Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjamo 10. redno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje se ne morejo udeležiti naslednje kolegice in naslednji kolegi: Jasmina Opec, Maja Dimitrovski, Alenka Bikar, Borut Ambrožič, Peter Vilfan, Roman Jakič, Srečko Meh, Roberto Battelli in Dragan Bosnić. Na sejo sem k 1. točki dnevnega reda vabil predsednika Vlade, ministrico in ministre in generalnega sekretarja Vlade, k 20. točki dnevnega reda sem povabil varuhinjo človekovih pravic dr. Zdenko Čebašek Travnik, k 22. točki dnevnega reda, Mandatno-volilnim zadevam, pa sem vabil predstavnika Državne volilne komisije, kandidata za poslanca gospod Branka Kurnjeka, dr. Senka Pličaniča, ministra za pravosodje in javno upravo, dr. Janeza Šušteršiča, ministra za finance, kandidatko za varuhinjo človekovih pravic gospo Vlasto Nussdorfer, predstavnika Urada predsednika republike, kandidata za prvega namestnika predsednika Računskega sodišča mag. Jorga Kristjana Petroviča in predstavnike Vlade k vsem ostalim točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 10. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem v petek, 18. januarja 2013. O predlogu bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel, pač pa smo prejeli predlog za širitev dnevnega reda. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke Državnemu zboru predlaga, da se dnevni red 10. seje razširi s Predlogom akta o odreditvi parlamentarne preiskave za spremembo zakonodaje ter za druge odločitve Državnega zbora iz njegove pristojnosti ter za ugotovitev in oceno dejanskega stanja za ugotovitev odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma, da so sodelovali pri nadzoru slovenskega bančnega sistema in pri posrednem ali neposrednem vplivanju preko državnega lastništva oziroma preko državnih organov in regulatorjev na odločitve v slovenskem bančnem sistemu v zvezi z odobritvijo odpisanih kreditov, unovčenih garancij in posojilne politike ter spoštovanje veljavnih zakonov in predpisov pri odobravanju in upravljanju s krediti ter bančnimi garancijami, in zaradi suma, da so nastale še neugotovljene negativne posledice takšnih ravnanj. Predlog za širitev ste prejeli 25. januarja 2013. Želi besedo predstavnik predlagatelja? Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Skupina poslancev je 30. novembra 2012 vložila zahtevo za odreditev parlamentarne preiskave za preiskave v bančnem sistemu. Glede na to, da je bila takrat že vložena ena zahteva za parlamentarno preiskavo z ozkim delom te vsebine, ki jo je predlagala skupina poslancev, smo to svojo zahtevo potem skladno z dogovorom, ki je bil 9. januarja 2013 pri predsedniku Državnega zbora in je na njem sodelovalo vodstvo Državnega sveta, nekako uskladili in se dogovorili, da oni podprejo naš predlog, dajo pripombe na naš predlog in svojo zahtevo umaknejo. Skladno s tem dogovorom bi se to moralo zgoditi do te seje Državnega zbora. Ker Državni svet v času med 9. januarjem in sejo Državnega sveta, ki je bila 22., ni v tem pogledu storil ničesar, smo potem to svojo zahtevo predelali tako, da smo izločili tisti del, ki ga je pokrivala zahteva za preiskovalno komisijo s strani Državnega sveta. V tem smislu je ta predlog korekten. Mi prej zaradi dogovora z Državnim svetom nismo mogli zahtevati. Še prej smo se odločili, da bomo poskušali pripraviti parlamentarno preiskavo, ker zdaj teh zadev ni, je pač skladno s Poslovnikom o parlamentarni preiskavi in Poslovnikom Državnega zbora vložena zahteva za odreditev parlamentarne preiskave na tej seji. Rad bi vas opozoril, da bi morali biti obe parlamentarni preiskavi v skladu z določbami Poslovnika o parlamentarni preiskavi odrejeni že na decembrski seji Državnega zbora. To se ni zgodilo, ker smo pač imeli ambicijo, da naredimo eno, tudi to se ni zgodilo. In zdaj so s to korekturo izpolnjeni pogoji, da se to parlamentarno preiskavo, ki jo je zahtevala skupina poslancev, odredi na tej seji Državnega zbora. Predlagam, da predlog za širitev dnevnega reda podprete. Hvala lepa.
Hvala. Želi besedo predstavnik Vlade? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Izvolite, gospod Janko Veber, Poslanska skupina Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli razširitve dnevnega reda iz razloga, ker resnično pričakujemo, da se tako Državni svet kot poslanke in poslanci, ki so podpisali zahtevo za ustanovitev preiskovalne komisije, dogovorijo in dosežejo dogovor o tem, kako naj bi ta preiskovalna komisija delovala in predvsem, katero obdobje bi bilo predmet preiskave. Dodatno argumentacijo, zakaj ne moremo tega podpreti, pa vidimo tudi v tem, kajti ni nobena skrivnost, da si je Slovenska demokratska stranka v Državnem svetu zagotovila kar lepo število sedežev in lahko se zgodi, da bo Državni svet umaknil svojo zahtevo, in glede na to, da je popravljen tekst poslank in poslancev, bo iz preiskave seveda izpadlo obdobje, ki se nanaša na zahtevo Državnega sveta, to je pa ravno obdobje prejšnje tako imenovane Janševe vlade. Takšno ravnanje se nam zdi neprimerno in zato pričakujemo, da do dogovora med obema stranema, ki predlagata preiskovalno komisijo, pride in da potem, ko je ta dogovor dosežen – seveda normalno po proceduri, ki je v Državnem zboru taka, da preiskovalna komisija mora biti ustanovljena –, to tudi opravimo. Brez tega dogovora pa obstaja predvsem ta nevarnost, ki sem jo omenil, da bi dejansko lahko prišlo do tega, da se določeno obdobje pa kar naenkrat zgubi, ki ne bo predmet preiskave, zato pač takšnemu predlogu ali temu konkretnemu predlogu za razširitev dnevnega reda v naši poslanski skupini nasprotujemo. Hvala.
Gospod Jani Möderndorfer, Poslanska skupina Pozitivna Slovenija.
Takšnega predloga, seveda, ne bomo podprli. Namreč, prihajamo v obdobje, ki smo ga že več ali manj v Državnemu zboru v preteklosti že gledali. Ustanavljati dve različni preiskovalni komisiji z isto tematiko je pravzaprav neracionalno. Glede na to, da smo se na Kolegiju predsednika Državnega zbora o tem pogovarjali in dogovorili, da bomo počakali, predvsem najprej odgovor s strani Državnega sveta, kaj so izrecno mislili s tem, ko so predlagali takšno preiskovalno komisijo, je seveda to nestrpno – ali pa bom rekel bolj pravilno – neučakano, zato da se pohiti z neko drugo komisijo, ki bo neka kvazi protiutež, samo govori in potrjuje dejstva, da želimo tu imeti zopet neko preiskovanje samo zaradi preiskovanja, da se zopet nekaj uravnoteži. Mislim, da takšna dejanja niso smiselna. Je pa moč o tem še vedno odločati, ko bo jasno na obeh straneh, kaj pravzaprav je bilo mišljeno na eni ali drugi strani. Hvala lepa.
V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Vsi tisti, ki radi spoštujete pravno državo, bi vas rad opozoril, da Poslovnik o parlamentarni preiskavi, ki je sprejet z dvotretjinsko večino, natančno odreja, v katerih primerih mora biti parlamentarna preiskovalna komisija odrejena. Mora biti; ne, da bi jo ali je ne bi, ampak mora biti. Glede na to, da 3. člen natančno določa, da bi moralo biti to odrejeno že na prejšnji seji Državnega zbora, pa recimo, da niso bili takrat pogoji ali pa je šlo za nek dogovor, v tem primeru pa je to preiskovalna komisija, Ker je iz nje izločena vsebina, ki jo pokriva preiskovalna komisija, na zahtevo Državnega sveta izločena, mora biti odrejena in tudi mora biti odrejena parlamentarna komisija na zahtevo Državnega sveta, pač s tistim delom, ki so jo oni zahtevali. Tu ne gre za nobeno izogibanje čemur koli. Gre samo za to, da se v skladu z določbami Poslovnika o parlamentarni preiskavi, to je pač tudi eden od dokumentov, na osnovi katerega deluje Državni zbor, ta zahteva odredi. Tisti, ki bo glasoval proti, potem glasuje tudi proti pravilom, proti Zakonu o parlamentarni preiskavi in potem tudi proti Poslovniku o parlamentarni preiskavi, ki natančno določa, v katerih primerih mora biti ta zahteva odrejena. Tu Državni zbor v bistvu nima nobene posebne možnosti, razen te, da to parlamentarno preiskovalno komisijo odredi. Vse drugo, kar govorite, ne glede predmeta preiskave, glede drugih zadev, pomislekov, je irelevantno. Poslovnik o parlamentarni preiskavi je pač natančen, zelo precizen in pač tisti, ki boste glasovali v nasprotju s poslovnikom, potem to pomeni, da boste glasovali proti aktu, ki je sprejet v Državnem zboru z dvotretjinsko večino, in tudi proti enemu aktu, ki odreja ali ureja poslovanje Državnega zbora. Se pravi, ti pomisleki glede neodreditve so pa iracionalni.
Zaključujem razpravo o predlogu za širitev dnevnega reda. Prehajamo na odločanje. Prosim, če preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo o predlagani širitvi dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 34. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je predlo za širitev sprejet. Zbor bo navedeni predlog akta kot 19.a točko dnevnega reda obravnaval v petek, 1. februarja 2013, po končani 22. točki dnevnega reda. Glasujemo o določitvi dnevnega reda v celoti. Predlagam, da za današnjo sejo določimo dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in sprejeto dopolnitvijo. Proceduralno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, tudi tukaj imam proceduralni predlog. Predlagam, da se danes seznanimo tudi z odstopoma obeh ministrov, se pravi, da se v okviru mandatno-volilnih zadev, ki so predvidene takoj po potrditvi dnevnega reda, uvrstita tudi točki b1 in b2. Razlogov, da se o odstopih ministrov ne bi seznanili danes, pravzaprav ni. Svet Državljanske liste je na isti seji odločil, da izstopita iz koalicije, isti dan so bile vložene tudi zahteve oziroma predlogi za odstop s funkcij tako predsednika Državnega zbora kot obeh ministrov. Tudi predsednik Vlade je še tisti dan, ko je to prejel, poslal v Državni zbor in zdi se mi nelogično, da se na takšen sukcesiven način izstopa iz koalicije. Če ste se odločili za izstop in priprave na to so trajale že kar nekaj časa, predlagam, da se tudi opravi seznanitev z odstopom obeh ministrov. Razlogov je najbrž veliko, argumentov tudi, bi pa ob tem prebral odstopno izjavo gospoda Pličaniča, ministra za pravosodje, v kateri ni z eno besedo pritegnil argumentom, ki naj bi bili podlaga za odhod ali izstop iz koalicije. Namreč, minister Pličanič, ki vodi sektor pravosodja, to se pravi tisti krovni del pravne države, je zapisal naslednje: "Spoštovani predsednik! Svet Državljanske liste je včeraj sprejel odločitev o izstopu iz vladne koalicije, zato z današnjim dnem odstopam z mesta ministra za pravosodje in javno upravo." To se je zgodilo štiriindvajsetega. "Ob koncu svojega mandata se ti želim zahvaliti za odlično sodelovanje, v veliko čast mi je bilo, da sem lahko v temu letu delal s teboj. Vesel sem, da sva se lahko odkrito in iskreno pogovarjala, žal mi je le, da za to ni bilo še več priložnosti. Kot politika in kot človeka te zelo spoštujem in ti želim vse dobro." Se pravi, minister Pličanič je zelo jasno napisal, da odstopa z današnjim dnem, to je s 24. januarjem in predlagam, da ob prvi priložnosti, to je pa ta trenutek, opravimo tudi seznanitev z odstopom s funkcije ministra. Prav tako predlagam, da se ta seznanitev opravi za ministra za finance gospoda dr. Janeza Šušteršiča. Predlagam, da tudi v temu delu glasujemo o spremembi vrstnega reda točke v skladu s 65. členom Poslovnika Državnega zbora.
Hvala lepa. Najprej bomo glasovali o dnevnem redu, ker ta še ne vpliva na časovni potek. Takoj po izglasovanem dnevnem redu pa bomo odločali o predlogu gospoda Tanka. Torej najprej glasujemo o dnevnem redu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 10. seje zbora določen. Sedaj bomo odločali še o predlogu za spremembo časovnice, ki ga je podal gospod Tanko. Naj obrazložim svojo odločitev za to časovnico. O časovnici glede seznanitve z odstopom obeh ministrov sem se posvetoval z ministroma, ki odstopata. Zdelo se mi je to primerno, da minister, ki odstopa, oceni, kateri je tisti čas, ki ga potrebuje za to, da odgovorno in pravilno zaključi delo v svoji pisarni, in tudi čas, ki ga ima za to, da poslance in poslanke Državnega zbora seznani s svojim odstopom. To pravico namreč poslovnik daje. O predlogu bomo odločali na podlagi 65. člena Poslovnika, ker gre za proceduralno odločitev, boste lahko v imenu poslanske skupine povedali svoje stališče. Moram pa povedati, da bo po 65. členu Poslovnika ta predlog sprejet, če mu ne bo nasprotovalo najmanj 30 poslank in poslancev. Torej, če je proti najmanj 30 poslank oziroma poslancev, ta predlog ne bo sprejet. V imenu Poslanske skupine SDS gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora. Mislim, da ste zlorabili v tem delu poslovnik, ker niste odprli točke obrazložitve glasu, vi ste pa obrazložili svoje stališče. Če velja točka obrazložitev glasu za vse, potem velja tudi za predsednika Državnega zbora. Kar pa zadeva odstop ministrov, pa je povsod napisano "z današnjim dnem", to se pravi, s 24. januarjem. Gospoda ministra nista napisala, da odstopata s 30. januarjem, da odstopata z 2. februarjem, ampak sta napisala "z današnjim dnem", to je s 24. januarjem, in ta predlog sta posredovala predsedniku Vlade. Najbolj korektno je, da se takoj, ko je priložnost, opravi seznanitev z odstopom obeh ministrov. Nobenega utemeljenega razloga ni, da se današnji dan podaljša še za 3, 4 dni, teden dni in tako naprej, tako kot bi si kdor koli te zadeve lahko razložil, interpretiral ali pa bi mu bilo všeč. Upam, da sta ministra, ki sta dala odstopni izjavi 24. januarja in napisala "z današnjim dnem", najbrž do takrat opravila vse naloge, do tistega "današnjega dne". Ne predstavljam si, da bi še kar koli ostalo nedodelanega, da bi ostalo neurejenega ali da bi bilo treba na kakršen koli drug način te zadeve urejati, ker sicer bi odstopni izjavi napisala tudi drugače. Predlagam, da pač to seznanitev opravimo takoj, sicer si puščate možnosti za mnoge špekulacije glede tega sukcesivnega odstopanja s funkcij pri Državljanski listi. Vi boste poneverili svoj sklep, zlorabili svoj sklep Sveta Državljanske liste, po drugi plati pa navsezadnje dali velike težave v delo same Vlade. Najbrž si ne predstavljam, pa tudi drugi ne, da bi ministra, ki sta odstopila, z enakim žarom, na enak način delala še naprej, če sta odstopila. Ali da bi odgovorno sprejemala odločitve v korist koalicije, ki je še ostala. Saj spoštujem enega in drugega ministra, delal sem z njima, ni težav, ampak glede na to, da ste dali neke zahteve za izstop iz koalicije in ste tudi odstopili, potem pričakujem, da boste omogočili v najkrajšem mogočem času kompletiranje in zagotovili opravljanje funkcij v obeh resorjih. To pa je naloga potem predsednika Vlade in [[...]] [[znak za konec razprave]] ne več kogar koli, ki bi si lahko poljubno interpretiral, kdaj je smiselno odstopiti ali ne.
Hvala. Še kdo v imenu poslanske skupine? Gospod Janko Veber v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Tudi glede tega vprašanja, ki smo ga zaznali že na Kolegiju predsednika Državnega zbora v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da bi vendarle morali spoštovati proceduro v Državnem zboru, ta je določena. Predsednik Državnega zbora je določil, kako naj bi potekala seja Državnega zbora, ki se je danes začela. Poslovnik sicer omogoča spremembe ob pogojih, če določeno število poslank in poslancev ne nasprotuje takšni odločitvi. Ampak, tukaj bi vendarle bilo treba izpostaviti naslednje dejstvo. Dejstvo je, da ministri odstopajo zaradi tega, ker predsednik Vlade ni znal pojasniti poslovanja z gotovino in izvor premoženja Komisiji za preprečevanje korupcije. S tem, ko se Državni zbor danes ne seznanja po predlogu predsednika Državnega zbora z odstopom tako ministra za finance kot ministra, odgovornega za pravosodje, se daje predsedniku Vlade vendarle možnost, da premisli do četrtka, ali vendar ne bi bilo primerneje, da odstopi kot predsednik Vlade in s tem prekine te nejasnosti, ki nastajajo iz dneva v dan. Ta neodločnost, ki jo je zaznati pri predsedniku Vlade, zagotovo kaže na to, da ni enostavna odločitev tudi pri njem samem. Pa vendar vidimo, da se s to možnostjo, da se tako minister za finance kot gospod dr. Senko Pličanič predstavita Državnemu zboru v trenutku prenehanja funkcije, da predsedniku Vlade vendarle možnost, da do četrtka premisli tudi o svojem odstopu. Zato ne bomo podprli predlagane spremembe dnevnega reda. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Če ne, glasujemo. Naj vas še enkrat obvestim, da predlog ne bo sprejet, če mu bo nasprotovalo najmanj tretjina navzočih poslank in poslancev. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 37. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO MANDATNO-VOLILNIH ZADEV. Prehajamo na obravnavo določitve kandidata, ki v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanke, ki ji je prenehal mandat. Ker je mag. Trudi Pepelnik zaradi odstopa s funkcije poslanke 28. decembra 2012 prenehal mandat poslanke, je Državna volilna komisija Državnemu zboru posredovala ugotovitev, da je mandat prešel na gospoda Branka Kurnjeka. Sklep Državne volilne komisije je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala. Prehajamo na razpravo. K razpravi se je prijavil samo mag. Ivan Vogrin, ki mu dajem besedo.
Hvala lepa. Besedi se odpovedujem.
Hvala. Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanskega kolega, gospoda Branka Kurnjeka, vabim, da se nam pridruži in zasede svoje mesto v poslanskih klopeh. Pri tem mu želim, da bi uspešno opravljal funkcijo poslanca. Srečno! / aplavz/
Spoštovani! Prehajamo na seznanitev z odstopom s funkcije predsednika Državnega zbora Predsednik Državnega zbora dr. Gregor Virant je 24. januarja 2013 podal pisno izjavo o odstopu s funkcije predsednika Državnega zbora. Predsednik zbora bo v skladu s prvim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora obrazložil odstop. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Bilo mi je v veliko čast opravljati to funkcijo in služiti kot prvi med enakimi v Državnem zboru. Bila je izjemna izkušnja, rekel bi, še močnejša od moje ministrske izkušnje v obdobju 2004–2008. Funkcija predsednika Državnega zbora je zelo specifična. Prinaša veliko izzivov, vendar moram reči, da mi je bilo opravljanje te funkcije v veselje. Še posebej mi je bilo v veselje takrat, kadar nam je uspelo kakšne pomembne odločitve sprejeti s širokim soglasjem ali pa kar soglasno, kot recimo pokojninsko reformo ali pa pomemben amandma k državnemu proračunu, ki je prinesel nekaj dodatnega denarja visokemu šolstvu ali pa zakon, ki je uredil prehrano za učence in dijake. Takrat smo pokazali ljudem, da znamo biti tisto, kar od nas pričakujejo, sodelavci za skupni cilj, boljšo Slovenijo. Razumem, da niste bili vedno zadovoljni z mojimi odločitvami, predsednik Državnega zbora se pogosto znajde v vlogi razsodnika, ko mora odločati med različnimi interesi poslanskih skupin, poslank in poslancev in ena od strani je z njegovo odločitvijo potem nezadovoljna. Držal sem se ustave, držal sem se zakona, držal sem se poslovnika, trudil sem se, da bi bile moje odločitve pravične in da bi vse poslanske skupine obravnaval enakopravno, ne glede na to, ali ste bili koalicijski ali opozicijski. Tako razumem funkcijo predsednika Državnega zbora. Lepo mi je bilo delati z vami, drage kolegice poslanke in kolegi poslanci, v vlogi predsednika Državnega zbora in se vam za to najlepše zahvaljujem. Posebej pa se zahvaljujem tudi službam Državnega zbora, na čelu z generalno sekretarko. Moram reči vsem sodelavkam in sodelavcem v službah, da je vaša profesionalnost in predanost tista, ki omogoča, da delo Državnega zbora poteka gladko. V politiki je treba znati oceniti, kdaj pride pravi čas za slovo z neke funkcije. Moja odločitev o odstopu je bila enostavna, odhajam zato, ker niso odšli tisti, ki bi morali oditi. Svoje mesto do izvolitve novega predsednika Državnega zbora prepuščam kolegi Jakobu Presečniku, najstarejšemu podpredsedniku Državnega zbora. Jaka uspešno delo, veliko sreče in modrosti! Hvala lepa.
Predsedniku dr. Gregorju Virantu se zahvaljujem za obrazložitev. / aplavz/ V skladu z drugim in tretjim odstavkom, 202. člena Poslovnika Državnega zbora ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je dr. Gregor Virant dne 24. januarja 2013 podal pisno izjavo o odstopu s funkcije predsednika Državnega zbora, zato mu z današnjim dnem preneha funkcija predsednika Državnega zbora. Ob tem se dr. Gregorju Virantu zahvaljujem za korektno opravljeno delo prvega med enakimi poslankami in poslanci Državnega zbora Republike Slovenije in mu v tej priložnosti v imenu vseh nas želim najboljše pri nadaljnjem poslanskem delu. Srečno! Ker je predsedniku Državnega zbora prenehala funkcija, ga v skladu s tretjim odstavkom 20. člena Poslovnika Državnega zbora do izvolitve novega predsednika nadomešča gospod Jakob Presečnik kot najstarejši podpredsednik Državnega zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 31. januarja 2013, oziroma v petek, 1. februarja 2013. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejela pisne prijave 42 poslanskih vprašanj. Vrsti red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prvi dve vprašanji poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo predsednik Vlade odgovarjal ob 18. uri. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrica in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bomo vprašanje uvrstili na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila gospod Tomaž Gantar, minister za zdravje, mag. Radovan Žerjav, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, ter dr. Janez Šušteršič, minister za finance po 19. uri. Na e-klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na odgovore na poslanski vprašanji, postavljeni na 9. seji zbora. Minister za kmetijstvo in okolje gospod Franc Bogovič bo odgovoril na vprašanji: 4. vprašanje dr. Lászlá Göncza v zvezi s pripravo zakonodaje o omejevanju emisij neprijetnih vonjav predvsem z vidika delovanja bioplinarn. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Lep pozdrav, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana podpredsednica, vsi prisotni! Vprašanje dr. Lászlá Göncza je, kot ste že dejali, povezano s pripravo zakonodaje o omejevanju emisij neprijetnih vonjav, predvsem z vidika delovanja bioplinarn. Na ministrstvu pripravljamo uredbo o predelavi biološko razgradljivih odpadkov. Ta uredba je že zaključila javno obravnavo in je v pripravi zaključno usklajevanje vseh pripomb in gre potem v medresorsko usklajevanje. Glede na zelo akutno problematiko smo tudi opravili predstavitev te uredbe v Črnomlju, kjer vemo, da je tudi cela vrsta problemov z eno od slovenskih bioplinarn. To je tudi edina uredba, ki se dotika obvladovanja neprijetnih vonjav, ki so posledica delovanja bioplinarn in kompostarn. Dovolite, da predstavim bistvene novosti te uredbe, ki bodo zagotovo imele velik vpliv na to, da bo kontroliranje teh postopkov boljše in da bodo tudi posledice teh neprijetnih vonjav manjše v prihodnosti. Prva ključna vsebinska novost te uredbe in tudi zelo precizno izdelano je področje zagotavljanja kakovosti celotnega procesa in to tudi pomeni hkrati tudi nadzor in ta nadzor se vrši nad vhodnimi odpadki. Zelo jasno je tudi v prilogi 1 specificirano, kaj vse sme biti vhodni material, jasno so določeni postopki evidenc in pa tudi same kontrole teh vhodnih materialov. Drugi najpomembnejši del je vzpostavitev nadzora nad procesom razgradnje tega celotnega tehnološkega procesa in tu tudi vidimo največje težave, da v samih procesih prihaja do težav in posledično tudi do teh neprijetnih vonjav. V uredbi je tudi na novo določena obvezna analiza digestata in na kratkoverižne maščobne kisline. Tu gre, kot sem že dejal, za postopke fermentacije in glede na premalo jasen nadzor so se pojavljali tudi te neprijetne vonjave. Prav tako je ta nadzor nad končnim proizvodom zelo jasen. Tu gre za dve stvari, prvič za to, kakšna bo vsebina raznih tudi mikroelementov, ki se bodo smeli uporabljati na kmetijskih površinah, po drugi strani pa tudi z vidika vonjav. Drugo takšno vsebinsko določilo te uredbe, ki bo pomembno vplivalo, je tudi ta del, ki se nanaša na obvezno merjenje meteoroloških parametrov, kot so tlak, smer vetra, temperature na napravi sami, tudi beleženje teh meteoroloških pojavov in s tem tudi omogočen tudi nadzor inšpekcije, hkrati pa je redno beleženje pritožb krajanov tudi sestavni del tega postopka. Uredba prav tako na novo vnaša odmik od najbližjih obstoječih stanovanjskih, gostinskih, upravnih, pisarniških in trgovskih stavb, in ta je določen na 300 metrov za te objekte. Kjer pa poteka še odprto kompostiranje in je kompostarna z odprtim kompostiranjem, pa je ta odmik 500 metrov in je primerljiv s podobnimi številkami iz tuje prakse. Uredba tudi zelo jasno določa osnove konstrukcijske zahteve za naprave za bioplinarne in s tem tudi verjamemo, da bo omogočen boljši nadzor in tudi manj teh neprijetnih vonjav. Kar se tiče problematike formaldehida. Formaldehid, ki izhaja iz bioplinarne, je zakonsko urejen z uredbo misij in snovi v zraku iz nepremičnih plinskih turbin z vhodno toplotno močjo manj kot 50 megavatov in nepremičnim motorjem z notranjim izgorevanjem in v četrtem odstavku 5. člena omenjene uredbe se določa, da je mejna koncentracija formaldehida 60 miligramov na kubični meter, in se meri, kadar se uporabljajo kot gorivo plin, bioplin, plini iz čistilnih naprav ali odpadno mineralno in jedilno olje. Na takšen način je tudi v procesu bioplinarn izvršena kontrola in pa tudi monitoring za emisijo [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]
Izvolite. Dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri, spoštovani kolegice, kolegi! Gospodu ministru Bogoviču bi se zahvalil za odgovor, ki daje vsaj neko upanje, da bo na tem področju reševanje težav šlo korak naprej, vendar kljub temu še postavljam dve vprašanji. Pred tem še ena pripomba. S strani gospoda ministra je bilo rečeno, da so v eni bioplinarni težave, kar se tega vprašanja tiče. Menim, da je takih bioplinarn v Sloveniji več, pa tudi v Pomurski regiji je kar nekaj bioplinarn, kjer se dnevno pojavljajo težave, pripombe in vprašanja. Ampak zdaj se v to ne bom spuščal. Moje vprašanje, ki se predvsem nanaša na to, če bo uredba dejansko pripravljena ali pa je že v dokončni fazi priprave, ali bo dejansko zadoščala. Namreč, prvotno se je govorilo o širokoplastni zakonski pokritosti reševanja tega problema. Zdaj se meni postavlja vprašanje: Ali bomo lahko dejansko potem z eno uredbo ta negativen vpliv emisij dejansko pokrili? To je prvi del vprašanja. Drugi del: Kdaj bi se lahko ta uredba uveljavila? Mislim kronološko glede na proces sprejemanja. Na koncu še morda to: Ali uredba določa nedvoumno ugotovitev ali pa ugotavljanje onesnaženosti zraka? Ker s kriteriji smo tudi do sedaj imeli veliko težav, bilo je veliko različnih interpretacij, veliko pro in kontra odgovorov in s tega vidika sem nekoliko skeptičen. Hvala lepa že vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Z vami se strinjam; ali nisem bil dovolj jasen ali se pa nisva razumela. Povedal sem, da smo bili v Črnomlju, kjer je ena od bioplinarn, ki je zelo aktualna glede teh vprašanj. Tako se srečujemo vsaj s štirimi, petimi, okoli katerih je precej govora, manj se govori pa okoli tistih, kjer ni teh problemov. Ampak se strinjam z vami, jih je več. Kar se tiče rešitve tega problema, ni bilo predvideno, da bi se z zakonom to reševalo, ampak z uredbo. Zdaj imamo, kot sem že dejal, to uredbo, ki je bila skozi celotno jesensko obdobje tudi predmet široke javne obravnave, cela vrsta sestankov je bila, na katerih sem tudi sam sodeloval. Kot sem že dejal v okviru same predstavitve te uredbe, smo šli na teren in se pogovorili, sodelovali tako s predstavniki civilnih iniciativ kakor s tistimi, ki so združeni okoli združenja bioplinarn, ki jih povezuje Gospodarska zbornica Republike Slovenije. Upam, da je zdaj ta kompromis te uredbe takšen, ki bo zadoščal. Predvsem je bilo okoli dveh stvari veliko govora: eno je bil sam smrad, druga zadeva pa je bilo to, kaj se sme odlagati na kmetijske površine in ostanki mikroelementov od cinka do ostalih ključnih elementov. Uredba je, kot sem že dejal, prestala že vse postopke javne predstavitve in je zdaj v fazi, da gre lahko v medresorsko usklajevanje in če ne bo v medresorskem usklajevanju kakšnih večjih zapletov, računam, da je lahko v februarju ta uredba tudi dokončno sprejeta. Kar se tiče samih neprijetnih vonjav in samega merjenja monitoringa, pa moram reči, da tu ostaja še odprta ta dilema, ali se bo šlo naprej s kakšno dodatno uredbo, ki bi imela prav te stvari. Reči moram, da ko se je zdaj poskušalo iti korak za korakom, je bila enotna ugotovitev, da bi v tem trenutku zelo težko bili kos tej drugi zadevi in da bomo poskušali maksimalno stvari urediti, da bo zelo jasen nadzor nad surovinami, nad potekom – monitoring in če bo treba, je potem naslednji korak, da se gre v meritve smradu, kar je zelo težavno. Kar se tiče teh problemov in težav, je tudi s finančnega vidika zelo zahtevno za vse tiste, ki bi v Agenciji za okolje ali kje drugje spremljali to zadevo. Tudi glede meritev enkratnega izpusta in podobnih zadev, ki se pojavljajo, je vprašanje, kako te zadeve urediti. Sicer pa, kot sem že dejal, računamo, da bi po takšnem postopku bilo kar kup problemov odstranjenih in potem, če bo treba, bo treba še nadaljevati z ostalimi meritvami teh emisij.
Hvala lepa. Gospod minister Franc Bogovič bo odgovarjal na vprašanje gospoda Branka Ficka v zvezi z napovedano kaznijo zaradi nepravilnosti pri zapiranju Tovarne sladkorja Ormož. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Podrobno sem si prebral tudi razpravo oziroma postavitev vašega vprašanja, s katerim sprašujete glede domnevne nepravilnosti pri izvedbi prestrukturiranja Tovarne sladkorja Ormož. Iz same predstavitve vprašanj je bilo jasno, da se vprašanja pojavljajo od leta 2007 naprej in da gre v bistvu za seznanitev Slovenije s tem uradnim stališčem Evropske komisije glede skladnosti izvedenih ukrepov prestrukturiranja sladkorne industrije v Sloveniji s pravili Evropske unije. Komisija je, kot ste pravilno dejali, mnenja, da ni šlo za popolno, ampak le za delno odstranitev proizvodnih zmogljivosti, ker ni bil porušen silos za skladiščenje sladkorja v tej edini takratni slovenski tovarni sladkorja. Zato je zahtevek za približno četrtino, se pravi 8,7 milijona evrov, povračil v evropski proračun. Slovenija se s tem stališčem komisije ne strinja in zato smo že, in bomo tudi v prihodnje, uporabili razpoložljiva pravna sredstva in poskušali tudi doseči, da vračilo teh sredstev ne bo potrebno. Kot je že bilo rečeno, v okviru te reforme trga s sladkorjem je prišlo do izgube te kvote in do te odstranitve – 34,8 milijonov evrov je bilo pridobljenih teh nepovratnih sredstev. Odločitev za to so sprejeli lastniki tovarne, v bistvu danes vsi vemo, da je šlo takrat za veliko napako, s seboj imam študijo, ki je bila v četrtek predstavljena s strani Društva proizvajalcev sladkorne pese, ki se trudijo za to, da bi v novem finančnem obdobju po letu 2015, ko naj bi se kvote za sladkorno peso ukinile, ponovno lahko začeli s to proizvodnjo. Vendar tu smo, kjer smo v tem trenutku. Kot sem že dejal, Slovenija meni, da je bila ta odstranitev narejena z vsemi veljavnimi predpisi in da je ta zahtevek za vračilo teh 8,7 milijona neupravičen. Gre tudi za podobno zadevo, kjer smo se kot država pridružili tudi Italiji v sporu, ki ga je Italija sprožila pred Evropskim sodiščem za podoben primer, kot ga imamo mi v Sloveniji. Lansko leto smo 11. decembra tudi vložili zahtevek za postopek pred spravnim organom. Glede na to, da je bilo stališče takrat, ko se je ta program popravljal, da gre za pakirnico, ki ni povezana s samo proizvodnjo sladkorja, je naše stališče še vedno podobno kot stališče Italijanov, da za takšno odstranitev oziroma da zato, ker to ni bilo odstranjeno, Evropska komisija ni upravičena, da od nas zahteva vračilo četrtino tega zahtevka. V tej smeri bodo šla prizadevanja ministrstva in tudi s samo Evropsko komisijo smo na to temo že vodili celo vrsto pogovorov. Na nek način se pa več ali manj tudi čaka, kako se bo razpletel tudi ta zaplet in podoben identični spor z Italijo in to nam bo dobra osnova. Moram reči, da s tega mesta s polno gotovostjo, da tega ne bo treba vrniti, ne morem reči. Borimo se pa v tej smeri.
Gospod Ficko, izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister, dejstvo je, da gre za grehe iz prvega Janševega mandata in da so bile odločitve napačne. Dejstvo je, da gre za 8,7 milijonov evrov davkoplačevalskega denarja, ki ga bo treba slej ko prej vrniti, ne glede na pravna sredstva, če ne letos, pa verjetno čez dve leti. Očitno ga ne bodo plačali tisti, ki so to zakrivili, saj o kazni je bilo že prvič govora leta 2008, ko je bil tudi spremenjen način prestrukturiranja industrije sladkorja. Dodatno opozorilo, da zadeve niso dobre, je bilo leta 2010, ko je bila dana zahteva za korektivne ukrepe. Agencija za kmetijske trge je izplačala tistih 63 milijonov evrov, od tega 35 milijonov cirka Nizozemcem, se pravi lastnikom, ostalo je šlo kmetom. Evropski revizorji so ponovno pred dvema letoma opozorili na odstranitev silosov, kar pa ni bilo narejeno. Če sem prav razbral iz odgovora, so tu krivi lastniki. Imeli smo še priložnost vnovčitve bančne garancije konec lanskega leta in ta bančna garancija ni bila vnovčena. Ponovno se sprašujem: Kdo bo za nepravilne odločitve in predvsem korake v tem obdobju od 2008 do današnjega dne odgovarjal? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister.
Govoril sem o krivdi oziroma odločitvi za napačno odločitev lastnikov za zaprtje tovarne, glede na to, kakšna konjuktura sladkorja je bila v naslednjih leti in kako si danes proizvajalci sladkorne pese prizadevajo, da bi se ponovno pridobile kvote in eventualno tudi izhajajoč iz te študije šlo v nove izgradnje tega objekta. V tem delu pa, kot sem že dejal, smo v okviru ministrstva, ko smo pregledovali to problematiko, ugotavljali, da podobno, kot se je Italija odločila za spor na Evropskem sodišču zaradi povsem identičnega primera, kateremu se je Slovenija pridružila, da je prav, da v tem postopku gremo po tej poti in upamo že na dober, uspešen razplet za Italijane in da bo temu primerno tudi potem uspešen za Republiko Slovenijo. V nasprotnem primeru bo glede na spremenjene programe zapiranja, ki so bili v tistih letih narejenih, problem izterjave tega zneska ostal relativno problematičen. Tudi s strani države je bil takrat odobren in tudi stališče je bilo potem in še danes, da upamo na uspešen razplet pri Italijanih, kar bi pomenilo, da tudi za nas, kajti v temu delu je različno tolmačenje tako nas kot Evropske komisije, v obeh državah, in računamo na dobro odločitev na sodišču.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Gospa Tamara Vonta bo postavila vprašanje ministru za notranje zadeve, dr. Vinku Gorenaku. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat se bom dotaknila enega vprašanja in to samo zato, ker nimamo odgovorov in ker smo še daleč od rešitve – kot kaže. 26. junija 2012 je Evropsko sodišče za človekove pravice v Strasbourgu v primeru Kurić in drugi proti Sloveniji pritrdilo prvostopenjski odločitvi iz leta 2010, da Slovenija ni v celoti rešila vprašanje izbrisanih. Sodišče je odločilo, da mora Slovenija v enem letu vzpostaviti shemo povračil za povzročene krivice izbrisanim. Vlada je načrt za izvršitev sodbe Evropskega sodišča dala v izdelavo štirim pravnikom s Fakultete za državne in evropske študije, torej zunanjim izvajalcem, med katerimi je tudi dr. Tone Jerovšek, ki je ob odločitvi Ustavnega sodišča Republike Slovenije o izbrisanih leta 2004 izjavil, da tej odločbi Ustavnega sodišča verjamejo le slepci in sleparji. Državno pravobranilstvo je 10 .oktobra 2012 obvestilo Svet Evrope, ki nadzira implementacijo sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice, da bo Slovenija akcijski načrt oddala do 26. decembra 2012. No, Vlada pa naj bi šele v soboto, 19. januarja 2013 na dopisni seji potrdila osnutek odškodninske sheme za izbrisane. Dokument naj bi bil označen z oznako zaupno. Spoštovani minister: Kakšna je vsebina sprejeta osnutka in kdaj mislite o pripravi te sheme poročati Evropskemu sodišču za človekove pravice v Strasbourgu? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Malo kontradiktorno, če ste rekli, da smo sprejeli in poslali, to pomeni, da smo že poročali. Ampak vseeno. Ne bom komentiral ostalih zadev, ki ste jih vi izrekli okoli gospoda Jerovška, to je vaša zadeva, to je vaše mnenje, to je vaše stališče, do katerega imate pravico; in jo spoštujem, seveda. Kar pa se tiče tako imenovane odškodninske sheme, ta je 26. 6. 2013, 26. 12. 2012 pa je tako imenovani akcijski načrt. Z Evropskim sodiščem za človekove pravice smo se dogovorili in jih prosili, če to zadevo lahko pošljemo z enomesečno zamudo, to pa pomeni do 26. oziroma do 31. 1. 2013. Od tam smo dobili tudi dovoljenje, da to pošljemo. Zadeva je bila obravnavna na Vladi 18. januarja 2013 in preko Ministrstva za zunanje zadeve tudi posredovana Oddelku za izvrševanje sodb Evropskega sodišča za človekove pravice Sekretariata Sveta Evrope. To pomeni, da je ta zadeva že na sekretariatu. Kar se tiče zaupnosti oziroma nezaupnosti, je popolnoma jasno, da dokument ne more biti večno zaupen, to je jasno. Pričakujem, da bo zelo kmalu tako v Sloveniji kot v Strasbourgu ta oznaka tudi umaknjena in vam bo zadeva v popolnosti, tako vam kot slovenski javnosti, na razpolago. Mogoče še pojasnilo, zakaj je zadeva v tej fazi še zaupna. Zato, ker vodimo pogovore s Sekretariatom Sveta Evrope in ni nobene potrebe, da vznemirjamo našo ali katero koli drugo javnost s takšnimi navedbami, kot smo jim bili deležni lani meseca junija in julija v slovenskih medijih, ki so po osnovnošolsko izračunali dvajset tisoč krat petindvajset tisoč ljudi in prišli do pol milijarde. Seveda zadeva ni takšna, ker pa ne želimo v tej fazi še vznemirjati ljudi, bomo počakali do konca pogovora s Sekretariatom Sveta Evrope in v nekaj dneh, poudarjam v nekaj dneh, bo ta dokument na razpolago javnosti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Še enkrat bi poudarila: kontradikcij ni bilo, a vam še enkrat preberem, torej potrdila osnutek odškodninske sheme za izbrisane, to je bilo vse, kar sem rekla, nikjer nisem rekla, da ste jo poslali, to ste mi vi zdaj v odgovoru povedali; torej kontradikcij, vsaj v mojem primeru ni bilo. Ja, vse lepo in prav, ampak mene vseeno zanima: Zakaj vztrajate pri tej oznaki zaupno? Zakaj ste dejansko naredili še en izbris – in temu izbrisu se reče izbris javnosti v sodelovanju pri tem? Zakaj ni Vlada vodila nikakršnega dialoga, ali pa skupina, ali pa komisija, kar koli, z izbrisanimi? Zakaj se o tem pogovarjamo brez tistih, ki se jih to najbolj tiče? To je zdaj postal tako rekoč solo projekt, ki je izključno stvar Vlade, ne pa tistih, ki bomo plačali te odškodnine, predvsem pa tistih, ki jim je bila ta krivica storjena. Namreč, večkrat so izrazili popolno pripravljenost sodelovati, se pogovarjati v iskanju skupnih najboljših rešitev za vse, ampak iz meni resnično neznanih razlogov, ki bi jih lahko opredelila samo kot trdoglavost ali trma ali kar koli že, tega niste storili. Na koncu bo ta račun, to vemo, tako veste vi, kot vemo mi, kot vedo vsi, veliko višji, kot bi bil sicer! Pa še enkrat! Govorimo o približno 180 ljudeh, toliko jih je do zdaj dalo zahtevek! 180 ljudi! To, da daste oznako zaupno na tak [[...]]Tudi čez nekaj dni, ko bo vsega konec – to je nedopustno, da ima to zaupno oznako. To je nedopustno! Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Doklej bo zaupno ali ne, bom odločal jaz. Ko boste pa vi notranja ministrica, boste pa vi odločala, ampak zagotovili boste seveda lahko tudi sredstva v okviru vlade. Kar se tiče še enega izbrisa, to je vaša oznaka, izvolite, lahko jo daste tudi na Twitter. Kar se tiče ostalih zadev – zakaj se ne pogovarjamo z izbrisanimi? Pogovarjali se bomo takrat, ko bo to na vrsti, ko bodo na vrsti pogajanja, ki so za to tudi predvidena. To, da bo račun višji – ne vem, mogoče mi boste pojasnili, od kod ta zadeva in tudi, od kod 180 ljudi, številka [[...]]To veste vi, ne jaz. Jaz tega ne vem, jaz nisem dobil nobenega dokumenta in nobene zadeve od teh 180 ljudi, če ste pa to pomešali z določili zakona iz leta 2010, pa na to nimam vpliva.
Hvala lepa. Izvolite.
Po členu 246. seveda prosim za obravnavo tega vprašanja na javni razpravi. Poleg tega pa še nekaj, "l'état, c'est moi" – kajne, gospod minister?
Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki je danes odsoten, ter ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica, spoštovani zbor. Ob vpisu Idrije in španskega Almadena na prestižni seznam svetovne dediščine pri Unescu sem izjavil, da to pomeni izjemno priložnost za lokalno skupnost in državo, da skupaj uresničita vrsto razvojnih projektov, ki so s tem povezani. V nominaciji za kandidaturo se je pred mednarodno skupnostjo Vlada Republike Slovenije zavezala, da bo uresničila svoj sklep z dne 7. julija 2011 ter čim prej vzpostavila delovanje Centra za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. Glavni namen centra je zagotavljanje celovitega in trajnostnega upravljanja ter ohranjanja kulturne dediščine in naravnih vrednot, povezanih z idrijskim rudiščem in Idrijo. Poleg skrbi, ki izhajajo iz teh obveznosti, pa bo po redni likvidaciji podjetja Rudnika živega srebra Idrija v likvidaciji center moral skrbeti tudi za izvajanje programov vzdrževanja nezalitega dela rudniške jame, monitoringa in rudarske škode. Ob svečani umestitvi Rudnika živega srebra Idrija in Almadena na seznam svetovne dediščine sem pozval in tudi tokrat, najbrž zadnjič, pozivam Vlado Republike Slovenije ter ministra dr. Žiga Turka in mag. Radovana Žerjava, pod katerih pristojnost spada večji del programa centra, da Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija čim prej prične z delom. V nasprotnem lahko pod vprašaj postavimo sam vpis na Unescov seznam, kakor tudi varnost mesta Idrije ter vzpostavitev svetovnega raziskovalnega centra za živo srebro v okviru programa Združenih narodov za okolje. Naj sklenem. Za uspešno uresničevanje obveznosti, ki izhajajo iz vpisa Idrije na seznam svetovne dediščine pri Unescu, je nujen čimprejšnji začetek delovanja Centra za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, zato sprašujem oba ministra oziroma ju pozivam, da uresničita sklepe Vlade z dne 6. decembra 2011 oziroma 2012, se pravi pred dobrim mesecem dni. Gospodu ministru Turku se že vnaprej zahvaljujem za odgovor, od ministra mag. Radovana Žerjava, ker je odsoten, je v tujini, pa zahtevam oziroma prosim, da mi odgovori na moja vprašanja v pisni obliki. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani poslanec, za vprašanje, tudi za vašo skrb v zvezi z Centrom za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. Kratek odgovor je to gradivo, ki je v medresorskem usklajevanju. Namreč, naše ministrstvo je v skladu s predhodno sprejetimi sklepi Vlade Republike Slovenije in dogovorom z lokalno skupnostjo, ki skupaj z institucijami skrbi za ohranjanje idrijske tehniške dediščine svetovnega pomena, pripravilo vladno gradivo o informacijah o aktivnosti v zvezi z javnim zavodom Centra za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija in ga poslalo v medresorsko usklajevanje na ministrstva, ki so celovito odgovorna za področje, ki je povezano z idrijskim rudnikom. V tem procesu je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, in to bo verjetno potrdil tudi spoštovani kolega v svojem delu odgovora, potrdilo sredstva, ki so na proračunskih postavkah tega ministrstva zagotovljena za dejavnosti, določene s programom vzdrževanja nezalitega dela jame, in ki jih bo opravljal državni javni zavod. To se nanaša predvsem na varovanje mesta Idrija in ohranjanja tudi ključnih objektov nepremične kulturne dediščine. Tukaj gre za nekaj manj kot 700 tisoč evrov za leti 2012 in 2013. Ker pa po zadnji reorganizaciji naloge, povezane z Zakonom o rudarstvu, sodijo v pristojnost Ministrstva za infrastrukturo in prostor, bo potrebno dodatno usklajevanje še s tem ministrstvom. Drugi resorji so tudi poslali pripombe, ki so se dotikale predvsem okoljskega monitoringa. To je prišlo z Ministrstva za kmetijstvo in okolje, in biomonitoringa s strani Ministrstva za zdravje, ki jih bo potrebno uskladiti in doreči v skladu s sistemsko ureditvijo na nacionalnem nivoju. Ministrstvo za finance ter Ministrstvo za pravosodje in javno upravo pa sta se z gradivom strinjali. Na podlagi omenjenega sklepa, ki ga bomo v prihodnjih tednih, sem prepričan, dokončno uskladili z omenjenimi resorji, bodo stekli tudi postopki za imenovanje organov zavoda in pripravo osnutka načrta dela centra, skladno s temi finančnimi okvirji in potrjenim načrtom dela rudnika.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Kot rečeno, je Vlada Republike Slovenije decembra lani sprejela posebno informacijo v zvezi s tem, ki jo je sedaj minister deloma tudi povzel. Sprejetih je bilo tudi sedem sklepov. Mene predvsem zanima, da mi v pisni obliki minister mag. Žerjav odgovori, kako bo z uresničevanjem teh sklepov; in sicer: prvič, naj bi po zaključeni redni likvidaciji Rudnika živega srebra Idrija javni zavod prevzel dejavnosti, določene s programom vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoringa v rudniku, za katere so že zagotovljena sredstva v državnih proračunih, ne samo za leto 2012, ki je že mimo, tudi za leti 2013 in 2014. S tem v zvezi je treba sprejeti tudi poseben program na Vladi, zato ministra mag. Žerjava sprašujem: Kdaj bodo ta program pripravili? Poleg tega je Vlada sprejela tudi sklep, da bo ministrstvo, pristojno za izobraževanje, še naprej zagotavljalo sredstva za celovito in trajno ohranjanje kulturne dediščine v tem okolju, da bo Vlada skupaj z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje ter Ministrstvom za zdravje pripravila program glede biomonitoringa in varstva pred naravnimi nesrečami. Vlada tudi poziva, da se čim prej imenuje v. d. direktorja javnega zavoda in da se konstituira svet zavoda, ki ga na predlog ministra, pristojnega za kulturo, imenuje Vlada Republike Slovenije. Predvsem pa zahtevam od ministra Žerjava, da pove: Kdaj bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v ta svet imenovalo svojega kandidata? Mislim, da je to ena od ovir [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite še kaj dodati, gospod minister? [[Ni potrebe.]] Pisni odgovor ministra Žerjava boste prejeli, gospod Bevk. Prehajamo na naslednje vprašanje. Gospa Patricija Šulin bo postavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju, ki je sicer danes odsoten in vam bo lahko odgovoril na naslednji seji.
Predsedujoča, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim! Slovenski zdravniki so lani predpisali le nekaj manj kot milijardo odmerkov različnih zdravil. ZZZS za zdravila prebivalstva tako nameni okrog 400 milijonov letno. V posebnih zabojnikih za zdravstvene odpadke v lekarnah se pri nas letno znajde približno 50 ton zdravil s pretečenim rokom uporabe, kar pa ne predstavlja vseh zavrženih zdravil, saj mnogi zdravil s pretečenim rokom ne vrnejo v lekarno ali prinesejo k zdravniku, temveč zdravila zavržejo skupaj z drugimi odpadki, kar predstavlja tudi zelo nevarne odpadke za naše okolje in zdravje. Po nekaterih podatkih znaša strošek zavrženih zdravil s pretečenim rokom uporabe v Sloveniji kar 9 milijonov evrov letno. Po nekaterih izračunih, če k temu strošku dodamo še stroške nepotrebnih zdravniških ur za predpisovanje nepotrebnih zdravil, čas čakanja, ki ga bolniki porabijo za zdravniško oskrbo in za obisk v lekarni, dobimo znesek, višji od 100 milijonov evrov letno. Menim, da pri nas pri tako velikih številkah lahko govorimo celo o zdravljenju s preveliko uporabo zdravil. V Sloveniji naj bi bilo več kot 100 tisoč ljudi, ki jemljejo več kot 5 zdravil na dan, in več kot 15 tisoč ljudi, ki jemljejo 10 zdravil hkrati dnevno. Po podatkih UKC Ljubljana porabimo vsako leto približno 3 milijone evrov za odpravljanje posledic čezmernega jemanja zdravil. V Evropi pa vsako leto umre skoraj 200 tisoč ljudi zaradi posledic zdravljenja z zdravili. Vsekakor bo treba pri nas na tem področju nekaj postoriti, tudi s strani zdravnikov, glede predpisovanja zdravil in jemanja zdravil kot tudi z večjo skrb posameznikov za lastno zdravje in nacionalnimi programi ustvarjanja dobrega zdravja. Ministra za zdravje sprašujem: Kakšne ukrepe pripravlja Ministrstvo za zdravje v zvezi z zniževanjem stroškov ZZZS iz naslova zavrženih zdravil s pretečenim rokom uporabe? Ker je minister za zdravje odsoten, prosim, da mi odgovori pisno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister vam bo odgovoril pisno, gospa Šulin. Naslednji bo postavil vprašanje mag. Stanko Stepišnik ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki je danes odsoten. Izvolite, gospod Stepišnik.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav poslankam in poslancem! Od 80 prijavljenih je 25 prisotnih, to se pravi, da se res vidi, da gre država nekam v nedisciplino. Zaposlovanje mladih, razvoj podjetništva in zagotovitev varnosti, prožnosti in fleksibilnosti na trgu dela, zaostrena gospodarska situacija, ko se krči družbeni bruto produkt, krčijo investicije, krčijo sredstva za razvoj in raziskave in s tem ne nastajajo delovna mesta, se nam posledično povečuje strukturna brezposelnost. Blizu 125 tisoč brezposelnih; mladih blizu 30 tisoč. Vzroki pa niso samo kriza, temveč tudi neskladnost brezposelnih s poklici, ki jih trg potrebuje. Ta vzrok je v prilagajanju šolskih programov s potrebami trga. Šole morajo pripraviti človeške vire za znanja in tehnologije v prihodnosti vsaj za 10 let naprej. Določena poklicna znanja izginjajo in jih nadomeščajo nova. Primer je precej poklicev iz strojništva, ko še vedno na poklicnih šolah izobražujejo strugarje, rezkalce, brusilce in tako naprej. To je bila delitev dela, povzeta iz nemške tehnologije. Danes v Sloveniji ta delitev dela ne velja, ker imamo precej malih, mikro, srednjih podjetij, kjer je tehnologija popolnoma drugače zasnovana. Te poklice nadomeščajo poklic mehatronik in drugi sodobni poklici, ki so danes uvedeni v proizvodnji. Priprava dijakov in študentov za trg dela – poglejte, danes, recimo, je izredno veliko mladih nezaposlenih. Ko so delali pred nekaj dnevi anketo Evrobarometra, se je ugotovilo, da želi biti samozaposlenih v Sloveniji samo 28 %,v Evropi se jih je izreklo 37 %; da želijo biti zaposleni pri delodajalcu se je pa izreklo 66 %. Vprašanje sledi. Ministra za delo, družino in socialne zadeve ter ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo sprašujem. Število mladih brezposelnih raste iz leta v leto. Zdaj imamo že preko 30 tisoč mladih, ki so brezposelni: Katere ukrepe boste uvedli, da se bo začelo število brezposelnih zmanjševati? Dejstvo je namreč, da se v Slovenji ustanovi premalo podjetij: Ali gre za pomanjkanje znanja, idej, soočanja z izzivi ali pa gre za neurejene pogoje in strah pred neuspehom? Prosim.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Prav ste naslovili vprašanje na oba ministra, kajti za kreiranje ali za ukrepe za nova delovna mesta je predvsem pristojno Ministrstvo za gospodarstvo in še katero drugo, naše ministrstvo pa za programe aktivne politike zaposlovanja oziroma za odgovor na tisti del vprašanja, kako zmanjšati strukturno brezposelnost, kako torej spodbujati tudi mlade, da se odločajo za samostojno podjetniško pot ali pa za poklice, v katerih bodo dobili službo. Ministrstvo za delo z ukrepi aktivne politike zaposlovanja v letu 2013 namenja približno 100 milijonov evrov in izvajali se bodo predvsem v smislu usposabljanja in izobraževanje, spodbud za zaposlovanje, kreiranje delovnih mest in spodbujanje samozaposlovanja. Omenil vam bom nekaj zelo konkretnih ukrepov, ki jih je uveljavila sedanja vlada in tangirajo prav te, na katere ste opozorili, recimo mlade. Vzpostavili smo prvi izziv, to je ukrep aktivne politike zaposlovanja, ki subvencionira zaposlovanje brezposelnih, mlajših od 30 let, in sicer morajo biti potem najmanj 15 mesecev zaposleni. Od začetka tega programa, kar ni še eno leto, pa do danes je bilo z mladimi sklenjeno že slabih 3 tisoč pogodb o zaposlitvi. Ta ukrep je kreiral oziroma zaposlil skoraj 3 tisoč mladih. Potem imamo program Podjetno v svet podjetništva, katerega glavni izvajalci so regionalne razvojne agencije. Nastal je na podlagi pilotnega projekta Zasavske regije in cilj je spodbujati odpiranje novih delovnih mest v podjetništvu, in sicer tako, da se mladi usposobijo za samostojno podjetniško pot. Temu ukrepu je seveda mogoče pridodati tudi spodbujanje samozaposlovanja skozi subvencijo za samozaposlene. Potem so tukaj tudi naslednji ukrepi. Pokojninska reforma, kot veste, je vsebovala, vsebuje člen, po katerem vsem mladim pod 26. letom subvencionira država prvo leto 50 % prispevkov in drugo leto 30 % prispevkov. Podobno je tudi, če se nekdo samozaposli, v tem prvem letu ima takšen popust pri plačevanju prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Tudi zelo pomemben ukrep. Spodbujanje zaposlovanja mladih, vsaj v normalne programe zaposlitve, vsebuje tudi nova delovnopravna zakonodaja, ki je v pogajanjih. Želimo zmanjšati segmentacijo na trgu dela, želimo več pogodb za nedoločen čas za zaposlene, zato sledimo skozi to zakonodajo pomembnim ukrepom za ta namen. Pravkar tudi prihajam s pogajanja z delojemalci in delodajalci okrog teh vprašanj. Dovolite mi, da omenim še dva pomembna ukrepa v smeri, kot jih omenjate. To je to, da smo pripravili nov zakon o štipendiranju. V tem zakonu o štipendiranju uvajamo tako imenovane štipendije za deficitarne poklice za mladoletne dijake; torej želimo, da tisti dijaki, ki se vpisujejo v srednje šole, če seveda pridejo in se vpišejo na šole, kjer se izobražujejo deficitarni poklici, dobijo štipendijo. Predlagamo 100 evrov za dijaka na mesec in to štipendijo za deficitarne ohranjajo tudi, potem ko postanejo polnoletni in kombinirajo to štipendijo s kako drugo štipendijo, kot na primer državno ali Zoisovo štipendijo. Se pravi, tudi ta štipendija za deficitarne se bo lahko kombinirala z drugimi štipendijami. V novem zakonu o štipendiranju, ki je že v javni razpravi, torej obstaja, tekst je tu, imate ga na voljo na spletnih straneh, je tudi večje sofinanciranje kadrovskih štipendij. Kadrovske štipendije sofinanciramo že kar v 50-odstotnem deležu in zato jih želimo tudi s tem približati mladim. In na koncu. Vlada je potrdila tudi dokumente, ki govorijo o vpisu na univerzitetne programe, kjer zavestno krepimo tehnične poklice in nekoliko omejujemo družboslovje in humanistiko z enim samim namenom, torej da na nek način vzpostavimo večje ravnovesje. Vendar če se bo tega držala samo ta vlada in tega se je držala tudi vlada v mandatu 2004–2008, nismo storili nič, če je kakšna vmesna ali prihodna ta nesorazmerja podrla.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite, mag. Stepišnik.
Hvala lepa za ta odgovor. Dejansko je Vlada nekaj naredila, ampak rezultat je pomemben; iz meseca v mesec imamo več brezposelnih in tudi brezposelnih mladih. Cilj mora biti, da se ta številka zmanjša in verjetno je skupni napor v Sloveniji, da vsaj 60 tisoč delovnih mest najdemo v dobrem letu na gospodarskem področju. To, da mladi niso dovolj pripravljeni z močno samopodobo za tveganja, spoprijeti se s krizo, sprejeti izzive, da imajo premalo podjetništva, znanja iz marketinga in da je mogoče administracija premočna v Sloveniji, jih verjetno odvrača od tega, da nočejo biti samozaposleni. Kot vemo, bomo v bodoče našli tukaj največ delovnih mest, medtem ko eno podjetje, ki naj bi se ustanovilo za tri tisoč ali pa tisoč delovnih mest, je utopija, da bo v Sloveniji. Kaj bo šolstvo naredilo – ker imamo ravno ministra tukaj – na tem področju? Jasno, skupaj z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve doseči, da bodo mladi bolj prevzemali te rizike in tveganja. Ali ne bi bilo morda smiselno, zaradi tega ker je vedno več mladih na zavodu za zaposlovanje, uvesti, narediti zakon o obveznem pripravništvu, ki mora zajeti in motivirati tako pripravnika, delojemalca kot delodajalca, mentorja kot delodajalca? Poklicna usmeritev: tri plus ena in eno leto vajeništva, kar bi šlo v delovno dobo. S tem bi verjetno pridobili več ljudi v poklice. Velik problem je tudi deregulacija poklicev. V Evropi imajo okrog 100 poklicev, v Sloveniji imamo 300 poklicev. Poseben problem je tudi uskladiti ponudbo in povpraševanje po zaposlitvi na trgu: Ali ne bi bilo smiselno pridobiti potrebna znanja, veščine iz strateških načrtov podjetij ali pa izdelati potreben katalog znanj za potrebe gospodarstva za prihodnost iz verige dodane vrednosti, ki jih imajo v strateških načrtih vsa podjetja in imajo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, mag. Vizjak.
Podali ste vrsto dobrih predlogov, ki jih tudi vsebuje tako koalicijska pogodba kot naši načrti dela, zlasti ko govorimo o deregulaciji poklicev. Tu se potem tej deregulaciji poklicev upirajo šole, ki te poklice delajo, kajti potem ostanejo one brez dela in potem ni teh šolskih programov, ki regulirajo naš poklicni sistem. Vsaka stvar je na nek način tu občutljiva. Gotovo pa marsikaj od tega drži in tudi pomembni ukrepi so sprejeti v tem smislu, ki jih omenjate. Minister za gospodarstvo, na katerega naslavljate del vprašanja, vam bo zlahka odgovoril tudi na pakete ukrepov, ki ste jih sprejeli v Državnem zboru v smislu zagona gospodarstva, v smislu večje gospodarske aktivnosti. Žal delimo tu usodo z drugimi državami. V Evropski uniji smo po stopnji brezposelnosti, ki jo omenjate – ki je kritična v Sloveniji, se strinjam –, še vedno pod povprečjem Evropske unije. Hvala bogu, vendar je žal vsak brezposeln tu preveč. Skupaj mora delovati cela Vlada, kajti ukrepi so na številnih resorjih, kako deregulirati, kako spodbujati zaposlovalce k zaposlovanju. Vendar pa se hkrati zelo težko nagibam k temu, da bi bila državna uprava tista, ki bi ustvarjala delovna mesta tudi skozi obvezno pripravništvo. Kajti potem je to treba financirati z davkoplačevalskim denarjem. Torej, s tistim, ki bi jih zato še dodatno obremenili. Torej, hvala za te vaše predloge. Marsikaj je v realizaciji, marsikateri pa je tudi korekten in dobronameren predlog. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Stepišnik, predvidevam zahtevo za razpravo.
Hvala lepa. V skladu z 246. členom bi želel, da se opravi splošna razprava o zaposlovanju mladih, razvoju podjetništva in zagotovitvi varnosti, prožnosti in fleksibilnosti na trgu dela. Morda še okoli te prožnosti, varnosti in fleksibilnosti na trgu dela. Treba bi bilo zagotoviti celovit model varnosti, prožnosti, fleksibilnost za celotno delovno dobo delojemalca, se pravi vseh 40 let med, recimo, trikotnikom agencija–podjetje–država, na ta način, da bi podjetja vplačala v to agencijo določen znesek za odpravnine in za tisti čas, ko bi pač delavec bil na agencije, da bi lahko podjetje delavca hitro odpustilo in na ta način bi delojemalec oziroma zaposleni ne imel občutka, recimo, da je zapostavljen in da je to slabša socialna varnost in tako naprej. Zaradi tega, če ima določen delavec kredit in ne vem kaj še, potem če gre na agencijo in pridobiva tam za določen čas maksimalno dobo plačo, recimo, maksimalno dve leti, potem ni tako ogrožen in ni tako hud moralni pritisk na človeka, če ve, da bo lahko na tej agenciji pridobival na primer 80 % osebnih dohodkov in da bo agencija kot aktivna pospremila tega delavca nazaj na trg dela. Na ta način bi dobili zelo močno prožnost, fleksibilnost, predvsem pa varnost. Recimo, občutek imam v tistem dobrem podjetju imajo delavci tako ali tako to vse zagotovljeno. Največji problem je pri slabih podjetjih ali tistih, ki gredo v insolventnost. Tam pa ljudje nimajo nič. Nimajo ne prožnosti, ne fleksibilnosti, ne varnosti. Ravno zaradi tega moramo poskrbeti, da bo v tem trikotniku agencije, ki je lahko, zaradi mene, tudi zavod za zaposlovanje, podjetja in države, ki naj pomaga z določenimi sovlaganji in nasveti, delavcu zagotovili varnost, predvsem pa delovnemu podjetju, da lahko takrat, ko nima dela na trgu, recimo, odpusti določen del delavcev in jih zopet nazaj hitro dobi, pa tudi če je treba drugače usposobljene in izšolane. Seveda bi moral tudi delojemalec nameniti svoj čas in nekaj denarja za prestrukturiranje izobrazbe, usposabljanje ali pa, če je treba, tudi šolanje. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Katarina Hočevar bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki je službeno odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo. Prav lepo vas vse prisotne pozdravljam! Že vrsto let so v javnosti prisotni pozivi k pravičnejši in bolj transparentni ureditvi področja plačevanja nadomestil, ki jih morajo v skladu z Zakonom o avtorski in sorodnih pravicah plačevati tako obrtniki, podjetniki kot tudi organizatorji prireditev. Urad za intelektualno lastnino sodi v resor Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, pristojno je za pripravo zakonodaje s tega področja kot tudi za izdajo dovoljenj kolektivnim organizacijam za opravljanje njihove dejavnosti ter za nadzor nad njihovim delovanjem. Zdi pa se, da s sistemsko ureditvijo tega področja ni zadovoljen nihče od deležnikov: ne avtorji in ne zavezanci za plačilo nadomestila za javno uporabo glasbe. Zato me zanima: Ali gospod minister načrtuje spremembe Zakona o avtorski in sorodnih pravicah in v kateri smeri bo uredil omenjeno področje? Ali bo poskrbel, da bo avtorska pravica ščitila avtorje in ne kolektivnih organizacij in njihovih blagajn oziroma ali bo odpravil monopol, ki ga ima Sazas na področju malih glasbenih pravic? Kako, kdaj oziroma če je sploh kdaj bila opravljena revizija poslovanja teh organizacij? Kako je mogoče, da avtor lahko v živo igra svoje sklade, za predvajanje istih svojih skladb na CD med svojim koncertom, med odmorom, pa mora organizator prireditve oziroma organizator koncerta Sazasu plačati nadomestilo? Vsi ti odgovori me zanimajo in pričakujem oziroma prosim, če mi jih spoštovani minister poda pisno. Hvala.
Hvala lepa. V zvezi z vašim vprašanjem in zahtevo bo mag. Radovan Žerjav odgovoril pisno. Gospod Gašpar Gašpar Mišič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki je danes odsoten, ter ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču, ki je tukaj prisoten. Izvolite, gospod Mišič.
Hvala lepa podpredsednica, tudi gospod minister, gospod Černač! Moje vprašanje se nanaša na večni problem Luke Koper, zato bi prosil nekaj več pojasnil. Gospoda mag. Radovana Žerjava bom pa prosil, da mi pisno odgovori na svoj del vprašanja oziroma svoj del odgovora. Luka Koper je strateškega pomena za Slovenijo, kljub temu pa pristanišče že vrsto let čaka na obljubljeni razvoj. Do sedaj je uspešno konkurirala pristaniščem v Trstu ter na Reki in je celo v prednosti, vendar se lahko stanje hitro obrne in se že obrača, kot kažejo vsi kazalci, če se seveda država ne bo v kratkem odločila, kako uspešno bo razvijala našo edino morsko luko. Spoštovani minister, zanima me: Kdaj nameravate objaviti namero, načrt in strategijo ravnanja s premoženjem Luke Koper? Zanima me tudi: Ali se po vašem mnenju Luka Koper uvršča med strateške, kapitalske naložbe Republike Slovenije in kakšno vlogo Luki Koper namenjate v sektorski politiki prometa oziroma pomorstva, kar se tič razvoja in upravljanja s pristaniško infrastrukturo? Ravno Luka Koper je najprimernejša in najpomembnejša primerjalna prednost Slovenije v odnosu do partnerskih evropskih držav. Če tega nismo uspeli po dvaindvajsetih letih samostojnosti prepoznati, potem je to več kot žalostno. To, kar se dogaja, spoštovani minister, tudi s sklicem skupščine v Luki Koper in da se predvideva, da ni v nadzornem odboru nadzornika, predstavnika lokalne skupnosti, Mestne občine Koper, ali se vam ne zdi, da ravno v občini Koper, kjer Luka Koper predstavlja tudi enega izmed ključnih onesnaževalcev in tako naprej. Morda se tukaj dela velika krivica, da se ne vključuje lokalne skupnosti. Lokalna skupnost je od nekdaj imela tudi v statutu Luke Koper, to je zapisano in mislim, da ta predlog, ko je ta manever, ki ga je Vlada predvidela in je bila potem skupščina preklicana, da ni dobro za načrtovani razvoj Luke Koper. Luka Koper predstavlja ne le okno v svet za Republiko Slovenijo, predstavlja okno v svet za celotno Evropo. Mislim, da je ta izjemen potencial škoda zapraviti. Te prednosti, ki jih imamo, bi morali znati bolje izkoristiti. Lepo prosim za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Moram reči, da delim mnenje z vami, vsaj razumeti ga je bilo tako, da Luka Koper ni najbolje upravljana in da se ne gospodari najbolje. Vendar pa moram istočasno povedati, da ministrstvo glede upravljanja in imenovanja nadzornega sveta tega podjetja nima nobenih neposrednih pristojnosti. Luko Koper še vedno nadzira in vodi nadzorni svet, ki je bil imenovan v času prejšnje vlade, v letu 2009, in v Luki Koper je več ali manj ista uprava, kot je bila zadnje tri oziroma štiri leta. Kot veste, je Državni zbor v lanskem letu sprejel Zakon o Slovenskem državnem holdingu, ki je bil tudi uveljavljen konec lanskega leta. Do uveljavitve tega zakona je z naložbo države v Luki Koper opravljala Agencija za upravljanje kapitalskih naložb in z njene strani so prihajali predlogi glede imenovanja posameznih članov nadzornega sveta. Po novem zakonu, po uveljavitvi Zakona o Slovenskem državnem holdingu pa je pristojnost AUKN v prehodnem obdobju do konstituiranja organov Slovenskega državnega holdinga prišla na Slovensko odškodninsko družbo. Pristojnost Vlade v skladu s tem zakonom je, da Državnemu zboru v soglasje predlaga kvalifikacijo naložb SDH, to bo tudi storjeno. Klasifikacija naložb bo v skladu s tretjim odstavkom 32. člena Zakona o Slovenskem državnem holdingu veljala za obdobje do uveljavitve strategije v skladu z 9. členom zakona in uprava Slovenskega državnega holdinga po tistem, ko bo imenovana, bo dolžna v šestih mesecih po imenovanju pripraviti strategijo upravljanja z naložbami. Sprejela jo bo Vlada, soglasje k njej pa bo dal Državni zbor.
Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za odgovor. Iz vašega odgovora razumem, da tudi ne glede na to, da ste minister za infrastrukturo, da nimate, ne da niste pristojni, ampak enostavno nimate konkretne moči, da bi ukrepali v tako pomembnih zadevah za razvoj naše države. Vlada Republike Slovenije je popolnoma zanemarila mehanizem motiviranja prebivalstva za razvojne projekte in s političnim kadrovanjem, kakorkoli že, Vlada je tista, ki kadruje, in Vlada je tista, ki odloča o usodi o kapitalskih naložbah Republike Slovenije. V Luki Koper vemo, da je ta manever zelo prisoten, pa ne samo v tem sklicu, ampak v vseh predhodnih sklicih vemo, da se je kadrovalo po politični primernosti. Zaradi tega je Luka Koper vedno bolj na robu ali bo obstala, ali se bo obdržala in ali bo državi prinašala tisto, za kar je bila dejansko nekega davnega leta tudi postavljena in umeščena v prostor v Koprskem zalivu. Zelo bi bil vesel, kot vse Koprčanke in Koprčani, da bi se to vprašanje enkrat za vselej rešilo; da bi se Vlada Republike Slovenije, pristojna ministrstva odkrito in korektno pogovarjali z lokalno skupnostjo. Vemo, da je tam tudi nek potniški terminal, ki nam prinaša investitorje in investicijo in turizem, ker vemo, da je tam glavna gospodarska panoga na celotnem Slovenskem primorju in tudi na Krasu turizem in da to, kar bi lahko dosegli z Luko Koper, bi dosegli tudi z razvojem potniških terminalov. Imamo investitorje, vendar imamo nepripravljeno politiko oziroma nepripravljeno vlado, da bi to sprejela. Ne vem, zakaj se ti procesi ne poenostavijo in zakaj ne začnemo enkrat razmišljati in delovati in uresničevati to, za kar smo bili izvoljeni [[...]] [[znak za konec razprave]] Prosim za dopolnilni odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa tudi za ta dopolnilna vprašanja. Če sem prav razumel, je bil očitek o političnem kadrovanju vlade v Luki Koper. Težko se ta očitek na to vlado nanaša, prej povedal sem vam, da so v Luki Koper še vedno nadzorniki, ki so bili imenovani v letu 2009. Kakor koli že obrnemo, gre za neke vrste politično kadrovanje, ne glede na to, ali so bili imenovani neposredno ali preko Agencije za upravljanje kapitalskih naložb. Naj vam jih preberem: dr. Janez Požar, dr. Marko Simoneti, Jordan Kocjančič, Tomaž Može in Sabina Mozetič, poleg tega pa še gospod Brank, ki že nekaj časa opravlja posle vršilca dolžnosti predsednika uprave Luke Koper in je očitno njegov status v nadzornem svetu zamrznjen. Vsi ti so bili imenovani 14. julija 2009, poleg njih pa še trije predstavniki zaposlenih tudi v tistem obdobju. Tako bi ta očitek glede političnega kadrovanja, vsaj kolikor se je nanašal na sedanjo vlado, zelo težko sprejeli. Tisto, kar je bolj pomembno, je ugotovitev, da gre za pomembno naložbo države, da gre za neke vrste strateški prostor v okviru pristanišča Koper, in zaradi tega razloga je tudi neprimerno, da se v zadnjih letih aktivnosti ne odvijajo na ta način, kot bi bilo glede na strateško lego pričakovano. Tudi poslovni podatki govorijo, da je Luka Koper zadnjič pozitivno poslovala v letu 2008, torej v obdobju tiste izredno javno inkriminirane uprave, po tistem obdobju pa nič več. Tudi podatki o poslovni dejavnosti govorijo, da je v vsem tem obdobju malo boljše samo leto 2011, leto torej, v katerem so ti nadzorniki, ki sem jih prej omenil, razrešili predsednika uprave, in to predčasno, češ da ni izpolnil njihovih pričakovanj – o gospodu Veselku govorim, ki ga tudi ni postavila ta vlada, ampak neka druga prejšnja vlada, ki je vladala v letu 2009. Za zaključek lahko rečem samo to, da ministrstvo žal nima neposrednih pristojnosti, da bi lahko preprečilo neučinkovito in negospodarno ravnanje, ki smo mu priča že kar nekaj časa, predvsem pa v zadnjem letu dni, in pričakujem, da boste poslanke in poslanci v Državnem zboru z vso resnostjo obravnavali akte Slovenskega državnega holdinga, predvsem klasifikacijo naložb in vse ostalo, kar sledi, tudi odločitve glede same uprave in nadzornega sveta SDH, in preko teh odločitev omogočili, da se bo ne samo na tem primeru in s to pomembno državo naložbo, ampak tudi z vsemi ostalimi v bodoče bolje, bolj kvalitetno, predvsem pa v interesu dejavnosti in javnosti gospodarilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Podpredsednica, hvala lepa. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o odgovoru ministra opravi javna razprava v Državnem zboru. Oba za ministrom sva se strinjala in sva ugotovila, da gre za izjemno pomembno vprašanje, ki ni rešeno in ki se rešuje in ki utegne ogroziti nadaljnji razvoj ne le obalnega pasu, Obale in Krasa, temveč tudi celotne Slovenije. Gospod minister, ko ste rekli, da do 2008 je poslovala Luka Koper pozitivno – do leta 2008 smo lahko govorili, da smo živeli v obdobju blagostanja, kar pa nima ničesar opraviti z nezakonitimi ali pa celo kriminalnimi dejanji, ki so se dogajala in zgodila v Luki Koper v preteklih letih. Vendar se ne bi o tem vprašanju pogovarjal in me ne zanima toliko ta zgodovina, kot me zanima, kaj bomo naredili danes za jutri in za našo prihodnost. Govorili smo o mladih, kolega Stepišnik je postavil vprašanje o zaposlovanju mladih, kaj se bo zgodilo, če bomo vse to, kar so prednamci zgradili in nam dali, da naprej upravljamo. Ogrozili smo celotno slovensko gospodarstvo in če ne bomo investirali v tako pomemben infrastrukturni kompleks, objekte, kot so Luka Koper, potem pa ne vidim napredka, ne vidim gospodarske rasti in ne vidim nikakršne zelene luči za to državo. Zato utemeljujem s tem svojo zahtevo za razlago oziroma da opravimo v Državnem zboru razpravo na to temo. Mislim, da je enkrat treba širše razpravljati o konkretnem projektu in ne, da kar namečemo desetine projektov ali pa na stotine projektov in se potem pogovarjamo kar povprek. Imamo lahko pet projektov, ki so ključnega pomena, strateškega pomena za razvoj Republik Slovenije, in o tem se pogovarjajmo. Potem ko zaključimo in ko se dogovorimo, kaj bomo naredili s ključnimi projekti, ki imajo strateški pomen za razvoj države, potem se bomo pogovarjali o naslednjih petih projektih in tako naprej. Prvih pet pa mora podpirati drugih pet in tako naprej. Ne kar tako, da se pogovarjamo o nekih projektih! O razvoju, konkretno Luke Koper, nisem videl niti še koncepta, nikakršnega, kje še o drugih zelo pomembnih in strateških projektih v tej državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. V zvezi z vašim predlogom bomo odločali v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo k vprašanju, ki ga bo postavil gospod Mirko Brulc ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Gospod minister! Vlada je v začetku januarja zaradi subvencij obnovljivih virov energije podražila elektriko. V nemogočo situacijo pa je z zvišanjem prispevkov pahnila slovensko industrijo, še posebej jeklarsko, papirniško in kemijsko. Za 1. februar je v povprečju napovedana podražitev, 316,6-odstoten dvig prispevka za industrijske odjemalce, za tiste z visokonapetostnim odjemom celo 392-odstotna podražitev. To pomeni izjemno obremenitev za podjetja. Gospodarska zbornica opozarja, da dodatni stroški dviga prispevka hromijo gospodarske panoge in tudi podjetja, ter na velik negativen učinek na konkurenčnost slovenskih podjetij. S tako politiko Vlada nosi velik del odgovornosti za pričakovani razvojni zastoj številnih podjetij, za zmanjšanje izvoza, za morebitno odločitev lastnikov, da začnejo proizvodnjo seliti v tujino ali raje razvijati sestrska podjetja v tujini, in posledično tudi za manj delovnih mest v Sloveniji. Zato Gospodarska zbornica ostro nasprotuje, kot pravi, vladni politiki elektrošoka ter poziva Vlado naj svojo odločitev revidira in tako dvig prispevka prepreči. Dodatno tudi poziva Ministrstvo za finance, naj ne uresniči napovedanega dviga trošarin za energente za nadaljnjih 50 %. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo zaradi posledic, ki jih bo dvig prispevka prinesel, zelo zaskrbljeni, saj še posebej v recesiji, v kateri smo, resno ogroža obstoj slovenske industrije. Napovedi so alarmantne. Slovenska industrija jekla bo zaradi prispevka izgubila kar 2,4 milijona evrov, v Acroniju bo dvig prispevka za 392 % odnesel cirka 2 milijona 150 tisoč evrov, v podjetju Štore Stil bodo plačali milijon 200 tisoč evrov in tako dalje, v Talumu pa bodo imeli zaradi dviga prispevkov kar 6 in pol milijona evrov dodatnih finančnih obremenitev. Dvig prispevka bo drastično vplival tudi na Metal Ravne: da ne naštevam drugih firm – Palome, Videm Krškega in podobno. Minister sprašujem vas: Kako bo Ministrstvo za infrastrukturo in prostor zagotovilo osnovne pogoje za konkurenčnost slovenskega gospodarstva, ob tem, da je v začetku januarja Vlada dala soglasje k aktu o določitvi prispevka za zagotavljanje podpor proizvodnje električne energije v soproizvodnji z visokim izkoristkom in iz obnovljivih virov? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister Černač.
Hvala lepa za to vprašanje. Najprej, če bi se lahko temu dvigu tega prispevka izognili, bi to, verjemite mi, z veseljem storili. Pozneje bom razložil, zakaj je do tega prišlo in kaj je vzrok in kaj je posledica. Drugič, ne gre za 316-odstotno podražitev elektrike, da ne bo o tem nesporazuma, ampak te podporne sheme, kar v končnem seštevku pri ceni energije pomeni nekajodstotno podražitev, okoli 6-odstotno. Pri povprečnem gospodinjstvu, recimo, tam nekje okoli dva in pol do tri evre mesečno. Zakaj je do tega prišlo? V letih 2010 in 2011, predvsem v drugi polovici leta 2011, je Slovenija beležila izjemno rast gradnje sončnih elektrarn oziroma tako imenovane fotovoltaike. Tako je bil že v letu 2011, to je še v času prejšnje vlade, dosežen cilj, ki je bil v akcijskem načrtu predviden za leto 2020, to pa je cilj inštalacije 139 megavatov teh sončnih elektrarn. V tem obdobju se je izkazalo, da je ta tehnologija napredovala izjemno hitro. Seveda se je tudi cenila. Naprave so bile vedno cenejše. Vendar pa uskladitev podporne sheme – se pravi podpor, ki so bile namenjene s strani države montaži teh naprav – temu niso sledile. Ta prva sprememba glede podpore tej fotovoltaiki bi se po našem mnenju morala zgoditi že v letu 2011, to se ni zgodilo. Prva sprememba je bila s 1. 7. 2012 in kasneje še s 1. 12. 2012. S temi spremembami te uredbe o podporah te sheme je bila na nek način zaustavljena ta nekontrolirana rast podpor fotovoltaiki, ker je bilo ocenjeno, da je tehnologija toliko napredovala, da tako velikih podpor več ne potrebuje in s tem smo zajezili povečevanje stroškov za naprej. Seveda pa nismo mogli tega urediti za nazaj. Zakaj ne? Zaradi tega, ker se podporna shema odvija 15 let, in to pod pogoji, ki so veljali takrat, ko je bila naprava dana v proizvodnjo oziroma priključena na omrežje. To pomeni, da bo treba to podporno shemo za fotovoltaiko zagotavljati še nadaljnjih 13, 14 in več let – 15 let. Vlada je bila dolžna zagotoviti izvajanje podporne sheme, ker je teh sredstev začelo primanjkovati, je bil sprejet sklep o tem, da je bilo soglasje k aktu Agencije Republike Slovenije za energijo o določitvi prispevka za zagotavljanje podpor proizvodnji električne energije v soproizvodnji z visokim izkoristkom in iz obnovljivih virov, in sicer na podlagi določb zadnjega odstavka 64.n člena Energetskega zakona in 4. člena Uredba o načinu določanja in obračunavanja prispevka za zagotavljanje podpor proizvodnje električne energije v soproizvodnji in iz obnovljivih virov energije. S tem so bila zagotovljena neka stabilna sredstva za izvajanje podpore v letu 2013 in naslednjih, ki jih izplačuje center za podpore pri Borzenu. Poseg, kot sem prej omenil, v doslej podpisane pogodbe pa formalnopravno niti dejansko ni mogoč. Za naprej je v okviru novele Energetskega zakona predvidena možnost, da se omeji letni prirast podpor za te naprave in novela zakona bo tudi zagotavljala možnost dodatnih virov za podporno shemo, ki ne bodo samo ti, kot so sedaj, se pravi izplačila porabe električne energije, s ciljem, da preko tega razbremenimo končne uporabnike, predvsem tista podjetja, ki so, kot ste sami omenili, najbolj na udaru. Vlada je zelo podrobno proučila razmere in tudi stanje na področju cen elektrike. V zadnjem obdobju, kot veste, se je električna energija v zadnjem letu dni cena električne energije znižala za več kot 10 %. Istočasno je vlada ob povišanju tega prispevka zagotovila znižanje omrežnine za prenos za 6 % in ukinila prispevek za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo, kar na letnem nivoju znaša preko 7 milijonov evrov, sicer bi bil ta učinek tega pribitka še bistveno večji.
Izvolite, gospod Brulc.
Hvala lepa. V tem zadnjem delu ste mi res odgovorili. Vse se niža, ampak cena raste. Ali gre to za 300 % ali [[...]] [[nerazumljivo]] [[...]]V časopisu berem, recimo Acroni Jesenice, "plačali bomo 14-krat več kot tekmeci v Nemčiji". Vem, zakaj je do tega prišlo: zaradi, kot ste sami povedali, podporne sheme fotovoltaiki. S to fotovoltaiko bomo imeli probleme, kajti reciklaža teh sončnih celic bo prinašala dodatne stroške. Mislim pa, da na ta račun nastajajo neki novi elektro baroni, kot so bili nekoč zidarski baroni in še kdo. Te podpore so preveč ugodne, za ta čas v krizi sigurno škodljive in kot ste napovedali, z nekim zakonom bo treba to popraviti. Stranka SDS je sicer zelo "uspešno" popravila nekatere zakone za nazaj, pokojninskega in tako dalje, in poskušajte še pri tej podporni shemi kaj narediti, da bodo podpisane pogodbe spremenjene in da za naprej ne bodo take obremenitve za gospodarstvo. Tukaj lahko govorimo, kar želimo, te firme bodo ugasnile, ker ne morejo biti konkurenčne z ostalimi po Evropi s takimi stroški. Mislim, da je to naloga te vlade, in pohitite, kajti vemo, da ste v razhodu, ne po treh letih, ampak po enem letu sodelovanja. Hvala lepa.
Izvolite, minister.
Hvala lepa. Nekaj trditev, ki ste jih izrekli, spoštovani gospod Brulc, drži. Rekli ste, da so podpore preveč ugodne. Niso več! Od 1. julija 2012, ko smo uredbo spremenili in te podpore znižali, te podpore niso več tako ekstremno visoke, kot so bile v letu 2011, v času Pahorjeve vlade oziroma vaše vlade, gospod Brulc. In takrat je bil čas za ukrepanje, žal je bil zamujen. Po 1. juliju 2011 je bilo inštaliranih na fotovoltaiki en megavat, prej pa v dveh letih 139 megavatov. Tako so te podpore za naprej ustrezne in omogočajo še vedno razvoj fotovoltaike, na drugi strani pa neizčrpavanja vseh ostalih odjemalcev električne energije, poenostavljeno povedano. Za nazaj pa brez spremembe zakona tega ne moremo na ravni uredbe urediti, vendar tisto, kar je bilo v pristojnosti vlade oziroma ministrstva, je ministrstvo oziroma vlada uredila. Firme bodo ugasnile, ker plačuje 14-krat več kot v Nemčiji, ste dejali. Ne drži. Tukaj imam podatke Eurostata, po katerih je neto cena električne energije v Republiki Sloveniji približno na ravni 90 % cene električne energije EU 27. Za Nemčijo, ki ste jo omenili – bruto cena je približno na ravni 65,8 % cene električne energije v Nemčiji. Zakaj? Zaradi tega, ker je v ceni električne energije v Nemčiji ta prispevek bistveno višji kot v Sloveniji. V Sloveniji povprečen odjemalec v gospodinjstvu plača 158 evrov za megavatno uro, v Nemčiji 259,5 evra za megavatno uro, v sosednji Republiki Avstriji 197,5, na Danskem celo nekaj manj kot 300 evrov, ker v vseh teh državah pač podporo obnovljivim virom napajajo iz cene odjema iz cene električne energije. Tako to ne drži; drži pa, da se je ta prispevek povečal in bi bil še večji, če ne bi vlada, kot sem povedal, znižala omrežnino in ukinila prispevek za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in če ne bi v temu obdobju zadnjega leta dni gola cena električne energije padla. Na leipziški borzi je bila decembra 2011 okrog 45 evrov oziroma 52 evrov, lani decembra 45 evrov. Zavedamo pa se, da vsak dodaten prispevek, pa tudi če ni tako znaten, kot je bil, se strinjam, v tem primeru, pomeni dodatno breme v poslovanju. Zaradi tega sem povedal, da proučujemo možnosti za naprej, ki pa so vse vezane na novelo zakonodaje in energetskega zakona, ki prihaja v zakonodajno proceduro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Brulc.
Hvala lepa, gospod minister. Ne bom zahteval dodatne javne razprave, zato ker očitno vsi ti direktorji teh velikih firm lažejo in cena elektrike je odlična, konkurenčni bomo v Evropi in gremo naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki je danes odsoten, ter ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču. Izvolite.
Lep pozdrav. Nimam sreče, da bi dobila oba pristojna ministra na kupu za ta odgovor. Moje vprašanje pa se nanaša na, za Kranj in Gorenjsko zelo pomemben projekt, okoljski projekt Gorki. Nekako ne dobim pravega odgovora, zakaj smo Kranjčani in Kranjčanke in tudi ostali Gorenjci ostali brez evropskega denarja, ob tem da smo vse, kar je bilo treba, naredili; pridobili tudi gradbena dovoljenja. Gospod minister, odgovorili ste mi pisno, da bo narejeno vse, da bi Vlada lahko ta projekt uvrstila nazaj med prioritetne projekte. Zelo bi rada slišala: Kdaj bi Vlada to naredila oziroma bo to naredila? Glede na to, da so res izpolnjeni vsi pogoji in baje naj bi ta projekt imel oznako najboljšo, kar jo lahko dobi. Skratka, pripravljenost projekta je popolna. Hkrati bi vas želela vprašati: Kaj to počasno razpadanje Vlade, s katerim zdaj obremenjujete celo državo, pomeni za naš projekt, projekt Gorki – naš govorim zato, ker pač prihajam iz Kranja – in seveda tudi za vse ostale evropske projekte?
Izvolite, gospod minister.
Hvala za to vprašanje, bom poskusil v prvem delu tudi malce odgovoriti na ta del, kjer ste izrazili obžalovanje, da ni tu obeh ministrov; tudi glede na to, da je minister Žerjav tisti, ki vodi koordinacije vseh ministrov, ki smo odgovorni za črpanje evropskih sredstev, tam se udeležujejo teh sestankov ministri in sekretarji, in da sem praktično na vseh koordinacijah [[nerazumljivo]] tudi prisoten in lahko mirno rečem nekaj besed tudi o tem. Minister Žerjav je kot minister, ki je odgovoren kot minister organov upravljanja evropskih projektov, resnično to zadevo resno in odgovorno vodil in skozi lansko leto so zdaj tudi rezultati tega črpanja znani. Glede na rebalans in v njem sprejete obveznosti smo, 538 milijonov, 97-odstotno izpolnili to črpanje, se pravi, da je bilo skupno teh 522 milijonov evrov sredstev izplačanih nazaj v evropsko blagajno, v lanskem letu pa se je z velikim naporom na vseh različnih področjih naredil ta napredek naprej; napredek v tej smeri, da je potrjenih instrumentov od vseh – kot veste, imamo na razpolago 4 milijarde 824 milijonov. V lanskem letu je šel korak od 31. 1. pa do 31. 12., se pravi v 11 mesecih, s 4 milijard 7 milijonov na 4 milijarde 711, se pravi 79, 65 odstotkov, podpisanih pogodb z 2 milijard 920 na 3 milijarde 442 in izplačil že z milijarde 864 na 2 milijardi 409 ali 50 odstotkov vseh sredstev, ki so na razpolago. Od tu lahko samo rečem, da v teh projektih, in bom odgovoril na vaše vprašanje, smo imeli v lanskem letu na teh koordinacijah in najprej na ministrstvih zelo zahtevno nalogo, da smo šli od projekta do projekta, od tistih, ki že imajo izdane odločbe, do vseh tistih, ki so v obdelavi na ministrstvu. Samo kot podatek naj povem, da je na našem področju za okoljsko področje, kjer so pitna voda, odpadna voda, komunalni odpadki in poplavna varnost, na razpolago približno 550 milijonov evrov evropskih sredstev, z odločbami je 470 milijonov že dodeljenih 29 projektom, od tu naprej je še prostih sredstev 76 milijonov. Na oktobrski seji, 15. oktobra, smo določili teh 5 projektov in hkrati tudi določili ta tako imenovani "over commitment", s katerim želimo ta razpoložljiva sredstva, 550 milijonov, za naše področje dvigniti s 550 na teh 730 milijonov in od tu naprej tudi potem te projekte uvrstiti glede na to, da obstaja bojazen, da kateri od teh projektov, ki so jim bile v preteklosti podeljene odločbe, ne bodo v celoti izvedeni in da jih lahko ti projekti nadomestijo in da se v dogovoru z župani tudi do tega opredelimo. V to je bilo uvrščenih, v ta "over commitment", 10 projektov, zunaj tega pa je še 17 projektov, ki so bili v preteklosti tudi že obdelovani, med katerimi je tudi vaš Gorki, ki pa so skupaj težki 160 milijonov evrov. Zdaj govorim o tem, o čemer smo se pogovarjali 15. oktobra, ko smo prvič določali in tudi na Vladi sprejeli ta "over commitment". Od takrat naprej smo pregledovali tudi te projekte, ki niso bili uvrščeni v "over commitment", tudi to skupino zadnjih 17 projektov, kajti kar hitro smo videli, da bo v okviru teh projektov marsikateri projekt zašel v težave, zašel v težave s pridobivanjem dokumentacije. Na teh koordinacijah smo se potem tudi skupaj z ostalimi ministri dogovorili, da je zdaj prioriteta in prednost projektov tisti projekt, ki ima dokumentacijo dlje, za katerega je realno, da lahko še v letošnjem letu začnemo s črpanjem teh sredstev. V takšno skupino sodi tudi vaš projekt, projekt Gorki, kot še kar nekaj teh projektov iz te zadnje skupine, ki so tudi po obsegu nekaj manjši od tistih nekaj velikih v prvi in drugi skupini, za katere praktično ni več realne možnosti, da bi bili izvedeni v tej finančni perspektivi. Zato je sedaj bil predlog za sejo Vlade, na kateri bi naj obravnavali, prejšnji četrtek, da je pogoj to, da bo v začetku februarja razpisna dokumentacija v hiši, usklajena z našimi, do konca februarja potrjena na MGRT in na MKO, pridobljeno pogojno dovoljenje, da se lahko začne z razpisom in tisti razpisi, ki bodo do 30. 6., v začetku julija prišli do srečnega konca – se pravi, da bo izbran izvajalec, da ne bo pritožbenih postopkov, bodo projekti, za katere bomo izdali odločbe, in je sedem podpisov sofinancerske pogodbe. Se pravi, resnično prečistiti projekte glede na stanje, kakršno je. Kakšno stanje je, pa mislim, da dobro veste in da je resnično v to ogromno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala, gospod minister. Če sem vas prav razumela, bo projekt Gorki deležen evropskega sofinanciranja, če bodo občine uspele izpeljati razpis za začetek postopka – bom rekla kar gradnje, ker je to tudi del tega – do konca junija. Če je to tako, potem mislim, da smo lahko pomirjeni. Še enkrat bi pa vseeno vprašala, ker sem razumela, da je gradivo bilo posredovano na Vlado pa očitno ga Vlada ni obravnavala – upam, da to ne bo postala praksa v teh tednih, da ne bodo na Vladi tudi s tako, kaj naj rečem, tehničnimi zadevami nastajali zapleti, če tega na Vlado ne posredujejo oziroma ne posredujete tisti ministri, ki ste na nek način že napovedali svoj odstop, ker to bi bilo pa za Slovenijo res najbolj grozno, kar se nam v temu trenutku lahko dogaja. Skratka, da sama Vlada nagaja svojim trenutnim ministrom, ki še vedno, če kaj vem, so polno operativni. Mogoče samo še ta odgovor: Kdaj, po vaši oceni, naj bi Vlada to odločitev sprejela in potem verjetno tudi obvestila občine, na katere se to nanaša?
Izvolite, minister.
Poglejte, trenutne politične situacije v ničemer ne želim mešati s tem resnim vprašanjem, za katerega mislim, da je eno najbolj resnih, ob takšni politični krizi, na katerega moram poiskati odgovore. Mirno vam lahko rečem, da sam in vsi, ki delamo na ministrstvu – in temu smo dali lanskemu letu zelo veliko prioriteto – bomo do zadnjega dne, kdor bo to delal, delali kot funkcionarji – naj uporabim ta izraz – na polno in zagotovo ekipa tudi v celoti. V skladu z dogovorom smo na tej medvladni koordinaciji določili tudi tehnično pomoč. Določili smo, da imamo osem novih sodelavcev na tem področju, kajti nam se bo stanje z dobrih deset, petnajst aktivnih projektov, ki so nastali – z deset na začetku leta, več kot petnajst zdaj na koncu –, ta pahljača projektov razširila vsaj še za deset projektov v letošnjem letu, ki jih bo treba v celoti spremljati. In v ničemer tukaj ne vežemo na te aktivnosti, kar se Vlade tiče. Tudi na Vladi ni bilo, gre za redno točko Stanje na projektih, ki se enkrat na mesec obravnava, in mislim, da je to dobra praksa, da se resnično vidi tudi na Vladi. Sicer sem pa že dejal, da se vsak četrtek pred vlado ob 9. uri dobimo in pregledamo in tudi tam to ključno koordinacijo, ki je potrebna, naredimo. Tudi to, ali bi bilo obravnavano poročilo mesečno, prejšnji četrtek ali naslednji, nima na to nobenega vpliva. Kot sem povedal, ta koordinacija poteka in tudi sam sem na x projektih aktivno vključen – tudi za Gorki sem sam bil na treh sestankih prisoten [[...]]In tako kot ste pravilno ugotovili, za Gorki – tu imam tudi spisek teh projektov, ki so sedaj v pregledovanju –, za Gorki prav tako velja do začetka februarja, najkasneje do desetega, da je ta dokumentacija pri nas, da jo do konca februarja uskladimo in izdamo pogojno soglasje za razpis. Pogojno pomeni to, da še ni odločbe, ampak da lahko razpis steče. V vmesnem času, od konca februarja pa še tri do štiri mesece, kar so realni postopki za tako velik potek projekta za javno naročanje, se odpravijo še vse podrobnosti, ki so potrebne za popolnost vloge, da se, potem ko bo zaključen javni razpis, izda odločba in na tej osnovi tudi sofinancerska pogodba. Tako ste prej pravilno ugotovili, koliko je v tej skupini teh projektov, za katere se trudimo, da bi po tej poti šel v realizacijo v letošnjem letu. Hvala.
Hvala lepa. Vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku bo postavil Janez Ribič.
Hvala. Spoštovani gospod minister, ministra, poslanke in poslanci! Čeprav vemo za različne interesne in ideološke igre vodilnih sindikalistov, moramo razumeti ranljivost in prizadetost večjega dela prebivalstva zaradi nižanja materialnega standarda in nadaljnjih varčevalnih ukrepov Vlade in tudi vašega ministrstva. Pozoren opazovalec pa ob tem ugotavlja naslednje: precej solidarno slovensko ljudstvo se ne bi tako srdito odzivalo, če bi si bili na jasnem, da je to nuja, da drugače ne gre. Ampak ljudje, ki resnično težko, boleče težko živijo, vsake toliko časa izvedo, da gre veliko javnih sredstev, namenjenih kulturi in izobraževanju, v žepe redkih posameznikov s tega področja. Pred nekaj meseci je slovenska javnost izvedela, da je 2,4 milijona evrov proračunskega denarja preko vašega ministrstva oziroma nekdanjega ministrstva za šolstvo in šport končalo v žepih določene interesne skupine. Podlaga je bil sicer razpis vzpostavitev izvedbenih pogojev za izkustveno izobraževanje za trajnosti razvoj. Meseca junija 2010, na katerem sta zmagala podjetje Limnos in mariborska filozofska fakulteta, s strani vašega ministrstva pa je za projekt skrbela dr. Andreja Barle Lakota, ki kot predavateljica gostuje na isti fakulteti. Julija 2011 je bila pogodba prekinjena, izplačanih milijon evrov pa po mojih informacijah še do danes ni vrnjenih. Primer je bil avgusta lani problematiziran tudi v nekaterih medijih: Delo, Večer in tako naprej. Res je, da so se vse omenjene nepravilnosti zgodile v prejšnjem mandatu, za saniranje posledic in preventivne ukrepe za naprej pa ste odgovorni vi. Sprašujem vas, spoštovani minister: Ali je res, da teh milijon evrov še zmeraj ni vrnjenih v državno blagajno? Ali je res, da ljudje na ministrstvu, ki so oblikovali in vodili ta razpis, še vedno opravljajo odgovorne funkcije? Podobni primeri se pojavljajo tudi pri javnih razpisih za knjige, ampak o tem v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Turk, izvolite.
Hvala lepa, spoštovanemu poslancu, za to vprašanje. Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport skrbno spremlja upravičenost in pravilnost vseh in vsake transakcije iz državnega proračuna, skrbno spremlja tudi porabo sredstev iz naslova evropskih strukturnih skladov. Ravno zaradi stalnega nadzora je ministrstvo ugotovilo nepravilnosti v povezavi s predmetnim projektom, ki ga omenjate, in nato nemudoma uvedlo popravne ukrepe. Ministrstvo je prekinilo ta projekt z naslovom Vzpostavitev izvedbenih pogojev za izkustveno izobraževanje za trajnostni razvoj ter zahtevalo vračilo neupravičeno izplačanih sredstev. Upravičenec neupravičeno izplačanih sredstev teh sredstev ni vrnil, zato je ministrstvo vložilo tožbo zoper upravičenca. Zadeva je trenutno v sodnem postopku in ministrstvo bo za vrnitev sredstev v višini milijon 30 tisoč evrov uporabilo vsa pravna sredstva in ravnalo v skladu z evropsko in nacionalno zakonodajo s področja kohezijske politike.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev? Izvolite.
Hvala za ta del odgovora. Kot sem napovedal, podobni primeri se pojavljajo tudi pri javnih razpisih za knjige, naj omenim le enega. V časopisu Dnevnik z dne 18. junija 2012 je objavljen odziv kulturnika – očitno gre za belo vrano na tem področju –, ki je med drugim zapisal: "Preko javnih razpisov za izbor kulturnih projektov gre iz državne blagajne ogromno denarja za knjižne tvorbe, ki podžigajo nizkotne strasti in razčlovečujejo, za knjižne smeti, ki neopismenjujejo in poneumljajo, za knjige, ki so le v opisu projekta, nikoli pa niso bile natisnjene." Na ta razkritja se je v Dnevniku z dne 5. oktobra 2012 resignirano odzvala neka bralka: "Ko pa javno vprašanje odmislijo kulturniki in uporabniki proračunskega denarja, lahko govorimo o antikulturi kulturnikov." V Dnevniku z dne 25. julija 2012 je zapisano, da sedaj že bivši direktor Javne agencije za knjigo Slavko Pregelj in tedanja ministrica za kulturo Majda Širca prirejata javne razpise za interesne skupine in tako iz sofinanciranja izločata koristne knjige, sofinancirata pa škodljive – neznosnost slovenske stvarnosti. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kaj ste naredili, da se ta neznosnost slovenske stvarnosti ne bi nadaljevala? Kako vam uspeva razkrivati tiste sodelavce na ministrstvu, ki s svojimi grdimi, nepoštenimi početji škodujejo ugledu Ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport? Hvala za odgovor.
Minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za ta del vprašanja. V zvezi z neznosnostjo slovenske stvarnosti bi res pričakoval, da bi k tej neznosnosti manj prispevali ljudje, od katerih tega ne bi pričakovali; intelektualci, od katerih bi pričakovali predvsem treznost in resnicoljubnost. Dejstvo je, da Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport financira izobraževalno, znanstveno ali kulturno dejavnost nekaterih ljudi, ki so v prostem času izpostavljeni nasprotniki te vlade. Ampak, k temu nas zavezujejo veljavne pogodbe in, drugič, prepričanje, da sredstev za izobraževanje, znanost in kulturo ne smemo vezati na kriterij politične opredelitve. Temu ni bilo vedno tako, celo v zelo bližnji preteklosti, kot ugotavljate, ne. Ampak zagotavljam vam, da ministrstvo pod mojim vodstvom ni odobrilo nobenih "umetniških projektov", katerih cilj bi bilo blatenje ali smešenje voditeljev trenutne opozicije. Zasluga za to gre tudi prenovljenim strokovnim telesom na ministrstvu ali ob ministrstvu. Kultura, znanost in izobraževanje so povsod po svetu kritični do oblasti, tudi do politike – to je prav, to je normalno; ampak samo iz totalitarnih režimov so znani primeri, ko bi žalitve političnih nasprotnikov financirali z javnimi sredstvi. Tega oziroma to ne želim, da se počne.
Hvala lepa. Gospa Alenka Pavlič bo prav tako postavila vprašanje ministru dr. Žigi Turku.
Gospod minister! Kako se počutite, glede na to, da zadnjih 14 dni govorijo o vas in o vaših odločitvah praktično v vsaki slovenski družini – žal v slabem pomenu? Sklicujem se na drastične spremembe, ki jih uvajate glede na vpis v srednje šole, se pravi, gimnazije in ekonomske gimnazije. Skupaj s profesorji, dijaki, strokovnimi sodelavci in širšo javnostjo smo poskušali razumeti vašo odločitev, a nam, žal, ni uspelo. V določenih okoljih ukinjate oddelke za vpis v gimnazije, v drugih okoljih združujete gimnazije v centre, spet drugje dodajate neke nove oddelke, pa še se vse to se spreminja kar čez vikend. Želim, da mi pojasnite vašo vizijo mreže srednjih šol, saj enostavno tukaj ni nekega pametnega kriterija, po katerem ste se odločili za to odločitev. Naše mnenje je, da bi rezultati dela oziroma kakovost moralo biti edino merilo. Če predstavim radovljiško ekonomsko gimnazijo, ki jo tudi ukinjate; edino, ki je v lanskem letu imela nadnormativni oddelek z 32 dijaki, 4 pa je morala zavrniti, lahko povem, da ima nadpovprečne rezultate pri maturantih. Ima zlate maturante, med tistimi, ki so zaključili maturo na tej šoli, je veliko magistrov in doktorjev znanosti, ki so se uveljavili tako doma kot v tujini. Zgornja Gorenjska s tem zmanjšanjem oziroma z ukinitvijo zmanjšuje oziroma izgublja dostopnost do vpisa v gimnazijske programe, ki je bila do te odločitve 33-odstotna, sedaj jo zmanjšujete pod 25 %, medtem ko v osrednjeslovenski regiji ta procent dosega skoraj 45 %. Naslednji argument, ki govori za to, da bi ta gimnazija morala ostati, je to, da je bilo izobraževanje omogočeno tudi dijakom, ki prihajajo iz manj spodbudnih socialnih okolij, omogočeno je bilo šolanje vrhunski športnikom, prav tako pa je bilo veliko dobrih rezultatov v tej gimnaziji. Zanima me: Zakaj ste gimnaziji Ruše, ki je v lanskem letu imela samo 21 vpisanih dijakov, svojo odločitev preklicali? Sprašujem vas tudi: Kje so argumenti, analize in drugi razlogi, ki so vas privedli do teh odločitev? Kje so dokazi, da delovanje ni politično, prijateljsko, nestrokovno ali celo koruptivno?
Minister Turk.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Najprej nekaj številk v zvezi z vprašanjem spoštovane poslanke. V nobeni gimnaziji števila mest ne povečujemo glede na število oblikovanih oddelkov letošnjega prvega letnika. To velja tako za javne kot tudi za zasebne srednje šole – vse tisto, kar ste napovedali v pisnem vprašanju, ne drži. Drugič, kot je razvidno iz objavljenih podatkov, se je število vpisnih mest v primerjavi z lanskim šolskim letom, za gimnazije govorim, zmanjšalo za 449. Ker pa je bilo lani dejansko vpisanih 445 dijakov manj, kot je bilo vpisnih mest, to pomeni, da smo letos razpisali za gimnazije štiri mesta manj, ponavljam, štiri mesta manj, kot je bilo lani vpisanih v prvi letnik gimnazije. Torej prelivamo časopisno črnilo, delamo televizijske oddaje, odgovarjamo na poslanska vprašanja in kot ste rekli, v številnih družinah sem jaz sovražnik teh družin, ali pa otrok, ali pa države številka 1, ker je število vpisnih mest v gimnazijah letos za štiri manjše, kot je bilo lansko leto vpisanih mladih v gimnazije. Sicer pa je znan tudi podatek, da bo število mladih, ki bodo letos končali devetletko, manjši od lanskoletnega, kar pomeni, da je vpisnih mest dovolj za vse, ki se bodo v gimnazijo vpisali. Napisali smo tudi, da bomo morebitne dodatne prošnje po dodatnih novih oddelkih v gimnazijah proučili po koncu prijavnega roka. Če bo to na neki gimnaziji in res za gimnazijo velik interes, večji interes, bistveno večji interes od tega, kar smo razpisali, bomo to upoštevali. V zvezi s šolo, ki ste jo omenjali, je znano tudi to, da so v gimnazijo, zato da bi napolnili oddelek gimnazije, prepisovali, prepričevali, da so se tja prepisovali otroci, katerih prva želja je bil nek drug program na tej isto šoli. Toliko za uvod. Razpis za vpis v srednješolske programe za šolsko 2013/2014 smo objavil skladno z rokovnikom 22. januarja. Osnovno šolo zaključuje 17 tisoč 640 učencev in učenk, ki bodo lahko kandidirali na 22 tisoč 759 vpisnih mest na srednjih šolah. Vpisnih mest je torej 736 vsega skupaj več kot lani, čeprav je število devetošolcev nižje, in s tem dajemo bodočim dijakom več izbire. V objavljenem razpisu pa res dajemo največ pozornosti poklicnemu in strokovnemu izobraževanju in šolam omogočamo vpis v večino programov, za katere so predlagale razmestitev prostih mest. Šole se bodo po končanem prijavnem postopku lahko same odločale, katere poklice bodo glede na število prijav izvajale oziroma šolanje, za katere poklice bodo izvajale. S tem smo prisluhnili tudi argumentom posameznih ravnateljev, ki so si želeli odprto možnost za neko poklicno smer. Šole bomo spodbudili predvsem pri deficitarnih in redkih poklicih, za katere visok interes izražata tudi gospodarstvo in potreba lokalnega okolja. Za zmanjšanje vpisa smo se odločili na podlagi predvidenih proračunskih možnosti, demografske projekcije, vpisnih trendov, pri čemer smo upoštevali predvsem prve prijave, kaj mlade res najbolj zanima, ne glede na to, kje so mesta in števila vpisanih, potreb trga dela, razpoložljivih učnih mest pri delodajalcih, mnenja socialnih partnerjev, razvojnih posebnosti območja, ciljev, ki si jih je zastavila Vlada, torej tudi decentralizacija, in utemeljenih predlogov šol. Upoštevali smo tudi velikost šole, materialne pogoje, če je bila neka šola ravnokar obnovljena na primer, in regijsko umeščenost.
Hvala lepa. Še dopolnitev? Izvolite, gospa Pavlič.
Gospod minister, jaz sem govorila o zgornji Gorenjski, vi ste govorili o celi Sloveniji. V zgornji Gorenjski v naslednjem šolskem letu 118 dijakov nima vpisa in se bo moralo voziti na šolanje v drugo regijo. To, kar ste rekli, da ne odpirate novih oddelkov, je seveda mogoče res, kar ste storili čez vikend, ker se dnevno oziroma iz vsake ure v uro spreminjajo vaše odločitve, glede na to pač, kdo je uspel priti na ministrstvo do kakšnega odgovora. Moram pa povedati, da so se strokovni sodelavci tako radovljiške občine kot tudi sicer obračali na ministrstvo in je bil žal odnos ignorantski in odgovora niso dobili. Naslednje, kar me moti, je to, kar ste vi dejali v časopisu, da gimnazije morajo pritegniti najboljše, ne morejo pa vpisovati vseh. Kot sem že povedala, kriterij, merilo je rezultat na maturi, kar je ekonomska gimnazija v Radovljici vsekakor dokazala. Občutek imam, da vi enostavno ne želite in se sramujete dobrih rezultatov in pridnih dijakov. Če bi povedala še, da je potrebno ohraniti možnost izbire izobraževanja in vsem omogočiti vpis na tisto šolo, na katero si pač želi, ker imam občutek, da vi enostavno preko vpisovanja v srednje šole želite regulirati politiko gospodarstva, ki jo ta vlada ne zna voditi. Se pravi, povejte resnični razlog, kaj je bilo to, ker te kriterije, ki jih navajate, s temi kriteriji ste zajeli vse šole. V časopisu sem prebrala te kriterije, ki jih navajate, enostavno je bil lahko izbor po vaši želji. Kriteriji so pa povzeli vse šole, ki so bile na spisku. Resnični razlog, prosim.
Dr. Turk – resnični razlog.
Hvala lepa. Po eni strani bi želeli odgovor na vprašanje, zakaj v zvezi z neko konkretno šolo tako in tako, po drugi strani seveda ne vi ne jaz ne želite, da pravila ne bi veljala za vse enako, in za to gre. Če pogledate statistiko vpisa v srednje šole za zadnja leta, boste ugotovili, da je delež vpisa v gimnazije zadnjih 20 let rasel. Težko verjamem, da so otroci postali pametnejši. Pred 20 leti je približno petina otrok bila sposobna gimnazijskega programa, sedaj me želite prepričati, da je 40 %, včasih 50 % otrok sposobnih gimnazijskega programa. To preprosto ne drži. Meni je žal, da nihče, tudi tukaj, ne problematizira vpisa v tehnične in poklicne šole, ampak samo v gimnazije. In naša dolžnost, ne samo moja, tudi vaša, je, da državljanom, staršem, bodočim dijakom sporočimo, da gimnazija ne zagotavlja več, če sploh kdaj je, lagodnega pisarniškega dela od zaključka šolanja do upokojitve. V razvitem svetu, kamor sodi tudi Slovenija, najhitreje izginjajo prav manj zahtevna pisarniška delovna mesta, ki jih praviloma zasedajo manj sposobni gimnazijski maturanti in, torej tisti, ki niso dorasli ustvarjalnim in inovativnim izzivom. Ekonomska gimnazija – tisti slabši, ki se tja vpisujejo, sodijo točno v to kategorijo. Zato mora biti naš interes, interes cele države, da se v gimnazije vpisujejo zelo dobri učenci, kar bo omogočalo tudi višjo kvaliteto dela v gimnazijah.
Hvala lepa. Gospa Pavlič, postopkovni predlog. Izvolite.
Skladno z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora želim, da se opravi o odgovoru ministra splošna razprava. Predvsem tudi zato, ker minister navaja, da je sicer na spletni strani tudi zapisano, da se dijaki pa lahko vpisujejo v srednjo šolo [[...]]Predstavljajte si, kako naj se vpišejo nekam, kar ne bo obstajalo. Mislim, da se ne bo nihče vpisal, ker bo ostal potem pred vrati. Kar želim in zaradi česar želim, da se opravi dodatna razprava, je pa zato, da se enostavno uporabi enake vatle za vse, da se upošteva kakovost in kvaliteta. Vsi argumenti v Radovljici govorijo za to, da tukaj ostane. Šole, ki so imele slabše rezultate na maturi, ostajajo, radovljiško pa ukinjate. Enostavno bi rekla tako, da ta problem je resnično tako velik, tri kolegice so se pred menoj že ukvarjale s temi problemi, se na različne načine, z različnimi orodji obračale na vas in mislim, da bi morali tudi v tem primeru premisliti in se na koncu odločiti v prid Ekonomske gimnazije in srednje šole Radovljica in pustiti ta oddelek, da se vpisujejo; vse, kar je treba storiti, da se dovoli vpis. Če ne bo dovolj vpisa – jasno, da tudi oddelka ne bo!
Hvala za vaš predlog. O njem bomo odločali v okviru glasovanj v sredo. Zdaj pa je na vrsti mag. Lejla Hercegovac,ki ima vprašanje za ministra za zdravje, ki je sicer odsoten, ampak izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Ker gospoda ministra za zdravje, Tomaža Gantarja ni med nami, prosi pisni odgovor na moje vprašanje. Ključni izzivi za dosego in sledenje osnovnim načelom nadgradnje zdravstvenega sistema so preventiva in promocija zdravja, vzdržnost sistema zdravstvenega varstva v okviru finančnih zmožnosti, učinkovito upravljanje z javnimi sredstvi – torej jasna ločitev javnega in zasebnega zdravstva. Ministra sprašujem: Kaj je v okviru Ministrstva za zdravje v dosedanjem mandatnem obdobju že začel uresničevati od navedenih ključnih izzivov za nadgradnjo zdravstvenega sistema? V kateri fazi so že začeti projekti v okviru pristojnega ministrstva? Namreč, vemo, da pravilno in dobro delovanje je ločitev javnega in zasebnega zdravstva. To mora biti nadzorovano in glede na to, da je minister že izdal – 16. 1. je bilo v Delu – šesto dvainštirideset dovoljenj za opravljanje dejavnosti s podjemno pogodbo, je pa zelo zelo zanimivo vprašanje za razvoj zdravstva. Hvala.
Hvala lepa. Boste dobili pisni odgovor na vaše vprašanje. Na vrsti je mag. Jana Jenko z vprašanjem za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Bogoviča.
Gospa podpredsednica, najlepša hvala za besedo, vsem skupaj lep pozdrav! Moje vprašanje je za ministra za kmetijstvo, gospoda Bogoviča, in sicer se nanaša na ravnanje z odpadno embalažo – že dolgo zelo popularna zadeva. Uredba o ravnanju z embalažo in odpadno embalažo določa, da morajo družbe za ravnanje z odpadki vso zbrano odpadno embalažo prevzeti od izvajalcev javnih služb v deležih, ki jih vsakoletno objavlja Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje. Vendar se družbe tega ne držijo, tako je v celotni Sloveniji nastala tako imenovana embalažna kriza, saj se izvajalci soočajo s problemom, kam to odpadno embalažo oddati. Računsko sodišče je že leta 2009 ugotovilo, da sistem ravnanja z odpadno embalažo ni učinkovit, ker ministrstvo ni opredelilo vseh potrebnih parametrov poslovanja udeležencev v sistemu. V mesecu marcu 2012 je bila zato ustanovljena posebna komisija, ki je podala ministrstvu predloge rešitev, kljub temu se ni nič premaknilo na bolje in embalažna kriza se je ponovila tudi konec leta 2012. Družbe in izvajalci za nastalo situacijo krivijo drug drugega, oboji pa pričakujejo kakršno koli reakcijo s strani ministrstva in predvsem Inšpektorata za okolje. Pri izvajalcih ali podizvajalcih je bilo ob koncu leta 2012 skladiščeno preko 2 tisoč ton odpadne embalaže, ki je družbe nočejo prevzeti. Na tem mestu se pojavlja tudi vprašanje o zavezancih za plačilo okoljske dajatve – mogoče bi ureditev tega področja nekako rešila to zadevo. Kot primer naj navedem, da je zavezanec za plačilo okoljske dajatve v Sloveniji embaler in pridobitelj embaliranega blaga, ki letno da v promet ali uporabi za lastne namene preko 15 ton embalaže, v sosednji Avstriji pa je zavezanec že pri 500 kg take embalaže. Ministra sprašujem: Ali ocenjuje, da je sistemska ureditev ravnanja z odpadno embalažo v Sloveniji, predvsem vidik tržnega sistema, ustrezna, ali pa se načrtujejo kakšne spremembe v tej smeri? Odpadki se kopičijo, vpleteni pa prelagajo odgovornost drug na drugega. S to problematiko se srečuje kar nekaj občin, na primer Tržič, ki ima 120 ton odpadkov, Maribor, Koper, Novo mesto [[...]]Zato sprašujem ministra: Ali bo ministrstvo končno poseglo v ta očiten sistemski problem in sprejelo ustrezne ukrepe, s katerimi bo preprečilo izogibanje prevzemu odpadne embalaže in njenemu kopičenju pri izvajalcih javnih služb? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, minister, za odgovor.
Hvala lepa za to vprašanje, za katerega moram reči, da z njim odpirate eno od resnih vprašanj, ki jih še v Sloveniji moramo urediti. Da zelo na kratko odgovorim; če je treba in je treba in imamo tudi namen v letošnjem letu – v normativnem programu je sprememba te uredbe, ki govori o embalaži in o odpadni embalaži. V zelo dobro postavljenem vprašanju, iz katerega je vidno zelo dobro poznavanje te problematike, ste v bistvu opisali sistem, v katerem imamo v tej državi na eni strani zavezance za plačilo embalažnine po sistemu tako imenovane razširjene odgovornosti – se pravi, podjetja, ki so proizvajalci, uvozniki, distributerji te embalaže na trg –, na drugi strani pa družbe za ravnanje s to odpadno embalažo, ki dobijo v tem odnosu od embalažerjev del te embalažnine, ki se je v slovenskem prostoru zbere 12 milijonov evrov, opravijo tudi potem dodelavo te ločeno zbrane embalaže in v odnosu s komunalami tudi pobirajo to odpadno embalažo od komunal. Ključni problemi, ki so in katere je treba z novo uredbo tudi rešiti, so: prvič, pravičnejši zajem –, to, na kar ste opozorili. Tudi vsi ugotavljamo, da to, kar preko carine pride te zaračunane embalažnine, da je manj, kot bi jo morali pobrati. Pravilno ste ugotovili, da cela vrsta malih dobaviteljev na trg dobesedno uide iz tega sistema in je zato prvi problem, da imamo v obtoku premalo denarja glede na količino odpadne embalaže in embalaže. To je prvi fokus, v katerem je treba v spremenjeni uredbi dejansko spremeniti ta razmerja. Drugi je v spremljanju tega osnovnega toka te embalaže, kjer se v bistvu iz tega razreza na začetku leta premalo striktno spremlja, kaj se preko leta dogaja. V bistvu se nam potem dogaja, kar se je lansko leto že drugo leto dogajalo, da so nekatera podjetja od teh družb za ravnanje z odpadno embalažo prepričana, da so svoj delež že pobrala in potem pride do tega problema, da odpadna embalaža ostaja. Tu je zdaj problematika povezana s tem, da se je resnično veliko naredilo na drugem delu, se pravi na področju ločenega zbiranja, in da je delež odpadne embalaže, ki se zbere ločeno, iz leta v leto večji. Tu nastaja tudi to, na kar ste opozorili in tudi poročilo Računskega sodišča – zelo veliko in zahtevno vprašanje, kako razmejiti tudi na relaciji, kaj počnejo komunalna podjetja, centri za ravnanje z odpadno embalažo v relaciji do družb z odpadno embalažo in naprej s tistimi, ki za njih opravljajo storitve. V teh poročilih Računskega sodišča je tudi zelo jasen napotek in v tem tudi želimo urediti to, da bi tiste komunale in tisti sistemi zbiranja, ki generirajo več, bolje ločeno zbrano embalažo, embalažo, ki ima tudi dodatno vrednost, bili tudi stimulirani. Se pravi, da bi bila tista vrednost, ki se včasih tudi meri v desetine ali pa tudi stotine evrov za tono embalaže, imela določeno vrednost in da bi s tem tudi zniževali ceno zbiranja pri tistih, ki več naredijo na ločenem delu zbiranja. To je novo področje, kjer je treba jasno narediti z normativi, kakšna embalaža in pod kakšni pogoji družbe za odpadno embalažo prevzamejo. In tretje. V samem sistemu, kjer je trikotnik: zavezanec–družbe za odpadno embalažo–tisti, ki upravljajo storitve, priti tudi v takšen odnos, da se nam ne bo dogajalo to, da se del denarja izgublja v tem trikotniku; bodisi da je to v relaciji družbe za odpadno embalažo, katere ustanoviteljice, vsaj največje, so ravno tisti, ki dajejo odpadno embalažo na trg in del teh storitev opravljajo sami ali pa tisti, ki za njih opravljajo storitve. Tako moram reči, da vsi ti problemi so zaznani, tudi skupina bo intenzivno nadaljevala to delo, ki je, resnici na ljubo, bilo v letošnjem letu malce zapostavljeno glede na to, da so kolegi, ki to delajo, številčno omejeni, smo pa imeli uredbo za ravnanje s komunalnimi odpadki, vzpostavitev celega sistema, rabe kohezijskih sredstev in postavitve celega sistema, metodologijo za določanje cen operativnih programov ravnanja s komunalnimi odpadki in enostavno nismo že v lanskem letu mogli tudi obdelati [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]ena prvih, ki jih bomo v naslednjih tednih začeli.
Hvala lepa. Gospa Jenko, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Zanima me predvsem nek terminski okvir: Do kdaj, če lahko poveste terminski okvir, boste k temu resno pristopili? Nekako ravno to pomanjkanje oziroma preobremenjenost uslužbencev, glede na to, da ta kriza traja že tri leta, mislim, da je tudi Erjavca ta zadeva odnesla takrat 2010. Do zdaj je prebivalstvo obremenjeno v bistvu s plačilom teh [[...]]Recimo, Tržič zelo dobro sortira izdelke, odpelje jih pa družba. Slišati je, da družbe ne odvažajo tudi zaradi tega, da imajo ob koncu leta usklajeno bilanco pozitivno. V tem smislu me tudi zanima: Imate kakšen sistem kaznovanja teh družb oziroma sistem, po katerem jih nekako primorate, da embalažo odpeljejo? Videla sem v primeru Tržiča, da dve družbi sta nekako izpolnili obveznosti, dve družbi pa imata kar precejšen zaostanek ob koncu leta. Zanimajo me predvsem sankcije za te družbe: Ali imate kakšno možnost in terminski okvir, do kdaj naj bi se to rešilo? Hvala lepa.
Hvala tudi za to dopolnitev oziroma zahtevo za dopolnitev. Izvolite, minister.
Kar se tiče priprave uredbe, je po terminskem planu, da bi do konca marca poskušali uskladiti uredbo in potem jo dati tudi v razpravo. Vemo, da bo to zahtevna razprava na širokem področju. Kar se tiče sankcij je problem v tem, da poteka sodbeni postopek, ali je dosedanja razdelitev te kvote primerna, glede na to, da se nanaša na lansko leto in da ni izpostavljenega tekočega spremljanja te odpadne embalaže. V tem delu je to tudi prav naloga uredbe, da bo to pomanjkljivost odpravila, da bo vsaj kvartalno spremljanje, kaj je odpeljanega, in temu primerno bo tudi denarni tok, ki bo sledil tudi temu samemu embalažnemu toku. Sankcioniranje, moram reči, da je v tem delu zdaj s strani inšpekcije ni bilo kaj dosti uspešno. To moramo mirno priznati. Kar se tiče teh ostalih stvari in kot ste omenili, da so te ljube kante in smeti zelo nevarne za okoljske ministre, lahko samo pritrdim in mislim, da se boste tudi vi strinjali, da smo imeli v teh 12 mesecih spomladi velik akuten problem, kako – in resnično število ljudi, ki se ukvarja s tem. Mogoče državljani mislijo, da na tem dela desetine ljudi, na koncu pa nosilce teh uredb spraviš vse za malce večjo mizo; tako iz obeh direktoratov, za javne službe, okolje, kakor tudi iz Arsa. To je krog osmih, desetih ljudi, s katerimi je treba slediti. V lanskem letu smo se maksimalno potrudili in bo zdaj konec meseca devet odlagališč imelo veljavna OVD, da se bodo odpadki lahko odlagali. V naslednjih dveh treh mesecih računamo še za štiri, pet takšnih odlagališč in bo za vse štiri milijone ton zagotovljen prostor za odlaganje. Skozi paralelno pozicioniranje investicij in izdelavo strateškega dokumenta Operativni program ravnanja s komunalnimi odpadki smo praktično tudi gradili osnove za celotno ureditev, ki je tudi zdaj ob tej uredbi za ravnanje s komunalnimi odpadki bila prediskutirana v celotnem lanskem letu in na nek način delali tudi te razmejitve med komunalnimi podjetji, med družbami, ki se ukvarjajo z embalažo. Resnično, to je področje, ki po mojem prepričanju rabi vsaj dva mandata zelo sistematičnega dela in takrat bodo vsi problemi rešeni. Vseh se enostavno v enem letu, pa mislim, da tudi v enem mandatu ne bo dalo rešiti.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper, vprašanje za ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča.
Hvala lepa. Spoštovani minister, kot je najavljeno, imam eno vprašanje, vezano na tako imenovan zakon o slabi banki. O tem zakonu je bilo že veliko povedanega, zlasti o njegovi temeljni vsebini, zato moje vprašanje ni vezano na del, ki se nanaša na sanacijo bank, kakšno je stališče Pozitivne Slovenije v zvezi s tem, smo tudi že povedali. Nanaša se bolj na ta pravni del zakona, in sicer na ugotavljanje odgovornosti članov nadzornih organov in članov organov upravljanja v teh bankah. Temu zakonu se, zlasti iz ust predsednika Vlade pa tudi iz ust drugih članov Vlade, večkrat dajejo neke razsežnosti, ki jih po mojem mnenju nima. Namreč, zakonu se pripisuje, da bo z njegovo pomočjo mogoče obračunavati oziroma obračunati z vsemi tistimi, ki so v preteklosti delovali tako, da je prišel naš bančni sistem v situacijo, v kateri je sedaj. Ta zakon sem, tako kot verjetno tudi vi, pazljivo preučila in edini člen, ki se nanaša na to vprašanje, je 33. člen, ki ima prav ta naslov, o katerem zdaj govorim, Odgovornost članov organa vodenja in nadzora bank ter organov nadziranja bank, vendar v tem členu nikakor ne najdem nič drugega, kot to, da bodo tisti, ki bodo delovali na podlagi tega člena, lahko pri pregledovanju teh kreditnih map, če bodo ugotovili, da gre za sum kaznivega dejanja, to dejanje prijavili oziroma ga bodo celo morali, sicer sledijo sankcije po drugem odstavku – recimo, razrešitev ali prekinitev delovnega razmerja. To je prvi del. Drugi del člena pa govori o tem znamenitem zastaralnem roku, ki se podaljša. Skratka, kot pravnica nikakor ne najdem nobenih orodij v tem zakonu, ki bi resnično omogočila pregon teh kaznivih dejanj, kajti če kdo pri svojem delu zazna kaznivo dejanje, ga mora že po zdajšnji zakonodaji prijaviti organom pregona, sicer če tega ne stori, je to lahko narobe, zlasti če gre za uradno pregonljiva kazniva dejanja, kar je v tem primeru. Drugi primer je to zastaranje, ki ga navaja zakon. Ta zastaralni rok, štirikratni, popolnoma poruši vsa zastaralna razmerja v Kazenskem zakoniku. Recimo, zastaranje teh kaznivih dejanj izenačuje z zastaranji, daljšimi kot so, recimo, kazniva dejanja, vezana na pedofilijo in tako naprej. Po drugi strani tudi ta člen ne spada v ta zakon, saj zastaralni roki običajno sodijo v kazenske in obligacijske zakonike. Skratka, moje vprašanje v prvem delu: Ali resnično mislite – in Pozitivna Slovenija si to želi –, da lahko s pomočjo tega zakona kakor koli najdemo in tudi učinkovito preganjamo storilce teh kaznivih dejanj? Hvala.
Izvolite, dr. Šušteršič.
Spoštovana poslanka, hvala lepa za vaše vprašanje in tudi za vašo interpretacijo teh členov zakona, o katerem ste govorili. Ko smo ta zakona sprejemali, je bilo tudi v javnosti veliko očitkov, da gre za poskus inkvinzicije, pogromu nad bančniki. Tudi združenje bančnikov ali pa posamezni ljudje iz njega so podobne stvari govorili, tudi sam sem imel nekaj obiskov bančnikov, ki so rekli, da je ta zakon lahko neka podlaga za gonjo proti bančnikom. Vesel sem, da je vaša interpretacija teh členov dosti bolj prijazna in benigna, če lahko tako rečem, od tistega, kar je bilo mogoče slišati takrat, ko smo zakon sprejemali. Če poskušam odgovoriti na vaše vprašanje, gre za neko osnovno zadevo, ki je problem takrat, ko nekdo, k je pristojen za banke, kot je Ministrstvo za finance, želi tudi prispevati k temu, da se razišče sum določenih kaznivih dejanj in tako naprej. Naj najprej rečem, da sem prepričan, da je veliko tistega, kar danes obravnavamo kot slabe terjatve, nastalo kot posledica gospodarske krize pa posledica nekih normalnih poslovnih tveganj, ki so pri odločitvah vedno; da pa je gotovo en del nastal tudi zaradi postopkov, ki jim lahko rečemo zloraba položaja, prekoračitev pooblastil in tako naprej, kar je še kaznivih dejanj. Naš osnovni razmislek je dejansko šel v to smer, da če bomo potencialno na osnovi tega zakona angažirali, recimo, za štiri milijarde, kar je zgornja meja teh poroštev, in za milijardo dokapitalizacij, da imajo ljudje upravičeno pričakovanje, da bomo hkrati tudi skušali ugotoviti krivdo in odgovornost – tudi tam, kjer gre za odgovornost, ki jo je mogoče kazensko kvalificirati. Ministrstvo za finance brez te zakonske podale v osnovi nima nobenih pristojnosti. Jaz ne morem iti v banko in zahtevati, da mi pokažejo, obrazložijo neka posojila in tako naprej. Tudi takrat, ko o tem pišejo mediji, zaradi tega ker velja bančna tajnost, velja Zakon o bančništvu in edini, ki to lahko počne, je Banka Slovenije. Kolikor je meni znano, Banka Slovenije včasih tudi vloži kakšno ovadbo. Seveda tudi kdo drug vloži kakšno ovadbo, nekaj teh stvari, ki se tudi niso začele v našem mandatu, nekatere preiskave so se začele že tudi prej, je danes počasi na sodiščih pa pri preiskovalnih organih. Tisto, kar seveda mi sklepamo, je, da te kreditne mape, ki bodo prenesene na slabo banko, na Družbo za upravljanje terjatev bank, na podlagi ocene, da gre tukaj za slaba posojila, nasedla posojila in tako naprej, so verjetno tisti del terjatev, kjer je največja verjetnost, da je v določenih primerih šlo tudi za te prakse, ki so pregonljive tako rekoč, za sum kaznivih dejanj. Kar smo želeli s tem zakonom reči – in to zdaj ni pooblastilo Ministrstva za finance, ampak te družbe za upravljanje terjatev bank –, je, da ko te kreditne mape dobi, da hkrati ko rešuje problem teh kreditov, tudi pregleda to mapo na podlagi dokumentacije, do katere bo ta družba imela dostop – še vedno je ta dokumentacija zaščitena v odnosu do javnosti z bančno tajnostjo, v odnosu do družbe za upravljanje terjatev bank pa ne – , da to pregleda, da ima to dolžnost. Se pravi, morda je člen nekoliko nerodno napisan v smislu, če nekdo zazna sled kaznivega dejanja – ali kako ste citirali. Seveda bo Družba za upravljanje terjatev bank imela tudi neke revizorje, revizorsko komisijo, ki bo te mape pregledala in tisto, kar se ji bo zdelo sumljivo, da nekje obstaja sum nekih kaznivih dejanj, posredovala za to pristojnim organom. Ti pa potem, ko je nek sum – seveda tudi danes že imajo določena pooblastila, ki zadoščajo za to, da preiskujejo te zadeve. Kar je še pomembno v temu zakonu in je vendarle nekoliko različno v tej splošni dolžnosti, da vsakdo naznani kaznivo dejanje, če ga opazi ali pa se mu zdi, da ga je opazil, je to, da je zagroženo tudi sankcija razrešitev članov uprave, če tega ne storijo. In to je zelo pomembno. Zaradi tega mislim, da bo hitreje prišlo do razčiščevanja tega, da bodo hitreje zadeve prišle do pristojnih organov pregona, NPU in tako naprej, ki pa potem imajo ustrezno pooblastila, da zadeve raziščejo.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev.
Hvala lepa. Se strinjam z vašim izvajanjem, da mogoče je to še bolj jasno napotilo, da te sume prijavijo, če jih ugotovijo, čeprav tukaj se tudi spoštovani dr. Ribnikar, profesor na Ekonomski fakulteti, starosta bančništva, sprašuje, kaj bo pravzaprav naloga te družbe: da upravlja s slabimi terjatvami ali da se gre lov na čarovnice. Ampak na nekaj bi pa še želela opozoriti. Vsa javnost – in zato želim to danes razčistiti – misli, da bo na podlagi te določbe in tega zakona mogoče najti krivca za slabe terjatve v preteklosti. Jaz pa ponovno poudarjam in prepričana sem, da imam prav, še 5-krat sem se pozanimala, čeprav sem že prej bila prepričana, zastaranje in to na novo določena zastaranja v štirikratnem zastaralnem roku, velja samo po naši zakonodaji za kazniva dejanja od sedaj naprej. Naš Kazenski zakonik je opredeljen tako, da zastaranje ne more veljati za kazniva dejanja za nazaj oziroma zakon pravi, da se uporabljajo tiste določbe zakona, ki so veljale v času storitve kaznivega dejanja. Če se zakon kasneje spremeni, pa se uporabljajo tiste določbe Kazenskega zakonika, ki so za storilca milejše. Tako ta predstava ljudi – in s tem tudi, recimo, predsednik Vlade namiguje, da nekateri ne želimo tega zakona sprejeti zato, da bi nekoga zaščitili – je napačna. Za tiste, ki so to naredili leta 2004–2008, ko je bilo največ teh kreditov, ta zakon v tem smislu ne bo veljal, pač pa bo veljal za nove storitve kaznivega dejanja. Zanima me: Ali ministrstvo v tem smislu vendar razmišlja, kako bi lahko te postopke pospešili za te storilce, ki so delovali v preteklosti in čim prej sprožili, da pri njih ne bi prišlo do zastaranja po rednem roku? Hvala lepa.
Minister, še dopolnitev.
Če je ta vaša interpretacija pravilna, potem bo pač treba delati hitreje. Mi mislimo, da je zakon mogoče implementirati. Sam sem večkrat že rekel, da je v treh mesecih mogoče priti do tega, da se začnejo slabe terjatve prenašati, da se naredijo programi. Mislim, da je do konca leta mogoče vse to skupaj zaključiti, ta prenos, in s tem tudi pregled teh terjatev. To je pač nek rok, morda bodo vmes tudi kakšne stvari zastarale. Bile so v nekaterih bankah že narejene tudi izredne revizije, tudi kakšno smo še naročili letos oziroma lani, pregleduje se. Na zadnji skupščini Nove Ljubljanske banke je bila tudi odrejena izredna revizija oziroma forenzični pregled njenih izpostav v tujini, v Frankfurtu in Zürichu. O tem lahko tudi veliko beremo, tako mislim, da ne čakamo s temi ukrepi do takrat, ko bo slaba banka začela delovati. Je pa res, kar sem prej skušal razložiti, ker bo imela boljši vpogled v informacije, bo pa lahko te postopke pospešila in če drži ta interpretacija glede zastaralnih rokov, potem morajo tukaj tudi dati neko prioriteto.
Izvolite, gospa Kociper, postopkovni predlog.
Dajem postopkovni predlog v skladu s Poslovnikom, 246. členom. Namreč, gre za to, da se mi zdi ta tema zelo pomembna, da opravimo razpravo, zlasti v tem stilu, kako je mogoče ta kazniva dejanja, ki so se v preteklosti zgodila, čim učinkoviteje preganjati. Zastaralni roki so se po naši zakonodaji v tem času spremenili v tem smislu, da absolutno zastaranje skoraj več ni mogoče, zato ga vsaka akcija, recimo, tožilstva lahko prekine. Mislim, da ima država že sedaj dovolj nekih orodij v svojih rokah, zlasti organi pregona, da za to poskrbijo in povrnejo ljudem to zaupanje. V Pozitivni Sloveniji nam je pa zlasti v interesu, da ne bi kdor koli mislil, da si mi želimo, da se ta zakon ne uveljavi, zaradi tega, ker kogar koli ščitimo. Absolutno želimo ravno nasprotno, da se te stvari razčistijo, da tudi mi dobimo vpogled v to, kdo so ljudje, ki so najemali kredite mimo pravil, in da se tem ljudem, v skladu z zakonom, samo to je naša želja, dokaže odgovornost. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš predlog, o katerem bomo odločali v okviru glasovanj v sredo. Dr. Andreja Črnak Meglič – vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka. Izvolite.
Gospa podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Kolegice in kolegi, gospod minister! Na novo sprejeta pokojninska zakonodaja je prinesla precejšne spremembe tudi na področju invalidskega in pokojninskega zavarovanja za tiste zavarovance, ki se v to zavarovanje vključujejo prostovoljno. Spremenila se je tako opredelitev zavarovancev kot tudi osnove za plačevanje prispevkov. Morda še najbolj korenita sprememba na tem področju je bila na nek način ukinitev pravice za zavarovanje za ožji obseg pravic, kar seveda za mnoge zavarovance pomeni tudi drastično povečanje njihovega prispevka za tovrstno zavarovanje. Primerjava kaže, da se ta prispevek poveča tudi za trikrat; s slabih 60 evrov na 185 evrov na mesec. Zato ministra sprašujem: Koliko je posameznikov, ki je bilo v zadnjih petih letih prostovoljno vključenih v pokojninsko zavarovanje, in kakšna je struktura teh zavarovancev? Med njimi me posebej zanima: Koliko je tistih, ki so dolgotrajno brezposelne oziroma samozaposlene osebe? Zanima me tudi: Koliko zavarovancev je od uveljavitve tega zakona prekinilo oziroma izstopilo iz invalidskega in pokojninskega zavarovanja, predvsem zaradi tega, ker se je to finančno breme za njih tako povečalo? Zanima me tudi: Kakšen je po oceni ministrstva finančni učinek dviga višine prispevkov za prostovoljno vključitev v pokojninsko in invalidsko zavarovanje na letni ravni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Vizjak, izvolite.
Spoštovana poslanka, z veseljem odgovorim na vaše vprašanje. Prvič: Koliko posameznikov je bilo v zadnjih petih letih prostovoljno vključenih v pokojninsko in invalidsko zavarovanje? Teh je bilo slabih 60 tisoč oziroma točno 59 tisoč 310 zavarovancev, s tem da so v tej številki tudi tisti, ki so bili samo kak teden v takšnem zavarovanju. Torej obdobja so zelo različna. Na dan 31. december je pa teh 28 tisoč 216. Katere so najštevilčnejše kategorije zavarovancev? Prvič so tu zelo številčni tisti, ki so brezposelne osebe in so vpisani v evidenco Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje za ožji obseg pravic. Teh je dobrih 7 tisoč oziroma 7 tisoč 28. Potem so tu zavarovane osebe, ki opravljajo samostojno kmetijsko dejavnost in ne izpolnjujejo pogojev za vključitev v obvezno zavarovanje, teh za širši obseg pravic je 2 tisoč 878 in potem tistih, ki opravljajo samostojno kmetijsko dejavnost, vendar za ožji obseg, je pa tisoč 878. Potem so tu zavarovane osebe, ki so zaposlene s krajšim delovnim časom od polnega in so prostovoljno zavarovane do polnega delovnega časa – za ožji obseg je 3 tisoč 222. Potem so zavarovane osebe, ki so se prostovoljno vključile v obvezno zavarovanje v roku 6 mesecev po prenehanju obveznega zavarovanja, za ožji obseg je 2 tisoč 538. To so te, ki so najbolj številčne, imam p a še podroben spisek tudi za ostale. Kar se finančnih posledic tiče, s temi podatki ne razpolagamo, ker ne vemo, kako bo naprej. Tudi to ni bila neka špekulacija ali pa razlog, zakaj smo to šli delati, ko smo te določbe spremenili. Struktura, po podatkih je izstopilo do sedaj približno 2 tisoč 400 zavarovancev v letošnjem letu in prav tako je tudi treba poudariti, da je glede na novelo oziroma glede na spremenjen zakon mogoče izstopiti do konca meseca februarja – za nazaj. Tako to še ni vse, kar pomeni od 1. januarja dalje. Toliko v odgovor na vaša vsa vprašanja. Mislim, da sem s tem na vsa odgovoril, naj pa pojasnim motiv, zakaj smo to sploh naredili. Naredili smo to zaradi tega, kajti želimo dejansko uveljaviti načelo, da je pokojninsko in invalidsko zavarovanje zavarovanje; se pravi, da vplačaš in da premo sorazmerno plačilu dobiš tudi pravico. To je temeljni razlog. Poglejte, nekdo je s 57 evrov vplačila mesečno, to znaša, recimo, dobrih šesto evrov na leto, pridobil eno celo pokojninsko leto. Zamislite si primer, ko je nekdo petindvajset let v službi in potem je brezposeln in plačuje šesto evrov na leto in potem ima razmeroma visoko pokojnino do konca življenja po izpolnitvi upokojitvenih pogojev, ker ima relativno močno povprečje in pokojninsko dobo; ima vse. Tudi tukaj velja izjemno nesorazmerje med plačanimi prispevki in pravico, ki jih takšna oseba pridobi. Nobenih problemov ne bi imel, da je teh sedeminpetdeset evrov vnaprej, v primeru, da je tudi osnova za zavarovanje oziroma da je tudi pokojnina vezana na vse vplačane prispevke, na vseh štirideset let pokojninske dobe. Ker pa temu ni tako, ker se da v določenem obdobju z relativno nizkimi vplačili pridobiti močno pokojninsko dobo, je pa ta problem odmik od načela, kolikor vplačaš, toliko tudi pridobiš. Morebiti, spoštovana poslanka, še to: mi smo seznanjeni z različnimi problemi, zlasti z določenimi kategorijami ljudi, zlasti dolgotrajno brezposelnih, zato na ministrstvu že pripravljamo spremembo v smeri, da bi uvajali daljše prehodna obdobja za te kategorije, zlasti za dolgotrajno brezposelne.
Hvala lepa. Še dopolnitev želite, izvolite.
Hvala lepa. Iz vaših številk seveda izhaja, da je približno 10 % takšnih zavarovancev, ki jih pravzaprav to finančno breme duši do takšne mere, da izstopajo iz invalidskega in pokojninskega zavarovanja. Zato smo Socialni demokrati pred desetimi dnevi na vas naslovili tudi pobudo, da se natančno prouči situacija in ugotovi, na kakšen način bi lahko ukrepali, da ne bi prišlo do v bistvu poslabšanja materialnega položaja teh oseb. Nesporno je dejstvo, saj konec koncev smo tovrstno spremembo načrtovali tudi v naši pokojninski reformi, da je treba načelo pravičnosti uveljaviti za vse upravičence. Tisto, kar je pri tej spremembi morda sporno ali pa, recimo, takšno, da navaja na ravnanja, s katerimi smo soočeni, je prav ta nenadna in visoka sprememba, ki za posameznike res predstavlja nepremostljivo oviro. Zato lahko samo rečem, da pozdravljam tovrstna razmišljanja, in upam, da bomo z njimi čim prej seznanjeni v Državnemu zboru, navkljub temu, kar se bo dogajalo z Vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sicer ne vidim potrebe za dopolnitev, ker je bilo to vaše mnenje, tako lahko gremo naprej z naslednjim vprašanjem, ki ga bo postavil gospod Jožef Kavtičnik, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala lepa. V zadnjem času se vselimo uspehov naših športnic in športnikov in to so svetli in veseli trenutki, ki jih lahko slišimo in preberemo v naših medijih. Ti dobri rezultati športnikov pa ne pridejo sami od sebe, ampak so plod več desetletnega, dobro organiziranega športnega dela. Prepričan sem, da je to, kar sem videl na televiziji – ali smo videli –, ko se je minister veselil uspehov Mazejeve, iskreni nasmehi in tudi iskrene želje ministra. Ampak, to je premalo. Treba je narediti nekaj več! Temelj množičnega športa se postavlja v vrtcih, v osnovnih šolah, pri najmlajših. To, kar se je gradilo, kot sem dejal, v vseh teh letih, da so otroci imeli možnost plavalno se opismenjevati, da so tekmovali za športno značko, to je Mali sonček, Zlati sonček, Krpan in tako naprej, Hura prosti čas [[...]]To je nekako vzdignilo moralo otrokom, istočasno pa jim je dalo polet, da so začeli razmišljati in delati ter športno živeti. Iz tega so potem tudi posamezni klubi črpali te naše največje potenciale, ki so se v športu dokazali in ki se bodo še dokazovali. Sedaj pa se bojim, da to, kar strokovna javnost govori, da bi se ta sistem začel spreminjati. Govori se, da bi se ta tekmovalni sistem lahko porušil, da bi se način tega organiziranega dela lahko spreminjal, ne pove se pa, kako. Želim, da bi sistem ostal ali pa se v določeni meri spremenil, vendar preden se spreminja, se naj pokaže, na kakšen način. Zato ministra sprašujem: Kako mislite izvajati ta tekmovanja, ta način organiziranja športa za najmlajše v okviru šolskih športnih društev? Kdo bi to vodil, organiziral ter nadziral? Hvala.
Minister dr. Žiga Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Malo sem presenečen, ker pravzaprav te stvari ureja letni program športa za leto 2013. Ta letni program športa je bil sprejet prejšnji četrtek, in sicer so dali pozitivno mnenje na ta program Strokovni svet za šport Republike Slovenije, Izvršni odbor Olimpijskega komiteja Slovenije, Zveza športnih zvez in pristojni direktorat na našem ministrstvu, pa tudi v medresorski obravnavi je bila zadeva pozdravljena. V splošnem je šport ohranil vsa sredstva za programe, štirikrat povečal sredstva za investicije. Skratka, ne nameravamo spreminjati ustaljenih sistemov, želimo pa zmanjšati režijo in v sistem osnovnošolskega športa bolj vključiti tudi lokalne skupnosti. Skratka, Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport ne spreminja sistema šolskih športnih tekmovanj. Prav tako ostaja v programu sofinanciranja tudi programi Mali sonček, Zlati sonček, Krpan in tako naprej. Res pa je, da želimo racionalizirati režijske stroške zvezi z organizacijo omenjenih programov, zlasti pri šolskih športnih tekmovanjih, kjer je v zadnjem času zaposlenih dvakrat več sodelavcev za izvedbo teh tekmovanj, kot je bilo to v preteklosti. Pri tem je treba opozoriti, da imamo v okviru športa otrok in mladine poseben program panožne športne šole nacionalnega pomena. V večini ga financira ministrstvo, in sicer tako, da financira izvajalce programov v posameznih športnih panogah, kjer trenirajo mladi športniki, torej osnovnošolci in srednješolci, ki vstopajo na pot kakovostnega in vrhunskega športa. V teh panožnih športnih šolah je skupaj kar 130 trenerjev, ki bdijo nad mladimi športniki, bodočimi vrhunskimi športniki, in ti so prav s sredstvi države oziroma ministrstva lahko zaposleni v panožnih športnih zveza oziroma v njihovih društvih. V ta namen država letno nameni skupaj milijon 800 tisoč evrov; skratka, skladno s tem pravilom oziroma strategijo, da moramo predvsem za mlade talente poskrbeti z javnimi sredstvi, ker potem, ko nekdo prodre, pridejo sponzorji in vse ostalo. Poleg navedenega programa je v programu Zdrav življenjski slog, ki se izvaja na 147 osnovnih šolah, kjer je zaposlenih 146 strokovnih sodelavcev in v ta program vključenih 26 tisoč učencev. Za ta program namenjamo skoraj 2 milijona evrov javnih sredstev. Kot sem povedal, nameravamo spodbuditi tudi lokalne skupnosti, da se še bolj vključujejo v projekte športa otrok in mladine, ker ugotavljamo, da nekatere občine prepoznajo te programe kot zelo pomembne, v nekaterih drugih je pa tega razumevanja lokalne skupnosti nekaj manj.
Gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala za odgovor. Spoštovani minister, še kako dobro vem, kaj delajo panožne športne zveze oziroma panožne športne šole – to je v bistvu podaljšanje ali začetek selekcioniranja. Ne govorim o tem. Želim vas opozoriti na to, kar je najbolj množično – to je sistem šolskih športnih tekmovanj, kjer ne govorimo o selekcioniranih športnikih, ampak govorimo o celotni populaciji. Tu gre za otroke, ki se tako ali drugače ne morejo ukvarjati in se niso ukvarjali s športom, tu pa imajo možnost in priložnost, da se srečajo s športom in spoznajo, da je šport zdrav način življenja. Za to gre! In tu je pomembno, da se ne spreminja. Če se pa že spreminja, kot ste dejali zaradi števila zaposlenih, pa se ne sme spreminjati pri programih. Vesel bom, če boste temu sledili. Seveda je temu potem treba nameniti tudi določena sredstva. Kot mi je znano, se je v prejšnjem obdobju zmanjšala višina sredstev približno za 50 %, sedaj pa dodatno za 20 %. Tega si nisem izmislil. Prebral sem pismo, ki je bilo naslovljeno tako na vas kot tudi na druge organizatorje športa v Sloveniji. Zadeva Zdrav slog življenja se pozdravlja, vendar to niso sredstva našega proračuna, to so evropska sredstva. Seveda je prav, da so ta sredstva namenjena temu, vendar bi želel opozoriti, v Zdravem slogu življenja v večini primerov sodelujejo šole iz mest, kajti v mestih je veliko število študentov Fakultete za šport in tudi ostalih brezposelnih športnih delavcev, ki lahko vskočijo in sodelujejo pri teh programih. Na podeželju pa te možnosti ni. Zakaj? Ker sem bil tudi sam ravnatelj in nisem, čeprav sem želel sodelovati v tem projektu, nisem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Dr. Turk.
Najprej v zvezi s tem zmanjšanjem, tega dela vprašanja niste napovedali, drugače bi tu lahko prišel s konkretnimi številkami. Ker vem, da je prišlo do zmanjšanja za približno toliko, kot govorite, je financiranje Zavoda za šport – v Zavodu za šport je prišlo do povečanja števila zaposlenih od leta 2011 do danes z enega na 12 zaposlenih. Mislim, da je pomembnejše, da vlagamo v športne programe, v panožne športne zveze, kot pa v tiste, ki se s tem ukvarjajo bolj teoretično. Tudi sami ste povedali, da imamo nekako podvojen sistem, dva sistema športa za mladino, ki se, lahko bi rekli, dopolnjujeta ali pa med seboj tekmujeta. Eno je tisto, kar se dogaja v panožnih športnih zvezah. Kot ste sami rekli, se dogaja prva selekcija boljših, zelo dobrih vrhunskih športnikov. Drugo je tisto, kar se dogaja v zvezi s športnimi tekmovanji s šolskimi športnimi tekmovanji. Tisto, kar ugotavljamo, je, da se ta dva sistema na nacionalnem nivoju vsaj podvajata. Ustvarjen je bil sistem v zvezi s šolskimi športnimi tekmovanji, ki ni toliko služil vsem šolajočim v osnovni in srednji šoli, ampak je vedno bolj postajal logistično in organizacijsko zapleten tekmovalni sistem, ki je izgubljal ta prvotni pomen predvsem navdušiti mlade za šport. Ustvarjali smo pravzaprav neko zelo razvito organizacijo za prirejanje športnih tekmovanj. To je narekovalo tudi znatna vlaganja države. Na Direktoratu za šport so zadnja leta opozarjali, da bi bilo mogoče program šolskih tekmovanj poceniti, saj ga ni v nedogled mogoče dograjevati v slogu vseh mogočih ligaških tekmovanj, kakršna pa že organizirajo tudi panožne športne zveze v mlajših kategorijah. Pri tem se nam zdi, da je treba še posebej izpostaviti, da so tudi na našem direktoratu za osnovno šolstvo ugotavljali nejevoljo ravnateljev, ker so učenci, ki so se udeleževali tekmovanj, manjkali v šoli, njihovi starši pa so zahtevali, da se to upošteva, da so njihovi otroci udeleženi v šolskih športnih tekmovanjih, ko gre za spraševanje in take stvari. Govorim o šolskih športnih tekmovanjih, ne o tistem, kar se dogaja v vrhunskih panožnih športnih zvezah. Tako je vedno bolj aktualna zamisel, naj šolarji, njihovi mentorji, profesorji športne vzgoje sodelujejo v šolskih športnih tekmovanjih, ta pa naj bodo izključno izven šolskih ur in so v organizaciji panožne športne zveze. Ocena je, da bi v tem primeru zanimanja za ta "podvojeno organizirani tekmovalni šport" bilo hitro nekaj manj.
Hvala lepa. Postopkovni predlog, gospod Kavtičnik?
Ja, ga bom kar povedal. Po 246. členu želim, da se o tem odgovoru opravi razprava. Bi pa rad dopolnil, premalo imam časa, spoštovani gospod minister, da bi vam razložil, ker vidim, da zadeve resnično ne poznate, da zadeva, kar se tiče panožnih športnih zvez, kar se tiče šolskega športa, da tu ni nobene povezave. Tam govorimo o selekcioniranih športnikih, ki tekmujejo tako v panožnih športnih zvezah in tekmujejo potem tudi za posamezne reprezentance. Mi pa govorimo o množici otrok, ki se drugače ne srečajo z nobenim tekmovanjem in tudi niso vključeni v dodatni proces športne vzgoje. Dve uri ali tri ure športne vzgoje je bistveno premalo za otroka, za normalen telesni razvoj, zaradi tega je še kako pomembno [[...]]
Gospod Kavtičnik, minister ne more polemizirati [[...]] [[nerazumljivo]]
Saj ne rabi polemizirati, nočem nobene polemizacije, želim, da mu povem, [[...]]
Ste imeli postopkovni predlog.
A lahko dokončam, prosim?
Postopkovni predlog.
Imam dovolj časa in prosim, da mi dovolite, da dokončam. Mi dovolite? Sem dal postopkovni predlog, sedaj pa razložim, zakaj je ta postopkovni predlog pomemben. Zaradi tega, ker so tukaj v igri otroci, ker se ne smemo igrati, da bodo otroci zaradi tega prikrajšani; ne smemo dovoliti, da se bodo tudi na področju športa ustvarjale elite. Poslušajte, tam, kjer starši lahko plačajo dodatne športne programe, bodo otroci šli; tam, kjer je otrok slučajno tako nadarjen, da gre v selekcijo, bo lahko tekmoval in se dodatno izpopolnjeval; tam, kjer pa otroci nimajo vsega tega, mu je pa treba omogočiti preko tega, kar je bilo že narejeno. Dobimo dobre, zveste delavce, dobimo športne delavce, ki bodo potem nadaljevali to športno delo v klubih in društvih in tisti, ki bodo potem zdravo živeli. To je pomembno, zato vas prosim, ne govoriti o podvajanju, tu ni nobenega podvajanja, podvaja se lahko samo tisti potencialni vrhunski športniki, za tiste je pa itak premalo, če dvakrat do trikrat na teden tudi tekmujejo. Tako vas prosim, ne tako razmišljati in zato bi prosil, da se tukaj resnično opravi razprava. Petintrideset let, gospod, sem delal v športu in želja vseh nas, ki smo gradili ta sistem, je, da se ohrani, da se lahko spremeni, seveda tam, kjer se mora spremeniti, vendar ne ga rušiti, ne sme se rušiti, ta sistem se ne sme rušiti, ko gre za dobrobit naših državljank in državljanov. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj v sredo. Gospod Janez Vasle ima vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Hvala za besedo. Pozdrav gospe podpredsednici, gospodu ministru! Na željo in prošnjo zainteresirane javnosti postavljam vprašanje: Kdaj bo Slovenija dobila nov lovski zakon, ki bo evropsko primerljiv? Namreč, to vprašanje je potrebno zaradi tega, ker je sedanji lovski zakon v popolnem nasprotju z Ustavo in s Konvencijo o človekovih pravicah. To se pravi, glede na to, da je zagotovljena pravica do zasebne lastnine in dedovanja in človekove pravice v 1. členu 1. protokola. Sedanji lovski zakon izhaja iz drugega družbenega sistema, iz prejšnjega družbenega sistema, ki ni priznaval zasebne lastnine in je zato po 20 letih skrajni čas, da se ta zadeva pravno spremeni. Danes je v Republiki Sloveniji priznana zasebna lastnina, obstaja preko 400 tisoč lastnikov gozdnih parcel in ti lastniki so prikrajšani za koristi, ki bi jim jih prinašal lov oziroma lovska pravica. Če se zgodovinsko ozremo nazaj, je nujno poudariti, da je bila do leta 1945, 1946, lovska zakonodaja enako urejena, kot je v Avstriji še danes. Lovska pravica je pripadala lastniku zemljišča, divjad je bila nikogaršnja lastnina, strnjena gozdna zemljišča v izmeri od 115 hektarov dalje so tvorila lastno lovišče in manjše površine so se združevale in tvorile lovišča od 100 do 300 hektarov. Ker pa gozd niso le drevesa oziroma les, ampak tudi lov, kot je to urejeno v ostalih evropskih deželah, je to zakonodajo treba spremeniti oziroma prilagoditi evropski. Lov prinaša lastniku nek prihodek, državi dohodek v obliki davka, kar je še posebno v današnjih časih pomembno. Zato je vsako odlašanje in sprenevedanje pri tej zakonodaji nedopustno in materialno oškoduje lastnike in državo. Hvala, gospod minister, za odgovor.
Hvala za vprašanje. Izvolite, minister. Gospod Vasle.
Hvala lepa. Kot ste dejali, gre za vprašanje, za katerega mislim, da je bilo postavljeno vsem poslanskim skupinam s strani predstavnikov civilne družbe, ki se že desetletja kot lastniki gozdov trudijo za uveljavitev tega sistema. Tudi sam sem jih dvakrat že sprejel in smo spregovorili in tudi z moje strani je bila dana obljuba, da se s parlamentarnimi skupinami, za začetek predvsem s parlamentarnimi skupinami koalicije, pogovorimo, ali je politična volja za uzakonitev predloga, ki bi povzemal ureditev, ki je bila na območju naše države v preteklosti in je, kot ste dejali, tudi v sosednji Avstriji. Samo kot zanimivost, v soboto sem bil skupaj z županom Železne Kaple, ki je Slovenec, gospod Franc Jožef Smrtnik, in je lastnik takšnega tristopetdesethektarskega lovišča na njihovih gozdovih. Kar se tiče področje lovstva v Evropi, to je bilo tudi pojasnjeno tej skupini, ni enotne evropske politike na tem področju in Evropa prepušča in daje priporočilo, da posamezne države članice področje lovstva uredijo v skladu z njenim zgodovinskim razvojem in s tradicijo. Ta tradicija ima v Sloveniji dve obdobji, eno iz ene druge države in zadnja tradicija, ki se uveljavlja tudi v zadnjih letih. Na osnovi številnih debat, ki so se odvijale v slovenskem parlamentu v zadnjih dvajsetih letih, je na koncu zaenkrat takšna ureditev, kot jo poznamo. Se pravi, da je lov določen v skladu z Zakonom o lovstvu in na takšen način, da imamo v Sloveniji lovske družine, ki imajo koncesijo za rabo tega prostora, da je divjad državna lastnina. Naj dodam tudi to, da je Ustavno sodišče konec leta 2006 odločilo že enkrat, da je 163. člen Zakona o varstvu okolja, ki ravno to določa, da je divjad državna lastnina, in 5. člen Zakona o gozdovih, ki določa, da mora lastnik gozda dovoliti lov v svojem gozdu, in je Ustavno sodišče določilo, da ti dve določili nista v neskladju z Ustavo Republike Slovenije, zato po tem zaključku te ustavne odločitve Ustavnega sodišča ni kršena pravica do zasebne lastnine. Od tukaj naprej, moram še enkrat reči, kar sem tudi njim povedal, da je treba preveriti politično voljo. Če bo politična volja v parlamentu Republike Slovenije drugačna in bo šla v smer drugačne ureditve tega področja lova in upravljanja z divjadjo, je treba spremeniti štiri zakone: Zakon o varstvu okolja, Zakon o gozdovih, Zakon o divjadi in lovstvu ter Zakon o kmetijskih zemljiščih, hkrati pa tudi pomembno v temu kontekstu tudi vzeti v obzir in se tudi opredeliti do tega, da so bile leta 2009 podeljene dvajsetletne koncesije lovskim družinam. Kaj dosti več od tega ne morem reči, lahko samo to povem, da ta koalicija, ki je leta nazaj podpisala koalicijsko pogodbo, si teh sprememb ni zapisala v koalicijsko pogodbo, zato tudi teh zakonov s temi spremembami nimamo v normativnem programu. Ostaja ta obljuba, ki sem jo dal zvezi lastnikov gozdov, da se preveri politična volja in da se potem oceni, kako naprej s tem področjem.
Hvala lepa, minister za odgovor. Na vrsti je gospa Janja Klasinc, ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka.
Spoštovani gospod minister! V Sloveniji delamo bistveno več kot drugje, po drugih državah v Evropski uniji. Na delu smo bolj obremenjeni s stresom in tudi bolj nezadovoljni z delovnimi razmerami na naših delovnih mestih. Največje breme v Sloveniji nosimo ženske. To ni nič čudnega, saj kar 41 % žensk dela v službi in doma več kot sedemdeset ur tedensko. To je podatek, ki priča o tem, da ženske v Sloveniji delamo bistveno več kot delajo druge ženske v državah Evropske unije. Seveda, vseh teh podatkov ne govorim na pamet, temveč so to izsledki iz evropske raziskave o psihosocialnih tveganjih na delovnem mestu, ki jih je za Slovenijo opravila skupina raziskovalcev na Fakulteti za družbene vede, in sicer pod vodstvom dveh doktorjev znanosti, dr. Mrčele in dr. Ignjatovića. Ta raziskava je bila opravljena že leta 2010, kar pomeni, da je to bilo na začetku krize. Če bi danes že spet merili te rezultate, bi bili ti rezultati še dosti hujši. Skrbi tudi podatek, da v Sloveniji več kot četrtina ljudi ni zadovoljna z delovnimi razmerami, v katerih dela, celo 43 % delavk in delavcev pa trpi zaradi splošne utrujenosti. Slovenke in Slovence pa najbolj razjeda skrb, da bodo izgubili delovno mesto. To jih je mučilo že leta 2010, danes, ko pa dnevno propadajo firme in tudi odpuščanja sledijo celo že v javnem sektorju, pa je to seveda bolj pereče. Posledica tega je stres in stresu smo po izsledkih te raziskave Slovenci tudi bolj podvrženi na delovnem mestu kot delavci v drugih državah Evropske unije. Kaj je posledica? Pred strahom izgube delovnega mesta kar 63 % žensk in 59 % moških sporoča, da hodijo bolni na delovno mesto, zaradi tega da ne bi izgubili službe. Temu v stroki rečejo prezentizem. Na svetovni ravni že potekajo raziskave, ki ugotavljajo, da je prezentizem za delovno uspešnost celo bolj škodljiv, kot pa je abstinenčnost [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]Zato me zanima, gospod minister, zaradi vseh teh slabih delovnih razmer: Kako boste v reformah trga dela lahko našli rešitve, ki bi našim delavcem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Minister Vizjak.
Spoštovana! Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Ministrstvo se že dolga leta zaveda vse večjega problema psihosocialnih tveganj na delovnih mestih, kar se stopnjuje seveda tudi s krizo. Omenili ste dva sporazuma oziroma anketo, ki je bila izvedena v okviru pete evropske raziskave o delovnih razmerjih, in rezultate te ankete. Tukaj je bil tudi drugi sporazum, v okviru katerega je Slovenija izvedla tudi poseben modul o psihosocialnih tveganjih na delovnem mestu. Omenili ste relativno zaskrbljujoče ugotovitve. Bi pa poudaril, da je pri tolmačenju teh anketnih rezultatov vendarle treba upoštevati, da gre za samoocenjevanje oziroma da gre za subjektivno mnenje anketirancev. Zato ni nujno, da je to objektivno tudi odraz dejanskega stanja. Zlasti zanimiv je podatek glede stresa na delovnem mestu, ki ga je težko ločiti tudi od stresa v domačem okolju, kajti zadeve je zelo povezana. Recimo, zelo zanimivo je, da je večina slovenskih anketirancev navedla, da je pod stresom oziroma da doživljajo stres kar 40 %. Upam, da zadeva v Sloveniji le ni tako črna, kot kažejo ti podatki. Kakor koli, imamo dva sistemska zakona in podzakonske akte, s katerimi se želimo spopasti s tem. Zakon o varnosti in zdravju pri delu med drugim določa, da mora delodajalec sprejeti, mora delodajalec sprejeti ukrepe za preprečevanje, odpravljanje in obvladovanje v primeru nasilja, trpinčenja, nadlegovanja in drugih oblik psihosocialnega tveganja na delovnem mestu. S tem povezan je tudi pravilnik o pogojih, ki jih mora izpolnjevati strokovni delavec za varnost, ker gre za ogromno specifiko, ogromno različnih primerov. Seveda je nemogoče zajeti ukrepe, ki bi odgovarjali potem tudi taksativno na te stvari, zato ustvarjamo neko širše okolje, zavedanje in preprečevanja v okviru varnosti in zdravja. Moram pa omeniti tudi novi Zakon o delovnih razmerjih, o katerem sprašujete. Ta delodajalcu nalaga, da mora zagotoviti takšno delovno okolje, v katerem noben delavec ne more biti izpostavljen spolnemu ali drugemu nadlegovanju ali trpinčenju s strani delodajalca, predpostavljenih ali sodelavcev. Prav tako se tudi ministrstvo zaveda, da je treba za uspešno implementacijo zakonodaje v praksi in korenito spremembo ravnanja delodajalcev, zaposlenih pa tudi strank storiti več, zato bo ministrstvo v prihodnje namenilo tudi veliko pozornost ozaveščanju širše javnosti in spodbujanju uvajanja praktičnih ukrepov, ki bodo pomagali hitreje prepoznati tveganja in oblikovati učinkovit odziv nanje. Skratka, gre za paleto ukrepov, ki se že izvajajo in se še bodo, za odgovor na ta vprašanja. Mislim pa, da so te raziskave, ki so bile izvedene v času, ko Slovenija še ni toliko zabredla v objem krize – da so drugačni, kot so danes. Danes so po moje še večji in se temu pridružuje tudi bojazen za izgubo delovnega mesta in posledično tudi delavci storijo marsikaj, da to ohranijo. Moram pa reči, da se je po drugi strani z nastopom krize tudi presejalo delodajalce in je marsikdo od tistih, ki so bili vir tega nasilja nad delavci, tudi že preteklost, ne obstaja več. Obstali so močni oziroma tisti, za katere upam, da v večji meri tudi spoštujejo te ukrepe in da se zavedajo pomembnosti, kakšno kakovost za poslovni proces pomeni zadovoljen delavec.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala za vaše odgovore, gospod minister. Vendar ne bi podcenjevala teh zbranih rezultatov. Seveda so individualni. Ampak očitno, če v Sloveniji delamo več, kot delajo drugje v Evropi – to pa so realne ocene tako delodajalcev kot delojemalcev –, pomeni, da je z nami, glede na to, da imamo slabe rezultate, nekaj zelo narobe. To se pravi, nekaj šepa pri organizaciji dela, nekaj šepa pri vodenju, spodbujanju ustvarjalnosti, nagrajevanju dobrega in inovativnega dela, veliko je tudi mobinga – danes o tem nismo govoril. Predlagala bi in vas vprašala, gospod minister: Ali ste pripravljeni zdaj v teh težki razmerah spodbuditi nadaljevanje te raziskave tudi v ministrstvu in finančno pomagati raziskovalcem, da vidimo, kje smo danes na tem področju?
Hvala lepa. Gospod minister.
Da. Menim, da se je treba s to problematiko še nadalje ukvarjati, jo je treba tudi izostriti, še posebej v tistih segmentih, v katerih lahko tudi prakse izboljšamo oziroma da bo učinek teh raziskav imel tudi praktične pozitivne posledice. Zato sprejemam to vašo pobudo in menim, da govorimo o izjemno pomembnem vprašanju in niti približno, da bi podcenjeval rezultate te ankete. Rezultati te ankete so skrb zbujajoči, so pa samoocenitve in vemo sami, kakšne težave imamo včasih in kakšna je objektivnost, če sami sebe ocenjujemo. Na primer, če si postavimo vprašanje, ali sem doživel stres na delovnem mestu, se mi zdi, da ga ni v Sloveniji, ki bi rekel, da ne. Vprašanje bi bilo tudi lahko takšno, ali je doživel kdaj kakšen stres, recimo, v domačem okolju, ali pa v relaciji do sosedov, ali do kogarkoli. Skratka, ko govorimo o tem samoocenjevanju, imamo ta subjektiven dejavnik. Na to sem želel opozoriti. Seveda pa spoštujem in tudi spoštujemo na ministrstvu te izsledke in zato smo že naredili določene ukrepe in določeni nas še čakajo in vsaka nadaljnja aktivnost tudi v raziskovalnem smislu bo lahko korak k temu cilju.
Hvala lepa. Še kakšna želja?
Postopkovno bi predlagala, ker je dober delavec samo zadovoljen delavec, ker je uspeh slovenskega gospodarstva odvisen samo od inovativnosti, od sposobnosti, od zadovoljstva, od uspešnih delavcev, na osnovi teh vaših odgovorov predlagam, da bi enkrat v Državnemu zboru, to se pravi, na prvi mogoči seji, opravili širšo razpravo o tem področju in o vaših odgovorih na to. To je pa na osnovi 246. člena Poslovnika. Hvala.
To je že res in najbrž bi bila splošna razprava res koristna, ampak glasovali bomo pa o odgovoru ministra in o tem, ali bomo o tem na naslednji seji razpravljali. Naslednja je z vprašanjem na vrsti gospa Tina Komel. Ima vprašanje za ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča.
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Vlada Republike Slovenije je na dopisni seji v začetku decembra preteklega leta sprejela sklep o povečanju osnovnega kapitala družbe Cimos, d. d., avtomobilska industrija. Sanacijski proces družbe je sedaj vprašljiv, saj se Ministrstvo za finance zavzema za odobritev kratkoročnega posojila, namesto da bi odobrili tako imenovano podrejeno posojilo v višini dvajset milijonov evrov, kar je pogoj bank, da sodelujejo v sanacijskem procesu družbe. "Vlada se zaveda pomena poslovnega in finančnega prestrukturiranja družbe in s tem dosege cilja boljših pogojev za rast in razvoj podjetja" in poudarja, da je "Cimos pomembno razvojno podjetje, ki neposredno in posredno zaposluje veliko število ljudi in v katerem je skoncentrirano ogromno tehničnega in razvojnega znanja", je bilo zapisano v sporočilu za javnost Vlade republike Slovenije. Kako namerava Vlada izvesti obljubljeno pomoč pri finančnemu prestrukturiranju podjetja Cimos, saj bi s tem rešila enega največjih izvoznikov v Sloveniji, ki zaposluje okoli tri tisoč delavcev v Primorski regiji? Hvala.
Hvala lepa. Minister.
Hvala za vprašanje. Res je, da smo, kot ste rekli, na dopisni seji sprejeli sklep o dokapitalizaciji. Ta sklep ima en pomemben pogoj, da država sodeluje oziroma proračun sodeluje pri dokapitalizaciji, če sodelujejo tudi vsi ostali lastniki, in kar je bilo pomembno, je, da Banka Koper kot eden redkih zasebnih lastnikov tega podjetja, ni sprejela sklepa, da bi sodelovala pri tej dokapitalizaciji. To se pravi, bi bili tisti, ki bi pri tem sodelovali, obstoječi delničarji poleg Republike Slovenije še druge paradržavne družbe, Morda zavarovalnica in podobni. Ker bi samo državni skladi družbe, ki so v celoti pod kontrolo države, vplačali to dokapitalizacijo brez sodelovanja zasebnih dokapitalizatorjev, bi šlo za državno pomoč in bi šlo za nedovoljeno državno pomoč. To dokazuje primer Elana, s katerim se zdaj soočamo, enako bo verjetno v primeru Adrie, vsaj v nekaterih dokapitalizacijah se je pokazalo. To se pravi, če bi država takrat vplačala, ne glede na to, iz katerega žepa, ampak če bi samo državno kontrolirani skladi in proračun plačali, bi šlo za nedovoljeno državno pomoč. Res je, da smo se takrat pogovarjali o podrejenem posojilu, to je bilo vezano na okvirni sporazum med bankami, tudi na nekatere druge pogoje o odprodaji določenih deležev oziroma podjetij, ki jih ima Cimos v lasti, vendar je problem s podrejenim posojilom tudi ta, da kot je bilo mišljeno, bi šlo za enoletno posojilo. Tukaj spet trčimo na pravila glede državnih pomoči. Ta dopuščajo predvsem pomoč za reševanje podjetij kot začasno in povratno pomoč, vendar je ta omejena na obdobje, ki ne sme biti daljše od šestih mesecev. Zato tisto, kar zdaj predlagamo in smo pripravljeni narediti, je posojilo z ročnostjo šestih mesecev. To posojilo je mogoče odobriti. Skupaj s tem skušamo doseči, da bi tudi med bankami nastal ta okvirni sporazum, da bi tudi podjetje naredilo to, kar je treba. Kar pa je še pomembno, glede na to, da je to edina zakonsko dopustna oblika, je, da je v temu posojilu tudi določba, da če se ne vrne, se potem konvertira v redne delnice. To bo državi omogočalo, da če že tega denarja, ki ga bo posodila podjetju, ne bo dobila nazaj, bo pa dobila možnost nadzora nad tem, kaj se v podjetju dogaja, in potem dejansko izpeljala tisto vlogo, ki jo obstoječi lastniki očitno niso sposobni, to je finančno in tudi poslovno prestrukturiranje tega podjetja. Kot rečeno, država oziroma Vlada je vsekakor iz razlogov, ki ste jih tudi sami omenili, pripravljena temu podjetju pomagati, moramo pa to narediti v skladu s pravili, ki veljajo o državnih pomočeh, ker nobenega smisla nima, da zdaj denar damo in ga mora podjetje čez kakšno leto ali dve potem vračati, in narediti tako, da ne bo šlo za to, da damo denar in ne vemo, kaj se bo z njim zgodilo, da nimamo zagotovil, da ga bomo kdaj dobili nazaj in tako naprej. Samo za to gre, nikakor pa ne gre za nepripravljenost Vlade, da bi tukaj pomagala. Hvala.
Hvala lepa. Nisem videla, gospa Komel, še želite za dopolnitev? Izvolite.
Hvala. Torej, če na kratko povzamemo stvari. Vlada Republike Slovenije se zaveda pomena poslovnega in finančnega prestrukturiranja družbe. Vlada soglaša, da Republika Slovenija zagotovi ter poveča osnovni kapital družbe Cimos pod pogojem, da v postopku povečanja osnovnega kapitala sodelujejo tudi Modra zavarovalnica, d. d., DSU, Družba za svetovanje in upravljanje, d. o. o., in Triglav Naložbe, finančna družba, d.,d. Vlada je v tako imenovan mini rebalansu proračuna vključila tudi 20 milijonov evrov za morebitno dokapitalizacijo Cimosa. Družba Triglav Naložbe je javno povedala, da ne bo vplačal svežega kapitala v Cimos. Koprski Cimos bo v prihodnjih tednih začel prodajni postopek, za to naj bi se odločili lastniki s skupno vrednostjo okoli 80 % delnic ter izkoristili dokapitalizacijo za prodajo svojih deležev podjetja. Skupina Cimos, ki je eden od naših največjih izvoznikov v Sloveniji, zaposluje okoli 3 tisoč delavcev, celotna skupina pa približno 7 tisoč. Predlani je Cimos v proračun nakazal za okoli 25 milijonov raznih davkov. Tudi tukaj se bojim, da tudi v tem primeru do te kapitalizacije ne bo prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da ni nobene potrebe za dodatno pojasnilo, to je bilo vaše mnenje, minister je pa prej odgovoril na vse, kar je bilo potrebno. Na tem mestu prekinjam sejo Državnega zbora. Ostalo nam je še nekaj časa do 18.ure. Mislim, da ne bi uspešno zaključili z naslednjim poslanskim vprašanjem. Ob 18.00 na vprašanja dogovarja predsednik Vlade. Do takrat je seja prekinjena. Nadaljujemo ob 18.uri.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Vlade, spoštovani predstavniki Vlade, ministrica in ministri! Nadaljujemo z odprto točko dnevnega reda in prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj predsedniku vlade gospodu Janezu Janši. Poslanska vprašanja bodo postavili trije kolegi, najprej je na vrsti gospod Jerko Čehovin. Prosim.
Hvala, gospod predsedujoči, za besedo. Gospod predsednik Vlade, dobrodošli s potovanja! Zagotovo se boste strinjali z mano, da je vprašanje oziroma problematika okoli obveščevalno-varnostnih služb ena najbolj občutljivih v sleherni državi, seveda tudi v naši. Če ne bi temu bilo tako, ne bi bil vaš prvi kadrovski ukrep, ki ste ga storili, zamenjava direktorja Sove, torej Slovenske obveščevalne agencije. Pa ni moje vprašanje usmerjeno v to vašo pristojnost, ampak predvsem moram povedati, da se v zadnjem času, to dobro veste, v javnosti zelo izpostavlja problematika okrog domnevnega kadrovanja na Sovi, predvsem pa je moje vprašanje usmerjeno v to, kako si zamišljate sodelovanje s parlamentarno komisijo za nadzor obveščevalno-varnostnih služb, glede na dejstvo, da na vrsto vprašanj, ki jih postavimo Vladi, ne dobimo odgovora, ali jih dobimo prepozno, ali jih sploh ne dobimo. Takšen neodziv je bil tudi na postavljeno vprašanje iz meseca novembra in na ponovno urgenco 20. decembra, ko na ta vprašanja nismo dobili odgovora. Jasno je, da v okviru nadzora želimo imeti tudi določene nadzore v zvezi s kadrovskimi zadevami, pa ne v smislu dobesednega kadrovanja, ampak da vidimo, ali imamo na Sovi in tudi drugod zaposlene ljudi, ki so sposobni opravljati to svoje delo. Zato nas to, kar smo v zadnjem času dobili, skrbi, ko smo med drugim od sindikata zaposlenih na Sovi dobili tudi obvestilo, da je delovanje Sove delno okrnjeno, kar nas mora skrbeti. Spoštovani predsednik, sprašujem vas predvsem naslednje. Zakon o uravnoteženju javnih financ, ki je vstopil v veljavo 31. 5. 2012, je omejil zaposlovanje v javnem sektorju. Slovenska varnostna agencija je samostojna služba Vlade, agencijo vodi direktor, ki je za delo agencije odgovoren Vladi. Sprašujem vas: Koliko zaposlitev je na podlagi ZUJF v agenciji odobrila Vlada od 25. 1. 2013 in kdaj? Koliko novih uslužbencev je agencija zaposlila od imenovanja sedanjega direktorja do uveljavitve ZUJF? Če so ti podatki takšne narave, da bi lahko ogrozili delovanje agencije oziroma so tajni: Ali je direktor po sprejetju ZUJF pri zaposlovanju ravnal zakonito? Kdaj je Vlada podala soglasja za zaposlitve? Ali je bilo teh zaposlitev pred uveljavitvijo ZUJF več kot po njegovi uveljavitvi? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Predsednik Vlade gospod Janez Janša, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. V Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji je bilo 25. januarja letos zaposlenih manj ljudi kot pred enim letom. Tudi v letu 2012 je bilo za plače v tej agenciji porabljeno manj denarja kot leto prej in za letošnje leto je planiranih manj sredstev, kot pa jih je bilo porabljenih lansko leto, ko je bila ta poraba tudi manjša kot leto prej. Tudi kar se tiče števila zaposlenih v agenciji, je v temu trenutku v tej agenciji zaposlenih manj ljudi, kot pa jih je bilo v začetku prejšnjega leta oziroma ob začetku nastopa mandata te vlade. Ta agencija ima določene posebne pristojnosti in pooblastila in nad temi pooblastili ima vaša komisija pristojnost parlamentarnega nadzora. Pri mnogih ostalih zadevah je to vladna služba, ki je dolžna spoštovati splošno zakonodajo. Tudi ko gre za zaposlovanja, sistematizacijo delovnih mest in tako naprej, je agencija v temu primeru dolžna ravnati po splošni zakonodaji, se pravi, Vlada potrjuje sistematizacijo in tako naprej, in v času mandata te vlade je to vse potekalo zakonito. To, kdo bo zaposlen v Sovi in katere kriterije mora izpolnjevati, je določeno v sistematizaciji, zaposlovanje pa poteka po postopkih, ki so sicer nekoliko specifični, v glavnem pa enaki kot v celotni državni upravi. Seveda o tem odločajo tisti, ki so tam pristojni, o tem ne more odločati komisija, ki izvaja nadzor nad posebnimi pooblastili.
Hvala lepa. Želite postaviti zahtevo za dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Jerko Čehovin.
Hvala, gospod predsednik. Seveda sem približno takšen odgovor pričakoval, je zelo kratek in zelo, oprostite izrazu, suhoparen. Ampak vseeno bi rad izvedel še nekaj več. Namreč: Ali se vam ne zdi potrebno, da tako Vlada kot agencija sodelujeta z našo komisijo? Če mi postavimo nekatera vprašanja, ki se ne nanašajo na formacijska mesta zaposlenih, še manj seveda na mrežo tajnih sodelavcev, vendar pa želimo izvedeti, ali se pri zaposlovanju uporabljajo izrecno strokovni kriteriji ali politični, potem mislim, da take odgovore smemo dobiti. Ne nazadnje, naj vas še spomnim, te službe imajo z zakonom pomembna pooblastila, s katerimi posegajo v z ustavo in zakoni zagotovljene varovane temeljne človekove pravice. Jasno je, da morajo biti tudi ekipirane kadrovsko na tak način, da to zagotavlja. Nikakor pa se komisija ne želi spuščati v samo kadrovanje. Vendar pa če želimo mi tudi po Zujfu dobiti od Vlade odgovor, ali je Vlada dala Sovi soglasje k zaposlovanju novih sodelavcev oziroma bodisi povečevanju ali spremembi, skratka vse, kar je navedeno v zakonu o Sovi in tudi v Zujfu, potem mislim, da bi bilo prav, da od Vlade take odgovore dobimo. Moram pa povedati, da od direktorja Sove so ti odgovori zelo skopi oziroma dobesedno naletimo na zid, kadar želimo postavljati vprašanja v zvezi s pristojnostjo komisije.
Hvala lepa. Predsednik Vlade gospod Janez Janša, prosim.
Komisija nima pristojnosti, da odloča o tem, kdo bo zaposlen v Sovi. Te pristojnosti tudi Vlada nima. Vlada nikoli ne glede Sove ne glede drugih zaposlitev v smislu izjem po Zujfu ni obravnavala imen. Sem že prej dejal, da je tudi v tej agenciji zaposlovanje potekalo zakonito, kar pomeni, da je Vlada sprejemala odločitve o tem, koliko je sistemiziranih delovnih mest in kakšne so tam realne potrebe. Ti očitki, ki ste jih ponovili po dopisu sindikatov oziroma nekaj zaposlenih, češ da se je tam zaposlovalo po političnih kriterijih, so pa res zaskrbljujoči, ker to pomeni, da nekdo v tej agenciji dela analizo politične pripadnosti zaposlenih. To ni Vlada, to ni direktor te agencije, ampak so tisti, ki so to pismo zapisali. To so pa ostanki stare miselnosti, nekdanje Udbe oziroma Službe državne varnosti, ki je očitno tam še vedno prisotna. To pa je problem in mislim, da je direktor tudi javno povedal, da bo treba s tem razčistiti. To je problem. Zagotovo komisija, ki tam zaposluje, ne sprašuje nikogar po politični pripadnosti, da pa nekdo znotraj agencije pod okriljem sindikata ali pa kvazi sindikata dela politične analize zaposlenih, pa pomeni, da je duh stare Udbe tam še vedno prisoten, verjetno tudi v prisotnosti ljudi, ki so včasih opravljali tako službo in s tem Slovenija ni bila sposobna razčistiti pravi čas in mislim, da bi se komisija morala s tem ukvarjati.
Gospod Jerko Čehovin, imate postopkovni predlog, prosim.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena bi prav na to navedbo, ki jo je zdaj v drugem delu odgovora izrekel gospod predsednik Vlade, predlagal, da se opravi splošna razprava. Ravno to, kar je rekel, tudi nas v komisiji skrbi. Skrbi nas, da ta agencija ni doživela, bom rekel, preobrazbe tudi v smislu strokovnosti, zlasti pa nas mora skrbeti, če res obstaja to, kar ste na koncu omenili, da nekdo dela politično analizo obstoječih kadrov. To pravzaprav utemeljuje moje že polletno prizadevanje, ko govorim, da imamo v tej državi problem s tako imenovano kontraobveščevalno službo ali protiobveščevalno službo. In sem tudi že pri sprejemanju zakonodaje, pa na žalost nisem bil uslišan, predlagal, da se ta zadeva uredi, morda tudi v zakonu o organiziranosti policije, vendar v zadnji verziji tega ni. Je pa to očitno problem, kajti to navaja, da se Sova poslužuje to, kar ste rekli, nekdanjih nalog iz enoparskega sistema, da po potrebi dela tudi notranjepolitično dejavnost, ki ni v skladu z zakonodajo. Ampak to prav zaradi te odsodnosti, ker nimamo v tej državi urejene protiobveščevalne dejavnosti. Mislim, da je to ne samo za vašo vlado, tudi za vse ostale bodoče vlade resen varnostni problem, zato se mi zdi potrebno, da podam ta proceduralni predlog.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da bi na naslednji seji Državni zbor opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Predsednik Vlade, ko ste oblikovali vlado pred slabim letom, 10. februarja leta 2012, ste napovedali, to je dejansko protikrizna vlada in ekipa, ki bo popeljala Slovenijo iz krize. Še posebej pa ste omenjali, da so nove volitve in imenovanja nove vlade pripeljali do tega, da v Sloveniji ne bo več politične krize. Če pogledamo situacijo danes, lahko ugotovimo, da Slovenija tiči v eni največjih političnih, gospodarskih, finančnih kriz – in tudi v moralni krizi, od kar imamo lastno državo. Toda tokrat ne zaradi svetovne gospodarske in finančne krize, ampak zaradi ravnanj predsednika vlade, ki ne zna pojasniti izvora gotovine in zmožnosti plačila nakupa avtomobila, nepremičnin, in tudi zaradi napačnih odločitev vlade z uvedbo nesorazmernih varčevalnih ukrepov ter tudi zaradi neizmerne želje po privatizaciji oziroma razprodaji državnega premoženja v podjetjih, zavarovalnicah, bankah, skratka vsega, kar je v državni lasti. Bistveno manj vas je v tem obdobju zanimalo, kaj sporočajo ljudje na protestih, ki zahtevajo pravično in pravno družbo, kaj zahtevajo v stavkah, ko se večtisočglava množica oglasi in zahteva enakomerno prerazporeditev bremena, ki ga nosijo ostri in nesorazmerni varčevalni ukrepi. Praviloma takrat niste v vladni palači in se umaknete z vlado izven prestolnice na teren. Bistveno manj smo dobili odgovorov, kaj se bo zgodilo s propadajočimi podjetji, predvsem gradbenimi, kjer je vedno bil odgovor, da je to stvar lastnikov, ne države. Stiske delavk in delavcev, ki so padali vse globlje v hude socialne stiske, vas nekako v tem obdobju niso zanimale tako kot prej navedeni ukrepi. Tudi študenti ostajajo brez štipendij. Tudi negotovost na mednarodnem področju je vse večja. Resnično, predsednik vlade, mislim, da si v Sloveniji zaslužimo legitimno vlado in kredibilnega predsednika vlade, ki je vreden zaupanja. Zato vas sprašujem: Kako boste v sedanjih okoliščinah vaše izgubljene kredibilnosti kot najbolj odgovorni rešili nastalo vladno politično ter poglobljeno gospodarsko krizo ter nas popeljali med uspešne države? Hvala.
Hvala lepa. Predsednik Vlade gospod Janez Janša, prosim.
Hvala za vprašanje. Kar se tiče obljub o tem, da bo vlada, ki jo vodim, naredila vse za to, da bo Slovenija izšla iz krize, to drži. To smo obljubljali na začetku mandata in v prvi četrtini tudi veliko storili za to. To, da bi jaz zdaj obljubljal, da bo zaradi nastopa te vlade bila kadarkoli za prihodnost preprečena situacija, da bi v Sloveniji prišlo do politične krize, teh obljub se pa jaz ne spomnim oziroma jih nisem dajal. Tako da ne širite teh zadev. Kar se tiče izgubljene kredibilnosti, spoštovani gospod Veber, recimo, da bi naša koalicija v začetku mandata ustanovila neko komisijo, v kateri bi bil recimo državni sekretar ministra Gorenaka, novinar Dupleških novic, pa žena nekega lokalnega tajkuna iz Maribora, in bi ta komisija preverjala vaše premoženje. Ali bi se vam to zdelo kredibilno? Ali ne bi že ob imenovanju takšne komisije zagnali silen hrup, da gre za politično kadrovanje, ustanavljanje neke parainstitucije, ki se bo ukvarjala s političnimi nasprotniki. Stoprocentno bi ravno to slišali od vas. Torej ne s takšno lahkoto izgovarjati te. primerjave. Jaz sem tej komisiji vse pojasnil. Res pa je, da za gospoda Klemenčiča in za gospoda Praprotnika neka pojasnila niso bila dovolj. Gospod Praprotnik je petnajst let pisal laži o meni, kar koli sem mu pojasnil, ko je bil novinar, ni bilo dovolj. In svoje delo je potem nadaljeval. Vložena je pritožba in bomo videli, kako se bo to v pravnem smislu izteklo. Kar se tiče pa reševanja te situacije, pa sem jaz v sredo zelo jasno povedal. Tukaj sta na voljo dve produktivni poti. Eno je, da junaki, ki vse veste in vse znate in imate tudi večino zdaj v državnemu zboru, vsaj tako pravite, vložite konstruktivno nezaupnico, oblikujete novo vlado, vlado čistih rok, kot smo slišali, prevzamete odgovornost za to situacijo in nadaljujete delo, katerega velik del smo opravili v lanskem letu. Druga možnost je, da glede na to, da pol, bom rekel, te junaške selekcije zahteva predčasne volitve, se dogovorimo, da so predčasne volitve. Ampak do takrat naredimo nekatere stvari, ki ne bodo čakale. Slišali smo od ene od parlamentarnih strank, da je treba narediti pet zadev, znotraj tega tudi dokončati pogajanja za naslednjo večletno finančno perspektivo Evropske unije. Morate pohiteti, ker ta zaključna pogajanja bodo 7. februarja. Mislim pa, da se vsi zavedamo, da predčasne volitve lahko dajo zelo podoben rezultat v smislu stabilnosti ali pa nestabilnosti, kot je bilo to doslej že večkrat. Brez spremembe volilnega sistema pred novimi volitvami zgolj izpostavljamo to državo novim tveganjem, in to brez potrebe. Tukaj je več iniciativ o tem, da stečejo resni pogovori o tem, kaj narediti in katere ključne strateške odločitve dati v ta vmesni čas. Znotraj tega se je zagotovo treba dogovoriti tudi o drugačnem volilnem sistemu, kjer bodo ljudje imeli po eni strani več ali pa absolutno možnost izbire tudi poslancev, ne samo liste, po drugi strani pa tudi vpliv na to, da če se kaj zalomi med mandatom, opravijo nadomestne volitve v svojem okraju. Tukaj so mnenja različna, vendar pa že nekaj, tudi če ne naredimo celega koraka naprej, že nekaj bistvenih izboljšav volilnega sistema lahko Slovenijo odmakne od tega tveganja, da bomo ponavljali predčasne volitve vsako leto in da bo ob tem država nazadovala. Ti dve produktivni možnosti sta na voljo. Kar se tiče naše odgovornosti, je ta natančno takšna, kolikor imamo vpliva na to situacijo, kar se tiče pa večinske odgovornosti, pa gre tistim, ki lahko sestavijo večino.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospod Janko Veber, prosim.
Hvala za besedo. Seveda je mogoče polemizirati o tem, kakšna je odločitev Komisije za preprečevanje korupcije, vendar mislim, da se moramo vsi zavedati, da je ta odločitev dokončna in je dejstvo, zato tudi lahko navajam to, kar je zapisano. Glede ukrepov, ki jih je dejansko treba v Sloveniji izvajati, pa se z vami težko strinjam, da je treba zdaj prioritetno v teh razmerah spremeniti volilni sistem. Dejstvo je, da je padec gospodarske rasti znaten, beležimo 3-odstotni padec gospodarske rasti, bruto domači proizvod je nižji kar za 400 milijonov evrov, več kot 2 milijardi evrov je večji kredit, kot je bil v prejšnjih mandatih, in za 12 % je manj ponujenih delovnih mest kot leta 2011. To so razmere, ki Socialne demokrate resnično skrbijo v tem času. Menimo, da volilni sistem je nekaj, o čemer se lahko pogovarjamo, vendar prioritetno je treba reševati problem gospodarstva in zagotavljati delovna mesta. In teh ukrepov ni. Ko spremljamo prizadevanja za oblikovanje Slovenskega državnega holdinga, je vse bolj jasno, da ta holding ne prinaša gospodarske stabilnosti v Sloveniji. Mnoge gospodarske družbe ali če hočete največje gospodarske družbe v Sloveniji opozarjajo na to, da se bojijo netransparentne privatizacije in sovražnih prevzemov. To je okolje, v katerem se zelo težko pogovarjamo o tem, da je treba spremeniti politični sistem. Spremeniti je treba politiko vlade. In tukaj je tudi niz pomembnih ukrepov, ki je vezan na zaupnico, in menimo, predsednik, da je zaupnica tista, ki zelo hitro lahko reši problem.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, prosim.
Spoštovani gospod poslanec, če se ne motim, ste vi dobili negativno mnenje Računskega sodišča, kar je izjemno redek primer za občine z levimi župani oziroma občine z župani z leve provenience, pa niste nič odstopili. Pa je bilo tudi dokončno. Kar se tiče zaupnice. Vaša vlada, gospod Veber, je predlagala glasovanje o zaupnici konec septembra leta 2011. Minilo je štiri mesece in 10 dni, da je Slovenija dobila novo vlado. Če mislite, da si lahko v tem trenutku Slovenija privošči 4 mesece in pol praznega teka, potem bodo vsi ti kazalci, o katerih ste govorili, še bistveno bolj črni. Slovenska ustava zelo jasno govori, kakšen je izhod iz situacije, ko kdo misli, da neka vlada ne dela dobro, zbere 10 podpisov, predlaga konstruktivno nezaupnico in novo vlado imate lahko v dveh tednih. Nobenega vmesnega časa ni, vse ostalo je igračkanje z usodo države. Jaz vem, kaj je tukaj v ozadju teh pozivov. Ne bo treba čakati leta, mogoče 6 mesecev in rezultati tega zastoja, teh blokad in tega zaustavljanja bodo na dlani in bodo jasni tudi tistim, ki morda danes še sodijo po površini. In če zdaj ta vlada odstopi, čez 6 mesecev, ko pridejo ti računi, bo na enkrat vlada, ki je odstopila, odgovorna za nestabilnost. Iz slovenskega ustavnega reda izhaja, da se vlado v situacijah, če kdo misli, da nima več podpore v Državnem zboru, zamenja s konstruktivno nezaupnico. Imate 10 podpisov, vložite jih, pa, kot je rekel kolega Vizjak, da vidimo te junake. Drugače pa pozivati druge, kaj naj naredijo, tega je polno v tej državi. Vsi bi od nekoga drugega hoteli nekaj, sami pa ne bi nič naredili. Vendar glede na seštevanje je popolnoma jasno, koliko odgovornosti je na komu. Kar se tiče spremembe sistema, mi ne predlagamo spremembo političnega sistema, samo predlagamo spremembo volilnega sistema. In ta predlog je v skladu z večinsko izraženo voljo ljudi na referendumu in sicer. Vprašajte kogarkoli, ali je ta sprememba potrebna, in boste dobili pritrdilen odgovor.
Hvala lepa. Postopkovni predlog, gospod Janko Veber, prosim.
Hvala še enkrat za besedo. V skladu z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da v Državnem zboru opravimo razgovor o odgovoru predsednika Vlade predvsem iz razloga, ker resnično menim, da bi morali priti po zaupnico v parlament. Resnično je, da po tej razpravi v Državnem zboru ni mogoče sprejemati sklepov, mogoče je pa dejansko s strani vseh političnih strank, ki so v parlamentu, pridobiti stališče glede vaše odločitve, ali boste prišli po zaupnico v parlament ali ne. Nezaupnica, na katero se poskušate izgovarjati, veste, da je problematična zaradi tega, ker tako kot vas, ki ste predsednik največje vladajoče parlamente stranke, bremeni poročilo Komisije za preprečevanje korupcije tudi predsednika največje opozicijske stranke. Vse ostale stranke imamo bistveno premalo glasov, da bi lahko oblikovale nove rešitve. Če pa se izreče nezaupnica predsedniku Vlade, lahko znotraj iste koalicije stečejo rešitve. Ne govorimo o tem, da je treba zaustaviti razvoj, govorimo o tem, da je treba imenovati predsednika, ki bo kredibilen, ki bo imel zaupanje ljudi. To zaupanje ljudi je v Sloveniji padlo, verjetno se boste strinjali z mano, da je bistveno nižje od takrat, ko ste sami pozivali prejšnjo vlado, da mora iti na predčasne volitve, ker je zaupanje ljudi padlo na 25 %. Danes, kot kažejo podatki, je ta odstotek okoli 14 %. Torej ne gre samo za to, da je kriza nastala zaradi svetovnih razmer, zaradi slabega poslovanja gospodarstva ali pa zaradi tega, ker ljudje nočejo delati. Gre za to, da bomo v Sloveniji imeli kredibilnega predsednika vlade, ki se bo lahko pogovarjal s komerkoli in kadarkoli in ne bo obremenjen s temi dogajanji, s katerimi se danes srečujemo v Sloveniji. S tem bi bistveno razbremenili tako politični prostor kot tudi dali jasen signal gospodarstvu, pa tudi mednarodni javnosti, da v Sloveniji lahko hitro rešimo svoje probleme. Zagotovo je ena od najhitrejših rešitev prav zaupnica v parlamentu. To naša ustava pozna in prav bi bilo, da tudi to možnost izkoristite, kajti prepričan sem, da je to najbolj državotvorno dejanje ta hip. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo na tretje vprašanje predsedniku Vlade gospodu Janezu Janši, ki ga bo postavil gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Spoštovani gospod predsednik Vlade! Splošno znano dejstvo je, da imamo v naši državi s podjetji v državni lasti in njihovim poslovanjem velikanske probleme. Razen častnih izjem večina posluje slabo oziroma z izgubo, in to kljub dejstvu, da so menedžerji, ki jih vodijo, izredno dobro plačani, jaz bi rekel, da celo preveč dobro, glede na rezultate, ki jih dosegajo z vodenjem teh podjetij. Še posebej, če primerjamo njihove plače s plačami treh najvišjih predstavnikov oblasti naše države, predsednikom republike, predsednikom vlade in predsednikom parlamenta. Človek ne more verjeti, da so ti vodilni ljudje naše države, vsaj po mojem mnenju, pravzaprav izredno malo plačani, da ne uporabim kakšnega drugega izraza, glede na odgovornost, ki jo imajo z vodenjem države. Po podatkih – verjamem, da so kolikor toliko točni –, ki sem jih pred kratkim zasledil v našem dnevnem časopisju, uradnih podatkov namreč nisem mogel pridobiti, so še posebej visoke plače direktorjev in celo njihovih svetovalcev v elektrogospodarstvu, kjer njihove plače dobesedno letijo v nebo, in to kljub hudi gospodarski krizi, ki že kar nekaj časa vlada v Sloveniji. Po dosegljivih podatkih se te plače gibljejo pri direktorjih okrog 9 tisoč evrov bruto, pri strokovnih sodelavcih pa celo okrog 10 tisoč evrov bruto [[ti podatki so za HSE in TEŠ]] . Mogoče so plače v drugih državnih podjetjih morda celo višje, vendar se mi do njih ni uspelo prebiti. So pa javno dostopni podatki o plačah direktorjev javnih zavodov. Med 25 najvišjih plač v javnem sektorju je več kot polovica direktorjev iz zdravstva, gibljejo se nekje med 7 tisoč 000 in 7 tisoč 500 evrov bruto. Šele na 9. mestu je predsednik Ustavnega sodišča s 6 tisoč 300 evrov bruto, medtem ko prvih 8 najvišjih plač prejemajo direktorji zdravstvenih domov oziroma bolnišnic. V zdravstvu imamo bolj kot ne vseskozi denarne težave. Velik finančni primanjkljaj je napovedan tudi za letošnje leto, medtem pa imajo ti direktorji tako visoke plače. To dejstvo je po mojem mnenju nesprejemljivo. Na tem področju bi morala država končno urediti prava plačna razmerja. Po mojem bi morale biti plače direktorjev oziroma menedžerjev sestavljene iz dveh delov: fiksnega, na primer 70 oziroma 80 %, in variabilnega, 20 oziroma 30 %. Šele variabilni del bi direktorje spodbujal, da bi delali bolje in težili k pozitivnim rezultatom in dobičkom, v nasprotnem primeru ne bi bili deležni navedenega stimulativnega dela plače. Moje konkretno vprašanje se glasi: Spoštovani gospod predsednik Vlade, kaj konkretno nameravate storiti na področju plačnih anomalij in kdaj? Po mojem skromnem mnenju bi bilo trebna ukrepati takoj. Moje dodatno vprašanje pa se glasi: Ali je res, da so v Novi Ljubljanski banki konec decembra zaposleni prejeli božičnico kljub več kot katastrofalnem stanju v tej banki? Če je to res, potem menim, da je to nedopustno in nekorektno do vseh tistih zaposlenih v drugih podjetjih, ki poslujejo pozitivno, pa vodstva v teh podjetjih niso upala izplačati božičnice zaposlenim zaradi splošno znanega [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Janez Janša, predsednik Vlade, prosim.
Glede na to, da je prej gospod Veber izkoristil poslovnik in postavil novo vprašanje, samo dva odgovora. Bom še jaz to isto naredil. Prvič, časovna razlika med zaupnico in konstruktivno nezaupnico je dva tedna proti štirim mesecem, in to je popolnoma jasno. Kar se tiče moje kredibilnosti, nimam nobenih problemov s pogovori z drugim, poslovnik velja za vse enako. Kar se tiče tega vprašanja glede božičnice v Novi Ljubljanski banki oziroma zadnjega dela vprašanja. Po podatkih ministrstva, ki je to preverjalo, v Novi Ljubljanski banki božičnica ni bila izplačana. Glede rešitve problema, o katerem ste govorili, mislim, da je blizu tega, kar ste sami predlagali. V gospodarstvu nasploh, v reguliranem delu gospodarstva, se pravi v javnem delu oziroma v gospodarskih družbah v večinski državni lasti, velja zakon, ki je bil sprejet v času prejšnjega mandata. Tam so stvari omejene in tako dalje in ta regulacija po mojem mnenju ni dobra. Rešitev je v tem, da bi moral biti večji del plače vodilnih v teh podjetjih variabilen, bi bil pač odvisen od uspehov teh podjetij, razen tam, kjer gre za monopole ali pa javne zavode, kot je recimo Radiotelevizija Ljubljana, kjer nekateri posamezniki dobijo na mesec tri predsedniške plače, pa to vse pokrijejo plačevalci električne energije. Drugače pa v gospodarstvu bi to moralo biti odvisno od uspeha. In danes imate v teh podjetjih primere, ko so izgube, plače pa so visoke. In imate podjetja, kjer so rezultati dobri ali pa relativno dobri. Če nekdo sanira neko podjetje, seveda ne more imeti takoj ne vem kakšnih rezultatov. Mora pa biti zato zelo sposoben, da pripelje podjetje do te situacije, da jih bo dosegalo. Tam so pa plače nizke in so krivične in ne motivirajo tistih, ki morajo podjetje spraviti nad vodo. Jaz upam, da bodo strukture Slovenskega javnega holdinga čim prej zaživele, da se bodo sprejela notranja pravila potem tudi glede tega nagrajevanja in da bodo šla ta v smeri večje vloge tega variabilnega dela plače, tako da bo to odvisno od rezultatov in od uspeha in ne nazadnje tudi od povprečne plače zaposlenih v tistih podjetjih.
Hvala lepa. S tem smo izčrpali paket treh vprašanj predsedniku Vlade, predsedniku Vlade se zahvaljujem za odgovore in prehajamo na poslanska vprašanja ministrici oziroma ministrom. Na vrsti je gospod Alojzij Potočnik, ki ima poslansko vprašanje za ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, konec leta 2011 je prejšnja vlada Republike Slovenije določila besedilo predloga zakona o davčnih blagajnah in ga je poslala v obravnavo v Državni zbor Republike Slovenije. Iz znanih političnih razlogov, ki so nekako podobni tudi današnjim, se obravnava predloga zakona v delovnih telesih ni začela. Vendarle predhodno je bila opravljena javna obravnava osnutka predloga. Strokovna javnost in tudi različna združenja poslovnih subjektov so podprla tehnično rešitev, ki omogoča avtomatično povezavo davčne blagajne s strežnikom Davčne uprave Republike Slovenije. V to smer z nekimi nujnimi in smiselnimi spremembami je šel tudi predlog zakona. Ne gre prezreti, da so bila tudi drugačna mišljena. Znani ekonomist je takrat zapisal, da ima, to je bila prejšnja vlada, neverjeten talent za bedarije. Vlada, v kateri ste minister, je sicer prepoznala probleme evidentiranja prometa, predvsem pri poslovanju z gotovino, in potegnila nekatere poteze s spremembo zakona o davčnem postopku. Predlog zakona o davčnih blagajnah pa je ostal na hladnem. Glede na to, da so davčne utaje in šibek davčni donos resen problem javnih financ, sprašujem: Ali je Ministrstvo za finance oziroma Vlada uvedbo davčnih blagajn črtala iz spiska primernih inštrumentov, ki delujejo proti izpadu davčnih prihodkov, tako neposrednih kot posrednih? Hvala za odgovor.
Prosim, gospod minister.
Hvala za vaše vprašanje. Glede na to, od kod prihajam, me ima, da bi rekel, da smo to rešitev zamrznili. Ampak bom ne glede na to odgovoril, zakaj se tega nismo lotili oziroma zakaj nismo nadaljevali s projektom, ki je bil pripravljen že v prejšnjem mandatu pač do neke mere. Ena stvar, ki jo je treba vedeti, je ta, da različne države imajo davčne blagajne ali pa jih nimajo. To ni neka splošna praksa, ki bi bila nek standard. Pri vseh takšnih stvareh je vprašanje, da je treba primerjati stroške in koristi. In stroški bi se tukaj ne v tako majhni meri obesili zavezancem za približno, ne vem, takrat je bilo govora o 500 evrih na blagajno in tako naprej. Seveda je pa res, da z davčno blagajno lahko rešiš en problem, ne pa vseh problemov. Tisti problem, ki ga lahko rešiš, je problem naknadnega popravljanja evidenc, ker je pač neposreden prenos na davčno upravo oziroma neposredno snemanje teh podatkov. Mi smo enak cilj, kot ste sami rekli, skušali v zakonu o davčnem postopku narediti drugače, to se pravi s predpisovanjem in kontrolo nad informacijskimi sistemi. Drug cilj, drug problem, ki je pa ravno tako velik, je pa to, da se računi sploh ne izdajajo, ali pa se izdajajo kako drugače ali pa se izdajajo računi preko neke druge blagajne, ki se jo potem skrije in ki ni davčna blagajna. Tega pa s tem ne preprečimo oziroma je treba potem izvajati vse tiste postopke, ki se pa že zdaj tudi izvajajo, da pač inšpektorji hodijo na teren, kontrolirajo, jemljejo račune, potem gledajo, ali se ti računi znajdejo v davčnih evidencah ali ne. To se počne in naša ocena je bila, da vsega ne bomo mogli s tem preprečiti, da je to morda primerno zgolj za nekaj dejavnosti, gostinsko najbrž, pa morda še kaj, in da je to velik projekt, ki se ga na začetku mandata nismo lotili. Dodatna stvar, ki je pa mene še prepričala, da sem to zadevo pustil pri miru, je bilo pa to, ko sem videl, kakšno je stanje informacijskega sistema Dursa, ki ga uvajajo že dve leti oziroma tri leta, pa je bilo stanje katastrofalno in je še v veliki meri marsikje, me je pač postalo groza, ko sem pomislil, kaj bi se najbrž dogajalo, če bi ti isti ljudje na podoben način uvajali informacijski sistem za davčno blagajno. Tako da mislim, da tukaj pač, kar se mene tiče, tiče se me pa ne več prav dolgo, kot veste, teh davčnih blagajn ne uvajamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Jože Velikonja ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču. Prosim.
Hvala za besedo predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! S strani posameznikov in civilnih združenj poslanci velikokrat sprejmemo pritožbe nad izvajalci dimnikarskih storitev. Na to problematiko pa večkrat opozarjajo tudi različni mediji. Problematiko urejanja dimnikarskih storitev je država sicer začela sistematično urejati že leta 1993. Takrat je z Zakonom o gospodarskih družbah naložila lokalnim skupnosti, da to službo uredijo v skladu z javno zakonodajo. Javnih gospodarskih služb pa vse do leta 2004 ni uredila niti tretjina takratnih občin. Zato je morala v urejanje dimnikarskih storitev zopet poseči država, in sicer s prenosom dodeljevanja koncesij na nivo države. Tudi če odmislimo pritožbe glede postopkov podeljevanja koncesij, pa je ključni problem iz preteklosti ostal. Javno službo bi morali uporabnikom pod enakimi pogoji nuditi za enako oceno. Sprememba cenika storitev v letu 2009 je stanje na tem področju le še poslabšala. Za zasledovanje ciljev dimnikarske javne službe, to je varstvo zdravja, varstvo pred požari, varovanje okolja in učinkovito rabo energije, pa je treba izdelati in vzpostaviti vsaj ustrezno državno evidenco naprav, koncesionarjev, pooblaščenih oseb in pregledov. Državni zbor je v prejšnjem mandatu predlagal ministrstvu, da okrepi tudi strokovni nadzor nad koncesionarji ter glede na rezultate nadzora začne s postopki za odvzem koncesije. Ker se vsi zavedamo pomembnosti pravilnega vzdrževanja kurilnih naprav in njihove potencialne nevarnosti za ljudi, menim, da je v skupnem interesu nujno treba urediti tudi področje dimnikarstva. Zaradi tega vas, spoštovani minister, sprašujem: Kako poteka nadzor nad izvajalci dimnikarskih storitev, ali je bil izveden kakšen izredni inšpekcijski nadzor nad tem področjem oziroma ali ga načrtujete v prihodnosti? Kakšne so ugotovitve morebitnih izvedenih nadzorov? Koliko postopov za odvzem koncesij trenutno poteka na vašem ministrstvu in ali se je kakšen takšen postopek že končal z odvzemom koncesije?
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim.
Hvala lepa. Kot ste v uvodu opisali situacijo na tem področju in zaključili potem z vprašanjem, vam bom na vprašanje eksaktno odgovoril. Naj pa dodam na to vašo uvodno razmišljanje, da je končno sedaj le podpisana pogodba za popis kurilnih naprav in s tem tudi dobra osnova za ureditev stanja za naprej, kar nam daje v skladu s terminskim planom pričakovanje, da bomo imeli konec poletja točen popis vseh teh kurilnih naprav in tudi temu primerno potem upravljavce in vse, kar iz tega sledi, hkrati pa tudi v istem času tudi sprejeto uredbo o normativih za preglede, ceniki, tehnične karakteristike kurilnih naprav in podobne stvari, tako da lahko pričakujemo potem sprejetje nove regulative na tem področju, kajti v letih od 2014 do 2016 je tudi obdobje, ko se te koncesije, ki so bile v različnih obdobjih podeljene, tudi iztekajo in so dobri pogoji za novo ureditev teh postopkov v skladu s sprejetimi usmeritvami, ki bodo še sprejete. Vodilo za naše delo pa so zaključki odbora, ki je v tem mandatu tudi že obravnaval to problematiko. Na vaše eksaktno vprašanje dovolite, da kar preberem odgovor, ki so ga pripravili sodelavci: Inšpekcija za okolje in naravo je med letoma 2009 in 2011 na podlagi prejetih prijav obravnavala štiri primere, ko so izvajalci upravljali dimnikarske storitve brez podeljene koncesije, šest primerov, ko so koncesionarji izvajali dimnikarsko službo izven območja, za katero so imeli sklenjeno koncesijsko pogodbo o izvajanju dimnikarskih služb, ter obravnava dveh primerov, ko sta koncesionarja izvajala dimnikarsko službo z dimnikarji, ki niso bili pri njih zaposleni. Uvedenih je bilo tudi štiriindvajset prekrškovnih organov v skladu s 140.c členom Uredbe o dimnikarski službi in poroti enajstim izvajalcem dimnikarskih storitev. Inšpekcija je med letoma 2009 in 2011 na ministrstvo, ki izvaja strokovne nadzor nad delom izvajalcev dimnikarske službe poslala triindvajset prijav, ki so se nanašale na dnevno kršitev izvajalcev dimnikarske službe. Strokovni nadzor nad koncesionarji oziroma njihovimi zaposlenimi v smeri ugotavljanja usposobljenosti delavcev se izvaja zelo intenzivno. V drugi polovici leta 2012 je bilo pregledanih preko sto dimnikarskih območij. Vse tiste, kjer smo ugotovili kakršne koli nepravilnosti, smo pozvali na odpravo pomanjkljivosti v roku ter jim obenem izrekli pisno opozorilo, ki že predstavlja začetek postopka enostranskega odstopa od koncesijske pogodbe. Ugotavljamo, da se koncesionarji zelo hitro odzovejo in posredujejo ustrezne podatke o svojih delavcih, žal pa smo v treh primerih ugotovili, da nepravilnosti niso odpravljene, tako da s postopkom nadaljujemo.Ministrstvo tudi v tem letu ni prenehalo s preverjanjem na ostalih dimnikarskih območjih in je že v prvem tednu posredovalo nove pozive koncesionarjem za dostavo dokumentacije in izreklo opomine. Preglede nad strokovnostjo in pravilnostjo izvajanja storitev s strani koncesionarja v skladu s predpisi, ki urejajo javne gospodarske službe, vedno izvaja koncedent, se pravi država, inšpekcijski organi pa nadzirajo splošno izvajanje predpisov obveznosti in prepovedi iz predpisa. Tako v primeru dimnikarskih storitev inšpekcija za okolje nadzira emisije snovi v zrak in njihovo morebitno prekoračitev, nadzor v zvezi z zmanjšanjem varnosti pred požarom pa inšpektor za varstvo pred požari, inšpekcijski nadzor v zvezi z ogrožanjem človekovega zdravja zaradi zastrupitve in zadušitve z dimnimi plini pa zdravstveni inšpektor. Edini, ki v enem segmentu neposredno nadzira delo koncesionarjev je tržni inšpektorat, ki nadzira, ali koncesionarji obračunavajo dimnikarske storitve na podlagi vladnega sklepa in cenika dimnikarskih storitev. Izredni pregled po predpisih, ki urejajo dimnikarsko službo, ni pregled, ki bi služil nadzoru nad delom koncesionarja, temveč pregled, ki ga odredi inšpekcija z namenom, da se preverja, ali kurilna naprava in z njo povezane dimnovnodne, prezračevalnce in pomožne naprave obratujejo v skladu s predpisi in določili dokumentacije, na podlagi katere je bilo izdano dovoljenje za uporabo naprave ali stavbe, v kateri je kurilna naprava. V tem trenutku se vodijo tudi trije postopki za odvzem koncesije, ni pa noben od teh postopkov še zaključen. To so postopki, ki so bili začeti v drugi polovici lanskega leta.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Jože Velikonja.
Hvala. Na peti redni seji Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje maja leta 2012 je bila ponovno temeljito obravnavana tematika dimnikarskih storitev. Kot ste omenili, so bili sprejeti tudi trije sklepi. Ministrstvo je bilo ponovno pozvano k čimprejšnji izdelavi državne evidence kurilnih naprav in storitev dimnikarske službe. Predlagana je bila preučitev možnosti za delno sprostitev posameznih storitev dimnikarske službe. Izdelava novih predpisov glede koncesijskega akta je bila predvidena do septembra 2013. Za pripravo oskrbovalnih standardov storitev dimnikarske službe in spremembo cenika dimnikarskih storitev pa je bil določen rok konec oktobra 2012. Prav ta dva dokumenta bi uredila vsaj najnujnejše anomalije na področju izvajanja dimnikarskih storitev in dokazala sledenje osnovnemu cilju: porabnikom nuditi javno službo pod enakimi pogoji za enako ceno. Ker je rok izvedbe že krepko minil, me zanima časovnica sprejemanja tega predpisa in sprejemanja spremembe cenika dimnikarskih storitev ter razlogi za zamudo. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister, gospod Franc Bogovič, izvolite.
Na prvi dve vprašanji sem že odgovoril. Kar se tiče same te evidence, je bil razpis podoben, deležen kar malce zapletov pri javnem naročanju, kot še kateri drugi, je pa zaključen, pogodba podpisana in tudi v proračunu so zagotovljena sredstva in bo ta evidenca dimnih naprav po terminskem planu zaključena konec avgusta, v začetku septembra. Ta normativni del novih predpisov še ni zaključen. Kot smo povedali, tudi sama ureditev, na seji matičnega odbora Državnega zbora je bila že takrat razprava, da se pripravijo spremembe sistema paralelno z izdelavo evidenc in pa tudi z začetkom iztekanja posameznih koncesijskih pogodb, ki se začenjajo iztekati v letu 2014. Zato je to, kar sem prej dejal, računamo, da se bo v letošnjem letu na osnovi tudi tega dokumenta, tega pravilnika, ki bo urejal področje kurilnih naprav, cenike in podobne stvari, ta nova ureditev naredila. Sam cenik, pa moram reči, da sem bil tudi sam prisoten na enem oziroma dveh sestankih, kjer so bili predstavniki Obrtne zbornice, ki so najbrž utemeljeno izpodbijali cenik, ki je bil s strani države enostransko spremenjen v letu 2009. Vendar se še nismo odločili, da bi dali spremembo tega cenika na Vlado in računam, da bomo v naslednjem mesecu zaključili to razpravo med našimi strokovnimi sodelavci in med Obrtno zbornico in Gospodarsko zbornico, ki zastopata dimnikarje, da se potem tudi ta problem reši. Na eni strani opozarjajo izvajalci teh služb, da je cenik prenizek in da ne zagotavlja zadostnega standarda. Kot pa veste, je v medijskih pa tudi siceršnjih drugačnih člankih, ki so objavljeni, na drugi strani povsem drugačno stališče uporabnikov teh storitev in civilnih iniciativ, ki so tudi zelo aktivne.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu bo postavila dr. Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Drage kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Spoštovanemu ministru za obrambo bi rada postavila vprašanje, ki povezuje vse vlade od leta 2000 dalje, in sicer gre za problem vladnega letala falcon. Potem ko je Agencija za civilno letalstvo lani neuspešno prodajala falcona in ga tudi neuspešno predajala v najem, ste letalo znova dobili v upravljanje na Ministrstvu za obrambo. Spoštovani minister, vi ste lani sredi novembra napovedali, da naj bi se letalo preregistriralo v vojaško plovilo, s čimer bi z njim lahko upravljala Slovenska vojska, potem da boste poslali na usposabljanje dve posadki za vožnjo tega plovila in da ga boste potem z ustreznimi posadkami tudi ponudili v Natov program Atares, kjer naj bi bil namenjen prevozu pomembnih osebnosti, prav tako pa naj bi ga uporabljali tudi v državne namene za prevoz predstavnikov najvišje politične elite. Glede na to, da naj bi letalo prešlo na Ministrstvo za obrambo s 1. 1. 2013 vas sprašujem: Ali je preregistracija letala falcon že izvedena? Ali je bilo vojaško osebje že poslano na ustrezna prešolanja za upravljanje s falconom? Kako ste izbirali ustrezne pilote za ta projekt? Koliko stane prešolanje? Ali ste še vedno pri ocenjenih 200 tisoč evrih za to prešolanje? Kako potekajo načrti za preoblikovanje notranjosti letala, kar se je tudi omenjalo? Iz katerih sredstev bodo vsi ti stroški pokriti? Ali je Vlada zagotovila posebna sredstva za ta namen, na primer pri generalnemu sekretariatu Vlade, ali bo denar moralo zagotoviti Ministrstvo za obrambo iz svojega proračuna? Tako kot je na račun modernizacije Slovenske vojske pred nekoliko več kot desetimi leti bilo kupljeno to vladno letalo, tako se zdi danes, da bo tudi njegovo preoblikovanje v nekaj uporabnejšega kot je bilo to doslej, potekalo spet na račun Slovenske vojske. Mi smo prejšnji teden, minister, na Odboru za obrambo obravnavali en pomemben dokument, obrambno strategijo, v kateri je bilo napisano, da se bo morala Slovenska vojska odpovedati vsem mogočim zmogljivostim, ki niso ključne zmogljivosti za obrambno sposobnost Republike Slovenije. In s tem v zvezi me zanima: Kako vi vidite prispevek letala falcon h ključnim obrambnim zmogljivostim Republike Slovenije? Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Aleš Hojs, izvolite.
Hvala lepa, dr. Jelušičeva, za vprašanje. Naj začnem od zadaj. Letalo je res bilo kupljeno iz TRP-jev, namenjenih za Slovensko vojsko v letu 2000, če se ne motim. Dejstvo je, da je letalo prišlo zopet na Ministrstvo za obrambo v letu 2009 po tistih najemnih pogodbah, ki jih je država Slovenija imela z ameriškimi privatniki, kot se spomnim. V vsem tem obdobju, od samega nakupa do dneva, ko smo letalo predali, potem ko smo ga nazaj dobili v letu 2009 oziroma predali Agenciji za civilno letalstvo v letu 2012, je bil to strošek Ministrstva za obrambo. Tudi v prejšnjem mandatu, v letih od 2009 do 2012, so ti stroški znašali okoli milijon 600 tisoč evrov v tem triletnem obdobju ali pa če povzamem po letih 2009 276 tisoč evrov, 2010 515 tisoč evrov, 2011 472 tisoč evrov in v lanskem letu 346 tisoč evrov. Z eksplicitnim poudarkom, to mislim, da je prav, da povemo, da v vsem tem obdobju letalo ni letelo. To so bili stroški, ko je bilo letalo prezimljeno, ko se letalo ni uporabljalo v nikogaršnje namene, se ni oddajalo, ni bilo ponujeno niti zvezi NATO, za njegovo letenje pa so bili zadolženi piloti, ki so delali po pogodbah, torej bivši piloti Adrie in podobno, ki so imeli za to avtorske pogodbe oziroma pogodbe o podjemu. Sama ideja, da se letalo zopet spravi v pogon oziroma v zrak, je, moram odkrito povedati, nastala iz predloga Slovenske vojske. Slovenska vojska mi je predlagala, da bi bilo mogoče to letalo smiselno ponuditi v nabor ATARES, torej program, kjer na nivoju Nato dežel ali bilateralno ali v sklopu programov to letalo lahko najemajo VIP-gostje in ostali, ki se s tem letalom želijo voziti. Ta ideja je pravzaprav nastala v obdobju, ko Agencija za civilno letalstvo kljub obljubam, ki jih je dala v letu 2012, ko smo letalo prenesli na Agencijo za civilno letalstvo, ni uspela letala ne oddati, ne prodati, niti ni zagotovila ustreznih VIP-prevozov ne samo za domače, ampak seveda tudi za tuje goste. Potem, na to se seveda tudi nanaša vprašanje, smo mi nemudoma začeli z izborom pilotov, ki so bili poslani na šolanje. O samem izboru vam težko kaj povem, ker je izbor delala vojska sama. Vojska se je odločila, kateri piloti gredo na šolanje. Kot vem, pa so to piloti, ki so v sestavi Slovenske vojske mlajši, torej tisti, ki imajo pred sabo še kar nekaj let službovanja v Slovenski vojski, ki so že piloti na turbo letu, torej avionu, ki ga Slovenska vojska ima, in pa pilot, ki je bil usposobljen za tako dejavnost v Agenciji za civilno letalstvo. Vaše ocene o tem, da je strošek teh prešolanj okoli 200 tisoč evrov, drži oziroma nekaj manj je, mislim, da je točen strošek okrog 170 tisoč evrov plus neke takse, tam nekje okoli 200 tisoč evrov, vsi piloti so poslani na šolanje, sam avion pa še ni v registru Slovenske vojske. Avion smo prevzeli pred dobrima dvema dnevoma, ko je prišel z rednega letnega remonta v Švici. Tam se namreč ta avion letno vzdržuje. Računam, da ga bomo v roku dobrega meseca vpisali v register vojaških plovil in s tem nekako zmanjšali 4 tisoč 500 evrov mesečnega stroška, ki ga sicer plačujemo za plovnost tega aviona, torej na letni ravni je to okoli 45 tisoč evrov. Seveda pa v tem trenutku, tako kot sem že napovedal ob samem prenosu, ne morem dati nikakršnega zagotovila, da bodo tiste planirane ure, ki jih načrtujemo v programu, realizirane. Ampak samo s ponudbo, samo s preizkusom na trgu, ko imamo dejansko plovno letalo, usposobljeno posadko, lahko ta avion pravzaprav damo na trg. Jaz računam, da bo avion, vključno s posadko, usposobljen do konca meseca maja, najkasneje v začetku meseca junija, s tem dnem naj bi avion dali v ta program, pri čemer sem pa tudi takrat že, danes ponavljam, jasno povedal, da se avion neprestano trži, če dobimo kakršnokoli povpraševanje, ponudbo ali karkoli takega, je ta avion seveda na razpolago za tisto ceno, ki je bila sodno ocenjena, pod to ceno ne smemo. Kar se tiče pa tega, kar ste vprašali in se nanaša na preureditev aviona, pa moram reči, da ta ureditev ni načrtovana, je pa vojska spraševala, koliko stane KIT, se pravi, izvedba, ki bi lahko nadomestila VIP-sedeže s 16 oziroma 18 sedeži v tem avionu. Ponudbe za to pa za enkrat še ni.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Dr.Ljubica Jelušič, prosim.
Najlepša hvala za vsa ta pojasnila, minister. Ampak kljub vsemu niste odgovorili na tisti ključni problem, pa prosim, da poveste vi svoje mnenje: Kako mislite, da letalo falcon lahko prispeva h ključnim obrambnim zmogljivostim te države, če se istočasno, ko se falcon preoblikuje v letalo za potrebe letenja te ali pa katere koli druge bodoče vlade, pogovarjamo o koncu življenjskega cikla protizračnega sistema Roland? Istočasno govorimo o prizemljitvi šolskih letal. Očitno je tudi, da bodo piloti, ki so doslej bili šolani za šolska letala in tudi za nekatere druge pomembne oblike letenja v Slovenski vojski, da se bodo zdaj ukvarjali s protokolarnimi aktivnostmi te države in tako naprej. Zanima me: Kako lahko iz inštitucije za bojno zavarovanje te države, kar Slovenska vojska je, delamo inštitucijo za protokolarne aktivnosti? In ta falcon jo pravzaprav potiska v to situacijo. Rada bi še dopolnila tisto, kar ste rekli glede plačevanja stroškov do sedaj. Za falcona je naša država dobivala nekaj najemnine. Ta najemnina je bila na posebni postavki Ministrstva za obrambo, iz česar so se tudi plačevali dolgo časa vsi stroški, ki so nastajali z njim. Kasneje je bilo treba poseči tudi v druga sredstva Ministrstva za obrambo. Čisto na koncu minister, zdaj mi je bolj jasno, zakaj tega letala ni bilo mogoče niti prodati, niti oddati v najem. Lobisti, ki so se trudili, da to postane letalo v rokah Slovenske vojske, so namreč utihnili, zdaj je jasno, kdo so bili to in v čigavem interesu je to bilo.
Hvala lepa. Minister gospod Aleš Hojs, prosim.
Jaz moram reči, da se pri tej odločitvi nisem pogovarjal z nobenim od lobistov, pogovarjal sem se samo z načelnikom generalštaba in z nikomur drugim. Kar se tiče zneskov, ki naj bi bili na računu, moram povedati, da v letih 2009–2011 ni bilo nobenih zneskov z naslova najemnine. Vsi ti stroški v teh letih so bili plačani z naslova obrambnega proračuna. Da to ni nek unikum ali pa da ni to, bi rekel, nekaj, kar smo se spomnili mi, pa tudi vi ne, spoštovana dr. Jelušičeva, je seveda jasno. Nekdo drug je leta 1999 ta avion kupil kot eno od, bi rekel, nosilnih zmogljivosti Slovenske vojske. Če se spomnite, sem jaz takrat v medijih poslušal, kako je to avion, ki bo prevažal ranjence, ki je nujno, da ga kupi Slovenska vojska, ki je nujno, da ga Slovenska vojska ima. Jaz tukaj glede tega ne morem prevzeti nikakršne odgovornosti, pa tudi vi verjetno ne, ampak nekdo drug, ki je bil takrat, če se ne motim, predsednik slovenske vlade. Vsaj v delno opravičilo ali pa v zagovor temu, kar počnemo ali pa temu, kar bi radi naredili, pa bi rad vendarle povedal, da praksa tako imenovanih VIP-prevozov, pa ne samo zdaj za predsednika Vlade, ampak tudi za cel regiment drugih uradnikov ali pa, bi rekel, vrhovnih ljudi, ki vodijo državo, v tujih državah ni tako ne navadna. Treba je povedati, da se nemška kanclerka vozi z vojaškim avionom, da se ameriški predsednik, da se italijanski predsednik, pa še kar nekaj držav vam bi lahko naštel, kjer de facto ti vojaški piloti z vojaškimi avioni kljub temu, da vozijo državne predstavnike, niso obravnavni kot nevojaški del oziroma nekaj, kar ta vojska ne potrebuje. Res je, lahko o tem razpravljamo, na nek način bi rekel, da imate prav, jaz težko zagovarjam bojno udejstvovanje tega aviona, ker bojnega udejstvovanja tega aviona ni. Tudi iskreno rečeno težko zagovarjam to, da bo ta avion vozil ranjence, dajmo si tukaj naliti čistega vina. Vsekakor pa lahko zagovarjam, in to bom vedno zagovarjal, da je po mojem najdražje to, da je avion na tleh, da je avion prizemljem. 200 tisoč evrov za to, da se avion servisira, da je ploven, da nihče z njim ne leti, da so z njim sami stroški, je po mojem neumestno. Še enkrat pa poudarjam, če se najde kupec za ta avion, bomo z veseljem ta avion za tisto ocenjeno sodno vrednost prodali, ampak v vseh teh letih se žal ni našel. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje ima gospod Mitja Meršol, in sicer Ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu, ki pa je odsoten. Boste postavili vprašanje in boste dobili v roku trideset dni odgovor ali želite ustni odgovor na naslednji seji?
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministrom in parlamentu v 15-odstotni zasedbi! Zahteval bom pisni odgovor od ministra. "Joj, če ne bi bilo teh zapletenih birokratskih predpisov, bi se že zdavnaj odločil za kakšen projekt za črpanje evropskih kohezijskih sredstev." To je stavek, ki ga zelo pogosto slišimo z raznih koncev Slovenije, pa tudi iz osrednjega, ljubljanskega dela, ko gre za črpanje kohezijskih sredstev. In tudi danes je z zelo konkretnim projektnim primerom na to problematiko opozorila že moja kolegica Alenka Bratušek. Temu je namenjeno tudi moje vprašanje ministru Žerjavu. Evropska komisija je predlagala zakonodajni sveženj za kohezijsko politiko v obdobju 2014–2020, ki pa je namenjen predvsem spodbujanju rasti in delovnih mest v Evropi. Strategija Evropa 2020 vključuje tudi nekatere ukrepe, ki bodo poenostavili birokratske zahteve in pravila pri razpisih. S temi ukrepi Evropska komisija želi zmanjšati stroške in privabiti več udeležencev, zlasti mala in srednje velika podjetja, raziskovalna, inovativna podjetja. Evropska komisija bo zato poenostavila postopke za sodelovanje v raziskovalnih projektih, ki jih financira Evropska unija. In splošni cilj Evropske komisije je v tem, da sodelovanje postane pregledno in privlačno za najboljše raziskovalce ter inovativna podjetja v Evropi. Da, namen je omogočiti čim večjo poenostavitev in hkrati ohraniti nadzor, na primer s širjenjem uporabe tako imenovanih metodologij povprečnih stroškov, pri katerih ni treba, da se v projektu zelo podrobno zavedejo vse majhne postavke izdatkov. Za strategijo Evropske unije Evropa 2020 in tudi za Slovenijo je torej ključnega pomena, da se zagotovi uresničenje dobrih projektov za okrevanje gospodarstva in s tem novih delovnih mest, da se tudi nadomesti tisto, kar je bilo zaradi krize izgubljenega. Zato ministra Žerjava prosim, da pisno odgovori: Ali ste glede na svoj optimistični finančni načrt črpanja sredstev Evropske unije v prihodnjih letih pripravili ukrepe – in če, kakšne – za poenostavitev naših predpisov, povezanih s projekti Evropske unije v Sloveniji, predpisov, ki pogosto otežujejo prijavo na razpise in nato zaradi obsežnosti končnih poročil onemogočajo hitrejše črpanje sredstev? [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Renata Brunskole ima poslansko vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, spoštovani predsedujoči, spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister Zvone Černač! Poslansko vprašanje postavljam na temo objave seznama javnih razpisov, po katerih bo možno koriščenje evropskih sredstev za leto 2013. Spoštovani gospod minister, preteklo leto ste sprejeli proračun za leti 2013 in 2014, kjer ste zapisali, da se bodo določeni večji in manjši infrastrukturni projekti financirali tudi s strani Evropske unije, kot je navedeno tudi v načrtu razvojnih programov. Slovenija je v zadnjih nekaj letih zaradi nekoliko prepočasne priprave projektov ali morebitne neusklajenosti, pa kdaj tudi omahovanja in pomanjkanja vizije, včasih tudi politične volje, skoraj že izničila vse prednosti, ki jih ima zaradi svoje zemljepisne lege. Izguba časa sama po sebi niti ne bi bila takšen problem, če ne bi zaradi tega izgubljali tudi sofinanciranje s strani Evropske unije v finančni perspektivi 2007–2013 in nas vse to lahko ovira tudi pri finančni perspektivi 2014–2020. Glede na izjemno slabo stanje gradbene panoge oziroma celotnega slovenskega gospodarstva, je treba takoj pripraviti razpise za izvedbo načrtovanih projektov. Zato me zanima: Kdaj bo strokovna zainteresirana javnost seznanjena s seznamom vseh razpisov v letu 2013 s področja gospodarsko pomembnih projektov infrastruktura na področju cest, železnic in virov energije? V povezavi s tem je prav, da vam izrečem tudi pohvale, da je na pristojnem ministrstvu šlo tudi za trud v smeri, da bi se priprava določenih projektov pospešila. Tako se je projekt tretje razvojne osi, južni del, 19. decembra sprejel že prvi državni prostorski načrt na vladi, zato je ravno to moje vprašanje tudi v kontekstu tovrstnih projektov, ki bi lahko pripomogli k ponovni vzpostavitvi in zagonu delovanja gradbenih podjetij in konec koncev tudi zmanjšanja brezposelnosti v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač, prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spomnili se boste, da je Državni zbor v sredini preteklega leta obravnaval neko poročilo, ki je govorilo o tem, kje smo na področju koriščenja sredstev te finančne perspektive 2007–2013. Bil je podan nek presek stanja. V tistem poročilu je bilo navedeno, da je po stopnji pripravljenosti projektov in po absorpcijski sposobnosti najbolj podhranjeno področje modernizacije železniške infrastrukture. Sledila so potem še nekatera druga področja in tudi iz tega ocena, da nas v letošnjem letu, se pravi v letu 2013, čaka izjemno zahtevno leto, ko bo treba dokončno zapreti na pogodbeni ravni vse tisto, kar je na voljo v perspektivi 2007–2013 in do konca leta 2015, če ne bo Evropska komisija sprejela drugačnega pravila, kot ga poznamo sedaj, N+2 , tudi izvesti vse te investicije, kar ne bo lahko, ker gre za večje investicije, ki se izvajajo več let, tri, štiri ali več v normalnih razmerah, v tem konkretnem primeru bo treba pohiteti in vse tisto, kar bi se drugače izvajalo skozi tri- ali štiriletno časovno obdobje, postoriti v dveh letih in pol. Na ministrstvu leto 2012, enako je veljalo tudi za vlado, ni bilo samo leto stabilizacije in uokvirjanja finančnih okvirov, glede na to, s čimer razpolagamo, pač pa tudi leto priprav za hitrejše aktivnosti na tem področju v letošnjem letu. Za podatek, v letu 2012 smo na ministrstvu počrpali več kot dvakrat toliko sredstev kot v letu 2011, za leto 2013 je planirano, da bomo počrpali šestkrat toliko sredstev kot v letu 2011. Celoten obseg investicijskih sredstev pa znaša na infrastrukturnem delu samo v okviru ministrstva preko 400 milijonov evrov. Razpisi se dogajajo permanentno. En del je javno objavljen na portalu javnih naročil, drugi del pa na spletni strani ministrstva, kjer gre za razpise s področja energetike, ki so namenjeni številnim upravičencem, lokalnim skupnostim, posameznim podjetjem, posameznikom in tako naprej. Teh razpisov je trenutno veljavnih za 443 milijonov 140 tisoč evrov, torej v takem okviru se trenutno odvijajo projekti s področja prometne in energetske infrastrukture, ki potekajo preko nivoja ministrstva, v letu 2013 pa načrtujemo razpis dodatnih 416 milijonov 570 tisoč evrov s področja javne prometne in energetske infrastrukture. Gre za več različnih projektov. Nekaj najpomembnejših se odvija na področju modernizacije železniške infrastrukture. Gre za pet večjih projektov. Modernizacija in elektrifikacija železniške proge Pragersko–Hodoš, izvennivojski prehodi, modernizacija proge Divača–Koper, izvedba prve faze nove proge Divača–Koper, na področju prometne infrastrukture številne obvoznice, modernizacije, izboljšave, na področju pomorstva izboljševanje pogojev za poslovanje Luke Koper, s tem da se omogoči pristajanje ladij z večjim ugrezom in vzpostavijo predpriprave za razširitev prvega pomola, na področju letališče infrastrukture smo pred dnevi podpisali pogodbo za izvedbo novega potniškega terminala na letališču Jožeta Pučnika v Ljubljani in v zaključku je tudi sofinancirana iz evropskih sredstev nova letališka stavba na letališču Maribor in še številni drugi projekti s tega področja. Na področju energetske infrastrukture je gotovo zelo pomemben ta razpis, glede katerega se v teh dneh evalvacija zaključuje za energetsko sanacijo stavb v lasti občin oziroma lokalnih skupnosti, kjer bo ta kvota 52 milijonov evrov po našem mnenju učinkovito porabljena in bo skozi to vsoto energetsko sanirano predvsem veliko število osnovnih šol in vrtcev. Po naši oceni bo kar 80 % do 90 % tega razpisa namenjenega temu delu. Z ustreznimi prerazporeditvami smo v teh zadnjih dneh uspeli zagotoviti še dodatnih okoli 55 milijonov evrov sredstev, ki bodo razpisana konec tega tedna oziroma v naslednjem tednu tudi namensko namenjena energetski sanaciji osnovnih šol, vrtcev in zdravstvenih domov.
Zahtevate dopolnitev odgovora? Gospa Renata Brunskole, prosim.
Hvala lepa. Kot ste že sami predstavili, tudi sama sem si pogledala, kakšna je bila statistika v letu 2012, ko je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor razpisalo 46 javnih objav, od tega je bilo 8 investicijskih gradbenih projektov, drugo so bile študije in raziskave oziroma priprave PGD za bodoče investicije ter druge povezane vsebine z ministrstvom, ki morajo biti po Zakonu o javnem naročanju tudi objavljene. Projekti, ki so bili objavljeni, so brez najave, recimo Ministrstvo za gospodarstvo je – zato sem vas tudi nekatere od teh zadev vprašala – že na začetku tekočega leta objavilo z znanim datumom objave, torej je šlo za nekoliko drugačen postopek. Trenutno je črpanje evropskih sredstev, kot ste rekli, najnižje za financiranje prometne in okoljske infrastrukture. Ponekod so tudi dveletni zamiki predvsem zaradi stečajev izbranih izvajalcev, težav pri pridobivanju zemljišč in gradbenih dovoljenj ter dolgotrajnih revizijskih postopkov o javnih naročilih, kar tudi sami na ministrstvu ugotavljate. Spomnim se, da smo že v lanskem letu v bistvu čisto na začetku vašega mandata govorili ravno o tem, o poglobitvi za ladje z večjim ugrezom, zato se je tudi tukaj verjetno nekoliko zadeva časovno zamaknila. Vendar tisto, kar je moja pobuda v tej smeri pri tem vprašanju, je ravno to, da bi tukaj resnično delovali čim bolj aktivno in učinkovito, da bi s tem tudi gradbeništvu in gospodarstvu s koriščenjem evropskih sredstev za področje infrastrukture na ta način pomagali, na drugi strani pa tudi infrastrukturno Republiko Slovenijo v takšni meri razvijali, kot sedaj že imate v načrtu.
Hvala lepa. Minister, prosim.
Sicer ni bilo nekega dodatnega vprašanja, ampak samo nekaj besed okoli tega. Najava teh razpisov je bila omenjena. V primerih, ko gre za oddajo del, ko gre za naročila v skladu z Zakonom o javnih naročilih, ta postopek poteka v skladu s tem zakonom. In glede tega ni nobene dileme, objava na portalu in tako naprej. Večina razpisov z našega področja je takšnih. Tam, kjer gre za razpise, ki so namenjene širši zainteresirani javnosti, pa so te prednajave bile. Tak primer je bil ta razpis za energetsko sanacijo stavb v lasti občin oziroma lokalnih skupnosti. Mi smo v lanskem letu ta razpis najavili enkrat spomladi in ga potem objavili nekje v jesenskih mesecih. Ta razpis, ki ga zdaj objavljamo v naslednjih desetih dneh, pa je v bistvu samo nadaljevanje tega razpisa, ker je na eni strani premalo sredstev za vse projekte, ki so bili prijavljeni, ki jih je okoli 180, na drugi strani pa je bila izkazana v tem vmesnem obdobju možnost, da lahko en del sredstev, ki bi jih sicer namenili za projekte s področja modernizacije prometne infrastrukture, namenimo energetski sanaciji. Zakaj? Zaradi tega, ker bodo dejanske vrednosti nižje od tistih, ki so bile prvotno ocenjene. Ta časovnica je naredila svoje in izvedbeni del teh projektov je pokazal, da bodo v večini izvedeni za nižje vrednosti, kot so bile prvotno planirane in so tudi v teh shemah, ki so bile prijavljene, načrtovane. Rezultanto tega presežka sredstev pa namenjamo področju energetske infrastrukture v okviru istega kohezijskega programa. Zakaj temu področju? Zaradi tega, ker gre za projekte, ki se jih da izredno hitro pripraviti, po večini tudi ne zahtevajo neke silne dokumentacije in gradbenih dovoljenj, pomenijo pa največjo dodano vrednost na nivoju, da se tako izrazim, mikro izvajalcev. Gre za številne projekte, ki bodo tej gradbeniški sferi v tistem delu, ki deluje na slovenskem gradbenem trgu, se pravi manjši, srednji izvajalci lahko dali največjo dodano vrednost. Ker morate računati, da v tem delu, če bo tukaj tega potenciala evropskih sredstev v roku dveh let, 2013 in 2014, okoli 110 do 130 milijonov evrov, bo k temu skozi vse ostale aktivnosti, ki se bodo še izvajale, gotovo dodana še tretjina sredstev. 200 milijonov evrov v tem delu pa je nek potencial, ki se bo poznal in bo dodatno pripomogel k vsem tistim aktivnostim, ki jih ministrstvo pelje na področju priprave in kasneje izvedbe večjih infrastrukturnih projektov. Prej sem pozabil še povedati področje energetske infrastrukture. Večji del projektov se izvaja na ravni podjetij na področju energetike. In obseg vseh teh investicijah, ki se bodo izvajale v letošnjem letu, znaša okoli 800 milijonov evrov.
Hvala lepa. Mag. Barbara Žgajnar Tavš ima poslansko vprašanje za ministra za obrambo gospoda Aleša Hojsa.
Hvala lepa, predsedujoči. Dober večer, minister! V začetku poletja pred dobre pol leta ste dvignili prah z reorganizacijo nočnega dela v regijskih centrih za obveščanje. Sistem zaščite in reševanja, ki se je gradil več kot trinajst let v naši državi, je bil praktično čez noč na veliki preizkušnji. In upravičeno še danes obstaja bojazen, da je v ozadju te delne reorganizacije namera po dokončni ukinitvi centrov v vsaj šestih regijah oziroma krajih: v Murski Soboti, Ptuju, Slovenj Gradcu, Postojni, Novem mestu in Trbovljah, da je v ozadju tudi združevanje različnih služb, posledično pa tudi privatizacija tega dela javnega sektorja oziroma javnih storitev. Na to nakazujejo tudi nekatere vaše pretekle oziroma predhodne izjave. V Pozitivni Sloveniji smo takrat, se pravi julija pred parlamentarnimi počitnicami, sklicali nujno sejo Odbora za obrambo. Želeli smo objektivno strokovno oceno posledic ukinitve nočne izmene v centrih in posledično seveda tudi popolne ukinitve šestih regijskih centrov za obveščanje. Takrat smo ravno zato na sejo vabili delavce, operaterje v teh centrih, predstavnike lokalnih skupnosti. Vi veste, da so predstavniki regijskih centrov in pa lokalnih skupnosti skupaj pripravili plane reševanja. Sklicali smo gasilce, predstavnike zdravstvene stroke. Skratka vsi, prav vsi – razen vladna stran so takrat ugotavljali, da je dejansko na terenu več problemov, zmede in da se sistem ne more implementirati v prakso z enako učinkovitostjo. Če dam en banalen primer, pa je dovolj plastičen, da ga vsi razumemo. Zakaj, primer, če sta pred reorganizacijo področje Trbovelj in Ljubljane pokrivala v Trbovljah dva, v Ljubljani dva operaterja, zdaj po novem to skupno regijo – ljubljansko ter zasavsko regijo pokrivata prav tako samo dva operaterja, kar pomeni, da se je približno prepolovilo število delavcev, ki delajo na operativi. Na odboru je bil takrat sprejet tudi sklep, da se ustanovi neodvisna medresorska delovna komisija, pri čemer naj se pri sestavi upoštevajo vsi aktivni deležniki na tem področju, ki bo širše proučila vse strokovne vidike in podala tudi oceno tako trenutne ukinitve nočnih izmen kot tudi načrtovane združitve regijskih centrov za obveščanje. Kolikor mi je znano, naj bi komisija konec novembra zaključila z delom. Vas pa sprašujem v tem trenutku, ker danes že morate imeti rezultate: Kakšni so rezultati te analize? Istočasno vas sprašujem: Kakšni so stroški dosedanje reorganizacije, predvsem tega nočnega dela, vključno s potnimi stroški, in pa seveda kako naprej na podlagi teh analiz?
Hvala lepa. Minister gospod Aleš Hojs, prosim.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Najprej bi vseeno rad odreagiral na tisto, kjer ste govorili o tem, da naj bi neke moje izjave šle v to smer, da zagovarjam privatizacijo. Take moje izjave niste slišali. Take izjave jaz nikoli nisem dal, sem pa vedno in povsod seveda zagovarjal bolj ekonomično, racionalnejšo in še kakšno drugačno, boljšo porabo davkoplačevalskega denarja. Jaz se ne spomnim, da bi na tisti seji, kot ste omenili, mislim, da je bila v mesecu septembru, če se ne motim, lahko govorili o učinkih oziroma celo nekaj prej, se opravičujem, lahko da je bila celo pred septembrom, o učinkih nočnega dela, ker tega nočnega dela še ni bilo. Ne vem, kako so lahko gasilci, reševalci in vsi ostali govorili o tem, kako bo tak način dela kolapsiral v sistemu zaščite in reševanja. Drži to, kar ste povedali, mi smo z lanskim letom začeli z zmanjševanjem nočnega dela v petih centrih. Jaz lahko povem, da se je ta delovni čas pravzaprav povsem dobro prijel. Lahko vam povem tudi stroške. V teh mesecih do konca lanskega leta smo za določene tehnične rešitve, ki so bile potrebne na prevezavah, predvsem na sistemu komunikacije, porabili nekaj čez 42 tisoč evrov. V tem času smo na račun neizplačevanja nočnih dodatkov, premestitev, stroškov dela, nadur in tako naprej privarčevali 35 tisoč 600 evrov, minusa je tukaj cca 7 tisoč evrov. Za potne stroške pa smo v teh šestih mesecih dodatno morali zagotoviti 680 evrov. Če gledam samo obdobje teh šestih mesecev, smo v teh šestih mesecih ustvarili minus v višini 7 tisoč evrov, ki pa je seveda z letošnjim januarjem praktično pokrit in bo v vseh nadaljnjih mesecih glede na stroške, ki sem jih zdaj predstavil, prinašal pozitiven saldo. Mi smo takrat resda, tako kot je bila nekako usmeritev odbora, imenovali medresorsko delovno komisijo. Tam notri so sodelovali pravzaprav vsi tisti, ki v tem prostoru upravljajo ali pa so pod pristojnim ministrstvom s centri za obveščanje, torej Ministrstvo za infrastrukturo, Ministrstvo za zdravje, Ministrstvo za notranje zadeve. Ta medresorska delovna skupina je pregledala pravzaprav vse tiste centre, ki opravljajo dežurstvo. Vsa ta dežurstva bodo v tej analizi opisana, notri bo točno napisano, koliko ljudi tam dela, koliko je za to potrebnih sredstev, koliko je potrebnih vzdrževalnih in podobno. Komisija je do konca meseca novembra prišla do nekega zaključka, da glede na obveze iz evropskih direktiv, drugih pravnih podlag in pa zaradi večletne narave dela, ki se je vzpostavila, pravzaprav nekaterih centrov ne bo moč združevati. Govorimo o centru za nadzor zračnega prostora, Govorimo o centrih slovenskih železnic, govorimo o centrih, ki jih ima Dars, kar nekaj centrov bi lahko še naštel, kjer je jasno, da se ti centri ne bodo mogli združevati. Kar se tiče pa samih centrov, ki so namenjeni varnosti, zaščiti in reševanju, torej 13 regijskih centrov, je komisija sicer pripravila predlog postopne ukinitve posameznih centrov, se pravi v nekaterih od teh, kjer delajo samo v nočni izmeni, vendar sem to poročilo zavrnil. Zahteval sem, da se pripravi še detajlna finančna analiza, kaj pomeni taka ukinitev. Pred kakršnokoli obravnavo želim videti tudi pluse in minuse finančnega stanja in šele na podlagi tega se bom lahko odločil. Kar se pa tiče tega, da naj bi dva delavca sedaj, nekako tako ste rekli, tam sta delala dva, pa tam dva, skupaj pa še vedno dva. Mislim, da je korektno, da povemo tudi, koliko ta dva človeka v nočnem času naredita. Jaz sem s temi podatki že enkrat razpolagal. Prikazal sem recimo stanje, kjer je v nočnem času centrov za obveščanje, konkretno v Trbovljah, povprečje mogoče dva klica na noč v mesečnem obdobju, vsak dan dva, v Ljubljani pa recimo 20 klicev, medtem ko je pa v dnevnem času ta številka bistveno bistveno večja. In žal me ne boste mogli prepričati, da tista dva, ki delata to v nočnem času v Ljubljani, ne moreta pokrivati tudi tista dva klica, ki prideta s področja Trbovelj. Kar se tiče pa same zasedbe delovnih mest [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]boste verjetno še kaj vprašali in bom potem odgovoril.
Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, minister. Delček upanja ste mi vseeno vlili, ker ste dejali, da ste zahtevali dodatne analize, pa vseeno bi vas želela spomniti na eno zadevo. Zanimiv se mi je zdel stavek "fiskalna konsolidacija in strukturne reforme sta prazna generična pojma, če ni prave instrumentalizacije", z drugimi besedami, pustimo takrat, ko je pomembna vsebina, matematične številke. Koliko bomo privarčevali, ker smo ukinili v enem regijskem centru eno izmeno? Ja, tisto, kar je pomembno, zdaj po novem eno večjo regijo pokrivata samo dva delavca. In če bi prišlo do ukinitve regijskega centra v zasavski regiji, bi to pomenilo, da bi tudi čez dan 365 dni v letu to območje pokrivala samo dva delavca. Da je bila ta poteza nesmiselna, priča tudi dejstvo, da ste ob novembrskih poplavah praktično aktivirali tudi v nočnem času vse zaposlene na vseh regijskih centrih, tudi na tistih, ki jih želite ukiniti. Vseeno, minister, mi dovolite, bi vas želela vprašati, ker sem dobila informacijo, da naj bi bil pripravljen že sklep, ki naj bi šel v medresorsko oziroma vladno usklajevanje, ki predvideva novo reorganizacijo. Zanima me, ker ste dejali, da ste naročili nove analize: Do kdaj pričakujete te analize in kakšne so možnosti, da do te reorganizacije oziroma ukinitve posameznih regijskih centrov ne bo prišlo? Naj vas še enkrat spomnim, da so na tisti seji tudi predstavniki lokalnih skupnosti zelo jasno povedali, kaj bi pomenila ukinitev regijskega centra v zasavski, mursko-soboški regiji konkretno za to regijo oziroma njene prebivalce. Tudi predstavnica Zdravniške zbornice je takrat zelo jasno povedala, kako pomembne so sekunde pri reševanju človeških življenj.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Spoštovana poslanka, moram reči, da ste vi o stroških spraševali – po eni strani sprašujete, po drugi strani mi pa govorite, da naj vam ne govorim o stroških. Jaz sem samo odgovoril o tistih privarčevanih stroških v regijskem centru Trbovlje v lanskem letu, nič drugega nisem predstavil. Tudi navajanja o tem, kako smo se zmotili, ker smo v primeru poplav aktivirali centre, se mi zdi, da so tudi milo rečeno nekorektna podtikanja. Jaz sem na tistem odboru jasno povedal, da bomo v vsem tem času, dokler bodo ti centri obratovali poskusno, ravno zaradi te poskusnosti obdržali možnost aktiviranja vpoklica ljudi v nočno izmeno. In to smo v večjih havarijah, ki so se žal zgodile v mesecu novembru, tudi storili. In zgodilo se je samo tisto, kar sem napovedal, nič drugega. Nikakor ne morem pristati na tezo, da se je to izkazalo za nedodelano, ko smo pa vendar ravno tako situacijo predvideli in ravno v taki situaciji smo tako, kot ste pravilno povedali, tudi odreagirali. Kdaj bo končana ta analiza oziroma, kdaj bodo vsi ti stroški znani dokončno, ne vem. Jaz sem naročil, da želim to imeti najkasneje do sredine meseca februarja, prepričan sem, da je do sredine meseca februarja to lahko narejeno. Moram pa jasno povedati, da kakršnakoli organizacija bo, regijski centri zaščite in reševanja ne bodo ukinjeni. To sem povedal že na odboru. Govorimo o dveh segmentih, govorimo o regijskih centrih, ki bodo obstali na teh trinajstih lokacijah, in govorimo o centrih za obveščanje. Govorimo o racionalizaciji centrov za obveščanje, ne o regijskih centrih za zaščito in reševanje. Racionalizacija bo šla, v kolikor bo šla, samo v smeri racionalizacije centrov za obveščanje, ne pa v smislu racionalizacije regijskih centrov zaščite in reševanja. Čisto na koncu moram vseeno povedati samo podatek, glede na trenutno kadrovsko zasedbo, kjer pokrivamo celotno Slovenijo iz teh 13 centrov z različnim delovnim časom, nočno-dnevno, dnevno-nočno v posameznih centrih, bi za polno sistemizacijo delovnih mest, če bi vsi delali tudi v nočnem času, potrebovali 22 dodatnih delavcev, kar bi na letnem nivoju predstavljalo pol milijona evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovni predlog.
Hvala lepa. Skladno s poslovnikom bom tudi sama predlagala, da se o odgovoru ministra opravi širša razprava. Zakaj minister? Na odboru je bil sprejet med drugim tudi sklep, da boste pred kakršnokoli reorganizacijo centrov za obveščanje opravili celovito oceno stanja in analizo predvidenih učinkov teh sprememb. O tem naj bi oziroma morate seznaniti vsaj pristojni odbor Državnega zbora. To je ena stvar. Druga stvar, minister, v določenem delu ste zavajali. Želela sem vas opozoriti in vprašati o stroških, ki naj bi jih pokazala ta analiza. Zakaj? Zato, ker ste nenehno opravičevali in tudi danes v odgovoru to reorganizacijo oziroma ukinitev nočnih izmen in postopno morda tudi ukinitev določenih centrov za obveščanje v povezavi z racionalizacijo oziroma privarčevanjem stroškov. Ampak minister, vi veste, in to naj bi bilo v tem sklepu, ki naj bi imel oznako "interno" in do katerega poslanci nimamo dostopa, da je predvidena reorganizacija izjemno drag projekt in da predvidenih stroškov v proračunu za leto 2013 ni. Po drugi strani pa sem vas istočasno želela opozoriti, da ko govorimo o tako pomembnih zadevah, kot je reorganizacija javnih služb na področju zaščite in reševanja oziroma konkretno centrov za obveščanje, moramo imeti vsebino pred številkami. Gre za javni sektor. V ozadju so ljudje, ki morajo imeti takrat, ko rabijo pomoč, v tisti sekundi dostop do operaterja, ki ve, kako mora odreagirati in kam zvezati tega klicatelja naprej. To je pomembno. V tem primeru sekunde štejejo in o tem smo govorili tudi na omenjeni komisiji. Po drugi strani pa vas želim vprašati in tudi morda v tej širši razpravi dobiti odgovor, o tem želim, da se pogovorimo, ali se bo ta komisija, ki pripravlja novo analizo finančnih posledic te predvidene reorganizacije, ukvarjala tudi z vsebino, s številom zapletov. To je pomembno. Minister je danes omenil določene stroške. 680 evrov, sem zasledila, naj bi bilo samo več vplačila zaradi potnih stroškov. Istočasno pa je pozabil povedati, da ima Slovenija, prvič, zaradi tega novega načina dela v nočnem času, v najemu linke. Te zveze so bile prej v lasti Ministrstva za obrambo. Ker je bilo treba sistem, ki je nepremišljeno šel v nek poizkus, na hitro prilagoditi, je Slovenija morala najeti linke, da zadeva lahko kolikor toliko normalno deluje v nočnem času. In tudi to stane. Zato predlagam, da se o tem odgovoru opravi širša razprava. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Na vrsti je mag. Majda Potrata, ki ima poslansko vprašanje za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turka.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, poslanke in poslanci! Od sredine lanskega leta zastavljam vprašanja, povezana z visokim šolstvom. Tudi to pot merim na to področje. Na rektorski konferenci v Mariboru je bilo konec junija opozorjeno na beg možganov v povezavi z nesorazmernimi varčevalnimi ukrepi v visokem šolstvu. Zato sem julija potem zastavila ministru vprašanje, kako bo ministrstvo preprečilo programsko osiromašenje javnih visokošolskih zavodov, zmanjševanje dostopnosti študija in beg možganov v tujino. Tedaj mi je bilo nekaj zanimivega pojasnjeno v zvezi z begom možganov, ampak pustimo to ob strani, pa se vrnimo k zgodbi, kako jo je mogoče brati iz vseh dokumentov. Proračunski dokumenti so nakazali, da se tudi v letu 2013 in 2014 v visokem šolstvu kažejo veliki varčevalni nameni te vlade. Iz vsega tistega, kar je bilo mogoče slišati iz visokošolske sfere, mislim pa predvsem na tri državne univerze, je bilo umanjkanje približno 20 milijonov za to, da bi lahko izpeljali programe prve in druge stopnje visokošolskih programov po bolonji. Ker ni bilo nobenega odziva za reševanje tega problema na ministrstvu, smo Socialni demokrati na Odboru za finance vložili amandma za to dejavnost, ki se ji reče dejavnost visokega šolstva za dvajset milijonov. Takrat amandma ni bil sprejet in tudi razprave koalicijskih poslank in poslancev so šle bolj v smer nerazumevanja podpore temu amandmaju, do plenarnega zasedanja, ko smo uspeli speljati amandma za 16 milijonov. Moja ugotovitev je uprta na izjavo ministra tisti dan po sprejetju tega amandmaja, ki je šla v to smer, da je zadovoljen, da bo zdaj lahko dobilo visoko šolstvo teh 16 milijonov. Moje konkretno vprašanje pa je: Kako namerava ministrstvo porazdeliti dodatna sredstva, pridobljena s sprejetim amandmajem k proračunu Republike Slovenije za leto 2013, ki so bila namenjena nemoteni izvedbi študijskih programov javnih univerz? Izjave o tem so različne, zelo različne, pa me zanima kaj bo minister povedal danes. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister, dr. Žiga Turk, prosim.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka me je pravzaprav to isto spraševala tudi pisno, tako da zdaj ne vem, ali naj kar preberem tisti pisni odgovor, da bodo stvari iste, ali naj povem kaj drugega zato, da bo zanimivo. Kot sem spoštovani poslanki pojasnil v odgovoru na pisno vprašanje, je ministrstvo sklep Državnega zbora, s katerim je bilo v državnem proračunu za leto 2013 namenjeno dodatnih 16 milijonov evrov za visoko šolstvo in v državnem proračunu za leto 2013 enaka vsota 16 milijonov evrov za znanost, razumelo kot voljo Državnega zbora, da se za 16 milijonov evrov letno povečajo sredstva, namenjena visokemu šolstvu in znanosti v letu 2013 in v letu 2014. Zaradi ohranjanja kritične mase raziskovalcev na slovenskih inštitucijah se je ministrstvo odločilo razpoložljiva sredstva porazdeliti med dejavnost visokega šolstva in raziskovalno dejavnost. Jaz kot minister ocenjujem, da bi bilo neumno in nespametno 16 milijonov v letu 2013 dati samo na visoko šolstvo in nič na znanost in v letu 2014 dati 16 milijonov samo na znanost in nič na visoko šolstvo. V letu 2013 bi krčenje sredstev za znanost najbolj prizadelo raziskovalce na začetku kariere, tiste, ki ravno zaključujejo doktorski študij in hkrati še niso ustrezno integrirani v raziskovalno okolje. V letu 2013 študij zaključujeta dve generaciji mladih raziskovalcev, tisti po starem programu, zadnji, in prvi po bolonjskih programih. To pomeni, da bo pritisk teh mladih raziskovalcev na trg dela, na trg vrhunskega intelektualnega dela še mnogo večji in obstaja verjetnost odhoda najboljših v tujino. Ob tej skrbi gospe poslanke izključno za visoko šolstvo ne pa tudi za znanost moram vendarle pojasniti, sredstva za znanost, zdaj govorimo o teh 8 milijonih, 8 smo jih pa že dali visokemu šolstvu oziroma bodo namenjena dejavnosti visokega šolstva. Ampak sredstva za znanost se v Sloveniji delijo približno polovica za javne znanstvene inštitute, polovico teh sredstev pa v konkurenčnih in podobnih razmerah dobi tudi visoko šolstvo. Tako da končni izplen teh 16 milijonov bo, da bo 12 od teh 16 milijonov pristalo v visokem šolstvu, 8 zaradi njihove pedagoške dejavnosti in 4 zaradi znanstvenoraziskovalne dejavnosti, 4 pa na javnih raziskovalnih zavodih. Zavedati se moramo tudi tega, nekdo bo rekel, to je pa zdaj nek drug denar za neko drugo dejavnost v visokem šolstvu. Kvalitetna raziskovalna dejavnost v visokem šolstvu je bistvena tudi za kvalitetno opravljeno študijsko dejavnost. V zvezi s sredstvi za znanost bo glavnina sredstev prenešena na aktivnosti, ki jih bo izvajala javna agencija za znanost, ki bo ciljno okrepila tiste aktivnosti, ki imajo poudarek na ohranjanju mladih raziskovalcev, novih raziskovalcev, pomlajevanju v slovenskih znanstvenih organizacijah. Podprto bo vključevanje raziskovalcev v programske skupine v obdobju takoj po zaključku doktorata, saj je to tisto kritično obdobje, ko raziskovalci še niso ustrezno vpeti v raziskovalno okolje in nimajo možnosti in načina, da bi lahko samostojno nadaljevali z raziskovalno kariero. Ta visoki zbor je sprejel pomembno odločitev takrat, ker je bilo to na zadnji seji, je tudi bil nekoliko omejen pri tem, kakšne amandmaje lahko še sprejema, kakšni so bili vloženi, za katero postavko, za koliko denarja, 16 milijonov je predlagal, da gre za visoko šolstvo v letu 2013, nič za znanost v 2013, v letu 2014 16 milijonov samo za znanost, nič za visoko šolstvo. Jaz sem se odločil, tudi po posvetovanju s kolegi na ministrstvu, posvetovanju tudi z rektorji javnih univerz, tudi po posvetovanju z direktorjem Javne agencije za raziskovalno dejavnost, da ta sredstva razdelimo 8 milijonov visoko šolstvo, 8 milijonov za mehanizme, ki so vezani na znanost in iz katerih polovica spet pride nazaj v visokošolske organizacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Ne gre za to, ali me boste s svojim odgovorom zabavali ali ne, ampak s svojim odgovorom ste me znova podcenjevali in mi pripisovali tisto, česar vi o meni in mojem odnosu do znanosti ne veste ničesar. Jaz pa vas sprašujem o konkretnem amandmaju, ki je bil sprejet v Državnem zboru in ki je bil namensko vložen za to, za kar govorimo. Vi ste mi prebrali skoraj cel odgovor, niste pa prebrali tistega, kar je bistveno –da ste sami v odgovoru ugotovili, da za leto 2013 kako drugače tistih sredstev za znanost sploh ne morete porabiti, kot da vključite mlajše raziskovalce v projektne skupine in gre za zaposlitev. Tako da vi zavajate, ko meni nekatere stvari odgovarjate, jaz vas pa vedno znova sprašujem po tem, kakšen je vaš odnos do sprejetih odločitev v Državnem zboru, in vidim, da do njih ne čutite nobene odgovornosti, tako kot domnevam, ne čutite odgovornosti do dogovorov in do pogovorov, ki jih opravljate z različnimi deležniki izobraževanja. Moje stališče do vsega tistega, kar mi vi pripisujete, da mi do tega ni, pa vam naj povem, da navsezadnje govorite v izhodiščih za pripravo strategije razvoja Slovenije za obdobje 2014– 2020, da imate v teh izhodiščih tudi zapisano nekaj, kar naj bi zdaj reševali: mobilnost dijakov, študentov in profesorjev, še posebej mladih, kroženje možganov. Vi ste to kot projekt zapisali, potem bi morali to kot projekt tudi uporabiti. Mlade znanstvenice, ki so bile zdaj dobitnice štipendij, vam govorijo ravno o tem, kako je s kroženjem možganov, da gre v bistvu za beg možganov. Jaz vas gospod minister še enkrat sprašujem: Kako boste razporedili sredstva?
Minister dr. Žiga Turk, izvolite.
Oprostite, jaz sem vam na to vprašanje odgovoril pisno, prej sem vam odgovoril ustno. Zdaj vam ne bom še enkrat povedal istega. Sem prepričan, da boste v svojem monologu, v katerem boste zlorabljali poslovnik, povedali še kaj zanimivega in ob priliki vam bom tudi na te stvari odgovoril, če bo potrebovalo kakšen nov odgovor. Zdaj niste vprašali nič novega.
Postopkovni predlog. Prosim.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora, gospod minister, v skladu s poslovnikom predlagam, da opravi Državni zbor razpravo o odgovoru ministra. To je po poslovniku. Smo pa bili danes deležni eklatantne kršitve poslovnika, ko je predsednik Vlade odgovarjal mojemu poslanskemu kolegu takrat, ko je odgovarjal drugemu poslancu na poslansko vprašanje in je komentiral ta del poslovnika, do katerega imamo poslanci pravico, ministri pa ne, in boste morali to ta čas, dokler boste še minister, prenašati. Menim, da ne razumete, kaj vam hočem povedati. Poslanci in poslanke smo del zakonodajne veje oblasti. S poslovnikom nam je omogočeno, da lahko posegamo v zakonodajne predloge. In ko enkrat Državni zbor sprejme, smo mi oblikovali tisto, kar smo želeli v Državnem zboru oblikovati. Gospod minister dr. Žiga Turk pa oblikuje po svoje in pravzaprav od izglasovanih 16 milijonov iz amandmaja namenja dejavnosti visokega šolstva samo 4 milijone. To je resnica. In zato mu to vprašanje nenehno zastavljam. Gre namreč za nekaj drugega. Gre za to, da iz dejavnosti visokega šolstva, ki omogoča izvajanje prve in druge bolonjske stopnje za že vpisane študente, bodo tri javne univerze izpolnile obveznosti, ki jih imajo do študentov, in jim omogočile, da bodo prisostvovali programom, v katere so se vpisali. Če tega denarja ne bo, potem se bodo programi združevali, kar je gospod minister tudi svetoval rektorjem, in ne bodo dobili enake kakovosti programa, v kakršnega so se vpisovali. Sploh imam občutek, da na ministrstvu, ki se ukvarja s celotno izobraževalno vertikalo, znanje ni več pripoznano kot dobrina sama po sebi, kot javno dobro, ampak je vse, kar se v izobraževanju dogaja, podrejeno zahtevam trga. Zaščitni znak sprejemljivosti ali nesprejemljivosti nekih izobraževalnih programov je samo še to, ali bodo tisti, ki so v program vključeni, tudi zaposljivi. To je škodljivo in mislim, da bi bilo o tem treba razpravljati. Znanje je javno dobro, je dobrina sama po sebi. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Na vrsti je gospod Branko Ficko, ki ima poslansko vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Glede na vročico predhodnikov potrebujemo malo več kisika, zato imamo, na srečo, gozdove. Spoštovani minister! Radi govorimo, da je les strateška surovina. Vendar Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov ter s tem posledično tudi vaše ministrstvo se že leta otepa kritik, da za les iz državnih gozdov iztrži bistveno premalo. Da z državnimi gozdovi delamo negospodarno, nas opozarja tudi Računsko sodišče. Predvsem to velja za sistem koncesij, saj smo v preteklih letih izgubljali v povprečju cca 16 milijonov evrov letno, če bi seveda delo opravljal nekdo drug na osnovi javnega razpisa. Koncesijska dajatev se je v zadnjih letih sicer dvignila s 6 na lanskih 13 evrov, predvideno je 18 evrov po novem predlogu, kar bi nam na posekani les cca milijon 100 tisoč kubičnih metrov dalo slabih 20 milijonov evrov realizacije. To pa bi bilo še vedno bistveno manj, kolikor letno država daje proračunskih sredstev za področje gozdarstva in s tem dela izgubo. Gospod minister, sklep sveta Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov je zaustavljen, čeprav bi aneksi s koncesionarji morali biti sklenjeni do konca januarja – zakaj, vas sprašujem gospod minister, saj s tem država dodatno izgublja donos na račun koncesionarjev? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim.
Hvala za to vprašanje, da lahko tudi v Državnem zboru in tudi javnosti povemo, kaj se na tem področju dela v zadnjem času. Tri stole naprej od vas v vašo levo ali pa mojo desno sem sedel v Državnem zboru leta 2009, ko sem kot predsednik Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano prvič predlagal po več letih, da se poročilo Sklada kmetijskih zemljišč obravnava tudi v Državnem zboru, ne zgolj na parlamentarnem odboru. Ustavni problem je bil ravno to, da sem bil eden tistih, ki se tudi nisem strinjal z ureditvijo, ki je na področju gozdarstva oziroma z izplenom, ki ga država dobi iz državnih gozdov, ker približno en milijon kubikov na leto poseka že skozi vsa ta zadnja leta. Številke, ki ste jih navedli, so držale vse od leta 2006 do leta 2009, prej so bile še celo nižje za kakšen milijon. In tudi na osnovi tistih pritiskov in debate, ki se je odprla na vseh organih kasneje, je počasi začel ta donos tudi v državnih gozdovih naraščati, tako da je bil potem v letu 2010 7,5 milijonov, v letu 2011 okoli 10,5 milijonov in v lanskem letu 14 milijonov. Mi smo v lanskem letu, ko sem sam nastopil funkcijo ministra, takoj začeli, tudi glede na to, da koncesijske pogodbe še niso bile podpisane za lansko leto, aktivno tudi s skladom, da so se potem proti jeseni podpisale, in je bil dosežen ta donos, ki je bil že omenjen. Hkrati pa smo se temeljito pripravili tudi na letošnje leto, na koncesije za leto 2013, glede na to, da smo vsi opozarjali, da je tudi javnost do tega področja bila zelo pozorna, da je treba na tem področju urediti stvari. Zato smo od sklada pričakovali in tudi dobili, preden je šel v pogajanja s samimi koncesionarji, da so predlagali cenik, ki smo ga uskladili, po katerih cenah se les iz državnih gozdov glede na klaso prodaja na tržnem področju. Potem so bili predstavljeni tudi predlogi storitev, ki se obračunajo v koncesijski pogodbi, in tudi stroški spravila, na koncu pa donos iz tega posla, ki je za sklad posel, za koncesionarje pa prav tako. Na koncu je prišlo do tega, da smo glede na izplen, se pravi na asortiment, klasiranje pri teh pogojih, prišli tudi do razhajanja med Zavodom za gozdove in Skladom kmetijskih zemljišč in na tej osnovi se je potem tudi ta predvideni donos od začetnih slabih 14 evrov, ki je bil na skladu, dvignil na predlaganih 18 evrov. Kot ste tudi zapisali v obširnejšem vprašanju, je potem konec decembra, ko bi tudi te pogodbe morale biti podpisane, prišlo do velikega nasprotovanja koncesionarjev, pa tudi na skladu se niso strinjali vsi s takšnim izračunom, zato smo se po novem letu sestali predstavniki sklada, Zavoda za gozdove, koncesionarji, potem tudi predstavniki Gospodarske zbornice, ki zastopajo lesnopredelovalno industrijo, in predstavniki ministrstva in temeljito o tej stvari še enkrat spregovorili. Na koncu je bil tudi prejšnji teden na skladu ponovno obravnavan ta predlog za letošnje leto, da bodo v letošnjem letu izhodiščne cene za obračun tiste, ki jih je pripravil sklad v osnovi, to je tistih 13,5 evra približno, in to je minimalna cena, po kateri se računa, da bo ta koncesijska dajatev plačana, da pa opravimo 100- odstotni pregled, se pravi meritve lesa na količine in pa tudi na kvaliteto, na klasiranje, da se potem tudi vidi končna kvaliteta lesa. Razhajanje med oceno Sklada in pa med oceno Zavoda za gozdove je bilo ravno v tem, koliko lesa, katere klase je v tem etatu, ki je odkazan za ta milijon kubikov. Ta zadeva se bo v celoti spremljala in se bo na koncu tudi potem naredil poračun glede na to količino. Naslednji korak je, da se skupaj s strokovnjaki, ki so izdelali normative za sečnje, pregledajo še enkrat vsi ti normativi in se ugotovi, ali prihaja tam do kakšne izgube za državo na tem področju. Tretja ključna zadeva pa je to, kar sem tudi omenil, da so bili prisotni predstavniki Gospodarske zbornice, lesarstva, da bo les, katerega cena je določena v ceniku, po takšni ceni tudi dostopen za slovensko lesno predelovalno industrijo. V lanskem letu je šlo skoraj 80 % lesa iz državnih gozdov v slovensko lesno predelovalno industrijo, v izvoz pa po večini iz zasebnih gozdov [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod Ficko, dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor. To je sicer ene vrste, bi rekel, kompromisni predlog, ki nam sicer zadev na dolgi rok ne rešuje. Očitno je, da je v tej verigi gozd – žaga – lesno predelovalna industrija deleži niso pravično razdeljeni. Nekdo ima preveč, drugi premalo, predvsem pa izgublja država na račun drugih akterjev. Verjetno bo treba pristojnosti akterjev na novo porazdeliti. V kakšnem smislu? Da razdelimo, kdo je tisti, ki opravlja funkcijo odbire, klasificiranja, predvsem pa odpreme in prodaje lesa, na drugi strani pa tisti, ki bodo zadolženi za posek, spravilo, gojitvena dela, prevoze in tako dalje in tako dalje. Verjetno bi bilo treba razmišljati oziroma celo podpreti predloge, da bi koncesijo dobile gozdno-lesne verige, in to zelo hitro, neodvisno od posameznih pogodb, ki so sklenjene z koncesionarji. To je seveda predlog, rad bi pa slišal tudi vaše mnenje. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za to priložnost. Da se vrnem še najprej na tisti prvi del, kar vam še nisem odgovoril, ko ste prej dejali, da javna služba dela izgubo. Javna služba je za vse slovenske gozdove, državnih gozdov je približno ena petina po obsegu, in v tem delu je to poslanstvo javnogospodarske službe bistveno širše kot samo ukvarjanje z državnimi gozdovi. Kar se tiče teh razmerij za naprej, vsi vemo, da je koncesija sklenjena do junija 2016 in tudi ta proaktivni odnos, ki smo ga na ministrstvu zavzeli, je odnos, ki želi vzpostaviti razmere relativno hitro na pravo mesto, da bo tudi možna podelitev oziroma bo v bodoče upravljanje gozdov bistveno bolje, kot je danes. V pripravi je Zakon o gozdovih, v tezah so tudi tri variante bodoče ureditve. Največ stroke podpira ureditev, da bi v bodoče sklad in zavod za gozdove ustanovili kot podjetje, ki bi opravljalo s temi gozdovi in na eni strani imeli javno službo, na drugi strani pa ne tako kot zdaj za dvajset let neke koncesijske odnose, ampak bistveno aktivnejšo vlogo kot lastniki, bodisi je to posek za naslednjih pet let, določiti območja, določiti etat, licitacija na licu mesta, se pravi takrat, ko drevesa stojijo, in na ta način upravljanje. Se tudi popolnoma strinjam z vami in tudi tukaj smo želeli na ta način, kot ste omenili prej, da je sodelovala tudi Gospodarska zbornica, že zdaj vzpostaviti ta odnos, da ne bomo deležni očitkov, da lesno predelovalna industrija ne dobi lesa po takšnih cenah, kot jih imajo v ceniku obračunane koncesionarji. In ta odnos želimo že v letošnjem letu vzpostaviti. Prav tako bo marca zunaj razpis, s katerim bomo podpirali vsaj dva do tri lesna centra, ki sta tudi zapisana v lani sprejetem akcijskem načrtu, kjer bomo tudi poskušali v ozadju povezati, da bi bil eden od pogojev in prednostno pri tej zadevi tudi tam, kjer bo zveza lastnikov gozdov, kajti tudi zasebni lastniki gozdov so bistveno preslabo organizirani in na nek način postanejo v tej celotni verigi tudi talci teh odnosov. Tako na tem področju lahko mirno rečem, da se ogromno stvari pripravlja. Tudi ta izhodišča in te usmeritve, ki so bile iz vaših besed izrečene, so povsem v skladu s tem, kar smo v lani v akcijski načrt zapisali in se v ozadju že tudi pripravlja, se pravi oživeti v verigi celoto. Tu je za razliko od kmetijstva prvi v verigi bolje plačan kot tisti zadnji, za razliko od kmetijstva, kjer je trgovina tista, ki pobira več. Tukaj je zagotovo gozdarstvo v boljši poziciji, kot je lesno predelovalna industrija in predvsem spodbuditi bo treba tudi male lastnike, da bo ta poseg čim večji in na novo postaviti koncesijska razmerja.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Zanoškar bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Spoštovani gospod minister, poglejte, v zadnjem času smo priča mnogim demonstracijah, protestom, na katerih državljanke in državljani izražajo slabo voljo, gnev in zaskrbljenost nad državo, v kateri se nahajamo, in situacijo, kakršna je v državi. Ta gnev gre na račun povečevanja revščine, na brezposelnost, gre na račun škripajoče pravne države, škripajoče socialne države in ne nazadnje včasih gre v teh demonstracijah poleg vladajoče politične elite tudi na račun lokalnih politikov in lokalnih funkcionarjev. V tem vprašanju, ki vam ga namenjam, želim izvedeti vaše mnenje ali gledanje vašega ministrstva na to, kako naprej. Na primeru Maribora smo lahko videli, da v naši zakonodaji tudi v Zakonu o lokalni samoupravi nimamo instituta za odpoklic župana. Torej se mora zgoditi nekaj tako drastičnega, kot se je v Mariboru, da gredo ljudje na ulico in na takšen način, ki je na koncu koncev legalen, zahtevajo odstop župana. Mi spadamo med države, kjer so volitve županj, županov določene na neposreden način. Večina evropskih držav ima to določeno na posreden način. V teh državah je bolj preprosto urediti institut odpoklica županje ali župana. Pri nas je to malo bolj zahtevno. Vendar tako ko gledamo, da se pravna država odvija na ulici, bi bilo vsekakor dobro razmisliti o tem, kaj bi in na kakšen način bi vnesli ta mehanizem v našo zakonodajo, da bi se lahko v primerih, ko gre za eklatantne kršitve županj in županov na svojih delovnih mestih, lahko posluževali tega instituta, odpoklicali župana, županjo in se na tak način izognili vsem tem protestom, demonstracijam, na katerih vemo, da se kaj rado zgodi, da se prelivajo emocije v sovraštvo, v vandalizem in so posledice še toliko večje. Zato me zanima: Ali se razmišlja o vgradnji tega inštrumenta, tega mehanizma in na kakšen način vidite rešitev tega problema? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala. Lahko potrdim, da smo na ministrstvu začeli s pripravo zakonodaje, ki bi ravno ta institut vpeljala v slovenski sistem, torej odpoklic župana, kjer bi bili pobudniki volivci, določen bi bil določen odstopni prag, ki bi bil za to potreben, recimo 15 %, razmišljali smo v tej smeri, da bi bila določena kvalificirana večina udeleženih volivcev bila potrebna, da bi ta odpoklic lahko bil veljaven. Vendar pa ne morem napovedati, kakšna bo nadaljnja usoda tega predloga, ki smo ga, kot rečeno, na ministrstvu začeli pripravljati. Skoraj prepričan pa sem, da tisti, ki bo posle prevzel od mene v četrtek, da bo najbrž nadaljeval v tej smeri. Moje osebno mnenje in mnenje strokovnih služb na ministrstvu je, da je ta institut potreben približno v takih obrisih, kot sem ravnokar povedal. Kot rečeno, ne vem pa, kakšna bo nadaljnja usoda zakona, ki je v pripravi. Hvala.
Izvolite, gospod Zanoškar.
Hvala za odgovor. S tem zadovoljen. V svojem vprašanju sem najavil tudi, da bo to vprašanje v dveh delih, in sicer eno je to, drugo vprašanje pa se nanaša na absolutni preferenčni glas. Vemo, da je naš sistem tak, da so na lokalnih volitvah sestavljene liste in volivke in volivci ne morejo izražati svoje demokratične volje in izvoliti tistega svetnika ali svetnico mestnega odbora, občinskega sveta, ki si želijo. Mi vidimo v Pozitivni Sloveniji, da bi absolutni preferenčni glas bil mehanizem, bil del, ki bi prispeval k temu, da bi se ta demokratična volja volivk in volivcev izražala na tak način, da bi lahko izvolili tisto ime, ne pa samo listo, ne pa samo tiste prve tri ali prvega na listi, ampak bi lahko izvolili tudi katerega, ki je v listi umeščen nekje proti koncu ali na sredini. Hvala.
Hvala lepa. Minister,izvolite.
Tukaj lahko povem samo to, da se strinjam tudi sam s takšnim pogledom, ki ste ga ravnokar predstavili, vendar pa je tudi usoda morebitnih sprememb Zakona o lokalnih volitvah bolj v smeri krepitve preferenčnega glasu na način, kot ste ga opisali, torej uvedba absolutnega preferenčnega glasu je ravno tako v rokah tistega, ki bo od mene prevzel posle na tem resorju.
Hvala lepa. Gospa Patricija Šulin bo postavila poslansko vprašanje ministrici brez resorja, odgovorni za Slovence v zamejstvu in po svetu gospe Ljudmili Novak.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana ministrica za Slovence v zamejstvu in po svetu, dolgoročni cilj strategije sodelovanja med Republiko Slovenijo in avtohtono narodno skupnostjo je dejavno nenehno izmenjavanje gospodarskih stikov vseh oblik z namenom krepitve sodelovanja z gospodarskimi subjekti večinskega naroda v državah, kjer živi slovenska narodna skupnost, ter spodbujanje naložb iz sosednjih držav v Republiko Slovenijo. Zanima me: Kako učinkovito se strategija izvaja ter kateri projekti se izvajajo na podlagi sprejete strategije? Hvala lepa.
Izvolite, gospa ministrica.
Spoštovana gospa poslanka, spoštovani prisotni, lepo pozdravljeni! Hvala za vaše vprašanje. Leta 2011 je bila ta strategija sprejeta. Namen strategije je usklajen sinergijski in strateški pristop vseh pomembnejših gospodarskih dejavnikov iz Republike Slovenije in sosednjih držav. Pri tem še posebej sodelujemo z različnimi gospodarskimi združenji ali agencijami vseh štirih sosednjih državah, kjer najdemo slovenske manjšine. Takšno delovanje naj bi okrepilo obstoječe in ustvarilo nove gospodarske tokove, povečalo konkurenčnost in tudi izboljšalo sodelovanje avtohtonih slovenskih manjšin z matično državo. Za izvajanje in spremljanje te strategije sodelovanja je pri Uradu Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu imenovano posebno delovno telo za spremljanje strategije. Vodi in usklajuje delo tega telesa prav naš urad. Marca 2012 se je Vlada seznanila z letnim poročilom o lanskem letu, sedaj ta četrtek pa ja ponovno zasedanje tega sveta, kjer bo predstavljeno poročilo za letošnje leto in tudi program dela za prihodnje leto. Naj vam naštejem samo nekaj projektov, ki so bili izvedeni leti 2011. Bila je poslovna konferenca "Go Austria! Priložnosti za podjetja iz Slovenije v Avstriji". Ta konferenca je bila izvedena v Celovcu v slovenskem jeziku. Udeležilo se je je preko 170 podjetij iz Slovenije. Tam so bile prisotne različne čezmejne organizacije in pa podjetniki iz Slovenije, potem je vedno možnost tudi osebnega srečanja, navezovanja stikov, izmenjava kontaktov z namenom, da ta podjetja s temi organizacijami oziroma podjetniki tudi v prihodnosti sodelujejo. Potem je bil posvet Vključevanje mladih v čezmejne gospodarske procese. To je bilo maja 2011 v Trstu oziroma namen je bil prav vključevanje mladih v čezmejne gospodarske procese. Sam posvet je bil namenjen usklajevanju pobud in iskanju sinergij, ki jih lahko dosežemo že z obstoječimi sredstvi in projekti na različnih področjih in preko različnih programov, predvsem s poudarkom na mladih. Oblikujemo tudi skupni portal, na katerem naj bi prišlo do izmenjave informacij o ponudbi in povpraševanju po kadrih ter o večji promociji številnih priložnosti za mlade kadre v smeri ustvarjanja skupnega trga kadrov. Potem je bilo sodelovanje pri spodbujanju internacionalizacije podjetij in sodelovanje pri pripravljanju tujih neposrednih naložb. Na mednarodnem obrtnem sejmu v Celju sta se povezali Slovensko deželno gospodarsko združenje iz Trsta in pa Slovenska gospodarska zveza iz Celovca, ki sta se tam skupaj predstavili, in to z namenom, da ju gospodarstveniki, podjetniki iz Slovenije bolje spoznajo, navežejo stike in bolje sodelujejo. Okrogla miza Gospodarski izzivi in priložnosti čezmejnega sodelovanja in skupni nastop mladih iz zamejstva na kariernem sejmu na Gospodarskem razstavišču. To je v okviru sejma Moje delo 2011. Tam je potekala okrogla miza z naslovom Gospodarski izzivi in priložnosti čezmejnega sodelovanja. Tukaj so se prvič predstavili tudi mladi iz zamejstva. Potem je še predstavitev zamejskega gospodarstva v okviru srečanja Društva poslovnih žensk – FAM. Tukaj je sodelovalo 80 povabljenih. Potem oblikovanje rubrike Gospodarstvo, ki jo imamo na spletni strani urada. V njej je mogoče najti novice, aktualne projekte čezmejnega sodelovanja, razpise in številne koristne povezave do gospodarskih subjektov v Sloveniji. Tudi v letu 2012 so bile izvedene številne aktivnosti. Med najbolj vidnimi, slišanimi, obiskanimi sta bili konferenci na Ptuju in pa v Grosupljem, kjer je sodelovalo veliko podjetnikov.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Če imate še nabor teh aktivnosti v letu 2012, ali lahko še v tem delu dopolnite vaš odgovor? Hvala.
Izvolite.
V tem letu bomo s temi že uveljavljenimi aktivnostmi nadaljevali. Še posebej pri pripravi konferenc, na katerih bodo sodelovali podjetniki. Prvo takšno konferenco že pripravljamo. Mislim, da bo aprila v Idriji. Na te konference bomo povabili zamejske organizacije, podjetnike ne samo iz zamejstva, ampak tudi širše, iz Italije in Avstrije. Povabili bomo tudi predstavnike lokalnih skupnosti in območnih obrtno-podjetniških zbornic in tudi gospodarske zbornice. V prihodnosti nameravamo tudi okrepiti sodelovanje med slovenskimi in zamejskimi občinami. Zato bomo na uradu pripravili neke vrste ekskurzijo, na katero bomo povabili slovenske župane ali svetnike, ki se bodo imeli možnosti srečati se z zamejskimi župani – v Italiji imamo kar precej županov slovenskega rodu – kjer bodo spoznali določene projekte, aktivnosti v teh občinah in s tem imeli tudi možnost, da navežejo tesnejše stike in sodelovanje z zamejskimi občinami. Podobne projekte bomo ponovili tudi v drugi polovici leta na gospodarskem področju pa tudi pri povezovanju z zamejskimi občinami. No, nisem imela časa, da bi poudarila tudi to, da spodbujamo sodelovanje v čezmejnih projektih. Ker je pri tem prišlo do določenih zastojev, težav, administrativnih ovir, smo skupaj s komisijo Državnega zbora in Uradom organizirali konferenco, na kateri so vsi zainteresirani predstavili težave, s katerimi se srečujejo pri prijavah na projekte in pri izvajanju, pri sofinanciranju. Potem smo naredili analizo, ki smo jo posredovali tudi pristojnim ministrstvom. Tako bomo tudi v prihodnosti spodbujali prav to čezmejno sodelovanje na evropskih projektih. Urad pa ima najpomembnejšo vlogo prav pri sodelovanju na področju kulture, izobraževanja, in tudi tu bomo uvedli nekaj novosti.
Hvala lepa, gospa ministrica. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospa ministrica, ministra, poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je s sprejetjem nekaterih ukrepov grobo posegla v avtonomno delovanje na področju športa. Kadrovske čistke v Strokovnem svetu za šport in Svetu Fundacije za financiranje športnih organizacij, oprte na spremembo Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, na katero je Zakonodajno-pravna služba podala številne ustavnopravne pripombe, so očitno le del scenarija politične prilastitve tega dela civilne družbe. Četudi bi se moral Direktorat za šport intenzivno posvetiti pripravi predloga nacionalnega programa za šport ter drugih aktov s tega področja, nedopustno posega v delovanje tistih institucij, ki uspešno opravljajo svoje naloge. Eden izmed teh je Zavod za šport Republike Slovenije Planica. Le nekaj tednov po izjemno odmevni otvoritvi prenovljenih skakalnic ga je Vlada Republike Slovenije ukinila, naloge pa prenesla na novoustanovljeni Zavod za šport Republike Slovenije. Besede pristojnega ministra ob omenjeni otvoritvi, navajam, da "je Planica eden od tistih povezovalnih elementov v državi, okoli katerih med pozicijskimi in opozicijskimi strankami nikoli ni bilo spora", konec navedka, dober mesec kasneje odzvanjajo kot prvovrsten cinizem. Ministrstvo in Vlada Republike Slovenije sta namreč grobo načela povezovalnost zgodbe o Planici, ki jo je brez glasu proti sprejetju Zakona o nordijskem centru Planica v mandatu Vlade Boruta Pahorja izrazil tudi Državni zbor. Sklep Vlade Republike Slovenije ne sproža le utemeljenih dvomov v dobronamernost odločitve, ampak vzbuja tudi resne pravne pomisleke. Dejavnost Zavoda za šport Republike Slovenije Planica je opredeljena z Zakonom o nordijskem centru Planica, zato je dopustnost sklepa Vlade Republike Slovenije o spremembi imena in odstopanj od zakonsko predpisanega načina delovanja formalnopravno vprašljiva. Postavlja se tudi vprašanje odnosa do črpanja evropskih sredstev, saj je kot upravičenec do njih naveden Zavod Planica. Zato ministra sprašujem: Katere aktivnosti načrtuje oziroma izvaja Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport za učinkovito in namensko črpanje evropskih sredstev pri izvedbi projekta Nordijski center Planica? Gre za dve fazi in za znatna evropska sredstva. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa spoštovani poslanki tudi za to vprašanje. Moram reči, da kar občudujem, ko pravi, da si prizadevamo za, citiram, "politično polastitev" športnega dela oziroma tega dela civilne družbe, torej si prizadevamo za politično prilastitev športa, na vrhu katerega je njen verjetno še vedno strankarski kolega, nekoč generalni sekretar Zveze komunistov Slovenije gospod Janez Kocijančič. Jaz se bojim, da del športa, sploh ne ves, ampak del športa bil pač daleč od tega, da bi bil samo civilna družba. Potem ste nekaj spraševali v zvezi z Zavodom za šport Planica oziroma z Zavodom za šport Republike Slovenije. Dejstvo je, da je Planica nekaj zelo pomembnega za slovenski šport, zelo pomembnega tudi za slovensko identiteto, za našo samozavest. Ni pa seveda Planica edino, kar Slovenci v športu imamo, in zato smo se odločili, da edini javni zavod s področja športa imenujemo Zavod za šport Republike Slovenije, v okviru katerega pa seveda deluje organizacijska enota Center Planica. Center Planica smo začeli razvijati na podlagi načrta iz resolucije o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007–2023, včasih radi citirate izolski otok iz te resolucije, ampak tudi kar nekaj pametnih projektov je bilo v tej resoluciji, mogoče nekaj manj ambicioznih. In v to resolucijo smo takrat napisali, da bomo z dograditvijo sodobnega nordijskega centra ponudili kakovostno, turistično in športno storitev. Planica se gradi oziroma obnavlja s pomočjo Evropskega sklada za regionalni razvoj. Vsebuje oziroma vključuje Center za smučarske skoke in polete, vrednost celotnega projekta izgradnje Centra za smučarske skoke in polete je nekaj čez 21 milijonov evrov, brez davka na dodano vrednost. Do konca leta 2012 je bilo izplačanih oziroma realiziranih za približno 8,5 milijona evrov del. Za leto 2013 načrtujemo realizirati vsa dela tega dela Nordijskega centra Planica v višini še 11 milijonov 400 tisoč evrov, preostanek vrednosti pa po odpravi vseh napak v letu 2014. Druga komponenta je Center za smučarske teke. Zavod za šport Republike Slovenije Planica je z Ministrstvom za izobraževanje, znanost, kulturo in šport podpisal pogodbo o financiranju v okviru operativnega programa krepitve regionalnih potencialov 2007–2013 za Nordijski center Planica, druga faza, Center za smučarske teke. Zavod je na podlagi pogodbe začel s črpanjem evropskih sredstev v skupni višini 15 milijonov evrov. Tekaški center naj bi bil dograjen do leta 2014, realizacija teh sredstev do letošnjega leta približno 700 tisoč evrov, za leto 2013 načrtujemo 8 milijonov 150 tisoč evrov. Tukaj je to štirikratno povečanje vlaganja v športno infrastrukturno, o kateri sem govoril tudi v odgovoru poslancu Kavtičniku, pa še športne dvorane, vezane na evropsko prvenstvo v košarki, so tukaj zraven. Za leto 2013 8 milijonov 150 tisoč, za leto 2014 6 milijonov 400 tisoč evrov. S tem bo zastopan celotni nordijski šport, z dodatno ponudbo, s produkti, ki bodo omogočili, da vsak obiskovalec Planice najde nekaj za sebe. Izveden je bil arhitekturni natečaj. Izmed prispelih rešitev sta po mnenju komisije najboljše bistvo Planice zadeli dve projektantski skupini, Projektivni biro Blenkuš-Florijančič za oblikovanje krajine in športnih objektov in Stvar, d .o. o., za oblikovanje zgradb. Na podlagi nagrajene arhitekturne rešitve smo izvedli projektiranje posameznih faz, pridobili smo pet gradbenih dovoljenj, za obnovo letalnice bratov Gorišek ga pričakujemo v marcu, za osrednji objekt – za smučarske teke pa v maju letošnjega leta. Do zdaj smo izvedli deset javnih naročil po odprtem postopku na EU-portalu. Gradnja Bloudkove velikanke, ki je bila vrsto let slovenska sramota, spomnimo se tistih podrtih zadev v dolini pod Poncami, ki je bila pravzaprav povod za investicijsko namero v Nordijski center Planica, je že v uporabi. Jaz mislim, da jo naši skakalci že uporabljajo in izkoriščajo. Kar z nekaj verjetnosti lahko trdimo, da so tudi športni uspehi naših skakalcev plod te pridobitve.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala. Že leta 2008 je tedanji minister Zver napovedoval, kako dobro tečejo dela, pa se ve, da je zapustil zadeve tako daleč, da niso bila odkupljena vsa zemljišča. Marsikaj se je od takrat v resnici postorilo in navedli ste tudi del sredstev ki je bil iz evropskih sredstev porabljen. Vprašanje, ki se zastavlja in ki sem vam ga v uvodnem tekstu tudi omenila, je pa vprašljiva pravna rešitev. S sklepom vlade ste posegli v zakon, ki je bil sprejet. Z zakonom je bil Nordijski center Planica ustanovljen, javni zavod, vi ste zdaj ta javni zavod preoblikovali v dve organizacijski enoti. Tudi Zakonodajno-pravna služba, vaša vladna pravna služba, vam je govorila o tem. Je pa pravzaprav zdaj, ker ste uvod odgovora v obilni meri usmerili v politizacijo, verjetno res treba zastaviti tudi dodatno vprašanje, če se odgovor ne skriva v tem, da ste s preoblikovanjem lahko razrešili dosedanjega direktorja Nordijskega centra Planica in boste ali ste postavili svojega. Saj to, kako gre kadrovska politika na vašem ministrstvu, je prav zanimivo. In da se tudi na vašem ministrstvu pretirano ne ukvarjate s tem, če ima Računsko sodišče ali pa Komisija za preprečevanje korupcije pomisleke o posameznih vodstvenih ali visokih državnih uradnikov, s tem si ne belite glave. Ampak to, da pa odstranjujete ljudi, ki so se s svojim strokovnim delom pokazali, to pa je dejstvo. In del športa, ki naj bi bil celovito v tem novem zavodu obdelan, zagotovo ne bo, ker se šport za mlade seli na drugo mesto. .PODPREDSEDNICA RENATA BRUNSKOLE: Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Ker ste omenili tudi šport mladih, tudi gospod Kavtičnik, zdaj ga žal ni tukaj, si je privoščil eno dolgo razpravo, potem ko nisem več mogel odgovarjati. Vsi ti Zlati sončki in Krpani, vse to ostaja, za financiranje športa mladih je seveda tudi nam mar. Vse te aktivnosti so opredeljene v programu športa in za natančnejša vprašanja ministru bi bilo najbolj korektno se sklicevati na ta program športa oziroma zahtevati kakšno vprašanje, če je v tem programu športa morda kaj napak. Gospa Potrata, v zvezi s politizacijo ste razpravo začeli vi, nisem je začel jaz. Zadeva v zvezi z Zavodom za šport Planica je popolnoma čista. Pravno nasledstvo je popolnoma jasno. Mi z optimizmom gledamo na nadaljevanje del v dolini pod Poncami. Podpisane so pogodbe za izgradnjo otroških in mladinskih skakalnic, za servisni objekt, za smučarske skoke Čaplja, za izvedbo poševnega dvigala za sanacijo hudournika in tako naprej. Na veliki letalnici bratov Gorišek bomo z deli nadaljevali takoj po končanem svetovnem pokalu v smučarskih poletih 24. marca. Poleg že podpisanih pogodb bomo v letošnjem letu obnovili tudi letalnico in pričakujem, delali bomo na tem, da bo spet največja na svetu. Začeli bomo z deli na osrednjem objektu za smučarske teke in na tekaških progah, ki bodo končane v letu 2014. Kar se tiče računskih sodišč in podobnih zadev, naj vendarle povem, da je projekt Nordijskega centra Planica revidiralo Računsko sodišče in za opravljeno delo izdalo pozitivno mnenje, kar je po našem mnenju tudi zagotovilo, da bomo projekt Nordijskega centra Planica uspešno zaključili v za to določenih rokih.
Mag. Potrata, izvolite.
Hvala za besedo. V skladu z drugim odstavkom, 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da opravimo razpravo o odgovoru ministra Turka. Menim, da bi bila razprava o športu dobrodošla. Omenila sem že, da ni ne nacionalnega programa za šport, da je zakon o športu iz leta 1998 in da dobivamo poslanke in poslanci številne pripombe na ta zakon. Zlasti zaskrbljujoče so tiste sodbe, ki merijo na šport mladih. Jaz pa sem vesela, da ste vi, gospod minister, povedali, da Računsko sodišče v zvezi z Nordijskim centrom Planica ni imelo nobenih pripomb, zato je še toliko bolj čudno, da ukinjate ta zavod, ga reorganizirate, in v času, ko naj bi varčevali, ukinjate številne svete, številne organe, se bosta pa tu v enem javnem zavodu oblikovali dve organizacijski enoti, ki ne bosta prinašali nobenega privarčevanja, če naj bi to bila poanta reorganizacij, ker pogosto slišimo, da bi bila večja racionalizacija prihranek sredstev. Tako se tu zanesljivo postavlja vprašanje, zakaj je nekaj, kar dobro funkcionira, treba reorganizirati. Pri tem pa so na ključnih položajih za pripravljanje reorganizacij ljudje, ki pa imajo v svojem žepu ali pa v svojem predalu pripombe bodisi Računskega sodišča ali pa Komisije za preprečevanje korupcije, ne ravno bleščeča dobra mnenja, ampak prej kaj drugega, da bi moral kdo, ki je za imenovanje teh ljudi za dobo petih let na vodstvene funkcije odgovoren, dati prej kak pomislek, ne pa priporočilo za njihovo imenovanje. In to je tisto, kar se ob športnih uspehih, tudi skakalcev, tudi drugih športnikov, postavlja kot vprašanje, da se o športu in o dejavnosti, o športni strategiji v Državnem zboru in tudi na matičnem delovnem telesu praktično ne pogovarjamo, zato bi bila razprava o odgovoru ministra dobrodošla. Hvala.
O vašem predlogu, mag. Potrata, bomo odločali v sredo, 30. 1., v okviru glasovanj. Gospa Tamara Vonta, sedaj imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani minister, ob obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o verski svobodi, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev, ste junija lani v mnenju Vlade Republike Slovenije o predlogu med drugim zapisali, da Vlada že pripravlja ta zakon, nov zakon in da septembra 2012, ko sem vas vprašala, kako kaj kaže temu zakonu, ste rekli, da predvidevate, da bo vložen v parlamentarno proceduro pred koncem lanskega leta. Predloga zakona, kot vemo, še ni. Pač tu ga še ni Zanima me: Zakaj ga še ni, kdaj načrtujete, da bo prišel? Hvala lepa.
Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Vse, kar pravite, je res. Zakon je napisan, usklajen je skoraj z vsemi resorji in bo uvrščen na Vlado takoj, ko bomo ocenili, da bi bil v parlamentu lahko tudi sprejet. Namreč v času nastajajoče politične krize ne želimo odpirati še ene teme, ki bi lahko vodila v nestrpne razprave, ne želimo, da bi bila za človekove pravice tako pomembna tema, kot je verska svoboda, žrtev slabega vzdušja in nezaupanja tukaj.
Izvolite, gospa Vonta.
Hvala lepa. No, me veseli, da je bilo nekoliko empatije slišati. Jaz upam, da bo tudi v drugih primerih, recimo v primeru izbrisanih, možno slišati kaj podobnega, da ne bomo razpravljali o zadevah, ki razdvajajo in podobne reči. Zdaj imam pa samo še dve konkretni vprašanji. Jaz približno vem, kakšen je ta novi osnutek, zanimata me pa dve stvari. Tudi v komisiji za peticije smo že obravnavali eno peticijo, podpisalo jo je 30 tisoč ljudi, ki se nanaša na obdavčenje cerkve in tudi na financiranje socialnih prispevkov duhovnikom. Zdaj imamo že tik pred obravnavo drugo tako peticijo, prav tako množično podpisano. Ne vem, kako to komentirate. Je tudi to mogoče kaj vplivalo na zakon o verski svobodi? To je ena zadeva. Druga zadeva, ki me pa samo zanima na kratko, je pa to, kako boste po novem zakonu, po zakonu, ki ste ga pripravili, ocenili število vernikov. Po katerih podatkih? Tukaj namreč piše, da gre za tisoč pripadnikov registrirane cerkve ali druge verske skupnosti na enega verskega uslužbenca te cerkve ali druge verske skupnosti in da verske skupnosti število svojih pripadnikov dokazujejo z verodostojnimi podatkovnimi viri, med drugim lahko predlagajo tudi uporabo podatkov zadnjega popisa prebivalstva. Kolikor vem, v zadnjem popisu tega vprašanja ni bilo. Ne vem, kaj vam bodo morali predložiti. To me namreč zanima. Na kateri način bodo dokazovali število pripadnikov neke verske skupnosti. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Vsa ta vprašanja, ki jih zdaj postavljate, so seveda vprašanja, o katerih sem prepričan, da bomo govorili takrat, ko bo ta zbor novelo zakona o verski svobodi obravnaval. Če sem pravilno poslušal predsedujočega na začetku teh poslanskih vprašanj, pa po poslovniku ne morete postavljati v drugem delu novih vprašanj, kar ste vi zdaj naredili. Tako bom ta poslovnik izkoristil za to, da vas bom spomnil, da ste postavili nova vprašanja in ne samo zahtevali dopolnitev odgovora na že postavljeno vprašanje. Ampak kot rečeno, vsebinsko zadeva sodi v razpravo o noveli zakona o verski svobodi. Ne moremo zdaj o nekem vprašanju iz tega zakona razpravljati posebej oziroma vam jaz odgovarjati na poslanskih vprašanjih.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavila gospa Maša Kociper ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, imam kratko vprašanje v zvezi z zemljiško knjigo. Zemljiška knjiga kot evidenca nepremičnin, ki vsebuje podatke o pravnih dejstvih in stvarnih pravicah na nepremičninah, je zlasti pomembna zaradi njenega vpliva na trgovanje z nepremičninami, za zagotavljanje zaupanja v zemljiško knjigo kot temelja zemljiškoknjižnega prava pa je ključno ažurno in sprotno poslovanje zemljiške knjige, saj lahko le tako stranke pridobijo točne podatke o pravicah in pravnih dejstvih na nepremičninah, kar potem vpliva na pravno varnost pri prometu z nepremičninami. Kot vemo, se je usklajenost zemljiške knjige z dejanskim stanjem in pa delovanje zemljiške knjige v zadnjih letih močno spremenilo kot posledica projekta informatizacije, ki pa je dalje del projekta posodobitve evidentiranja nepremičnin. V skladu z mojo napovedjo vas zato najprej sprašujem oziroma prosim za podatke: V kakšnem deležu so vpisi v zemljiški knjigi sedaj že usklajeni z dejanskim stanjem in kakšen je trend reševanje zemljiškoknjižnih zaostankov v zadnjih nekaj letih, recimo petih? Ali po vašem mnenju ali oceni informatizacija zemljiške knjige vpliva ugodno, pozitivno na zmanjševanje zemljiškoknjižnih zaostankov? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, spoštovana poslanka. Končno bom imel priliko odgovoriti na to vprašanje. Najprej glede prvega dela vprašanja, koliko odstotkov vseh zadev v zemljiški knjigi je urejenih pravno pravilno. Tukaj najbrž mislite na usklajenost med podatki zemljiške knjige, zemljiškega katastra. Usklajenost je 99,9 %. Torej skoraj popolna. Nekaj težav je bilo v preteklih letih, zdaj jih več ni. Kar se pa tiče drugega dela, v kolikšni meri prispeva informatizacija zemljiške knjige k hitrejši odpravi sodnih zaostankov na tem področju, lahko odgovorim, da zelo, odločilno. Lahko predstavim podatek za zadnjih pet let, tako kot ste želeli. Skupno število vseh zadev sodnega zaostanka na dan 31. 12. 2011 je bilo za skoraj 50 % nižje kot na dan 31. 12. 2007. Torej v petih letih za 50 %. Še boljši pa je podatek iz lanskega leta, ki kaže, da je v prvem devetmesečju, torej v prvih devetih mesecih leta 2012 glede na stanje 31. 12. 2011 so se sodni zaostanki v zemljiškoknjižnih zadevah zmanjšali za 66 %. Vse to v glavnem na račun informatizacije zemljiške knjige. Tudi sicer predvidevamo in enako tudi sodstvo, da se bodo sodni zaostanki na tem področju v prihodnosti še pospešeno zmanjševali in da bodo kmalu odpravljeni. V bistvu je zemljiškoknjižno področje eno tistih področij, kjer gre sodstvu zelo dobro, kjer sodne zaostanke hitro zmanjšujejo in kjer tudi čas trajanja vpisa v zemljiško knjigo in drugih zadev, ki so povezane z zemljiško knjigo, vztrajno pada. Ko gre za ti ključni dve vprašanji, tudi pravosodne reforme, ki sem jo sam pripravil, torej kako pospešiti delovanje sodišč, je treba povedati, da teh problemov, ki so sicer na drugih področjih ali pa na večini drugih področij, zlasti ko gre za tako imenovane pomembne zadeve, teh problemov, ko gre za zemljiško knjigo, ni. Ravno obratno, tukaj sodišča delajo zelo dobro, odlično pravzaprav.
Izvolite.
Če lahko dopolnilno. Minister, kot si verjetno mislite, želela sem slišati vašo oceno prav zato, ker se načrtujejo tukaj nekatere spremembe, za katere nekateri menijo, glede na to, da se trendi razvijajo v pravo smer in da ste tudi kot resorni minister z njimi zadovoljni, me zanima: Kakšna je po vašem mnenju dodana vrednost načrtovanega združevanja zemljiške knjige in katastra, zlasti glede na to, da se ta zadnji predlog, s katerim sem jaz seznanjena, ne razlikuje bistveno od tistega starega predloga bivše Janševe vlade, kjer je že takrat bila izpostavljena morebitna protiustavnost te rešitve? Če sem prav obveščena, bi ta predlog zakona o nepremičninskih evidencah tudi takrat prenesel odločanje na prvi stopnji na upravne organe, se pravi na GURS, na drugi stopnji pa na sodišča. In po mojih informacijah, seznanjena sem z dopisom Vrhovnega sodišča, se pač njim zdi to sporno tudi z vidika neke finančne ocene tega posega. Zanima me, kako glede na to, kar ste prej povedali, na dobre trende, ocenjujete to načrtovano spremembo?
Izvolite.
Najprej naj povem, da sam nasprotujem temu predlogu. Tukaj gre za predlog kolega Černača, jaz se z njim nisem strinjal, in se še vedno ne. Mislim, da takšno združevanje, kot je predvideno v tem zakonu, ki pa že nekaj časa stoji in niti ne vem, kakšna je oziroma bo njegova usoda, ki predvideva združevanje zemljiške knjige, zemljiškega katastra, in to na Gursu, torej v okviru Ministrstva za infrastrukturo in prostor. Temu nasprotujem, ker za to ne vidim nobene potrebe in nobenega smisla, nobene dodane vrednosti. Neka sprememba je smiselna, če z njo pridobimo nekaj, če nekaj popravimo, če je nek pozitiven rezultat, tukaj ga ne vidim, kvečjemu vidim nevarnost za poslabšanje stanja. Treba je vedeti, da je pozicija zemljiške knjige, ko gre za informatizacijo, precej boljša, kot je položaj katastra, ko gre za vprašanje informatizacije. In na splošno, torej če primerjamo oba sistema, je zemljiškoknjižni sistem v bistveno boljšem stanju in tudi zato takšna združitev v upravnem organu ne bi bila smiselna. Še cel kup drugih dilem ta združitev odpira. Ampak, kot rečeno, sam je ne podpiram. Kakšna bo njena nadaljnja usoda, bomo videli. Hkrati pa lahko vseeno povem, da ne mislim tako, kot misli sodstvo, da je pa zemljiška knjiga sodna pristojnost, nekaj, kar je eminentnega sodne veje oblasti. To ni res. Zemljiška knjiga in tudi kataster sta lahko organizirana tudi kako drugače. Primer in dokaz za to je Nizozemska, kjer zemljiška knjiga ni organizirana v okviru sodstva. Vendar pa trenutno to funkcionira odlično in če nekaj funkcionira odlično, ni nobene potrebe, da se to spremeni [[..]]
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču bo postavil gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovani minister, gospod Černač! Oktobra 2011 so bila sprejeta izhodišča za resolucijo o nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture za obdobje 2011–2030. Glede na zadnja poročila iz Bruslja naj bi bila Slovenija umeščena v oba železniška koridorja, baltski in sredozemski, kar je pozitivna novica, saj bo Evropa tudi prek različnih finančnih instrumentov sofinancirala investicije tudi na teh dveh koridorjih v naslednji finančni perspektivi 2014–2020. Spoštovani minister: Ali lahko potrdite, da je Slovenija dokončno umeščena kot enakovreden partner v oba železniška koridorja, baltskega in sredozemskega? Poleg tega vas sprašujem: Ali vaše ministrstvo pripravlja nacionalni program razvoja slovenske železniške infrastrukture za obdobje do leta 2030 oziroma do leta 2050? Ali bo del nacionalnega programa oziroma kakšnega drugega programa tudi finančna konsolidacija, ki bo imela osnovo tudi v proračunih za leti 2013 in 2014 ter načrtih razvojnih programov do leta 2017 za gradnjo železniške infrastrukture vsaj do leta 2020? Prejel sem kar nekaj amandmajev naših evropskih poslank in poslancev, ki vidim, da se trudijo z vlaganjem amandmajev. Nekoliko sem bil zaskrbljen ob branju vseh teh dokumentov, ki jih ni malo, da nas je Evropska komisija meni nič, tebi nič pozabila in nas sploh ni kot polnopravno članico Evropske unije uvrstila v omenjeni koridor, predvsem ko govorimo o koridorju TEN-T Baltik–Jadran. Še dobro, da so naši evropski poslanci vložili amandmaje in da so na odborih to sprejeli in potrdili. Želim si, da bi to bilo tudi v Evropskem parlamentu dokončno potrjeno in sprejeto. Me pa skrbi, da v državi Sloveniji tako solistično nastopamo, da vsak minister, ki pride, se nekako drugače obnaša do tega enotnega evropskega prostora, katerega del smo. Če se ne bomo povezali v evropski prostor in če ne bomo pripravili, ne zgolj resolucijo, in se pogovarjali o nekih željah, ampak če ne bomo to jasno zapisali in tudi projekte v naravi pripeljali do konca, bomo lahko dejansko izpadli iz teh zelo pomembnih evropskih prometnih tokov in potem lahko dejansko pozabimo na razvoj te, nam obljubljene, deželice Slovenije, o kateri tako radi govorimo, da ima odlično lego. To nam nič ne pomeni in ne pomaga, čega ne znamo dejansko izkoristiti. Lepo prosim za vaše mnenje in odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to vprašanje. Vprašanje je bilo, ali je Slovenija umeščena v oba železniška koridorja, baltsko–jadranski in mediteranski oziroma sredozemski. Odgovor je da. Slovenija je v okviru uredbe glede vzpostavitve jedrnega železniškega omrežja umeščena v oba koridorja. Nekaj besed mogoče o zgodovini. Zaradi lažje implementacije vseevropskega prometnega omrežja TEN-T omrežja v naslednji finančni perspektivi v obdobju 2014–2020 je Evropska komisija pred časom predlagala vzpostavitev koridorjev tako imenovanega jedrnega omrežja. Te koridorje je opredelila v predlogu uredbe o vzpostavitvi inštrumenta za povezovanje Evrope. V osnovnem predlogu, ki ga je komisija objavila oktobra leta 2011, je bila Slovenija zajeta samo v mediteranskem oziroma sredozemskem koridorju. V procesu obravnave predloga na delovnih telesih sveta Evropske unije je Sloveniji uspelo, da je bila vključena tudi v baltsko–jadranski koridor, poleg tega pa je v predlogu uredbe naveden še odsek Ljubljana– hrvaška meja proti Zagrebu. Takšen predlog je svet ministrov za promet potrdil na zasedanju, ki je bilo marca 2012. Tudi odbor za promet Evropskega parlamenta, kar ste sami omenili, je decembra potrdil takšno rešitev in pričakovanje je, da bo letos enako storil še parlament na plenarnem zasedanju. Kar se tiče umestitve Slovenije v oba železniška koridorja, baltsko–jadranski in mediteranski oziroma sredozemski, je Slovenija tukaj umeščena v okviru jedrnega omrežja. Seveda pa nam v perspektivi to ne bo kaj dosti pomagalo, če ne bomo zahtev, ki jih postavlja pred države članice ta uredba, zahtev glede specifik, ki jih mora izpolnjevati omrežje glede osnih obremenitev, dolžine vlakov, hitrosti in vsega ostalega tudi uspešno implementirali. In tu odgovor na drugi del vprašanja. Že pred časom sem omenil, da ministrstvo pripravlja resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometne infrastrukture. En del te resolucije je tudi modernizacija železniškega omrežja. Vlada je ta vprašanja obravnavala na eni izmed jesenskih sej in sprejela nekaj zadolžitev, ki jih ministrstvo izvaja. V sklopu izdelave te resolucije so za področje železniške infrastrukture obdelana naslednja področja: razvoj javne železniške infrastrukture v Republiki Sloveniji, razvoj javne železniške infrastrukture za potrebe tranzitnega in domačega tovornega prometa, razvoj za potrebe primestnega potniškega prometa, razvoj medmestnega in mednarodnega potniškega prometa, razvoj infrastrukture za hitri daljinski promet, skupna omrežna strateška izhodišča za razvoj javne železniške infrastrukture in prioritetni projekti za obdobje 2014–2020 ter projekti, ki se bodo izvajali po tem obdobju do leta 2030 in naprej. V okviru tega dokumenta, ki ga pripravljamo na ministrstvu sami, tudi zaradi tega mogoče malo daljša časovnica, ker gre za dokaj zahtevno področje, je predviden tudi finančni okvir oziroma finančni viri za financiranje posameznih odsekov. Poleg znanih sredstev iz proračuna Republike Slovenije, ki jih imamo na voljo v višini približno 110 milijonov evrov letno iz naslova cestnih taks in ostalih pristojbin, ki so namensko namenjena razvoju prometne infrastrukture, so poglaviten vir v naslednjem obdobju 2014 d–2020 sredstva evropske kohezijske politike in tudi sredstva, ki še niso počrpana iz sedanje finančne perspektive 2007–2013, ki pa jih bomo uporabili za modernizacijo tega omrežja v obdobju do konca izvajanja te perspektive v letih 2014 in 2015. Poseben vir predstavljajo tudi sredstva, na katera računamo v okviru strateškega partnerstva za izvedbo posameznih infrastrukturnih odsekov. Računamo, da bo ta resolucija v kratkem dopolnjena in zaključena, nakar bo sledila obravnava na Vladi in javna razprava in potem tudi potrditev oziroma sprejetje v Državnem zboru. Na ustrezen način bo tudi okoljsko presojana, tako da bo ustrezna podlaga za izvedbo vseh tistih projektov, ki se bodo izvajali v okviru perspektive 2014–2020.
Izvolite.
Dopolnitev. Spoštovani minister, hvala za odgovor. Jaz sem prepričan, da nam bo tokrat uspelo, da bomo skupaj dosegli ta cilj, da bomo končno vključeni in povezani z evropskimi glavnimi koridorji, tako kot se to spodobi in ne tako, kot se je to pogovarjalo ali dogovarjalo oziroma bolje rečeno neposredno zanemarjalo v letih 2006–2007, ko se je začelo pogovarjati o skupnih povezovalnih koridorjih, da kot država nas ni bilo v evropskem prostoru, smo izpadli iz tega dela. Mi vemo, da imamo povezavo z Jadranskim morjem. Mi vemo, da je to naše nacionalno bogastvo, naša primerjalna prednost z ostalimi evropskimi državami in če se ne bomo intenzivneje ukvarjali s tem projektom pospešeno, bomo zamudili še druge priložnosti, kot se je to dogajalo v preteklosti. Luka Koper je zelo pomembna, je strateško pomembna, pa to lahko ima Vlada zapisano v svoji strategiji oziroma v strategiji upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije ali pa nima. Dejstvo je, da je Luka Koper izjemnega pomena za razvoj te države in imamo lahko v povezavi z ostalimi lukami, Trstom, Reko, eventualno z Raveno in Benetkami ključno vlogo pri oskrbi srednje Evrope. Vemo, da imamo na desni strani Suez, da imamo Gibraltar, da se tukaj največje količine tovora pripeljejo po morju. Mi imamo v srce Evrope pripeljan koridor po morju in tega očitno nismo znali v preteklosti izkoristiti. Sedaj po 22 letih se šele pogovarjamo o drugem tiru, ali bo uresničen do leta 2020, pa bi moralo biti že, bom rekel, krepko zakopano gradbišče in [[...]] [[znak za konec razprave]] Spoštovani minister, povejte mi še to: Ali bo resnično vaše ministrstvo in strokovne službe maksimalno naredile vse in ali se boste res aktivno vključili?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Aktivnosti, ki smo jih peljali v preteklem letu, govorijo o tem, da se zavedamo tega, kaj se lahko zgodi, če tistega, kar je Sloveniji uspelo v okviru umeščenosti v te koridorje, ne bo uspelo realizirati potem tudi v praksi skozi modernizacijo železniške infrastrukture. Zelo dragocen čas v preteklih letih, kot ste sami ugotovili, je bil žal že zamujen. Nekatere sosednje države so v tem obdobju izredno intenzivirale aktivnosti v modernizacijo in v izgradnjo nove železniške infrastrukture in bodo nekje do leta 2022 oziroma do leta 2023 pripravljene sprejeti bistveno drugačne vrste pretovora, kot so ga sposobne danes. Zaradi tega je zelo pomembna naloga, ki je pred nami, da v tem obdobju do leta 2020 zagotovimo predvsem ustrezno modernizacijo na petem koridorju ne samo zaradi potreb pristanišča Koper, ampak tudi zaradi tega, ker s tem odpiramo nove možnosti za pretovor še za nekaterih sosednjih pristanišč. Pristanišča Koper, Reka, Trst in ostala v okviru severnojadranskih pristanišč se, kot veste, že zdaj povezujejo v neko združenje, ki se imenuje NAPA. Gre za neko združenje, ki naj bi na nek ustrezen način razdelilo možnosti pretovora različnih vrst tovora glede na kapacitete, ki jih ta pristanišča imajo, ker ni problem v tem, da tega tovora ne bi bilo dovolj, ampak je problem v tem, da se posamezne luke na ustrezen način specializirajo za posamezne vrste tovorov in da se ta del blaga, ki je na voljo na tem območju, ustrezno porazdelijo. Mislim, da prihaja čas, ko bo treba to dokaj razrahljano povezanost v okviru teh severnojadranskih pristanišč nadgraditi mogoče v enem delu tudi v smislu kapitalskih povezav. Čas bo prinesel svoje. Prepričan sem, da bo v nadaljevanju do tega tudi prišlo in zelo pomemben del oziroma zelo pomembna okoliščina pri tem povezovanju bo seveda zagotovitev ustreznosti železniškega koridorja v okviru tega petega koridorja. Tako je ključna naloga ta, da se to omrežje modernizira in da se v tem vmesnemu obdobju, dokler še ne bo v formalnem smislu pripravljen projekt nove proge Divača–Koper, izvede tista prva faza modernizacije, ki ji mi pravimo pripravljalna dela, izvedla naj bi se do konca leta 2015 in naj bi omogočila povečanje pretovornih zmogljivosti za potrebe pristanišča Koper s sedanjih 72 na 103 vlake dnevno.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovani minister, mislim, da se bova oba strinjala, da je preteklo preveč let in da je preveč časa bilo zapravljenega in preveč zamujenih možnosti in priložnosti, zato predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi javna razprava na to temo, predvsem pa o vaših odgovorih. Gre za pomembno področje in glede na to, da se je v preteklosti res dogajalo toliko napak, toliko nespametnih odločitev in zanemarjanj tako pomembnega področja, kot je povezovanje in vključevanje Slovenije v evropske prometne tokove, predlagam, da razpravo opravimo v Državnem zboru. Če Državni zbor tega ne bo izglasoval, bom predlagal, da skličemo izredno sejo Odbora za infrastrukturo in prostor, verjetno tudi skupaj z Odborom za gospodarstvo, da se resno pogovorimo in poglobljeno ugotovimo, kje smo, kaj še potrebujemo, kaj nam še manjka za pripravo resolucije o nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture. Poglejte, Hrvaška se pripravlja za vstop v EU, ko smo se mi pripravljali, se nismo tako pogovarjali in dogovarjali, kot se pogovarja Hrvaška. Že danes je jasno, da Hrvaška bo hkrati s Slovenijo, pa smo mi že kar nekaj let v EU, pa bodo na istem sklicu seje Evropskega parlamenta potrdili tudi njihovo povezavo Koprivnica–Zagreb–Rijeka. Mislim, da bi tako morala ravnati tudi Slovenija takrat v letih 2006–2007 in da bi morali pospešeno tudi obnavljati obstoječo infrastrukturo na področju železniškega prometa in da bi morali investirati v javni potniški železniški promet, tako kot to počno države, kjer je več razuma in več izkušenj in kjer že danes imajo nekako zaključeno fazo trajnostnega razvoja, zelenega razvoja, o čemer se mi šele pogovarjamo in dogovarjamo, da bi morali enkrat tudi razmišljati o nekem zelenem preboju. Žal nam ni uspelo v preteklosti, vendar nikoli ni prepozno, in jaz upam, da bomo tokrat zmogli toliko modrosti, da se ne bomo delili na vaše, naše, leve in desne, ampak da bomo dejansko delali za dobro nas vseh in za razvoj Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ivan Hršak bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Moram reči, da sem razočaran, ker ministra ni v dvorani, nisem zasledil, da se je opravičil, da bo odsoten. Glede na dejstvo, da smo na začetku seje razpravljali, ali bo odstopil danes ali v četrtek, ker ima toliko dela do četrtka, sem mislim, da bo tudi imel to dolžnost, da bo odgovoril na poslansko vprašanje in sem glede tega razočaran, in se mi zdi neresno in neodgovorno z njegove strani. Bom pa vseeno postavil to poslansko vprašanje in želim pisni odgovor s strani Ministrstva za finance.
Dogovorjeno, s tem da je na začetku povedal predsedujoči, da je minister opravičen po 19. uri, pa ste morebiti preslišali.
Potem se pa opravičujem, pa sem preslišal. V decembru 2012 je začel veljati več kot potrebni Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Tik pred tem smo preživeli tudi ustavno presojo na Ustavnem sodišču in sedaj bi morali več kot intenzivno delati na vseh potrebnih pogojih za pričetek dejanskega delovanja sanacije državnih bank. Toda glej ga zlomka, po informacijah, s katerimi razpolagam, se baje na tej zadevi nič ne dogaja. Po nekaterih informacijah zadevo zadržuje menda ravno Banka Slovenije, ki naj ne bi soglašala z načinomvrednotenja slabih terjatev. Sam se kot poslanec ne morem zanašati zgolj na časopisne članke kot nekateri moji poslanski kolegi in kolegice, seveda ko jim to ustreza. Zato vam postavljam poslansko vprašanje, saj bo le vaš odgovor ustrezal resničnemu dejanskemu stanju pri tej zadevi. Sprašujem: Kaj se resnično dogaja oziroma se ne dogaja na tej več kot nujni zadevi za našo državo? Prosim za konkretne odgovore. Kdaj lahko po vaši oceni končno pričakujemo prve pozitivne rezultate sanacije bančnega sistema? Preprosti ljudje, ki me srečujejo na ulicah in me o tem sprašujejo, so več kot zaskrbljeni in že skoraj obupujejo. Menijo, da iz vsega tega skupaj ne bo nič in da tisti, ki so se pri teh več kot problematičnih kreditih okoristili, ne bodo odgovarjali, medtem, ko preprosti ljudje za najmanjše prekrške takoj tudi odgovarjajo. Sprašujem in želim konkreten odgovor, za katerega se že vnaprej najlepše zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Prejeli boste pisni odgovor. Še zadnje poslansko vprašanje danes bo postavil mag. Stanko Stepišnik ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonetu Černaču. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Zopet moram ugotoviti, da od 79 prijavljenih je samo še ena poslanka in 4 poslanci iz Pozitivne Slovenije in pa en dežurni iz DeSUSa. Hvala lepa za prisotnost. In pa seveda gospod minister Černač, na katerega bo naslovljeno vprašanje, plus trije strokovci. Gradbeništvo je izredno pomembna gospodarska panoga, saj je imelo leta 2008 še okoli 87 tisoč zaposlenih, medtem ko prejšnje leto 2012, konec leta, slabih 69 tisoč zaposlenih. To se pravi, da je bila leta 2008 po številu zaposlenih tretja najmočnejša dejavnost v Sloveniji, danes pa je izredno padla, ker je njen družbeni bruto produkt iz leta 2008, ko je bil 8,7 odstotka družbenega bruto produkta, padel na slabe 4 odstotke strukturnega deleža družbeno bruto produkta. To je precejšnji padec, to pomeni tudi padec dodane vrednosti, kar nadomešča ostala industrija, vendar ostala industrija ni tako močna, da bi pospešila gospodarsko rast oziroma rast družbenega bruto produkta, zato beležimo celo negativno rast za lansko leto blizu 3 %. Teh 30 tisoč manj zaposlenih v gradbeništvu, pa verjetno tudi od 30 do 50 tisoč tistih, ki so odšli v bivše republike Jugoslavije, pomeni izredno veliko izgubo v slovenskem gospodarstvu. Če je obseg poslovanja oziroma potreb po gradbenih delih bil leta 2008 3,5 milijarde evrov, se je zmanjšal v letu 2012 na 1,2 milijardi evrov. To je izredno velik padec potreb po gradbenih delih, kar dejansko pomeni, da je ta veja izredno osiromašena. Lahko bi celo rekli, da zaradi vseh teh stečajev, ki so se zgodili, je v krizi celotna dejavnost, saj obsega tudi razne šole od zidarjev, poklicne, srednje, visoke, fakultete, razne inštitute, ki so preizkušali in dajali materiale, neke standarde, to se pravi da lahko govorim o celotni krizi te dejavnosti v Sloveniji. Gospod minister, zaradi tega velikega padca in ker se še poslabšuje stanje v gradbeništvu bi prosil, da poveste: Katere [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Bom jaz prebral, spoštovani poslanec vprašanje, ker vam je zmanjkalo časa: Katere ukrepe ste pripravili v letu 2013 za izboljšanje pogojev gradbeništva in kdaj jih boste začeli izvajati? Tako je bilo najavljeno to ustno poslansko vprašanje. Jaz sem ga vesel, ker dejansko gre za gradbeni sektor, ki je zelo pomemben zaradi tega, ker ima multiplikativne učinke še na številnih drugih področjih in na številnih drugih sektorjih. Ne vem, poenostavljeno povedano, sto novih stanovanj pomeni sto kuhinj, sto dnevnih sob, dvesto otroških sob, sto spalnic in tako naprej. Da ne govorim o vsem ostalem, kar ta dejavnost prinaša s seboj. Gotovo sta dva razloga, katerih posledica je upad te gradbene aktivnosti v zadnjih letih. Enega ste omenili. Ni samo kriza tista, ki je povzročila ta upad. Zelo pomemben faktor je splošna gospodarska kriza. Je pa en velik problem, vsaj v naši državi, to nesrečno lastninjenje, ki se je dogajalo predvsem v nekaterih večjih gradbenih sistemih v preteklih letih, kjer v določenem trenutku vodilni menedžerji niso zaznali, da trenutek ni primeren, da bi morali energijo in ambicije posvetiti razvoju te dejavnosti namesto lastninjenju, posledice pa so v povezavi tudi s to krizo tukaj. Seveda pa ni vse samo na tem ministrstvu, ki lahko predvsem omogoči možnosti za umeščanje določenih projektov v prostor, za deregulacijo, omogoči, da se dela hitreje izvajajo in tako naprej. Zelo pomembno je urejeno stabilno poslovno okolje. To velja ne samo za gradbeništvo, ampak za praktično vse poslovne dejavnosti. Kaj pomeni urejeno stabilno poslovno okolje, vemo vsi. Prvi atribut tega urejenega stabilnega poslovnega okolja je, da deluje pravna država. Kako deluje v Sloveniji, vidimo na vsakem koraku. Še vedno je povprečni rok reševanja v gospodarskih zadevah v Sloveniji tisoč 390 dni, v Nemčiji štirikrat manj. Da ne govorimo o primerih, ko posamezni izvajalci, podizvajalci in tako naprej še vedno kljub številnim regulativam ostajajo brez plačila za opravljeno delo. Nekaj tega se je izboljšalo, vse pa seveda še ne. Tukaj nas čaka vse skupaj še kar nekaj dela in aktivnosti predvsem na področju tega pravnega stabilnega okolja in na področju ustrezno delujočega finančno-bančnega sistema. Tukaj je pomemben korak bil storjen s tem, ko se je sprejel zakon glede slabe banke, glede tega, da se presekajo te slabe terjatve, da se izločijo posebej, da se omogoči izčiščenje in da se na drugi strani omogoči normalno delovanje bank za spremljanje tekočih projektov, ki se začenjajo počasi odvijati. Na ministrstvu smo v preteklem letu naredili nekaj najbolj nujnih sprememb predvsem na področju prostorsko-gradbene zakonodaje. Kjer je bilo to mogoče, smo pospešili aktivnosti za pripravo državnih prostorskih načrtov. 16 je bilo sprejetih v preteklem letu in toliko naj bi jih bilo sprejetih tudi letos, kar pomeni nek potencial, ki bo omogočil generiranje novih investicij, novih projektov. Pospešili smo aktivnosti, ki sem jih omenil že prej v odgovoru na eno izmed poslanskih vprašanj, pri črpanju evropskih sredstev. Tako da obseg, na katerega ima ministerstvo posreden ali pa neposreden vpliv, pomeni v letu 2013 približno milijardo 600 milijonov investicijskega potenciala v projektih s področja prometne in energetske infrastrukture, približno pol : pol, 800 na prometni in 800 na energetski infrastrukturi. Seveda pa so tudi dodane aktivnosti, ki bodo temu sledile v posameznih lokalnih okoljih in s strani posameznih zasebnih investitorjev. Ko se kolo enkrat tako upočasni, kot se je v naši državi, je seveda potrebnega tudi nekaj časa, da se začne nazaj na nek normalen način odvijati in da dobi nek normalen tok. Vseeno mislim, da smo nekako na najbolj kritični točki in da bo letošnje leto nekje jeseni tisto leto, ki bo govorilo o povečevanju teh gradbenih aktivnosti, in da se bo tisto, kar je bilo storjeno v zadnjem letu dni, tudi na tem področju poznalo. Za naprej zaključujemo nacionalni stanovanjski program, poleg tistih aktivnosti, ki smo jih zagnali in ki so nekaj časa stale, na ta način, da bomo pospešili vlaganje tudi v ta stanovanjski fond, da bomo omogočili izrabo stanovanj, ki so trenutno nezasedena in so na tak ali drugačen način breme bilanc posameznih bank. In seveda vse ostale aktivnosti, ki bodo omogočile, da bomo sredstva, ki jih imamo na voljo tako iz skladov kohezijske politike kot iz ostalih virov, na ustrezen način usmerili v številne investicije na infrastrukturnem področju.
Izvolite, mag. Stepišnik.
Hvala lepa za ta delni odgovor. Dejansko se je ta gradbeni sektor tudi v Evropi precej skrčil, ampak precej manj, neki podatki govorijo o 17 %, v Sloveniji pa kar za 40 %, kar je iz zgornjih številk bilo nekako razbrati. Stanovanjski problem je dejansko takšen, da je bilo leta 2009 stanovanj v gradnji okrog 11 tisoč, leta 2011 7 tisoč 900, od tega precej individualnih investitorjev, se pravi posameznih privatnih investitorjev, ne podjetij, okrog 6 tisoč, od dokončanih stanovanj pa smo kar padli iz leta 2009 z 8 tisoč 500 na 5 tisoč 500 stanovanj. To se pravi, da tudi pri stanovanjski izgradnji nekoliko zaostajamo. Mislim, da s temi stečajnimi postopki predvsem v gradbeni dejavnosti se ukvarjamo vsi, ampak nekega pravega rezultata pa ni. No, jaz se veselim, če se bo to v letošnjem letu popravilo, saj je poročilo delovne skupine za pripravo ukrepov za sanacijo gradbeništva v Sloveniji pri Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo že pred letom in pol navedlo določene razmere v gradbeništvu, vzroke za krizo, ukrepe za podporo, predlogi ukrepov Gospodarske zbornice, Obrtno-podjetniške zbornice so bili tudi upoštevani. Podani so tudi nekateri ukrepi. Nekatere teh ukrepov ste navedli, toda tisti, ki bi pospešili zaposlovanje, so pa predvsem energetska in konstrukcijska sanacija stavb. Vemo, da gre 40 % celotne porabljene energije za ogrevanje stanovanj v Sloveniji. In poseg Stanovanjskega sklada na nepremičninski trg je bil eden izmed ukrepov, veliki infrastrukturni projekti, internacionalizacija in tuje neposredne investicije [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Točno v tem segmentu tudi delujemo. Ti predlogi, ki so bili podani s strani Gospodarske zbornice, so dobrodošli oziroma so tudi del tistega, kar je politika ministrstva, ne samo našega, ampak politika celotne vlade. Kar se tiče stečajev in posledic pri izvajanju del na posameznih projektih, bo potrebna novela zakona o javnih naročilih, novela, ki bo omogočila, da se bodo lahko aktivnosti, ko pride do stečaja, lahko hitreje odvijale, da ne bo pol leta ali več prostega teka. Seveda je najbolje, da do tega ne bi prišlo. Vendar če že do tega pride, potem mislim, da je prav, da je omogočeno tudi skozi zakonodajo, da se te aktivnosti pri izvajanju del lahko odvijajo naprej, ne na tak način, kot smo sedaj priča temu, ko je treba po celotnem postopku na novo izbrati izvajalca, kar pomeni podaljšanje časovne izvedbe investicije, pa tudi podražitev v veliko primerih. Kar se tiče pospešitve teh del na energetski sanaciji stavb na tem področju je bilo v preteklem letu kar nekaj aktivnosti. Tudi sedaj jih izvajamo. V okviru ministrstva je bilo v preteklosti namenjenih približno 80 milijonov evrov sredstev za energetsko sanacijo bolnišnic, domov za starejše, šolskih zavodov in ostalih objektov širšega družbenega pomena v državni lasti. Smo pri zaključku razpisa, ki je bil težak 52 milijonov evrov, za energetsko sanacijo stavb v lasti občin in bo v celoti namenjen energetski sanaciji teh stavb in uporabi obnovljivih virov energije, smo tudi pred objavo razpisa s kvoto približno 55 milijonov evrov nepovratnih sredstev z naslova evropske kohezijske politike, ki bo namenjen energetski sanaciji šol, vrtcev in zdravstvenih domov v občinah. Poleg tega spreminjamo regulativo, in sicer v tistem delu, ki govori o investicijskovzdrževalnih delih. V okvkru spremembe uredbe, ki določa vrste posameznih del oziroma gradenj, bistveno širimo obseg del, za katera ni treba nobenih dovoljenj, tako da se praktično vsa investicijska dela, ki se dogajajo na objektih in ki ne posegajo neposredno v konstrukcijo, lahko izvajajo v okviru vzdrževalnih del, kar bo na nek način tudi olajšalo postopke same energetske prenove, pa tudi vseh ostalih storitev, ki so povezane z vzdrževanjem in nadgradnjo oziroma modernizacijo posameznih stavb. Področje stanovanj je povezano v veliki meri z ustrezno ureditvijo teh praznih stanovanj in nepremičnin v okviru tako imenovane slabe banke. Ne glede na to pa je v okviru nacionalnega stanovanjskega programa predviden [[...]] [[znak za konec razprave]] najema s kasnejšim odkupom, za katerega bo treba spremeniti zakonodajo, stanovanjski zakon in zakon s področja davkov, ki bi omogočil hitrejše naselitve praznih enot in kasnejši odkup z upoštevanjem plačila najemnine.
Izvolite, mag. Stepišnik.
V skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora bi želel, da se opravi razprava o tematiki gradbeništva, ker je zelo pereča v Sloveniji. Bi pa poleg tega želel omeniti samo še dve stvari. Žal mi je, da ne morete odgovoriti in če mi daste pisni odgovor, pa odstopam od te javne razprave, na ti dve kratki vprašanji. Pri razgovoru z gradbeniki, ki imajo danes dva izredno, bi rekel, velika problema. Prvič so to garancije, ki jih morajo dati pri javljanju na določena dela, naročila. Ta nova podjetja nimajo tega garancijskega potenciala in pa izredno težko dobijo zaradi slabih bonitet garancije od banke. Zato se spuščajo potem, tako pravijo, pri vseh teh velikih projektih notri drugi investitorji, tuji investitorji, predvsem Strabag, in razlagajo, da ima on v portfelju lastnika, ki je banka. In on gre samo na druga vrata v pisarno, dobi to garancijo in posel. Naši so potem podizvajalci, ki delajo za 50 % vrednosti tiste cene in verjetno to ni dobro za slovensko gradbeništvo, pa tudi navsezadnje za naše gospodarstvo. Drugo pa je to projektno financiranje. Nekatere, zelo malo bank, menda dve banki sta projektno financiranje uvedli, ostale banke pa ne. To je nekako v zastoju, to je za dva računa, ki sta pri banki. Eden je za prilive, eden za odlive. In če bi se to nekako hitreje uvedlo v naših bankah, bi lahko tudi ta gradbena podjetja potem nastopala pri javnih naročilih oziroma povpraševanjih, projektih in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno zadeva, spoštovani mag. Stepišnik, ni ravno čisto po poslovniku, vendar ste sami povedali, da odstopate od zahteve za razpravo, če vam gospod minister poda pisni odgovor v zvezi z vprašanji. On si je zabeležil in mi gospod minister prikimava, da bo to zadevo izvedel. Spoštovani, zahvaljujem se za sodelovanje, za prisotnost, predsedniku Vlade, ministrici, ministrom pa se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 30. januarja 2013, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 10. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri zjutraj. Lahko noč.