne posledice za razvoj turizma, na primer uvedba enotnega termina zimskih šolskih počitnic, ukrepi na področju ureditve kopaliških voda itd. Zato smo se z namenom večjega poenotenja posameznih ministrstev s turizmom, aktivno vključili že v sam postopek priprave nove strategije razvoja slovenskega turizma 2012–2016, ki je posledično postala, kot ugotavljate tudi sami, usklajen dokument različnih deležnikov, ki zastopajo interese slovenskega turizma. Kot resorni minister za področje turizma sem pozval tudi ministrstva k imenovanju članov v stalno in medresorsko skupino za spremljanje, izvajanje Strategije razvoja slovenskega turizma 2012–2016, katera naloga bo tudi zagotovitev izvajanja ustreznih ukrepov s strani posameznih ministrstev, z namenom doseganje zastavljenih ciljev in strategije. Veste, vedno je na koncu vprašanje ljudi in odnosa ljudi do posameznega področja, do posamezne dejavnosti. Najbrž veste, da je v prejšnjem mandatu kljub ostremu, poudarjam, ostremu nasprotovanju Ministrstva za gospodarstvo, in s tem v ozadju celotnega turističnega gospodarstva, prišlo do spremembe zimskih počitnic, ki so nedvomno imele negativne posledice za slovensko zimsko turistično bero, če temu tako rečemo. Skratka, ni se prisluhnilo turizmu. Upam, da bo tokrat tudi na osnovi vsega tega, kar smo storili, drugače, sicer se bom tudi sam absolutno zavzel pri svojih kolegih, da temu prisluhnemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Prosim.
Spoštovani minister, jaz sem deloma odgovorjen z vašim odgovorom. Ključno vprašanje je, da v Sloveniji dejansko nimamo drugih možnosti. Vidimo, da se dejansko v našem prostoru skorajda vsi tisti, ki so odgovorni za to, ne zavedajo našega odličnega položaja v Evropi, geostrateške lege, ki jo imamo. Ne zavedajo se dejansko niti tega, da imamo odlične klimatske pogoje. Nimamo pa turistične infrastrukture, ki bi nam glede na odlične klimatske pogoje omogočila podaljšanje turistične sezone. Na slovenski obali je turistična sezona dva meseca do največ tri, štiri. Jesenski in zimski čas je mrtvo. Poglejte Toskano. V mesecu novembru je vrhunec sezone. Ko naši vinogradniki in vinarji pokajo po šivih ravno v novembru, decembru, takrat so naši hoteli prazni, celo zaprti. Komu prodati? Vendarle morajo slovenski kmetje in tisti, ki zagovarjajo razvoj samooskrbe in slovenskega kmetijstva v tej državi, razumeti, da morajo predvsem ustvariti pogoje, da slovenski kmet svoj pridelek proda. Dobesedno nujna je povezava kmetijstva in turizma. Turizma ni brez kmetijstva. Vendarle je to naša primarnost. In jaz ne razumem, da se toliko let za nazaj ni dalo to urediti oziroma nismo mogli najti enega kompromisa. V Sloveniji nimamo nafte, imamo pa dobesedno vse druge prednosti. Ne moremo se ukvarjati z nečem, česar nimamo, ne moremo konkurirati nekaterim v Makedoniji z neko zelenjavo in tako naprej. Lahko pa dobesedno konkuriramo številnim drugim evropskim državam zaradi svojega odličnega položaja, zaradi naravnih danosti in lahko razvijamo sonaravni in green turizem, zeleni turizem. Tukaj dejansko te pogoje imamo. Zato, gospod minister, ko boste sprejemali vse zakone, dajte se že na Vladi, še preden pride ta zakon v obravnavo v Državni zbor, dogovoriti, medresorsko, da ko pride zakon, naj zakon omogoči razvoj turizma v naši Sloveniji.
Želite dati dopolnilni odgovor? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Spoštovani gospod poslanec, absolutno se strinjam z vami in praktično nimam kaj za dodati, pa vendarle. Kar se tiče turizma, se vendarle stvrai spreminjajo, pa ne zdaj, bom rekel, od časa mandata te vlade, ampak že dlje časa se odnos do turizma vendarle spreminja, in to je treba priznati. Tudi država je v zadnjem času veliko vložila v turizem, veliko v infrastrukturo, veliko v razvoj destinacij in tudi nenazadnje v promocijo. To je treba priznati, tudi zaradi tega so rezultati pozitivni, takšni, kakršni so. Seveda pa s tem, se strinjam z vami, ne moremo in ne smemo biti zadovoljni. Treba bo odpreti nove trge, tudi tiste daljne trge, če želimo bolje izkoristiti, kot sami trdite, infrastrukturo, ki smo jo zgradili. Ne samo ob morju, ampak tudi kje drugje, na Gorenjskem, Štajerskem. Potencial turističnih kmetij, ki so se v zadnjem času razrasle, in termalni kopališki turizem, ki je pa seveda eno od ključnih storitev ali pa ponudb slovenskega turizma. To zadnje, kar ste omenili, pa se meni osebno zdi še najbolj pomembno, skratka, iskati sinergije med turizmom in kmetijstvom, ne samo skozi ponudbo turističnih kmetij, ampak veliko veliko širše. Strinjam se z vami, da je tukaj v ozadju velik potencial. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Gašpar Mišič imate proceduralni predlog? Prosim.
Seveda, imam proceduralni predlog. Ravno iz tega razloga, ker želim ministru pomagati, da dejansko tudi to strategijo, ki smo jo zadnjič obravnavali na Odboru za gospodarstvo, lažje udejanji. Predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi širša razprava na to temo implementacije turizma in slovenske zakonodaje, da bomo dejansko v Sloveniji glede na preteklo prakso in slabo medresorsko sodelovanje imeli tukaj vse ministre in vse tiste, ki so znotraj ministrstva zadolženi za pomoč pri realizaciji razvojne strategije, če govorimo o turizmu. Mislim, da celotna Slovenija naravnost kliče po razvoju turizma, ne samo obala, od koder jaz prihajam. Brez razvoja turizma in če ne bo ustrezna zakonodaja spremljala strategijo in upoštevala sprejete smernice, sprejemala dejansko tisto, kar je stroka zapisala v strategijo, potem bo ta strategija enaka vsem tistim strategijam, ki smo jih dejansko pisali, plačali in dobesedno pospravili v predal. Mene zanima, gospod minister, koliko iz te strategije, ki jo jaz osebno ocenjujem kot odlično in dobro, bo realiziranega do leta 2016. Zato upam, da boste, ko bomo glasovali v sredo o tem, da se opravi javna razprav v tem prostoru, da boste glasovali tudi tisti iz koalicije za, ker mislim, da je treba opraviti neko temeljito razpravo okoli tega, kajti turizem je dejansko tisto, kar bo rešilo Slovenijo iz te krize. Razvoj turizma in izgradnja turistične infrastrukture. V preteklosti je ravno področje kmetijstva zaviralo razvoj vsega in poglejte, kje smo s kmetijstvom in kje smo s turizmom. Turizem se sam od sebe še nekako, bom rekel, rešuje, kmetijstvo pa je kljub velikim subvencijam vedno bolj v krizi, tudi v Sloveniji in povsod po svetu, predvsem pa tukaj pri nas, ker se ne znamo obnašati in povezovati. Zato je medresorsko sodelovanje nujno. Ta javna razprava bo spodbudila vse ministre, da jim boste vi kot minister in vsi tisti na Direktoratu za turizem povedali, da brez nujnega sodelovanja vseh resorjev ni razvoja turizma v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 11. julija, v okviru glasovanj. Na vrsti je gospa Alenka Pavlič, ki ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača. Prosim.
Minister Černač, država nam razpada. Na eni strani jemljete revežem, na drugi strani pa monopoli ostajajo, ker jih ščiti država. Z Zakonom o uravnoteženju javnih financ ste upokojencem znižali pokojnine, javnim uslužbencem nižate plače, revežev je iz dneva v dan več. Monopoli, ki direktno vplivajo na blaginjo državljanov, pa ostajajo. Poslansko pisarno imam že od vsega začetka. Problemi, ki jih poslušam, so pa venomer isti, najprej dimnikarske storitve, monopol, za slabe storitve drago plačilo in nezmožnost izbiranja dimnikarja, sedaj pa je sodu zbilo dno tudi upravljanje večstanovanjskih stavb. Ljudje so mi izpostavili, da so upravljavci obnašajo kot lastniki stavb, ne sklicujejo sestankov, manjša popravila izvajajo na lastno roko in po lastni presoji. V nekaterih stavbah sploh ni pregledov, upravljavci se niti ne oglasijo, da bi preverili stanje, tako da morajo ljudje sami klicati in upravljavce prositi, da kaj pregledajo in popravijo, cene storitev niso točno določene in upravljavci jih prilagajajo sami sebi. Sredstva, ki so zbrana v rezervnem skladu, se uporabljajo za popravila ali tekoče vzdrževanje drugih objektov. Tako se pojavlja notranje kreditiranje upravljavcev s strani uporabnikov. Nakupi osnovnih sredstev iz rezervnega sklada pa so neracionalni, nikjer niso vidni razpisi in cene ostalih ponudnikov. Minister Černač, ljudem je res težko. Mogoče se zdi smešno zvišanje stroškov upravljanja iz 4 evrov na 8, vendar gre ljudem, ki jim gre za vsak evro, na jok, jim ni smešno. Tudi sam zakon bi bil potreben absolutno prenove. Zato vas sprašujem: Kako nameravate urediti področje upravljanja večstanovanjskih objektov, da ne bo prihajalo do monopolov in samovoljnega dvigovanja cen storitev in neupravljanja? Poleg tega pa me zanima: Kakšen bo terminski okvir rešitve, kajti to področje je dejansko daleč od urejenega?
Hvala lepa. Minister Černač, prosim za odgovor.
Hvala lepa. Glede na to, da je bilo uvodoma izpostavljenih nekaj besed o tem, da ta vlada jemlje šibkejšim in ohranja monopole, dovolite, da tudi sam nekaj povem o tem, ne glede na to, da je bilo potem vprašanje drugačno in je šlo v drugi smeri. Jaz mislim, da je ta vlada z Zakonom o uravnoteženju javnih financ nekako želela vzpostaviti neko pravičnost. Če ste pogledali te določbe, lahko ugotovitve, da to ne drži, da smo posegli tam, kjer je več, in da skušamo tudi v prihodnje poseči predvsem pri tistih, ki imajo več. Nekateri pa se ne obnašajo tako, recimo, tukaj berem, Mestna občina Ljubljana, gospod Zoran Janković je župan, dražji vrtci, dražje pogrebne storitve, obeta se tudi dražji avtobus za šolarje. Mi gremo po drugi smeri. Kot veste, boste še ta mesec obravnavali zakon o prevozih, kjer nameravamo uvesti vozovnico za dijake in študente in to ceno znižati na 15 evrov mesečno in v to ceno vključiti tudi mestni prevoz v Ljubljani in Mariboru. Tako da se ne bi mogel s tistimi uvodnimi ugotovitvami v celoti strinjati. Kar se monopolov tiče, sem jaz eden izmed tistih, ki jih ne zagovarjam. Vi veste, da sem bil eden izmed tistih v preteklem mandatu, ki sem zelo problematiziral enega od teh monopolov, za katerega pa trenutno nisem pristojen, in to so dimnikarske storitve, ki ste jih omenila. Tukaj ne rabimo nobenih monopolov, tukaj je treba vzpostaviti trg. Trg bo naredil ustrezno regulativo in storitve se bodo pod ustreznimi normativi opravljale še naprej. Na področju upravljanja večstanovanjskih stavb pa ni monopolov. Tudi zakonodaja se v zadnjem času ni kaj dosti spreminjala. Več ali manj imamo zakonodajo, ki je bila uveljavljena že v letu 1991, ko je bil uveljavljen ta stanovanjski zakon, potem Stvarnopravni zakonik in kaj bistvenega se na tem področju v teh 20 letih ni spremenilo. Imamo sistem upravljanja, ki ga določajo etažni lastniki. Več kot pol se jih mora s tem strinjati. Če se jih več kot pol s tem strinja, se pač ta upravnik potem vpiše v ustrezen register in te posle opravlja. Kadarkoli lahko več kot polovica teh etažnih lastnikov nekoga, ki ne opravlja na učinkovit način teh storitev ali ravna tako, kot ste omenili, v nasprotju z interesi etažnih lastnikov, ga lahko kadarkoli odpokličejo. Res pa je, da se pojavljajo pri temu upravljanju problemi, taki drobni, ki pa zelo bremenijo tiste z najnižjimi dohodki. Brez tega, da se na ustrezen način organizirajo in ne odslovijo tistega, ki ne opravlja dobro teh storitev, seveda ne morejo storiti nič. V nekem obdobju, mislim, da je bilo to leta 2008 ali 2009, pa je bila ambicija, da bi se tudi na tem področju uvedel neke vrste monopol. Neke vrste licenciranje je bilo takrat predvideno. In hvala bogu, se to ni uvedlo. Jaz mislim, da je to odklon od teh normalnih razmer, ki morajo na tem področju delovati. Mislim, da ta zakonodaja, ki velja zdaj, omogoča tudi, da se etažni lastniki organizirajo v okviru posameznega stanovanjskega objekta, govorim tam, kjer seveda gre za več kot osem enot in več kot dva lastnika. Ker če je manj kot osem enot in manj kot dva lastnika, tega upravnika ni treba imeti in nekoga izmed sebe izberejo za upravnika. In kolikor imam jaz izkušenj, vam povem, da te stvari najboljše funkcionirajo. Najboljše funkcionira upravljanje tam, kjer se etažni lastniki dogovorijo, seveda, če obstaja tak človek oziroma tak etažni lastnik v hiši, da nekdo izmed njih opravlja te posle za celotno hišo. V bistvo je to neke vrste hišnik na malo višjem nivoju, recimo temu tako, ki, normalno, ker je blizu, ker je dostopen ljudem, ker ga vsak dan vidijo, bistveno bolj kvalitetno in z večjo odgovornostjo opravlja te storitve kot neko večje podjetje, ki ima par tisoč stanovanj ali pa celo 10 tisoč stanovanj, kjer je dejansko primarni cilj ustvarjanja nekega ustreznega dobička iz tega naslova. V kakšno smer bodo šla naša razmišljanja? Izhajajoč iz teh pripomb, ki jih tudi sami beležimo, tudi jaz sem jih deležen, bomo poskušali vzpostaviti sitem, po katerem bo pri upravljanju, slišim tudi glas manjšine, se pravi ne samo v tem primeru, ko se bo zbrala več kot polovica tistih, ki so se odločili za nekega upravljavca, poskušali bomo vzpostaviti sistem, da če gre tudi za manjšo skupino etažnih lastnikov, ki pa ima utemeljene pripombe na delo posameznega upravnika, da bomo skozi regulativo omogočili, da v takšnem primeru pride do neke razprave in do odpoklica in zamenjave tega upravnika.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Prosim.
Najprej vam odgovorim na tisti del vprašanja, na katerega nisem želela, da mi odgovarjate. Vaša vlada je MOL, Mestni občini Ljubljana, vzela 50 milijonov proračunskega denarja, vrtci pa se dražijo minimalno. Sedaj pa nazaj k mojemu vprašanju, in sicer, če sem vas prav razumela, dopuščate državljanom, da se sami organizirajo, praktično so nezaščiteni, naj se organizirajo s hišnikom, torej nikamor ne spadajo, nimajo nobene možnosti pritožbe, nihče jih ne ščiti. To je prvo. Drugo. Glede na to, da ste bil sami direktor stanovanjskega sklada v Postojni, vam je verjetno ta problematika močno poznana. Pa me zanima: Koliko boste vi osebno v to kislo jabolko ugriznili oziroma se v to vključili? Če sem prav razumela, se ne boste prav dosti.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilni odgovor.
Hvala lepa. Tako kot na vsa druga področja – na vsa se bom osebno vključil. Vsa področja, ki spadajo v pristojnost ministrstva, pred dokončno odločitvijo zahtevajo neko osebno noto ministra. Ni prav, kot je bilo nekoč rečeno, da posli vodijo ministra. Jaz upam, da se to pri meni pri bodočem delovanju ne bo zgodilo, ampak da bo obratno. Povedal sem, da je to področje eno izmed tistih, ki formalno ni bilo deležno nekih velikih sprememb v zadnjih 20 letih, da je na nek način urejeno, da dopušča možnost svobodne izbire. Vedno se da tudi takšno področje še bolje urediti, vendar, če poenostavljeno povem, upravnika določijo etažni lastniki svobodno, na način, ki je predpisan z veljavno zakonodajo, se pravi več kot 50 % lastniških upravičencev, teh etažnih lastnikov tega upravnika določi. Določena je regulativa, se pravi, kaj, kako, na kakšen način mora upravnik te posle opravljati – zelo natančno so te stvari določene, v nekaterih primerih mogoče celo prepodrobno –, in določeno je tudi, v katerih primerih je treba za opravljanje določenih opravil 75 % ali več kot 75 % soglasje in v katerih primerih je treba za opravljanje posameznih opravil oziroma izvedbo posameznih del soglasje vseh etažnih lastnikov v objektu, se pravi 100 % soglasje. Tako da po tej formalni normativni plati so zadeve urejene. Povedal pa sem, da v praksi tako kot na vseh drugih področjih prihaja do problemov. Prihaja do problemov predvsem v tistem delu, ko se posamezni etažni lastniki čutijo preslišane, ko smatrajo, da se njihov glas ne sliši dovolj, da nimajo dovolj vpliva na upravljanje skupnih delov in skupnega objekta, nekateri mogoče pričakujejo več, kot je mogoče pričakovati, vendar ni druge poti. Tako kot je v demokraciji, tako kot je v tem parlamentu, odloča večina. Večina odloča, večina mora odločiti o tem, če so ti argumenti in te pripombe utemeljene. Če tako meni več kot 50 % etažnih lastnikov, potem ni nobene ovire, da se upravnika takšnega objekta kadarkoli odpokliče in da se angažira nekoga drugega. Povedal sem tudi, kaj je najboljša praksa. Zdaj, če jo bomo lahko še dodatno stimulirali, jo bomo. Najboljša praksa je, da te posle opravlja nekdo izmed etažnih lastnikov, ker je najbližje ljudem in jo tudi upravlja po najboljši moči.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, prosim.
V skladu z 246. členom Poslovnika predlagam oziroma želim, da Državni zbor opravi splošno razpravo o tej tematiki upravnikov večstanovanjskih objektov zaradi tega, ker se mi zdi, da je to zelo pereča problematika in zavzema področje celotne Republike Slovenije in je ekstremno neurejena. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 11. julija, v okviru glasovanj. Na vrsti je mag. Borut Ambrožič, ki ima vprašanje za ministrico brez resorja, odgovorno za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospo Ljudmilo Novak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni prisotni ministri, še posebej pa gospa ministrica, ki ji bom zastavil vprašanje vezano na našo slovensko manjšino na avstrijskem Koroškem in pa Štajerskem. Ob pomembnem ekonomsko razvojnem dejstvu, da je Avstrija ena najpomembnejših zunanjetrgovinskih partneric in tujih vlagateljic v Sloveniji, nas povezuje z našo neposredno sosedo tudi velik medčloveški oziroma narodnostni element, torej slovenska manjšina. Na eni od spletnih strani, ki se s to tematiko v vlogi države ukvarja, lahko zasledimo zapis, da Slovenija zastopa v vlogi zaščitnice interesov manjšine in se dosledno zavzema za uresničitev vseh njenih pravic, ki izhajajo iz 7. člena Avstrijske državne pogodbe. Ta je bila podpisana 15. maja 1955. V 7. členu so bile opredeljene vse pravice slovenske in hrvaške manjšine v Avstriji. Treba je povedati, da je slovenska manjšina na avstrijskem Koroškem le ena od šestih narodnih skupnosti v Avstriji, ki jo poleg predstavnikov manjšin Hrvatov, Čehov, Slovakov, Madžarov, Italijanov in Romov tvorijo tudi Slovenci. Veliko število slovenskih društev in ustanov združujeta osrednji kulturni organizaciji: Krščansko kulturna zveza in Slovenska posvetna zveza. Kljub vsemu povedanemu in tudi simboliki, ki je povezana z današnjim vprašanjem, saj je avstrijski parlament pred letom dni na ustavni ravni sprejel nov zakon o dvojezični topografiji, ki je avstrijski Koroški prenesel 164 dvojezičnih krajevnih napisov, ostajajo številna vprašanja odprta, zlasti pa potrebe slovenske manjšine na avstrijskem Koroškem in Štajerskem v zvezi s financami, ki jih namenja za njihovo delovanje tudi Republika Slovenija. In prav te finance so me zbodle oziroma pripravile do tega vprašanja, saj lahko v okviru rebalansa proračuna za leto 2012 ugotovimo, da so se sredstva na Uradu Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu znižala za 187 tisoč 597 evrov, predvsem v okviru podpore nevladnih organizacij in civilne družbe, točneje podpore Slovencem izven Republike Slovenije. Zato vas sprašujem, glede na učinke ZUJF in rebalansa proračuna 2012, ki vpliva tudi na delovanje slovenskih manjšin, gospa ministrica: Na kakšen način boste zagotovili njihovo nemoteno delovanje predvsem na avstrijskem Koroškem in Štajerskem?
Hvala lepa. Ministrica gospa Ljudmila Novak, prosim.
Spoštovani gospod poslanec mag. Borut Ambrožič, hvala za vaše vprašanje. Kljub temu, da so se tudi sredstva na Uradu za Slovence v zamejstvu in po svetu nekoliko znižala, menim, da delovanje različnih organizacij na avstrijskem Koroškem in Štajerskem ne bo bistveno okrnjeno. Vsi razumejo, da tudi v Sloveniji izvajamo varčevalne ukrepe, zato so z razumevanjem sprejeli dejstvo, da bodo tudi njim nekoliko zmanjšana sredstva. Kljub temu pa lahko rečem, da so povsod zelo hvaležni Republiki Sloveniji, ki vendarle za njihove potrebe namenja veliko sredstev, pri tem pa marsikdaj tudi rešuje situacijo, ko daje sredstva za različne organizacije, za katere bi pravzaprav morala poskrbeti država, v kateri živijo oziroma dežela. Tako da to delovanje ne bo bistveno okrnjeno. Ves čas pa tudi ob pregledu porabe sredstev opozarjamo uporabnike, da morajo racionalizirati porabo, še posebej kar se tiče izplačevanja plač in materialnih stroškov. S temi sredstvi skušamo narediti maksimalno, kar se da. Bistveno pa delovanje zaradi tega ne bo okrnjeno.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala, ponovno za besedo. Delno se seveda, spoštovana gospa ministrica, strinjam z vami, delno pa nikakor ne, saj bi še enkrat citiral ta stavek, se mi je prav vtisnil v spomin: "Slovenija bi naj", bom poudaril, "zaščito interesov manjšine in se dosledno zavzemala za uresničitev vseh njenih pravic". Imel sem priložnost, da sem se imel osebno v okviru uradne delegacije, ki se je udeležila obiska Celovca in kasneje Dunaja, priložnost srečati s predstavniki različnih organizacij, tudi predstavniki vrtcev, osnovnih šol, domov, ki so seveda, ste lepo povedali, z razumevanjem nekako sprejeli dejstvo, da se varčuje v Sloveniji, posledično torej tudi izven njenih meja, kljub temu pa konkretno v knjižnici, ki zmore 130 tisoč knjižnih enot, slovenskih enot, kar je zelo pohvalno in od katere si izposojajo vse možne institucije, konkretno v Celovcu in okolici, težko razumejo dejstvo, da se jim bo za ne vem koliko odstotkov znižal fundus oziroma cenzus za nabavo knjig. Zato apeliram v bodoče za več posluha za naše Slovence izven meja, saj smo mi v mnogih primerih njihovo edino upanje. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, želite dopolniti odgovor. Prosim.
Republika Slovenija ima zagotovo veliko posluha do svojih manjšin. Tukaj nas občudujejo tudi mnoge druge, večje države. Mi imamo poseben urad za Slovence v zamejstvu in po svetu, funkcijo ministra in tudi kar precej sredstev namenjamo. Ko se pogovarjamo z nekaterimi drugimi državami, ki se pri nas pozanimajo, kako imamo mi to problematiko urejeno, lahko rečemo, da nas samo pohvalijo oziroma se čudijo državi Sloveniji, da vendarle ima takšno pozornost do Slovencev v zamejstvu in po svetu. Kar se tiče knjižnice. Poznam ta problem in tiste probleme, ki so posebej akutni ali bolj zahtevni, poskušamo reševati tudi v okviru interventnih sredstev.
Hvala lepa. Vprašanje ima gospa Renata Brunskole, in sicer za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Lepo pozdravljeni še enkrat! Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Na kakšen način boste v skladu s svojimi pristojnostmi preprečil negativne vplive na dolgoročni razvoj okolja, ki se pojavljajo ob izvajanju gospodarskih dejavnosti, s tem, da ostane poudarek na spodbujanju skladnega regionalnega razvoja in spodbujanju gospodarstva, tudi novih dejavnosti, kot primer naj navedem pirolizo, to je sežiganje starih gum oziroma plastike, za katero strokovnjaki pravijo, da je ekološko neoporečna, da ne predstavlja tovrstnih okoljskih nevarnosti niti nevarnosti za zdravje ljudi? Zakaj vas o tem sprašujem? V zadnjih tednih je v Beli krajini, zasledila sem, da tudi nekje drugje v Sloveniji, že bilo tovrstno vprašanje ljudi oziroma tamkajšnjih prebivalcev ter posameznih občinskih oziroma lokalnih skupnosti. Tudi po besedah županje Semiča – konkretni primer iz Bele krajine, Semiča – ta proizvodnja ni sporna. Po mnenju strokovnjakov ravno tako ne. Podprl ga je tudi občinski svet občine Semič, v smislu "Semič je za ekologijo a tudi za razvoj". Zakaj vas to sprašujem? Gre za civilno iniciativo 2012, ki se je pojavila zdaj v Beli krajini, v Semič z nazivom Civilna iniciativa za transparentno in zdravo Belo krajino, ki zbira podpise s peticijo proti takšnim investicijam kjerkoli, tako v Semiču kot kjerkoli v Beli krajini. Gre za to, da prvi odstavek 8. člena Zakona o varstvu okolja določa uvajanje novih tehnologij proizvodnih postopkov in izdelkov, da je to dopustno le, če ob upoštevanju stanja znanosti in tehnike ter možnih varstvenih ukrepov ni pričakovati nepredvidljivih, škodljivih učinkov na okolje ali zdravje ljudi. Kot sem navedla, je to v Beli Krajini pomembno vprašanje in dvom, škoda pa je, da bi kateregakoli od investitorjev v tej smeri zavrnili in na ta način ne pridobili nekaj novih delovnih mest. V Beli krajini pa je zadnjih nekaj let tudi velik ekološki problem, kot sem vas prejšnjič vprašala, razlivanja gnojevke iz bioplinarne. 14. junija 2012 je Veterinarska uprava Slovenije izdala odločbo o začasni prepovedi razlivanja zaradi ugotovitve salmonele v tej bioplinski gnojevki. Gre za vprašanje: Kam odložiti 4 tisoč ton s salmonelo okuženega materiala? Prosim, spoštovani gospod minister, za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim za odgovor.
Nimam nikoli navade polemizirati z vprašanji, vendar pa vidim, da je očitno navada zdaj, da se v najavi vprašanja, ki je osnova za pripravo konkretnega odgovora, napiše en stavek, potem se pa porabi celoten čas pa še zmanjka ga, da bi lahko celotno vprašanje postavil. Zato se opravičujem, ker ne bom mogel imeti konkretnih odgovorov, s katerimi bi z veseljem postregel, če bi bilo tako postavljeno vprašanje. Vprašanje je bilo zelo načelno in v tem delu lahko mirno rečem, da vemo, da zakon in pa sama ustava določata to pravico do življenja v varnem okolju in da je okoljsko ministrstvo tisto, ki naj v tem delu poskrbi na eni strani za zakonodajni okvir, po drugi strani imamo tudi celo vrsto strokovnjakov in pa tudi agencij, ki poskušajo s strokovnimi ugotovitvami pa tudi v okviru svojih nalog odgovoriti na takšna vprašanja, kaj sodi v prostor, kaj ne sodi, katere odgovore je treba imeti, preden se nek objekt v prostor umesti. V okviru uradov organov v sestavi je tudi inšpekcija, ki pa mora nadzirati, ali je v življenju tako, kakor je tudi zapisano v dokumentaciji. Žal ugotavljamo, da je v slovenskem prostoru cela vrsta teh kršitev in tudi velikokrat pomanjkanje kadrov in sredstev, včasih za samo kvalitetno izvedbo nadzora. Glede teh stvari, s katerimi se srečujete v Beli krajini, so mi nekatere poznane. Z eno od civilnih iniciativ, ki je na enega od teh problemov, na umestitev bioplinarne, poskušala s svojimi aktivnostmi tudi opozoriti, smo se sestali. Na tej osnovi bo tudi opravljena sprememba določene zakonodaje. Obljuba velja, da bomo javno razgrnitev tega dokumenta naredili v Beli krajini in si tudi na licu mesta ogledali sam objekt. Tudi sam sem posredoval, tako kot sem tudi dejal, pri lastnikih, se z njimi sestal, se na nek način tudi z župani dogovoril, da so se skupaj usedli in da poskušajo korektno in v dialogu razčistiti vse probleme. Na drugi strani pa je normalno treba spraviti celotno zadevo v zakonodajni okvir. Kar se tiče samega problema okoli sežigalnice pnevmatik, se resnično opravičujem, ne znam postreči s konkretnim odgovorom, tako da bom poskrbel za pisni odgovor. Ve pa se, da je postopek umeščanja v prostor in da je tako, da so v samem prostoru najprej okoljevarstvena soglasja, za katere so zadolženi organi, ki so v sestavi našega ministrstva, in zagotovo niti na vprašanja civilne iniciative niti na vprašanja samega postopka ne moremo problema rešiti ob 23. uri v parlamentu, bo treba tam, kjer je ta postopek v teku. Se bom pa sam, kot sem že dejal, pozanimal, v kakšni fazi je in vam postrežem s pisnim odgovorom.
Hvala lepa. Sem mislil, da sta se že vmes dogovorila za pisni odgovor za tisto vprašanje, ki ga niste predhodno postavili. Prosim, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister, za odgovor. Vendar, da ne bi imeli dvoma, da sem vas kakorkoli želela v neroden položaj postaviti. Moje vprašanje je bilo – in to bi si želela tudi v razširjeni razpravi: Kako boste v skladu s svojimi pristojnostmi preprečili negativne vplive na dolgoročni razvoj okolja, ki se pojavlja ob izvajanju gospodarskih dejavnosti, kot so na primer bioplinarne, sežigalnica pnevmatik in podobna za okolje tvegane dejavnosti? Bilo je v tej smeri. Bi pa še nekaj poudarila. V Beli krajini je tudi še vprašanje, mogoče tudi kje drugje, zakaj je prišlo do pogina rib v krajinskem parku Kolpa, katerega delovanje skupaj z zaposlenimi financira država, je pa prav, da se v teh kriznih časih in varčevanju tudi pri tej državni instituciji, to vas želim samo opomniti, tudi v povezavi z ekološkimi zadevami izvaja nadzor predvsem v smeri učinkovite uporabe državnih sredstev za potrebe Krajinskega parka Kolpa, našega bisera. Gre namreč za to, da obstaja dvom med ljudmi, da se v okviru teh državnih sredstev uporabljajo sredstva tudi za morebitne zasebne interese, ne vem, ljudje razmišljajo tudi o morebitni politični podpori za tovrstni izvajanje, tamkajšnji prebivalci imajo ta občutek. Predlagam, da se tovrstni dvomi razrešijo, če obstajajo. Razvoj turizma v Beli krajini ima izreden pomen in zaradi tega predlagam, spoštovani gospod minister, da se tovrstni okoljski problemi, s katerimi se zadnje mesece soočamo in so medijsko – namreč, to kar sem govorila o bioplinarni, 14. junija je Veterinarska uprava, še enkrat ponovim, dala sklep, da obstaja salmonela, zatorej 4 tisoč ton bioplinske gnojevke v kakšen drug obrat odpeljati, uničiti. To je dvom in veliko vprašanje ljudi v Beli krajini.
Hvala lepa. Postavili ste celo vrsto vprašanj. Sprašujem ministra Bogoviča, ali želi še kaj odgovoriti? Prosim.
Najprej, kar se tiča pogina rib. Krajinski park Kolpa ima pomembno razvojno vlogo v vaši pokrajini. Po meni znanih podatkih [[...]]če so dvomi, lahko spoštovana državljanka in tudi poslanska obvestite koga, jaz resnično ne morem vedeti, kaj se vse v Beli krajini dogaja. Mislim pa, da je predvsem v zadnjih dneh, ko so se fantje iz tega parka organizirali, nabavili čolne in poskušali tudi rešiti problem, ki je v Kolpi nastal, da so se vsaj odstranili kadavri, bi bilo mogoče ob kateri drugi priliki bolj primerno, če bi bili deležni kritike. Sedaj bi pričakoval predvsem, da kdo reče, da so svoje delo opravili. Ker resnično ni krajinski park tisti, ki je – ja, skrbi za okolico, za razvojne programe – odgovoren za kvaliteto vode. Te odgovornosti pa znaj ne moremo naprtiti krajinskemu parku. Jaz sem z direktorjem gospodom Grabrijanom tudi danes govoril. Tekoče nas je obveščal, povedal o svoji vlogi, angažirane so tudi ostale institucije, da ugotovijo pravi vzrok. Težko je danes govoriti o tem vzroku, gre za poletni čas, ko je temperatura vode blizu 29 stopinj, tako da jaz ne bi tukaj več odgovorov, ker jih tudi nimam in so odgovorni poklicani za to, da kaj tukaj naredijo na tem področju. Bi pa zdaj – ker sem ravno pri besedi, pa ne more predsednik stranke odgovoriti, ker ste dali ta namig o političnih interesih pa neki porabi za zasebne namene – ostro zavrnil vsakršno, kakršnokoli tako namigovanje. Gospod Grabrijan je član naše stranke. Nikoli in nikdar nisem od nikogar od teh ljudi v kakršnikoli povezavi, glede na to, da sem tudi minister šele teh nekaj mesecev, tudi zdaj ne mislim, kolikor časa bom še funkcijo opravljal, da bi kadarkoli te stvari pomešal med sabo. Zato mislim, da ni bila ta opazka na mestu. V svojem imenu in imenu stranke jo ostro zavračam.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister, za ta odgovor. Glede na to, da je vodstvo stranke tukaj, sem vesela tudi vašega odgovora in odločnega zavračanja. Namreč, tudi javnost, ki posluša to zadevo, mislim, da je prav, da se dvomi razblinijo takoj, kot pa da je kakršnokoli drugačno namigovanje, čeprav je v preteklem mandatu obstajala tudi pošta v tej smeri, vendar sem mislila, da je bilo to trenutnega značaja. Zato sem vesela vašega odgovora in se opravičujem, če ste kakorkoli to zaznali, tako vam kot predsedniku in direktorju zavoda za kakršenkoli negativen občutek, ni potreben. Vendar predlagam, da se opravi na naslednji seji razširjena razprava o tem, kako preprečiti negativne vplive na dolgoročni razvoj okolja, ki se pojavlja ob izvajanju gospodarskih dejavnosti, kot so na primer bioplenarne in podobne za okolje in kmetijstvo tvegane dejavnosti, pa tudi pod vprašanjem morebitnega tveganja za zdravje ljudi. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 11. julija, v okviru glasovanj. In še zadnje vprašanje. Mag. Stanko Stepišnik bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Prisotnim v Poslanski skupini – samo eni – Pozitivni Sloveniji, obema ministroma, lep pozdrav! Eden se odpravlja, drugi bo moral še počakati. In strokovke so tudi tu. Lep pozdrav! Vse se začne z gospodarstvom in na žalost tudi konča z gospodarstvom. Ko bo najhuje, bo zopet gospodarstvo tisto, ki bo moralo svoje odigrati. O konkurenčnosti imama vprašanje za gospoda ministra. Najprej pokazatelji zaostajanja v Sloveniji. Slovenija je po letu 2011 po svetovni konkurenčnosti med 59 državami na 51. mestu. Po ekonomski uspešnosti je v zadnjih dveh letih padla iz 22. na 43. mesto, po učinkovitosti vlade iz 38. na 53, po poslovni učinkovitosti celo iz 39. na 56. mesto in po infrastrukturi iz 27. na 31. mesto. Na področju mednarodnih investicij je najslabša, na 58. mestu. Svetovna banka nas je leta 2010 ocenila med 183 državami in uvrstila na 53. mesto. Najslabši smo v zaposlovanju delavcev, na 162. mestu, po registracij premoženja na 108. mestu, po pridobitvi kredita na 87. mestu in po poslovanju s tujino na 84. mestu. Glede na države OECD traja registracija premoženja pri nas 15-krat dlje, uveljavljanje pogodb in zaposlovanje sta 3-krat težja, togost delovnega časa in zaposlitve 2-krat večja. Evropski inovacijski semafor za leto 2010 pravi, da je Slovenija prešla iz zmernih inovatorjev v skupino inovacijskih sledilcev, in s tem je med 27 državami v Evropi zasedla 13. mesto. Slovenija zaostaja v vseh oblikah in virih financiranja razvoja in raziskav, deležu prebivalca s terciarno izobrazbo in diplomantov naravoslovnih ter tehničnih znanosti. Tuje neposredne investicije so znašale v lanskem letu približno milijardo dolarjev, medtem ko so izhodne tuje neposredne investicije znašale 112 milijonov. S tem zaostajamo za Češko, Slovaško, Madžarsko in Poljsko. V teh državah znaša priliv tujih neposrednih investicij približno 40 % BDP, pri nas je to komaj 20 %. Izgubljamo bitko mednarodne konkurenčnosti. Neuspešno privabljamo tuj kapital. Delovna sila je predraga. Stroški na enoto proizvoda previsoki. Prekomplicirana administracija, rigidnost trga, neprožnost, nefleksibilnost, visoki davki, neprijazno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, minister, prosim za pojasnilo na to vprašanje.
Hvala lepa tudi za to vprašanje, čeprav se mi zdi, da je zelo podobno tistemu vašemu prejšnjemu vprašanju, ki ste mi ga zastavili popoldan. Upam, da ne prepisujete zaslug za vse te podatke, ki ste jih navedli, ki smo jih evidentirali že takrat, ko te vlade še ni bilo, meni. Upam, da ne. Sicer ne razumem, kako bi lahko na vse te podatke, ki ste jih zdaj navedli, vplival v treh, štirih, petih mesecih ministrovanja. Lahko pa vam povem en podatek, ki je spodbuden, da je vendarle izvoz v primerjavi z lanskim letom narasel sicer za borih 1,1 %, ampak je to pozitiven podatek za slovensko gospodarstvo v teh kriznih časih. Ne bom ponavljal tistega, kar sem dejal, pa vendarle. Kar se tiče konkurenčnosti, ki je pogoj za gospodarsko rast, o kateri ste spraševali v prvem vprašanju, se mi zdi, da moramo razmišljati v vsaj petih smereh. Eno – pa mislim, da ste vse sami tudi opredelili –je davčna zakonodaja, z dodatnim obremenjevanjem gospodarstva pač konkurenčnosti ne bomo dvignili. Je res? Ne bomo. To pomeni, da je treba podjetja oziroma gospodarstvo razbremeniti. To smo delno naredili, več si ne moremo privoščiti. Celo kritizirani smo bili zaradi tega, ker smo korak v to smer davčne razbremenitve naredili. Druga pomembna zadeva, ki ste jo tudi sami omenili – delovno pravna zakonodaja. Po pogovori s tujimi investitorji, s tujimi podjetniki, je to naša najšibkejša točka in točka, ki nas v konkurenčnem smislu tišči najbolj navzdol. Vse, katerekoli tuje investitorje v Sloveniji vprašate, bodo na prvo mesto postavili delovnopravno zakonodajo. Jaz upam, da bomo v naslednji fazi, torej skozi tretji sveženj gospodarskih ukrepov, ki jih pripravljamo in to kar pripravlja kolega Vizjak, skratka reformo delovnopravne zakonodaje, na tem področju naredili korak naprej. Vi veste, glede na to, da ste podjetnik, da še od stare Jugoslavije bistvenih premikov s tem v zvezi ni bilo. Imamo delovnopravno zakonodajo približno takšno, kot smo jo imeli v bivšem sistemu. Torej potrebujemo resne spremembe. Če bomo te naredili v delovno pravnem smislu na trgu dela, bomo lahko govorili o resnem preboju, kar se tiče konkurenčnosti. Če tega ne storimo, tega ne bo. Jaz seveda upam in si želim en konstruktiven in konsenzualen dialog tudi s socialnimi partnerji, da bodo nenazadnje tudi sindikati razumeli pomen in težo tega vprašanja, kar se tiče konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, da na tem področju naredimo do konca leta kakšen pomemben korak naprej. Tretja točka so investicije, tudi te ste omenili. Sam sem vam v prejšnjem vprašanju že omenil mnoge ukrepe s tem v zvezi. Na tem področju nismo konkurenčni in zaradi tega tujih neposrednih investicij ni v takšni meri, kot bi lahko bile. Mnoga vprašanja sem odprl, od zapletenih administrativnih ovir, kar se tiče gradnje objektov, do tega da smo nekonkurenčni pri ceni zemljišč. Mimogrede, cena zemljišča v industrijski coni v neposredni bližini Dunaja stane od 5 do 10 evrov po kvadratnem metru. Najdite mi eno industrijsko cono, kjer lahko v tem trenutku podjetnik kupi zemljišče po tej ceni! Jaz mislim, da v tem trenutku takšne industrijske cone v Sloveniji ni, zato pa so več ali manj prazni. Četrta točka je znanje To je ena močnejših točk konkurenčnosti. Vsi nam priznavajo, da slovensko šolstvo in univerze vendarle dajejo kadre z dobrim znanjem. Tukaj prednjačijo predvsem tehniške stroke, čeprav ugotavljamo, da jih imamo žal premalo in bi jih potrebovali več. In peta točka so administrativne ovire, na vseh področjih, na vseh koncih in krajih. Tega smo se intenzivno lotili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ja, očitno želite še dopolnitev odgovora. Prosim tudi za kakšno vprašanje.
Ja, samo za dopolnitev. Res je, da je statistika takšna, da vedno kaže plus ali minus, ampak vedno na predhodno obdobje. Vsak podatek, ki kaže v plus je razveseljiv. Tudi mi smo ga izredno veseli, še posebno za tiste indikatorje, ki kažejo, da raste gospodarska rast ali pa da raste konkurenčnost, pa tudi ostale stvari, če rastejo, je včasih to dobro, včasih pa tudi ne. Ampak ta izvozna konkurenčnost Slovenije, ki jo merimo z gibanjem tržnega deleža gospodarstva, se je pa le v zadnjih petih letih zmanjšala za 16 %, to se pravi, da smo izgubili svetovni trg za 16 %. Res je, da smo zdaj za procent popravili izvoz. Na trgih najpomembnejših gospodarskih partneric smo pa izgubili 7,5 % v zadnjih petih letih, tako pravi UMAR. Vzrok so sigurno tehnološko nizko razviti produkti, ki niso konkurenčni na svetovnih trgih. Že prej sem opozoril, da so prva faza pri večanju konkurenčnosti vlaganja v raziskave in razvoj, podjetja morajo inovirati. In pri nas v Sloveniji že več kot 50 % podjetij ne inovira v svoje produkte, kar v neki časovnici pomeni, da bodo v naslednjih mesecih oziroma letih prišla med tista podjetja, ki so zrela za insolventnost oziroma za stečaj. Zato je treba bolj spodbujati raziskave, motivirati raziskave in razvoj, predvsem pa tista podjetja spodbuditi, ki so izvozno usmerjena, ker to so naši vlečni konji, ki imajo produkte, ki so konkurenčni, svetovno konkurenčni in so na visoki tehnološki ravni, ker le-ti imajo potencial za razvoj in raziskave, imajo potencial za zaposlovanje na delovna mesta z visoko dodano vrednostjo in edina so sposobna, zrela s svojo pametjo potegniti ta voz naprej.
Ali želite minister Radovan Žerjav še kaj dopolniti? Prosim.
Če smo že tako dolgo tukaj, pa gremo do kraja, se temu reče. Morda še stavek ali dva, ker mi je prej zmanjkalo časa. Še nekaj zadev, ki jih načrtujemo in smo jih tudi napovedali. Pavšalna obdavčitev za mikro in mala podjetja se mi zdi, da je nujna za poenostavitev davčne zakonodaje na temu področju. Še vedno nismo odpisali socialne kapice, ki se mi zdi, da je ključna tudi za konkurenčnost podjetij, predvsem v tistem delu, kjer je treba tistemu kadru, ki je poklical za to, da v podjetjih naredi maksimalno za to, da podjetja čim lažje prebrodijo krizo, govorimo o tistem ustvarjalnem delu zaposlenih, da tisti del vendarle razbremenimo. Ti ukrepi še prihajajo. Pa vendarle, ker ste omenili nekaj pomembnih zadev, naj še jaz dodam temu, da skozi javne razpise, ki so del tega svežnja, drugega, naj vam navedem samo nekatere, ker to potrjuje to, kar ste sami govorili o inovativnosti, o raziskavah in razvoju. Nekaj razpisov: razpis za spodbujanje investicij; razpis za spodbujanje zaposlovanja v razvojnih jedrih, skratka gre za zaposlovanje raziskovalcev oziroma prezaposlovanje raziskovalcev iz znanstvene sfere v gospodarstvo; javni razpis tako imenovani P1 tip 2012 – garancija za tehnološko inovativne projekte, to je pomembne razpis Slovenskega podjetniškega sklada; potem naslednji za spodbujanje, to je sicer klasični razpis, ki se vsako leto pojavi za tuje neposredne investicije; potem naslednji razpis za raziskovalni vavčer, pomemben v tem duhu, v katerem govorite, in razpis za spodbujanje razvoja novih kreativnih jeder. Skratka vse te zadeve gredo v smer, ki ste jih sami navedli, seveda s sredstvi, ki jih imamo na voljo. Strinjam se, rekli boste, ja z več denarja, z 10 milijardami bi bilo mogoče narediti več, se strinjam, ampak teh 10 milijard žal nimamo in počnemo to s tem, kar imamo na voljo. Skratka, namera vlade je, da nadaljujemo z ukrepi za ustvarjanje konkurenčnejšega poslovnega okolja v Sloveniji. Kakor smo začeli, tako bomo tudi nadaljevali v jesenskem delu, ki prihaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Prosim.
Kot je že Evropa spoznala, da je po paktu stabilnosti, po paktu za evre treba narediti še pakt za rast in zaposlovanje, mislim, da bo tudi v Sloveniji prišlo do tega spoznanja, da se bo gospodarski rasti in zaposlovanju dalo prioriteto. Zato je ta konkurenčnost tako pomembna, da bi jo v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika bilo pomembno obravnavati kot javno obravnavo. Predlagam, da se opravi splošna obravnava.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 11. julija, v okviru glasovanj. Predsedniku Vlade, ministrici in ministrom se zahvaljujem za odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 11. julija, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa in lahko noč.