Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lep pozdrav ob začetku novega tedna. Upam, da je bil vikend vesel in sproščen. Pričenjamo s 30. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena in prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Alojz Sok, Marjetka Uhan, Maria Pozsonec, Marko Pavliha in gospa mag. Majda Potrata, od 16.30 ure dalje. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda in jih prav lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 30. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 16. novembra 2007. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Nismo sklepčni. Bomo počakali kakšno minutko. Prosim poslanke in poslance, da se nam iz preddverja pridružijo, da zagotovimo sklepčnost in začnemo z obravnavo proračuna. Prosim pozornost in glasujemo drugič. Glasovanje o dnevnem redu proračunske seje teče. V drugič smo nesklepčni, zato prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali ob 9.15 minut.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Prosim, da zasedete svoja mesta. Prehajamo na tretji poizkus glasovanja o dnevnem redu. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red sprejet. Gospod Cvikl, imate proceduralen predlog. Izvolite.
Sprejeli smo dnevni red, kjer je 1. točka dnevnega reda tudi predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008. Na mizo smo dobili pregled amandmajev k predlogu sprememb. Sledila naj bi dopolnilna obrazložitev predlagatelja in pa predstavitev poročila matičnega delovnega telesa. Vprašanje predsednik vam je: Ali so vzpostavljeni poslovniški pogoji, ker poročila matičnega delovnega telesa poslanci, poslanke še nimamo ali pa nam boste pojasnili kako bo to poročilo predstavljeno? Jaz razumem, da predsednik odbora naj bi poročilo predstavil, vendar na mizi v Lotus Notesu do 9.00 oziroma do tega glasovanja poročila še ni bilo. Tako da, če lahko dobim odgovor na to vprašanje, ker se pač točka ne more začeti, če ni poročila. Vemo pa, da je bila seja zaključena v soboto. Hvala lepa.
Hvala. Naročil sem, da se preveri kako je z razdelitvijo poročila in vsekakor pred obravnavo poročila oziroma pred predstavitvijo poročila bom prekinil sejo, če še ne bo poročilo razdeljeno poslankam in poslancem. Sedaj pa prehajamo na 1. IN 2. TOČKO DNEVNEGA REDA IN SICER - NA SKUPNO UVODNO PREDSTAVITEV PREDLOGA SPREMEMB PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2008 IN DOPOLNJENEGA PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2009. Predlog sprememb Proračuna Republike Slovenije za leto 2008 in dopolnjenega predloga Proračuna Republike Slovenije za leto 2009 je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade, ministru za finance, dr. Andreju Bajuku za dopolnilno obrazložitev predlogov obeh aktov. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem. Pred nami je obravnava predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008 in obravnava predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2009. Preden preidem k predstavitvi posameznih dokumentov, mi dovolite, da na kratko predstavim javno-finančno stanje v Sloveniji. Leto 2007 je za Slovenijo uspešno in glede na javno-finančno situacijo tudi prelomno. V tem letu smo uspešno izpeljali uvedbo evra, nadvse upravičena pa so se izkazala pričakovanja Vlade v zvezi z vplivom in posledicami gospodarskih in socialnih reform, ki so se odvijale v okviru gospodarske in socialne stabilnosti. Danes so vidni pozitivni učinki vpliva programa reform na gospodarsko rast in celoten razvoj Slovenije. Tako davčne, kakor tudi drugih reform, vključno z umikom države iz gospodarstva in spremembo delo-pravne zakonodaje. Slovenija je izpolnila vsa zahtevana maastrichtska merila in dosegla visoko gospodarsko rast v letu 2006, ki se nadaljuje oziroma celo povečuje tudi letos. Že od samega začetka Vlada vodi restriktivno fiskalno politiko, ki vsaj v letu 2007 deluje nedvoumno proticiklično. Delež javno-finančnih odhodkov v BDP-ju se zgolj v tem letu znižuje za 1,7 odstotne točke. Skupno od nastopa te Vlade v višini skoraj 3 odstotnih točk, kar je največje znižanje javne porabe v zgodovini samostojne Slovenije. Realna rast državne potrošnje je letos nižja za 1,8 odstotne točke, javno finančni primanjkljaj se razpolovil iz 1,2% BDP-ja na 0,6, strukturni primanjkljaj pa se znižuje za 0,6% BDP-ja. Omenjena javno finančna gibanja jasno nakazujejo, da bo Slovenija v skladu s sklepi berlinskega Ecofina aprila letos dosegla in presegla v skladu s Paktom stabilnosti in rasti zastavljeni srednjeročni cilj, to je znižanje strukturnega primanjkljaja na 1 odstotno točko BDP-ja dve leti prej, kot je bilo načrtovano. Vlada bo še naprej spoštovala Pakt stabilnosti in rasti, ter v največji možni meri sledila načelu skrbnega gospodarjenja z omejenimi viri. Takšna fiskalna politika pa znatno zmanjšuje porabo sektorja države v deležu BDP-ja in znižuje pritiske na inflacijo. Spoštovani! Preden predstavim spremembe državnega proračuna za leto 2008 in proračun za leto 2009 dovolite, da spregovorim o realizaciji tako imenovanih globalnih bilanc sektorja države po ESA 95. To pomeni ne samo državnega proračuna, ampak tudi bilanc pokojninske in zdravstvene blagajne, bilanc proračunov občin ter vseh javnih zavodov, javnih skladov in agencij ter Slovenske odškodninske družbe in Kapitalske družbe, ki po metodologiji ESA 95 tvorijo celoten sektor države. Kot sem omenil zadnje ocene fiskalnih agregatov kažejo, da bodo pričakovani prihodki sektorja države v celoti v letu 2007 znašale okoli 43% BDP-ja, ali 3% nižje, kot pa takrat, decembra leta 2004, ko je ta Vlada nastopila. V letu 2006 je ta delež znašal 44,1% BDP-ja, po istih ocenah bodo odhodki sektorja države v letu 2007 znašali 43,6%. V letu 2006 pa je bil delež 45,3% BDP-ja. Primanjkljaj sektorja države bo tako v letu 2007 po sedanjih ocenah znašal največ le 0,57% BDP-ja. Program stabilnosti rasti, ki ga vsaka država letno predstavi Evropski komisiji in Evropski centralni banki je namreč za leto 2007 predvideval primanjkljaj v višini 1,6% BDP-ja. Rad bi še omenil, da je to znižanje javne porabe strateškega pomena, in je pomemben dosežek vladne fiskalne politike. Predvsem, ko vse to primerjamo s primerljivimi podatki od leta 200 dalje. V letu 2000 so odhodki celotne države po ESA95 znašali 47,4% BDP-ja, v letu 2001 že 48,2, potem pa v letih 2002 in 2003 47,1%, v letu 2004 pa 46,5. Vlada je od svojega nastopa decembra 2004 znižala odhodka sektorja države za kar 3% točke BDP-ja, merjeno po metodologiji ESA95, kar je za 50% več, in eno leto prej, kot naj bi to dosegla v skladu s koalicijsko pogodbo za celotno obdobje 4-letnega mandata. Če upoštevamo predlog sprememb proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto 2009, se bo delež odhodkov sektorja države, se pravi porabe celotne države, znižal za več, kot 4% točke BDP-ja. Pomembno pa je, da Vlada hkrati z znižanjem odhodkov in prihodkov znižuje tudi primanjkljaj, saj se odhodki celotne države znižujejo hitreje kot prihodki. Kot sem že omenil, po naših ocenah bo primanjkljaj celotne države letos znašal 0,57% BDP-ja, kar je najnižje od leta 2000 dalje, od kar sploh takšni podatki v Sloveniji obstajajo. V letu 2000 je ta primanjkljaj znašal 3,8% BDP-ja, v letu 2001 se je povišal na 4%, potem pa 2,5 in 2,7, končno pa v letu 2004 na 2,3% BDP-ja. Govorim o celotnem primanjkljaju sektorja države. V prvem letu te Vlade je primanjkljaj države padel od 2,3 na 1,5, v letu 2006 pa na 1,2%. V tem letu, pa, kot sem že omenil naj bi znašal le; in sem prepričan, da bo znašal; največ 0,57%. To je pomemben dosežek, predvsem, če hkrati vemo, da smo istočasno zmanjševali davčno breme za prebivalstvo, kot tudi za gospodarstvo, o čemer bom govoril v nadaljevanju. Še prej pa nekaj besed o inflacijskih gibanjih v Sloveniji. Dobro se zavedamo pomembne vloge inflacijskih pričakovanj pri ustvarjanju stopnje inflacije, in s tem posledic napačne diagnoze njenih vzrokov, bodisi zaradi napačne tehnične analize ali pa iz političnih razlogov. V zvezi s tem je pomembno ponovno poudariti posebno naravo sedanjih inflacij, ki so jo povzročili pretresi na ponudbe in ne na strani povpraševanja. Moram zelo jasno poudariti: poglavitna dejavnika inflacije v Sloveniji sta zunanja ponudbena šoka dveh vrst, in sicer - rast cene nafte in rast cen hrane na mednarodnih trgih. V odsotnosti zunanjih šokov bi bila inflacija v Sloveniji na ravni lanske inflacije. Oba ponudbena šoka pa sta zaradi specifičnih razmer v slovenskem gospodarstvu v letu 2007 prišla še posebej do izraza. V drugi polovici aprila in v maju smo bili najprej deležni posebnega dviga cen sezonskih proizvodov, ki jih ob prehodu na evro ni bilo na trgu. Drugi krog povišanj cen hrane, pa se je zgodil po izteku cenovnih zavez trgovcev, ki so na ta način kompenzirali mednarodne dvige cen hrane v prvi polovici leta 2007 in jih tudi presegli. Pri tem želim ponovno opozoriti, da je fiskalna politika ohranila svojo restriktivnost. Velja izpostaviti tudi ustreznost vladne politike, ki ohranja strog nadzor vseh reguliranih cen in vzdržuje anticiklično javno finančno naravnanost, kar je razvidno iz močnega manjšanja državnih odhodkov, kot deleža v BDP-ju in iz njihovega pričakovanega prispevka k rasti bruto domačem proizvodu v letu 2007, ki je znatno manjši kot v letu 2006 in ga bo Vlada vzdrževala na taki ravni. Učinki obeh ponudbenih šokov so začasni in bodo postopoma prenehali v prvi polovici prihodnjega leta. Navedeno se odraža tudi v napovedih inflacije in drugih makroekonomskih spremenljivk za prihodnje leto. Nikakor pa ne smemo dopustiti tako imenovane internalizacije zunanjih šokov in njihov prenos v stroške. Tovrstno ravnanje bi bilo neodgovorno in bi napihovalo inflacijska pričakovanja. Vlada namenja posebno pozornost inflacijskim pričakovanjem pri gibanju inflacije in njihovemu vplivu na plače. V skladu z dogovorom socialnih partnerjev, gibanja plač v zadnjih letih nakazujejo, da le te zaostajajo z rastjo produktivnosti, kar je odigralo odločilno vlogo pri ustvarjanju makroekonomske stabilnosti. Pričakujemo, da bo v prihodnje tudi prevladala zmernost, ter da bodo socialni partnerji našli soglasje, ki bo v skladu z nujno makroekonomsko stabilnostjo. Začasni ponudbeni šoki ne bi smeli biti edina podlaga pri določitvi gibanja plač. Prav posebno pa bi rad poudaril, da rast izvoza v višini 17,1% do konca tretjega četrtletja 2007, glede na enako obdobje lani, ne kaže tako imenovanih očitnih znakov znižanja konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, kot nekateri zelo radi sicer napačno poudarjajo. Vlada bo na tem področju še nadalje sprejemala ukrepe, ki bodo vplivali na omilitev cen, kot na primer ukrepe za povečanje konkurence, za večjo informiranost potrošnikov, za preprečevanje morebitnih kartelnih dogovorov, strogo nadzorovala cene, ki so v njeni pristojnosti in v skladu z evropskimi direktivami predpisovala ali obdržala najnižjo možnost trošarine. Kot ste seznanjeni je Urad za makroekonomske analize in razvoj v jesenski napovedi za letos napovedal 5,8% gospodarsko rast, v letu 2007, ter postopno omilitev na 4,6% v letu 2008 ter 4,1% v letu 2009. Kar je v danem zunanjem okolju, v katerem so se povečala tveganja glede morebitne dodatne umiritve dokaj konzervativna ocena. Podobne so napovedi Evropske komisije in tudi Banke Slovenije. Gospodarska rast v letu 2007 v Sloveniji temelji na investicijah in izvozu in naj bi se po napovedih vseh relevantnih institucij v prihodnjih dveh letih nekoliko upočasnila, kot sem že omenil. Pri tem bo ras državne potrošnje razmeroma nizka, kar pomeni, da se bodo javnofinančni odhodki kot delež BDP-ja še naprej zniževali. Spoštovane poslanke in poslanci, kot že napovedano, dovolite, da nekoliko podrobneje pojasnim učinke davčne reforme. Vlada je z uvedbo davčne reforme znižala davke nad državljanke in državljane kakor tudi razbremenila podjetja oziroma gospodarstva. Učinki davčne reforme se kažejo in se bodo še naprej postopoma kazali do leta 2010, pomenijo pa relativno zniževanje prihodkov proračuna Republike Slovenije. Delež davčnih prihodkov v konsolidirani bilanci se znižuje. Leta 2006 je zanašal 38,6% BDP-ja, ocenjujemo pa, da bo letos znašal 38,1%, leta 2008 37,3% in leta 2009 pa 36,8%. To pomeni znižanje za 1,85% točke BDP-ja v obdobju 2006 do 2009. S spremembami v dohodnini v letih 2005 in 2006 je Vlada uvedla številne spremembe. Leta 2007 je stopilo v veljavo zmanjšanje prekomerne progresivnosti obdavčitve aktivnih dohodkov, kar pomeni, da se je število davčnih razredov zmanjšalo iz 5 na 3. Stopnja dohodnine v prvem razredu je ostala nespremenjena, to je 16%. V drugih dveh razredih sta se zmanjšali na 27% in na 41% v najvišjem razredu. Znatno se je povišala splošna olajšava in se za tako imenovane pasivne dohodke, to so obresti, kapitalski dobički in dividende uvedla cedularna obdavčitev, kar je preprečilo dodatno selitev kapitala v druge države. K nadaljnji razbremenitvi in povečevanju konkurenčnosti gospodarstva prispeva tudi postopna ukinitev davka na izplačane plače, ki jo je Vlada predlagala že leta 2005. Tako se je omenjeni davek leta 2006 znižal za 20%, leta 2007 pa za dodatnih 20%. V skladu s sprejetim načrtom postopne ukinitve tega davka se bo leta 2008 znižal za dodatnih 30% z začetkom leta 2009 pa se popolnoma ukinil. Tako so v letu 2006 stopnje tega davka znašale od 3% do 11,8% odvisno od višine izplačane mesečne bruto plače zaposlenega. V letu 2007 znašajo stopnje davka od 2,3% do 8,9%. V letu 2008 bodo te stopnje znašale 1,1% do 4,4%. S 1.1.2009 bo davek na izplačane plače v celoti ukinjen, to bo pomenilo neposredno fiskalno razbremenitev podjetij v skupni višini 471,5 milijonov evrov letno na podlagi podatkov lanskega leta. Učinki znižanih stopenj dohodnine in povečane splošne olajšave pomenijo za vse davčne zavezance višjo realno vrednost njihovih prihodkov in s tem višji življenjski standard kot bi ga imeli v kolikor se ti davki ne bi znižali. S spremembami Zakona o dohodnini, predvsem višjo splošno olajšavo in znižano progresivnostjo dohodninske lestvice, se je povprečna realno neto plača od leta 2004 do 2007 povečala za kar 6,5%. Pri povprečni plači se je dohodnina znižala za 26,8% v primerjavi z letom 2004. Naj poudarim, da so efekte te zakonodaje tudi občutili prejemniki minimalnih plač. Realna rednost minimalne plače se je iz tega vidika povečala in sicer za 5,2% dohodnina pa znižala za 39,2%. Naj omenim tudi, da v primerih višjih prihodkov, na primer 5 povprečnih plač, da se je njim dohodnina znižala za 12,4% realna vrednost teh prihodkov pa za 8,1. Ukrepi Vlade pa niso usmerjeni zgolj k spremembam davčnih stopenj, pač pa si prizadeva tudi za povečanje administrativne učinkovitosti davčne uprave. Tako smo že letos uvedli del predizpolnjene dohodninske napovedi, v letu 2008 pa bodo slovenski davkoplačevalci prejeli na dom v celoti izpolnjeno davčno napoved. Z davčno reformo je Vlada razbremenila tudi pravne osebe. Tem se bo do leta 2009 znižal davek od dobička na vse prihodke podjetja za kar 30% oziroma iz 1,3% na 1% BDP-ja. S spremembami na področju obdavčitve dohodkov pravnih oseb so se zagotovili pogoji za povečanje konkurenčnosti in gospodarske rasti. Splošna stopnja davka se je znižala iz 25% na 23% in se bo postopno še zniževala do leta 2010, ko bo 20%. Tako je na področju obdavčitve dohodkov pravnih oseb v letu 2007 začelo veljati precej novih oziroma spremenjenih rešitev, ki zagotavljajo pregledno in stabilno davčno okolje, zagotavljajo odpravo ekonomske in pravne dvojne obdavčitve dohodkov, zagotavljajo pravno varnost davčnih zavezancev, s čimer se vzpostavljajo temeljni pogoji za vlaganje novega kapitala in neposredno investiranje v narodno gospodarstvo, zmanjšuje interes za odlivanje domačega kapitala od države, ki imajo nizko obdavčitev kapitala in ne zagotavljajo takšne fiskalne trasparentnosti. Vlada je prejšnji teden sprejela novo uredbo, ki bo omogočala dodatno regijsko davčno olajšavo za raziskave in razvoj v višini 10 oziroma 20% od investiranih sredstev, poleg sedaj že veljavne v višini 20%. Višina regijske davčne olajšave bo odvisna od višine bruto domačega proizvoda na prebivalca v posamezni statistični regiji, glede na povprečje v državi. Iz podatkov davčne uprave je razvidno, da je v letu 2006 olajšavo za raziskave in razvoj koristilo 548 davčnih zavezancev, v skupnem obsegu 59,7 milijonov evrov. To je po obsegu kar 24-krat več kot v letu 2005, ko je to olajšavo koristilo 22 davčnih zavezancev v skupni vrednosti 2,5 milijona evrov. Vlada se je torej z uvedbo navedene olajšave v letu 2006 odpovedala davku od dohodkov pravnih oseb, v višini skoraj 15 milijonov evrov, pričakujemo pa, da bo število davčnih zavezancev, ki bodo uveljavljali to olajšavo, tudi zaradi uvedbe dodatne regijske olajšave, letos bistveno večji. Spoštovane poslanke in poslanci! Že v prestavitvi proračunskega memoranduma za leto 2008 in 2009 sem predstavil makroekonomsko situacijo v Sloveniji in predstavil novosti, spremembe, ki jih uvajamo v naslednjih proračunskih letih. V zvezi s predlaganima proračunoma za leto 2008, spremembe za leto 2008 in nov proračun 2009 lahko rečem, da gre vsebinsko za nadaljevanje preudarne in ciljno naravnane fiskalne politike in za korak naprej v smeri uresničevanja Lizbonske strategije in Strategije razvoja Republike Slovenije ter posledično k večji blaginji državljank in državljanov. Poleg omenjenih dokumentov je Vlada pri pripravi proračunov za leti 2008 in 2009 sledila tudi svojim zavezam iz koalicijske pogodbe za večjo gospodarsko rast in večjo blaginjo za vse državljane in državljanke. Vlada je tako spremembe državnega proračuna za leto 2008, kakor tudi predlog proračuna za 2009 oblikovala v obdobju ugodnega makroekonomskega okolja ter z usmeritvijo politik, ki zagotavljajo makroekonomsko stabilnost in zelo resno vzela na znanje tudi možnosti nadaljnje umiritve svetovnega gospodarstva, kakor tudi predvsem v Evropi. Dovolite mi, da obrazložim sestavo in prioriteto državnega proračuna za leto 2008, ob tem pa opozorim in to je silno pomembno, in to bo danes prav gotovo v razpravi prišlo na dan, da državni proračun predstavlja le 58% celotne javne porabe, o kateri sem že govoril. To je torej le del porabe državnega sektorja. Pomemben del, a vendar le del. Primanjkljaj državnega proračuna, ki je ključni del celotne javne-finančne bilance, se bo tudi v letu 2008 v primerjavi s sprejetim, trenutno veljavnim proračunom, zmanjšal za tretjino in bo znašal 0,6% BDP-ja. V sprejetem proračunu za leto 2008 je ta primanjkljaj bil načrtovan v višini 0,9. Podobno tudi v letu 2009 načrtujemo nadaljnje občutno kar 50% znižanje proračunskega primanjkljaja glede na 2008, ko bo tako znašal le še 0,3% BDP-ja. Pojasniti je treba, da je predvideni višji primanjkljaj državnega proračuna, ki pa je še vedno nižji od predvidenega v že sprejetem proračunu za leto 2008, posledica organizacijskih sprememb na področju železnic oziroma s tem povezanih investicij v železniško infrastrukturo, predsedovanje EU, ter sredstev za potrebno plačilo v ravnovesje, določeno z Zakonom o javnih uslužbencih iz leta 2002. Ponovno poudarjam, da se proračunski primanjkljaj v predlogu sprememb proračuna za leto 2008 znižuje glede na sprejeti proračun za leto 2008, kljub temu, da so v proračun dodatno vključene tudi omenjene investicije v železniško infrastrukturo, v večini 110 mio evrov, kar znaša 0,3% BDP-ja. Prav tako želim opozoriti na še en segment enkratnih odhodkov v letu 2008, in sicer na stroške predsedovanja Slovenije v višini 37 mio evrov, kar znaša 0,1% BDP-ja. Brez namenjenih odhodkov bi že v letu 2008 lahko znižali primanjkljaj državnega proračuna na samo 0,2% proračun za leto 2009 pa bi bil dejansko že izravnan. V predlogu državnega proračuna za leto 2008 je skupaj načrtovanih 8.635 mio evrov prihodkov, kar je 24% pričakovanega BDP-ja in 8.865 mio evrov odhodkov oziroma 24,6% BDP-ja. Največji del prihodkov, skoraj 85%, predstavljajo davčni prihodki, in sicer 7324 milijonov evrov. Evropski prihodki so predvideni v višini 800 - 1,5 milijonov evrov, nedavčni prihodki v višini 480,5 milijonov evrov, kapitalski prihodki, donacije in transferni prihodki pa so načrtovani v višini 28,4 milijonov evrov. Odhodki državnega proračuna se v letu 2008 v primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008 zvišujejo za 419,9 milijonov evrov, to je za 5%, od tega 191 milijonov evrov znašajo evropska sredstva, oziroma projekti, ki se financirajo iz evropskega proračuna. Pomembno je dejstvo, da se odhodki državnega proračuna v primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008, kot delež BDP-ja, znižujejo, in sicer je v sprejetem proračunu za leto 2008 predvideno, da bi delež odhodkov znašal 25,6%; od tega tako imenovani domači 23,7% BDP-ja, evropski del pa znaša 1,9. V predlogu sprememb proračuna za 2008 pa je predvideno, da bi skupni odhodki znašali 24,7% BDP-ja, od tega pa tako imenovani domači 22,4%, evropski pa 2,2, namesto 1,9. Torej, 22,4 domači, namesto 23,7 in skupno pa seveda nekoliko nižje. Z letom 2007 se je pričelo obdobje nove finančne perspektive, ki bo trajalo do leta 2013. Moramo se zavedati, da se bodo izplačila iz te finančne perspektive lahko izvajale do leta 2015. Čeprav je Slovenija na prvem mestu med novimi državami članicami, kar se tiče uspešnosti črpanja evropskih sredstev; to še zdaleč ni zadovoljivo; bo v letu 2007 to črpanje evropskih sredstev nove finančne perspektive nekoliko slabše od prvotno načrtovanega, kar je deloma posledica tega, da smo šele z letošnjim letom pričeli obdobje nove finančne perspektive. Moramo se pač zavedati, da je to črpanje potrebno izpeljati na posebej skrben način, in pri tem natančno izpeljati vse predvidene postopke, saj kakršnakoli pomanjkljivosti oziroma nepravilnost v skladu z evropskimi standardi in regulativi pripelje do manj evropskega denarja ali celo do vračila že prejetih sredstev. Menim, da je za realno ceno neto položaja Slovenije, primerneje upoštevati podatke za celotno programsko, torej večletno obdobje, kakor pa zgolj mesečne oziroma letne podatke o črpanju evropski sredstev. Spremljanje mesečnega oziroma letnega neto položaja Slovenije je smiselno samo zaradi prikaza trenutne slike, ki pa nikakor ni tako pomembna, kot je pomemben neto položaj države v celotnem obdobju - to je do konca programskega obdobja. Prav tako je potrebno še enkrat opozoriti, da negativen neto položaj v posameznem letu nikakor ne pomeni slabšega skupnega predvidenega neto položaja Republike Slovenije za celotno programsko obdobje. V primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008 se najbolj povečujejo sredstva na področjih: prometa, zunanje politike, kmetijstva, gospodarstva, zdravstvenega varstva, več sredstev pa se namenja tudi znanosti in tehnologiji ter aktivni politiki zaposlovanja. Rad bi omenil konkretno vse te primere. Spremembe na področju financiranja železnic so ključni razlog, da se področje prometa v predlogu proračuna za 2008 v primerjavi s sprejetim proračunom najbolj povečuje. V letu 2008 bo za področje prometa namenjenih 780,8 milijonov evrov oziroma 2,2% BDP-ja. Slovenija se bo morala v prihodnje soočiti s pomembnimi prednostnimi nalogami za zagotovitev večjega razvojnega potenciala, med katerim je prav gotovo posodobitev 5. in 10. železnega koridorja ključnega pomena. Področje porabe zunanje politike se povečuje iz dveh razlogov. Prvič to področje vključuje tudi financiranje programa predsedovanja Slovenije EU, ki se povečujejo za 10,4 milijone evrov. Skupni obseg sredstev pa ostaja na 62 milijonov evrov, glede predsedovanja namreč. Drugič, skladno z dinamiko oziroma realizacijo v letu 2007 se povečujejo tudi sredstva namenjena zunanjim zadevam in konzularnim storitvam. Področje kmetijstva se za leto 2008 v nominalni številki zelo veliko povečuje in sicer za 96,6 milijonov evrov v primerjavi s sprejetim proračunom. Vendar je potrebno poudariti, da je velika večina tega povečanja, kar 87,3 milijone evrov na račun evropskih sredstev. Sicer pa smo se na področju kmetijstva odločili, da bomo ukrepe v okviru razvoja podeželja realizirali v obdobju n plus 1 in ne v obdobju n plus 2, kar nam Evropa sicer dopušča in bi bilo povsem skladno z evropskimi uredbami. Za ta korak smo se odločili zaradi enostavnejšega spremljanja posameznih ukrepov in izvajanja izplačil, predvsem pa zato, da sredstva prej dobijo končni upravičenci, slovenski kmetje. Zelo pomembno področje je področje znanosti in tehnologije. Še enkrat želim poudariti, da skladno z zavezami iz Lizbonske strategije povečujemo delež odhodkov za ta namen in bo v letu 2009 znašal že 0,81% BDP-ja. Na podlagi letnih zaključnih računov je v letu 2004 znanosti in tehnologiji bilo namenjeno 163,9 milijonov evrov ali 0,61% BDP-ja. Že v letu 2005 se je ta delež povečal na 0,63% BDP-ja, v letu 2006 za dodatnih 8,6% na 207 milijonov evrov ali 0,68% BDP-ja. V letu 2007 se ocenjuje, da bo realizacija ponovno narasla, za leto 2008 pa se predlaga, da se ta znesek poveča za 17,9% na 263 milijonov evrov ali 0,73% BDP-ja. Seveda v tem pa še niso vključena sredstva, katerim se država odpoveduje na podlagi posebnih davčnih olajšav za te namene, o katerih sem že govoril. Pri financiranju terciarnega izobraževanja ohranjata proračuna za leti 2008 in 2009 ugoden trend iz preteklih let. Tako se je za terciarno izobraževanja v letu 2005 namenilo 213 milijonov evrov ali 7,3% več kot v letu 2004. V letu 2006 je bilo dejansko porabljenih že 231 milijonov evrov. V letu 2007 pa predvideva, da bo ta vsota dosegla 248 milijonov evrov. Predlagamo, da se sredstva za terciarno izobraževanje povečajo, in sicer na 276 milijonov v letu 2008 ter na 302 milijona evrov v letu 2009. Če primerjamo delež, namenjen terciarnemu izobraževanju kot delež celotnega proračuna, lahko ugotovimo, da se sredstva za terciarno izobraževanje kot delež proračunske porabe povečujejo, in sicer iz 2,9% v letu 2005 na 3,3% v letu 2009. Tudi sredstva za program aktivne politike zaposlovanja se iz leta v leto povečujejo, in sicer so za leto 2007 ocenjene v znesku 81 milijonov evrov in v letu 2008 načrtovana v letu 113 milijonov evrov, kar glede na realizacijo v letu 2004 pomeni 53% povečanje. 53% povečanje od leta 2004 do 2008 na področju aktivne politike zaposlovanja. Ustrezna vladna politika na področju zaposlovanja se kaže v zgodovinski nizki stopnji brezposelnih v Sloveniji. Tako je stopnja brezposelnih po ILO metodologiji, že leta 2005 znašala 6,6%, leta 2006 - 6%, pričakujemo, da bo letos znašala 5%, v letu 2008 - 4,9%, v letu 2009 pa 4,8%. Poleg znižane stopnje brezposelnosti se je število delovno aktivnega prebivalstva od decembra 2004 do julija 2007 povečalo za skoraj 70 tisoč oseb. Pri odhodkovni strani proračuna želim poudariti, da se znižujejo odhodki za transferje posameznikom, saj se iz leta v leto znižuje število tistih oseb, ki so resnično ali pa dejansko upravičene v skladu z zakonom do denarnega nadomestila za brezposelne in tistih oseb, ki so opravičene do transferov za socialno ogrožene. Vendar pa omenjeni upad števila opravičencev ni posledica spremenjene področne zakonodaje, s čemer bi se omejevalo število opravičencev, pač pa vedno boljši materialni položaj državljanov in državljank in uspešna vladna politika na vseh področjih, posebno pa tudi na tem. Sredstva namenjena gospodarstvu, bodo v letu 2008 znašala 177 milijonov evrov, kar je za 0,5% BDP-ja. V primerjavi z letom 2007, to pomeni 0,25% BDP-ja oziroma 90 milijonov evrov več. Tukaj je samo del sredstev, ki je namenjen gospodarstvu, poleg že večkrat omenjenih razbremenitev zaradi sprememb davčne zakonodaje. Rad pa bi poudaril tudi področja, kjer se proračunska poraba znižuje. Znižujejo se odhodki namenjeni za področje notranjih zadev in varnosti, kjer se zaključuje projekt izgradnje južne meje. Zato je popolnoma razumljiva posledica zniževanja sredstev za ta namen. Še posebej je pomembno, da vam še dodatno obrazložim, predvideno znižanje sredstev za namen lokalne samouprave. V tem primeru gre samo za bolj pravilno izkazovanje odhodkov za namene regionalnega razvoja, to je prometna infrastruktura, stanovanjska gradnja, varovanje okolja in drugo, nikakor pa ne za manj sredstev namenjenih lokalni ravni, to se pravi občinam. Če pogledamo ekonomsko strukturo proračuna vidimo, da se sredstva namenjena sofinanciranju investicij na lokalni ravni in investicijski transferji občinam iz leto v leto povečujejo. v letu 2007 bodo investicijski transferji občinam realizirani v višini 106 milijonov evrov oziroma 0,5% BDP-ja. V letu 2008 pa bodo ta sredstva znašala 317 milijonov evrov oziroma 0,9% BDP-ja. Da ne bi bilo nerazumevanja glede zniževanja sredstev za področje lokalne samouprave še enkrat poudarjam, da nikakor ne gre za zniževanje sredstev namenjenih občinam, ampak le za bolj pravilno prikazovanje podatkov po področjih porabe oziroma namenih. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, dopolnjen predlog Proračuna Republike Slovenije za leto 2009 je pripravljen v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in smiselno prevzema 5 strani matičnega delovnega telesa podprtih amandmajev, ki se nanašajo na povečanje sredstev pri proračunskih uporabnikih; Uradu za narodnostni, Direkciji za ceste, Ministrstvu za okolje in Agenciji Republike Slovenije za okolje. Proračun Republike Slovenije za leto 2009 je prav tako pripravljen v skladu s trenutno veljavno zakonodajo in še ne vključuje sprememb, povezanih s pokrajinami. Po ustanovitvi pokrajin in sprejetju na pokrajine vezane zakonodaje, bo Vlada pristopila k pripravi sprememb proračuna za leto 2009, v kateri bo upoštevala prenos nalog iz državne pristojnosti v pristojnost pokrajin in sprejete organizacijske spremembe posameznih neposrednih uporabnikov državnega proračuna. Ocena prihodkov v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2009 ostaja enaka oziroma predvideni prihodki ostajajo v enaki višini kot v prvotnem predlogu proračuna za leto 2009. V predlogu državnega proračuna za leto 2009 je skupaj načrtovanih 8.987 milijonov evrov prihodkov, kar je 23,4% BDP-ja in 9.112 milijonov evrov odhodkov oziroma 23,7% BDP-ja, od tega največji del za izobraževanje, pokojninsko varstvo, socialno varstvo in promet, prometno infrastrukturo in komunikacije. Prejeta sredstva iz Evropske unije ostajajo v obsegu kot so načrtovana v predlogu proračuna za leto 2009. Ocenjujemo, da so ta sredstva načrtovana realno, saj smo že ob pripravi predloga proračuna za leto 2009 upoštevali nekoliko nižjo realizacijo prihodkov iz tega naslova v letu 2007, zato ocenjujemo, da korekcije v dopolnjenem predlogu proračuna niso potrebne. Kot sem že pri predstavitvi sprememb proračuna za leto 2008 omenil, se odhodki državnega proračuna kot delež v BPD-ju znižujejo vse od leta 2005 in kar je še pomembnejše, znižuje se tako imenovani domači del proračuna, torej brez sredstev, ki jih dobimo iz EU, in sicer od 24,5% v letih 2004 in 2005, na 22,4% BDP-ja v letu 2008 in celo na 21,4% BDP-ja v letu 2009. Evropski del programskih odhodkov pa se iz leta v leto povečuje, in sicer od 0,9% BDP-ja v letu 2007 na 2,2% v letu 2008 in 2,3% v letu 2009, kar je logična posledica tega, da čimbolj učinkovito porabimo sredstva, kar so nam bila dodeljena v evropskem proračunu. Odhodki v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2009, ostajajo v skupni višini enaki, kot so v prvotnem predlogu proračuna za leto 2009. Spremembe v posameznih ekonomskih namenih, pa so podrobneje razložene v obrazložitvi gradiva. V dopolnjenem predlogu proračuna se spreminja struktura in višina odhodkov v finančnih načrtih Urada za narodnosti Vlade Republike Slovenije, Ministrstva za finance, Ministrstva za obrambo, Ministrstva za promet, Ministrstva za okolje in prostor ter Ministrstva za šolstvo in šport. Državni proračun za leti 2008 in 2009 je razvojno naravnan. Kot smo že omenili se iz leta v leto zvišujejo sredstva namenjena za znanost in tehnologijo, poleg tega pa vlaganje v raziskave in razvoj tudi prepuščamo podjetnikom samim, saj se jim je v zadnjih davčnih spremembah omogočila izdatna olajšava za tovrstna vlaganja, kar sem danes že omenil. Podjetjem torej nudi 20% olajšavo od investiranih sredstev za vlaganje v raziskave in razvoj, in dodatno regijsko olajšavo v višini do 20% za ta namen, in sicer podjetja v manj razvitih regijah. Spoštovane poslanke in poslanci. Vlada bo nadaljevala s preudarno politiko načrtovanja javne porabe in prihodkov, pri čemer ocenjujemo, da so trenutne napovedi v gospodarski rasti za leti 2008 in 2009 konzervativne. S tem bo fiskalna politika pomembno prispevala k srednjeročni in dolgoročni makroekonomski stabilnosti Slovenije, kar je po vstopu v evropsko monetarno unijo temeljna vloga fiskalne politike. Predloga sprememb proračuna za leto 2008 in leto 2009 sta izraz zaveze za izboljšanje kakovosti javnih financ in zaveze Vlade, da mora fiskalna politika prispevati k pospešitvi dohitevanja ravni bolj razvitih držav članic EU. Nadaljujemo proces postopne javno-finančne konsolidacije, ki je skladna s Strategijo razvoja Republike Slovenije, s spremembami Pakta stabilnosti in rasti, in nenazadnje tudi v skladu s programskimi zavezami te Vlade, zapisanimi v koalicijski pogodbi. Prav lepa hvala.
Hvala gospodu ministru. Ker poročilo odbora še ni razdeljeno, prekinjam sejo, in jo bomo nadaljevali ob 10.15. Torej, četrt čez 10 nadaljujemo s sejo.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Nadaljujemo s sejo. Kot vidim, je poročilo že na klopeh. Gospod Cvikl, izvolite. Imate proceduralni predlog.
Gospod predsednik. Nočem zavlačevati, glede na to, da imamo dolg dan. Ampak vendarle. V poročilu, ki smo ga dobili na mizo piše na strani 3, da se Vlada Republike Slovenije, v času do izteka roka za njihovo vložitev, do pričetka seje matičnega delovnega telesa ni opredelila oziroma ni uspela obravnavati amandmajev, zato bo pisno mnenje Vlade o vloženih amandmajih Državnemu zboru posredovano do pričetka obravnave predloga sprememb državnega proračuna oziroma k njemu vloženih amandmajev na sejo Državnega zbora. Moje vprašanje je: Ali se je Vlada Republike Slovenije pisno opredelila, in imamo jasno pisno opredelitev do vloženih amandmajev? Takšna je bila običajna praksa. Jaz razumem, da zaradi sobotnih izrednih sej, ne vem česa še, to mogoče v soboto ni bilo mogoče, ampak vendarle, na tej strani 3 je zelo jasna obljuba Vlade, in me zanima - naj nam Vlada Republike Slovenije pove ali imamo jasno pisno opredelitev, ali je to Vlada sprejela na korespondenčni seji ali to počne minister za finance kar sam? Mislim pa, da gre za pomembno vprašanje. Če se je Vlada v soboto nekako odločila, da bo sprejela, če se ne motim, 41 amandmajev koalicije, je prav, da o tem dobimo pisno mnenje zakaj to podpira in zakaj zavrača na desetine amandmajev opozicije. Dokument, ki pa napoveduje, da bomo v Državnem zboru, se pravi v "hramu demokracije" dobili jasno pisno stališče Vlade, pa očitno napoveduje nekaj, kar Vladi še ni uspelo. Tako, da bi prosil, predsednik, zaradi zaščite Državnega zbora, da nam Vlada to pojasni. Če pa je Vladi vseeno, pa naj to pove. Samo potem, naj ne obljublja nečesa, kar je zapisano v dokumentu, ki ga je podpisal gospod Starman, kot jasna zaveza. Hvala lepa.
Hvala. Pisno mnenje Vlade ni pogoj za nadaljnjo obravnavo. Točka izpolnjuje vse pogoje, da nadaljujemo z razpravo, ima pa Vlada samo pri obravnavi proračuna za leto 2008 90 minut časa in bo lahko temeljito obrazložila vse vaše pomisleke in podobno. Predlog akta je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Prosim predsednika, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Vse skupaj prav lepo pozdravljam. Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Najprej bi začel s poročilom odbora iz sobotne seje 24.11. - o spremembah proračuna Republike Slovenije za leto 2008. Odbor je to spremembo proračuna za leto 2008 oziroma rebalans obravnaval, kot matično delovno telo. Predlog sprememb proračuna pa je v proceduro predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru so bila posredovana tudi mnenja zainteresiranih delovnih teles, ki jih ne bom našteval, so pa razvidna iz poročila. Posredovano je bilo 115 amandmajev poslank in poslancev, ter poslanskih skupin in Komisije za narodnostni skupnosti kot zainteresiranega delovnega telesa k obravnavanju predloga sprememb proračuna. Ostala zainteresirana delovna telesa niso oblikovala svojih amandmajev, sprejela pa so posamezna stališča in sklepe. Po obširni predstavitvi predloženih sprememb proračuna za leto 2008 je sledila burna razprava, kar je bilo tudi pričakovati. Proračun je namreč ena čudna vreča, pri kateri smo vsi enotnega mnenja bili, tako na odboru kot tudi na splošno, da bi bilo treba zagotoviti, da v to vrečo čim manj damo vsi v obliki davkov in raznih zadev in seveda na drugi strani cela vrsta želja, kjer smo bili tudi enotni, da bi vsi iz te vreče dobili čim več. Se pravi, tukaj je vedno in bo tudi vnaprej vedno potrebno najti nek kompromis in tukaj skozi proračun pač Vlada države Slovenije izvaja svojo politiko, ki je usmerjena k ciljem, ki so tudi bili predstavljeni ob predstavitvi proračuna in memoranduma k proračunoma za leto 2008 in 2009. Veliko je bilo diskusije, kako bi proračun praktično s svojimi fiskalnimi prejemi prispeval k zmanjšanju inflacije oziroma blažitvi posledic inflacije, kljub temu pa na koncu koncev na samem odboru niti nimamo po poslovniku pooblastila, da spreminjamo globalne stvari v samem proračunu, temveč se opredeljujemo le do samih amandmajev, ki so bili posredovani v proračunu. Bilo je predstavljeno veliko različnih mnenj, zanimiva je bila diskusija, kjer so imeli vsi v dolgi razpravi možnost povedati svoje. Odbor se je potem opredelil do vloženih amandmajev k predlogu sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008, sprejel je v okviru obravnave amandmaje poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in Demokratične stranke upokojencev, je sprejel en amandma k amandmaju, potem pa je potrdil amandmaje poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in Demokratične stranke Slovenije k uporabniku 2411 Ministrstvu za promet, uporabniku 2415 Direkciji Republike Slovenije za ceste, uporabniku 2511 Ministrstvu za okolje in prostor, povečanje podprograma izboljšanje stanja okolja. Pri Ministrstvu za zdravje uporabniku 2711, uporabniku 3311 Ministrstvu za šolstvo in šport, uporabniku 3331 Urad za mladino, povečanje podprograma, programi športi ter amandma Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za narodnostni skupnosti k uporabniku 1516 Uradu za narodnostni, ter podpora narodnostnim skupnostim, ter amandma Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti k uporabniku 3511 - Ministrstvu za kulturo, investicije na področju kulture. Odbor se ni opredelil do dveh amandmajev poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in demokratične stranke upokojencev k uporabniku 2511 - Ministrstvu za okolje, ter amandmaja poslanca Sama Bevka k uporabniku 1537 - Uradu Vlade Republike Slovenije za zamejce po svetu, ker amandmaji niso bili vloženi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Ostale amandmaje, kot je bilo navedeno, pa je odbor sprejel in predlaga, da jih tudi sprejmemo v današnji razpravi. Za leto 2009 je leto, kjer ni bilo toliko pozornosti namenjene splošni razpravi, kar je tudi logično. V letu 2009 se bo skoraj sigurno delal rebalans na osnovi spremenjenih podatkov in zato smo se tukaj opredeljevali do 71. amandmajev in sprejeli samo dva amandmaja. Odbor je podprl amandmaje Poslanske skupine italijanske in madžarske narodnostne skupnosti k uporabniku 1516 - Uradu za narodnosti Vlade Republike Slovenije, podpora narodnostnim skupnostim za 80 tisoč evrov ter dodatno financiranje obveznosti od ustanov italijanske narodnostne skupnosti k uporabniku 3511 - Ministrstvu za kulturo, povečanje sredstev pri podprogramu investicije na področju kulture za 86 tisoč evrov. Odbor ni potrdil nobenega od ostalih vloženih amandmajev k dopolnjenemu predlogu proračuna. Odbor se tudi ni opredelil do amandmaja poslanca Janeza Drobniča k uporabniku 2611 - Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, ker amandma ni bil vložen v skladu s prvim odstavkom 160. člena Poslovnika Državnega zbora. Je bil sicer podan predlog, da se sprejme amandma k amandmaju, da se dopolni ta predlog, vendar ta predlog odbora ni bil sprejet. Tako sta na koncu bila sprejeta samo ta dva amandmaja, katera predlagamo, da se tudi pri sprejemu proračuna za leto 2009 upoštevata. Ker imam še par minut časa, bom še par besed povedal o številkah, o katerih bomo razpravljali v teh naslednjih dneh. Izhajal bom iz skupne vreče, to je tisto, kar ustvarimo v enem letu v naši državi in se meri kot bruto domači proizvod Republike Slovenije, ki je bil predviden za leto 2007 - 31 milijard 657 evrov in v oceni realizacije za 2007 pa je predviden BDP - 33 milijard 177. Tukaj bi povedal, da je povečanje v enem letu za 1520 milijard evrov in očitno bo tukaj v letu 2007 bistveno boljši tudi rezultat izplena javnofinančnih odhodkov in odhodkov, ker se bodo bistveno zmanjšali odhodki oziroma primanjkljaj državnega proračuna in tudi ostali podatki, ki gredo s te osnove. Tudi za leto 2008 smo načrtovali precej manjšo skupno bero, načrtovali smo 33 milijard 793 evrov skupnih prihodkov oziroma BDP-ja, z rebalansom pa to osnovo povečujemo na 35 milijard 953, kar je za 2.160 milijard povečanja o tej skupni vsoti, ki jo potem delimo. Delimo jo pa na te tri oziroma štiri blagajne, skupno imamo, od tega porabimo približno 42% za vse javnofinančne izdatke. V letu 2007 ocenjujemo, da bo teh skupnih javnofinančnih izdatkov 14 milijard in 52.000 evrov, v letu 2008 predvidevamo 14 milijard 625 in v rebalansu proračuna za 15 milijard 397 evrov povečanja. Povečanje od osnovnega predloga proračuna do rebalansa je 772 milijonov na strani odhodkov in 805 milijonov na strani prihodkov v teh blagajnah in povečujejo se sredstva tako za sam državni proračun, ki tukaj predstavlja delež 8 milijard 634 evrov v letu 2008, pred rebalansom je pa bilo 8 milijard 138 in kot vidite mi [[..]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]povečani porabi za leto 2008 predvidevamo 419 milijard, milijonov evrov večjo porabo v samem proračunu in prihodki proračuna pa ocenjujemo, da bodo 495 milijonov evrov večji. Ravno tako se povečajo, samo povem še te tri številke, za leto 2008 za pokojninsko blagajno damo 4 milijarde 420 evrov, za zdravstveno blagajno 2 milijardi 168 evrov in za občinske blagajne [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]873. Skupaj se v vseh teh blagajnah proračunov povečujejo sredstva za 419 na strani odhodkov, v pokojninski blagajni za 110, v zdravstveni za 101 in skupno občinam za 141 milijonov tolarjev. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri in drugi sodelavci Vlade, spoštovane kolegice in kolegi. Sprememba proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto 2009 sta verjetno zadnja proračuna, ki jih bo sprejemal Državni zbor v tem mandatu. Istočasno pa tudi prvič sprejemamo proračun po vstopu v evro območje, kar daje celotni proceduri še poseben poudarek in posebno odgovornost tako rekoč ob tretjem mejniku v kratki zgodovini samostojne Slovenije, samostojnosti, vstop v EU in vstop v evro območje. Pri tem so najpomembnejše usmeritve, ki nas pri tem vodijo. Prvič konkurenčno gospodarstvo in hitrejša gospodarska rast, drugič učinkovito ustvarjanje, dvosmerni pretok in uporaba znanja za gospodarski razvoj in kakovostna delovna mesta, 3. učinkovita in cenejša država, 4. moderna socialna država in večja zaposlenost, 5. povezovanje ukrepov za doseganje trajnostnega razvoja. V doseganje teh prioritet je usmerjena javno finančna in makroekonomska politika s posebnim poudarkom na postopnem zmanjševanju javno finančnega primanjkljaja ter vzdržni plačni in cenovni politiki, kar je ključno pri ohranjanju makroekonomske stabilnosti in konkurenčnosti tudi po prevzemu evra. Priča smo zelo pozitivnim kazalcem gospodarske rasti in zniževanju javnih izdatkov, zniževanju davčnih obremenitev dela zaradi davčne reforme, zniževanju števila brezposelnih. Inflacija oziroma dvig cen, ki smo mu priča v zadnjem obdobju mora postati prehoden problem, sicer bo to vodilo v poslabšanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva in kredibilnosti države nove članice evroobmočja. Priča smo visoki stopnji dogovarjanja med socialnimi partnerji, s tem, da mora biti dan jasen signal, da mora biti dobiček pravičneje razdeljen med vse, ki ga ustvarjajo, ravno tako kot ne moremo s prstom kazati na napačne krivce za podražitev hrane. To je na primer na pridelovalce osnovnih surovin, vse ostale v verigi pa obravnavati kot logično posledico. Problematična in rizična je tudi vsaka napoved in gibanje cen energentov, predvsem naftnih derivatov. Dejstvo je, da vse kaže, da so predpostavke o ceni energentov po zadnjih cenovnih stanjih podcenjene in da ne kaže, da bi se na tem področju svetovne cene vrnile na predvideni nivo. Izrednega pomena so tudi prihodki iz proračuna EU in vplačila v evropski proračun. Še posebej pri prvem se velja držati natančnih pravil igre, ki veljajo v EU, če hočemo, da bo iztržek predvidljiv in pričakovan. Pri tem imajo veliko odgovornost vse inštitucije, ki posamezne projekte vodijo. O povečevanju sredstev namenjenih gospodarstvu, izobraževanju, aktivni politiki zaposlovanja, znanosti in tehnološkemu razvoju je še posebej izrazito povečanje sredstev, namenjenih investicijam. To je še kako pomembno, da vsi postopki potekajo transparentno in v luči dobrega gospodarjenja z javnimi sredstvi. Zakonodaja je bila novelirana, sprejeli smo tudi zakon o javno-zasebnem partnerstvu, tako da ni razlogov, da ne bi bili uspešni pri koriščenju evropskih sredstev in ni razlogov, da izvajanje investicij ne bi potekalo dobro, da bo tudi efekt temu primerno pozitiven. Še posebno bi rad poudaril področja, katerim smo tudi pri naših razpravah dajali poseben poudarek. Prvo je finančni položaj občin, ki s svojim aktivnim razvojnim delovanjem najizraziteje delujejo v smeri enakomernejšega decentraliziranega razvoja. Drugo je skrb za okolje, s posebnim poudarkom na pripravljenost na klimatske spremembe, ki smo jim priča. Čeprav ali pa prav zato, ker je to globalni problem, je ukrepanje več kot nujno, tako v kmetijstvu, vodarstvu, energetski politiki in še kje. Tretje je skrb za področje upravljanja tržnega dela javnega sektorja ter umikanje države iz gospodarstva s poudarkom na uveljavljanju nacionalnega interesa. Trenutno potekajoči privatizacijski procesi potekajo v tej smeri. Četrto je skrb za družino, ki je ne samo obveza države do osnovne človeške skupnosti, pač pa že kar pogoj za obstoj države Slovenije kot celote. In peto področje, področje bodoče regionalizacije države, za delovanje katere morajo predvsem posamezna ministrstva v naslednjem letu pripraviti vse potrebno, da bo možno z ustrezno prerazporeditvijo oziroma spremembo državnega proračuna v skladu s predvidenim sprejemom pokrajinske zakonodaje dati primerno osnovo za pričetek delovanja pokrajin tudi na področju financiranja. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla predlagane proračunske dokumente z vsemi spremembami, ki jih je predlagala Vlada, in spremembami, ki jih je potrdil matični odbor za finance in monetarno politiko. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Matej Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci. Gospod minister, predstavniki Vlade. V Poslanski skupini Zares predlaganega proračuna za leti 2008 in 2009 ne podpiramo. Ob tem bi želel spomniti na naš ključni očitek. V Poslanski skupini Zares menimo, da bi morala biti fiskalna politika v obstoječih razmerah restriktivna, ne pa ekspanzivna ali ohlapna, s katero se soočamo. Nenazadnje nas na to opozarjajo tudi predstavniki izvršnega odbora Evropske centralne banke, član Evropske komisije za finance in mnogi drugi strokovnjaki, ki jih seveda tudi skrbi naraščajoča inflacija v Sloveniji. Posebej bi želel izpostaviti, da smo že konec avgusta letošnjega leta dali pobudo Vladi Republike Slovenije, naj organizira sestanek vseh parlamentarnih strank, preden se sprejmejo proračuni za leti 2008 in 2009, prav z namenom, da bi dosegli dogovor glede tega, kako oblikovati fiskalno politiko tako, da bi se lahko soočili z obstoječimi inflacijskimi trendi. Pa žal do tega ni prišlo. Priča smo proračunu, ki še naprej zagotavlja ohlapno fiskalno politiko, in na nek način so prav nenavadne trditve Ministrstva za finance, ki vsej slovenski in svetovni javnosti zagotavlja, da ima Slovenija restriktivno fiskalno politiko. Očitno v Evropski centralni banki, očitno v Evropski komisiji, in očitno v domači strokovni javnost, ki vsi mislijo drugače in opozarjajo na potrebo po spremembi fiskalne politike, nimajo ali nimamo pojma o tem, kaj se v Sloveniji dogaja. Dovolite mi, da na kratko opozorim na nekatere negativne trende. Če upoštevamo, da je samo za leto 2007 predvidena inflacija 4,3% v Sloveniji, da se Slovenija hkrati sooča z 2% primanjkljaja, 2% bruto domačega proizvoda kot primanjkljaja na tekočem računu plačilne bilance in če upoštevamo visoko zunanjo zadolženost, potem Slovenija počasi dosega vse znake negativnega portugalskega scenarija. Če je bila značilnost nekaterih držav, ki so že v letu 2001 uvedle evro, da so se soočile z visoko inflacijo, takšen primer so Irska, Finska in Portugalska, ki so imele inflacijo med 3 in 4,5%, potem je dejstvo, da sta Irska in Finska na to odgovorili z restriktivno fiskalno politiko s presežki proračunov v letu 2002, Portugalska pa je še naprej nadaljevala z ohlapno fiskalno politiko in primanjkljaji v proračunih. Danes nekaj let potem, lahko vidimo, da sta Irska in Finska zgodbi o uspehu, med tem ko je Portugalska zašla v hude težave, potem ko je tudi sama imela proračunski primanjkljaj tako kot Slovenija, se je soočala s primanjkljajem na tekočem računu plačilne bilance, tako kot Slovenija, se soočala z visoko stopnjo zadolženosti, tako kot Slovenija, je v naslednjih letih, ko so se poslabšale razmere na izvoznih trgih, zašla v hudo recesijo. Vprašamo se lahko, kakšno politiko potem Slovenija vodi. In mi se soočamo s 4,3% inflacijo s primanjkljajem na tekočem računu plačilne bilance v višini 2% bruto domačega proizvoda in s skupno zadolženostjo te države, ki že presega 30 milijard evrov ali za lažjo primerjavo - ta zadolženost je že višja, kot je zadolženost nekdanje Jugoslavije iz 80-ih let. Mogoče se komu to ne zdi problematično, ampak če drugega ne, nas inflacijski trend opozarja, da stvari niso enostavne. Ob tem bi želel posebej izpostaviti, da Slovenija, ne samo, da se predvideva oziroma da že skupna zadolženost znaša preko 30 milijard evrov, ne samo to, dejstvo je, da se z obstoječimi proračuni oziroma z Zakonom o izvrševanju proračuna predvideva tudi več kot milijarda evrov poroštev, kar seveda povišuje agregatno povpraševanje in negativno vpliva tudi na obstoječe inflacijske trende. Treba je tudi posebej izpostaviti, ko govorimo o gospodarski rasti, ki je visoka, da je ta v veliki meri takšna tudi zahvaljujoč izgradnji avtocestnega križa, da je ta takšna tudi zato, ker je Dars denimo samo v lanskem letu izdal za 724 milijonov evrov javnih naročil in da celotna vrednost javnih naročil v Sloveniji znaša 3,2 milijardi evrov ali 42% bruto domačega proizvoda. To je resnica o slovenski gospodarski rasti, ki temelji na zadolževanju in povečanih investicijah v gradbeništvu. Posebej velja izpostaviti, da Vlada oziroma koalicija ni sprejela nekaterih predlogov Poslanske skupine Zares, ko je bilo govora o maksimalnem obsegu zadolževanja - o tem bo sicer več govora pri Zakonu o izvrševanju proračuna - smo predlagali, da se ta zniža z 1,57 milijarde evrov na 900 milijonov evrov, kot je predlagal kolega poslanec, gospod Vili Trofenik, pa ste seveda tudi to zavrnili. Ob tem smo imeli še celo vrsto amandmajev, katerih skupni imenovalec je, da smo želeli povečati sredstva za tehnološki razvoj tudi za neposredne tuje investicije, ki ustvarjajo nova delovna mesta, pa ste vse amandmaje po vrsti zavrnili. Posebej velja izpostaviti tudi dejstvo, da ste v soboto na Odboru za finance in monetarno politiko zavrnili tudi amandma poslanskega kolega, ki je želel nameniti bolnišnici v Trbovljah nekaj več kot 5 milijonov evrov. Na tem odboru ste se odločili, da tej bolnišnici namenite dodatnih 15 tisoč evrov. Kaj bo lahko ta bolnišnica naredila s 15 tisoč evri, kako bo lahko investirala v posodobitev in rekonstrukcijo obstoječe opreme, je res veliko vprašanje. To je vprašanje pravzaprav za Nobelovo nagrado, kako s 15 tisoč evri realizirati investicije, ki so predvidene v višini več kot 5 milijonov evrov. To je, kot je povedal član našega odbora gospod Trofenik, vrhunec cinizma, sprenevedanja in kaže, kakšen je dejansko odnos koalicije do tega proračuna. Dodajo se pač neka sredstva za mazanje oči, dejansko pa se s tem ni naredilo ničesar na področju zdravstva v bolnišnici Trbovlje. Spoštovani! Posebej velja opozoriti tudi na nekatere trditve, ki jih je podal minister za finance. Govoril je o tem, kako se sredstva za aktivno politiko zaposlovanja povečujejo oziroma omenil je tudi sredstva za samozaposlitve. Povedal pa seveda ni tistega, kar je ključno: da lahko ta sredstva koristijo samo tisti, ki so oddali popolno vlogo že v letu 2006, vsi preostali morajo pa čakati na pomlad leta 2008. Tudi to je zgodba slovenske aktivne politike zaposlovanja in birokratskih mlinov. In ko smo poslušali ekspoze ministra za finance, so se nekateri oglasili in me na to tudi opozorili. Da tudi, če se želijo samozaposliti in pridobiti sredstva, morajo čakati na pomlad leta 2008, ker so pač takšna pravila. Eno je tisto, kar prenese papir, ko se ustvari nek statističen vtis, drugo so pa realna dejstva. V Poslanski skupini Zares menimo, da je predlog proračunov izrazito slab, da ne upošteva realne ekonomske stvarnosti, ki smo ji v Sloveniji priča, da namesto restriktivne fiskalne politike še naprej zagotavlja ekspanzivno fiskalno politiko in dejstvo, da v obstoječih razmerah ima Slovenija še vedno proračunski primanjkljaj, ni nič drugega kot ekspanzivna ohlapna fiskalna politika. In to je ravno ta fiskalna politika, na katero nas opozarjajo, da je slaba, tako evropski komisar za finance gospod Almunia kot člani izvršnega odbora evropske centralne banke. In če že opozorila domače strokovne javnosti ne upoštevajo na Ministrstvu za finance, potem bi bilo prav, da upoštevajo vsaj opozorila, ki prihajajo iz tujine. Tudi njih ta naraščajoči trend inflacije v Sloveniji skrbi in skrbi jih, ker Slovenija z vzvodi, ki jih ima na voljo, ta vzvod pa je ravno proračunska politika, ne stori nič, da bi te trende obrnila. Glede na to, da ocenjujemo v Poslanski skupini Zares, da je predlog obeh proračunov za naslednji dve leti izrazito slab in da bi bilo bolje, da ga sploh ne bi sprejeli, teh predlogov ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Dovolite, da začnem oziroma da izhajam iz dejstva, ki smo mu bili priča v naši državi v zadnjih dveh letih. Ni bilo državne proslave, ni bilo nagovora vladajočega politika, ni bilo medija, ki je dnevno pod vplivom Vlade Republike Slovenije, ki ne bi v zadnjih dveh letih kadarkoli vedno in povsod govoril o uspešnosti naše države, o neverjetni gospodarski rasti. Ni bilo vladnega predstavnika, najsibo samega predsednika Vlade, ministra za finance, ne nazadnje ostalih ministrov in vas vladajočih poslancev, ki ne bi našim državljankam in državljanom govorili o tem, da smo čudoviti, da smo fenomenalni in da nas ima zahodna Evropa, EU, ne nazadnje celoten svet za eno vizijo, zgodbo o uspehu, kaj se da narediti v nekaj letih. Leto ali dve so vladni predstavniki vsak dan in znova govorili o uspehu domačega gospodarstva, o tem, kako čudovito nam gre v naši državi. Dejstvo je, da se statistika lahko prikazuje tako ali drugače. In žal je, da jo dnevna politika ali pa aktualna Vlada uporablja izključno sebi v prid in ni pripravljena prikazati stanja kot je, zato da bi lahko vsi skupaj napeli moči, najsibo v obliki gospodarstva, najsibo v obliki civilne sfere ali ne nazadnje, kar je najpomembnejše, strokovne javnosti preko Banke Slovenije, makroekonomistov, ampak da bi bili pripravljeni za to, kako se spoprijeti z nastalo situacijo. Glede na to, da se od statističnih podatkov ne da živeti, glede na to, da se od statističnih podatkov, koeficientov in procentov ne da kupiti dnevnih potrebščin. In glede na to, da so statistični podatki žal vedno bolj in vedno znova uporabljeni zgolj za politično prikazovanje uspešnega delovanja Vlade Republike Slovenije, dovolite, da s tega mesta izpostavim dve žalostni dejstvi, ki sta žal v parlamentarno retoriko prišli šele v zadnjem pasu, prepozno in neučinkovito. Pred nekaj dnevi ali bolje rečeno nekaj tedni smo naše državljanke in pa državljane razveselili z nekaj 10% podražitvijo prehrambenih izdelkov. V prihodnjih dneh boste našim državljanom in državljanom dali čudovito, najsibo božično ali pa novoletno darilo, v povišanju cen elektrike v okviru naše države. Hočem vam prikazati, da statistika o uspešnosti na eni strani, ki jo na proslavah, svečanih govorih uporabljajo predstavniki Vlade, in pa dejansko stanje nimata ničesar skupnega. Govoril sem o tem, da je bilo pred nekaj tedni jesensko darilo 10% povišanje nekaterih prehrambenih izdelkov. Vlada Republike Slovenije je v istem momentu rekla, ja, saj to ni nič takega, celoten spekter prehrambene industrije se je dvignil v primerljivih evropskih državah. Ampak ta primerjava je s tega mesta zelo, zelo zanimiva, v Slovenji 10%, v državah članicah Evropske unije oziroma bolje rečeno evroobmočja 2,5% oziroma 4-krat manjša podražitev. Ampak to ne bi bilo vse. Značilnost podražitve v državah evroobmočja je bilo to, da je bila ta podražitev zelo kratkega časovnega obdobja in da so se praviloma cene prehrambenih izdelkov, torej tiste, ki so bile podvržene dvigovanju, v teh primerljivih zahodnoevropskih državah spustile na preteklo raven. V Sloveniji nismo bili priča temu in žal se nakazuje ali pa zaradi politične nepripravljenosti po kvalitetnem dialogu tako z makroekonomisti, ne nazadnje tudi z mikroekonomisti, tega pač žal ne bomo pričakali. Minister je v okviru svojega nastopa, dopolnjenega dostopa, ne nazadnje ne smemo pozabiti, da je to njegov drugi nastop, ki je potekal v zadnjem mesecu dni z enako vsebino, izpostavil po moji oceni dvoje pomembnih dejstev, za katere je hotel, da bi ostala sporočilo ali pa "message" nam gledalcem in ne nazadnje vsem uporabnikom tega javnofinančnega akta. Prvič, Vlada bo tudi vnaprej preprečevala kartelne dogovore. Kako uspešno je Vlada do sedaj preprečevala kartelne dogovore, vidimo ne nazadnje s podražitvami. Če je to uspeh Vlade Republike Slovenije, če se uspeh pogajanja o preprečevanje kartelnih dogovorov izkazuje skozi podražitve, potem si v nacionalni stranki iskreno želimo, da tovrstnih uspehov Vlada Republike Slovenije več ne bi bila deležna, kajti dejstvo je, da so bile tovrstne aktivnosti Vlade Republike Slovenije popolnoma zgrešene, brez učinkov in brez rezultatov. Ministrovo drugo sporočilo pa je bilo: davčna reforma se pozitivno izkazuje tako pri državljanih kot državljankah in nenazadnje v gospodarstvu. Pozitivne učinke te davčne reforme je danes moč razbrati iz dnevnika Večer. Na prvi strani, vsak, ki ima čas ali pa dostop do interneta in pa dostop do tega časopisa, naj si pogleda, kaj tisti, v imenu katerih naj bi mi skrbeli, si mislijo o tej davčni reformi, o ministru Bajuku in nenazadnje Vladi Republike Slovenije. Prav tako prihajamo v obdobje oziroma se opravičujem in popravljam, smo že globoko v obdobju, kjer imamo iz dneva v dan močno naraščanje neto zunanjega dolga. To je dejstvo, ki ga minister ali vladne službe nikoli nihče ne omenja. V nadaljevanju se nahajamo v obdobju naraščajočega primanjkljaja na tekočem računu plačilne bilance, kar je posledica zadolževanja v tujini. Ob razpravi, ki sem jo imel v Državnem zboru okoli privatizacije Nove Kreditne banke, smo nekajkrat omenili, kolikšna je zadolženost polnoletnega prebivalca naše države navzven, torej kolikšen je zunanji dolg, ne samo notranji dolg. Inflacija je tudi na tem področju. Zakaj? Zaradi tega, ker se ta stopnja zadolženosti našega prebivalca, in to ne po njegovi lastni volji, ampak po volji aktualne Vlade in po volji ministra Bajuka, širi oziroma narašča z nezadržno hitrostjo. To so druge vrste statistike. Tiste, ki imajo podlago ali pa, ki povzročajo tudi ta dvig cen. Gospodarska rast, torej besedna zveza, ki je najpogostejša v ustih ali pa prihaja s strani Vlade Republike Slovenije, je bila v sedmih mesecih statistično ali številčno gledano na vrhu svoje krivulje. Ob tem poudarjam, da je 5% gospodarska rast v Sloveniji, če bi bila to dejanska gospodarska rast, bi se morala odražati v tem javnofinančnem aktu, pa naj si bo za leto 2008 ali nenazadnje za leto 2009. Torej z zmanjševanjem deficita, ampak ne na način, kot nam ga skuša prikazati, torej deficit, gospod Bajuk, torej minister za finance, s tem, ko iz generalnega proračuna izloča tako imenovano blagajno Darsa. Po drugi strani bi se 5% gospodarska rast lahko odražala, bi se morala, če bi bila realna, v izravnanem proračunu, torej med primanjkljajem in med presežkom, ali pa bi morali priti, kar tudi po mnenju nekaterih makroekonomistov ne bi bilo najbolje, v obdobje proračunskega suficita. Ampak zakaj to govorim? Govorim zato, ker so to aktualne in pereče zadeve v okviru naše države, ki se bodo iz dneva v dan izkazovale - izkazovale v negativni obliki v naši državi. In seveda ne samo izkazovale skozi minutažo, porabljeno za to govornico Državnega zbora, ampak izkazovale predvsem v dvigu cen tudi na vseh ostalih področjih. Po oceni Poslanske skupine Nacionalne stranke smo nič kolikokrat pozvali Vlado Republike Slovenije po preučitvi strukture gospodarske rasti. Kaj izkazuje ta visok napredek, ki zadnjih 7 mesecev nakazuje na to, da je Slovenija uspešna na neki deklarativni ravni? Po naši oceni, samo in le napačna struktura gospodarske rasti. Dejstvo je, da je le-ta vezana na ozek segment izjemno močnih izvoznikov. In tu se seveda potem poraja vprašanje konkurenčnosti ali pomanjkanja konkurenčnosti na področju Republike Slovenije. In tu je odgovor na kritiko, ki prihaja s strani strokovnjakov Evropske unije. Torej pomanjkanje čiste konkurenčnosti. Nekonkurenčno obdobje je danes tu med nami, in to nakazuje omenjena gospodarska rast, ki je številčno na izjemno zavidljivi rasti, a v dejanskem stanju se ne izkazuje v obliki tistega, kar bi bilo od nje pričakovati. Nekaj mesecev smo v naši državi tudi že v tistem obdobju, ko Slovenija več ne izpolnjuje konvergenčnih kriterijev. Mislim, da so trije meseci za nami, ko več ne izpolnjujemo enega izmed teh, še kako pomembnih, kriterijev. Zakaj je tako, zakaj Vlada Republike Slovenije ne stori obratno, da bi tudi ta konvergenčni kriterij izpolnjevali? Dejstvo je, da zaradi tega, ker smo, žal, v naši državi ob prevzemu evra, pogoj so bili konvergenčni kriteriji, upoštevali vsebino teh konvergenčnih kriterijev in limitov, ne pa zgolj zasledovali cilja, da določene inštrumente makroekonomije, predvsem z monetarnega področja, spravimo v okvir teh limitov. To se ni zgodilo. Vlada Republike Slovenije ni znala ali pa ni hotela zaradi pomanjkanja časa, zaradi preobremenjenosti naši ministrov na predsedovanje Evropski uniji, uporabiti namena konvergenčnih kriterijev. Še enkrat poudarjam, nikoli in nikdar ni bilo, ni bil namen izpolnjevanja konvergenčnih kriterijev izključno to, da je to cilj za vstop v evroobmočje, ampak so bili konvergenčni kriteriji vedno postavljeni izključno in le zato, da se skozi njih stabilizira makroekonomija in da bo tudi prispevek neke majhne države, v temu primeru Republike Slovenije, k splošnemu premiku vrednosti evra minimalen in s tem obdržal stabilnost evra napram tretjim valutam oziroma tečajem. Dejstvo pa je, da lahko z gotovostjo rečemo, da smo prišli ravno skozi neizpolnjevanje že nekaj mesecev omenjenega konvergenčnega kriterija tudi posledično do stanja, ko je realni tečaj evra apreciiral. Kaj seveda to pomeni? Kaj to pomeni za naše državljane, ki se nahajajo v obliki pravnih oseb? Povratni učinek na gospodarsko rast. Zakaj? Zaradi tega, ker je gospodarska rast v Sloveniji vezana na nekaj malega števila izvoznikov. In apriciacija bo seveda v slabši položaj že kot je danes potisnila predvsem izvoznike, ki bodo iz tega naslova mnogo manj konkurenčni. Kolikšen bo torej njihov prispevek v prihodnji oceni gospodarske rasti, ali še pomembneje rešeno, kolikšen bo njihov prispevek na realni stopnji gospodarske rasti? Poudarek, naša gospodarska rast je vezana skorajda izključno na te, ki jih bo apriciacija najbolj udarila po njihovem poslovnem rezultatu oziroma na področju konkurenčnosti. Vlada Republike Slovenije vedno znova ob tem, ko govori, kako je naša država uspešna, in vedno znova ob tem, ko pozablja, da smo imeli 10% podražitev v naši državi za naše državljane prehrambenih izdelkov in da bomo prišli v obdobje 5% podražitve električne energije, pa vedno znova poudarja: inflacija ni tu zaradi nas, državljank in državljanov, nismo jo povzročili v okviru Vlade Republike Slovenije, ampak je ta inflacija uvožena. Uvožena v smislu, češ, da je to tako imenovana agro-inflacija. In ker je to uvožena agro-inflacija, se Ministrstvo za finance vedno znova čudi in sprašuje, zakaj bi se pa mi z njo ukvarjali, če je to uvožena inflacija. Dejstvo je, da na tem področju nastopa največja pomanjkljivost obstoječega, danes pred nami prikazanega javnofinančnega akta, torej proračuna za leto 2008, ki se žal ni pripravljen - torej akt, ki ga je pripravila Vlada Republike Slovenije - spoprijeti tudi z domnevno edinim razlogom po mnenju Vlade Republike Slovenije, torej uvozom inflacije. Po naši oceni, torej po oceni Poslanske skupine Nacionalne stranke, trdimo, da ima država, Vlada Republike Slovenije še zmeraj krepko v rokah vse instrumente monetarne politike, vse instrumente fiskalne politike, s katerimi bi morala že pred časom, ne danes, se spoprijeti z nekoč grožnjami o inflaciji, danes dejstvu o nastopu inflacije v okviru naše države. Ampak kaj odgovori minister na to? Ne govorite o inflaciji, kajti inflacijo spodbujajo tudi pričakovanja v okviru naše države. Torej zatiskajmo si oči. Ne govorimo o tem, da je podražitev danes tu, predvsem pa bo tudi jutri in v prihodnjih dneh, ampak govorimo vsi skupaj kako je nekaj najlepšega v Sloveniji, ker gospodarska rast omogoča napredek. Po moji oceni je to izjemno neodgovorno. Neodgovorno do vsakega, slehernega državljana in pa državljanke Republike Slovenije. Naj se ta nahaja na trgu kot podjetnik, gospodarstvenik, ali zgolj kot navaden, recimo, delojemalec. Ampak dejstvo je, da je to neodgovorno do čisto vseh slojev v okviru naše države. Vse to spominja na tisto, kar je bilo rečeno: "Poglej, a se ne dotakni! Dotakni se, a ne okušaj. Okušaj, a ne pogoltni." Skratka, Vlada Republike Slovenije nam z nečim, pa ne bom rekel, s čim, ker verjamem, da veste, maha pred očmi in obljublja, ja, saj to je v redu. Ampak istočasno nas vodi v tako imenovano inflacijsko spiralo. Po moji oceni Vlada Republike Slovenije tudi ni kos vzdrževanju makroekonomske stabilnosti. Zakaj? Ne vemo. Nekateri pravijo, vendar osebno ocenjujem, da pa le ni tako zelo neodgovorna naša Vlada, da je to stanje, ki je, pogojeno predvsem s predsedovanjem Evropski uniji, po drugi strani torej zanemarjanje domačih pomembnih vprašanj, tudi s področja makro ekonomije. Po drugi strani pa pritrjuje tem domnevam nenazadnje ponedeljkovo dogajanje na seji Državnega zbora ob glasovanju o zaupnici, kjer je bilo vedno znova izpostavljano le to, češ, kaj si bo pa Evropa mislila, kaj se dogaja v državi, ki bo prevzela predsedovanje za naslednjih 6 mesecev. Vlada nam je ponujala, naj nekdo drug prevzame oblast, seveda je bila ta ponudba, vsi vemo, kakšna, s figo v žepu. Ampak dejstvo je, da se v nastopu predsednika Vlade gospoda Janeza Janše v ničemer ni izražala bojazen za vodenje Vlade, naših državljank in državljanov, za vodenje tistih instrumentov, ki bi pripomogli k stabilizaciji makroekonomskih razmer v naši državi, pač pa je bila skrb posvečena izključno predsedovanju Evropski uniji. Mislim, da je to napačno. Vsi mi direktno in ljudje za mojim hrbtom indirektno smo bili izvoljeni s strani državljank in državljanov, ne s strani gospodov iz okvira različnih držav ali pa institucij Evropske unije. In žal se tega ne zavedamo. Mnogo bolj je vredno postalo ali pa vladni politiki težijo k temu, da bi se z naslovnic dnevnega časopisja smehljali s stanovskimi kolegi Evropske unije, kot da bi dovolili, da se na naslovnici dnevnega časopisja ali katerih drugih medijev pojavijo slike, ki bi dejansko odražale stopnjo in kvaliteto življenja v naši državi. Predvsem zaskrbljujoča je današnja ugotovitev v časopisu Večer, kolikšen del naših državljanov ocenjuje, da živijo slabše kot v preteklem letu. Še enkrat moram uporabiti besedo žal, ampak izključno zaradi tega, ker mi je resnično žal. Vlada Republike Slovenije v zadnjih letih ni bila sposobna odzvati se na opozorila domače in ne nazadnje tudi tuje stroke, tuje stroke o makroekonomskih pasteh, pasteh, na katerih je Vlada Republike Slovenije padla kot osnovnošolec. Po moji oceni torej nikakor, v nobenem primeru ne smemo, in če se zopet povrnem na stopnjo razvrednotenja denarja, inflacijo, ne smemo pristati na to, da bo slovenska javnost ali ne nazadnje tudi tuji opazovalci povzeli stališče Vlade Republike Slovenije, da je za inflacijo poleg uvožene inflacije kriv tudi spor med proizvajalci in prodajalci. Tudi to je napačno, zavajajoče, predvsem pa škodljivo razmišljanje in škodljivo podajanje teorij in tez, ki prihajajo iz ust Vlade Republike Slovenije. Nekoč sem celo zasledil vladnega predstavnika, ki je rekel, da je za inflacijo kriv celo gospod Jankovič. Ampak to so škodljive teorije, to so škodljiva umska dognanja Vlade Republike Slovenije. Prej sem govoril o podražitvah v okviru držav članic evroobmočja, 2,5%. Kje smo danes in kje smo sedaj v naši državi? Poudarili smo, da je struktura gospodarskega razvoja ali pa gospodarske rasti neuspešna za dolgoročno, stabilno makroekonomsko okolje, kajti vezana je na izključno preozek krog gospodarstvenikov v naši državi. In še v okviru tega kroga, torej izvoznikov, se struktura veže na neko majhno število izvoznikov, ki praviloma sestavljajo tako imenovani javni ugled Vlade Republike Slovenije. S tega naslova smo prišli do apreciacije, iz tega naslova bomo prišli do tako imenovane gospodarske nekonkurenčnosti. Naslednji korak, ki bo sledil, je težava z zaposlovanjem, kajti dejstvo je, da se bo nizka gospodarska rast začela odražati in temo vsaj na izobraževalnih institucijah, na zelo začetku njihovega predavanja, imenujem inflacijska spirala. Hočem povedati, da Vlada Republike Slovenije navkljub temu, da lahko dobi celotno pomoč in podporo, vem za Nacionalno stranko; prejle sem slišal kolega Lahovnika, tudi z njihove strani, si še zmeraj zatiska oči in odriva vse na stran. Ne rabimo vas, kajti gospodarska rast je še zmeraj fenomenalna. Kaj pa potem, če so se za 10% pred nekaj tedni povečali prehrambeni izdelki! Kaj pa potem, če se bo v začetku prihodnjega leta podražila električna energija! Po moji oceni to ni pravilno gledano in po moji oceni bi Vlada Republike Slovenije morala vzpostaviti konkreten [[...]]Kolega Ziherl, ne razumete česa, kar sem rekel? Verjamem, da je tako. In socialni dialog, čeprav je marsikomu tako zelo smešen, tako zelo nepotreben v okviru naše države, gospodje in gospe, socialni dialog ni samo neke vrste pogovor, ki vpliva na enkratno povečanje, naj si bo plač, zahtevkov ali česarkoli drugega, ki izhaja iz socialnih partnerjev, socialni dialog bi moral biti, in v tujini je, eden izmed garantov za makroekonomsko stabilnost. Delojemalci niso nebodigatreba v okviru makroekonomije. Enako velja za delodajalce. In dokler se bo ta država na ta način oziroma v taki obliki obnašala do socialnih partnerjev, vse do takrat v tej državi ne bomo imeli, žal, ne bomo imeli, še enkrat, žal, stabilne makroekonomske slike. Vlada Republike Slovenije pa, kot sem že rekel, še zmeraj, tudi danes in tukaj govori o pravljici o uspehu, o gospodarskih rasti. Navkljub temu si še zmeraj zatiska oči pred vsemi ostalimi kazalci. Če nekdo v okviru Vlade Republike Slovenije misli, da se bo s prijateljstvom, korupcijo in klientelizmom nekaj tovrstnih mladih ljudi v okviru Vlade Republike Slovenije ali pa kabineta predsednika Vlade, omogočila gospodarska blaginja na ravni za državljanke in državljane, se krepko moti. Jaz verjamem, da so cilji te Vlade namenjeni v dvig bogastva. Žal pa so namenjeni za dvig bogastva posameznikov v okviru naše družbe. Predvsem tistih posameznikov, ki so zelo blizu, pa ne bom rekel Vlade v celoti, kajti tukaj izpuščam DeSUS, Novo Slovenijo, ampak izpostavljam predvsem SDS.
Oprostite, nekaj je z mikrofonom, deluje? Poskusite še enkrat.
Se slišimo? Hvala lepa. Sem vesel, da ste mi prisluhnili in da ste opazili, da je mikrofon nehal delati, kajti ponavadi zgodba preteklih leta, dveh ali treh je bila, da enostavno vsebine niste smeli ali pa hoteli poslušati. Vsaj takšna so bila vaša dejanja v okviru zakonodajnega postopka. Vesel sem, da poslušate. Ampak prosim, nadaljujte s to vašo redko aktivnostjo. Prišli smo v obdobje, ko bi danes in tukaj morali biti učinki gospodarske rasti med nami. Ampak, ali so v proračunu Republike Slovenije učinki te zavidljive gospodarske rasti med nami? Kdorkoli bo proračun pogledal ali pa ga je pogledal, bo videl, da teh učinkov ni. In da v bistvu imamo tudi tokrat pred seboj akt, ki temelji na sprenevedanju. Kot sem že v uvodu povedal, je minister Bajuk eden izmed tistih, ki se poleg besedne naveze "gospodarska" in pa "rast", zelo rad spogleduje tudi z besedo "proračunskega primanjkljaja". Češ, koliko se je zmanjšal in da je tudi odnos proračunskega primanjkljaja do bruto družbenega produkta pozitiven. Torej vse te besede so za uho lepo zveneče, a žal za denarnico vse prej kot lepe. Dejstvo je, da se denarnice tanjšajo ali pa se povečujejo izdatki, namenjeni dnevnim potrebščinam. Še enkrat poudarjam. Tovrstno vladno politiko na svoji koži občutijo tisti, ki jih imajo nizko kupno moč. Dejstvo je, da je kar nekaj ljudi, ki nikoli ne bo prizadela dnevna podražitev, pa najsibo kruha, bencina ali elektrike. Ampak ti nam ne smejo biti edini moto delovanja makroekonomske politike, na katero Vlada skozi monetarni ali fiskalni način lahko vpliva. Rad bi še poudaril tisto, kar je minister po moji oceni prav tako zavajajoče govoril, uspešnost črpanja evropskih sredstev. V Državnem zboru nam še ni uspelo opraviti razprave navkljub letu 2004, 2005, 2006 in ne nazadnje realizaciji 2007 o uspešnosti črpanja iz Evropske unije. Dejstvo je, da nas članstvo v okviru Evropske unije stane ogromno. In dejstvo je, da bi uspešna država članica lahko iz naslova EU pridobila tudi kar nekaj finančnih sredstev. Dejstvo pa je tudi, da Slovenija žal ni uspešna na tem področju. Zato imamo navkljub temu, da nam proračun za prihodnje leto nakazuje 100% realizacijo črpanja evropskih sredstev, pa nastopa žalostno dejstvo, to je realizacija od ena do deset, torej od prvega do desetega meseca letošnjega leta. Socialni sklad, gospe in gospodje, uspešnost črpanja Republike Slovenije ali bolje rečeno Vlade Republike Slovenije je 5%, kohezija 13%, lokalna samouprava 12%. Poudarjam in ponavljam, socialni sklad uspešnost črpanja naše države s strani institucij EU je 5%, kohezija 13% in lokalna samouprava 12%. In potem lahko nekdo pride sem in pravi: Slovenci smo uspešni v okviru črpanja sredstev iz EU. Ne, gospodje, temu ne moremo pritrditi. Tega ne bi smeli niti pri miru gledati. Na to bi morali odreagirati. Ampak še pred 14 dnevi ste imeli, mislim, da s strani kolega Bogdana Baroviča, pa ne me držati za besedo, ali je bil on, ali je bil katerikoli drug poslanec, možnost razpravljanja o učinkovitosti črpanja evropskih sredstev. Veste, kakšen je bil odgovor, ne samo Vlade Republike Slovenije, ampak vladajočih poslancev? "Ne, mi pa o tem nočemo razpravljati." In če sem besedo ali dve namenil črpanju evropskih sredstev, pa verjetno ni potrebno poudarjati, kakšna je realizacija plačil v te institucije v okviru EU. In če bom vzel za primerjavo samo enako obdobje, torej obdobje realizacije 2001-2010, pa plačujemo, naša država, 100%. Imamo na eni strani realizacijo prejemkov, ki se v povprečju med temi tremi skladi giblje 15, 13, 12% sredstev, ki jih pridobimo, sredstev, ki jih plačujemo, jih plačujemo 100%. In zato sprašujem tudi vse tiste, ki kreirate ali pa ste botri in avtorji omenjene vladne makroekonomske politike: Ali imate res občutek, da smo slovenski državljani tako zelo bogati, da si to lahko privoščimo? Ob tem ne smemo zanemariti, da cene imamo evropske, da pa plače še daleč od tega, da bi bile evropske. Kam nas torej vodi omenjena vladna politika in omenjena neaktivnost Državnega zbora s strani vladajočih poslancev, ki nočejo in nočejo spregovoriti o teh temah javno? Lahko pridemo le do tistega spoznanja, da vsi skupaj verjamete teoriji gospoda Andreja Bajuka, da ne smemo govoriti o inflaciji, kajti to jo bo povečalo. V Nacionalni stranki seveda temu ne bomo prikimali. Prav je in pošteno je do tistih, ki so nam zaupali vodenje te države, da tudi vedo, kje smo, predvsem, kam gremo, in najpomembnejše, kaj bi morali storiti, da s te poti makroekonomske nestabilnosti preidemo v makroekonomsko stabilnost. Ne bom govoril o posameznih delih proračuna, rad pa bi izpostavil, da pa je Vlada Republike Slovenije le na neki postavki povečala finančna sredstva. Povsod drugje smo v obdobju stanja kaotične ali po moji oceni slabe situacije. Zanimivo pa je, da je Vlada nekaj milijonov evrov sama sebi povečala za obdobje predsedovanja Evropski uniji. Iz tega naslova jaz res mislim, da ni vredno in verjamem, da globoko tudi vi vsak pri sebi veste, da ni vredna fotografija v domačem ali tujem mediju kateregakoli našega ministra ob boku dveh nasmejanih stanovskih kolegov iz Evropske unije, da na ta račun delate to, kar delate, torej avtorizirate podražitve izdelkov v okviru naše države. To je napačna politika. Jaz verjamem, da marsikomu izmed vas bi ustrezalo svoj pogled na naslovnici dnevnega časopisja, posebej, ko bi lahko svojim domačim pokazal in rekel: "Ta pa prihaja iz Avstrije, ta pa prihaja iz Švice", ampak pred tem bo potrebno pokazati, kako pa živijo naši ljudje, ne tisti, ki so v Avstriji, Švici, Veliki Britaniji ali nekje drugje. Jaz vas prosim, če vas bo volja, poglejte si današnji odmev javnosti, prikazan v Večeru. Stopnja, kako naši državljani sami za sebe čutijo, da so živeli pred letom in kako živijo danes. Kaj so za isto količino denarja, po eni strani, lahko kupili pred letom in, po drugi strani, koliko se je ta količina denarja spremenila za nakup enega in istega izdelka. In mogoče še beseda ali dve o pogovoru s kolegom Trofenikom. Žal smo tudi v tistem obdobju, ko je barva župana mnogo pomembnejša od barve pacientov, in da Vlada Republike Slovenije ne gleda vsebine predlaganega amandmaja, ampak gleda izključno, kdo ga je predlagal. Kolega Bogdan Barovič se je trudil, da bi pridobil že dodeljena finančna sredstva, ki so mu bila v preteklosti njemu nič, meni nič odvzeta ali, se opravičujem, ne njemu, ampak bolnišnici Trbovlje. Ta sredstva so že bila dodeljena, potem prerazporejena na neučinkovito zadevo in nikogar izmed vas, vsaj od vas sem pričakoval, če od Vlade Republike Slovenije že nisem, da boste dali prednost vsebini, ne pa končnemu podpisu na omenjeni akt amandma. V Nacionalni stranki smo vložili kar nekaj amandmajev, mnogo jih je vezano na Mestno občino Maribor, na infrastrukturo in podobne še kako zelo nujne, stvari. Ampak dejstvo je in iz tega stališča je izhajal predstavnik oziroma, se opravičujem, predsednik matičnega delovnega telesa, ki je povedal, da v parlamentu nimamo pooblastila za generalne spremembe proračuna Republike Slovenije. Verjetno to drži. Dejstvo je, da je pa to zelo žalostno, da glede na to, da mi potrjujemo proračun, nimamo možnosti vplivati na katerikoli makroekonomski instrument v okviru naše države, ampak nam Vlada dovoli, da se igramo kot otroci v peskovniku izključno s 5, 10, 15 tisoč evri v obliki amandmajev. In, če pogledamo, glede na to, da imam vašo pozornost, mislim, da prvič, vsaj vas kolega Ziherl, pa ne verjamem, da ne zato, ker sem vas omenil, je izredno zanimivo razmerje med davčnimi prihodki in nedavčnimi prihodki v okviru naše države. Kar sem v tej hiši, v parlamentu, je to razmerje negativno za razvoj oziroma stabilizacijo. Dejstvo je, da davčni prihodki, torej tisti prihodki, ki jih država zapoveduje in kaznuje, če ne pride do njihove realizacije, dosegajo preko 90% vseh prihodkov naše države. In da nedavčni prihodki, tisti, skozi katere bi se videla učinkovitost, kvaliteta in pa modrost obstoječe Vlade, zavzemajo manj kot 10%. Gospodje in gospe, to enostavno nakazuje, da v preteklosti javne finance niso bile razvojno naravnane, kajti razvoj se ne vrača izključno in le skozi število davčnih upravičencev, ampak dejstvo je, da tudi skozi na udeležbo na dobičku podjetij, v katerih ima država 100% delež ali pa manjši delež. Seveda je prihodek v proračun nazaj v razmerju tega deleža. Po drugi strani od leta 2001 govorimo o potrebi zakona o koncesiji, krovnega zakona, ki ga nismo imeli, ki ga nimamo in za katerega se nič ne ve, da je sploh v pripravi. Dejstvo je, da so koncesije tista dejavnost, ki so v izključni pristojnosti države ali lokalnih skupnosti. In če pogledamo proračune lokalnih skupnosti, torej občin, potem vidimo, da so prihodki iz naslova koncesij, pa naj si bodo le-te direktne ali indirektne, mnogo večji, višji, kot so v državnem proračunu celotni nedavčni prihodki. Ob tem pa dovolite, zelo zanimivo, vedno se je bilo lepo enostavno, po eni strani tudi smiselno, poigrati z indeksacijo, prikazano v proračunu Republike Slovenije kot tistem najpomembnejšem pravnem oziroma javnofinančnem aktu naše države. Indeksacija pod kontom 70, torej davčnih prihodkov, je 104,9. To pomeni, da so se v primerljivem obdobju, torej štiri je tri, deljeno z dva, kolone tri in dva, povečali za 4,9 vrednosti. Medtem ko je bil ta porast na nedavčnih prihodkov, izključno 3,6 [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To jasno nakazuje, kolikšna je razvojna naravnanost omenjenega akta pred nami. Prav nihče v tej hiši pa ne bo mogel reči ali pa trditi, da se v okviru proračuna Republike Slovenija srečujemo z aktom, ki v svoji vsebini nosi instrumente za stabilno makroekonomsko politiko ali pa stabilnost v okviru naše države. In to je prvi in osnovni razlog, zakaj Nacionalna stranka [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tovrstnega akta, imenovanega proračun, ne bo podprla. Hvala lepa za pozornost.
Hvala. Gospod Vili Rezman, bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik in lep pozdrav vsem. Zdi se, da bomo z danes začeto tridnevno razpravo bolj ali manj ponovili to, kar se je dogajalo na Odboru za finance, in sicer v smeri nekoliko premalo resnih razmislekov in nekoliko burkaših razprav, pa tudi preveč najbrž v smislu, kot da gledamo črno-belo televizijo. Tako je bilo na odboru, tako se sedaj pričenja in bojim se, da naslednje tri dni s tem ne bomo znali odnehati. Kar zadeva Poslanske skupine DeSUS se ne mislim postaviti v tisto vrsto, iz katere ne bi bilo moč videti nobene slabosti obeh proračunov, pa tudi v takšno vrsto ne, iz katere bi bilo mogoče reči, da je proračun za leto 2008 oziroma rebalans in proračuna za leto 2009 popolnoma zanič, da je neuporaben in da je celo nekaj takega, kar nas bo dramatično ustavilo v razvoju in povzročilo neke negativne in nepopravljive reperkusije. Mi mislimo, da je bilo premalo občutka za bolj mavrične barve, za sklepanje kakšnih kompromisov, za dopolnjevanje tega, kar je bilo predlagano, čeprav je kar nekaj amandmajev bilo tudi doslej na matičnem delovnem telesu že podprtih. Sicer pa v poslanski skupini DeSUS menimo, da ko govorimo o proračunu, govorimo o tem, kako s številkami na finančni način torej ovrednotiti nek program, projekte. Vse tisto, kar smo si zadali kot neke cilje. V koaliciji menimo, da nas tukaj mora voditi koalicijska pogodba, sodimo, da nas tukaj morajo voditi tudi nekateri cilji, zastavljeni v programu reform, da nas morajo voditi cilji iz Pakta stabilnosti in razvoja, da moramo upoštevati nekatere resolucijske projekte, ki so tudi zapisani, in da moramo upoštevati še marsikaj drugega, kar naj bi bilo, tako vsaj mi to razumemo, v prid porasta blaginje naših državljank in državljanov in tudi v prid razvoja države kot take. Kako razmišljamo o proračunu, je najbolj odvisno od političnega toposa, od mesta, na katerega se nekdo postavi, in od perspektive, ki jo iz tistega mesta ima. In vidimo, da je tudi pri proračunu tako, kot je običajno v Državnem zboru, da se razcepimo na pol in da potem govorimo zelo pogosto eden mimo drugega. Mi sodimo, da ni prav, da bi se postavili na pozicije tistih, ki so izražali sodbe v smislu popolnoma nekritičnih apologij tega, kar je bilo predstavljeno, pa tudi ni prav, da bi stali na nekam antipodnem stališču, kjer bi izrekali zgolj kataklizmične sodbe, ki jih je bilo doslej že kar nekaj slišati. In tako slab ta predlog rebalansa in proračuna za leto 2009, da bi se smelo izražati kataklizmične sodbe, čisto zagotovo ni, saj podatki teh napovedi ne potrjujejo. Seveda pa je res, da je bilo že doslej govora, in najbrž bo tako tudi v bodoče, o istih številkah z zelo različnimi interpretacijami, z zelo različnimi napovedmi, ocenami in na ta način, da v bistvu ne slišimo eden drugega, kaj govorimo, čeprav gre morebiti za najpomembnejši akt, ki ga Državni zbor vsako leto sprejema. Mimogrede je treba omeniti tudi to, da nekatere kritike pozabljajo na to, da smo se že zdavnaj odmaknili od nekega indeksnega načrtovanja proračunov in da gre za projektno načrtovanje, da je treba torej spremljati posamične postavke tudi v časovnem nizu, in da je treba številke tudi relavitizirati. Ni vsaka absolutna številka takšna, da bi morali kar pristati nanjo in se odločiti za prvo sodbo, ki nam pride na misel. Najbrž ni dvoma, da smo bili vsi doslej enotni v ocenah, v stališčih, da so makroekonomski pogoji, na katerih načrtujemo, zelo ugodni. Ni bilo slišati tistih, ki bi temu oporekali. Bilo pa je slišati opozorila, da se nam na posamičnih mestih ti ugodni podatki slabšajo. Najbrž tudi ni nekega posebnega pomisleka v zvezi s tem, da gre za politično izrekanje o tem, ali smo znali prav izkoristiti te ugodne makroekonomske kazalce in tudi vsaj doslej še ugodne trende. Je pa zelo dvomljiva trditev, tretja pomembna trditev o tem, trditev, da je ob dobrih makroekonomskih pogojih Vlada zapravila vse realne možnosti za razvoj na ta način, da vodi popolnoma napačno javnofinančno, torej fiskalno politiko. To je bila ena izmed glavnih ocen, ki se pojavljale kar kot apodiktične, in ena izmed tistih ocen, da vodimo državo proti kataklizmičnim razmeram. Da bi bilo možno drugače načrtovati, o tem nihče najbrž ne dvomi. Da pa je načrtovanje pač pogojeno z neko politično opcijo in perspektivo, ki si jo koalicija zastavlja, pa najbrž tudi ne bi smelo biti dvoma. In ali je ta opcija prava, ali je načrtovanje ustrezno ali ne, ni mogoče že kar danes videti za vsa naslednja leta. Potrebno bo najbrž počakati tudi na to, da vidimo, ali bo uspela Vlada sproti prilagajati tudi svoje posamične ukrepe in ali bo morala prevzeti kakšno zelo dramatično odgovornost za bistvene napaka, ki se ji očitajo. Če pogledamo nekaj takšnih makroekonomskih oziroma splošnih podatkov, lahko rečemo, da je pred leti bilo v ospredju razmišljanje o tem, kako odpraviti brezposelnost, kako povečati stopnjo zaposlenosti in danes lahko ugotovimo, da to ni več centralna tema naših razmišljanj. Razmere na tem področju so se precej popravile in vse kaže, da se trend izboljšanja še ne ustavlja. Upati je samo, da se bo hkrati s tem trendom povečala tudi stopnja socialne blaginje za največjo večino Slovenk in Slovencev. Gospodarska rast, danes že nič kolikokrat omenjena, je tudi relativno ugodna in tudi pri tem pokazatelju se kaže trend upadanja, ampak najbrž tudi nihče ni razmišljal o tem, da je lahko ta rast kar eksponencialna v vseh naslednjih letih. Ravno tako je najbrž ugodna ocena, da ta gospodarska rast ne plava zgolj na vzgonu ugodnih ekonomskih razmer v Evropi in svetu, ampak da ima tudi svoje lastne, notranje generatorje. Sicer najbrž ne bi bilo mogoče, da je ta rast nekako nad povprečjem tiste rasti, ki jo beležijo druge, nam sosednje, bližnje in tudi daljne države in dežele. Raste skupni bruto družbeni proizvod, raste tudi bruto družbeni proizvod na posameznika in tudi to so najbrž pokazatelji, s katerimi smo lahko relativno zadovoljni. Zmanjšuje se proračunski primanjkljaj, zmanjšuje se obseg davčnih prilivov znotraj bruto družbenega produkta in cela vrsta različnih drugih kazalcev še je, ki govore v prid temu, da vendar ni tako zgrešena politika, ki jo Vlada in koalicija ta hip vodita, kot bi radi nekateri prikazali. Seveda je pa treba omeniti tudi to, da je ob številnih dobrih pokazateljih tudi nekaj slabosti, ki jih ni mogoče kar spregledati. Kar zadeva zaposlovanje, je vsaj po sodbi Poslanske skupine DeSUS ena izmed slabosti ta, da je fleksibilnost delovnih mest že dosegla ali pa celo presegla mejo, nad katero smo še navdušeni. Treba je povedati, da je večina del sklenjenih za določen čas, da to seveda ni najbolj ugodno za naše demografske ambicije in tudi ni najbolj ugodno za to, da bi mladi svoje finančne naložbe umeščali v nakupe oziroma gradnjo trajnih dobrin; te službe za določen čas imajo pač vrsto slabosti. Problem, ali je načrtovanje, kakor pravi Vlada, dovolj konservativno ali ne, problem, ali je dovolj pro- ali proticiklično, problem, ali je načrtovanje preveč optimistično in ali morebiti premalo zategujemo pas, je pač problem politične odločitve. Ta hip je odločitev takšna, da gospodarsko rast in druge ugodne kazalce izkoriščamo tudi za to, da se materialne razmere v Sloveniji spreminjajo hitreje, kot so se v preteklih letih. Tudi na področju cestogradnje, železniških gradenj, gradenj na različnih področjih družbenih dejavnosti in še bi lahko tega precej našteli. Vendar pa je treba reči, da je treba rezultate relativizirati, ni pa nobene potrebe za to, da bi jih razvrednotili. To je pač ambicija drugih. Slabo je tudi, dasiravno smo zadovoljni s stopnjo zaposlenosti, to, da je pa kljub temu - čeprav se radi pohvalimo, da je to samo dobrih 10% našega prebivalstva - vendarle še 10% na pragu revščine. In da bi bilo takšnih več kot 40%, če ne bi socialnih transferov imeli, ki pa zdaj tudi zaostajajo in bo treba na tem področju še kaj spremeniti. In tudi zato smo v Poslanski skupini DeSUS predlagali spremembo zakonodaje, ki naj bo bolj v prid tistim, ki so socialno deprivirani. Slabo je tudi to, da se preveč prepustimo zadovoljstvu, ko govorimo o naraščanju nominalnih in realnih plač, ker je pač nesporno dejstvo, da imamo 120 tisoč pokojnin izpod 400 evrov in da imamo 240 tisoč tistih državljank in državljanov, ki dobivajo plače, manjše od 450 evrov mesečno. To torej pomeni, da zaostajamo, ker ne gre, nimamo abstraktnih državljanov, imamo popolnoma empirične, individualizirane državljane in državljanke, ki dobijo vsak mesec res plačo, ali penzion, ali kakšen drug dohodek, in s katerim pač v razmerah, kakršne so zdaj - in ta trenutek so, kar se tiče cen, neugodne, slabše. To povzroča tudi naraščanje socialne diferenciacije. In naj spomnim na razprave nekaj let nazaj, na razprave o davčni zakonodaji, ko smo v naši, DeSUS-ovi poslanski skupini predlagali nekaj sprememb, in sicer tako da bi dvignili prag dohodnine pri najnižjih dohodkih in da bi ga zvišali pri najvišjih; da ne bi opuščali oziroma da ne bi dajali prevelikih popustkov tistih, ki imajo dohodke iz denacionalizacijskih obveznosti; da ne bi opuščali posamičnih olajšav, bodisi za gradnjo stanovanj, bodisi za gradnjo proizvodnih in drugih objektov. Pri teh naših pobudah žal nismo bili uslišani, ampak zdaj se kaže, da bi morebiti to le nekoliko zmanjšalo naraščajo socialno diferenciacijo. Če skušam strniti razmišljanja o tem, kaj je dobrega in kaj je slabega, pa naj povem, da bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli nekatere amandmaje, ki jih je predlagala tudi opozicija. In da to ne spremeni našega stališča, da smo odločeni prispevati vse glasove za podporo rebalansu za 2008 in proračunu za 2009 leto. Med drugim tudi zato, ker so mednarodne primerjave pokazale, da smo v vseh ključnih pokazateljih nekoliko boljši, kot je povprečje Evropske unije, in da zmanjšujemo zaostajanje za tem povprečjem. To so bili naši cilji in če se tem ciljem približujemo, potem je treba na tej poti nadaljevati, vendar s temeljitim premislekom, ali smo se dovolj zavedli že slabosti, ki se kažejo, in groženj, ki se kažejo. O podpori amandmajem pa naj samo za ocvirek povem, da so bili podprti na matičnem delovnem telesu amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, tudi nekateri amandmaji opozicije; da so se dogodile tudi nekatere burkaške scene, tako na primer, da je bilo kar nekaj amandmajev opozicije, za katere ni glasoval nihče, tudi niti en sam član opozicije ne, niti tisti ne, ki je predlagal; da je bilo nekaj takšnih amandmajev, ki jih je podpiral en sam član koalicije, pa so bili zgroženi s strani opozicije; da so bili takšni amandmaji, kjer je bilo glasovanje 7:7, da torej amandma ni mogel biti sprejet pa sta bila dva člana koalicija za amandma, zato ker je bilo opozicijskih premalo, pa bi lahko bil rezultat relativno uspešen. In tako kot doslej, v Poslanski skupini DeSUS opozarjamo, da tudi naše prizadevanje za to, da bi podprli kakšen dober predlog opozicije, običajno spodleti, ker ni tistih, ki bi ga podprli, dasiravno so predlagatelji. Torej, Poslanska skupina DeSUS bo podprla ta predlog.
Hvala. Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Kadarkoli načrtujemo prihodno delovanje, moramo izhajati iz doseženega stanja, zato bom v uvodu predstavitve stališč Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke do predloga proračuna za leto 2008 in leto 2009 najprej opozoril na sicer znane in najpomembnejše pokazatelje, ki pojasnjujejo današnje dobro stanje in gibanja v slovenskih javnih financah in s tem na dosežke v vodenju fiskalne politike in drugih ekonomskih politik te koalicije. To je potrebno storiti in tudi ponoviti zato, ker nekateri predstavniki opozicij nenehno potvarjajo dejanske podatke, čeravno dobro vedo, kateri so ti podatki točni, relevantni in čeravno so strokovnjaki, ekonomisti s tega področja. In kakšni so dosežki države v obdobju, ko ji vlada sedanja koalicija? V zadnjih treh letih se znižuje primanjkljaj državnega proračuna kot tudi celotnega sektorja države, na ravni katerega Evropska unija presoja naše izpolnjevanje kriterijev iz Maastrichta ali Pakta stabilnosti in rasti. Leta 2004 je bil primanjkljaj na ravni celotnega sektorja države 2,3% bruto domačega proizvoda, v letu 2005, to je pa prvo leto te koalicije, se je že pomembno znižal na 1,5 BDP in v letu 2006 na 1,2% BDP. V letošnjem letu, torej v letu 2007, bo po sedanji oceni, ki bo dokaj natančna, glede na to, da se že približujemo koncu leta, znašal primanjkljaj celotnega sektorja države le še nekaj manj kot 0,6% BDP. Kako uspešne so bile prejšnje koalicije in kako uspešna je sedanja, pa se lahko nazorno vidi tudi iz diagrama, ki ga vidite na zaslonih. Prosil bi vas, spoštovane poslanke in poslanci, da si pozorno pogledate te podatke oziroma to sliko, ker očitno ne uspemo večine prepričati s številkami in besedami, mogoče bo k temu kaj zalegla tudi ta slika. Podatki so pripravljeni po ESA-95, tako da ni nikakršnega dvoma v verodostojnost teh podatkov; če so podatki dobri, sprejemljivi za EU, potem mislim, da morajo biti dobri tudi za našo interno uporabo. Vidimo, da se je v letih 2002 do 2004 primanjkljaj gibal nekje v višini 2,5% bruto domačega proizvoda in da je v letu 2004 znašal 2,3%. Ko je nastopila ta koalicija, ta Vlada, se je začel, kot že prej omenjeno, ta primanjkljaj zniževati in se je v prvem letu znižal na 2,5% in bomo v letu 2007 po napovedih prišli celo nekaj malega pod 0,6%, kar je znatno znižanje glede na prejšnje obdobje. Konsolidiran javni dolg sektorja države bo od leta 2004, ko je znašal 27,6% BDP oziroma 7 tisoč 356 milijonov evrov, padel konec tega leta na 25,6% BDP oziroma na 8 tisoč 490 milijonov evrov ali kar za 2 odstotni točki BDP. V nominalnem znesku se sicer javni dolg povečuje, ker se povečuje nominalno tudi BDP, kar pa ni nič narobe, saj se ne povečuje zaradi tekoče porabe, temveč zaradi investicijskih vlaganj. Zadolževanje za namen investicijskih vlaganj je v proračunski teoriji tako imenovano zlato pravilo zadolževanja in ga imajo v svojo zakonodajo vgrajenega tudi take države, kot je, na primer, Velika Britanija, zadolževanje za investicijska vlaganja je v državi dovoljeno, seveda do neke določene višine. Ta vlaganja bodo seveda koristila tudi prihodnjim generacijam, in to je potrebno poudariti. Tudi za prihodnje generacije. Pomembno je, da se javni dolg znižuje kot relativni delež v BDP-ju. S tem merilom, torej relativnim deležem v BDP-ju, meri javni dolg tudi Evropska unija pri izpolnjevanju kriterijev iz Maastrichta. V zvezi z zadolževanjem pa je potrebno opozoriti na nestrokovno in namerno zavajanje Poslanske skupine Zares in Poslanskega kluba LDS v njihovem predlogu oziroma pozivu, naj država v zakonu o izvrševanju proračuna obseg zadolževanja za leto 2008 v višini 1,57 milijarde evrov in v letu 2009 v višini 868,5 milijonov evrov prepolovi. Ta njihovo poziv, mimogrede, je objavljen tudi v enem izmed današnjih poslovnih dnevnikov. In zakaj gre pri tem za zavajanje? Zato, ker gornja meja zadolževanja pomeni bruto zadolževanje, iz katere se odplača zapadli javni dolg preteklih let. Pomembna je namreč le neto višina zadolževanja, to je za financiranje letnega tekočega primanjkljaja. Ta pa se, kot vemo, v letih 2008 in 2009 občutno znižuje na 230 milijonov evrov oziroma na 125 milijonov evrov. Gibanje tega - oziroma ti podatki so razvidni tudi iz grafikona, ki ga imate na zaslonih. Tudi za ta grafikon velja, da je pripravljen po ESA-95, in tudi iz tega grafikona se jasno vidi trend od leta 2005 do 2007, ko je odgovornost za javne finance prevzela ta koalicija. Slovenija bo tako že leta 2007 dosegla ambiciozen srednjeročni cilj - znižati primanjkljaj celotnega sektorja države pod 1% BDP-ja, ki ga je novim državam članicam v letu 2005 določila Evropska unija s ciljem uresničevanja Pakta stabilnosti in rasti. S tem smo ne samo dosegli, ampak celo hkrati presegli zadani cilj v koalicijski pogodbi, to je zmanjšati delež celotne javne poraba BDP za 2% točki. Dejansko bomo že v letu 2007 delež odhodkov v bruto domačem proizvodu znižali za 3% točke, in sicer s 46,5% v letu 2004, na 43,5% BDP. Poudariti pa je treba, da smo proračunski primanjkljaj na ravni države v zadnjih treh letih zmanjšali ob hkratnem zmanjšanju davčnih bremen vsem davkoplačevalcem. V tem obdobju se je namreč zmanjšal tudi delež prihodkov sektorju države v BDP-ju. Leta 2004 so znašali prihodki države v BDP-ju 44,2%, v letu 2006 so se znižali na 43%. Torej za 1,2% točke. To smo dosegli z davčno reformo, ki bo svoje celovite rezultate pokazala šele v letu 2008. Takrat bo tudi obračun davka iz dohodnine oziroma dobička za leto 2007. Zato se bo delež prihodkov sektorja države BDP leta 2008 še nadalje znižal na 42,7% ali za skupaj 1,5% točke glede na leto 2004. Davčno breme bo manjše tudi zaradi znižanja davka na izplačane plače, ki se postopno znižuje in bo leta 2009 v celoti odpravljen. Z znižanjem stopenj dohodnine in njihovo manjšo progresivnostjo so manjši skupni davki od plač. Na podlagi novega Zakona o davku na dohodek bo relativno manjša tudi obdavčitev dobička, ta se znižuje s stopnje 25% postopno na 20%. Pri tem velja opozoriti, da nekateri poslanci opozicije zavajajo, ko navajajo, da se obdavčitev dobička povečuje ali ne zmanjšuje in pri tem kot kazalec za to trditev uporabljajo delež davka od dobička v vseh davčnih proračunskih prihodkih. S spremembo tovrstne obdavčitve je treba meriti s kazalcem deleža davka na dobiček v celotnih prihodkih ali v dobičku podjetij oziroma gospodarstva. Učinki davčne reforme se kažejo v prvih devetih mesecih leta 2007 v zaostajanju rasti javnofinančnih prihodkov za gospodarsko rastjo. Ta koalicija torej ukinja in znižuje davke, kar se doslej v tej državi še ni dogodilo. Vsi ti verodostojni podatki nedvoumno dokazujejo, da Vlada vodi vsa tri leta pravilno in skrbno fiskalno politiko. Fiskalna politika v zadnjih treh letih je skupaj z drugimi ekonomskimi politikami in našo vključitvijo v enoten evropski trg blaga in storitev ter kapitala prispevala doslej k najvišji gospodarski rasti v Sloveniji. Res je, da je bila tudi v svetovnem gospodarstvu v tem obdobju gospodarska rast najvišja po letu 1999, predvsem zaradi razvoja Kitajske, Indije in drugih velikih trgov, toda dejstvo je, da vse države članice Evropske unije niso tako uspešne kot Slovenija. V letu 2006 je bila naša gospodarska rast za 2,7% višja od povprečja Evropske unije. V Evropski monetarni uniji, v kateri je 13 držav, sta imeli od Slovenije hitrejšo oziroma višjo rast samo Irska in Luksemburg. V letu 2005 smo dosegli 4,1% gospodarsko rast, v letu 2006 že 5,7%. V prvem polletju letos je bila gospodarska rast že 6,5% in ta gospodarska rast je posledica vedno večje rasti izvoza kot tudi investicijskih vlaganj, zato lahko zagotovo trdimo, da je vsekakor zdrava. Tudi najnovejši podatki za avgust 2007 kažejo rast domače industrijske proizvodnje in znotraj nje predelovalnih dejavnosti. V primerjavi z lanskim avgustom je bila proizvodnja predelovalnih dejavnosti letos realno višja za 10,6%. Med majem in avgustom letošnjega leta se je tako izvoz blaga povečeval hitreje od uvoza, kar je prispevalo k počasnejši rasti primanjkljaja tekočih transakcij plačilne bilance. Nominalno se ja namreč izvoz avgusta povečal za 25,5%, uvoz pa le za 20,8. Tudi tekoči podatki kažejo zdravo rast gospodarstva. Dejavnik gospodarske rasti torej ni državna poraba, kot skuša prikazati opozicija in posamezni komentatorji tudi v nekaterih poslovnih dnevnikih. Državna poraba je bila leta 2000 merjena kot delež v BDP-ju 19,3% in prav toliko leta 2006, za leto 2007 pa je delež ocenjen nižje, in sicer na 18,8% BDP-ja. Raste pa v Sloveniji v tem obdobju delež potrošnje za investicije, v osnovna sredstva, tako v zasebnem sektorju kot tudi za gradnjo prometne infrastrukture. Investicije v osnovna sredstva v sedanjem obdobju pa bodo podlaga novi gospodarski aktivnosti in s tem tudi gospodarski rasti v naslednjih letih. V obdobju te koalicije se je odprlo skoraj 70 tisoč delovnih mest. Stopnja registrirane brezposelnosti oziroma število registriranih brezposelnih oseb je bilo leta 2004 90 728, julija 2007 pa le še 70 134. To pomeni, da se je v tem obdobju efektivno odprlo več kot 20 tisoč delovnih mest oziroma se je ta brezposelnost znižala za omenjene številke. Zato imamo v tretjem tromesečju tega leta doslej najnižjo stopnjo brezposelnosti, le še 4,6%. Zaradi tega se Slovenija že srečuje s pomanjkanjem delavcev, zlasti v gradbeništvu in v nekaterih drugih predelovalnih dejavnostih, vendar kot ugotavlja UMAR v svojem zadnjem ekonomskem ogledalu, večje povpraševanje po delavcih še ne vpliva na pospešeno rast plač. Mimogrede, povprečna bruto plača je bila v septembru leta 2007 1259 evrov in neto plača 820 evrov. Stopnje gibanja registriranja brezposelnosti vidimo tudi na grafu, če odmislimo tisto prvo obdobje v začetku 90-ih zaradi velikih političnih, družbenih in gospodarskih sprememb, ugotavljamo, da se je to zniževanje gibalo nekako enakomerno. En viden prelom opazimo v letu 2005 in od leta 2005, kot je že bilo prej tudi v številkah pokazano, se ta brezposelnost močno ali pa še bolj pospešeno znižuje. Ugodni poslovni rezultati v gospodarstvu in davčna razbremenitev obdavčitve plač so v gospodarstvu oziroma zasebnem sektorju vplivali na rast plač. V 8 mesecih tega leta so bile po zadnjih podatkih UMAR-ja v zasebnem sektorju bruto plače nominalno za 6,5% višje kot v enakem obdobju lani, zaradi davčnih razbremenitev je bila realna rast neto plač v zasebnem sektorju višja za nekaj več kot 2 odstotni točki. V javnem sektorju je bila nominalna rast bruto plač 5,7%, nominalna rast neto plač pa 7,9%. Neto plače so se zaradi davčne razbremenitve, to je uvedbe višje splošne olajšave pri dohodnini, realno povečale tudi v javnem sektorju. Ob vseh teh dosežkih v obdobju sedanje vladne koalicije pa seveda nismo zadovoljni z relativno visoko rastjo cen v zadnjih treh mesecih tega leta. Toda povedati je treba in tudi nekajkrat ponoviti, da Slovenija ni vstopila v evroobmočje s 1. januarjem 2007 brez inflacije ali z inflacijo 0%, njena inflacija je bila tedaj na ravni 3% in je bila za 1 odstotno točko višja od povprečja v evroobmočju, pa smo kljub temu izpolnili pogoje za vstop v Evropsko monetarno unijo. Ta naša izhodiščno večja inflacija je bila v Evropski uniji oziroma Evropski monetarni uniji znana in pričakovana, saj smo tudi ob vstopu imeli 2,5-krat višjo gospodarsko rast od povprečja Evropske unije. Evropska komisija in Evropska centralna banka zato tudi ne pričakujeta, da bo naša država imela enako inflacijo kot ostalih 12 članic evroobmočja. Vse evropske institucije vedo, da je Slovenija po prevzemu evra vstopila v obdobje tako imenovane konvergence ali izenačevanja cen s cenami teh držav, ki bo trajalo kar nekaj let. Zato Evropska unija priznava Sloveniji višjo inflacijo za tako imenovani Balassa-Samuelsonov kriterij, ki dovoljuje, da ima nova članica evroobmočja za okoli 1 odstotno točko višjo inflacijo od tiste, ki jo na splošno določajo kriteriji iz Maastrichta. Problem je, če z domačo inflacijo presežemo tudi ta kriterij, in to se je pri nas tudi dejansko zgodilo. Povprečna slovenska inflacija je bila v 9 mesecih letos 2,8%, medletna inflacija pa 3,5%. Po oktobrskih podatkih je bila povprečna inflacija 4,2% in medletna 5,1%. Bi pa rad izrazil svoje nestrinjanje s tem, kar je javno poslanec Milan Martin Cvikl izjavljal prejšnji teden v času poteka izredne seje o zaupnici Vladi in je na televiziji povsem lažno navajal, da je sedanja inflacija dvakrat višja od stopnje gospodarske rasti. To seveda ne drži, takih dezinformacij oziroma nestrokovnih izjav si poslanec, po izobrazbi ekonomist, ne bi smel privoščiti. Z inflacijo namreč merimo stopnjo nominalne rasti cen, stopnja gospodarske rasti pa je izražena realno, ob tem je bila inflacija 5,1% realno, gospodarska rast pa 6,5%, torej je gospodarska rast višja. Je pa res, da je pa nominalna gospodarska rast 11,6%. Ekonomist se prav gotovo nič ne sramuje svojega neznanja, ki ga izpričuje verjetno samo zato, da bi pridobival pri nepodučenih politične točke. Podobno relativno povečanje inflaciji septembra, oktobra tega leta je zabeležilo tudi evroobmočje. Tako je v.d. direktorja UMAR-ja na sobotni seji Odbora za finance in monetarno politiko pojasnil, da je bila povprečna inflacija evroobmočja septembra 1,9% in v oktobru je porasla na 2,6% oziroma za 45%. Slovenska inflacija pa je bila septembra v višini 3,5% in je porasla v oktobru na 5,1% oziroma za 55% oziroma za 10 odstotnih točk več kot na evrobomočju. To dejstvo pove, da imata evropska inflacija in slovenska inflacija iste vzroke. Glavna dejavnika domače inflacije sta rast cen nafte in rast cen hrane na svetovnih trgih, ki se je prenesla na evropski in tudi na naš trg. Cene hrane so se v Sloveniji na medletni ravni oktobra povišale kar za 12,3% in k skupni inflaciji prispevale skoraj polovico. Drug pomemben dejavnik naše inflacije je ras cen naftnih derivatov na svetovnih trgih. Vemo, da se tam cena sodčka nafte bliža že 100 dolarjem. Ker ima poraba hrane in goriv v košarici povprečnega slovenskega državljana višjo utež oziroma ponder zaradi nižjih skupnih dohodkov kot v državah z višjim BDP in dohodkom na prebivalca, je pri nas vpliv povečanja cen hrane in goriv na skupno inflacijo sorazmerno večji in potrošnike z nižjimi dohodki povečanje cen hrane tudi relativno bolj prizadene. Za sedanjo relativno višjo inflacijo zato ni kriva Vlada Republike Slovenije. Vlada je nasprotno v skladu s pristojnostmi pomembno prispevala k uravnavanju inflacije z zniževanjem trošarin, z nadzorom nad reguliranimi cenami, ki so rasle manj od tržnih, in s preudarno proračunsko politiko. Kot primer lahko navedemo trošarino za gorivo, ki jo je Vlada znižala na minimalno možno stopnjo, ki je še sprejemljiva oziroma ki jo dovoljuje tudi EU. Pri inflaciji pa je prav gotovo prispevala tudi višja gospodarska rast, od katere ima korist celotna družba. Znano je, da je relativno visoko inflacijo imela na primer tudi Irska kot ena izmed najbolj hitro se razvijajočih držav članic EU. Vendar irska vlada zato ni umetno zaustavila gospodarske rasti - po mnenju nekaterih opozicijskih poslancev naj bi v Sloveniji gradnjo cest upočasnili, ker naj bi povzročala tako imenovano "pregrevanje gospodarstva". Slovenija žal nima nemških cest in železnic. Tudi nismo na takšni stopnji razvoja in si kljub visoki gospodarski rasti ne moremo privoščiti proračunskega presežka. Zaostanek v razvoju, ki se je nabiral v dolgih letih, je potrebno postopno zniževati in postopno znižujemo tudi primanjkljaj. Po drugi strani pa Slovenija potrebuje sodobno prometno infrastrukturo, da si bo zagotovila enakomeren in čim bolj skladen regionalni razvoj, sedanji in prihodnji. Prometna infrastruktura, ki jo gradi sedanja generacija, bo služila tudi prihodnjim. Zato z vidika proračunskega načela medgeneracijske poštenosti ni nič narobe, če posojila za financiranje prometne infrastrukture plačujejo tudi prihodnje generacije. Ta boljša prometna infrastruktura pa bo prav gotovo zagotovila nadaljnjo gospodarsko rast, razvoj in blaginjo tudi za prihodnje generacije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pa smo zaskrbljeni nad neupravičenim dejavnikom rasti cen hrane v naši državi, to je nad rastjo cen, ki jo po našem prepričanju neupravičeno povzročajo trije trgovci, ki obvladujejo 80% slovenskega trga, to so Mercator, Tuš in Spar. V zadnjih dnevih je bilo v javnosti slišati, da so pritiski na dobavitelje oziroma proizvajalce s strani treh trgovskih verig že nevzdržni. Ni nujno, da se ti trije trgovci med sabo formalno dogovarjajo o povišanju marž hrane, gre za problem tihega dogovora, dogovora s posnemanjem tako, da največji trgovec zviša ceno, ostala dva in potem še ostali manjši trgovci pa mu sledijo. Problemi visokih cen hrane pa v Sloveniji očitno izhajajo tudi iz nezadostne konkurenčnosti živilskopredelovalne industrije kot tudi iz njene prevelike tudi kapitalske povezanosti s trgovino. Družbeno neodgovorno je ravnanje velikih trgovcev in živilskopridelovalnih podjetij, ko dobičke kujejo tudi z neupravičenim višanjem cen kruha kot osnovnega živila. V to smo se lahko prepričali v zadnji oddaji TV Slovenija v Tarči, v kateri smo lahko videli, kako se dogovarjata in nepregledno oblikujeta cena kruha Mercator in Žito. Veliko lahko pri nadaljnjem zaustavljanju cen hrane naredimo tudi sami potrošniki, če ne bomo pripravljeni plačati oziroma kupovati blaga z neupravičeno povišanimi cenami. Na to nas tudi opozarja Zveza potrošnikov Slovenije. Poslanci Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke pričakujemo, da bo Vlada Republike Slovenije znala poiskati najboljše rešitve za preprečitev posledic usklajenega delovanja trgovcev tudi s pomočjo tujih izkušenj in tujih strokovnjakov, če bo potrebno. Urad za varstvo konkurence bo s spremembo zakonodaje in kadrovsko usposobitvijo moral delovati hitreje in predvsem učinkoviteje. To od tega urada pričakujemo že ob napovedanemu skorajšnjemu dvigu cen elektrike. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci in vsi, ki nas spremljate, Proračuna Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 sta načrtovana izhajajoč iz dobrih dosežkov triletnega razvoja sedanje koalicije. Če pogledamo proračun 2008. Glede tega proračuna je največja opozicijska stranka Socialnih demokratov pozvala koalicijo, naj ne sprejemamo sprememb proračuna za leto 2008 in naj torej ostanemo pri že sprejetem proračunu. Zato bom v imenu poslanske skupine pojasnil zlasti tisto stališče do proračuna, ki se nanaša na njegove spremembe. Zakaj torej v poslanski skupini podpiramo predlog rebalansa proračuna? Podpiramo ga zato, ker bo na podlagi sprememb prvotno načrtovani primanjkljaj državnega proračuna za leto 2008 v višini 307 milijonov evrov znižan na 230 milijonov evrov in bo znižan s prvotnih 0,9 BDP-ja na 0,6% BDP-ja. Torej, na raven, ki bo dosežena tudi z realizacijo proračuna za leto 2007. In upamo tudi, da bo naše pojasnilo slišal tudi predsednik Socialnih demokratov Borut Pahor ki je nedavno pojasnjeval, da njegova stranka nasprotuje spremembam proračuna za leto 2008, ker se s temi spremembami veča primanjkljaj, kar je popolnoma napačno. Primanjkljaj se v resnici zmanjšuje. Res je, da se s spremembami povečuje nominalni skupni znesek prihodkov in odhodkov za leto 2008, za 5% glede na sprejeti proračun 2008. Toda skupno povečanje prihodkov državnega proračuna za 496 milijonov evrov in skupno povečanje odhodkov za 420 milijonov evrov zahtevajo sedanje razvojne potrebe in hkrati načrtovana rast BDP v letu 2008. Rast BDP za leto 2008 je načrtovana dokaj konzervativno. UMAR je realno gospodarsko rast za leto 2008 ocenil na 4,6, medtem ko bo letošnja rast po njegovi oceni 5,8% in bo glede na sedanja gospodarska gibanja zagotovo dosežena ali celo višja. Po oceni gospodarske rasti za leto 2008 v višini 4,6% je UMAR upošteval oktobrsko napoved Mednarodnega denarnega sklada in Evropske unije glede svetovne gospodarske rasti za 2008, ki je 4,8, medtem ko je letošnja svetovna gospodarska rast napovedana v višini 5,2%. V letu 2007 bo Slovenija imela dejansko za najmanj 0,4% višjo gospodarsko rast od svetovne, vendar je UMAR za leto 2008 napovedal slovensko gospodarsko rast obratno, za 0,2 nižjo od svetovne. Zato je ocena, na kateri temeljijo predlagane spremembe proračuna za leto 2008, konzervativna. Če pogledamo prihodke in očitek, da je načrtovanje prihodkov v spremenjenem proračunu za leto 2008 nerealno, ker je med njimi za 193 milijonov evrov povečan obseg prihodkov iz naslova koriščenja sredstev iz evropskih skladov in je neprimeren. Vendar pa Slovenija mora nekaj storiti, nekaj in vse potrebno in usmeriti ves napor v to, da bo čim prej porabila sredstva, ki jih ima na razpolago v evropskem proračunu, v finančni perspektivi do leta 2013. Kar se tiče odhodkov, pa lahko v naši poslanski skupini ugotovimo naslednje. Izkazane povečanje sredstev za blaga in storitve v višini 145,5 milijona evrov ali za 17,2% je na prvi pogled visoko, toda ko upoštevamo, da je kar 105 milijonov evrov od tega povečanja izkazano zaradi organizacijskih sprememb glede financiranja in vzdrževanja železniške infrastrukture, ki je bilo pred tem evidentirano izven državnega proračuna, v drugi državni enoti, to je v agenciji, vidimo, da teh 105 milijonov evrov ne pomeni dejanskega povečanja odhodkov sektorja države po ESA 1995. Ostalo povečanje odhodkov iz naslova blaga in storitev za skupaj 40 milijonov evrov se nanaša večinoma na enkratne in upravičene izdatke za financiranje potreb predsedovanja EU, za ureditev južne in schengenske meje ter za razvoj E-uprave. Izkazano povečanje sredstev za nakup in gradnjo osnovnih sredstev za 242 milijonov oziroma za 60% je prav tako v največjem obsegu posledica tehničnih sprememb v izkazovanju financiranja obnove železniške infrastrukture, to je prenosa z agencije na Ministrstvo za promet. Povečanje sredstev za investicije in investicijskih transferji podjetjem za 82,7% milijonov evrov je povezano z načrtovanjem, povečanjem, koriščenju sredstev iz skladov EU. Načrtovano povečanje sredstev za plače za 5,5% je posledica potrebe zagotovitve višjih pravic porabe za izvedbo projekta zmanjšanja sodnih zaostankov, za uveljavitev Zakona o Slovenski vojski in za začetek odpravljanja plačnih nesorazmerij v javnem sektorju. Programsko področje zunanje politike in mednarodno pomoč bo dobilo za 26% več sredstev predvsem zaradi potreb predsedovanja Evropske unije in povečanja mednarodnega sodelovanja in konzularnega delovanja. Programsko področje administrativne službe in javne storitve bo dobilo 17% več, za štiri glavne programe: odprava plačnih nesorazmerij, informatizacije uprave, gospodarjenje z nepremičninami in kot že prej enkrat omenjeno, predsedovanje Evropski uniji. Na področju lokalne samouprave, je sicer tehnično, formalno zmanjšanje sredstev za 101 milijon evrov, vendar gre za prenos na druge proračunske programe, na katerih je izkazano financiranje iz evropskih skladov. Na programu področje notranjih zadev in varnosti se sredstva povečujejo za 20 milijonov evrov ali 3% predvsem zaradi urejanja južne meje. Na področju pravosodja, se sredstva povečujejo za 13,4 milijone evrov ali za 6% sodni veji oblasti s ciljem hitrejšega odpravljanja sodnih zaostankov. Na programskem področju kmetijstvo, gospodarstvo in ribištvo se sredstva povečujejo za 25%, s čimer so zagotovljena dodatna sredstva za izvajanje ukrepov programa razvoja podeželja ter sredstva za neposredna plačila v kmetijstvu v obdobje nove finančne perspektive. Na področju prometne infrastrukture se sredstva povečujejo za 40%, pri čemer je povečanje predvsem posledica že prej omenjenih organizacijskih sprememb financiranja železniške infrastrukture. In na programskem področju gospodarstvo se sredstva povečujejo za 32 milijonov evrov ali 23% in bo tako na tem proračunskem področju namenjeno 177 milijonov evrov za pospeševanje podjetniških aktivnosti in pospeševanju ter promocijo turizma. Na področju varovanja okolja se sredstva zmanjšujejo za 67 milijonov evrov zaradi spremembe ureditve sofinanciranja okoljske komunalne strukture, in sicer gre za vrnitev na sistem, ki je veljal do 1.1.2007. Na programskem področju zdravstvenega varstva je 10 milijonov evrov več ali 13% namenjeno investicijam v zdravstvo. Na področju kulture, šolstva, nevladnih organizacij je zagotovljenih 8,1% več sredstev. Sredstva se povečujejo predvsem za potrebe ohranjanja kulturne dediščine, ter za investicije v kulturo, kot so SNG Opera, Moderna galerija, Metelkova in tako naprej. Na področju izobraževanja se sredstva prav tako povečujejo in bo skupno namenjeno v letu 2008, 17,6% vseh proračunskih odhodkov. Na področju socialnega varstva se sredstva povečujejo za 6,3%, povečanje je potrebno predvsem za izplačilo starševskih nadomestil, izhajajoč iz potreb realizacije leta 2007. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo spremembe proračuna za leto 2008 podprli, ker menimo, da so utemeljene. Ker pa hkrati vemo, da z večjo gospodarnostjo in učinkovitostjo poslovanja vedno mogoče tudi kaj privarčevati, pričakujemo, da si bodo ministrstva in drugi neposredni in posredni proračunski porabniki prizadevali za dodatno varčevanje in s tem tudi za nadaljnje dejansko zmanjševanje skupne javne porabe. In če na kratko pogledam še proračun za leto 2009, dopolnjen predlog, je pripravljen na podlagi zadnjih makroekonomskih izhodišč proračunskega memoranduma za leti 2008 in 2009. Realna rast družbenega proizvoda ali gospodarstva je načrtovana za leto 2009 v višini 4,3%. Na tej podlagi v proračunu za leto 2009 je načrtovanih skoraj 9 milijard prihodkov in 9,1 milijard odhodkov. Prihodki proračuna za leto 2009 se tako v primerjavi s predlogom sprememb proračuna za 2008 znižujejo za 0,6% točke BDP, medtem pa se proračunski odhodki znižujejo za 1% točko BDP-ja. Primanjkljaj proračuna za leto 2009 je načrtovan samo v višini 125 milijonov evrov ali v višini 0,3% BDP-ja, kar pomeni, da je načrtovan za 50% nižje, kot je to predvideno v rebalansu za leto 2008. Tudi konsolidirani javnofinančni primanjkljaj celotne države bo predvidoma v letu 2009 znašal 125 milijonov evrov oziroma 0,3% BDP-ja. Kar se tiče prihodkov, za leto 2009 je glede na leto 2008 načrtovana porast v višini 4,1%, na približno taki ravni rasti so načrtovani tudi skupni davčni prihodki. Že danes pa je jasno, da bodo drugo leto potrebne spremembe v načrtu davčnih prihodkov zaradi uresničitve odločbe Ustavnega sodišča na področju urejanja, financiranja lokalne samouprave. Rast skupnih odhodkov je v letu 2009, glede na leto 2008 načrtovana v višini 2,8%, torej pomembno nižje od rasti prihodkov in nižje od rasti BDP-ja. Zato je proračun za leto 2009 pripravljen varčevalno. Znotraj teh skupnih odhodkov oziroma porabe je pomembno povečanje odhodkov načrtovano za programsko področje znanost in razvoj v skupnem znesku 313 milijonov evrov, kar je 18,9% več glede na leto 2008. Delež teh izdatkov bo znašal 0,81% BDP, na ta način bo ta koalicija sredstva za znanost in tehnološki razvoj v primerjavi z letom 2004 povečala kar za 91%. Za izobraževanje bo za leto 2009 namenjenih glede na leto 2008 4,6% več sredstev. Proračunski odhodki za zaposlovanje in brezposelnost so v letu 2009 načrtovani sicer za 4 odstotne točke nižje kot v letu 2008, vendar ne zato, ker bi na tem področju varčevali, temveč zato, ker se zaradi zniževanja stopnje brezposelnosti znižujejo tudi tovrstne potrebe. Za programe socialnega varstva bo v letu 2009 namenjenih za 1% več sredstev, kar pa vsekakor ne pomeni relativnega zmanjšanja sedanjih pravic za socialno ogrožene. Manjše povečanje od povprečja je predvideno zaradi zmanjšanja števila oseb, potrebnih takih pomoči. Navidezno znižanje odhodkov je predvideno za leto 2009 glede na leto 2008 na programskem področju lokalne samouprave, vendar samo zaradi tehnično spremenjenega načina izkazovanja porabe za prometno infrastrukturo, stanovanjsko gradnjo, varovanje okolja na lokalni ravni, sredstva sicer ostanejo občinam, vendar so izkazana na programih, ki izražajo namen oziroma vsebino porabe. Za programsko področje kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ostajajo proračunska sredstva za leto 2009 na skoraj enaki ravni kot leta 2008, saj so v letu 2008 temu področju dodeljena skladno z enotno kmetijsko politiko članic EU relativno visoka sredstva. V letu 2009 se odhodki glede na leto 2008 znižajo na področju notranjih zadev zaradi zaključenih investicij in naložb v južno mejo. Glede na vse navedeno v poslanski skupini menimo, da je proračun za leto 2009 načrtovan skladno z realnimi možnostmi ter varčevalno in razvojno, zato ga bomo sprejeli. Torej, še enkrat, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo podprli rebalans proračuna za leto 2008 in proračun za leto 2009, kljub nekaterim kritikam, kljub nekaterim črnogledim napovedim, ki so bile izražene, ampak tega smo že vajeni. Nič od tistega, kar je bilo napovedano, se ni uresničilo, ni bilo treba dvigniti DDV, ni se zrušila pokojninska blagajna, ko smo začeli pokojnine usklajevati z rastjo plač, pa še mnoge druge črnoglede napovedi se niso uresničile. Zato mislimo, da ta proračun, tak kot je, zagotavlja stabilno delovanje države v naslednjih dveh letih, zato, kot že rečeno, ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Državljani in državljanke. Poslanci in poslanke. Predstavniki Vlade. Državnozborska razprava o vladnih predlogih državnih proračunov in o gospodarski politiki, kot odseva iz njih, je predvsem priložnost za pogovor o učinkovitosti dosedanjih in o smiselnosti predlaganih vladnih politik. O vladnih politikah je predsednik Vlade za to govornico govoril v zadnjih tednih že 2-krat. Najprej 12. oktobra in nato še enkrat, gospod predsednik Vlade - prejšnji ponedeljek, ko je razlagal, kako je potrebno vladno politiko podpreti, češ da je to dobra politika, samo opozicija, mediji jo blatijo v tujini, napačno predstavljajo doma in v tujini. O tem je danes govoril, že drugič minister za finance in tudi kolegi pred mano so se trudili v smer razlaganja, kako dobro nam gre. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da je Vlada najprej narodnogospodarsko destabilizirala Slovenijo, ustvarila narodnogospodarsko neravnotežje, kot je to uradno potrdila Banka Slovenije v poročilu o cenovni stabilnosti, sedaj pa se Vlada na navedene probleme ne odziva ustrezno - zato nasprotujemo predstavljenim politikam. Kaj državljani in državljanke menijo, kaj menite o vladnih politikah, to so državljani in državljanke sporočili - tako na referendumu kot na demonstracijah prejšnjo soboto. Očitno Vlada ni slišala, da vsakdo učinke slabe politike čuti na svojem žepu, ko plačuje predvsem vse dražjo hrano. Dejstvo je, in tega se ne da ovreči, da se je v zadnjem letu, oktober na oktober, hrana in brezalkoholne pijače podražila za 13,3%, kar je 4-krat več, kot v povprečju držav evrskega območja. In to je seveda 2-krat več, kot imamo gospodarsko rast. Dražijo se komunalne storitve, vse dražje so položnice. Tega problema ni mogoče odpraviti, češ, to so zunanji vzroki. Če bi bili zunanji vzroki, potem bi danes imeli rast cen hrane mogoče 5, ne pa 13%. Zato je inflacija temeljno ekonomsko-politično vprašanje letošnje jeseni in aktualna Vlada na to nima odgovora. Če bi se Vlada zavedala resnosti problema in pravilno razumela vzroke inflacije, bi imeli drugačen predlog proračuna, predlagala bi protiinflacijski varčevalni predlog proračuna. Vlada pa ocenjuje, da če se bo v letu 2007 rast odhodkov proračuna povečala za 4%, glede na leto 2006, in imamo v povprečju 1,5% inflacijo, potem je za njih povsem v redu, da se v letu 2008 odhodki ne povečujejo za 6%, kot je danes v sprejetem proračunu za leto 2008, ampak kar za 11,3%. To je napačen predlog - popolnoma drugačen od tega, kar bi bilo potrebno sedaj početi. Zato bi samo zavrnitev predloga sprememb proračuna za leto 2008 - danes sprejemamo spremembe proračuna, gospod Hvauc se je zmotil, rebalans bomo mogoče sprejemali v naslednjem polletju - samo zavrnitev predloga sprememb proračuna za leto 2008 bi lahko pripomogla k zaustavitvi inflacijskih trendov. Njihov sprejem in povečevanje javne porabe, vključno z amandmaji, ki ste jih v soboto potrjevali, pa bo inflacijo zgolj povečeval. Zaradi ustvarjenega narodnogospodarskega neravnotežja, ki ga je povzročila Vlada Janeza Janše, in vladnega neustreznega odzivanja Poslanska skupina Socialnih demokratov ne more in ne bo podprla sprememb proračuna 2008 in ne dopolnjenega predloga proračuna za leto 2009. Vzroki so torej vsebinske in ne zgolj politične narave. Gre za skrb za narodnogospodarsko ravnotežje in razlike imamo o vrstah posameznih politik. Pri tem je še posebej pomembno zavedanje odgovornosti pred domačo in tujo javnostjo v času po prevzemu evra. Ko smo 1. januarja 2007 prevzeli evro, je edina politika, ki ostane posamezni državi, fiskalna politika, zato bi ta morala biti varčevalno naravnana, in ob visoki gospodarski rasti, s katero se hvalite, bi morali imeti presežek javnih financ. Samo restriktivna protiinflacijska proračunska politika namreč lahko prepreči spiralo, ki se dogaja: višje cene, pritisk na višje plače, ponovno višje cene, padec konkurenčnosti in zato zmanjšana proizvodnja, zaposlenost v izvozno usmerjenem gospodarstvu. To je opozorilo tako domačih ekonomistov kot Evropske komisije v ekonomski napovedi iz letošnje jeseni. Pri danem tečaju evra in še posebej pri krepitvi vrednosti evra na tujih trgih, lahko samo varčevalna fiskalna politika ob danih obrestnih merah, ki jih določa Evropska centralna banka, ohrani konkurenčnost slovenskega izvoznega gospodarstva. In samo to je temelj dolgoročno visoke gospodarske rasti in posledično, če imamo vlade, ki se zavzemajo za pravično družbo, blaginje za vse. To je tisto, na kar opozarja gospod Almunija našega ministra za finance, pa on očitno ne sliši ali pa ne razume. To nam sporočajo iz vrha Evropske centralne banke. To opozarja domača centralna banka v poročilu o cenovni stabilnosti, to je, če hočete, tudi naša ocena stanja, kot podlaga za pripravo alternativnega vladnega programa. V današnjem intervjuju za Finance o tem govori tudi guverner dr. Marko Kranjc. Narodnogospodarsko ocenjujemo spremembe proračuna za leto 2008 kot popolnoma nepotrebne in škodljive za državo in blaginjo posameznika. Namesto da bi minister za finance in predsednik Vlade umirjala inflacijo in izvajala že sprejeti proračun za leto 2008, ki predvideva približno 6% višjo rast glede na leto 2007, tukaj danes predlagata in očitno se je koalicija tako odločila, da bomo sprejeli ekspanziven inflacijski proračun. Letos 4% rast odhodkov, v povprečju 5,1% inflacija, 13,3% rast cen. Drugo leto trikrat višja rast odhodkov državnega proračuna, torej si lahko predstavljate, kakšna bo rast povprečne inflacije in še posebej rasti cen v naslednjem letu. Vlada deluje torej proinflacijsko, prociklično in v nasprotju s potrebo po omilitvi temeljnega ekonomskopolitičnega problema, to je inflacija. Točno pred tremi tedni smo Socialni demokrati pozvali Vlado, da razmisli o tem, da bi predlog sprememb proračuna zaradi spremenjenih narodnogospodarskih okoliščin spremenila, torej da ga umakne iz procedure. Odgovori so bili zavajajoči, v stilu, kaj nas opozarjate, mi že vemo. Upam, da sedaj, ko vas je na te probleme uradno opozorila Evropska komisija, Evropska centralna banko, ne boste spet dejali, da je opozicija tista, ki blati državo. Ne, gospod odsotni predsednik Vlade, v interesu države je, da bi se Vlada zamislila in mogoče popravila svojo poletno napako, ko ste še živeli v iluziji visoke gospodarske rasti. Danes je jasno, da so rezultati slabi - in s tem ne mislim na rezultate volitev za predsednika države; ne, rezultati so slabi, ker imamo inflacijo, ker imamo rast cen hrane, ki je dvakrat višja od gospodarske rasti. Če vam pa ta primerjava ni všeč, pa mi razložite, 13,3% rast cen hrane, 5% rast plač, 2% rast pokojnin in ničelna rast socialnih pomoči upokojencem in vsem ostalim, ker se od januarja 2006 do novembra 2007, torej 23 mesecev, te socialne pomoči niso dvignile. Ljudem ob 13,3% rasti cen brez dviga socialnih pomoči zmanjkuje denarja za nakup hrane za en dan v tednu. Vlada pa v paniki in obupu kupuje volitve za leto 2008 in verjetno predvsem zato predlaga skoraj enkrat višjo, kar 11,3% rast odhodkov državnega proračuna. Ste zato v soboto sprejeli 41 dopolnil koalicije? Očitno je ob tem vse v redu, da se nadaljuje v milijardah merjeno zadolževanje Darsa in po novem tudi nekdanjega Sklada za razvoj, ki namerava izvesti mimo državnega proračuna kar za 200 milijonov evrov investicij v, če hočete, sodne palače, ministrske pisarne in tako naprej. Minister za finance, to ni prava politika skrbnika javnih financ! Če pa pogledamo v podrobnosti teh dokumentov, potem je še posebej sporno, da ob 11,3% splošni rasti odhodkov imamo petinsko, 20% rast materialnih stroškov in da imamo kar 35% rast investicijskih odhodkov, ob tem ko so gradbene kapacitete polno zasedene. In kaj se zgodi? Če imate za 35% več denarja, kapacitete pa so polne zasedene, potem se bodo cene za dolžinski kilometer cest, avtocest, kvadratni meter poslovnih prostorov pač povečale za teh 35%. Temu se reče podražitve, novi aneksi k Šentviškemu predoru, Pediatrični kliniki in tako dalje. Na popolnoma drug nivo smo dvignili cene kvadratnega metra kateregakoli gradbenega izdelka, kar bo dolgoročno vplivalo na velike javnofinančne probleme. Res je, da spremembe proračuna za leto 2008 ne upoštevajo dviga DDV. Vendar, gospodje, vi ste edina vlada, ki jo poznam, da že čuti posledice negativnega učinka dviga DDV, ki je rast cen, brez da bi se dvig DDV sploh izvedel. Zato se boste seveda zapisali kot ena od vlad, ki so vplivale na dvig cen brez samega dviga DDV. Vendar, odgovor na dvig cen je v javnofinančnih gibanjih. Trošarina, potem ko ste jih fiksirali, so se najprej dvignile za 18,8%. Zadolžuje se vsak, kdor to more, in če je le možno, z garancijo države. In seveda imamo zato posledično povečevanje nekonkurenčnosti gospodarstva. Narodnogospodarsko ravnotežje je očitno premaknjeno, zato pravimo, da smo prišli v nemogočo situacijo. V letu 2007 po vseh obljubah o razbremenitvi je davčno breme, davki in dohodki v višini 38,17, ocenjeno za leto 2007, identično kritiziranemu v letu 2004, ki je bilo 38,28. O tem govorijo dokumentu v proračunskem memorandumu. Vzrok je seveda v 58% rasti davka na dohodek pravnih oseb v letu 2006 in v rasti trošarin, še posebej sporno pa je, da za leto 2008 in 2009 imate visoko rast prihodkov predvsem iz naslova dohodnin na račun občin. Ob povečevanju davčnega bremena se pospešuje in ne umirja rast vladne potrošnje. Vlada spodbuja politiko zadolževanja, kar vse vodi v klasično inflacijsko spiralo: višje cene, višje plače, nižja zaposlenost in, prvič v samostojni Sloveniji, plačilno bilančno nevzdržnost. Če smo še leta 2002 imeli situacijo, ko je vsakdo od nas 1.500 evrov več izvozil, kot je uvozil, in je v povprečju od leta 1992 do 2003 bil presežek plačilne bilance v višini 1.000 evrov na vsakega od nas, je v letu 2007 napovedan katastrofalen 1,1 milijarde evrov visok deficit. To pomeni, da vsakdo od nas 5.500 evrov več porabi kot proizvede. Če pa to prevedemo na samo zaposlene, potem danes zaposleni, če so nekoč 3 tisoč evrov ustvarili - nekoč je obdobje je 1992-2003 - danes zaposleni ustvarijo za 17 tisoč evrov manj kot porabijo. To je plačilnobilančno nevzdržno in inflacija je preprosto prvi znak te nevzdržnosti. Sledila bo še večja finančna in plačilnobilančno bilančna kriza, vse v odvisnosti od zrelosti politike. Plačilnobilančni in drugi deficiti se seveda pokrivajo z dolgovi, vendar danes izposojeno, bo potrebno jutri vrniti. In to visoko zadolževanje bo postalo breme naših otrok in njihovih otrok. Kako naj torej cenimo ali visoko cenimo politiko aktualne Vlade in sedanje rezultate, če je končni učinek teh rezultatov ta, da se v treh letih mandata te Vlade, od decembra 2004 do avgusta 2007, za 100% povečala bruto zunanja zadolžitev Republike Slovenije. Z 15,4 milijarde evrov na več kot 30,8 milijard evrov konec avgusta 2007. To je seveda argentinska zgodba. In argentinskih zgodbe ne velja prenašati v Slovenijo. To je slaba politika in zaradi takšne politike je od sproščene Slovenije ostalo le sproščeno zadolževanje. Takšne sproščene javnofinančne in finančne politike v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne moremo in ne bomo podprli. Hkrati pa zavračamo tiste vsebinske spremembe, ki so bile uvedene v času vladavine Janševe Vlade, ki kažejo in odražajo filozofijo te Vlade. Ko pogledate bodisi deleže proračuna bodisi stopnje rasti, potem boste videli, da se več namenja za obrambo, materialne stroške in to na račun zmanjševanja sredstev za izobraževanje, socialne transfere, in paradoksalno, tudi za pokojnine gre manj državnega denarja. Poenostavljeno povedano, Vlada se je odločila, da bo več trošila, varčujejo pa naj šolniki v javnih zavodih, prejemniki socialnih transferjev in v letu 2008 in 2009 tudi in predvsem občine. To se najlepše vidi v spreminjanju deleža bruto domačega proizvoda za posamezne programske izdatke državnega proračuna. Malo se je treba pomučiti, pa vendarle, če primerjamo leto 2004 in leto 2008, potem je temeljna značilnost ta, da imamo v letu 2008 za skoraj pol odstotka BDP ali za več kot 120 milijonov evrov višji delež denarja za obrambo v Republiki Slovenije, skoraj na 1,59 gre ta delež, kar pomeni, da bomo 120 milijonov evro več kot v preteklosti porabljali za financiranje - česa? - predvidenega spornega nakupa Patrij s posredniki? Ali ne bi bilo bolje, da bi več denarja namenili za razvoj, za izobraževanje? Povečuje se tudi denar za kmetijstvo, kar je sicer skladno z zavezami ob vstopu v Evropsko uniji, ni pa jasno, ali se v notranji strukturi namenja več za razvoj podeželja, še posebej sedaj, ko zaradi dviga cen hrane tudi na svetovnih trgih bi moralo priti do spremembe strukture evropskih kmetijskih politik. In ne nazadnje, znatno je povečanje stroškov administracije, protokolarnih združenj, ko se skoraj za petino odstotka BDP ali za 60 milijonov evrov povečujejo materialni stroški. Kje je problem? Problem je, da Vlada teh povečanj ne financira z zmanjševanjem drugih izdatkov, temveč tako, da za pol odstotka BDP ali za skoraj več kot 150 milijonov evrov zmanjšuje denar za izobraževanje na primarni in sekundarni ravni ter zmanjšuje pomoči šolajočim. Ali res Vlada verjame, da bomo manj izobraženi konkurirali svetovnim gospodarskim trendom, ali pa Vlada misli, če se ne bi ustrašila še enega referenduma, da bodo zasebne šole nadomestile izpad javnih sredstev? Očitno je bilo prav, da nismo zavrnili veta Državnega sveta, saj bi v vse manjšem obsegu skupnih sredstev in nameravanju povečevanju denarja za cerkvene šole javne šole dobile še manj denarja. Po vladnih podatkih bodo ob Zverovi in Zupanovi finančni politiki javne šole in javne univerze postale revne kot cerkvene miši. Drugič. Vlada financira več denarja za obrambo, za materialne stroške z zmanjševanjem sredstev za socialno varnost. Za več kot 150 milijonov evrov glede na leto 2004 se zmanjšuje obseg sredstev za socialno pomoč, ob tem pa je na 10 tisoče 120.000 in več upokojencev v stiskah, kako preživeti čez mesec. Nerazumljivo je, da se Vlada ne odzove na predlog zakonodaje, kot jo predlaga DeSUS kot koalicijska stranka, ker je verjetno potrebno spremeniti v določeni točki ta zakon. Naj spomnim, socialni prejemki, izravnave se pri prejemnikih pokojnin zaradi zakona niso povečale vse od januarja 2006, to je dolgih 23 mesecev. Tretjič. Vlada namenja več denarja za obrambo, za materialne stroške financira tudi z zmanjšanjem sredstev transferjev v pokojninsko blagajno. In sicer, je ta transfer, primerjalno z letom 2004, nižji za 150 milijonov evrov. Če imamo danes preko 120 tisoč upokojencev, ki nimajo bistveno višjih pokojnin, kot je 400 evrov, in če upoštevamo 13,3% rast cene brezalkoholnih pijač, imajo ti ljudje danes realno samo še 350, 348 evrov. A zaradi Janševega zakona o usklajevanju socialnih transferov, te niso bile usklajene že 23 mesecev. Dejali boste, da so se pokojnine novembra povečale za 2% - res, ampak na isti dan so se je tudi bencin podražil za 2%, in predvideva se novi dvig cen elektrike. Imeli smo 18% rast trošarin. Če preračunamo teh 350 evrov, imajo ljudje danes za življenje manj kot 84 starih jurjev. Ni čudno, da je bilo toliko ljudi na demonstracijah. Kaj narediti? Kaj predlagamo, da ne boste rekli, da samo kritiziramo? Ker to niso zdravi varčevalni proračuni, saj se večina razvojnih projektov financira z visokim zadolževanjem, netransparentno in v nasprotju z načeli dobrega gospodarja, menimo, da bi morala, prvič: minister za finance in prvi minister umakniti iz Državnega zbora spremembe proračuna za leto 2008, ki za 11,3% povečujejo porabo. Drugič: Vlada bi se morala resno poglobiti v predlog koalicijskega DeSUS-a o nujnosti popravka glede usklajevanja socialnih transferov. Tretjič: za to, da se odpravi problem, na katerega opozarjajo ljudje na mirnih sobotnih demonstracijah, danes pa že na zelo jasni stavki carinikov, bi se morala Vlada, delodajalci in delojemalci dogovoriti o drugačni plačni politiki. Vendar, plačna politika, ki je omejena s konkurenčnostjo gospodarstva, ne more biti spremenjena, če Vlada ne predlaga sprememb stopenj za najnižji dohodninski razred. Zato je potrebno varčevati. Vlada ne varčuje, Vlada ohranja iste stopnje, torej očitno dogovora ne bo. Se bodo problemi inflacije reševali na cesti, na mejnih prehodih, z demonstracijami pred Državnim zborom?! Seveda bi se morala Vlada in Ministrstvo za gospodarstvo poglobiti tudi v problem marž in vsega, kar se je zgodilo, vendar gospodje, potem, ko je gospod Janez Janša na famoznem sestanku prodal Mercator dobaviteljem, je zelo čudno, da ste presenečeni nad tem, kaj se dogaja z maržami. Zakaj opozarjamo na navedeno in predlagano zgoraj predstavljene ukrepe? Zato, ker seveda tako Evropska unija kot domači strokovnjaki opozarjajo, da je temeljni problem Slovenije na javnem področju naslednji: imamo bistveno poslabšanje dolgoročne javnofinančne vzdržnosti, imamo prociklično trošenje države in imamo odsotnost krepitve konkurenčnosti v nemenjalnem sektorju. O vsem tem bi se morali pogovarjati v parlamentu, a očitno velike volje s strani predsednika Vlade ni. On je prejšnji teden dve uri govoril o medijih, ne zna pa v petnajstih minutah zbrano pojasniti, kaj bo naredil v preostanku mandata, da bi se inflacija zmanjšala. To, da predsednik Vlade pravi, da bi odšel, pa da ne more, ker da naj bi predsedoval, seveda ni odgovor na realne dileme. Danes predsednika Vlade niti ni v parlament. Je utrujen? Je mogoče zbolel? Če sklenemo, Vlado in koalicijo pozivamo, da četudi vam gre za zadnje leto vašega mandata, je prav, da bi delovali proticiklično, da bi delovali antiinflacijsko. Torej, Vlada naj prispeva k racionalnemu varčevanju in omeji visoko lastno potrošnjo. Vlada naj umakne predlog sprememb proračuna za leto 2008, ki ga je pripravila na napačnih predpostavkah nizke inflacije in visoke rasti. Vlada naj deluje na zaustavitvi rasti inflacije, vendar ne na način, kot - lahko berete v časopisih - se danes to dogaja v Nemčiji, kjer so odprli 700 javnih kuhinj, ali tako, kot to počne Putin, ki zapira opozicijo in je zamrznil cene hrane, rezultat pa bo posledično pomanjkanje te hrane. Vlada še ima možnost povečati blaginjo za vse in ne le za nekatere. O tem smo pred tremi tedni jasno spregovorili na tiskovni konferenci. Vlada se na to ni odzvala, Vlada je celo rekla, citiram Ministrstvo za finance: "Poslanci imajo pravico, da z vidika ekonomske politike predlagajo dodatno zniževanje odhodkov, imajo možnost predlaganja tovrstnih amandmajev, ministrstvo in Vlada pa bosta tako vložene amandmaje proučila z vso potrebno skrbnostjo." Danes smo slišali, Vlada niti formalno ni obravnavala amandmajev, kaj šele s potrebno skrbnostjo. In seveda, minister za finance dobro ve, da je oblikovanje amandmajev na način, kot je on predlagal, z zmanjšanjem odhodkov, možno samo s strani Vlade Republike Slovenije. Torej, Vlada napačno razlaga, kaj bi bilo treba narediti. Ali se bo Vlada umaknila, ne vem. Vem pa, da če boste nadaljevali z ustvarjanjem te inflacijske in posledično gospodarske krize, se bo to seveda reševalo na cesti s stavkami vseh mogočih oblik, vključno z današnjo stavko na mejnem prehodu. Je to tip politike, ki si jo koalicija želi v času predsedovanja? Proračuni za leta 2005, 2006, 2007 in predloga za leto 2008 in 2009 so slabi proračuni. Slabi proračuni so zato, ker Vlada ni izkoristila enkratne priložnosti relativno visokega gospodarske rasti, zaradi enkratnega učinka ob vstopu v Evropsko unijo in bi seveda z varčevanjem zagotovila presežek javnih financ. Vlada je z višjimi davki, višjo obdavčitvijo dohodka od pravnih oseb, prebivalstva z višjimi trošarinami in seveda z višjo dohodnino za državo na račun občin zaprla tudi proračuna za leto 2008, 2009. Vse to financirate tudi z ukinitvijo stanovanjskih in drugih olajšav za 100 tisoč državljanov in državljank. Vlada v svojih proračunih predvsem več financira represivne organe, gradnjo protokolarnih objektov, obramb. In Vlada je s proračuni vzpostavila temeljno nepravičnost, ker je z omejitvami v letu 2007 financirala davčno darilo peščici najbogatejših. In ne se čuditi, če ta peščica najbogatejših sedaj želi s prevzemi za večno gospodariti v Sloveniji in ustvariti odnos mezdni delavec-kapital kot temeljni model razvoja. Gospod Polanec pravi, menedžerji, ki prevzemajo podjetja, imajo lahko velike težave s svojim ugledom v slovenski javnosti, saj neenakost med ljudmi ni popularna. Sam pravim, menedžerji se zase obnašajo racionalno. Tisti, ki je tukaj neracionalen, je Vlada, so seveda nadzorniki. In seveda, kaj bo posledica teh prevzemov? Izgubili bomo približno 1,1 - 1,2 milijarde, to skoraj 3-4% bruto domačega proizvoda prihodkov državnega proračuna, to je ena osmina prihodkov, in vprašam vas, kako bomo potem ustvarjali in financirali javne šole, javno zdravstvo. S proračuni Vlada ne zagotavlja razvojnega financiranja, ker seveda je minister za finance na začetku rekel: "Ni problem, svetovni trgi so dobri, lahko se zadolžujemo." In iz tega ni problem, nastane iz 15, 30 milijard bruto zunanjega dolga. To seveda pomeni namesto 750 milijonov evrov obresti pri 5%, približno pri 5% obrestni meri, ne več 750, ampak kar 1500 milijonov evrov, milijardo in pol evrov za servisiranje obresti. In nazadnje Vlada je pripravila proračun za leto 2008 in 2009 s predpostavko, da se bo v evropskem delu proračuna zgodila fikcija. Ni jasno, kako lahko Vlada za leto 2008 predvideva podvojitev črpanja sredstev Evropske unije na cca. preko 810 milijonov evrov, ko je jasno, da na letni ravni je mogoče v povprečju imeti med 500 do 600 milijonov - dobili smo namreč malo manj kot 5 milijard za toliko in toliko let - in kako je seveda Vlada pri tem svojem načrtovanju še posebej inovativna in namesto povprečnega, približno 120 mio evrov velikega presežka, za katerega smo se dogovorili v letu 2005, predvideva kar 400 mio evrov presežka v letu 2008 in 2009. Zakaj potrebuje ta presežek v odnosu z EU sredstvi? Zato, ker je seveda potrebno skriti visoko neracionalno trošenje na drugih točkah. In seveda to je čista fikcija. To, žal, potrjujejo podatki za devet mesecev letošnjega leta. 10. oktobra sta Janez Janša in minister Bajuk te podatke imela. 12. oktobra so tukaj še zmeraj govorili o fikciji. Če smo sprejeli proračun za leto 2007 s predpostavko, da bomo imeli 246 mio evrov presežka, pa smo v devetih mesecih ustvarili 46 mio evrov minusa. Razlika je 15 BDP-ja več minusa. Bomo tudi za to odgovarjali v opoziciji? So tudi tega krivi mediji? Vlada je svoj mandat začela z velikimi reformnimi napovedmi, končuje ga z zapravljanjem davkoplačevalskega denarja. Kupuje si volitve za leto 2008 zaradi ohranjanja oblasti s filozofijo: "Pa naj stane kar hoče. Tudi inflacijo bomo zlorabili, le da ostanemo na oblasti." A od tega mandata ni ne reform, ni inovativne družbe, aktualna koalicija nima odgovorov na razvojne potrebe Slovenije. EU predsedovanje v državi, ki se ukvarja s temi problemi, zato žal ne bo vsebinske narave. Bo zgolj protokolarno in finančno zahtevno. Obstaja resna dilema: ali naj bo Slovenija prostor protokolarnih dogodkov, prostor dragih stolov ali naj bo prostor dobrih gospodarjev in podjetniških spodbud. Predlogi proračunov, kot jih je predlagala Vlada Republike Slovenije, žal kažejo, da je čas za spremembe, spremembe za drugačno politiko, politiko, ki bo zmanjšala inflacijo, ki bo zagotovila v Sloveniji ponovno narodno gospodarsko ravnotežje. O vsem tem govorijo tudi ekonomske napovedi Evropske komisije. In danes je bilo tukaj predstavljeno veliko slik, kako je vse v redu. Povem naj samo dvoje, slike, ki so bile kazane, ne kažejo, da se je obseg javnega dolga, ki je garantiran s poroštvom Republike Slovenije, povečal s približno 8 na preko 10% BDP-ja. Te slike ne kažejo, da imamo visoko bruto povečane zunanje zadolžitve. In te slike ne kažejo to, kar pravi Evropska komisija sama. Podatek, ki je pomemben, se imenuje ciklično prilagojen proračun. In ta, gospodje z Vlade Republike Slovenije, se v letu, ko naj bi se ukvarjali z zmanjševanjem inflacije, bistveno povečuje. Če je bil še leta 2005 - 0,8, bo leta 2008- 1,4, tako po napovedih Evropske komisije, kot očitno tudi po podatkih Ministrstva za finance, če le natančno pogledate v lastne analize. In zaradi tega, ker Vlada pravi, da če kdorkoli kritično opozarja, da dela slabo Sloveniji, predlagam, da si Vlada ponovno pogleda ocene Evropske komisije, Centralne banke in razmisli, ali je njena politika s predlaganim proračunom za leto 2008 res protiinflacijska. Rast odhodkov državnega proračuna v letu 2008 bo 3-krat višja, kot je Vlada ocenila za leto 2007. To ni protiinflacijska politika, to je politika "ostati na oblasti za vsako ceno", pa četudi ljudje zaradi tega ne morejo priti z denarjem do konca tedna. Hvala lepa. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli predloga sprememb proračuna in dopolnjenega predloga sprememb proračuna za leto 2009. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Lep pozdrav kolegicam, kolegom, predsedniku, ministru Bajuku, ki ostaja z vedno bolj redkim sekretarskim zborom, ne več ministrskim zborom, razen svetle izjeme gospoda Žagarja, ki ostaja med nami in se po mojem tudi zaveda posledice sprejetja teh obeh proračunov. Vsi dosedanji pomisleki v zvezi s spremembo proračuna 2008 in proračuna 2009, ki so jih javno izražali opozicijskih poslanci, med njimi tudi poslanci LDS, in v veliki meri tudi strokovna javnost, so očitno naleteli na gluha ušesa Vlade in koalicije. Pred nami sta zato proračuna, ki ne uživata podpore LDS-a. Vlada namreč trmasto vztraja pri povečanju prihodkov proračuna 2008 za skoraj 500 milijonov evrov in ne znižuje javne porabe ter pogumneje poseže v proračunski primanjkljaj v letu 2009. Za leto 2008 v opoziciji to še razumemo, saj je očitno, da bo Vlada skušala z raznimi všečnimi projekti in posegi na različnih lokalnih infrastrukturnih in drugih objektih v volilnem letu na ta način pridobiti glasove volivcev. Za leto 2009, za katero ji nihče ne more garantirati, da bo še vedno vladala v Sloveniji, pa je to neodgovorno početje še bolj nerazumljivo. Zato v Liberalni demokraciji Sloveniji nismo pripravljeni podpreti sprememb proračuna za leto 2008 in dopolnjenega proračuna za 2009, torej bomo glasovali proti. V LDS menimo, da bi namesto sprejetja predlaganih sprememb proračuna z zvišanjem prihodkov, ne torej 1.1.2009, kot je to predvideno v uveljavljanju teh proračunskih določil, ampak bi morala Vlada takoj ukiniti davek na izplačane plače, takoj, torej ne 1.1.2009, in istočasno resno razmisliti o znižanju stopnje DDV z 8,5% na 5%, kar bi znižalo cene hrane in ostalih izdelkov, ki so obdavčeni po nižji stopnji DDV in ki tudi najbolj prizadenejo najbolj socialno ogroženo prebivalstvo. Z znižanjem DDV bi se zaradi znižanja cene zdravil v strukturi proračuna znižal tudi odhodek za Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Izpada sredstev zaradi znižanja DDV in ukinitve davka na izplačane plače ni treba pokrivati, če bi zadržali višino javnofinančnih odhodkov v okviru prvotnega predloga proračuna za leto 2008. Poročila Banke Slovenije o cenovni stabilnosti jasno potrjujejo izračune, da znižane stopnje davka na izplačane plače znižujejo stroške podjetij in s tem tudi inflacijske pritiske, čemur Vlada očitno ne namenja resne pozornosti. Zato smo prepričani, da je takojšnja ukinitev davka na izplačane plače eden izmed resnih fiskalnih ukrepov, ki bi jih Vlada morala storiti nemudoma. Že zaradi tega bi moral Državni zbor zavrniti predlog proračuna za leto 2008, proračuna, ki nepotrebno povečuje proračunski in javnofinančni primanjkljaj oziroma ga vsaj bistveno ne znižuje. Povečevanje primanjkljaja ob taki gospodarski rasti in takšni zaposlenosti le povečuje pritiske na inflacijo in še bolj pregreva gospodarstvo in javnofinančni odhodki v letu 2008 dejansko rastejo bolj kot bruto družbeni proizvod, kar je najvišja rast javnofinančnih odhodkov v mandatu te Vlade. Vlada očitno s proračunom 2008 vodi prociklično fiskalno politiko, ki bo povečevala javnofinančni primanjkljaj. Če bo koalicija sprejela predlagani proračun, na ta način v letu 2008 in 2009 inflacija ne bo ukročena, ampak bo ta višja, kot dovoljujejo konvergenčni kriteriji. Seveda bo s tem ogrožena tudi konkurenčnost slovenskega gospodarstva na mednarodnih trgih. Zakaj je pri nas v Sloveniji treba kopirati portugalski model, ki vodi do izgube konkurenčnosti, do nizke gospodarske rasti, brezposelnosti, višjih javnofinančnih primanjkljajev in zadolževanja? Banka Slovenije je v poročilu o cenovni stabilnosti zapisala, da pomenijo tekoča gospodarska gibanja odmikanje od makroekonomskih ravnovesij. Prav tako je Banka Slovenije predlagala, kako bi morala fiskalna politika delovati. Pojasnili so, da fiskalna politika lahko z zmanjševanjem strukturnega primanjkljaja učinkuje na zaustavljanje povpraševanja in s tem vpliva na zmanjšanje cen. Vlada nasprotno v proračunskem memorandumu ni objavila izračuna strukturnih primanjkljajev, vendar pa je Evropska komisija v svojem jesenskem poročilu strukturne primanjkljaje jasno predstavila. Iz podatkov zasledimo, da je bil strukturni primanjkljaj v letu 2005 0,8 BDP, v letu 2006 in 2007 1,1% BDP. In če bo sprejet takšen proračun, kot ga imamo danes na mizah, bo strukturni primanjkljaj za leto 2008 povečan na 1,45 BDP ter v letu 2009 ostal na nivoju 1% BDP, če seveda ne bodo uvedene pokrajine, katerih uvedba bo strukturni primanjkljaj nesporno povečala. Iz teh podatkov lahko vidimo, da je bil le proračun za leto 2005 protiinflacijsko naravnan, seveda po zaslugi druge, ne te, ampak prejšnje vlade. Pritisk na inflacijo je že povečal proračun za leto 2006. Proračun za leto 2007 je izgledal na viden nevtralen, vendar pa skupaj z zadolžitvijo Darsa deluje zelo zelo inflacijsko. Na podlagi proračuna za leto 2008 bo največji pritisk na inflacijo prav v letu 2008 tudi zaradi delovanja proračunske politike te Vlade. Proračun za leto 2009 sicer malo izboljšuje strukturni primanjkljaj, vendar po naši presoji ne dovolj. Ali misli koalicija in Vlada le prisluhniti opozoriti opozorilom komisarja Almunie, italijanskega guvernerja in člana izvršnega odbora Evropske centralne banke Smaghija in seveda opozorilom Banke Slovenije in mnogih slovenskih finančnih strokovnjakov. Ob glasovanju o proračunu za leto 2008 bomo spoznali ali bo koalicija delovala za blaginjo Slovenije, ali se bo raje odločila, očitno, za draginjo Slovenije. Morda Vlada računa, da je v volilnem letu s slovensko fiskalno politiko bolje ustvariti pospešeno konjukturo in opoziciji, ki bi lahko v letu, to kažejo vsi zadnji podatki, v letu 2009 prevzela oblast, prepustiti morebitno ukvarjanje z recesijo. Vendar pa je očitno, da je ta Vlada gluha na opozorila Evropske komisije, Banke Slovenije, Evropske centralne banke in ekonomskih strokovnjakov, kot so Mitja Gaspari, Jože Mencinger, Maks Tajnikar, Ivan Ribnikar, Mojmir Mrak, Dušan Mramor, prejšnji predsednik Janševega strateškega sveta za gospodarski razvoj Marjan Senjur in ne nazadnje opozicije v tem Državnem zboru. Vsi so, ali smo, enakega mnenja, da bi Vlada morala delovati proticiklično in restriktivno, Vlada pa deluje ravno obratno. Vlada deluje prociklično in ekspanzivno, kar povzroča inflacijo. Vlada, ko sprejema izračune UMAR-ja dejansko opušča boj proti inflaciji, saj upošteva oziroma planira višje javnofinančne prihodke in višje javnofinančne prihodke in višje javno finančne odhodke. Žal v mandatu te Vlade tudi ne bomo izpolnili Pakta stabilnosti in rasti. V fazi ugodne gospodarske rasti je treba primanjkljaj, ki ni usklajen s srednjeročnim fiskalnim ciljem, izboljševati za več kot za 0,5% točke letno, predvsem te točke letno do realizacije cilja. Pri nas ga je Vlada določila na neambicioznih minus 1% ciklično prilagojenega strukturnega primanjkljaja do konca leta 2009. Se pravi, da bo minimalni pogoj izpolnitve zahtev Pakta stabilnosti in rasti izpolnila šele naslednja Vlada. V Liberalni demokraciji Slovenije obžalujemo, da Vlada v dobrih časih, v času visoke gospodarske rasti ni ustvarila ustreznih zalog, seveda poenostavljeno rečeno, za prihajajoče slabše čase, ki očitno prihajajo, saj je pričakovati usihanje gospodarskih rasti. Očitno je, da vladne reforme niso prispevale k dolgoročni nad 5% gospodarski rasti, saj analize kažejo, da je bila gospodarska rast v letih 2006 in 2007 visoka le zaradi konjunkture in intenzivneje investicijske potrošnje v Slovenijo. Delovanje Vlade pa povzroča povišanje inflacije, kar pomeni, da nas lahko vladna javnofinančna politika pripelje celo do stagflacije, to je nizke gospodarske rasti in visoke inflacije. Žal je bila vladna politika v tem mandatu nagnjena k ustvarjanju primanjkljaja in nominalnem povečanju zadolževanja in izvenproračunskem financiranju Darsa ter s tem porasti poroštev. Zaradi tega je utemeljena bojazen, da bo Dars postal nelikviden in bodo banke unovčile jamstva ali pa bodo morale bodoče vlade nadomeščati potrebna sredstva za poplačilo kreditov z višjimi cestninami ali višjimi dajatvami. Zaradi tega v LDS menimo, da fiskalni napor v dosedanjih gospodarskih razmerah ni zadosten. Prav tako državni proračun in bilance javnega financiranja upoštevajo oziroma predvidevajo 100% črpanje sredstev iz Evropske unije. Iz primerjave realizacij v prejšnjih letih je jasno, da 100% črpanje nikoli ni in ne bo doseženo, zato so tudi prihodki iz Evropske unije v veliki meri nerealno planirani. Na podlagi realizacije državnega proračuna do septembra 2007 smo trenutno neto plačnik v Evropski uniji v višini 46,3 milijone evrov, saj smo v proračun vplačali 246 milijonov 117 tisoč evrov, prejeli pa sredstva v višini 199 milijonov evrov. Zaradi tega obstaja realna nevarnost povečanja javnofinančnega primanjkljaja in pomanjkanja sredstev na ključnih področjih porabe proračuna. Na posebna dela v proračunu tako za leto 2008 kot leto 2009 je LDS vložil amandmaje, h katerimi bi se nekoliko omilili učinki inflacije na posameznike. Zaradi tega smo predlagali amandmaje tudi na področju socialnega varstva, materialno ogroženih, saj ocenjujemo, da se bo zaradi inflacije povečala stopnja tveganja revščine. Prav tako smo vložili amandmaje za investicije v bolnišnično zdravstvo, saj povečana nepredvidena in podaljšana raba sredstev za izgradnjo Pediatrične klinike in Onkološkega instituta ne omogoča pravočasne izvedbe nujno potrebnih investicij v bolnišnice v Mariboru, Celju, Slovenj Gradcu in drugih. Pomembna amandmaja za leto 2008 in za leto 2009 smo vložili za izvrševanje zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, zaradi tega ker Vlada tudi tukaj znižuje sredstva za odpravljanje posledic dela z azbestom v primerjavi z ravnjo sredstev iz leta 2004. Sredstva v predvideni višini namreč ne omogočajo tekočega izvajanja zakonodaje s tega področja. Iz spremembe proračuna za leto 2000 vidimo, da je Vlada celo znižala sredstva za intervencijske programe in obveznost za odpravo posledic naravnih nesreč, saj znižuje sredstva rezerv za odpravo posledic naravnih nesreč in finančne rezerve za izvedbo nepredvidenih nalog in nalog, za katere predvidena sredstva eventualno ne bi zadostovala za njihovo izvedbo. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 je na tem področju nižji od sprejetega proračuna za leto 2008 za 21 milijonov evrov. V LDS smo začudeni nad znižanjem sredstev za intervencijske programe in obveznosti še prav zaradi tega, ker se pogostost pojavljanja ujm povečuje, posebej je to značilno za leto 2007. Vlada pa o spremembah proračuna glede na proračun za leto 2008 tudi povečuje izdatek za blago in storitve za 145 milijonov evrov oziroma za 17,2%. Ali je res nujno za tako velik procent povečati izdatke za blago in storitve ob takšni stopnji inflacije, ki jo beležimo danes? Ali res ni možno zreducirati porabo teh sredstev, še enkrat preveriti možno racionalizacijo ter na ta način dokazati, da s svojimi ukrepi misli resno? Vlada v proračunu za leto 2009 znižuje sredstva za lokalno samoupravo za 3% glede na spremenjeni proračun za leto 2008. Ko tako glasno poudarja, kako lokalni samoupravi, torej občinam, namenja vsako leto večji delež sredstev in kako na ta način krepi njihovo avtonomnost, kažejo številke ravno obratno. Verjamemo, da se bodo tega kmalu zavedale tiste občine, ki se sedaj zadovoljujejo z minimalnim efekti novega neustavnega zakona o financiranju občin. Naj ob tem še postavim vprašanje Vladi, kje in kako oziroma v kakšni višini je v proračunu za 2008 ali 2009 planirala sredstva, ki jih bo morala izplačati Mestni občini Ljubljani, ki jih po naši presoji v teh proračunih ni? Poslanci LDS ne dvomimo, da bo Mestna občina Ljubljana ta zahtevek uveljavila v skladu z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije in proračun za leto 2008 bi to odločbo oziroma ta zahtevek občini Ljubljani moral že upoštevati. Prav tako je v proračunih sporno zniževanje sredstev za aktivno politiko zaposlovanja z 1,27% bruto družbenega proizvoda v letu 2008 na 1,14% bruto družbenega proizvoda v letu 2009 oziroma z 112 milijonov evrov v 2008 letu na 103 milijone v letu 2009. Vlada očitno precenjuje svoje dosežke na področju zaposlovanja. Res je, da se stopnja nezaposlenosti znižuje, vendar problem velike skupine težje zaposljivih in burna dogajanja na globalnem trgu, ki povzroča tudi poslabšanje pogojev poslovanja nekaterih slovenskih gospodarskih panog, ne jamči, da potrebe po aktivni vlogi države ne bodo ponovno velike. Očitno je tudi, da bodo amandmaji koalicijskih poslancev zmanjšali sredstva za tehnološki razvoj na področju obrambe, kar bo seveda zmanjšalo delež sredstev za znanost in tehnološki razvoj v bruto družbenem proizvodu. Glede naravnanosti proračuna naj omenimo, da očitno v tem mandatu ni bilo namena izpeljati reforme javne porabe in ciljno načrtovanega proračuna. Povečevanja sredstev v proračunu temelji le na indeksaciji brez kakršnihkoli analiz stroškov in koristi in Vladi v tem mandatu ni uspelo znižate javne porabe za 2% bruto družbenega proizvoda, kot to dokazuje s svojimi analizami, saj so zaradi visokih nominalnih gospodarskih rasti javnofinančni odhodki v mandatu te Vlade resnično zaostajali za rastjo bruto družbenega proizvoda le za 0,47% po nacionalni metodologiji. Očitno sta tako pripravljena proračuna še zadnje dejanje Vlade, ki očitno ne računa na ponovitev mandata in s svojimi dejanji dolgoročno kvari makroekonomsko situacijo, ki jo bodo morale sanirati naslednje vlade. Naj ob koncu predstavitve stališča poslanske skupine LDS izrazim še ogorčenje ob obravnavi amandmajev tako za proračunsko leto 2008 kot 2009. Koalicija je sprejela le tri skromne amandmaje opozicije na proračun 2009 ter složno zavračala vse ostale amandmaje opozicije ter, jasno, sprejela le amandmaje koalicijskih poslancev. Pri tem so pa koalicijski poslanci v večini že uveljavili svoja pričakovanja, še preden sta oba proračuna prišla v obravnavo na Odbor za finance. Pri tem sta kot plačilo za glasovanje ob zaupnici Vladi nekaj amandmajev uspela iztržiti tudi poslanca narodnostnih skupnosti. Obravnava proračuna in amandmajev na Odboru za finance Državnega zbora postaja farsa in je le poslovniško pokritje, namesto stvarne demokratične razprave, ki bi jo naj zagotovil Državni zbor oziroma prehodno Odbor za finance. Žal opozicija ne more ustaviti takšnih proračunov, lahko očitno le glasno opozarja na vse anomalije in zato je vsa odgovornost za poslabšanje gospodarske klime na tej koaliciji, ki bo sprejela takšne spremembe proračuna za leto 2008 in takšen proračun za leto 2009. Zaradi vsega predhodno navedena bodo torej poslanci LDS-a glasovali proti sprejetju obeh proračunov.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu poslanske skupine Nova Slovenija, prosim.
Lep pozdrav, gospod predsedujoči, ministri s sodelavci, poslanke in poslanci. Poslanci poslanske skupine Nove Slovenije odločanje o proračunu razumemo kot eno najpomembnejših nalog poslancev Državnega zbora. Odgovornost, ki jo nosimo do državljanov se odraža skozi zastavljanje prioritete oziroma razdelitev sredstev za posamezne namene. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo skozi vse faze sprejemanja proračuna zagovarjali in podpirali takšen predlog proračuna, ki bo zagotavljal najbolj učinkovito in gospodarno razporeditev sicer omejenih proračunskih sredstev. V Poslanski skupini Nove Slovenije od predlaganih proračunov pričakujemo, da bo zagotavljal nemoteno razvijanje družbe in gospodarstva. Menimo, da sta pred nami razvojno naravnana predloga proračunov, ki bosta v podporo stabilnosti države in bosta omogočila nadaljevanje dobro zastavljenega razvojnega ciklusa. Ko smo lansko leto v Poslanski skupini Nove Slovenije izrekali podporo dopolnjenemu predlogu proračuna za leto 2008, smo poudarili, da je predlog zastavljen tako, da zagotavlja večjo gospodarsko rast in konkurenčnost ob hkratnem izboljšanju kakovosti javnih financ. Odločno smo zavrnili vse očitke, da dokumenta ne bosta vzdržala pritiska in se bo javnofinančni primanjkljaj povečal. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo tudi nasprotovali namigovanju, da bo prišlo do dviga stopnje davka na dodano vrednost. Danes vidimo, da je stopnja DDV-ja ostala nespremenjena, učinki davčne reforme pa se kažejo na mnogih področjih: živahnost na področju gospodarstva, povečanju investicij v osnovna sredstva, spremenjeni strukturi virov dohodnine in še kje. Predloga proračuna ohranjata zastavljene cilje, hkrati pa dejansko izboljšujete javnofinančno sliko. Nikoli v zgodovini naše države javna poraba ni bila tako nizka. Ob zniževanju javnofinančnih prihodkov se zmanjšuje tudi delež javnofinančnih odhodkov. V številkah to pomeni, da se prihodki sektorja države zmanjšujejo v dveh letih za 1,5% BDP-ja in predstavljajo v letu 2009 41,5% BDP-ja ali 15 milijard 986 mio evrov, zmanjšanje odhodkov sredstev te države je izraženo z 1,5 odstotka točke BDP-ja in prestavlja v letu 2009 42,1% BDP-ja ali 16 milijard 207 mio evrov. Zaradi davčne reforme, torej davkoplačevalci v javno finančno blagajno vplačujejo relativno manj, hkrati pa se tudi poraba tako državnega proračuna kot celotnega sektorja države znižuje. Če so napovedi v predlogu proračuna za leto 2008 predvidevale 0,91% proračunski primanjkljaj, se ta z rebalansom in predlogom proračunov za leti 2008 in 2009 znižuje za skoraj 0,6% BDP-ja. Podobno velja za sektor države, kjer se primanjkljaj tako po nacionalnih kot mednarodnih izračunih zmanjšuje. In to ne le glede na načrtovano, ampak tudi glede na zastavljene cilje iz programa Pakta stabilnosti. Program stabilnosti je Slovenija, kot nova članica Monetarne unije predložila na osnovi Pakta stabilnosti in rasti. Z njim so se članice zavezale k vodenju vzdržne proračunske politike. Ključna točka tega pakta je tudi priporočilo, da države članice tudi v času visoke gospodarske rasti vodijo racionalno in uravnoteženo javnofinančno politiko. Na teh izhodiščih si je Slovenija zadala nalogo, da do leta 2009 primanjkljaj sektorja države zniža na 1% BDP-ja. Ta cilj je dosežen že dve leti prej. Če ne bi gospodarskih družb razbremenili birokracije in znižali davčnih stopenj, gospodarska rast zagotovo ne bi bila tako visoka, posledično tudi ne bi dosegli takšnih davčnih prihodkov. Poudariti je potrebno, da se na prihodkovni strani že izkazujejo skupni učinki davčne reforme. Ne glede na nominalno višje davčne prihodke se njihov delež merjen z odstotkom BDP-jev še naprej znižuje. Skupni proračunski prihodki predstavljajo 23,35 BDP-ja in so najnižji v zadnjih 5-ih letih. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da je spremenjena davčna zakonodaja zaradi razbremenitve davčnih zavezancev, tako v finančnem smislu kot tudi z zmanjšanim številom obrazcev, spodbudilo drugačno ravnanje davčnih zavezancev. To dokazujejo tudi investicije v osnovna sredstva, ki so najžlahtnejša kategorija razvoja. Njihova rast je visoka, delež v BDP-ju pa med najvišjimi v zadnjem desetletju. Po podatkih Eurostata pa Slovenija kar za četrtino presega povprečje evropskih držav. Med viri dohodnine pa se končno pojavljajo tudi kapitalski dobički, ki jih lastniki zaradi ugodnejše cedularne obdavčitve izkazujejo. Zmanjševanje proračunskih virov pogojuje še bolj racionalno, gospodarno ravnanje posrednih in neposrednih proračunskih uporabnikov. Tako je na nas, kolegice poslanke in kolegi poslanci, da sprejmemo takšen predlog proračuna, ki bo zadovoljil tiste potrebe naših državljanov, ki bodo pripomogle k uravnoteženemu razvoju države kot celote. Učinkovita alokacija sredstev je naloga, ki jo moramo izvesti z največjo mero odgovornosti. Sledeč ciljem Lizbonske strategije in strategije razvoja Slovenije se usmerjamo k družbam, ki svojim prebivalcem omogočajo največjo stopnjo splošne blaginje. Odkar so nam uspeli zgodovinski podvigi v politični zgodovini Slovencev, kot so vstop v Evropsko unijo in kasneje še v Evropsko monetarno unijo, se primerjamo z najboljšimi državami. In pravila, kakršna veljajo za njihove javne finance, veljajo tudi za nas. V enakih mednarodnih gospodarskih razmerah nekatere evropske države ustvarjajo drugačne javnofinančne rezultate. Dejstvo pa je, da tudi proračunski presežek ni garant za nizko stopnjo inflacije, poglejmo primer Estonije. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da s tako zastavljenima proračunoma uresničujemo tiste cilje, ki so za Slovenijo in njene prebivalce najpomembnejših in nas bodo kar najhitreje uvrstili med najbolj razvite. Ob tem posebej poudarjamo, da bomo te cilje dosegli ob primerni socialni politiki. V Poslanski skupini Nove Slovenije dosledno zagovarjamo takšno socialno politiko, ki je povezana tudi z odgovornostjo, pri čemer smo posebej pozorni na varstvo šibkejših, otrok, družin in starejših. Odhodkovne strani poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije ne ocenjujemo zgolj skozi statistične kazalce, ti kažejo, da se je delež odhodkov sektorja države, izražen v procentu BDP, znižal za dobre 3 odstotne točke glede na leto 2005. To je svojevrsten dosežek, še posebej, ker zaradi tega zmanjšanja niso trpela vlaganja v znanost in druge razvojne sektorje, kakor se tudi ni posegalo v socialne pravice. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da ustrezna javnofinančna politika sooblikuje ugodne razmere za nemoten razvoj družbe in gospodarstva. Merila za ugotavljanje so lahko različna, gotovo pa je bruto domači proizvod pogosteje uporabljen. Po ocenah Eurostata bomo v Sloveniji že v letu 2007 presegli 90% povprečja evropskih držav. V Poslanski skupini Nove Slovenije te dosežke javnofinančne politike presojamo tudi glede na uresničevanje zastavljenih prioritet naše poslanske skupine. Zagovarjamo reforme državne in javne uprave ter pravosodja. Proračun odraža številne usklajene ukrepe, ki bodo pripomogli k prijaznejši in učinkovitejši javni upravi; kot pozitiven primer na področju pravosodja izpostavljamo program Lukenda. Razvojna naravnanost proračunov utemeljuje struktura proračuna. Glede na izhodiščno leto 2004 se najbolj povečujejo sredstva za stanovanjsko in komunalno dejavnost, kmetijstvo in gospodarstvo. V gospodarskem delu se bistveno izboljšuje razmerje med tistim delom, ki je namenjen poravnavanju zakonsko določenih obveznosti, in delom, ki je namenjen spodbujanju investicij, podjetništva in tehnološkega razvoja, saj je to razmerje za leto 2009 zastavljeno 31 proti 69 v korist spodbud. Pozdravljamo tudi znatno, 63,5% povišanje sredstev za tehnološki razvoj. Dodatno razvojno spodbudo predstavlja vključitev projektov iz Resolucije o nacionalnih razvojnih programih v Načrt razvojnih programov. Delež proračunskih sredstev znaša v te namene 314 milijonov evrov državnega proračuna. Evropska komisija je pred kratkim odobrila shemo državne pomoči, da bo regijska olajšava, ki jo predvideva zakon o davku od dohodka pravnih oseb, manj razvitim območjem zagotovilo dodatno možnost za hitrejši razvoj. Skladen regionalni razvoj je ena temeljnih prioritet poslanske skupine Nove Slovenije, ki jo zagovarjamo tudi pri zagotavljanju sredstev občinam in vseh drugih delitvah sredstev proračuna na lokalnem nivoju. Zgolj nominalna primerjava sicer kaže na bistveno zmanjšanje odhodkov za lokalno samoupravo, kar je posledica novega sistema financiranja občin. Spremenjeni sistem financiranja občin zmanjšuje odvisnost večine občin od državnega proračuna, ker se višina finančne izravnave znižuje, povečuje pa se financiranje iz davčnih virov, ki pripadajo občinam. V prehodnem obdobju petih let, začenši v letu 2007, se bo zniževal delež lastnih prihodkov občin, ki se poleg finančne izravnave namenjajo za financiranje primerne porabe občin, povečal pa delež odstopljenih prihodkov državnega proračuna za financiranje primerne porabe občin. Finančna izravnava bo ostala na približno enaki ravni. Občinam se zaradi spremenjenega zakona namenja tudi dodatne tri procente sredstev primerne porabe za investicije v javno infrastrukturo do leta 2012, 6. V Poslanski skupini Nove Slovenije z zadovoljstvom ugotavljamo, da se sredstva namenjena občinam konstantno zvišujejo že od leta 2005, ko je bil prvič zvišan znesek primerne porabe, za kar 10%. Občinam, na manj razvitih območjih so se sredstva v štirih letih zvišala za 40 do 60%. Temelj skladnejšega regionalnega razvoja je tudi primerna infrastruktura, zlasti prometna. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 je v tej smeri obetaven. Levji delež področja predstavlja povečanje sredstev za gradnjo, vzdrževanje in upravljanje javne železniške infrastrukture. Sredstva cestnega prometa in infrastrukture se v letu 2008 povečujejo za kar 99 celih 2 milijona evrov. Znatna sredstva na področju prometa pridobivamo tudi v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2009. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo tudi povečanje sredstev za področje cestnega prometa, tako za gradnjo državne cestne infrastrukture, kot tudi za avtocestni program. Opozoriti velja tudi na sprejetje rebalans proračuna za leto 2007, ki je zagotovil sredstva za gradnjo in modernizacijo železniške infrastrukture. Obveznosti, ki jih iz tega naslova vključuje tudi predlog sprememb proračuna za leto 2008 predstavljajo 0,3% BDP-ja. Brez te spremembe in pa stroškov predsedovanja EU-ja bi v letu 2008 proračunski primanjkljaj bil samo še 0,2% BDP-ja. V Poslanski skupini Nove Slovenije se v okviru socialne politike zavzemamo za solidarnost, povezano z odgovornostjo in podpiramo vzajemnost med zavarovanci. Glede na nova makroekonomska izhodišča se sicer za pokojninsko varstvo namenja manjši odstotek BDP-ja, vendar smo v Poslanski skupini Nove Slovenije zadovoljni, da smo v Vladi, ki je spremenila sistem usklajevanja pokojnin in je ta sedaj pravičnejši do upokojencev. V Poslanski skupini Nove Slovenije zagovarjamo visok 17,6% delež proračunskih odhodkov za izobraževanje. Vzrok za takšno stališče je v tem, da mora slovensko izobraževanje in visoko šolstvo naše državljane usposobiti za enakopraven nastop na evropskem trgu dela. Zavedajoč se resnosti demografske slike v Sloveniji, z veliko naklonjenostjo podpiramo povečanje sredstev za varstvo in vzgojo predšolskih otrok. Nova zakonodaja predvideva večje sofinanciranje plačil staršem, ki imajo v vrtec hkrati vključenih več otrok. Veseli smo tudi odločitve, da se za učbeniške sklade nameni 1,7 milijona evrov več, kot je bilo predlagano, saj bodo iz teh sredstev nakupljenih učbeniki ter predvsem uvedene brezplačne izposojevalnine za učence vseh treh triad osnovne šole. V Poslanski skupini Nove Slovenije verjamemo, da so to pravi koraki v smeri zagotavljanja resnično brezplačne osnovne šole. Družina je po prepričanju Poslanske skupine Nove Slovenije središče in temelj družbe. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da prav varstvu otrok in družine predlog proračuna za leto 2009 namenja bistveno povečanje sredstev. Tem programom se namenja kar 61,4% celotnega področja. V povezavi s povečanjem sredstev za varstvo in vzgojo predšolskih otrok se postopno oblikuje mladim družinam bolj prijazno okolje. V Poslanski skupini Nove Slovenije se zavedamo, da tudi več sredstev za ta namen ne more v trenutku spremeniti demografske slike, trdimo pa, da je vsak odločnejši korak v to smer potrebno izdatno podpreti. Menimo, da se bo tudi zaradi tega oblikovalo večjim družinam bolj naklonjeno javno mnenje, ki bo ob postopnih finančnih spodbudah pripomoglo k odločanju za življenje brez strahu. V Poslanski skupini Nove Slovenije verjamemo, da se morajo vsi udeleženci ekonomskega življenja v družbi zavzeti, da bi naredili svet, ki bo boljši za življenje in delo vseh ljudi. V to morajo biti zajeti gospodarska in finančna politika, usposabljanje in izobraževanje, zaposlovanje in socialna politika ter vsa druga organizirana politična prizadevanja. Prepričani smo, da spremembe proračuna za leto 2008 zagotavljajo v naši državi primerne pogoje za zagotovitev večje blaginje vseh prebivalcev, zato bomo predlog podprli. Tudi dopolnjen predlog proračuna za leto 2009 je temeljni element zagotavljanja pogojev za doseganje strateškega cilja, torej večje blaginje in kakovosti življenja vseh Slovencev in Slovenk, zaradi česar bo deležen podpore Poslanske skupine Nove Slovenije. V Poslanski skupini Nove Slovenije oba predloga podpiramo, še posebej zaradi tega, ker smo z njim dosegli do sedaj najnižje javnefinančne odhodke in tudi prihodke in s tem dobre gospodarske pogoje, ker smo znižali javno finančni primanjkljaj pod predvideni nivo po paktu stabilnosti, ker se zaposlenost povečuje in ker se ustvarjajo pogoji za boljše pogoje za zviševanje rodnosti in izboljšanje demografske slike. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod Jerovšek, proceduralno.
Hvala, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Želim podati proceduralni predlog glede vodenja današnje razprave. Namreč, prej v razpravi kolega Cvikla, v imenu Socialne demokracije je omenil, da Vlada v paniki in obupu povečuje proračunske izdatke. Jaz moram ugotoviti, da so panika in obup, strah in trepet in škripanje z zobmi zajeli njegovo stranko, ko je predsednik Vlade nastavil ogledalo in ponudil možnost sodelovanja v Vladi in sprejem odgovornosti. Zaradi tega, ker je proračun temeljni programski dokument države, od katerega je odvisen razvoj države in tudi bodočnost naših otrok predlagam, gospod predsedujoči, da se tisti poslanci iz tistih poslanskih skupin, ki so na tak žaljiv način do volivcev in do državljanov govorili, da nimajo mandata za zastopanje ljudi, da ne želijo sprejeti nobene odgovornosti in da nimajo mandata, kar je v temeljnem nasprotju z 82. členom Ustave, torej gre za zanikanje Ustave in zanikanje parlamentarizma, da se tisti poslanci, če želijo diskutirati, javno distancirajo in opravičijo volivcem, da jih na to pozovete. Kajti brez tega o tako pomembni debati kot je proračunska debata ni možno sodelovati. Jaz sem jih enkrat že pozval, da tisti, ki nočejo sprejemati mandata, odgovornosti in zastopanja, naj se umaknejo, naj dajo svojim naslednikom mesto v tem parlamentu. In predsedujoči, da ne bi prihajalo do tega, da bi neodgovorno govorili o tako pomembni točki in prosim, da jih pozovete ali da ne distancirajo, ali da se dislucirajo od tega, da nimajo mandata za zastopanje ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Bom kar hitro odgovoril. Gospod Jerovšek, to ni proceduralni predlog in tega ne morem storiti. Gospod Zagorac, izvolite.
Proceduralni predlog. Tokrat resnično mislim, spoštovani predsedujoči, da bi vi proceduralno v skladu s poslovnikom tega Državnega zbora morali odvzeti besedo nekomu, ki razpravlja na takšen način, kot je to naredil moj poslanski kolega pred menoj. Glede na to, da je eklatantno želel odvzeti besedo poslancem in poslankam Državnega zbora, ki so kritični do tega proračuna, prvič, drugič, želel je, da se opravičujemo v vsakem našem nastopu nekomu, ki je po njegovem prepričanju njegov ali njihov volivec in volivka in zato v znak razumevanja vsakič, ko se bom oglasil, se bom opravičil najprej gospodu Jerovšku, njegovim volivcem in vsem ostalim. Hvala lepa.
Hvala lepa za razpravo. Gospod Zagorac, to ni bilo proceduralno vprašanje in tega tudi ne morem sprejeti. Gospod Cvikl, kaj želite?
Vsebinski proceduralni predlog, izhaja pa iz tega, kar je govoril gospod Jerovšek.
Imate proceduralni predlog?
Moj proceduralni predlog je, da zato, ker imamo sprejet proračun za leto 2008, objavljen je v Uradnem listu konec leta 2006, imamo ga, formalno je sprejet. Predlagam, da Državni zbor preprosto ugotovi, da je predlog sprememb proračuna za leto 2008 neprimeren za nadaljnjo obravnavo in ga vrne Vladi Republike Slovenije. Dovolite, da pojasnim razloge za ta proceduralni predlog. S tem bi predvsem se izognili temu kar je gospod Jerovšek povedal, da naj tukaj ne kritiziramo. Imamo tako slab predlog, da ga moramo kritizirati. In v kolikor bi ga zavrnili kot neprimernega, potem te kritične razprave, ki je predvsem slaba za koalicijo, ne bo. Ampak, dejstva so težka. Imamo 11% rast odhodkov, namesto 6% rasti kot je bila sprejeta in kot je sedaj v veljavnem državnem proračunu za leto 2008. Državljani in državljanke morajo vedeti, da je lani gospod Bajuk in tudi lani sta gospod Bajuk in gospod predsednik Vlade predlagala še kar korekten proračun za leto 2008, takšen je bil tudi sprejet. Resda nista točno vedela kaj se bo dogajalo na železnicah in tako naprej, ampak zdaj sta pa pripravila katastrofalno slab proračun. In zato, da bi se izognili situaciji, kjer gospoda Jerovška muči, kaj bomo danes popoldne še kritičnega povedali, zelo enostavno, proceduralni sklep zavrnite in ni razprave in gremo takoj na leto 2009. To kar pa vi predlagate, vi ne predlagate več, da se mi samoukinemo, vi predlagate, da Državni zbor ukine opozicijo. To pa predlagam, da dobite 60 glasov in spremenite Ustavo [[...]]
Gospod mag. Cvikl [[...]]
Moj proceduralni predlog je, da Državni zbor ugotovi, da predlog sprememb proračuna za leto 2008 ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. To se da, to je formalno korekten proceduralni predlog in to utemeljujem, proračun imamo in ta je veliko boljši, ne ga slabšati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tudi tega ne morem sprejeti. To je obravnavalo matično delovno telo in ocene oziroma možnost za glasovanje bo obstajalo v naslednjih dneh oziroma naslednjih urah. Hvala lepa. Tako, da nadaljujemo z razpravo o posameznih delih predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008. Kot posamezni del se šteje: splošni del predloga sprememb proračuna, drugič: posebni del predloga sprememb proračuna in tretjič: načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela predloga sprememb proračuna za leto 2008. Kdor želi besedo, prijava teče. Gospod minister za finance, dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sedaj v tem delu bi rad pojasnil določene stvari, ki so bile tukaj navedene. Razumem, in sem predvideval, da bo do takšne razprave tudi prišlo, ker končno, ta razprava je razprava o proračunu. Govorimo pa o celotnih javnih financah. In razlika med konceptom celotnih javnih financ in proračuna je velika. Kot sem omenil v svoji predstavitvi - proračun, čeprav zelo pomemben del celotne podobe javnih financ v Republiki Sloveniji, je 58% te celote. Torej, ko govorimo in če hočemo primerjati, in to od takrat, ko smo vstopili v Evropsko unijo, ne govorimo več samo o proračunih, ampak moramo vedno imeti pred očmi celoto. Ker končno se dogajajo tudi zelo pomembne spremembe v strukturi javnih financ, ker določene stvari, ki so bile prej zapisane v določenih skladih ali določenih zavodih, so zdaj integralni del proračuna in so pregledno predstavljeni, in o tem sem vam tudi že poročal. Problem pri vsej tej zadevi je, da bi vedno radi primerjali proračun in pozabili, da je treba resnično, če hočemo govoriti o kakšni primerjavi, moramo govoriti o celotnih javnih financah. In ker so se tukaj zgodile, letos se dogajajo v tem predlogu proračuna določene spremembe, kjer so sredstva, ki so bila prej v agencijah in se niso pojavljala v proračunu, se zdaj pojavljajo v proračunu, je navidezno to večje. A vendar, to ga, kaj takega, ki je seveda zelo zanimiv predmet za razpravo in odpira prostor za takšna ali drugačna mnenja, moram pojasniti, da so ta mnenja zavajajoča, v kolikor ne spoštujejo celote. In kar se tiče celote, in to je edina celota, ki jo uporablja tako Evropska komisija, kot Evropska centralna banka, je celovita podoba javnih financ, in sicer v skladu z eno in isto metodologijo v vseh državah - in to je ESA95. In pri teh stvareh pa moram ponovno vztrajati, da je, kar se tega tiče iz javnegafinančnega vidika, ko se dejansko gleda celoto, tisto ki je resnično smiselno gledati in samo celoto je smiselno gledati, še vedno drži, da je javna poraba kot celota, se je v tem obdobju treh leto, od decembra 2004 in do danes, do decembra 2007, se bo znižala za 3% bruto domačega proizvoda. Ne samo to, treba je tudi vedeti, ko govorimo o takšnih pa drugačnih sklepih Evropske komisije in pa evropskega sveta finančnih ministrov, da je Republika Slovenija s tem izvajanjem proračuna in s temi podatki dejansko izpolnila, bo izpolnila, že izpolnjuje in bo presegla srednjeročni cilj, ki ga vsaka država članica mora v skladu pakta stabilnosti in rasti tudi določiti. Slovenija je predlagala in je Evropska komisija in Evropska centralna banka tudi sprejela, da ker je to neko gospodarstvo, ki potrebuje še dohiteti vse druge, da imamo določene stvari, ki jih moramo še vedno izpeljati in to so velike investicije v infrastrukturi, da imamo lahko kot srednjeročni cilj strukturni primanjkljaj za minus 1%. Torej, ko se govori, proračun se je povišal, če se ne omenja, da je pa v celoti, ne glede na to, kar so vključno le prerazporeditve znotraj javnofinančnega položaja, če se to ne pove, potem so takšne ocene in takšne predstavitve resnično zavajajoče. Druga stvar, ki bi jo rad omenil, je češ, kot da bi sedanja Vlada se odločila, da se morajo amandmaji vlagati in sprejemati po določeni metodologiji, ki zahteva, da vsak amandma mora tudi prinesti ali pa doprinesti vir, od kod se jemlje, da se to lahko krije, da gre dejansko le za prerazporeditve. Jaz bi rad, spoštovane poslanke in poslanci, vse opomnil, da to je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora, ki je bil oblikovan in sprejet v prejšnjem mandatu in ne sedaj. Druga zadeva, o kateri se zelo veliko govori, je pa o strukturnem primanjkljaju. Strukturni primanjkljaj se dejansko oceni na podlagi dveh sprejemljivih, s strani Evropske komisije, določenih metodologij. Ko mi naredimo to na podlagi podatkov, ki jih imamo, ko strokovne službe Ministrstva za finance ocenjujejo strukturni primanjkljaj, danes lahko še enkrat zagotovimo, na podlagi naših podatkov bo strukturni primanjkljaj resnično se znižal pod minus 1% BDP-ja. Da na tem področju obstajajo razlike, je popolnoma razumljivo. Med drugim tudi zato, ker te nove države članice nimajo zadostnih zgodovinskih podatkov, primerljivih in zato imamo s tem velike težave in se je Evropska komisija odločila in Evropska centralna banka tudi sprejela, da se to lahko računa bodisi preko tako imenovane produkcijske funkcije ali pa z neko drugo metodologijo, ki je nekoliko bolj kompleksna, a vendar tudi tako isto določa, z obema metodologijama, takšno ali pa drugačno, strokovne službe Ministrstva za finance so to izračunale in to tudi drži. Kar pa se tiče zadolženosti. Veste, ko slišimo govorice o zadolženosti, pa moram ponovno nekaj stvari pojasniti. Edini smiseln način, da se o zadolženosti govori, da se primerja s kapaciteto, ki jo ima nekdo, da to lahko izplača. In to po celem svetu se to primerja, kot delež bruto domačega proizvoda. Med tem, ko sosednje države, na primer sosednja država na zahod ima en državni dolg, skupni celotni dolg, ki je za okoli 110% bruto domačega proizvoda, je ta podatek v Republiki Sloveniji sledeči: v letu 2006 je bil 27,1% BDP-ja. V letu 2007 napovedujemo s strani strokovnih služb Ministrstva za finance, da bo ta delež padel na 25,6. V letu 2008, 24,7, 2009 pa 23,8 in tako dalje. Naj pa še to omenim. Ko sem prevzel odgovornosti Ministrstva za finance sem dobili od strani mojega predhodnika neko darilo, za katerega sem mu bil zelo hvaležen. Sicer je, službe in on osebno, je pripravil konvergenčno poročilo Republike Slovenije za leto 2005 in mi je rekel, za kar sem mu še danes hvaležen, minister, ne morete vi prvi dan kaj takega napisati, mi smo vam to pripravili, preglejte, če se s tem strinjate, pa podpišite. Jaz sem to stvar pregledal, sem preštudiral, sem se mu še enkrat zahvalil, podpisal in to je bil konvergenčni program Republike Slovenije za leto 2005. Določene malenkostne spremembe smo še uvedli. Kaj pa je tam pisalo? V konvergennčnem programu za leto 2005, ki je bil pripravljen s strani mojega predhodnika, se je predvidevalo, da bo v letu 2005, celotni konvergenčni program je napisan, češ, če ne boste nič spremenili, če boste pametno delali, tako kot smo mi začrtali, bodo ti rezultati. To je, kar je bilo narejeno in jaz sem mu še danes hvaležen. Med drugim tudi zaradi tega, ker jasno kaže in lahko vsakdo preveri na spletnih straneh Ministrstva za finance so konvergenčni programi zapisani in boste našli, da v kolikor se ne bi nič spremenilo v Sloveniji bi bila zadolženost Slovenije leta 2005 predvidena takrat decembra 2004, da bi bila 30,7%, v letu 2006 pa 30,9. Naj ponovim, ob koncu leta 2006 je bila po tej metodologiji in zdaj že na podlagi konkretnih zgodovinskih podatkov, ki jih ni treba pogrevati, tako ali pa drugače, jaz raje vidim, da se pogovarjamo o podatkih, kot pa, da vedno vztrajamo v uporabi novih besed, ki naj bi orisali neko strahotno katastrofo in kataklizmo ali prepad pred katerim Slovenija stoji. Saj že ne vem, če ne morem priti na te seje z enim slovarjem, da bom našel sinonime za takšne besede. Mislim, da je o proračunu treba debatirati na podlagi podatkov. In slovenska zadolženost, zadolženost Republike Slovenije na podlagi podatkov, ne, kaj je predvidevala, če ne bi bilo nikakršnih sprememb, še vlada v prejšnji sestavi, 30,7% pa 30,9% v letu 2006, je dejansko v letu 2006 bila 27,1, konec leta 2007 bo 25,6, 24,7 in tako naprej. Zakaj pa to? Ja, zato ker so se dejansko primanjkljaji znižali, znatno znižali. In zakaj so se znižali? Znižali so se v tisti celoti, o kateri je treba vedno tudi govoriti. Zelo enostavno je govoriti samo o enem delčku, če istočasno ne vzameš na znanje celote. Ko sem prevzel odgovornosti Ministrstva za finance, sem našel veliko večjih primanjkljajev v takšnih in drugačnih blagajnah, bil je primanjkljaj v zdravstveni blagajni in bil je primanjkljaj tudi v ZPIZ-u. To smo odpravili v letu 2006 in danes so uravnoteženi in bodo ostali uravnoteženi. In to je bila metodologija v prejšnjih obdobjih, da se je predstavljalo samo primanjkljaj proračuna, dejanski primanjkljaji so bili pa skriti v drugih blagajnah, ker se je vedno govorilo samo o proračunu. Spoštovane poslanke in poslanci! Ko razpravljamo o javnih financah Republike Slovenije, je prav, da govorimo o proračunu, a vendar moramo vedno vedeti, da je proračun samo del vsega, zelo pomemben, več kot polovica, 58%, a vendar samo del. Da obstajajo tudi še druge stvari, kjer so lahko takšni in drugačni podatki skriti. Zagotavljam vam, da je Ministrstvo za finance predlagalo in Vlada tudi sprejela, da smo vse te primanjkljaje počasi počistili. Danes vemo, kje smo. In kje smo? Smo tam, kjer smo govorili, da smo - namreč, da se je javna poraba v Republiki Sloveniji dejansko že znižala in se bo do konca leta 2007 znižala za 3% bruto domačega proizvoda, da je zadolženost Republike Slovenije veliko manjša, kot je bila načrtovana, v kolikor nikakršne spremembe ne bi bilo. In to je na podlagi zelo konservativne in resne fiskalne politike, ki je zmanjševala tudi proračun in zmanjševala celotno javno porabo. In zato, ker imamo takšno gospodarsko rast, ta delež našega zadolževanja danes predstavlja manj, kot je predstavljal samo tri leta nazaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo s prijavljenimi razpravljavci. Besedo ima gospod Feri Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavko in sodelavcema, spoštovane predstavnice in predstavniki Vlade, kolegice in kolegi ter vsi, ki spremljate to razpravo! Dovolite mi, da preden preidem k podajanju pripomb v splošnem delu k bilanci prihodkov in bilanci odhodkov, dam metodološko pripombo oziroma opažanje pri nastajanju in sprejemanju proračuna. Ob dejstvu, da je državni proračun glavni instrument ekonomske in razvojne politike države, po priključitvi v evroobmočje in s tem zmanjšanjem monetarne suverenosti, velja to še bolj, je toliko bolj zaskrbljujoče, da se vloga Državnega zbora, po moji oceni, pri pripravi in sprejemanju proračunov vse bolj zmanjšuje, marginalizira, zgolj na formalno obravnavo, pa četudi bo ta trajala kar nekaj ur, in na potrjevanje in glasovanje ob koncu. To ni dobro za kvaliteto proračunov, niti za demokratični postopek ene glavnih pristojnosti parlamenta v normalni državi. Naj navedem nekaj dokazov za to. Dopolnjen predlog proračuna in še posebej spremembe proračuna, ki jih sedaj obravnavamo, po številnih razpravah, ki smo jih pred tem imeli na delovnih telesih in tudi sedaj na Odboru za finance, in številne te razprave so bile tudi vsebinsko tehtne in bogate. Na delovnih telesih, predvsem mislim tu na Odbor za finance, kot matično delovno telo, razen postrežbe koalicijskih poslancev z amandmaji, ni bilo nič kaj spremenjeno. Vlada, pravzaprav v bistvu, vseh razprav, ki so bile, čeprav je obljubila, da jih bo proučila; upam, da jih je; jih v bistvu ni upoštevala, kajti spremembe, ki jih je prinesla v to sklepno obravnavo so neznatne. Po dolgoletnih izkušnjah v tem Državnem zboru, moram priznati, da res ni nekih velikih, dramatičnih sprememb v načinu obravnave proračunov. Vlada pride s predlogom, potem se dosti razpravlja in na koncu se nič kaj dosti ne zgodi oziroma ne spremeni, ampak se v glavnem sprejme to, kar predlaga Vlada. Pa vendarle moram poudariti, da se način in sprejemanje proračunov slabša iz leta v leto. Pred leti, ko so bile v koaliciji zelo številne leve in desne stranke, tam v začetku 90-ih let, smo imeli prakso, da je že v pripravi proračuna, preden ga je Vlada sprejela kot predlog in poslala v parlament, da smo sodelovali poslanci, res, da koalicijski, v posebnih delovnih skupinah, in vodili dialoge v vsakem resorju, vsakem proračunskem porabniku, imeli tudi razprave, neposredne s proračunskimi porabniki in poskušali doseči čim bolj racionalne rešitve, da se po eni strani zadovolji nujne potrebe, in po drugi strani, da se ne gre v preveliko porabo. Ne vem, koliko ste bili sedaj koalicijski poslanci vključeni v nastanek proračunov, če ste sploh bili. Posebnost je letos sprejemanje amandmajev koalicije, včasih je bil to tako imenovani mega amandma ob koncu obravnave oziroma sprejemanja proračuna, kjer se je poskušalo vključiti v proračun in se dejansko tudi vključilo predloge poslank in poslancev, predvsem z njihovih območij od koder prihajajo, tudi predvsem za gradnjo in obnovo cest, vendar je to bilo narejeno sorazmerno korektno v sodelovanju z Vlado in pravim pri tem so participirali tako poslanci koalicije kot tudi opozicije. Očitno je letos, ko smo pred volilnim letom, pri sprejemanju proračuna za prihodnje leto drugače. Gre za kupovanje volitev. In končno, za kvalitetno pripravo proračunov bi bila potrebna temeljita vsebinska razprava tako v prihodkovni kot odhodkovni strani in to ne sedaj, ko se ne bo dalo pravzaprav nič spremeniti, ampak bi bilo to potrebno opraviti že dosti prej, preden je Vlada pripravila predlog oziroma predloge za parlament in bi to bilo prav gotovo koristno in v interesu kvalitetne priprave predlogov proračunov. In zdaj tri pripombe na prihodkovno stran. Prvič. Najprej pohvala, da ne bi rekli, da smo samo destruktivni oziroma da samo kritiziramo. Ocenjujem, da se je izboljšalo pobiranje davkov, kar kaže izboljšano učinkovitost in strokovnost davčne službe, potrebno je omogočiti kadrovsko kompletiranje in sodobno informacijsko tehnologijo, da bi lahko še bolje delala, resna država posveča prav tej službi, kot vemo, zelo veliko pozornost. Drugič. Tveganje oziroma kritični del prihodkov so tudi po moji oceni sredstva Evropske unije. Žal mi je, da je to potrebno večkrat ponavljati, ampak tudi če pogledamo najnovejše podatke, kolegice in kolegi, za letošnje leto, tukaj so bili navedeni danes že v razpravi podatki za 9 mesecev, če pogledamo podatke za 10 mesecev vidimo, da se je stanje sicer nominalno malo izboljšalo, vendar v bistvu se ni izboljšalo in da ne kaže na tisto, kar so nas tolažili predstavniki Vlade, ko smo odpirali to vprašanje pred tedni in meseci, da dejansko ne bomo izkoristili sredstev, ki so predvidena v proračunih za letošnje leto in to se bo odrazilo na proračunu za prihodnje leto. Podatki za 10 mesecev namreč kažejo, da se je neto položaj Slovenije v odnosu do evropskega proračuna, kamor je bilo vplačanih 276 milijonov evrov, da smo pa prejeli samo 248,8 mio evrov in da so vplačila večja za 27,4 mio evrov, med tem ko je bilo predvideno, da bomo lahko koristili v desetih mesecih za 265 mio evrov več, kot vplačamo. Koriščenje EU sredstev je bilo dobro na področju kmetijstva, kjer vemo, da velja poseben sistem in na področju notranjih zadev, schengen. Zelo slaba pa prav tam, kjer EU sredstva zelo potrebujemo, to je na področju strukturne politike, 13,25% koriščenja v desetih mesecih, v skladu za regionalni razvoj 12,6% koriščenja in Evropskega socialnega sklada, da bo absurd še večji, komaj 8,3% koriščenja. To pomeni, da smo najslabše koristili sredstva na področjih, kjer jih najbolj potrebujemo, za manj razvita območja, skladen regionalni razvoj in podobno. Kljub objektivnim težavam pri koriščanju evropskih sredstev ne moremo mimo dejstva, da očitno Vlada in še posebej posamezni resorji, da bom bolj natančen, niso ustrezno organizirani in da nimajo dovolj usposobljenih kadrov za potrebne aktivnosti in za pripravo programov za učinkovito koriščenje teh sredstev. O tem slišimo tudi opozorila iz Evropske komisije. Skrajni čas je, da Vlada na tem področju učinkovito ukrepa. Očitno v posameznih ministrstvih tudi komunikacija z Evropsko komisijo oziroma s posameznimi direktorati ni najboljša. Tretje, na strani prihodkov, davek od dohodka pravnih oseb. Ob naraščanju tega vira prihodkov proračuna se kaže dvoje. Prvič, znižanje tega davka bi bilo lahko za razbremenitev gospodarstva, s katerim se tako rada hvali Vlada, lahko še večje, kot smo na primer predlagali ob sprejemanju tega zakona oziroma novele v Poslanski skupini Socialnih demokratov. In drugič, povečanje prilivov daje možnost, da se v gospodarstvu pušča večji delež za kvaliteten razvoj. Konkretno, potrebne in koristne bi bile olajšave za nakup sodobne opreme, kar bi prispevalo ne k gradnji stavb in trgovskih površin, ki jih je že itak preveč, ampak k večji dodani vrednosti v tehnološko sodobni proizvodnji. In še nekaj besed o prihodkovnem delu bilance. Vlada pri proračunu za 2008 in isto velja tudi za proračun 2009 ni dovolj izkoristila visoke gospodarske rasti za prestrukturiranje proračuna tudi na odhodkovni strani. Nekateri menijo, da bi lahko odpravili primanjkljaj, ali pa da bi lahko celo ustvarili presežek. Osebno menim, da to ni nujno, ampak da bi bilo bolj pomembno, da bi 0,5 ali 1% bruto domačega proizvoda uporabili za učinkovite namene za spodbujanje trajnostne rasti za podjetništvo, za tehnološki razvoj, za spodbujanje izvoza in tujih investicij, za izobraževanje in za učinkovito aktivno politiko zaposlovanja. Visoka rast omogoča zmanjšanje togosti proračunskih odhodkov in več sredstev za aktivne politike. Pri tem je treba priznati, da je bil dosežen določen napredek pri Ministrstvu za gospodarstvo, kjer je več sredstev, vsaj v realnem in procentualnem porastu namenjenih za tako imenovane mehke ukrepe za spodbujanje učinkovitosti gospodarstva, za konkurenčnost, za podjetništvo, za tehnologijo. Vendar, kolegice in kolegi, ni dovolj hvaliti se s porasti, s procenti, ampak poglejmo realnost, da smo imeli na teh področjih zelo nizko osnovo in ti porasti niso zadostni in ne zagotavljajo učinkovitega izvajanja strategije razvoja in predvsem programa Lizbonske strategije. Sredstva za znanost in tehnologijo, tako v Ministrstvu za gospodarstvo kot Ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, kljub nominalni rasti ne zagotavljajo ravni v Evropski uniji, da ne govorim o državah z nekajkrat višjim deležem teh sredstev, tako v proračunih kot tudi v zasebnem sektorju, v bruto domačem proizvodu in to so tudi, kot je znano, najuspešnejše države. Več sredstev bi potrebovali za spodbujanje podjetništva in za dvig konkurenčnosti ter povečanje dodatne vrednosti. Tukaj bi bile potrebne tudi večje davčne olajšave za nakup sodobne opreme. Nezadostna so sredstva za pospeševanje predstrukturiranje podjetij. Danes je nekdo omenil živilsko industrijo. To, da so cene previsoke, je en vzrok za to tudi, da mi nismo pravočasno prestrukturirali živilske industrije v prejšnjih letih, pa tudi v letih te Vlade, čeprav smo vedeli po izkušnjah Avstrije in drugih, kaj prinaša vstop v Evropsko unijo. Še vedno so nezadostna sredstva, še posebej ob slabem koriščenju EU sredstev in aktivnosti Vlade za skladnejši regionalni razvoj. Večji poudarek, tako s sredstvi kot z učinkovitimi aktivnostmi, bi morali dati aktivni politiki zaposlovanja. Podatki o povprečnem zmanjšanju brezposelnosti ne morejo biti razlog za samozadovoljstvo. Še vedno je, posebno v manj razvitih območjih, preveč mladih, ki končajo študij in ne dobijo zaposlitve, trdoživ je problem zaposlovanja starejših in še nekateri problemi. Ob tem se številne dejavnosti in območja srečujejo s pomanjkanjem potrebne ustrezno usposobljene delovne sile, kar postaja omejitveni dejavnik razvoja celo že v manjrazvitih območjih. Zato je nujno večje angažiranje tako gospodarstva, podjetij, pa tudi države za bolj ciljno, za dejanske potrebe, usposabljanje za potrebne kakovostne zaposlitve. Kljub relativnemu porastu razpolagamo še vedno z nezadostnimi sredstvi za promocijo Slovenije kot gospodarskega partnerja. Opozoriti je treba na to, da je izvoz pravzaprav eden glavnih poganjalcev gospodarske rasti, in to kakovostne gospodarske rasti, gibanja v plačilni bilanci niso ugodna, in treba je več storiti za promocijo tujih investicij, katerih obseg še vedno ni zadovoljiv, in končno tudi za turizem. Ob vsem tem me skrbi, da ne bomo dovolj izkoristili velike priložnosti, ki jo nudi oziroma jo bo nudilo predsedovanje. Pri tem je treba še bolj okrepiti vlogo Slovenske izvozne družbe, ki že doslej igra pri spodbujanju izvoza zelo pomembno vlogo, kajti preko te družbe se preko zavarovanja in drugih oblik financiranja zagotavlja kar 20% izvoza, zato velja tako s proračunom kot z drugimi ukrepi države podpreti in razširiti dejavnost te ustanove z novimi finančnimi povezavami ter instrumenti. Naj sklenem s še enim vprašanjem, ki ni dovolj pokrito v tem proračunu in tudi ne v dopolnjenem predlogu proračuna za prihodnje leto oziroma za leto 2009, to je mednarodno razvojno sodelovanje. Sredstva bodo verjetno ob porastu bruto domačega proizvoda in predvidenih sredstvih za ta namen po raznih resorjih padla izpod 0,1% bruto domačega proizvoda. Pri tem se moramo zavedati, da imamo zavezo do Evropske unije, da bi morali ta sredstva do leta 2010 povečati na 0,17% bruto domačega proizvoda in do konca leta 2015 na 0,33%. Pa ne gre samo za mednarodne obveze, mednarodno razvojno sodelovanje je lahko v povezavi z drugimi aktivnostmi države in gospodarstva zelo učinkovit način ustvarjanja in odpiranja novih tržišč in ustvarjanja novih poslov za gospodarstvo. Vendar je za to področje poleg potrebnih sredstev potrebna tudi učinkovita organizacija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl. Prosim.
Hvala lepa. Zelo na kratko bi se rad odzval na nekatere, v nadaljevanju s strani ministra za finance potrjene očitke, da mi tu slikamo kritično, preveč kritično sliko, ki je zastrašujoča. Dejstva so naslednja. Dolg Republike Slovenije je bil 31.12.2004 približno 6,4 milijarde evrov, 31.3.2007 8,1 milijarde. Poroštva Republike Slovenije 31.12.2004 2,3 milijarde, leta 2007 še ne ob koncu mandata pa kar 3,2 milijarde. Razlika vse skupaj preko 3 milijarde povečevanja dolga Republike Slovenije in poroštev. In to vpliva na skupno bruto zunanjo zadolžitev Republike Slovenije. Če je ta bila 31.12.2004 15,3 milijarde, gospodje to niso podatki opozicije, to so podatki Banke Slovenije, stran 75/2 bilten, tabela 3.11. Bruto zunanji dolg. Če je to bilo še 31.12.2004 15,343 milijonov je to 31. avgusta 2007 30,8 milijarde evrov. Minister za finance ima rad deleže v BDP. Leta 2004 57% BDP, sedaj, konec avgusta 2007 pa 93% BDP. In to se povečuje. Izdana so bila poroštva. Na Ministrstvu za promet bodo to vedeli, na Darsu bodo vedeli, ki še niso vključena v to, ker se še dolg preprosto ni prevzel, ker računi še prihajajo. V treh letih iz 15,3 povečati obseg bruto zunanjega dolga na 30,8 in ne ustvariti vsaj 5, 6% gospodarske rasti, bi bilo zelo čudno. Imeti pa rast zato, ker ste iz 57 na 93% povečali bruto zunanjo zadolžitev v deležu BDP-ja, v deležu vsega kar ustvarimo, je pa milo rečeno brezvestno početje. In to je tisto kar mora skrbeti skrbnika javnih financ, ki je običajno minister za finance. Jaz tega niti ne zamerim predsedniku Vlade. Predsednik Vlade ima ministre, in vsak pokriva svojo točko, ampak reči, da minister za finance zapira proračun z zunanjimi zadolževanji, minister za šolstvo in šport ne dobi denarja za ministrstvo, za izgradnjo prostorov za ministrstvo. Potem pa družba za upravljanje Republike Slovenije mimo javnih financ, mimo ustavnega načela vzame finančni lizing in gradi prostore Ministrstva za šolstvo in šport. Predstavljajte si, da bi v občini X župan prosil komunalno podjetje v njegovi lasti, da vzame finančni lizing in izgradi prostore skupščine, prostore za predsednika občine, za župana. Kaj bi mu rekli? Vprašali bi ga po zdravju. Mi pa to tukaj zavestno delamo. In potem razlagati, da to ni, pa je v ESA in tako naprej, to nima nobenega smisla. Denarnih fondov, ki jih je ustvarila brezvestna politika je preveč in za vsaj 13,3% na področju cen hrane presegajo razpoložljive ustvarjene blagovne fonde. Tako to v ekonomiji je, pa če si v Evropi, ali nisi v Evropi. In to je argentinski model, ki smo ga prinesli sem, ki se bo končal z žalostnim portugalskim scenarijem. Zakaj? Zato, da bo malo več betona?! Kako že danes pravi eden od urednikov: "Gradimo ceste, ceste gradijo nas." Lepo vas prosim! Ko imate vi polno zasedene gradbene kapacitete, in mečete v te luknje 35% več denarja, ne dobite 35% več dolžinskih kilometrov, ampak dobite pri polnih kapacitetah višje cene na enoto proizvoda. Tudi to je pač prvi letnik ekonomske srednje šole. In takšnega ministra za finance, in takšnega predsednika Vlade, in takšen predlog proračunov imamo, zato ustavimo to norijo! Ne sprejeti proračuna za 2008. Naj bo ta varčevalen, minister za finance se bo moral malo potruditi, in bo mogoče izpadel drugačen, kot minister za finance, kot bi si ga želeli. Končujem s primerjavo z gospodom Mramorjem in gospodom ministrom Bajukom. Poglejte si podatke v proračunskem memorandumu. Rast materialnih stroškov leta 2004 minus 3%, rast materialnih stroškov leta 2008 na predlog ministra za finance plus 20. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Torej, jaz sem z zelo velikim zanimanjem čakal na to sejo, predvsem, da slišim tiste največje strokovnjake za finance in vodenje države v Sloveniji - kaj bodo pa sedaj povedali? Namreč, do sedaj, od začetka te Vlade in do pred par meseci smo lahko neprestano poslušali lajno v obliki poslanskih vprašanj. Jaz sem si pridobil izpis, cel kup jih je, kasneje bom več o tem. Namreč, poslanski kolega, gospod Cvikl, Socialni demokrat, takrat še LDS, v začetku je kar naprej nabijal in spraševal predsednika, najprej finančnega ministra, predsednika Vlade o enotni davčni stopnji. Ni bilo konca in kraja, kako bo to za Slovenijo grozno, zakaj bo Slovenija uvedla enotno davčno stopnjo. Nič ni pomagalo, da so vsi prisegali, pri ne vem čem, da tega ne bo, da je mogoče samo varianta. Ni pomagalo nič. On, kot največji strokovnjak je bil v vseh medijih, kako bo to Slovenijo uničilo. Pa vas vprašam: Kje je danes enotna davčna stopnja? Ni je. Bili ste pa taki strokovnjaki za to, vse ste vedeli. Drugo. Še par mesecev nazaj ste nabijali s povečanjem DDV-ja. Stopnja bo ne vem, 22, 23, celo 24% ali kaj, enotno bo, za vse bo enako. Nič ni pomagalo, da se je minister zaklinjal, dal častno besedo, da tega nikjer ni. Je bilo, gospod Cvikl je vedel to, bil je v vseh medijih, vsem je razlagal, kako bo to Slovenijo uničilo. Tudi tega danes ni. In zato bi jaz vprašal predstavnike Ministrstva za finance, ali je mogoče kje skrita ta enotna davčna stopnja ali povišan DDV. Jaz ga namreč ne vidim, pa v poslanski skupini ga ne vidimo, mogoče ga je pa kam skril, tako da bi nam še enkrat povedal, če je to res, če so imeli ti strokovnjaki, ki so vse vedeli, vse prav in da nam danes zopet predavajo nekatere stvari, pa so tako prepričani, da ta zadeva bo. In glede te strokovnosti, da ne bi čital vsa ta poslanska vprašanja, ki so bila malo da ne rečeno žaljiva, zavajajoča, to sploh ne bom govoril, o blatenju tudi ne bom več govoril, ker nima smisla. Vse, kar je gospod Cvikl napovedal, sploh ni držalo, ampak je bilo ravno obratno. Bil je pa največji strokovnjak in čisto vse je vedel in še danes čisto vse ve. Čisto nič pa ni držalo tistega, kar je rekel. Ko bi vsaj neka zadeva držala, potem bi jaz verjel in bi danes predloge, ki jih mogoče daje, še vzel resno. Tako pa ni niti trohica tega držala. In še eno zadevo, da še bom podkrepil to svojo misel, da mi ne bo kdo rekel, da imam jaz kaj proti gospodu Cviklu. Čisto nič nimam. Poglejte, v letu 2005 je postavil vprašanje: prejšnji ponedeljek 13. junija, ko smo začeli s poslanskimi vprašanji, gospod predsednik Vlade in predsednik SDS-a slovenski javnosti ni zadovoljivo odgovoril na vprašanje o tem, kaj bo naredila nova vlada kot odgovor na podatke o prepolovitvi gospodarske rasti v prvem letu 2005, glede na tako in tako. Mogoče to predsednika vlade ne skrbi, mogoče zato, ker prioriteta te vlade ni nujno gospodarska rast, ampak vladanje kot takšno. Spoštovani gospod, spoštovani gospodje Cvikl, spoštovani pri SD-ju, kaj pa zdaj? Ni še dober teden nazaj, ko vam je predsednik Vlade dal priložnost vzemite, vladajte naprej, pa boste vi lahko naredili večjo gospodarsko rast. Ali sedaj to pomeni, glede na to, da ta Vlada je zdaj naredila, prosim, naredila, če je tukaj že leta 2005 imela kaj zraven, potem ima verjetno zdaj še kaj več? Če je naredila 6% gospodarsko rast, ali to zdaj pomeni, da jo pa preveč mogoče zanima gospodarska rast, pa premalo vladanje kot takšno? In ste zdaj hoteli povedati, zdaj se pa dajte še malo zanimati za vladanje, gospodarska rast je tako visoka. Če samo vzamem misel, vsebino iz tega, kar ste spraševali takrat, da nas zanima samo vladanje. Zdaj ste pa imeli priložnost, da bi vi prevzeli, pa bi vi naredili tisto, kar vi mislite, kar vse veste, da ste takrat očitali, da nas zanima samo vladanje. Gospodarska rast je zdaj 6% ali pa če je tudi 5,5 ali pa 6,5, je čisto vseeno, visoka je. To pomeni, da sedaj te vlade, vladanje pa sploh ne zanima, da imate zdaj skrb, da ne bodo dobro vladali, ker očitno jih potem to ne zanima, ker so z gospodarsko rastjo prišli tako visoko, ker ste stalno tudi govorili, naj vlada ukrepa. Zamislite se, očitno se je vlada zamislila, je ukrepala in je prišlo, tako kot je prišlo. Zdaj vas pa skrbi, če ta vlada ne bi več vladala. Zelo zanimivo. In zato seveda ne morem vzeti vaših dobronamernih nasvetov preveč resno. In to je skozi izjavljal in jaz bom že rekel, oprostite izrazu, ne mislim tako slabo, gnjavil ministra za finance v zvezi s temi vprašanji o DDV-ju, enotni davčni stopnji, o ne vem kakšnem zadolževanju, pa ne vem kaj vse. Ni se dalo dopovedati, da to pa verjetno le ne bo tako in to je tisti poslanec, ki je bil s šampanjcem sprejet v novo poslansko skupino SD. Častil je pa kar predsednik te stranke, gospod Pahor, zato da je dobil tega poslanca. In sedaj pravi, da nima mandata, da bi prevzeli in vladali in kaj boljše naredili ali pa se mogoče več zanimali za vladanje, ker takrat je bila skrb v zvezi s tem. In zgleda, da so takšne metode, takšno zavajanje zelo nalezljivo. Namreč, ni še teden, par dni je samo, tik pred hrvaškimi volitvami je vaša sestrska stranka SD ravno isto finto vrgla ven, "če bo pa stara vlada zmagala, se bodo pa davki povečali." Ista fora, popolnoma enako! In zdaj ne vem, prepričan sem, da je to goli slučaj, sem pač naivec, naj mi bo oproščeno. Enako je bilo tudi s pokojninami, isti poslanec, pa še kateri drugi iz SD, je kar naprej govoril in tudi v Evropo so se pošiljali podatki v Centralno banko, da Slovenija daje, da ta Vlada daje preveč za pokojnine, da je treba manj dajati za pokojnine, ker bodo finance razpadle. Bile so neke tabele tudi od Narodne banke takrat še, da bi to bilo ja bolje podkrepljeno. Tu smo pa kar naprej tudi poslušali, tudi med kupom teh poslanskih vprašanj, kako slovenske finance ne bodo zdržale zaradi previsokih - ne, drugače bom rekel, zaradi prevelike količine denarja za pokojnine. To se pravi, treba je vzeti tam pri pokojninah, zato da bodo slovenske finance zdržale. In to je trajalo tako dolgo, dokler predsednik Vlade ni v tej dvorani odgovoril, "dokler bom jaz predsednik Vlade, bodo pokojnine lahko takšne, kot so, če bo pa kakšna druga vlada, potem pa se lahko marsikaj zgodi." Potem se je to malo utišalo. In danes nas taisti ljudje ponovno prepričujejo, kako so ideje, ki jih imajo oni, ravno prave, zveličavne, najboljše, so v pomoč in naj, za božjo voljo, Vlada že nekaj naredi. Zato sem vam prebral dobesedno, kar je bilo rečeno, da mi ne boste očitali kakšnega zavajanja. Vedno ste govorili, naj Vlada ukrepa. Vlada je očitno ukrepala, da se nekaj pozna. Po drugi strani smo pa danes lahko slišali, da Vlada, kar se zrcali v tem proračunu, nima razvojnih ambicij. Zdaj pa mi dovolite vprašanje: Ali 6% gospodarska rast ni razvojna, ali to ni ambicija? Ali to ni razvojna ambicija? Ne razumem vas. Celo tako daleč je prišlo, da ste pozivali Vlado, naj se, za božjo voljo, zmanjša gospodarska rast, ker bo to malo prevroče postalo v gospodarskem sektorju. Kako zdaj gre to skupaj - pozivanje, naj se malo zmanjša, po drugi strani pa ni razvojnih ambicij. Kaj pa je boljša razvojna ambicija, kot je visoka gospodarska rast, ker potem to potegne za sabo vse tisto, kar ravno hočemo. Seveda bom podprl ta proračun, še posebej tudi zaradi amandmaja, za katerega je bilo rečeno, da se včasih ni tako delalo. Saj je vseeno, kako se je tisto v končni fazi spravilo v tisto skupno vrečo, ki se ji pravi državni proračun, zato ker je notri tudi projekt z mojega območja. Mislim, da to ni nič slabega, če nam je uspelo, da smo sprejeli tudi en amandma za križišče v Tepanju in za križišče v Žičah. In tiste, ki pravite, da je to zapravljanje denarja, da je to ne vem kaj, bi povabil, gospod Cvikl, pridite vi v Tepanje ali pa v Žiče, kjer je cesta nevarna, tudi otroke lahko povozite, so se že zgodile nesreče, pa povejte tem občanom, krajanom, sicer mojim volivcem, da je to zapravljanje denarja, da če kakšnega otroka tam povozijo ali pa tudi odraslo osebo, je to, ne vem, kam bi to dali, v statistiko samo. Jaz mislim, da to ni tako. Povejte jim, da je to nesmiselno, da to ne gre, še posebej, če ta Vlada ima denar, če se v proračunu še najde denar. Dobro, ne kar tako, tukaj ga imaš, ampak v programu je že bilo, pa smo še kakšen tolar dali zraven. Mislim, da to ni nič slabega, ampak prepričan sem, da vas ljudje ne bi razumeli, če bi vi govorili, kako je to zelo zapravljivo, zgradi tako križišče s peš potjo, pločnikom in pa podobno. Zelo težko bi jih prepričali. Ampak tukaj je lahko govoriti v dvorani. Pa pridite na teren, tam boste pa videli kaj ljudje pričakujejo od tega. Podpiram tudi ta proračun in tudi potem naslednjega za leto 2009, ker sem prepričan, da je ta proračun ne verjetno, ampak sigurno je najboljši od vseh, od kar sem v tej dvorani, še v tisti prejšnji. Tudi preko proračunov, tako kot vi pravilno ugotavljate, se lahko zrcali neka politika vlade in neka težnja vlade. Ta težnja pa je, da čim hitreje napredujemo, da dohitimo najbolj razvite v Evropi. Mislim, da ne bom povedal nič novega, je pa prav, da povem, da smo v tem času dohitele nekatere stare članice Evropske unije, recimo Grčijo in Portugalsko, tudi Ciper, ki je sicer nova, ampak je bila pred nami, in da je sedaj tisti drugi cilj, se pravi tiste države, ki so pa sedaj najbližje nam, pa so še pred nami, to sta pa Italija pa Španija. Je že tako, da je to naš cilj. In če bomo s takšno gospodarsko rastjo nadaljevali, pa verjetno s takimi ukrepi, ker so ti pripeljali tako daleč, potem bomo verjetno tudi še ti dve ali pa še naslednje nekako dohiteli. Ni to edini cilj, ampak je pa eden od teh, saj se vedno primerjamo, moramo se primerjati z boljšimi. In danes je malo nerodno, da nekateri, ne vem, evropski sekretarji, predstavniki evropskih institucij, ki so iz držav, ki imajo 1% gospodarsko rast, inflacijo bistveno večjo, z buldožerji uničujejo bivališča tujih delavcev, kritizirajo, da je Slovenija slab zgled. Mi imamo 6% rast, pa povprečno 3% inflacijo, pa se še nismo lotili z buldožerji pa hiš tujih delavcev. To, žal, enostavno ne gre. Jaz podpiram takšne usmeritve, zato bom podprl tudi ta proračun, ker se mi zdi dober, verjetno najboljši. To sicer ne pomeni, da za dobre predloge ne bi bilo dojemljivi, ampak, žal, povedal sem vam, zakaj nekaterih predlogov enostavno ne morem akceptirati, ker do sedaj vse, kar je bilo rečeno s tega mesta, s tistega mesta, ki sem ga citiral, je bilo ravno obratno. Rezultati so pa dobri, ker Vlada tistega ni upoštevala. In sedaj mogoče, da se mi ne bo treba kasneje javljati, ko je bilo rečeno, predlagano, zakaj bi naj to današnjo razpravo kar prekinili, pa ugotovili, da ni v redu. Ja mogoče je pa to v tistem stilu, ko trdite, da nimate mandata, pa si ne upate potem razpravljati. Mogoče je to v tem kontekstu. Ampak to je bilo samo kar tako mimogrede, da si ne bi replicirali. Jaz bom seveda podprl ta predlog, ki je pred nami, in mislim, da bo proračun za leto 2009 samo nadaljevanje tega. Mislim, da bi bilo prav, da tisti, ki ste v kratkem času popolnoma spremenili ploščo, da vas je najprej skrbela nizka gospodarska rast, pa ste govorili, da je treba ukrepati, zdaj pa bi želeli, da bi Vlada ukrepala, ker je previsoka gospodarska rast. Včasih ste trdili, da dajemo preveč denarja za pokojnine, za upokojence, da boste le prišli nekako na misel, da mogoče to le ni tako, in da če država lahko daje toliko za pokojnine in upokojence, da je to prav, da dobijo. Nenazadnje so si upokojenci tudi zaslužili to z dolgoletnim delom. Jaz bom pa celo tako rekel: kje pa piše, da ne bi mogli imeti še večje. Ampak to je lahko samo takrat, če bomo še naprej imeli tako visoko gospodarsko rast, majhno brezposelnost, bomo še tiste stvari, ki še niso v redu, lahko odpravili in tudi izboljšali. Zato bom jaz ta predlog podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, replika.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Gospodu poslancu je treba povedati, da enotno davčno stopnjo so zaustavili demonstranti leta 2005 v snegu. DDV vlada ni dvignila, ker se je negativni učinek DDV-ja že zgodil z višjimi cenami. In če imate za 11% višje cene, imate pri 20% stopnji za 2 dodatni odstotni točki prihodkov. Vi ste rekli, prva Vlada, ki je dobila negativni učinek DDV, ne da bi ga sploh dvignila. Glede pokojnin. Mi smo se z amandmaji zavzemali za oblikovanje takšnega usklajevanja pokojnin, ki bi najnižje pokojnine povečal. In glede, seveda gospod poslanec, gospodarske rasti in tako imenovanih krožišč. Najprej gre za vzdržno gospodarsko rast. In kadar imate 13,3% inflacijo, kadar imate 5% rast plač, kadar imate 2% rast pokojnine in kadar imate ničelno rast, 23 mesecev, socialnih transferov, to ni vzdržna gospodarska rast. In jaz nimam problema, in čestitam občini in vam za krožišče, imam pa problem, če se to krožišče financira na ta račun, da, ne vem, v Zidanem mostu ali kje drugje, ne financirajo krožišča, ali pa da to financirajo otroci, ker imajo manj denarja za malice v šolah, ali prejemniki socialnih transferov, ki 23 mesecev zaradi zakona, ki ste ga vi predlagali, niso dobili uskladitve. In to je zgodba državnega proračuna. Jaz vam seveda želim na volitvah, ki bodo, vse najboljše. Ampak veste, dilema je vedno ta, kaj je družbeno bolj sprejemljivo: zagotoviti 120 tisočim upokojencem, ki imajo najnižje pokojnine, dodatno uskladitev, seči v pogajanja med zaposlenimi in kapitalom in se potruditi za zmanjšanje odhodkov ali preprosto narediti en ovinek ali dva ovinka. Ni dovolj ograjevati samo beton.
Hvala lepa. Gospod mag. Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Ker je ravno govora o pokojninah, bi rekel, da zakon, ki je bil spremenjen leta 2005, prav gotovo ni povzročal javnofinančnih pretresov, ker je bil popravek invaliden, ni bil dosledno izpeljan po koalicijskem dogovoru. Zaradi tega pokojnine še vedno zaostajajo, sicer manj kot prej. Za razliko od prejšnjega usklajevanja je zdaj poračun ob novembrski uskladitvi in februarja, vendar pokojnine še vedno zaostajajo. Dodaten problem tistih, ki naj bi po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju prejemali svoje pravice iz te blagajne, pa je bil Zakon o socialnih transferjih, ki je oklestil 6 pravic iz naslova pokojninskega zavarovanja, česar mi ne razumemo kot socialni transfer, pač pa kot pravice, ki to niso. In med drugim tudi zaradi tega nismo takrat zakona podprli. Seveda je dobro slišati, da smo zmanjšali javno porabo, ampak smo jo znižali tudi za ceno 20 milijonov evrov prihranka v preteklem letu na račun najbolj revnih v tej državi. Mi smo 20 milijonov ali 2,5-krat več od finančnih posledic, ki jih je takrat ob vložitvi zakona napovedal finančni minister, prihranili na področju socialnih transferjev. To pomeni, da smo za 20 milijonov evrov prizadeli tiste, ki najtežje živijo, in v težak položaj spravili še celo vrsto tistih, ki se jim to ne bi zgodilo, če bi veljal zakon samo za socialne transferje oziroma če ne bi segel zelo na široko tudi na področje pravic po različnih zakonih. Mislim na pravice po zakonu o nadomestilih za brezposelnost, bolniški stalež, družinske prejemke in podobno. Seveda je težava v proračunu zame tudi ta, da se zmanjšujejo v globalu sredstva za socialo, ob ugodni gospodarski rasti in ob velikih besedah o blaginji, kar seveda ne gre skupaj. Eden izmed razlogov za socialni mir bi bilo tudi to, da se tega zakona ne bi sprejelo, ampak se je sprejel in socialni nemiri so se začeli. Upajmo, da ne za dolgo, ker je mogoče te napake iz preteklega leta popraviti. Težava je tudi v tem, slika bi bila še ugodnejša v javnih financah, če bi vsi plačevali davke, ampak smo videli, da je davkarija nekaterim pač poslala račun za davke na napačen naslov, pa je stvar zastarala in ni bilo treba sploh plačati. Kar 25 milijard slovenskih tolarjev ali 100 milijonov evrov lani ni bilo pobranih prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Seveda je potem jok države, da mora tam sofinancirati kakšne pravice, neupravičen. Pomagal bo zakon o matični evidenci ZPIZ, da se to ne bo dogajalo v takem obsegu tudi v prihodnjih letih; vendar je ta zakon prišel šele zdaj na teren. Težava je zmanjšanje sredstev za zdravstvo, kjer imamo nedokončane velike projekte, ki bodejo v oči. To so Pediatrična klinika, Onkološki inštitut in tako naprej, ter dolge čakalne dobe ob pomanjkanju zdravnikov, premalo denarja za njihovo nagrajevanje in nagrajevanje drugih zdravstvenih delavcev, kar seveda zapira krog nezadovoljstva s strani izvajalcev na področju zdravstvenega varstva in uporabnikov na drugi strani. Te rešitve me motijo in bom ta proračun podprl s težkim srcem, ker mislim, da je mogoče z drugimi ukrepi prihodnje leto, tudi s sprejemom zakona o prenehanju veljavnosti zakona o socialnih transferih, nekoliko popraviti sliko, pa še s kakšnimi ukrepi na področju zdravstva in zdravstvenega zavarovanja, kar tudi piše v koalicijski pogodbi, pa se še ni zgodilo, to se pravi, da bi na novo razmisli o načinu zavarovanja in na novo razmislili tudi o tem, kako bomo opredelili obvezno košarico. Moram reči, da bi bilo dobro, da ne bi kakšen SDS-ov soldat na terenu govoril neumnosti, recimo, kako se je gospa Metka Uhan zmenila s finančnim ministrom in zagotovila sredstva za šolo v Dolenji Nemški vasi. To se preprosto ne da, ker bomo šele glasovali o tem. In ona ni nič kriva za to izjavo, ampak jo je pač predsednik SDS-a v Trebnjem na občinskem svetu povedal. Brez potrebe, mi bomo še o tem glasovali, jaz podpiram ta amandma, slave ne rabim, ampak govorite resnico na terenu, da ne bo poslanka užaljena, ker ni nič kriva pri tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V razpravi o splošnem delu proračuna človek ne more mimo ugotovitve, da gre dejansko za volilni državni proračun, mislim na prihodnje volilno leto. Moj namen ni kritizirati zaradi tega eventualnih slabosti, ampak to je dejstvo. Tako kot je dejstvo, da imamo relativno visoko gospodarsko rast, da imamo relativno visoko inflacijo, in da imamo relativno visoke proračunske prihodke, še večje pa proračunske odhodke. Postavlja se vprašanje, ali je še vedno sprejemljivo to, kar smo poslušali v uvodu ministra za finance, v obrazložitvi je napisano, na odborih, zlasti na odboru za finance, smo poslušali en sam način merjenja uspešnosti finančne politike sedanje vlade, brez nove prosim, skozi delež primanjkljaja v družbenem proizvodu. Mogoče je to bilo takrat, ko so se postavljali srednjeročni cilji, primeren način. Danes, ko pa imamo neke vrste zmešnjavo, na eni strani visoko rast, za katero vemo, da je jasno, kot stroka pravi, delno kredit, zlasti zaradi načina izgradnje avtocest in to v tistem delu bi lahko rekli, da ni neke vrste realna rast, in na drugi strani visoko inflacijo, za katero spoznavamo, da ni krivda samo zunaj nas ali zunaj, da ni krivda samo hrana, da ni krivda samo nafta in naftni derivati, ampak še nekaj neoprijemljivega, vendar prisotnega. Postavlja se vprašanje, ali je to zadosti dobra mera, s katero bi želeli objektivno izmeriti kvaliteto politike na področju javnih financ, kamor spada tudi državni proračun. Prepričan sem, da ne. Nevzdržno je, kljub visoki rasti, gospodarski rasti, da imamo na odhodkovni stani 11,3% rast proračunskih odhodkov v prihodnjem letu, take stopnje rasti, in da ne bom napačno razumljen, nismo vajeni niti v neki drugi državi, kjer smo imeli visoke stopnje inflacije, ampak nominalnih rasti tudi takrat ni bilo takšnih. Zato se vedno bolj resno postavlja vprašanje, ali ni čas, da poleg tega merjenja z deležem primanjkljaja v bruto nacionalnem dohodku oziroma domačem dohodku, se opravičujem, ne bi bilo potrebno meriti še s kakšnim drugim objektivnim kazalcem. Prepričan sem, da ja, in verjetno bi takrat odgovorno, ne z relacije pozicija:opozicija, ker gre navsezadnje za skupno odgovornost, za najbolj pomemben dokument, kar je državni proračun, bilo to zadovoljstvo bistveno manjše ali bi se nam mogoče vsem skupaj odprli kakšni drugi kazalci, pogled na bistveno bolj kompleksen problem, kot se prikazuje z mero, v katero vedno bolj dvomimo, če je primerna. Zakaj je ta dvom? Če v tako ugodnih gospodarski situaciji ni možno pripeljati državnega proračuna v stanje vsaj pozitivne ničle, če že ne presežkov, kdaj pa bo potem to možno? Jaz ne zanikam uspeha, napora pa tudi uspeha Vlade pri odpravi korakov k dokončni odpravi davka recimo na plačilno listo ene plače. Vendar sprašujem, ali ni bila zrela situacija, da do končno odpravimo ta davek v smislu obremenitve gospodarstva. Iz materiala Vlade je razvidno, da v absolutnem znesku načrtuje 265 milijonov evrov. Če to preračunamo oziroma bi za toliko navidezno zmanjšali prihodke ali pa odhodke, ne gre za bistveno razliko, bi še imeli vedno indeks 106 ali pa več med 6 ali 7% realno rastjo proračuna, in to bi bilo še vedno večje, kot je stopnja rasti, gospodarske rasti, običajno bi pa morali realni odhodki oziroma prihodki, kakorkoli hočete, zaostajati za stopnjo gospodarske rasti ali pa še kakšnega drugega kazalca. Ne bi ponavljal tistih številk, s katerimi se operira v gradivu. Jaz ne bom rekel, da so zavestno enostranske ali pa da so uporabljene tiste, ki so bolj ugodne za obrazlaganje takšne ali drugačne politike, za razlaganje takšnih ali drugačnih namenov, vendar tako v obrazložitvi, kot nekaterih diskusijah, ne samo danes tukaj, tudi na Odboru za finance prihaja do ene splošne zmešnjave. Smo nekonsistentni, enkrat uporabljamo en kriterij, drugič drugega, enkrat absolutno, drugič relativno in ne želimo prikazati skozi isti zorni kot problematike, ki je bistveno drugačna. Pri tem seveda je treba opozoriti še na nekaj. Jaz ne bom govoril o metodologiji, s katero se operira. To je pomembno zaradi enakega pristopa in primerjave v mednarodnem merilu. Vendar je pa nekaj dejstvo, da se ob vsem, ko se prikazuje znižanje primanjkljaja v javnih financah z deležem bruto domačega proizvoda, pozablja vsaj na tri neto bilance ali na tri poračune, kakorkoli temu pravimo. Prvič. Pozabljamo, da je letošnje leto 2007 bistvena sprememba, ne samo, da smo polnopravna članica Evropske unije, to smo že bili prej, vendar gre za novo finančno perspektivo. Vsak si lahko pogleda, koliko je planska neto postavka v odnosu Evropska unija:Slovenija. Gre za čisto navadno razliko, kolikor vplačamo v Evropsko unijo in koliko bi naj po planu dobili. Drugo je problem, ki se ga ne bom dotikal, črpanje teh sredstev. To daje čisto druge možnosti zapiranja proračuna in gospodarjenja z javnimi financami, ko tega ni bilo. Letni izplen je, če se ne motim, je okoli 460 milijonov evrov. Drugič. Podobna situacija neto učinka za proračun je v spremenjeni zakonodaji o financiranju občin, v dveh delih, na področju dohodnine in na področju investicij. Seveda ocena, da so se za tekoče stroške ali brez investicijskih transferjev položaj občin izboljšuje, enostavno ne zdrži, ker ste z zakonom sprejeli, iz letos na drugo leto se primerna poraba in s tem zagotovljeni odstopljeni prihodki iz državnega proračuna, če se ne motim, se povečujejo za 2,7%, finančna izravnava iz nerazumljivih razlogov celo 1,4, dohodki iz dohodnine, ki predstavlja poglavitni vir za to v državnem proračunu, pa za 19,7%, ker ostaja več v državnem proračunu oziroma ker občine ne delijo iste usode kot državni proračun na poglavitnem viru, to je dohodnina. Drži, da je za investicije v lokalnih skupnostih več, kot je bilo v preteklosti. Ampak zakaj je več? Zaradi evropskih sredstev. In korektno bi bilo povedati, kolikšen je delež lastnih sredstev za ta namen za investicije in kolikšen je delež ali absolutna številka sredstev, ki jih prejemamo. Ali če poenostavim: iz učinka polnopravne članice v Evropski uniji iz naslova pozitivne razlike so se bistveno olajšali ali izboljšali pogoji za financiranje investicij, to je temeljni razlog v lokalnih skupnostih, in razbremenil v resnici, bom tako rekel, domači del javnih financ ali domačega proračuna. To pa omogoča tudi znižanje primanjkljaja, kar v prejšnjem obdobju ni bilo. In to je treba utemeljiti, pa tudi izmeriti, podobno kot je pri rasti, gospodarski rasti, kjer je več kot 1% točka na račun gradenj avtocest, in to gradenj na kredit. Zato je vprašljiv sploh ta delež, ali to rast upoštevati v javni porabi, kaj šele preseči, kot je v našem primeru, ko je nominalna rast proračunskih odhodkov skoraj več kot dvakrat večja, kot je gospodarska rast. In tretjič. To se enostransko prikazuje, se pa nanaša na isto vsebino, na bilanco neto učinka v državnem proračunu, to je izločitev Darsa, na eni strani, in umestitev na mesto Darsa problematike ali stroškov investicij v železniški infrastrukturi. Jaz se strinjam z dr. Bajukom, ministrom za finance, da je treba gledati celokupno, da je treba delati na daljši rok, na daljše obdobje. In zelo zanimivo izpade neto izračun, če si to napravimo za te tri segmente. Lepo se enostavno z osnovnošolskim računom da izračunati, koliko manevrskega prostora je nastalo zaradi tega pri merjenju javnofinančnega primanjkljaja skozi delež v bruto domačem proizvodu. To ni neko očitanje, ampak opozorilo, če hočemo biti objektivni, je treba tudi tako brati gradivo, ki je pripravil predlagatelj. Ponavljam še enkrat vprašanje. Če v tako ugodnih razmerah, kot so trenutno in se napovedujejo za prihodnje, ne bi bilo možno razbremeniti gospodarstva bolj ali pa povečati njegove konkurenčnosti, zlasti skozi neumen, v preteklosti sprejet, vendar ni bilo takrat izgleda druge volje, davek na plače. Sprašujem: Kdaj, zastonj sprašujem, verjamem, da ne bom dobil odgovora, kot ga nisem dobil na Odboru za finance, če ne zdaj, kdaj bodo pogoji za to, za 265 milijonov evrov, kot je to breme? Govorimo o pozitivnih učinkih reform na področju davčne politike. Nedvomno so, jaz tega ne zanikam, vendar je vprašanje, če so zadosti velike, če so zadosti kvalitetne in če zadosti razbremenjujejo dejansko gospodarstvo. Dva davčna vira: davek na dobiček ali dohodek pravnih oseb in davek na plačilno listo. Davek na plačilno listo je bil bistveno znižan zaradi odprave za nekatere kategorije. V skupnem pa dosežeta približno zopet v letu 2008 v strukturi toliko, kot je bilo to v skupnem pred tem koristnim ukrepom, kar pa kaže nasprotno, da so davčne reforme v efektivi v učinku na področju obremenitev gospodarstva iz naslova davka na dohodek večje, kot so bile v preteklosti. Na to smo nekateri opozarjali takrat, ko se je ta zakon sprejemal, vendar ni bilo razumevanja za te pripombe. Verjetno pa je tudi tu čas, da bi bili učinki ali dejanska razbremenitev gospodarstva večja, kot je dosežena. Nazadnje, na kar bil želel v tej splošni razpravi opozoriti, je ocena proračuna skozi formalnopravni vidik. Trdim, da so tri postavke na temeljih, ki so protiustavni, kot posledica odločitve Ustavnega sodišča o zakonu o financiranju občin. Katere tri? Na strani dohodkov dohodnina, ker je po odločbi sedaj jasno, kaj je dohodnina, vizavi odstopljeni vir, ali pa, če hočete, vir v državnem proračunu. To je ena izmed poglavitnih postavk na strani prihodkov, ki je vprašljiva, pa če že ne v celem letu 2008, kot je nekdo temu ugovarjal, ker se konec oktobra izteče enoletni rok za odpravo te neustavnosti po odločbi Ustavnega sodišča. Se bo pa to ponovilo, je toliko bolj prezentno v proračunu za leto 2009, če preskočim še eno leto naprej. Na strani odhodkov sta pa posledično dve postavki vprašljivi. To so dopolnilna sredstva občinam ali tako imenovana finančna izravnava, ki je nelogično, da ostaja na enaki absolutni številki praktično in se špekulira tam z nekimi lastnimi prihodki, ki so vprašljivi. Drugo pa je posledica investicijskih transferjev občinam, ki je direktna posledica 23. člena zakona o financiranju občin, za katerega je Ustavno sodišče nesporno ugotovilo, da ni v skladu z ustavo. Na to smo nekateri opozarjali ob njegovem sprejemanju. Ni bilo razumevanja, pa ne sprejemam, to že vnaprej povem, takega odgovora, kot ga nekateri poskušajo posredovati, češ da Ustavno sodišče ni razveljavilo zakona. Ne, ugotovilo je, da je protiustaven, ni v skladu z Ustavo. Iz tega neskladno z ustavo izpeljanega zakona pa izpeljujemo neustrezen državni proračun, pa še katerega drugega. Toliko. Za nekatere druge pripombe, ki pa se konkretno nanašajo, pa upam, da bo prilika ob diskusiji o posameznih amandmajev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vam poslanca Rudi Veršnika.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru, sekretarjem, spoštovane kolegice in kolegi! No, pa se ni zgodil tisti črni scenarij o zvišanju davka na dodano vrednost, ki so ga lani pri obravnavi proračunov za leto 2007 in 2008 napovedovali kolegi in kolegice v opoziciji. Najbolj glasen je bil kot običajno gospod Cvikl. A glej ga zlomka, spet je s svojimi demagoškimi izjavami zavajal novinarje in slovensko javnost. Samo toliko, da se spomnimo njegovih izjav, da ne bo mogel reči, da ni res. Citiram magnetogram, z dne 17. november 2006, ko spoštovani gospod končuje svoj govor, citiram: "Predsednik Vlade je naročil svojemu novemu strateškemu svetu: Kot vašo prvo nalogo, povejte mi, kje naj vzamem 50 milijard tolarjev, ki jih nimam še v proračunu 2008, ker se še bojim dvigniti davek na dodano vrednost in bom to naredil šele konec leta 2007." Konec citata. Spoštovani! Še malo in začel se bo zadnji mesec v letu 2007. Janez Janša še ni dvignil davka na dodano vrednost, mi pa danes obravnavamo predlog sprememb proračuna za leto 2008. Prihodki proračuna 2008 se od prvotnega predloga povečujejo za nekaj več kot 496 milijonov evrov, kar pomeni 6% več, kot je bilo predvidenih prihodkov pri lanskem predlaganju proračuna, tako da bodo prihodki proračuna za leto 2008 znašali 8,6 milijard evrov, proračunski primanjkljaj se še naprej znižuje in bo znašal 0,6% bruto družbenega proizvoda, kar je za 0,3% manj, kot je bilo predvideno v sprejetem proračunu 2008. Davčni prihodki v bruto družbenem proizvodu se od leta 2006, ko so bili 21,96 bruto družbenega proizvoda, znižujejo na 20,37% bruto družbenega proizvoda, kar pomeni, da je sprejeta davčna zakonodaja pričela delovati. Odpravljeno je 40% davka na plače, ukinjen bo leta 2009 v celoti. Tako Vlada uspešno odpravlja največji nesmisel, ki ga je predlagal tako imenovani LDS-ov finančni minister. Še dobro, da je bil pravočasno izločen iz predsedniške tekme. Zaradi nenormalne rasti cene nafte se znižujejo tudi trošarine in so že na najnižjih stopnjah. V skladu z novo davčno zakonodajo se znižuje tudi davek od dohodka pravnih oseb, iz 25 na 23 in postopoma na 20%. Pričeli so se kazati trendi vlaganja v tehnološki razvoj, namesto prvotno v zidovje, kot je bila to praksa proračunov iz prejšnjih časov. Drugi od razlogov, da davek od dohodka pravnih oseb iz leta v leto narašča, je tudi konec certifikatskega lastninjena podjetij, ko se je prenehalo siromašiti podjetja in prenašati sredstva na račune v tujino. Ti veliki menedžerji, ki so danes bogati tajkuni, so nato z gotovino odkupovali podjetja, ne da bi kdo vprašal, od kod jim denar. Tudi tako razvpiti in najboljši sosed ima iz leta v leto več dobička, odkar ni v upravi najsposobnejšega menedžerja, ki je uspešno pral denar za svoj žep, preko svojega podjetja, kar je bilo ugotovljeno tudi v reviziji. Na odhodkovni strani spremenjenega proračuna za leto 2008 Vlada nadaljuje s politiko, ki jo je zastavila ob prevzemu. S poroštvi države zagotavlja nemoteno izgradnjo in dokončanje avtocestnih povezav. Še več, odpirajo se nove tako imenovane razvojne osi, iz proračunskega denarja pa namenja bistveno več sredstev za posodabljanje regionalnih in lokalnih cest, ki so bile v preteklosti zapostavljene in na več področjih preobremenjene zaradi izgradnje avtocest. Kljub pospešeni gradnji avtocest in posodabljanju regionalnih in lokalnih cest se nam v bližnji prihodnosti obetajo neznosni zastoji zlasti v območju večjih mest in tudi same prestolnice. Zato apeliram na pristojne, da intenzivno pripravljajo projekte za tretji pas in čim prej prično z izgradnjo povezovalke Želodnik-Vodice, saj so trendi porasta prometa večji, kot so si jih največji optimisti drznili napovedovati. Zaradi tega stanja na naših cestah in zaradi grožnje severnih sosedov končno v Sloveniji tudi železnica dobiva tisti pomen, ki ga mora imeti in ki ga je v zgodovini nesporno imela. Vlada tej panogi namenja vso pozornost in potrebna sredstva, da se posodobi infrastruktura na slovenskem koridorju, kot tudi obstoječe lokalne povezave. V oči bode tudi zmanjšanje sredstev za varstvo brezposelnih, kar potrjuje, da smo v Sloveniji na najnižji stopnji brezposelnosti, odkar obstaja samostojna država. Zelo odgovorno je vlada pristopila k sanaciji katastrofalnih poplav že v času katastrofe in z enako resnostjo so se začela začrtana tudi intervencijska sredstva za nemoteno sanacijo posledic. Dovolite, da namenim nekaj besed tudi inflaciji, za katero poslušamo z nasprotne strani, kako Vlada ne naredi nič za njeno brzdanje. Zavedati se moramo, da je Slovenija majhna ekonomija brez neke tradicije v tržni ekonomiji in dejstva, da imajo trije trgovci večinski delež na področju maloprodaje živil. V času prevzemanja evra je v Sloveniji veljal družbeni konsenz za dosego tega cilja in dvojno označevanje cen. Za eventualni neuspeh bi se kar hitro dalo ugotoviti krivca, zato nihče ni upal tvegati. Tudi cene hrane in energentov na svetovnem tržišču so bile stabilnejše. Ob nenehni rasti energentov v letošnjem letu in visokem dvigu cen žitaric in hrane so situacijo izkoristili tako proizvajalci kot tudi trgovci, še zlasti zato, ker je bila to prva priložnost po prehodu na evro. Prepričan sem, da se je to zgodilo z medsebojnim dogovorom, ki pa ga ni mogoče dokazati. Kako so solidarni, smo lahko videli v oddaji Tarča, in tudi to, da so sposobni lagati in skrivati svoje marže kljub nespornim dokazilom. Trgovci svoje marže niso pripravljeni znižati na absolutno enak znesek, kot je veljal pred podražitvijo. Še več, vsemogočna trojica celo grozi, da bodo tiste dobavitelje, ki bodo poslovali z njihovo pravo konkurenco, kot so Hofer in Lidl, ki prihajata na naše tržišče, izločili iz njihovih trgovin. Seveda tudi to ni dokazljivo, toda tam, kjer je dim, je tudi ogenj. Spoštovani! Kar spremljam razprave o proračunu, se še nikoli ni zgodilo, da bi bili vsi zadovoljni z njim. Opozicija ga je vedno kritizirala, pozicija pa, nasprotno, zagovarjala. Temu smo priča tudi danes. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 je dober, razvojno naravnan in realen, zato ga bom z veseljem tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Branka Grimsa. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Moram reči, da bi bilo zelo lepo, če bi se v tem Državnem zboru vsi trudili, da bi vsak po svoje prispevali k dvigu politične kulture. Ampak vedno znova nas preseneti opozicija. Namreč, zadnjič je predsednik SD rekel, da bodo oni prikazali javnosti novo kvaliteto v komuniciranju z javnostjo. Danes nam je gospod Cvikl to tudi v praksi predstavil. Take solo orgije sprenevedanja, kot jo je uprizoril gospod Cvikl v tem Državnem zboru, še nisem videl v nobenem parlamentu, kar sem imel priložnost spremljati prenose. Poglejte, gremo malo po vrsti. Če začnemo pri najbolj ključnem njegovem poudarku, da ta Vlada nima odgovora na gospodarske izzive. Pa si poglejmo malo, kaj o tem pravijo uradni dokumenti, recimo, zapis Umarja, v katerem lahko preberemo naslednje iz leta 2003, ko je bila, ne boste verjeli, na oblasti točno ta Pahorjeva SD, beremo, da "se v zadnjem četrtletju gospodarska rast dviguje z 2,6 na 2,9%", izjemen dosežek, ni kaj. In potem, ko gremo gledat podatke o inflaciji, kaj lahko ugotovimo: leta 2000 je pač en podatek, ampak to še ni bil mandat nove vlade, 2001 7,4% inflacija, to je pa že bil mandat te vlade, v kateri je sodelovala tudi Pahorjeva SD, pa potem naslednje leto 6,9% inflacija in tako naprej. Nekoliko se je znižala proti koncu, ampak povprečna, ne boste verjeli, je bila še vedno nekje med 5 in 6% v mandatu, ko je v vladi sodelovala prav ta vlada in ko je bil ta gospod Cvikl minister v tej vladi neko obdobje. Zelo zanimiv podatek. In če to primerjamo s sedanjim stanjem, kaj povedo podatki sedaj: imamo obdobje stabilne gospodarske rasti, ki je 6,5% in torej več kot dvakrat višja, kot je bila takrat. Več kot dvakrat višja, gospe in gospodje, mislim, da to matematiko vsi dovolj dobro obvladamo. In imamo obdobje, ko, če bi šli računat povprečno inflacijo v mandatu te vlade, je ta inflacija več kot polovico nižja. Zelo zanimivo! Iz vrst tistih, ki so že imeli priložnost voditi to državo in so dokazljivo dosegli dvakrat višjo inflacijo ob dvakrat nižji gospodarski rasti, si upajo nasloviti na to Vlado, da, citiram, "nima odgovora na gospodarske izzive". Pa naj še kdo reče, da napuh ni eden od naglavnih grehov. Gremo naprej. Gospod Cvikl je v imenu Poslanske skupine SD očital, da financiramo področje obrambe in navedel nakup Patrie. Zdaj pa je treba spet pobrskati po dokumentih. Kdo pa se je k temu zavezal? Gospod Janez Janša? Ne, ne, k temu se je dokazljivo, lahko predstavim javno dokumente, in to govorim tudi kot vodja parlamentarne skupine v Poslanski skupščini NATA, k temu se je zavezal gospod Tone Rop, predsednik prejšnje vlade, ki ne boste verjeli - je zdaj ravno tako v poslanski skupini te iste Pahorjeve SD, iz katere nam zdaj naslavljajo očitek za tisto, kar poskušamo uresničiti, eno prenagljeno obljubo, ki so jo sami dali pred svetovno javnostjo. Krasno, moram reči, to je pa res prispevek k slovenski politični kulturi. Pa gremo naprej, to še niti slučajno ni vse. Naslednji očitek je šel na 100% financiranje zasebnih šol s cerkvenim ozadjem. To je gospod Cvikl posebej poudaril. Ja, kdo pa je to uzakonil?! Gospod Janez Kocjančič, gospod Ciril Ribičič in vsi ostali poslanke in poslanci iz vrst Pahorjeve SD, sedanje Pahorjeve SD, ki so se takrat, leta 1996, pozitivno opredelili do takratnega predloga zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki ga je predlagal gospod Gaber, za katerega je seveda glasovala tudi vsa LDS in tudi drugi iz takratne koalicije. Če želite pokazati plakat, ga imate gor v pisarni, ga greste lahko iskat. Gremo naprej. Znižanje DDV. Poglejte to, ta isti gospod Cvikl je na nekaterih prejšnjih sejah, še lani se dobro spomnim, na ves glas trdil, da on ve - ne da domneva, da on ve, da bomo prisiljeni dvigniti DDV že naslednje leto. Zdaj prihajajo iz iste opozicije predlogi, da znižamo DDV, ker se je izkazalo, da tako kvalitetno vodimo gospodarstvo, da nam pogoji to tudi v praksi omogočajo. Ali ni to čudovito, kadar vas gospodarstvo v celoti postavi na laž?! Pa še nekje vas je, veste. Gospod Cvikl je prejle rekel, da se Vlada noče umakniti. Torej, znova poziva k odstopu. Pa saj ste imeli to priložnost. Predsednik Vlade, to je dokazljivo, in vsi to zelo dobro veste, je ponudil odstop. In potem vas je še izrecno povabil zraven, da prevzamete odgovornost - ne samo za vodenje te države in njeno gospodarstvo, ampak tudi za vodenje celotne Evropske unije. Pa ste bežali tako, da se je kadilo čez celo Slovenijo, stran od tega. Lahko je govoriti, težko pa je delati in sprejemati odgovornost. Tako pač je. To je dokazljivo, gospe in gospodje. In to vsa javnost zelo dobro ve. Neverjetni pa ste, da se toliko sprenevedate, da potem to uporabite kot argument, "kobajagi" argument seveda, v tej diskusiji. Gremo naprej, da ne bi mislili, da je ta seznam že končan. Poslanec SD, sicer vaš kolega, je nato očital Vladi, da ni pravočasno prestrukturirala živilske industrije. Zdaj pa poglejmo, kdo je na čelu te živilske industrije, gospe in gospodje. Gospod Šrot. Ne boste verjeli, ki je javno povedal, da je član te iste Pahorjeve SD. Pa naj mi še kdo reče, da se ti ljudje ne znajo čudovito sprenevedati. 60-letna praksa, prenesena v moderno dobo. Čestitam. Obžalujem samo, da se metode niso nič spremenile. To dokazuje, mimogrede, vaš podpredsednik gospod Lukšič. No, in potem še nekaj. Čisto za konec, bomo ostalo morda še predstavil jutri, ko bomo imeli še eno zanimivo razpravo. Citiram spet, "zadnji podatki kažejo, da bo opozicija prevzela oblast." Gospe in gospodje, zadnji podatki kažejo, da so se trendi obrnili, to se pravi, da gredo stvari v pravo smer, kajti tisti odgovor na tisti vaš osnovni očitek, da vlada nima odgovora na gospodarske izzive, je preprost, ker prihaja s strani tistih, ki so dokazano, ker so to priložnost že imeli, in to dolgo vrsto let, dvakrat slabši pri vodenju slovenskega gospodarstva, če pa upoštevamo kvadriranje inflacije krat slabša gospodarska rast, pa štiri krat slabši, potem je najboljši odgovor na slovenske gospodarske izzive to, da vi ostanete v opoziciji še vsaj en mandat. Da je tako mnenje tudi slovenskega gospodarstva, gospe in gospodje, se je pokazalo na dan, ko je predsednik slovenske vlade napovedal odstop. Sledil je največji padec delnic v zgodovini samostojne Slovenije. To je signal iz gospodarstva, da se gospodarstvo še kako zaveda, kdo zna kvalitetno voditi slovensko gospodarstvo in da se na smrt boji tega, da bi znova dobil priložnost tisti, ki je dokazano slabši. In tukaj pred nami je proračun, ki je plod odličnega dela te Vlade, ki je plod vrhunskih gospodarskih uspehov, ki odraža dejanske želje ljudi. Zato je vredno ta proračun podpreti, ker je razvojno naravnan, ker je kvalitetno sestavljen, ker predvsem izraža vse tisto kar si vsi želimo, da bi dobro vodili samostojno Slovenijo, in da bi dobro vodili Evropsko unijo. In to bomo tudi dosegli.
Hvala lepa. Kolega Grims, vem, da veste, ampak indeks se je v rdečo obarval tudi zaradi iskanja boljše likvidnosti finančnih sredstev zaradi vlaganja v druge naložbe. Ampak kot rečeno, odpiramo še nov krog za prijavo. Kolega Cvikl, replika. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Na te Grimsove pravljice je treba odgovoriti samo z eno številko. DDV, nominalna stopnja v predlogu proračuna za leto 2008, kot je bil sprejet novembra 2006, rast DDV-ja, 110,2. Dva razloga za to rast. Prvi. dvig stopnje iz 20 na 21. In drugi razlog: relativno nizka inflacija, predvidena v letu 2008, kot se je mislilo, da bo to, v letu 2006. Ampak poglej ga vraga, predlog sprememb proračuna 2008, brez spremembe DDV-ja, prirast davkov na dohodek pravnih oseb, davek na promet proizvodov, ne 110,2, ampak 109,7. Torej za malenkost malo manj. Zakaj?Nič dviga, ampak gospod Grims, inflacija je višja. In kadar imate vi inflacijo 10% višje, kot ste mislili, pri 20% stopnji DDV-ja pač pride za toliko in toliko več prihodkov v državni proračun. Zato je ta vlada ena redkih vlad, ki nominalno ne bo nič kaj zelo veliko več ustvarila pa inflacijski problem. Temu se reče, in gospodu ministru sem zadnjič razložil, pa si še ni šel pogledati, "olrivera tanci efekt". Poznan je v bivši Jugoslaviji, poznan je v Argentini, ko države zaradi lastne nefleksibilnosti preprosto stalno lovijo vse manj vredne blagovne fonde. To je ta zgodba: Vsi boste dobili. Obljube za, ne vem koliko, krožišč in avtocest in ne vem česa še. Edini rezultat vsega tega bodo pa za 35% višje cene kvadratnega metra nekega prostora ali pa dolžinskega kilometra avtoceste. Gospod Grims, o vaših pravljicah je pač treba povedati to, da jih dajo številke preprosto zelo hitro raztolmačiti. In Slovenija, ki je prevzela evro in ki ima fiksni tečaj, si ne more privoščiti, da bi vi še imeli plačo poslanca na dolgi rok tako visoke inflacije. In zato je to skupen problem, mogoče ne vaš, upam pa, da je problem predsednika Vlade in ministra za finance, za katerega imam občutek, da se ga ne zaveda. Opozicija na to mora opozoriti. Tako to je v demokraciji.
Hvala lepa. Glede na izraženo željo po ponovnem odpiranju kroga, prosim za prijavo v povezavi s splošnim delom predloga sprememb proračuna za leto 2008. Odpiram postopek. Prosim za prijavo. Imamo 11 prijavljenih poslancev. Besedo ima poslanec Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Spremembe proračuna za leto 2008 Državni zbor obravnava in prepričan sem, da jih bo tudi sprejel, v luči umestitve Slovenije Evropski zvezi, njenih dosežkov doma. In vsaj nekaj teh bi želel izpostaviti. V letu 2007 smo v Sloveniji dosegli 91% BDP Evropske unije, merjeno po kupni moči. To so podatki, mimogrede, Eurostata. Kakšni so pomembni mejniki, s katerimi se soočamo oziroma smo se v Sloveniji soočili? Gotovo prevzem evra. Smo edina nova članica EU med 12 najmlajšimi, ki ji je to uspelo. Med mejnike je treba šteti tudi davčno reformo, ki je bila tukaj v Državnem zboru sprejeta. Gospodarska rast v Sloveniji je nadpovprečna, samo Irska in Luksemburg imata hitrejšo gospodarsko rast. Tudi realna gospodarska rast je na drugem mestu. Visoki so naši podatki in rezultati po realni rasti izvoza. Investicije v osnovna sredstva kot najžlahtnejši rasti so dobre. Najžlahtnejša rast, to je, mimogrede, izjava nekdanjega predsednika Vlade gospoda Ropa iz leta 2005. Število brezposelnih je najnižje po letu 1991, približno 4,6%. Slovenija bo po ocenah Ministrstva za finance že letos dosegla srednjeročni cilj Pakta stabilnosti in rasti, zmanjšanje strukturnega primanjkljaja sektorja države, pod 1% bruto domačega proizvoda, kar naj bi dosegli do leta 2009. Beležimo zmanjšanje davčnega bremena za prebivalstvo in gospodarstvo, ob hkratnem zmanjšanju primanjkljaja države. Če govorimo o zmanjšanju davčnega bremena za prebivalstvo, je treba povedati, da je rezultat dohodninske zakonodaje približno 160 tisoč dohodninskih zavezancev manj kot v preteklosti. Delež davčnih prihodkov državnega proračuna se od leta 2006 vse bolj znižuje, 22% v letu 2006, letos pričakujemo 21,1%, v letu 2008 načrtujemo 20,4% in v letu 2009 19,9% davčnega deleža v bruto družbenem proizvodu in se bomo torej prvič v zgodovini samostojne Slovenije spustili pod magično mejo 20% bruto domačega proizvoda. Zaradi sprememb davčne zakonodaje se je povprečna realna neto plača od leta 2004 do 2007 povečala za 6,5%, realna neto minimalna plača se je v istem obdobju povečala za 5,2%. Nekateri kolegi iz opozicije so danes izražali neko čudno domotožje do nekdanje SFRJ, to smo lahko večkrat slišali, kot da so pozabili, da je sedež knežjega kamna na Gosposvetskem polju. Nekateri mislijo, da je na Dedinju. Od nekaterih smo slišali, da bomo v letu 2009 imeli tisto znižano stopnjo DDV samo 5%. Dobra predvolilna obljuba; želim, da bi se resnično in zares uresničila. Žal ne morem verjeti, ker so to izračuni nekaterih ekonomistov, samooklicanih ali kakšnih drugih, ki so tudi v prejšnjem mandatu za gospodarsko družbo, kjer sem delal skupaj še z okrog 5 tisoč sodelavci, povedali, da je izgubljena zgodba, in prepričali takratno Ropovo vlado, da je dala premalo državne pomoči, prenizko. Kar je pomenilo pravzaprav samo za neka poplačila dolgov do države, ne pa državne pomoči v smislu prestrukturiranja. Pomurci smo takrat razumeli, da je to norčevanje iz približno 25 tisoč Pomurcev, ki so posredno ali neposredno odvisni od največjega evropskega konfekcionarja v Murski Soboti. Očitati, da koalicija sprejema dva ali koliko pač amandmajev na proračun, na spremembe leta 2008 in na proračun 2009, predlagani s strani kolegice Pozsončeve in kolega Battellija, je norčevanje iz madžarske in italijanske manjšine. Tega nam res ni treba počenjati. Tega norčevanja namreč, da bi potem lahko kolegi iz LDS-a govorili, da smo si z 80 tisoč evri kupili glasove omenjenih poslancev. V Sloveniji imamo preveč visok standard, zgleden za Evropo in širše, kako obravnavamo v ustavi določene pravice narodnih manjšin. Govori se o slabih signalih, ki jih pošilja Evropa v Slovenijo. Treba je povedati in vse te informacije interpretirati celostno. Zato jih bom tudi prebral. Bruselj 9. novembra, slučajno dva dni pred predsedniškimi volitvami, evropski komisar Almunia, spomladanska gospodarska napoved Evropske komisije glede rasti v Sloveniji ni bila ustrezna. Prav je imela slovenska vlada, ne mi, je danes, torej 9. novembra v Bruslju poudaril evropski komisar za gospodarske in denarne zadeve Joaquin Almunia, ki je tudi predstavil jesensko napoved. V njej je Bruselj občutno povečal napoved rasti za Slovenijo, opozoril pa je tudi na visoko inflacijo države. "Sem zelo zaskrbljen zaradi inflacije v Sloveniji, vendar ta ni posledica uvedbe evra", je povedal Almunia. Almunia je jasno povedal, da Slovenija s svojo visoko inflacijo pošilja zelo slab signal tistim državam, ki so v čakalnici za uvedbo evra v prihodnosti. 12. novembra: Slovenija ni slab signal za druge države glede vseh kazalcev, evropski komisar za gospodarske in denarne zadeve Joaquin Almunia je Slovenijo opomnil le glede inflacije, je po srečanju evro skupine, ki se jo je udeležil tudi slovenski finančni minister Andrej Bajuk, povedal njen vodja luksemburški premier Jean Claude Junker. Po njegovih besedah gre namreč Sloveniji precej dobro na področju proračunske konsolidacije ter zniževanju proračunskega primanjkljaja. Ne bom govoril, da je gospod Almunia socialist po srcu, ampak če govorimo o informacijah, ki prihajajo iz Evrope, potem govorimo o vseh informacijah, ki so vezane na neko vsebino v Sloveniji. Nočem pa s tem povedati, da sam osebno ignoriram probleme inflacije, s katerimi se v Sloveniji definitivno spopadamo in soočamo in se moramo spopasti. Zanimivo je, da je že kar nekaj mojih kolegov govorilo o; pred približno enim letom; napovedi dviga DDV-ja. Mislim, da če postavim nagradno vprašanje, kdo je avtor teksta, ki ga bom prebral, bil pa je povedan na Odboru za finance 20. oktobra 2006, citiram: "Prvi velik problem proračuna za 2008 je to nerealno, z veliko višjimi davki, zaprt proračun. Bom pojasnil. Vsako leto, od kar smo uvedli DDV, je letni prirast DDV-ja približno 5 do 6%. Samo v letu 2008, zadnjem letu mandata gospoda Janeza Janše in Vlade, ki jo vodi, je Vlada odločno v dokumente in v papirje zapisala, da je prirast iz naslova DDV-ja 12%, točneje 11,9. Dvakrat več. Vsakdo, ki pozna malo razliko med eksogenimi, endogenimi dejavniki bo ugotovil, da to ni zaradi gospodarske rasti, ni zaradi gospodarske rasti, ampak zaradi spremenjene stopnje." Konec citata. Mislim, da zaradi poslovnika mi ne morete odgovarjati na to vprašanje, da bi vam potem lahko nagrado dal, ampak takšne so bile diskusije, ki so šle v neskončnost in so seveda strašile slovensko javnost. Ja, kdo pa se ne bi bal, če nekdo iz tega prostora napoveduje povečanje davka na dodano vrednost?! Citiram naprej: "Vsako leto, od leta 1999 do 2006, vključno z letom 2007, je bila rast okrog 5 do 6%. Samo v letu 2008 je rast, glede na leto 2007, 12%. In dejavnik tega, gospod predsedujoči, je, endogeni dejavniki gospodarska rast, povečana potrošnja, 5, 6 odstotnih točk in višja stopnja iz 20 na 21 dodatnih 5 odstotnih točk. 1 odstotna točka iz 20 na 21 je točno 5% rast. In poznano je, da se naj bi tudi nižja stopnja dvignila iz 8,5 na 9 odstotnih točk. To je prvi očitek proračunu za leto 2008. Drugo nadstropje proračunske hiše je nerealno, zaprto. Zahteva dvig davka na dodano vrednost" - na isti seji, isti avtor, 20. oktober 2006. Da zaključimo sejo Odbora za finance in preidemo na sejo Državnega zbora, 17. november 2006, citiram kolega mag. Milana M. Cvikla: "Liberalna demokracija ne bo podprla dopolnjenega predloga proračuna za leto 2008. Ponavljamo, to je nerealen proračun. Ta proračun temelji na neobstoječih 50 milijardah virov iz naslova dviga davka na dodano vrednost in trošarine." Spoštovani predsedujoči, samo citiram in želim ponazoriti slovenski javnosti, kako pomembno je poslušati, kaj kdo v tem parlamentu govori. Vmes se je seveda marsikaj spremenilo. Gospod Cvikl verjetno ne bo nikoli več v imenu LDS-a predstavljal stališča, pa tudi njegova napoved se, hvala bogu, ni uresničila. In še ena malenkost, citiram istega avtorja: "Ker se rezerva zmanjšuje, ne pa povečuje in ker imamo vse te vire, ki so izredno vprašljivi, iz gospodarskih razlogov bo nemogoče, razen če bomo omejevali porabo, razen če se bo varčevalo v zadnjem letu Janševe vlade, zapreti proračun brez dviga DDV-ja." Mi pa ravno to delamo. Zapiramo proračun brez DDV-ja. Spoštovane kolegice in kolegi! Brez dviga DDV-ja, hvala lepa gospod Anderlič, hvala lepa. Zaključujem za sedaj mojo razpravo s tem, da izražam zadovoljstvo nad predlogom sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008 in napovedujem, da ga bom tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Martina Mikoliča.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Prav zanimivo je poslušati razpravo glede proračuna, pa če dovolite, bi tudi sam dodal neka svojih razmišljanj. Rad bi uvodoma spomnil vse tiste predstavnike opozicije, ki ste zelo kritizirali spremembo proračuna 2008 in proračun za 2009, da je pred tednom dni, kar je bilo že prej omenjeno tukaj, predsednik Vlade dejal, če kdo smatra, da je bolj sposoben naj sestavi Vlado in prične delati. Najbrž ste takrat tudi razumeli, da to pomeni, da bi tudi tako imenovana nova vlada lahko pripravila spremembo proračuna za 2008 in proračun za 2009. Mislim, da ste se takrat vsi tega zavedali in smatram, da je dokaj nekorektno, da na osnovi te ponudbe danes slišimo s strani nekaterih, moram poudariti nekaterih, toliko kritike. Nekateri predstavniki opozicije, mislim, da so tudi dokaj korektno razpravljali. Ali ta vlada glede na trenutno situacijo se gre pravo fiskalno politiko ali ne, je bilo veliko slišati tudi na Odboru za finance, glede proračuna oziroma sprememb proračuna, ki je pripravljen, in proračuna za leto 2009. Slišati je bilo, da je ta fiskalna politika neprimerna, na osnovi pregrevanja gospodarstva, glede na to dobro stanje se je govorilo celo o pregrevanju proračuna, tudi to je eden od predstavnikov opozicije omenil na odboru - pregret proračun ali pa sprememba proračuna za leto 2008. Danes je bilo celo slišati, da je bil najboljši, najbolj protiinflacijski proračun, ki ga je pripravila še bivša vlada za leto 2005, prvo leto po nastopu te vlade. Ker se najbrž še dobro spominjamo ali pa se spominjate, kakšen proračun je bil to, bi rekel, če je ta pregret, potem je prav gotovo bil tisti podhlajen. Nekateri so takrat pozabili, da je treba nameniti tudi finančna sredstva za plače učiteljev, pa še marsikaj je bilo pozabljenega v proračunu. In vemo, da smo takrat spreminjali proračun, ga popravljali in zakrpali 70-milijardno - govorim zdaj še v tolarjih - luknjo, ki je bila v proračunu. In danes reči, da je to bil najbolj protiinflacijsko naravnan proračun, mislim, da ni najbolj umestno. Prav tako kot to, kar nekateri razlagate, da bi pa ta proračun oziroma spremembe proračuna za leti 2008 glede na dobro gospodarsko situacijo, kar pravzaprav vsi priznavate, bil lahko ta proračun bolj naravnan v smislu varčevanja in tako dalje. Smatram, da je minister za finance dobro predstavil globalno. Veste, če smo vključili železnice v spremembe proračuna za 2008 in tudi za 2009, potem bi zelo težko izpeljali proračun, ki ne bi imel primanjkljaja. Istočasno je bilo to tudi poudarjeno, če tega ne bi bilo, bi lahko že v 2009 bil proračun izravnan. In sem tudi sam prepričan, da bi tako lahko bilo. Za mene je zelo bistveno pri tem proračunu, da je kljub temu, da je Vlada na osnovi vseh sprememb davčne zakonodaje, ki pa posledično pomeni na prihodkovni strani iz tega naslova manj finančnih sredstev, zmanjšala primanjkljaj, kljub temu, da je na odhodkovni strani glede na potrebe v Sloveniji, glede planiranih investicij, za katere pač namenjamo več sredstev, to je jasno, ne moremo zdaj tajiti tu, da ne, da je pa kljub temu primanjkljaj manjši. In glede na predlagani proračun sem tudi prepričan, da ne delamo samo za leti2008, 2009, ampak prav gotovo tudi za naprej. Saj veste, da NRP-ji se sprejemajo za štiriletno obdobje in določene investicije se nekako tudi v obdobju 2008-2009 končujejo, določene se pa tudi s tem proračunskim letom pričenjajo. Moa kolega iz Poslanske skupine Nove Slovenije, Ciril Testen in Jožef Horvat, sta pred menoj povedala pravzaprav že skoraj vse, vse tisto, kar se nam zdi v Novi Sloveniji zelo pomembno z vidika, ali je proračun dober ali ne. Jaz ne mislim tukaj še enkrat naštevati ali pa brati določene kazalce, ki nam prav gotovo potrjujejo, da je proračun razvojno naravnan, da odpravljamo iz davčnega vidika določene davke, ki pomenijo pravzaprav razbremenitev gospodarstva. Jaz sem večkrat z zadovoljstvom povedal, da tudi obrtniki, podjetniki priznajo in velikokrat tudi javno povedo, to se dogaja tudi na dnevu obrti, da je ta Vlada pa le šla korak z njimi, da jih poskuša z vidika razbremenitve gospodarstva, se pravi poskuša ustvariti boljše okolje za to področje, da je to naredila, da je veliko naredila, in da so tudi oni zadovoljni. Jaz bom predlog proračuna, spremembe proračuna za leto 2008 podprl, prav tako tudi proračun, ki je predlagan za leto 2009. Vsekakor so pomembne tudi dopolnitve, amandmaji, zato sem tudi prepričan, da te amandmaje, ki so predlagani, je potrebno, tiste, ki smo jih tudi potrdili na odboru, podpreti, ker so tudi z vidika razvoja določenih nerazvitih območjih v Sloveniji, zelo pomembni. Pomembni so glede skladnega regionalnega razvoja, kajti kot vemo, se predvsem nanašajo na investicije. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Ivana Grilla. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in kolegice in predstavniki Vlade! Ko danes poslušam to razpravo, upam, da jo poslušajo tudi ekonomski strokovnjaki in pa tudi novinarji, ki se na ekonomsko področje spoznajo, da bodo od danes naprej poimenovali gospoda Cvikla kot čudežnega dečka. Toliko zavajanj, neresnic, zanimivih teorij je težko slišati na enem mestu. Da je inflacija enaka, kot je dvig DDV-ja, nisem še nikoli do zdaj slišal, pa sem tudi jaz študiral ekonomijo in verjamem, da tudi ostali ne. Pa tudi če bi se recimo skušal ta dvig proračuna na prihodkovni strani pripisovati inflaciji in posledično temu tudi nekoliko več davka, bi to težko pripisovali, kajti ta inflacija se pojavlja šele v septembru oziroma v oktobru, ker se primerja za letom 2006, ko je bila deflacija, in je skok zato tako visok in ne nazadnje v enem mesecu tega priliva zagotovo ne more biti toliko več, kot ga je dejansko v tem proračunu, ki je izključno posledica dobre gospodarske politike, dobre gospodarske klime. In to je rezultat dela te vlade v zadnjih treh letih. Gospod Cvikl je zopet tukaj zavajal, da se v tem proračunu namenja več sredstev za sodne palače. Kako demagoško zavajanje, kajti povsem razloženo je bilo, da je več sredstev za sodstvo namenjeno zato, da se znižajo sodni zaostanki. To je ključni razlog, da se nameni več sredstev. Vemo, vsa sodniška oziroma sodna stroka je ves čas poudarjala, da če ne bo več sredstev za to področje, ni moč pričakovati nižanje sodnih zaostankov. Zavajanje, da se nižajo sredstva za socialne transferje. Tudi to je zavajanje, kajti v proračunu se v relativnem smislu resnično nekoliko nižajo te postavke, ampak ne zato, da bi se s tem komurkoli, ki bo upravičen ali pa je upravičen do socialnih transferjev, kaj nižalo. Teh sredstev je potrebnih zato manj, ker je več ljudi zaposlenih in tudi manj je tistih, ki so potrebni socialne pomoči. Tukaj je ta razlog za manjši znesek. Tako nizko stanje brezposelnosti, kot jo imamo sedaj, je še ni bilo v samostojni Sloveniji. V Sloveniji imamo sedaj približno 994.000 aktivnih ljudi. Takega podatka v Sloveniji še nismo imeli. In toliko ljudi prispeva v blagajno državnega proračuna. Tukaj je ta razlog, da imamo na prihodkovni strani toliko več priliva in se zato tudi socialni transferji oziroma tiste postavke lahko nižajo. Ne pa zato, da se nekomu nekaj odvzema. In je tudi število tistih ljudi, ki so socialne pomoči potrebni, manj v primerjavi z lanskim letom, jih je cca. 8600 manj. Še vedno jih je preveč, ampak sem prepričan, da jih bo vsako leto manj. Če bo gospodarski tok vsega tega, kar smo priča v zadnjih letih, šel tudi v to smer, smo lahko prepričani, da bo temu tako. Potem naslednje zavajanje, zopet se moram obrniti na gospoda Cvikla, o pokojninah. Ravno on bo o pokojninah razlagal, ko je v času njegove vlade bil sprejet zakon, ki je našim upokojencem vzel več kot eno pokojnino s takšnim načinom. Šele ta vlada je takoj v letu 2005 sprejela spremembo tistega zakona, ki je te zadeve omilil in sedaj se pokojnine kolikor toliko približujejo oziroma usklajujejo z rastjo plač. Da nekdo zavaja, sicer takrat je bil še v barvah LDS-a, sedaj je v Pahorjevi Socialni demokraciji, ampak verjetno ni razlog v tem, da menja ploščo. Danes tukaj poslušamo, da bi v tako ugodni gospodarski klimi lahko znižali primanjkljaj. Saj smo ga znižali: iz 2,3 v letu 2004 na 0,6% bruto družbenega proizvoda. V naslednjem letu bo to samo še 0,3. Res je, lahko bi imeli celo presežek, ampak potem ne bi imeli toliko potrebnih investicij, kot jih imamo. Sedaj ta proračun sledi neko optimalno pot, niža primanjkljaj in istočasno sledi potrebam gospodarstva in tudi pričakovanjem naših ljudi. Poglejmo, koliko sredstev se namenja samo za gradnjo cest. In absurd, zopet tisti, ki tukaj govorijo, da bi bilo potrebno doseči presežek v proračunu vlagajo amandmaje, kjer bi se gradile ceste. Še vedno je premalo denarja za ceste. Ne govorim tukaj za avtoceste, ki imajo drug vir financiranja. Ampak predvsem za državne ceste, ki so bile v zadnjih 15-ih letih zanemarjene. Šele v zadnjih treh letih imamo tukaj viden napredek, da se zopet stvari normalizirajo, kajti prej smo imeli same luknje, nobenih novih državnih cest. In to je bilo resnično, izredno izredno kritično. Sedaj imamo za ceste namenjenih preko 147 milijonov evrov. Pa še to je premalo, vendar dvakrat ali trikrat več, kot je bilo to v prejšnjih mandatih. Če se temu odpovemo, sem prepričan, da bomo imeli lahko presežek proračuna, ampak tega si mi ne želimo, nihče izmed nas. Tukaj se zopet očita način financiranja avtocest. V preteklih mandatih so se financirali različni odseki preko proračuna. In kam smo prišli? Da po 17 letih še zdaj nimamo osnovnega avtocestnega križa zgrajenega. Če bi se že takrat uspeli dogovoriti za takšen način, bi imeli avtoceste danes že končane. In vsak evro kredita, ki je namenjen za izgradnjo avtocest, sem trdno prepričan, vrne več kot en evro nazaj tiste dodane vrednosti. Prvič, kar je, bodo avtoceste odplačevali uporabniki cestnin, s tem tudi tujci, ki vozijo skozi Slovenijo, in ne bodo odplačevali samo davkoplačevalci. In naslednji, izredno pomemben podatek je, da avtocestna oziroma cestna infrastruktura je gonilo gospodarskega razvoja. Naj povem samo en primer iz dolenjskega okolja. Samo potrjen državni lokacijski načrt, kjer se ve, da bo potekala avtocesta, je v roku nekaj mesecev v celoti tista občina razprodala zemljišča za nove gospodarske cone. Pomeni, da bodo avtoceste tudi v nadaljevanju dvigale gospodarski interes in s tem seveda tudi razvoj ter decentralizacijo Slovenije, da se bo gospodarstvo nekje tudi potem razvijalo ne samo v večjih središčih, ampak kolikor toliko po celi Sloveniji. Tako da je to pravi način in če se bodo te avtoceste zgradile, sem prepričan, da bo tudi razvoj bistveno hitrejši. Na koncu moram ponoviti, da toliko sredstev na področju izgradnje in tudi vzdrževanja cest, kot je namenjenih v letu 2007, 2008 in 2009, jih v Sloveniji še nismo imeli. In sem izredno vesel, da tudi za Dolenjsko, Belo krajino, iz tega dela Slovenije, ki je bil zapostavljen, imamo danes v teh proračunih oziroma na teh postavkah toliko sredstev. In samo še zadnje pričakovanje oziroma tudi prošnja ali pa zahteva gospodarstva Dolenjske. Ko je bila Vlada Republike Slovenije na zadnjem obisku v mesecu juniju, so gospodarstveniki povsem jasno povedali, zgradite nam avtocesto in nič več kot to niti ne pričakujemo, vse ostalo bomo lahko storili sami. In to je glavno pričakovanje, tako da je prav, da se avtoceste gradijo na ta način, kot so se do zdaj, da bomo tudi naprej namenjali za to ustrezna sredstva. Seveda bom takšen proračun tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Srečka Hvauca. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsi tu se strinjamo, tudi jaz osebno, da si upokojenci želijo višje pokojnine, tako kot zaposleni plače, in da denarja običajno ni nikoli preveč. Vendar pa glede na to, kako je kolega Cvikl razpravljal o 350 in 400 evrih plače, je treba še enkrat poudariti, pokojnine - se opravičujem, je potrebno še enkrat poudariti, da je ta vlada bila tista in edina in prva, ki je, in parlament je to podprl, spremenila usklajevanje pokojnin z rastjo plač. Če tega ne bi bilo, bi nekateri upokojenci bili še v precej slabšem položaju. Kolega je že omenil, da so v prejšnjem obdobju bili dejansko oropani za eno celo pokojnino. Zato se mi zdi, da ni prav, da se skozi razprave v tem parlamentu nekako igra s čustvi upokojencev, da se v razpravi pove, da bo v tem proračunu manj sredstev za izplačilo pokojnin. Tisti manj poučeni in manj vešči teh raznih besednih akrobacij, bi iz tega lahko zaključili, da so pokojnine ogrožene, da ne bodo redno izplačane, da bodo manjše. Ampak to sploh ne drži. To ne drži. Pokojninska blagajna je izravnana, pokojninska blagajna bo redno v višini, po zakonu, mesečno zagotavljala pokojnine. Zakaj pa si lahko privoščimo, da so ta sredstva v proračunu nekoliko manjša? Najprej to. Proračun ni tisti primarni vir za pokojnine. V našem sistemu je pač do tega prišlo. Pokojninska blagajna bi se morala polniti tudi iz drugih ali predvsem iz drugih virov. In eden izmed takih virov je tudi KAD. V letošnjem letu se bodo sredstva, ki bodo iz KAD-a prišla v pokojninsko blagajno, znatno povišala in bodo dosegla skoraj 50 milijonov evrov. Zato si lahko privoščimo, da bo v proračunu nekoliko manj sredstev. KAD je ustanovljen zato, da gospodari z določenim premoženjem, in KAD je ustanovljen, da polni pokojninsko blagajno. In če povišanje sredstev, ki pridejo iz KAD-a, omogočajo višje dividende, gospodarno ravnanje s premoženjem, ki jim je dano v upravljanje, če je to posledica dobrih gospodarskih rezultatov, potem lahko to samo pozdravimo, da razbremenimo proračun in da najdemo za stabilno financiranje pokojninske blagajne tudi druge vire. Drugo, kar sem poslušal zopet neke dramatične besede tukaj, dveh poslanskih kolegov. Enega z leve in enega z desne. Pa ni nobenega tukaj. In sicer argentinski scenarij, smo v obdobju 80-ih let bivše, pokojne, rajnke Jugoslavije in tako naprej. Gre pa seveda za zadolževanje. Ko govorimo o zadolževanju, moramo biti precizni, o katerem dolgu pravzaprav sploh govorimo. Vemo, da je država neposredno zadolžena za več kot 7 milijard evrov. Oba spoštovana kolega sta pa govorila o več kot 30 milijardah evrov. Ampak poglejmo, kaj je v teh 30 milijardah evrov. V teh 30 milijardah je ves dolg gospodarstva, bank, občin in tudi fizičnih oseb. Dolg države ja pa več kot 3-krat nižji, kot je ta skupna številka. In na ta dolg ima neposreden vpliv Vlada. Saj menda ja ne želimo, da se vrnemo v neke stare čase, ko bo država urejala, ne vem, zadolževanje gospodarstva, fizičnih oseb. Saj smo vendar v neki demokratični državi, kjer imamo tržno gospodarstvo, smo del Evropske unije. Eden od temeljnih postulatov delovanja Evropske unije je tudi prost pretok kapitala. In če poskušam malo omiliti te grozeče napovedi po teh scenarijih, podobne napovedi smo že slišali v preteklih letih, pa se nobeden od teh na srečo ni uresničil. Sem zadnjič poslušal predsednika Evropske centralne banke, ki je govoril ravno o zadolževanju. In kaj je povedal? Kljub temu, da ima Evropa določene omejitve, kar se tega tiče, je pa povedal, da ni glavni problem to, da se zadolžujemo, ampak je glavni problem oziroma lahko nastopi problem, zaradi česar se zadolžujemo. Če se zadolžujemo za sprotno porabo ali pa za pokrivanje nekih starih obveznosti, je to resen problem. Če pa se zadolžujemo za to, da investiramo v infrastrukturo, v razvoj, v tehnološki razvoj na področjih, kjer lahko pričakujemo v prihodnje neko dodano vrednost, potem pa to ne sme biti problem. In v tem primeru, v vašem primeru, tudi ko govorimo o teh silnih zadolžitvah, gre ravno za to. Mi investiramo v prometno infrastrukturo in še v nekatere druge segmente izključno v razvoj, ne pokrivamo tekočega poslovanja in ne pokrivamo nekih starih izgub ali pa napak iz, ne vem, od kdaj. Tisto smo že pokrili z rebalansom proračuna za leto 2005 pa mogoče še s katerim. Kolega Cvikl. Jaz se moram še enkrat oglasiti, ker je res, kot nek skromni ekonomist, me pa take stvari močno motijo. Jaz vem, da ima on težave s tem, ker se njegova napoved o tem, da bo potrebno dvigniti DDV, ni uresničila. Bile so zelo resne napovedi, podprte, ne vem, s kakšnimi podatki, kazalci, ampak to se ni uresničilo. In sedaj se mora on na nek način iz tega izvleči. In izjavo, ki jo je dal prej, da DDV-ja ni potrebno dvigniti, saj to naredi inflacija. Tega si pa en ekonomist res ne bi smel privoščiti. Že v srednji šoli, ne tisti, ki imajo znanstvene nazive, vedo, da inflacija na eni strani vpliva na prihodke, ampak na drugi strani ima vpliv tudi na odhodkovni strani. Kar tako to enačiti, jaz mislim, da to res enostavno ne gre. Je res, da je gospod, spoštovani kolega, na enem izmed prejšnjih odborov za gospodarstvo na vprašanje enega cenjenega profesorja odgovoril, da v parlamentu je pač politik in ne ekonomist, ampak kljub vsemu mislim, da svoje izobrazbe, svojega znanja kar tako se pa tudi zaradi politike ne sme dati na stran. In še ena stvar. Glede na to, da je tudi kolega Cvikl okoli tega razpravljal, gre za družbo za svetovanje in upravljanje. Ali gre pri tem za prikrito zadolževanje, ali je to v skladu z zakonom, ali je to po ESA ali ni in tako naprej. Mogoče bi ta problem oziroma to zadevo bilo potrebno kdaj res bolj podrobno razjasniti. Jaz hočem povedati, kaj je bistvo te družbe. Poglejte, prej ker je denarja vedno premalo, je država iskala neke možnosti za dokončanje ali izgradnjo raznoraznih objektov, kot so telovadnice ali neki prostori za delovanje javne uprave, ministrstev in tako naprej. In kako je to potekalo? Tisti, ki so si v preteklem obdobju na tak ali drugačen način nabrali dovolj kapitala, so seveda ponudili: mi vam zgradimo telovadnico, država bo pa plačevala najemnino. Po približno 10 letih, se je ugotovilo, da je država za uporabo oziroma za najemnino dala približno toliko, kot je objekt vreden. In veselo plačujemo te obroke najemnine še naprej. Ta drugačen način, ki poteka preko DSU, pa povzema drugačno logiko. Zakaj bi plačevali najemnino, če lahko družba preko lizinga da državi možnost uporabe te, recimo, telovadnice in po 10 letih, kot je ta lizing izplačan, je telovadnica v lasti države. To je osnovni princip, ki je tukaj uporabljen in mislim, da je gospodaren in da je dober za državo. Res je, da se bodo efekti poznali komaj čez več let, ampak če država oziroma Vlada odgovorno ravna z državnim premoženjem, potem ni važno, ali bodo efekti čez leto ali čez dve ali pa čez deset. Važno je, da bomo nekoč od tega dejansko vsi skupaj nekaj imeli. To je le nekaj primerov, ki kažejo na to, da ta proračun oziroma ti ukrepi, ki so predvideni, niso tako slabi, da se slaba predvidevanja nekaterih, ki pač očitno nočejo nekaterih stvar razumeti, četudi jih dobijo v pisni obliki, ustno, s številkami, z grafi, s slikami, da to pač ne drži in mislim, da proračun, kot je oziroma rebalans, je dober, zato ga bom tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Janeza Drobniča. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Najprej sem dolžan pojasnilo, glede na navedbe predsednika Odbora za nadzor proračuna, glede na to, da sem vložil amandma v postopek za sprejemanje, pa seveda ni bil vložen v skladu s poslovnikom. Ta amandma je bil vložen v skladu s poslovnikom, in sicer trikrat na pristojnih odborih, nazadnje pa seveda ne, ker bi pač moral imeti za seboj katerokoli od poslanskih skupin. Je bila pa priložnost, da bi sprejeli tudi ta amandma, ker je korekten, ker je vsebinsko dober, govori pa o tem, da bi zagotovili 5 milijonov evrov dodatnih investicijskih sredstev za domove za ostarele. Če je v Sloveniji kaj potrebno, kakšen premik narediti, je zagotovo na tem področju. Slovenija postaja ravno tako starajoča družba. In samo z zasebnimi sredstvi na to področje zagotovo ni možno. Predvsem bi opozoril na to, da dajmo v bodoče več tega zasebnopartnerskega oziroma javnega in zasebnega vlaganja. Zgolj zasebno bo lahko prineslo tudi nekatere pasti, pa ne bi bilo dobro, da se vanje ujamemo. Trenutno je v Sloveniji, kakor sem seznanjen, kakor sem informiran, nekaj tisoč čakajočih za namestitev v domove za ostarele. Vesel sem, da je dan dober poudarek družinski politiki in da ti ukrepi že žanjejo sadove. Zadnji podatki kažejo o rodnosti v Sloveniji, da je ta najvišja v zadnjih 10-ih letih, kar lahko že pomeni obraten trend. Ni rečeno, da se ta trend zaobrne zgolj in samo na osnovi družinske politike, ampak tudi potrebne klime, naklonjenosti, da damo temu vprašanju potrebno pozornost. In seveda sem vesel, da je prišlo do tega premika. Ravno tako glede padanja brezposelnosti. Zaradi tega ni potrebno tako velikih sredstev za pasivne oblike pomoči in se lahko na ta način dajejo večja sredstva za zahtevnejše programe, aktivne politike zaposlovanja, da bi se lahko prilagodili trgu dela. Potem, povečevanje zaposlenosti, kar je posledica tudi gospodarske rasti. Ne moremo reči, da ni nobenih učinkov, da se ne pozna na žepih. Verjetno so delavci razumeli, da se jim premalo pozna na žepih, kar se tudi strinjam, ker so pač lastniki. Zasebno lastništvo je videlo v tem predvsem svoj dobiček, vendar pa ima vpliv na večjo zaposlenost. Potrebno bi bilo tudi izračunati, kako bi imeli upokojenci pokojnine, če bi se stvar sukala po preteklem zakonu. Tisti, ki so naredili simulacijo, vidijo, da je bil način usklajevanja, ta spremenjeni, bistveno boljši za upokojence. To je pač notorično dejstvo. Ob sprejemanju proračuna se moramo pa vprašati, ali res ta proračun odgovarja na starajočo se družbo: glede namestitev, glede servisnih storitev, glede zdravstvenih storitev, glede na rodnost, in ali je to odgovor tudi na globalizirano družbo. Evropa se sooča s pomanjkanjem investicij in begom investicij, begom kapitala drugam. In ne bo nam zadosti uspešno pomagalo to, kar je, kajti če ni investicij, potem na osnovi tega tudi ni možno graditi trdne in vzdržne blaginje v Republiki Sloveniji. Odgovor ni torej samo v proračunu, odgovor na takšne izzive se nahaja še v drugih politikah.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanko Barbaro Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Začela bom z besedami ali stavkom, ki ga je pred menoj izrekel kolega največje vladne stranke v parlamentu. Govoril je o enem izmed sedmih grehov, ki se imenuje napuh. Ampak bi bilo dobro, da bi si, če že ne razume besede, pogledal v Slovar slovenskega knjižnega jezika in prebral obrazložitev. Dobro je, če se zavedamo besed, ki jih govorimo. Veste, govoriti o proračunu, pa se ne bom spuščala podrobno v številke, ker, priznam, nisem strokovnjak na finančnem področju, ampak tisto, kar je res, pa je, da se zavedam, da vidim in slišim, kakšna je situacija v naši državi in kaj prinaša proračun na marsikaterem področju, spoštovane kolegice in kolegi. Slišali smo, da so bili v letu 2007 pomembni mejniki za našo državo. Slovenija je prevzela evro. Slovenija bo predsedovala čez dober mesec dni Evropski uniji. Slovenija je v preteklem letu doživela zavidljivo gospodarsko rast. Ampak povejte mi, ali državljanke in državljani naše države čutijo to zavidljivo gospodarsko rast v žepih. Minister Bajuk je rekel, da so učinke davčne reforme, ki je bila izvedena, občutili tudi prejemniki najnižjih plač. Sprašujem vas, kje, na katerem področju. Samo podatek, da je bilo januarja letos 16 tisoč oseb odvisnih od minimalne plače in da se je število teh oseb do oktobra letošnjega leta povečalo na skupno 22 tisoč, je dovolj zgovoren. Ali so to pozitivni učinki davčne reforme, vas sprašujem. Socialna vzdržnost. Tudi to je ena izmed komponent dobrega proračuna za leto 2008 in 2009, s katerim se baha minister Bajuk, s katerim se baha Vlada, s katerim se ne nazadnje bahajo tudi vladni poslanci - socialna vzdržnost. Ali veste, kaj pomeni v tem trenutku socialna vzdržnost? Pred seboj imam pismo, ki sem ga prejela danes, matere samohranilke, ki s solzami v očeh pove, kako zelo jo je doletela ali prizadela socialna reforma. Zato da imamo socialno vzdržen proračun za prihodnji dve leti, zato smo spremenili zakonodajo, Zakon o socialnem varstvu. Zato smo določili, da je 63 evrov tisti znesek, ki omogoča otroku ali pa naj bi omogočal samostojno preživetje na mesec 63 evrov, da lahko reče minister Bajuk na seji Državnega zbora, da se lahko pobaha pred slovensko javnostjo, da imamo socialno vzdržen proračun. Kolega Drobnič pred menoj je omenil, da proračun ne odgovarja na aktualno sliko v naši državi, ne rešuje problema, da je iz meseca v mesec več starostnikov, da je iz leta v leto več invalidnih oseb, ki potrebujejo socialnovarstvene storitve. Ne. V okviru matičnih delovnih teles smo privijali, zapirali pipico za socialnovarstvene programe. Konkretno, ko je šlo za varstveno-delovne centre. Tudi tisti ljudje, ki ostajajo doma, so družinski pomočniki, tudi tiste ljudi je udarila socialna vzdržnost pošteno po žepih. Ko se Vlada hvali, da proračun bazira na pozitivnem črpanju evropskih sredstev, ko se vladni poslanci hvalijo ali pa, bolje rečeno, obtožujejo nekatere opozicijske poslance, ki so ali pa smo opozarjali, da ne bi bilo dobro leta 2008 povišati stopnje DDV-ja, ko se sedaj hvalijo, da pa minister Bajuk tega ni storil, ko nam očitajo, ker smo opozarjali na to, bi vas želela opozoriti na pomembno dejstvo. In to pomembno dejstvo je, da je Vlada Republike Slovenije krpala proračunsko luknjo tudi s prodajo državnega premoženja, tudi s prodajo državnih invalidskih podjetij, s prodajo državnih socialnih stanovanj. Kako bomo reševali socialno problematiko, če pa smo danes vse dali na trg kapitala? Kako bodo, povejte, preživeli ljudje, ki ne dobijo niti 400 evrov mesečnih prihodkov zaradi socialne vzdržnosti proračuna Republike Slovenije. Lepo vas prosim! Hvala vlade! Čemu? Inflacija je dejstvo. Zadolženost naše države je pomembno dejstvo. Prejšnji teden sem v razpravi v tem parlamentu slišala podatek, da 15 tisoč evrov na prebivalca, znaša skupni dolg naše države. Res se lahko vlada pohvali s tem. Če se dotaknem projekta, ki se mu reče Bolnica Trbovlje. Tudi to smo danes že slišali. Pa vam bom povedala, zakaj se v tem trenutku dotikam Bolnice Trbovlje. Zato, ker želim opozoriti na prioritete te vlade. Davno je že rekla ne, javno, tudi javnemu zdravstvu. V proračunu za leto 2004, leto 2005 je bilo zagotovljenih 7 milijonov evrov. 7 milijonov evrov proračunskih sredstev. Ta denar je iz proračuna čudežno izginil neznano kam. Jaz sem pred časom vprašala ministrico za zdravje, pa upam, da si je vsaj pogledala v proračun, ki ga je ta Vlada potrdila, kam je šlo 7 milijonov evrov proračunskih sredstev za dogovorjeni projekt v okviru javno-zasebnega partnerstva, ko nekateri pravite, kako pomembno je javno-zasebno partnerstvo. Ne, danes, leta 2008, teh sredstev v proračunu ni, leta 2009 teh sredstev v proračunu ni. Ampak veste, kaj je največji cinizem te Vlade? Da bo zaprla usta ne samo občini Trbovlje, Zagorje, Hrastnik, ki koristijo, bom rekla, usluge bolnice Trbovlje, ampak celi regiji. To naj bi bil regijski projekt po novem, ko se bomo razdelili na pokrajine, regije v naši državi. Vlada Republike Slovenije je za novo bolnico zagotovila 15.000 evrov. spoštovane kolegice in kolegi, zgolj in samo 15.000 evrov. Pri tem pa se Vlada baha, ko bo predsedovala Evropski uniji, da bo najela 80 luksuznih avtomobilov in zato plačala več kot 3 milijone evrov. To so prioritete te Vlade, da se bomo lahko, ne vem, tolkli po plečih, da lahko hodimo ob boku najbolj razvitim evropskim družbam. Veste, žalostna je tista politika, ki išče prioritete zunaj meja naše države, pri tem pa pozablja na slovenske državljanke in državljane. Na 12% tistih, ki živijo pod pragom revščine. Na 40% tistih, ki so odvisni od minimalnih socialnih transferov, ker če tudi tega ne bi bilo, bi tudi teh 40% oseb padlo pod prag revščine. 120.000 je tistih upokojencev, 120.000, ki ne dosegajo pokojnine 400 evrov na mesec. In potem je tu še vsaj 200.000 delavcev, ki imajo minimalno oziroma tudi minimalne plače ne. Vse to za socialno vzdržnost bodočih dveh proračunov. Ko so nekateri govorili o črpanju evropskih sredstev. Tudi to je podlaga za proračun. Ampak v črpanju evropskih sredstev je naša država tako zelo neučinkovita, da je dobila celo opomin s strani Evropske unije. Na področju sociale je učinkovitost naše države zgolj in samo 5%, nekaj več na področju kohezije lokalne samouprave. Dejstvo danes je, da tudi zaradi neučinkovite vladne politike na področju črpanja evropskih sredstev je naša država zelo očitno neto plačnica v evropski proračun. To pomeni, da plačamo vsaj 27,4 milijona evrov več v proračun Evropske unije, kot iz njega dobimo. Ali se res lahko vlada pohvali z ugodno politiko na tem področju? Dovolite samo še eno zadevo, ko sem prej omenila, kakšne so prioritete, prioritete Vlade Janeza Janše. Ne nazadnje te prioritete so zelo očitno razvidne iz proračunov, ki sta danes na mizi. Rekla sem, da je Vlada z zelo očitno mero cinizma zaprla usta tistim, ki se več kot sedem let borijo za to, da bi bolnica Trbovlje dobila tudi v proračunu realizirana sredstva. Ta vlada istočasno namenja za rekonstrukcijo, pa bom omenila zgolj eno izmed cerkva, 62 423 evrov. Veste, to je očiten cinizem ali pa prioriteta te vlade. Bolnici Trbovlje namenja zgolj in samo 15 tisoč evrov. Še ena zadeva, na katero bi želela opozoriti. Vlada je sicer dejala že ničkolikokrat, tudi premier Vlade na ponedeljkovi seji v dvournem govoru ali, bolje rečeno, pranju možganov, da si Vlada želi konstruktivnega sodelovanja opozicije. Vlada je poštena, Vlada je pravična, Vlada deli med ljudi. Ampak poročilo matičnega delovnega telesa jasno govori, kako konstruktivno si Vlada želi sodelovanja opozicije. Kako je Vlada pripravljena na pozitivne predloge, na sodelovanje opozicije? Iz poročila jasno izhaja, da so bili od vseh vloženih amandmajev dopolnil k proračunoma podprti samo amandmaji, ki so jih vložile: poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, Nova Slovenija, Slovenske ljudske stranke in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Torej vladne stranke. Opozicijski amandmaji so bili povoženi. Pa bi vas rada ob tem, ko sem dejala, da so bili vsi opozicijski amandmaji povoženi, opozorila še na eno "šlamparijo", ki se je zgodila na matičnem delovnem telesu. Jaz sem prepričana, pa mi je žal, da magnetograma v tem trenutku še ni, jaz upam, da bo do razprave o amandmajih magnetogram prišel tudi na naše klopi. "Šlamparija" pa je šla v tej smeri, da je predsednik odbora ob prisotnosti opozicijskih poslancev, tudi koalicijskih, izglasoval amandma poslanskega kolega Saša Pečeta. Ampak je v proračunu zapisano, da tega amandmaja preprosto odbor ni podprl. Tukaj se vidi poštena igra, poštena igra vladnih poslancev. Druga poštena igra vladnih poslancev se je videla danes na seji, ko so nekateri opozarjali, da bodo s težkim srcem podprli proračun. Konkretno leti to na poslanske kolege v Demokratični stranki upokojencev. Zadnje čase zelo intenzivno, skoraj na vsaki seji poslušamo, kako s težkim srcem podpirajo vladne predloge zakonov ali proračunov. A ni čudna ta igra? A se vam ne zdi čudna? Ob dejstvu, da se za socialo na pomembnih področjih krčijo sredstva, da pa se ravno na področju, resornem področju, ki mu predseduje oziroma ministruje predsednik vladne stranke DeSUS bistveno povečujejo finančna sredstva. V proračunu za 2008 se bistveno povečujejo sredstva za nakup, ne vem, rekla bom igračk ministra Erjavca. Ja, vojaških igračk. Za socialo pa se finančna sredstva v prihodnjih dveh proračunih dobesedno črtajo. Veste, to je dvojna igra, dvojna morala. In tej dvojni morali v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne bomo nasedli. Zato tudi proračunov ali konkretno, ker govorimo o proračunu za leto 2008, ne bomo podprli. Se pravi, celotnega proračuna ne bomo podprli. Opozorili smo na pomembna dejstva, in ker časa ni več veliko, jaz verjamem, da bomo tudi v bodoči razpravi ob amandmajih opozorili na nepravilnosti, na slabosti vladnega početja.
Hvala lepa. Kar se tiče dela o magnetogramu, prav imate magnetogramskega zapisa še ni. V tem trenutku je narejen do polovice. Vsi skupaj in predstavniki Vlade moramo upoštevati, da je bilo zasedanje matičnega delovnega telesa v soboto, zato je, kar se magnetogramskega zapisa tiče, približno polovico zapisanega. Glede na to, da smo v tem trenutku na splošnem delu predloga sprememb proračuna za leto 2008, bom jaz opravil to razpravo do konca, če jo seveda poslanci želijo. V primeru, da magnetogramskega zapisana do razprave o amandmajih še ne bo na razpolago poslancem in poslankam, pa bom pred razpravo o amandmajih k posameznemu podprogramu odredil pavzo, dokler magnetogramski zapis ne bo narejen. Toliko v obvestilo. Mi pa nadaljujemo na podlagi prijavljenih. Besedo ima poslanec Anton Anderlič. Izvolite.
Spoštovani. Naposlušali smo se danes lekcij, ki smo jih vajeni v zadnjih tednih. Neverjetne retorike, ki se ponavlja od enega do drugega govorca pozicije, ki mora podučiti opozicijo, kako je nebogljena, kako nič ne zna, kako nič ne zna, kako pretirava. Ampak ta militantni jezik, ki se je v slovenski politični prostor uvedel, ga je Vlada vnesla. Recimo, dobim na mizo, ni bilo do zdaj, ne v lanskem ali predlanskem letu, da bi se zgodilo, da je čisto pri vseh amandmajih opozicije napisano "Stališče Vlade. Vlada amandma zavrača", manjka samo še tista beseda "z gnusom." To je ta odnos, ki ga kažete do vseh drugih, ki se ne strinjajo, ki ne malikujejo istega boga kot ga vi. In seveda, če lahko napišete pri nekaterih drugih amandmajih koalicije, podpira, se strinja, kako to, da se pri teh amandmajih pojavlja "zavrača". Pove vse sama retorika. Kakšno licemerje je to? Gospod Jože Hrovat pravi: "Dali smo 30.000 evrov narodnostim." Koalicijski poslanci širokogrudno. Ja, kje ste bili takrat ko ste proračun sestavljali, pa niste dali 50.000 v proračun, če ste vedeli, da rabijo za to. Sedaj je pa to božji dar koalicije narodnim skupnostim, italijanski in madžarski. Lepo vas prosim! Samo še nekaj splošnih opazk, potem imam pa samo dva sklopa vprašanj okoli katerih se mislim zadržati, ker se mi zdi, da vseh drugih stvari resnično ni treba tukaj poudarjati, ponavljati, ampak bi jih bilo potrebno. In sicer spomnili ste se ravno v tej koaliciji, da je najbolj enostavno iti na tržišče, se zadolžiti, porabiti denar in naslednje generacije bodo te kredite plačevale. Verjemite, lahko me obtožite, da imam kakšno nostalgijo, ampak ta patent se ni obnesel v stari Jugoslaviji in so tistih krediti "potopili" tisto državo. Sistem izgradnje avtocest, bencinski tolar, kje imate sredstva bencinskega tolarja oziroma kje so sredstva, ki se zbirajo namensko po Zakonu za izgradnjo avtocest? Nikjer jih ne prikazujete. Ni jih več. "Muca popapala." Izgubili so se v integralnem proračunu, ampak pustimo to, kajti tukaj se bodo javili, bodo razložili kako je to, najboljše vzameš puf. Jaz vem kako je, če ga doma vzamem, vrniti ga moram, ni druge. Tako je pač narejeno na teh finančnih trgih. Ampak nekaj, kar me pa res skrbi. Minister za obrambo, predsednik DeSUS-a demonstrira po ulicah Ljubljane, se spreneveda kako se zavzema za tiste sloje prebivalcev, ki so se bili primorani podati na ulice, delavce, študente, upokojence, ampak poglej ga zlomka, ko pogledaš njegov proračun, mrtvo hladno mu koalicija vzame samo iz enega naslova, Znanstveno tehnološki razvoj na področju obrambe, varnosti, ki je imel že tako ali tako indeks 96, torej niti 100% ni dosegel, kaj šele inflacije in tako naprej, ampak še tukaj mu v teh amandmajih koalicija, podpisan Žnidaršič, vodja poslanske skupine, podpisan Tanko in tako naprej, in mu to vzamejo in še zmanjšajo ta sredstva. Samo en podatek se mu je povečal z indeksom 120. In to je, ne boste verjeli, nabave. Nabave opreme pa še verjetno neko nepotrebno ladjo bomo zaprli v klirinškem dolgu, ki je niti ne prikazujete. Slovenija te ladje ne rabi in Nato jo od nas ne pričakuje. Zelo odgovorno trdim zato iz tega mesta. Ampak tam je indeks 120. In to v pogojih, ko niti ne pridete v parlament in priznate, da v letu 2008 in 2009 ne planirate več ciljev proti 8500 vojakov, ampak pravi predstavnik ministrstva, ambicije niso več takšne, ampak v grobem 7100 v letu 2008, 7200 okoli leta 2009. Ampak poglejte sedaj ta paradoks. Mi nabavljamo vse, kot bi rekel nekdo v tej dvorani, kot da bomo kdajkoli imeli 8500 vojakov. Ne bomo jih imeli po vaših zagotovilih. Torej razlika je 40%. Povečujete sredstva za nabave, zmanjšujete število vojakov. Čemu? Ali samo zaradi tega, ker so posredniki teh nabav blizu vladajoče vladne stranke, po imenih in priimkih. Ali samo zaradi tega? Zato ker, kako morate brez redefiniranih programov popolnitve Slovenske vojske na 8500 vojakov, nabavljati opremo za 8500 vojakov. Če zmanjšujete, tukaj je dokaz, v proračunu za leto 2008 ste planirali enako višino sredstev, v proračunu za 2009, razmerje med tema dvema letoma je indeks 100, pa nekaj zraven, na decimalke gre. Torej o čemu govorimo? Tega ne poveste, kako boste zagotovili boljši status slovenskim vojakom. Julija meseca smo sprejeli tukaj zakon. Še naprej vam vojaki odhajajo, nobenega efekta praktično ni, uredbe nismo videli v parlamentu pol leta po tem, ko ste jo obljubili, ob razpravi o zakonu, da bo sprejeto v naslednjih dneh. Ni je. Kje so efekti? Kako bomo te cilje dosegli? Zato mene zanima preprosto, pojasnite zakaj ste zmanjšali tisto, kar je po vseh priporočilih, ki jih je Slovenija skupaj z Evropsko unijo sprejela, da bomo več denarja namenili tudi iz tega področja za znanstveno-tehnološki razvoj tudi na obrambnem področju, zakaj tega ne udejanjate in ta sredstva v že sprejetem proračunu za leto 2008 s spremembami proračuna za leto 2008 preprosto zmanjšujete? Narobe svet. Stavimo na razvoj, na znanost, na tehnologijo, kje pa jemljete denar - od tukaj. In kako lahko minister, predsednik stranke upokojencev, tukaj njegovi predstavniki govorijo kako niso zadovoljni s socialnimi transferji itn., ene stvari ni bilo v prid socialne varnosti na račun odpovedi nekaterim nakupom, uskladitvam nekaterih nakupov. Jaz sem za to, da spoštujemo programe, ampak, če je potreben razmislek, da zmanjšamo število vojakov, kar vi pravite, potem moramo nujno opraviti razmislek v tem Državnem zboru, da tudi zmanjšamo obseg nabav. Sedaj mi je vse jasno zakaj je 25 Patrij kupljenih neopremljenih, zato, ker se ne ve zakaj se bodo uporabljale, ker ne bo v teh letih žive sile, če lahko temu tako rečem in zato gre, pojasnite te številke. Na eni strani se minister udeležuje demonstracij za socialno pravičnost, na drugi strani povečuje indekse za nabavo in daleč od tega, da bi se recimo tudi ta sredstva, ki so se zmanjšala na obrambnem področju, vključila na področje recimo zdravstvenega varstva starejših, socialnih transferjev in tako naprej in da bi minister vsaj v nekem delu poskrbel za bistvo tistega o čemer govori, ampak ne. Ne mislite, da sem jaz proti popravljanju ovinkov in tako naprej, ampak, poglejte kam ste namenili ta sredstva. Popolnoma nekonsistentno. Če ste imeli ta namen bi preprosto vključili to v proračun, ne pa da z amandmaji pridete tukaj in delite kot Miklavž, zdaj bo prišel vsak čas, pa bo to najbrž ravno pravi čas, da greste na okrog in poveste kje ste kaj podarili. Jaz poznam tisti stari pregovor: "Bojmo se Danajcev", to je ena najhujših stvari. No, druga stvar o kateri bi rad spregovoril, je pa mesto Ljubljana in tiste občine, ki so dobile ustavni spor. Toliko sladkih besed, toliko pravičnosti, toliko dobrega ste tukaj obljubili in da tako rekoč nihče ne more imeti niti slučajno kakšnega pomisleka, da niste naredili vse, ampak čemu niste v teh dveh proračunih predvideli nadomestila tistih sredstev, ki jih bo Vlada morala zagotoviti, ki so bila namerno, iz žlehtnobe, kakorkoli že vzeta Ljubljani in nekaterih drugim občinam. V Ljubljani bo zato približno 1500 stanovanj manj, jih bo pač manj, ker jih iz teh 130 milijonov evrov, kolikor to znaša za Ljubljano, jih preprosto ne bo od kje financirati in tukaj gre za tako imenovana socialna stanovanja za tiste ljudi, ki jih najbolj potrebujejo. Ampak, pojasnite zakaj v teh dveh proračunih ne mislite tega nadoknaditi, čeprav ste ustavni spor zgubili? Povejte mi postavko, nadomestilo za izpadla sredstva oziroma za odvzeta sredstva Ljubljani in nekaterim drugim občinam in bom rekel: "Hvala zato, da ste mi pojasnili, mogoče nisem našel". Ampak, bila je storjena krivica, Ustavno sodišče je reklo: "Popravite jo, pojdite naprej", seveda in verjemite, da ta popravek se bo slej ko prej zgodil, samo s tem, da bo državo stalo bistveno več, ker bo morala plačati najbrž še kakšne obresti, ampak to je že druga zadeva. Pričakujem pojasnilo, kje točno na katerih postavkah se to da videti, da bom lahko se normalno pogovarjal z ljudmi, ki me to sprašujejo, čemu te razlike. Da ne bo nesporazuma, jaz nimam povsem nič proti, da sleherna občina dobi več in tudi velikokrat sem kaj že glasoval in podpiral, ko je šlo za občine in za regionalni razvoj. Ampak, bodimo do vseh pravični. Ne mi odgovoriti naj se prijavijo na evropska sredstva in tako naprej, vsi se lahko prijavijo, vse občine se lahko prijavijo, to ni isto, eno je tisto kar pripada iz lastnih virov in tistega kar te občine oziroma občani ustvarijo, drugo pa je tisto, ko se po programih, projektih prijavljajo lahko vsi, sleherna občina ali pa skupaj več občin. Ta odgovor me ne bo zadovoljil, ampak kje je nadomestilo teh sredstev? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Kristijana Janca. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade, minister, kolegice in kolegi. Zdaj smo dobili malo lekcijo, kaj vse ne velja v tej državi, v tem proračunu, kaj vse ne velja na obrambi in mestu Ljubljane, ki pravi, da ima rekordni proračun za 2008. Težko razumem te stvari skupaj, pa vendarle, jaz bom z lahkim srcem podprl ta proračun oziroma spremembo proračuna 2008, ne s tako težkim kot nekateri kolegi in kolegice. In toliko pripomb, ki sem jih slišal danes od te razprave na ta proračun, ki po moji oceni, seveda vseh 90 poslancev, noben proračun nikoli ni in ne bo zadovoljil, tudi mene ne, če sem iskren. Preprosto ne gre, kajti proračun je takšen, kakršen je, virov je toliko kot jih pride v proračun, toliko jih je na voljo in za vsako zadovoljitev od teh 115-ih amandmajev, če sem prav bral, 115 amandmajev, številnih želja poslanskih skupin in poslancev, kako bi še dodatne vire dobili v tem proračunu za svoje potrebe, so seveda legitimna pravica, ampak vendar žal, omejene možnosti virov državnega proračuna in seveda to, kar je vse že bilo sprejeto oziroma ker spremembe bodo sprejete v tem, upam, da v tem proračunu. Seveda pa v Sloveniji nam gre po moji oceni relativno dobro. Sami si tega ne priznavamo, da pač nam je dobro in da imamo določene uspehe, čeravno si želimo še boljše in večkrat, tudi seveda pravilno in prava odločitev Vlade kot take. Je pa res, da se mi zdi, da v tem času je resnično Slovenija eno pravo investicijsko gradbišče, kjer je ogromno investicij na različnih področjih Slovenije, na različnih področjih investicijskih projektov, ki se izvajajo v tem času in to je spodbudno, to je dobro, to je pozitivno, to je razvojno, to je tisto, kar si Slovenija zasluži in želi. In verjetno to tudi nekatere malce moti. Primanjkljaj se zmanjšuje, to je verjetno dobro, to mislim, da je javna poraba, o kateri smo veliko govorili v tem Državnem zboru, se tudi zmanjšuje, to so pozitivni koraki, ki jih moramo priznati, hočeš ali nočeš. Zadolženost, o kateri sem danes slišal kar nekaj novih informacij, po mojem vedenju, ni takšna, da bi bila kritična. Jaz imam tukaj podatke obveščenosti današnjega Dnevnika, kakšna je zadolženost na primer v Švici, v Belgiji, Norveški, Švedski in tako naprej, bistveno, bistveno več je kot v Sloveniji, pa takšen alarm zganjamo okoli te zadolženosti na prebivalca v Sloveniji, da bi definitivno ob takih investicijskih ciklusih, zlasti bilo nemogoče, predvsem pa negospodarno in neracionalno delati, graditi brez in zadolževanja avtocestni križ in druge številne državne in druge investicije je v Sloveniji, praktično nemogoče. In vsak dober gospodarstvenik danes, ki nekaj investira, zagotovo se tudi zadolžuje. To je normalen pojav, da ne govorim o fizičnih osebah. Toliko prazne slame za prazen nič, mislim, da ni upravičeno. Kar se tiče zaposlovanja, bodimo ponosni na to, da tako nizka brezposelnost kot je danes v Sloveniji še nikoli ni bila. In definitivno to, da toliko pomanjkanja kadrov takšnih in drugačnih v Sloveniji nikoli ni bilo. In danes, na žalost, moramo uvažati delovno silo iz drugih republik, bivših SFRJ in tudi iz Evropske skupnosti. To je kazalec, ki nekaj pove na tem prostoru. A kljub temu je še vedno brezposelnost velika. Očitno nekateri ne najdejo volje do dela, ki je na voljo pri delodajalcih. Gospodarska rast, o tem smo že veliko slišali in tako naprej. Mislim, da je Slovenija tudi dovolj socialna država, ki vsakomur, ki je pomoči potreben, še nudi neke minimalne pogoje za preživetje, za življenje. Vendarle pa mislim tudi, kot je minister povedal, se st vreča nekoliko zmanjšuje, kajti tudi potrebe v slovenskem prostoru se očitno nekoliko zmanjšujejo. In te spremembe, ki jih imamo predvidene, imajo določene prioritete, določene poudarke, ki so po mojem pomembne. Da dobivajo in da bodo dobile slovenske občine več razvojnega denarja za razvoj in investicije je res. Saj ni pomembno od kod prihajajo, pomembno je, da te lokalne skupnosti, ki so bile kar nekaj časa zapostavljene, dobivajo razvojni ciklus, spodbudo, in ta Vlada in ta parlament jim je dal nekaj možnosti. Je pa res, da je pred njimi tudi veliko izzivov kako čim bolj uspešno počrpati evropska sredstva do 2013. To pa ni odvisno samo od slovenske Vlade, od ministra ali pa predsednika vlade, ampak predvsem od slovenskih županov in občinskih svetov, kako bodo uspešno pripravljali številne projekte, ki so zahtevni in ki bodo skladni z razpisi, ki bodo na voljo za ta denar. Ni vse odvisno od Vlade. Vlada je nastavila ambiciozen načrt. Ostale občine in drugi potencialni pa bodo mogli iskati dobre programe in črpati sredstva. Upam, da bodo pri tem čim bolj uspešni,da bomo čim več tega denarja pripeljali v Slovenijo oziroma v slovenske občine, ki ta denar pričakujejo in ga bodo tudi po moje s pridom uporabile za svoje razvojne projekte, ki jih čakajo v prihodnosti. Več sredstev za varovanje okolja, mislim, da je to prav in da poskušamo v tem času zagotavljati čim večjo stopnjo varovanja našega okolja za današnje in za bodoče generacije. Mislim, da je to prav, da je ta poudarek bistveno večji in tudi več sredstev za ceste. O tem veliko govorimo, tako v parlamentu, na odborih, tako ali drugače. Jaz verjamem, da je mogoče okoli Ljubljane, teh potreb ni več, morda res ni več, Slovenija pa ni samo Ljubljana in okolica, ampak še mnogo več. Tam se bo treba še neizmerno boriti Verjemite mi, regionalna mreža je slaba, je zahtevna, postaja nevarna in prav je, da se temu segmentu namenjajo, tako v Prekmurje, če hočete, v Belo krajino ali kam drugam, dodatni viri. Mislim, da to ni narobe. Zato vendarle pripomoremo k tistemu ali poskušamo čim bolj skladno, Slovenijo imeti bolj uravnoteženo. In tudi tiste naše občine, ki so bile leta nazaj mogoče zapostavljene, dobijo sedaj dodaten impulz skozi to, dodatne vire obnove regionalnih [[...]], težišč, če hočete in podobnih stvari. In prav je, da temu tudi Vlada sledi in parlament sledi in to ni nič narobe. Mislim, da bi se mogli zavedati, da rabijo to. Več denarja za gospodarstvo, za razvoj, za tehnologijo, za raziskave. To je dobra zadeva, ki mislim, da ima podporo v proračunu, državnemu, kar krepko in mislim, da je to tudi pravilna stvar. Seveda pa v vseh teh pozitivnih učinkih, ki jih vidimo tako v teh spremembah proračuna kot tudi doslej, bom rekel ta uspešno prehojena skupna slovenska pot, v dobri zgodbi, katere pa zagotovo tudi imamo kakšno pomanjkljivost, ki jo pa tudi lahko priznamo. Jaz nimam težav s tem, da o inflaciji povemo, da vendarle s to inflacijo nismo vsi najbolj zadovoljni, in da ima različne vzroke, tako notranje kot zunanje. Upam, da tudi to verjamete nekateri kolegi in kolegice, da vendarle vse ni na Vladi, pa vendarle Vlada bo zagotovo po mojem naredila vse, kar je v njeni moči, da bo to inflacijo umirila oziroma znižala v prihodnjem obdobju. Jaz sem to trdno prepričan. Za tiste vzvode, ki jih ima vlada kot takšna, zagotovo. Seveda vpliv na sodček nafte, ki ima 100 dolarjev, bo pa težko slovenska Vlada vplivala. Verjetno ne. O tem se tudi strinjamo, da cene surovine, aluminija, jekla in podobne zadeve, močno naraščajo in žito itn., ne more slovenska vlada veliko vplivati na trg. To pa mislim, da tudi priznavate, pa če hočete ali ne, temu je tako. Ampak tisto kar je pa odvisno od notranjih stvari pa sem prepričan, da jih bo vlada uspešno udejanjila v prihodnjem času, in da ne bo ta kritika, saj ne vem kaj bi bilo potem sploh kritičnega, če bi še inflacija bila v mejah pričakovanega, potem ne vem kaj bi sploh bila tema današnje diskusiji opozicije v tem parlamentu. Dobro, da je vsaj to, vendar. In nenazadnje, se tudi s tistim strinjam, deloma, da je relativnost, skromnost delavskih plač v slovenskem prostoru nizka. Ali zato vpliva samo slovenska vlada? Mislim, da ne. Zato tudi vprašanje delodajalcev in branže takšne kot so, plače zagotovo prenizke, zato ker opravljajo delo, ampak čisto vse, četudi danes sonce ne sije, je kriva slovenska Vlada? Mislim, da ne. In to mislim, da je malce preveč vse pričakovati, da bo plače, ne vem, v Lisci Sevnica zagotovila slovenska Vlada. To mislim, da ne pije vode, to ne drži, in tega tem se verjetno tudi vi gospodje dobro zavedate, da to ne gre skupaj. Da pa neke vzvode prijaznega okolja za gospodarstvo, davčne reforme, zmanjšanje davka na dobiček itn., itn., pa mislim, da je tega bilo veliko narejenega, in da to prijazno okolje vlada nudi slovenskemu gospodarstvu, in ga je tudi dobro izkoristila v teh velikih, uspešnih rezultatih, ki jih ima slovensko gospodarstvo, ki je predvsem plod dobrega vodenja in dobrih zaposlenih in tudi ustreznih instrumentov, ki jih je Vlada v teh treh letih naredila za prijaznost do slovenskega gospodarstva, kajti tam se po moji oceni, kot sem že večkrat rekel, zgodba začne in konča. Je pa res, da bodo ta glas današnje razprave in upam, da tudi sprejemanja tako amandmaja kot proračuna, spremembe 2008, vplivali pozitivno v tem mandatu do konca te Vlade in tega parlamenta, 2008 pa 2009 bo pa tako zagotovo delala nova slovenska Vlada, katerakoli bo, ga bo postavila po svojem okusu. Morda bo pa takrat še več denarja šlo za druge namene kot gre danes, v tiste smeri, ki pa mislim, da ne gredo v korist slovenskih občin, če hočete, slovenskega gospodarstva in nenazadnje državljanov in državljank Republike Slovenije, katerim jim je ta Vlada v teh mandatih skupaj z Državnim zborom namenila kar pozitivne korake naprej in tudi ta proračun 2008 spremembe so pozitivne, verjemite mi, za slovenski prostor, ne samo za osrednjo Ljubljano in Slovenijo, nekateri ne morete pozabiti mesta Ljubljane in vseh krivic, ki se mu dogajajo, ampak to je že stvar nekoga drugega ne pa parlamenta, da bodo to ustrezno rešili, sklepa Ustavnega sodišča, ki jih bo Vlada, parlament moral zagotovo prilagoditi zahtevam, ki jih je Ustavno sodišče uveljavilo. V tem pa mislim, da bo še eno leto dni časa, da se to v miru pripravi in uredi tako, da bo zadeva usklajena v skladu s sklepi Ustavnega sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Jožeta Tanka. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Končno imamo enkrat Vlado, za katero lahko rečemo, da njene proračunske prognoze držijo. Do sedaj, do tega mandata smo imeli vlade, za katere lahko z dokumenti, s podatki ugotovimo, da proračunske prognoze niso držale. Ne samo, da smo imeli težave z dolžino proračunskih let na prihodkovni in odhodkovni strani, se pravi, da se je prihodkovno leto podaljšalo in odhodkovno skrajšalo, imeli smo tudi vlade, ki so imele zelo velike težave pri napovedih, pri oceni recimo proračunskih primanjkljajev. Praktično vlade med leti 2002-2004, ko je bil predsednik vlade takrat še dr. Drnovšek in kasneje mag. Rop, so vse v svojih proračunskih dokumentih napovedovale bistveno nižje proračunske primanjkljaje, praktično vedno pod 1%, vendar nikoli v realizaciji ta rezultat ni bil niti približno dosežen. Za leto 2002 recimo je bil proračunski primanjkljaj predviden 0,98%, dosežen 2,5%. Ta Vlada je prva, ki se več ne igra z javnimi financami in podobo javnih financ in tisto kar načrtuje, kar predvidi, tudi potem realizira, celo več, ta Vlada je prva, ki že tako previdno načrtovane prihodke in odhodke proračuna in javnofinančni primanjkljaj celo realizira bolje kot je napovedala v svojem proračunu. Do sedaj takšnih primerov nismo imeli. Kljub temu, da so bili predsedniki prejšnjih vlad ekonomisti, kljub temu, da so bili finančni ministri, vrhunski strokovnjaki, ki nas sedaj vedno poučujejo kaj v naših proračunih ne stoji, kaj v naših proračunih ni dobro. Toliko v tem delu. Če se obrnem nekoliko naprej je recimo v proračunskem memorandumu bivši predsednik vlade dr. Drnovšek povedal, da se nadaljuje iskanje pravega ravnotežja med socialno državo in čim bolj učinkovitim gospodarstvom. Rezultat te napovedi je bilo takojšnje povečanje davčnih obremenitev oziroma prispevnih stopenj za delodajalce in za enak odstotek tudi za upokojence. Skratka, prvi ukrep prejšnje Vlade je bilo poslabšanje situacije upokojencev. Vzeli smo jim eno dvanajstino na koncu leta. Skratka - eno "penzijo". Prvi ukrep, ali eden prvih ukrepov te Vlade, je bil popravek pokojninske reforme prejšnje vlade, na katero smo potem vezali tudi rast pokojnin. In pokojnine sedaj sorazmerno rastejo s plačami. Prvi ukrep ali pa eden prvih ukrepov te vlade. Zato se nam, ko gledamo vse te pristope, te koncepte prejšnje administracije in sedanje administracije, ne gredo izjave in komentarji tistih, ki danes komentirate ravnanje te Vlade v soglasju s tistim, kar ste delali takrat, ko ste imeli tisto vlado. In ministri tukaj prisotni, tudi tukaj odsotni nekateri, ste delali ravno nasprotno, kot ste v svojih napovedih govorili. V proračunskem memorandumu iz leta 2001, je takratni predsednik Vlade dr. Janez Drnovšek izjavil, da so radikalni rezi v javno porabo, za zmanjševanje javne porabe možni šele takrat, kadar prihaja do gospodarskih kriz. Da se šele takrat ustvari nek skupni konsenz za to, da so takšni ukrepi smiselni, pa še takrat marsikje ne gre brez velikih pretresov, tako socialnih kot tudi političnih. Ta Vlada ne deluje v območju nikakršnih kriz. Gospodarska rast je daleč največja, daleč večja kot v katerikoli vladi pred njo, pa vendar smo z razumno politiko in razumnimi potezami v treh letih zmanjšali javno porabo za 3%. Ne zaradi kriz, ne zaradi siljenja, ne vem, kakršnihkoli partnerjev v kakšne radikalne poteze, ampak z vodenjem ustreznih politik na teh področjih. In dejstvo je, da je javna poraba trenutno najnižja po letu 2000, za skoraj 5% točk v deležu BDP-ja, od 48,2 bo letos padlo na 43,6%. Brez kriz, brez siljenja, brez nesreč, brez vojn, brez vsega. To se da doseči, če se ukvarjaš z javnimi financami resno, če se ne greš nekih spektaklov in nekih demagogij, in tudi po tem je ta Vlada bistveno drugačna, kot so bile njene prejšnje oziroma pretekle vlade. Na eni izmed televizijskih oddaj, mislim, da je bilo to 16. novembra, ko so opozicijski predsedniki strank razpravljali o razmerah v državi, je gospod Pahor izjavil, da je ta proračun zelo slabo zastavljen. Govori o rebalansu proračuna, gospod Cvikl, gospod Pahor, da se razumemo, o rebalansu, imam magnetogram, pa ga niste nič opozorili. In je zelo natančno povedal, da se povečuje proračunski primanjkljaj in da je javna poraba previsoka. Po podatkih, ki jih imate na mizi in te bi moral tudi predsednik vaše stranke poznati, ker on je zelo odgovorna oseba, je v tej spremembi proračuna, ki je pred nami, proračunski primanjkljaj znižan za 76 milijonov evrov iz 306 milijonov na 230 milijonov. Vaš predsednik pa na televizijski oddaji govori o tem, da se proračunski primanjkljaj povečuje, to je izjavil eklatantno, neskladno s proračunskim dokumentom, ki je pred nami, to je videla vsa slovenska politična in strokovna javnost in nič. Nihče izmed stroke, nihče izmed politike ni odreagiral. S tem, da je izjavil nekaj, kar eklatantno dokazano ne drži. In takih biserov je še veliko. Ko govorimo o kvaliteti proračuna enega in drugega, ki sta pred nami, ne morem mimo tiskovne konference, ki jo je bila, ki je imela partnerska stranka Socialni demokrati in na kateri sta predsednik te stranke, gospod Pahor ali pa tovariš Pahor in novi tovariš gospod Cvikl izjavila in predlaga Vladi, da ta dva proračuna umakne, ker sta nerazvojna, ker ne sledita makroekonomskim spremembam. Kako je to pravzaprav možno, da se to izjavi? Istočasno pa se na te nerazvojne proračune, za katere predlagate umik, vloži na desetine amandmajev, tudi s strani vaše poslanske skupine. Popolnoma v neskladju s tistim, kar govorite javnosti. Mislim, da bi bilo in da je čas, da se ti kompasi nekako naravnavajo, da govorimo jezik, isti jezik in da ta jezik potem tudi na tak način ubesedimo, tako da so dejanja enaka besedam. Ta Vlada je tudi prva v novejši slovenski zgodovini, ki je izboljšala davčno okolje, tako za zasebnike, za individualne davčne zavezance, kot tudi za vse vrste gospodarskih subjektov. Do sedaj še ni bilo Vlade, ki bi te stvari naredila istočasno za obe skupini. Če je dala neke bonitete eni skupni davčnih zavezancev, je to kompenzirala pri drugi in obratno. Tokrat prvič, so bile znatne olajšave, znatne izboljšave, na obeh kategorijah. In tukaj so profitirali praktično vsi. In zelo veliko se govori tudi o najšibkejših skupinah. Dvig splošne olajšave pri davkih je bil, če to drži za eno delavsko plačo iz 2500 evrov na 2880 evrov. Ta Vlada je prva, ki je naredila konkretni ukrep pri davčni olajšavi za najnižji razred in tudi edina, ki je stopnjo dvignila pri najnižjem razredu. Istočasno pa se odpravljajo tudi vsi drugi davki, ki so še vezani na te zadeve. Zelo pomembno je, da se ne dogaja to, kar je bilo že večkrat povedano, da se davčne olajšave niso kompenzirale z dvigom DDV-ja, to kar je bila napoved in grožnja mnogih makro in mikroekonomistov vlad preteklega obdobja. Ostalo je pri istem DDV-ju in prav ta povečan DDV ni v ničemer, ker ni bil realiziran, zadel tudi teh najnižjih skupin. Zelo pomembno pa se mi zdi, da so ti proračuni nekako razvojno naravnani navsezadnje. Kajti, bistveno je povečanje na področju investicij za 60%, še posebej recimo na železnicah, državnih cestah, predvsem na koridorjih, zdravju in tudi bistveno večji so investicijski transferji za razne pravne in fizične osebe, kar navsezadnje pomeni to tudi določene vzpodbude za razvoj. Zelo veliko je govorjenja tudi o revščini. Nekateri poslanci o tem zelo veliko govorijo. Vendar na osnovi podatkov, ki jih imamo, lahko ugotovimo, da je ta država v okviru EU 25 tista, ki ima drugi najnižji prag revščine. Samo Nizozemska je tista med državami, ki ima manj ljudi pod pragom revščine, kot Republika Slovenija. Vse druge države, tudi mnogo bolj razvite, so tiste, ki imajo prag revščine bistveno višji. In te stvari niso za zanemariti in bi bilo dobro, če bi se v teh razpravah stanje, ki se je v tej državi zgodilo tudi upoštevalo. Ena stvar pa je zelo dobra in to predvsem zaposlovanje. Število brezposelnih se je v treh letih znižalo za 23.000, ob tem se je za približno toliko povišalo število delovnih dovoljenj in če bi sumirali, če bi ta delovna dovoljenja kompenzirali z domačimi zaposlitvami, bi bila zaposlenost tam nekje na nivoju 2 do 3%, kar je izjemen rezultat. Takega rezultata v tem primerljivem obdobju ni bilo še doseženega. In kar je še posebej pomembno, se zelo pomembno izboljšuje zaposlovanje predvsem tistih mejnih kategorij, tistih, ki so najbolj občutljivi. To so invalidi in to je mladina. Vse te podatke ste dobili pred parimi dnevi tudi na mizo. Moram še enkrat reči, da sem izredno zadovoljen, da je ta Vlada, ki je pripravila ta proračun prva, ki pripravi take proračune, da proračuni stojijo, tako po dolžini proračunskih let, kot tudi po makroekonomskih podatkih, po izkazovanju javno finančnega primanjkljaja. Celo več, rezultati so celo boljši. In prav zaradi tega bom oba proračuna za leto 2008 in leto 2009 tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vaša razprava, kolega Tanko pa je obrodila med drugim tudi repliko. Kolega Cvikl, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spodobi se, da se na navedbe vodje Poslanske skupine SDS odzovemo. Najprej, glede tako imenovanega zmanjšanja deleža javne porabe v BDP. Prištejte 4 krat po 40 milijard izločenega financiranja Darsa iz državnega proračuna, kar vam skupaj znese približno 160 milijard, kar vam na koncu da 600 milijonov evrov in to je približno 2% BDP. To sta točno tista dva procenta BDP za kolikor so poroštva Republike Slovenije višja in zaradi česar bo potrebno z letom 2009 za približno 40% povečati cestnine. Prištejte vsaj za 200 milijonov evrov povečanja zadolževanja družbe za upravljanje, bivšega sklada za razvoj, za nakupe nepremičnin za potrebe ministrstev in gospod Tanko ste že na tem, tako imenovanem tri procentnem zmanjšanju javne porabe. Če bi to veljalo, kar ste povedali, da se javna poraba zmanjšuje, da imamo restriktivno javno porabo, potem gospod Tanko ne bi imeli inflacijo, ampak bi imeli deflacijo. Proračunski primanjkljaj pada in ne raste. Proračunski primanjkljaj pada, kadar se ga pogleda vsebinsko. Napoved Evropske komisije, in to seveda je prav, da evropski poslanci gledajo. Če smo še v letu 2006 in 2007 verjeli, da bo ciklični in strukturni primanjkljaj v letu 2008 res padel, se je po sestanku že bivšega ministra gospoda Božiča s podpredsednikom Evropske komisije za infrastrukturo, gospodom Barrot-jem in potrebni vključitvi zadolževanja za Slovenske železnice, ta zgodba preprosto spremenila in zato je ciklično in strukturo usklajen proračunski primanjkljaj v letu 2008 kar 1,4 in ne 0,8% toliko kot je bilo v letu 2005. In to seveda je politika, na katero opozarjamo. In potem imamo še famozni, nekdo je o tem govoril, problem ali najemnine da ali ne. Z najemninami ni nobenega problema in z zakupninami, samo v državne javne finance morajo biti vključene v skladu z ustavnim načelom, da morajo vsi prihodki in odhodki biti v javnih financah, DSU-ja pa ni v javnih financah. In še o odnosu do občin oziroma problemu dohodnine. Reči, da ste zaprli proračune, potem, ko ste občinam vzeli.
Kolega Cvikl, vaš čas, za repliko imate na voljo tri minute [[...]]
[[...]]končujem, delež dohodnin, potem seveda to se pač preprosto ne da. Vse slovenske občine [[....]]
[[...]]kolega Cvikl, prosim, da zaključite.
[[...]]ne samo Ljubljana, so izgubile denar. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnji v tem krogu razpravljavcev je poslanec Vili Trofenik. Izvolite.
Hvala za besedo. Z ozirom da je malo časa na razpolago bom poskušal zelo kratko. Na žalost ministra za finance ni, jaz sprejemam njegovo idejo, da bi mi morali danes razpravljati, če že ne odločati o skupni porabi, vendar nismo mi krivi, če ni na diskusiji in materiala "penzijske" blagajne, zelo kratko in iz zdravstvene blagajne. Samo govoriti, da se je skupna poraba zmanjšala v strukturi ali preko merjenja, zopet deleža v GDP-ju, je seveda vprašljivo. Tako, kot je vprašljivo, sem že prej povedal, govoriti za sam državni proračun. Nedolgo je bilo povedano, da se je zmanjšal - ja, v tem deležu, ampak drugače, če pogledamo, pa se bo od leta 2006 na leto 2009 povečal za 2 milijardi 816 milijonov evrov, ali za 23%. Ne živimo več v inflaciji v bivši jugi, da bi lahko te številke bile normalne, te številke so abnormalne. Zdaj, ker ni časa, jaz sem danes mislil plastično prikazati problem inflacije. Strinjam se, del inflacije je posledica dviga cen živil ali prehrane, drugo je vezano na nafto, veste kako pa zgleda naša odgovornost, domača, ki je nočemo, ne znamo ali kakorkoli priznati. Dejansko je resnica, ne bi rad delal reklame za kakšno proizvodno in trgovsko firmo, zato sem se odpovedal prikazu v naravi, bom pa opisal. Če greste kupiti čokolado k Petrolu na bencinsko črpalko in kupite isto čokolado pri Debeli Berti, se opravičujem, to Štajerci vemo kje je to v Šentilju, ki še vedno obstaja, je tam za isto čokolado cena 1,5 evra, pri Petrolu pa mislim da 3 evre in nekaj čez 40 centov. Tako plastično zgleda problem inflacije pri nas. In seveda, bila je neka diskusija, lekcij osnov iz politične ekonomije. Jaz do danes nisem vedel, da Vlada gospodari z gospodarstvom. Mislil sem, da ustvarja pogoje za gospodarstvo. Verjamem, da gospodari s tistim ali je odgovorna za tisti del gospodarstva, ki je v lasti Republike Slovenije. Petrol vemo v kateri lasti je, podobno da dam pripombo, zelo zanimivo pa bo to projicirati na problem podražitve električne energije. Jaz seveda nisem tako naiven, je pa zanimivo spremljati. Večina distribucijskih podjetij je v lasti države, ali v večinski lasti države, najbolj odgovoren s tega področja opravičuje podražitev, potem uprave v teh distribucijskih podjetjih in nadzorni sveti zopet nekaj stokajo in mečkajo in poskušajo upravičiti kateri so predstavniki. Vlada jih je postavila, ne opozicija, niso privatne firme. Seveda pričakujem da gre v tem - ali bo odgovornost Vlade. Jaz bi pričakoval da bi zdaj nekateri leteli, ali pa da bi Vlada eventualne podražitve plačala tako, kot je bil nasvet, da neka pivovarna ne plača zaradi lastništva neke trgovske firme razlike ali pa uprava. Po enaki logiki zdaj pričakujem, da bo Vlada plačala, če bo do podražitve elektrike prišlo. Mislim pa, da je to igra, da ne bo prišlo, ampak da se bo Vlada pojavila kot veliki rešitelj. Najprej je napovedala podražitve, pozneje pa je ne bo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Jaz pa odpiram ponoven krog v povezavi z razpravo o splošnem delu predloga sprememb proračuna za leto 2008. Prosim vse poslance, ki želite razpravljati, da se prijavite. Hvala lepa. Imamo na razpolago oziroma se opravičujem, pet poslancev se je prijavilo k razpravi, en kolega pa je prijavo zamudil. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Sam bi želel nekaj reči na vsebino zagotavljanja zdravstvenega in socialnega varstva. Najprej bi želel opozoriti, da sem že na Odboru za zdravstvo ocenjeval proračune, ki sledijo temu programskemu uporabniku, hkrati pa opozoril tudi na dejstvo, da delež sredstev, ki so namenjeni obveznemu zdravstvenemu zavarovanju, ki ga obravnava zdravstvena zavarovalnica, iz leta v leto pada. To se mi zdi izredno pomembno ponoviti zaradi dejstva, kajti s strani državnega sekretarja je že bilo mogoče slišati, da bi lahko Vlada predlagala spremembo prispevnih stopenj in to v smer povišanja. To pomeni, da bi dodatno obremenili davkoplačevalce s povišano prispevno stopnjo za zagotavljanje istega, torej sedaj veljavnega nivoja zagotavljanja zdravstvenega varstva. In to zelo lepo lahko vidimo tudi skozi indekse, ki govorijo o prihodkih obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki bo prvič v letu 2009 padel pod 6% družbenega bruto proizvoda. In če lahko primerjamo recimo leto 2002, ko je bil ta delež 6,24 in če primerjamo leto 2009, ko bo ta delež 5,98, potem smo lahko zaskrbljeni, da so napovedi državnega sekretarja po dvigu prispevne stopnje za pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja utemeljene. Seveda zakaj je to potrebno opozoriti? Opozoriti je treba zaradi tega, kajti proračun je treba potem razumeti tudi v podporo socialno ogroženim in zagotavljanje ustrezne višine sredstev v okviru socialnih transferjev. In če pogledamo tudi te številke, je ta Vlada bila znana, da je tako skozi proračunska sredstva, torej v proračunu kot pa z ustrezno zakonodajo, skrbela za to, da je prihajalo do znižanja sredstev na socialnih transferjih. Zelo bi želel ponoviti tudi dejstvo, da ko je bil predsednik Vlade pri predstavitvi proračunov opozorjen, da proračuni ne vključujejo tudi možnosti sprejetja pokrajinske zakonodaje, nas je zelo podučil, da v pravni državi ni mogoče sprejemati finančnih obremenitev, če ni za to ustrezne zakonske podlage. Ko sem razpravljal vezano na posebno postavko v proračunu, ki je uvedena na novo, torej govori o zagotavljanju, ko govori o oprostitvi plačil premij za dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ki se nahajajo v okviru glavnega programa urejanja in nadzor sistema zdravstva, se za leto 2008 pojavi nova postavka v višini 4 milijone evrov, ki je namenjena temu, da bi se v Sloveniji 64.000 zavarovancem, torej socialno ogroženim, oprostilo doplačila za dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Seveda glede na vrednost, ki je na tej postavki za leto 2009 in je dvakrat višja, se da sklepati, da je ta Vlada predlagala za leto 2008 samo polovico potrebnih sredstev, seveda zanimivo je zakaj Vlada predlaga za pomoč socialno ogroženim, torej tistim, ki težko plačujejo dopolnilo zdravstveno zavarovanje, oprostitev tega plačila samo za polovico leta in to v letu 2008. In tukaj je zelo pomembno sporočilo kakšen odnos ima ta Vlada do socialno šibkih. Če bi jim ta Vlada želela pomagati, bi jim pomagala z oprostitvijo tega plačila že v letu 2005. In simbolika volitev v letu 2008 da jasen odgovor, da je namen te Vlade ustreči samo zaradi volitev pomoči socialno šibkim in oprostitev teh plačil. Jaz pričakujem glede na to, da smo v Poslanskem klubu LDS vložili amandma, ki povečuje višino teh sredstev na nivo leta 2009, da boste prisluhnili in dejansko pokazali, da vam gre za skrb za te ljudi, ne pa samo za predvolilni manever, na kakšen način boste rekli: "Aha, zdaj pa znamo pomagati 64.000, 65.000 tistim, ki so socialno šibki." In pri tem bi dodal samo še eno vezano na zagotavljanje kakovostnega zdravstvenega varstva. Leta se srečujemo z znano tezo, da primanjkuje sredstev za izobraževanje zdravnikov. V ta namen smo ustanovili drugo medicinsko fakulteto. Veliko je dilem o tem, ali bomo uspeli izgraditi kapacitete medicinske fakultete tako, da bomo lahko zagotavljali izobraževanje vsem, ki se vpisujejo na medicinsko fakulteto v Mariboru. Minister Bajuk je v lanskem letu dejal, tudi ob proračunski razpravi, "če bo potrebno bomo potrebna sredstva zagotovili v naslednjem letu". Vrsta dokumentov obstaja, da je koriščenje strukturnih sredstev na podlagi črpanja teh sredstev za izgradnjo medicinske fakultete ogroženo, če ne bomo v letošnjem proračunu zagotovili ustreznih sredstev za odkup stanovanj in za pripravo investicijske gradbene dokumentacije, zato da bi lahko drugo leto investicijo nadaljevali. In seveda tudi tukaj bo glasovanje koalicije jasno pokazalo, na kakšen način želi pomagati slovenskemu zdravstvu in zagotavljanju ustreznih kapacitet razvoja medicinske fakultete zato, da bomo v prihodnje lahko imeli ustrezno število zdravnikov, ki danes v slovenski družbi so problem. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedo vabim poslanca Mira Petka.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav! Proračun za 2008 in 2009 je razvojno usmerjen in naravnan, to je proračun, ki končno podpira regionalni razvoj in posledično zmanjšuje razvojni zaostanek podeželja in to je proračun, ki več namenja za investicije, tudi za lokalne skupnosti. Ta Vlada je bila menda prva vlada v samostojni Sloveniji, ki je spoznala, da Koroška ni le tam nekje okoli Celovca, da je nekaj Koroške tudi v Sloveniji. V letošnjem letu imamo za državne ceste na Koroškem odmerjenih 6,5 mio evrov. Proračun v letu 2008 namenja za sanacijo in rekonstrukcijo državnih cest 10 mio evrov. V prihodnjem letu se prične naložba v slovenjgraško bolnišnico vredna 15 mio evrov. S spremembo Zakona o financiranju občin so vse koroške občine znatno pridobile. Leta 2006 je 12 koroških občin imelo proračun v višini 36 mio evrov, v letošnjem letu imajo proračun v višini 42 mio evrov. Ta proračun 2008 in 2009 daje velik poudarek ekologiji, sanaciji okolja tudi v Mežiški dolini. Z amandmajem za proračun 2008 povečujemo sredstva za sanacijo s svinčenim prahom in drugimi težkimi kovinami v Mežiški dolini za dobrih 374.000 evrov, to je na milijon evrov. V proračunu 2006 in 2007 je bilo predvidenih in tudi izkoriščenih 626.000 evrov, to je nekdanjih 150 mio tolarjev, sedaj povečujemo to vsoto na milijon evrov, seveda, če boste kolegi in kolegice te amandma sprejeli. Za 2009 je vložen amandma, ki povečuje ta sredstva od nič evrov na milijon evrov. V postavkah ministrstva za okolje in prostor je za proračun 2008, 2009 predvidenih okoli dva milijona evrov za pitno vodo v Črni na Koroškem. Ta obstoječa voda je onesnažena s svincem in Korošci, Črnjani so tej Vladi in temu Državnemu zboru, ki bo sprejel ta proračun hvaležni. Danes je bilo precej rečenega okrog Jugoslavije, nekaj je bilo tudi jugo nostalgije, primerjava Jugoslavije s Slovenijo. Mogoče se bi bilo dobro spomniti nekaj tudi okrog tega kaj smo živeli in kaj smo doživljali v Jugoslaviji. Imeli smo par, nepar. Imeli smo bencinske bone, devize smo kupovali na sivem trgu, v trgovinah smo imeli pomanjkanje, inflacija je bila 100 ali 1000%. Na mejah pri nas na Koroškem, ko smo šli v gobe, smo hitro zapadli v 100 metrski pas, JLA je hotela tisti par širiti na tisoč metrov oziroma kilometer. Imeli smo centralizem, za katerega so sicer pravili, da je demokratični centralizem. Imeli smo diktaturo, menda je bila diktatura proletariata, v resnici je bila diktatura ene stranke, ene partije. Vojaška policija, spomnite se, je zapirala civiliste, vojaško sodišče je sodilo civilistom. In imeli smo eno elito, to je partijsko elito, vsi ostali pa smo bili enaki. Bili smo enaki v revščini. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Milan Petek. Izvolite.
Vendar takrat nekateri niso upali pisati tako kot so pisali v prvem obdobju osamosvajanja. Torej jaz ne bom ponavljal tistega, kar sem v predstavitvi stališča v glavnem povedal, o teh globalnih temah, ki se tičejo proračuna. Najprej bi rad gospoda Drobniča popravil, verjetno se je nehote zmotil, da mu je amandma zavrnil predsednik Odbora za nadzor proračuna. Ta se celo sedaj imenuje za nadzor javnih financ, to je bil predsednik odbora za finance, pa je poslovniško pravico uveljavljal. Jaz bi rad na neko dogajanje ali pa na neko pravilo, ki počasi se mi zdi kvari ali pa bledi pomen poslancev in pa parlamentarne razprave opozoril. V letu 2008 oziroma v proračunu je v tem obdobju, ko smo proračunsko razpravo odpirali, bilo vloženih vseh skupaj 115 amandmajev. To je znano. Od tega jih je bilo 71 opozicijskih in 44 koalicijskih. Znani podatki, niti eden opozicijski amandma, pa lahko je bil še tako dober, lahko je bil še tako opravičen, lahko je bil še tako tehtno obrazložen, ni bil odobren, ni bil sprejet. Bilo jih je 42 koalicijskih, dva sta imela problem, ker nista bila vložena pravilno, proceduralno in zaradi tega jih je bilo potrebno ne sprejeti oziroma odbor se ni opredelil do njih. Sedaj si samo to predstavljate, to razmerje in to je tisto kar javnost, upam da preko tega medija oziroma tega prenosa mora vedeti; popolna uzurpacija, torej proračuna, proračunske razprave, proračunskih potreb in pa uzurpacija, glasovanje, koalicijo odpišite od vsega začetka. In to doživljamo pri obeh proračunih. Na prvi seji, tako odborov, na katerih smo po pristojnosti oziroma po zainteresiranem področju razpravljali, smo doživljali na prvi seji odbora za finance, ko smo obravnavali amandmaje k letu 2009, smo to doživljali na drugi seji Odbora oziroma prvi sejo odbora, ko smo obravnavali 2008. Torej ves čas totalno negacijo in ves čas totalno zavračanje tudi upravičenih amandmajev, ki jih pač poslanci koalicije zaradi discipline, ki pri vas očitno vlada, morate zavrniti, pa čeprav sem prepričan, da bi marsikateremu dali tudi podporo. In to prakso nadaljuje Vlada na način, da se, ko se opredeljuje do amandmajev pri opoziciji, torej amandmaje zavrača, kot je rekel kolega Anderlič in jih zavrača še z neko obrazložitvijo. Dogaja se pa pri koalicijskih amandmajih, da niti obrazložitve ni, torej samo podpira. Jaz bi, "pr'mej duš" rad vedel zakaj se je Vlada odločila, da koalicijske amandmaje podpira. Tega iz tega teksta ni videti, ampak samo suhoparna beseda "podpiram". Torej upam, da bo Vlada vsaj za nekatere od teh amandmajev v tem nadaljevanju znala pojasniti kje so razlogi za to, da se je opredeljevala različno do koalicijskih oziroma na različno do opozicijskih. Zanimivo je vprašanje kako se je sedaj naenkrat pojavilo toliko koalicijskih amandmajev, 44. Torej, kaj se je zgodilo v glavah in v razmišljanju koalicijskih poslancev, ki do tega zadnjega trenutka očitno niso nič vlagali, ker ne vem kakšno filozofijo jim je nekdo v glavo vtepel. Jaz imam odgovore, ki sem si jih ustvaril, seveda, v svoji glavi. Verjetno se zavedajo, da ne bodo več vladali tej državi. In leto 2008 ustvarja nastavek za to, da se neke stvari dokončajo v 2009. Torej, če hočem v 2009, v katerem ne bom vlagal, moram vložiti amandmaje za leto 2008, imam svojo cesto, imam svoj investicijski projekt, imam svojo zaslugo zato, da je do proračunskega amandmaja oziroma uvrstitev v proračun prišlo in pasel se bom še na tem projektu, na tej cesti, na tej potezi, na tej sanaciji, na tem kulturnem društvu in tako dalje še v letu 2009 in to bo moj ves prispevek kot poslanca v tem mojem lokalnem okolju. Ta poslanec očitno ne zna razmišljati mimo teh meja lokalnega okolja, v katerem se mi zdi, mora zadovoljiti neke interese. Samo mislim, da lahko to zadovolji drugače, da ta Vlada že pripravi te njegove potrebe po vlaganjih v nekatera področja, pa bi vsaj rekel: verodostojen je, vlada in proračun ima verodostojnost, in ga lahko podprem tudi kot koalicijski poslanec. Danes kaže, da to ni tako in očitno je tukaj neka špekulacija, ki se zna seveda maščevati. Za vsakega od teh amandmajev vsaj na cestnem področju sem prepričan, se da najti tistega, ki ga je vložil. Ime poslancev, ki so ga vlagali ali poslank, ki so vlagale, ne bom tega počenjal, tisti, ki so to počenjali veste najbolje sami. Poglej kraj in poglej lokacijo, kje se kaj dogaja, pa veš kdo je boter, kdo je tisti, ki je to zmago veliko seveda tudi dosegel. In tako pridemo do tistega sklepa, ki ga pa sedaj kot mariborski poslanec moram na koncu še potegniti. Kdo pa pravzaprav v tem Državnem zboru od koalicijskih poslancev sploh razmišlja o tem kaj pa ta Maribor in njegova okolica potrebujejo. Čisto nihče. Gospoda Kanglerja ste prepričali, da je šel kandidirati za župana, ta borec za Maribor je sedaj izpadel v koaliciji. Torej, piše vam predloge za amandmaje, piše pozive: podprite nas v tej in tej investiciji s tem in tem projektom, pri tej in tej cesti. Odziva ni. Ker to naredimo opozicijski poslanci, je odgovor seveda jasen: vaše ceste, mariborske ceste, mariborske investicije ali ožjega okolja ni. Tu bi sicer vprašal nekatere bližnje mariborske poslanke, ali so pozabili, kam pravzaprav so hodili v službo, kje so se šolali, po katerih cestah so se vozili, s katerim avtobusom so se vozili, v katero gledališče so hodili, v katero bolnico so hodili. Pozabili so. Kot izgleda so pozabili, in to upam, da slišijo Mariborčani, ki morajo vedeti, da v tem parlamentu so mariborske interese poslanci koalicije, pa recimo Srečko Hvauc, pa recimo to gospod Vili Rezman, morda najbližji gospod Marijan Pojbič, še kdo je, da ne bi našteval, Maribor zanemarili, Maribor so, če mene vprašate, izdali. Mi lahko vlagamo amandmaje, mi se lahko borimo za bolnico, mi se lahko borimo za ceste, mi se lahko borimo za gledališče, mi se lahko borimo torej za vse, kar Maribor in okolica Maribora nesporno pričakuje - žal rezultata ni, zaradi tega, ker je nekdo dal komando: "71 opozicijskih amandmajev zavrniti, koalicijske pa seveda podpreti!" To mi je ležalo na duši in to je tisto, kar sem želel povedati tistim, ki se bomo v petek srečali z mariborskim županom na kosilu, na katerega nas je povabil zaradi tega, ker se je z nami hotel dogovoriti, kako mariborske interese uveljavljamo in zagotavljamo in seveda za njih skrbimo, tudi v Državnem zboru. Kaj mu bomo povedali, to vprašam vas, ki boste prišli skupaj z menoj na kosilo. Hvala.
Hvale lepa tudi vam. Na razpravo o posameznih vloženih amandmajih, nekaj jih je tudi s področja Mestne občine Maribor, podpisanih, kot ste pravilno ugotovili, bomo prešli v nadaljevanju. Pred tem pa bomo opravili še del, v katerem smo trenutno, to je splošni del predloga sprememb proračuna za leto 2008. K besedi vabim poslanca Zvonka Černača. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni. Jaz bi predlagal, da si nekateri najprej preberete gradivo. Res, da ga je približno en meter, ampak preberite si najprej, kaj v njem piše, preden bomo prešli na razpravo o amandmajih, da ne boste govorili mimo. Druga stvar. Priporočam vam, da se vsaj v lastni poslanski skupini zmenite, ali so zdaj za vas ceste pomembne, se pravi ti tako imenovani asfalti, ali niso. Ker eni govorite da niso, drugi govorite, da so. Če ne se bo še tisto, kar je ostalo v LDS-u, razsulo. Mislim, da obravnavamo ta predlog sprememb proračuna za 2008 in 2009 v razmerah za katere pa ste - in tukaj ste hvala bogu enotni, kljub temu da ste bili v napovedih v preteklih letih nekateri zelo pesimistični - enotni, da je to v obdobju visoke gospodarske rasti. V obdobju take gospodarske rasti, kot je ta Slovenija še ni imela, in ob nekih ustreznih in ugodnih pričakovanjih tudi za naslednja leta. In na drugi točki smo si tudi enotni: soočamo se z velikim problemom inflacije, ki lahko na dolgi rok škodljivo vpliva tako na te ugodne kazalce kot tudi na naš položaj doma in navzven. In če smo na tej točki enotni, da je inflacija resen problem - in inflacija je v vsakem primeru resen problem - , je potem, če ga želimo obravnavati kot resen problem, prav, da se soočimo z vzroki, kaj so vzroki inflacije v Sloveniji v tem obdobju. In tudi glede tega, če se boste soočili s strokovnimi ocenami, ki smo jih lahko zasledili tako v delu strokovne javnosti kot tudi danes v tej dvorani in ob obravnavi teh dokumentov na seji matičnega odbora v soboto, bomo verjetno lahko vsi skupaj prišli do ene temeljne ugotovitve, da so vzroki inflacije tako zunanji kot notranji. In verjetno se razlikujemo samo v tem kakšen poudarek daje posameznik tem, zunanjim in notranjim vzrokom. Brali ste verjetno, da se v tem tednu pričakuje skok cen nafte preko 100 dolarjev, se pravi, prebita bo ta magična točka. Brali smo o tem, da je bila ne samo Slovenija, ampak celotna evropska javnost prizadeta s podražitvami hrane, res pa je, da je bila v mesecu oktobru ta medletna rast cen hrane na področju Evropske unije 3,6%, pri nas pa 12,3%. In če vzamemo v obzir, da je glavni generator te povečane stopnje inflacije, ki jo beležimo na točki 5.1. ravno rast cen energentov, predvsem nafte in cen hrane, v kolikor teh dveh pospeševalnikov ne bi bilo v takšnem deležu, kot smo mu priča, potem bi lahko govorili o inflaciji v tistih normalnih okvirih, v okviru kriterijev, ki smo jih sprejeli, ko smo vstopali v Evropsko unijo. Zakaj, torej se pri nas hrana draži bistveno bolj kot zunaj? Zaradi Vlade? Zaradi drugih vzrokov ali zaradi česar? Verjetno je poglaviten razlog ta, da je ta naš trg, kar ste nekateri že ugotovili, še vedno nekonkurenčen, da ima na drugi strani visoko konjukturo, ampak je nekonkurenčen tako v živilskopredelovalnem sektorju kot v sektorju trgovine. In da bi zaradi tega verjetno moral posebno vlogo odigrati naš regulator, se pravi Urad za varstvo konkurence. In spomnili se boste, da je pred kratkim odstopil direktor tega urada, in spomnili se boste, da smo bili vsi ne le v opozicij, pač pa tudi vsi ostali zelo kritični do njegovega dela in da očitno ni opravil tiste vloge, ki bi jo kompetenten regulator lahko opravil na takšnem trgu, kot je slovenski trg, ko bi lahko z malo truda ugotovil, da vse marže, ki so nad 50% do 60%, so netržne, neevropske in govorijo o tem, da gre za nek zaprt trg, ker gre za kartelne ali ne vem kakšne dogovore. In v kolikor bi to delo opravil malo bolje, sem prepričan, da se s temi parametri, o katerih govorimo danes, ne bi srečevali. In tukaj je naloga za naprej in to je posredno tudi naloga Vlade, kajti regulator deluje v okviru nekega ministrstva in mislim, da bo potrebno tudi temu novemu regulatorju povedati, kakšna je njegova vloga in zahtevati ustrezne rezultate. Kajti pričakovanja, da se bodo ti trgovci, od katerih verjetno eden diktira igro, ga ne bom imenoval, da ne bi ogrozil družine SD-ja pri tem, da se bodo sami dogovorili, da bodo sami znižali marže, tega mislim, da ni pričakovati in v kolikor ne bomo doživeli posega po tej plati, ne bomo doživeli tudi postopne odprave strukturnih vzrokov za inflacijo. Nekateri ste govorili o tem, da je proračuna za 2008 inflatorno naravnan in da je ta proračun takšen, kot je, pospeševalnik inflacije oziroma teh inflatornih pričakovanj. Iz česa ste tukaj izhajali, vsi kazalniki govorijo proti temu! Vprašam vas, tiste velike strokovnjake, ki ste danes govorili o tem, kakšen je vpliv na inflacijo, če se, recimo, zadolžuje država za 230 milijonov evrov, in kakšen je vpliv na inflacijo, če se zadolžuje nek gospod Bine ali pa gospod Tone za 230 milijonov evrov in menedžersko odkupi neko podjetje? Kakšen je vpliv inflacije v primeru enega in drugega dolga? Verjetno mi boste strokovnjaki znali odgovoriti na to vprašanje, če pa si niste znali odgovoriti na to vprašanje, vam pa povem, da ta primanjkljaj države ni eden od tistih generatorjev, katerega bi želeli prikazati. Še posebej ob dejstvu, da se proračunski primanjkljaj iz leta v leto znižuje in da je z 2,3% BDP-ja v letu 2004 padel oziroma bo padel na 0,57% letos in naj bi se v letu 2009 znižal na 0,3%. In tudi tukaj so tudi med vami razmišljanja o tem, ali bi bilo primerno, da bi že v tem obdobju visoke gospodarske rasti presekali in prišli do presežka, ali ne. Ali je bolje, da imamo nek minimalen primanjkljaj in omogočimo določene investicije, ki so nujno potrebne za to državo - še posebej v smislu te nove finančne perspektive 2007 - 2013, ko v isti sapi govorite, da smo pa premalo uspešni? Ampak, če hočemo biti bolj uspešni, moramo tudi lastna javna sredstva v tej državi zagotavljati. In verjetno se bomo strinjali v oceni, da minimalen primanjkljaj v naših razmerah ne škodi, je kvečjemu dober, je pozitiven, če so seveda vsi ostali elementi, fiskalna politika in tako naprej, v teh okvirjih, kot govorimo, da so. Tudi glede bruto zunanjega dolga 30,8 milijarde evrov, 22,8 milijarde od tega dolga je zasebnega dolga. Samo 8 milijard je dolga sektorja države. Da se odhodki sektorja države od leta 2004 naprej drastično znižujejo, je bilo tudi že veliko govora. Prišli smo iz 46,5% BDP-ja v 2004 na 43,6 v letu 2007. Da je davčna reforma dejansko pomenila zmanjšanje bremena vsem, tudi tistim z najnižjim dohodkom, mislim, da nikomur več ni sporno, kajti tudi najnižji davčni razred je bil s 17% davčne stopnje razbremenjen na 16% davčno stopnjo. Da je ta drugačen način, poenostavitev sistema s 5 na 3 davčne razrede pomenila boljši pristop pri pobiranju davkov in da iz tega naslova dosega ta država boljše rezultate, mislim, da je bilo tudi že večkrat povedano. In tukaj spet pridemo na tej točki v neko protislovje, ko pravite: "Mi ne moremo tega proračuna sprejeti. Sprejeli bi ga, v kolikor bi se takoj odpravil davek na izplačane plače in v kolikor bi se najnižja stopnja DDV znižala z 8,5 na 5%. "Zanimivo! In kaj bi se zgodilo? Kje bi končal ta denar? Kje bi končal ta denar, vas vprašam! Ponovno pri tistih, za katere pravite, da ni prav, da tako bogatijo. Pri najbogatejših bi končal, ker bi se prelil v dobičke. Mislim, da je ta postopen način odprave davka na izplačane plače pravilna pot, kajti s stopnje 3 do 11,8%, kot smo z njo začeli v tem mandatu, se bo v prihodnjem letu oziroma s 1.1.2009 ta stopnja ukinila. Od 1.1.2009 tega davka ne bo več. V povezavi s tistim, kar sem na začetku povedal, je bilo tudi mnogo govora. Govora je bilo o tem, da je ta proračun nepravilno strukturiran, da je prevelik poudarek vlaganju v asfalte, v ceste in premajhen poudarek v tisto, kar naj bi Slovenijo pripeljalo na višji nivo razvitosti, se pravi v znanje, tehnologije in tako naprej. Jaz tega občutka nimam. Ko gledam številke, ki jih imamo zapisane v tem dokumentu, ugotavljam, da je s primerno dozo dimenzioniran tako obseg infrastrukture, te neposredne materialne infrastrukture, kot tiste infrastrukture, ki se ji reče znanost, tehnologija, šolstvo in vse ostalo, kar je potrebno zagotavljati, da lahko država deluje na normalen način. Se boste pa verjetno strinjali s tem, da je enkrat že treba te avtoceste končati. Kajti, drugače jih bodo gradili še naši vnuki. Mislim, da je ta projekt potrebno pripeljati do konca, da je potrebno od tistih, ki s tem upravljajo, zagotoviti maksimalno gospodarnost, odgovornost za to gospodarnost in da je treba zagotoviti pravično cestninjenje, se pravi, treba je zagotoviti, da bodo cestnino dejansko plačevali vsi tisti, ki se po avtocestah vozijo, ne pa da bo to cestnino plačevalo približno 63% uporabnikov cest, avtocest, kar se sedaj dogaja zaradi tega, ker nimamo pravičnega sistema cestninjenja. Kar pomeni, da je potrebno pospešiti projekt cestninjenja v prostem prometnem toku. In argument temu, da tukaj pri teh asfaltih nimate prav, je tudi v tem, da se sredstva za znanost in tehnologijo od leta 2004 na leto 2008 povišujejo za približno 100 milijonov evrov - s 163 na 263 milijonov evrov - , da se povečujejo sredstva za terciarno izobraževanje, za aktivnejšo politiko zaposlovanja za 53% glede na leto 2004, da se povečujejo sredstva za občine - ta Vlada je uvedla 3% dodaten finančni prispevek občinam za investicije in tukaj moram reči ne razumem, kaj govorite nekateri, ko operirate s to odločbo Ustavnega sodišča, po kateri naj bi Mestna občina Ljubljana tožila državo, če ne bo ji država nekaj v skladu s to odločbo dodelila oziroma dala. Odločba je jasna. Ta Državni zbor mora v enem letu uskladiti 8., 11., 14., 23. in 38. člen Zakona o financiranju občin. Zelo jasna. In ne vidim nobenega pravnega temelja, nobenega razloga za to, da bi nekdo, katerakoli občina z neko tožbo od te države nekaj zahtevala. Zadevo je treba urediti zaradi tega, ker je Ustavno sodišče ugotovilo, da so neka sredstva izvirna in kot takšna jih je potrebno opredeliti in to je vse. In zagotoviti vsem na tem območju približno enake pogoje. Dvomim, da bo tista sredina, ki je najbolj razvita in ki že sedaj ustvarja izjemne lastne prihodke, bila deležna še nekih dodatnih odstopljenih virov iz tega naslova, močno dvomim, prej obratno. Tako mislim, da tudi glede tega je treba stvari pogledati realno takšne, kot so. Povečujejo se sredstva za vrtce, postopoma naj bi se uvedel brezplačen vrtec za večje družine, za učbeniške sklade in tako naprej, tako da mislim, da bi lahko naštevali še kar nekaj časa. Res je, da se znižujejo sredstva za tako imenovane socialne transferje, ampak zaradi tega, ker se znižuje brezposelnost in znižuje se število tistih, ki so upravičeni do teh transferjev, ker se je v letih od 2004 do danes zgodilo 70.000 novih delovnih mest. Pri črpanju EU sredstev v obdobju 2007-2013 ste nekateri izrazili nezadovoljstvo zaradi te dinamike črpanja v 2007 oziroma skrb, ali bo ta država uspešna pri tem in ali jih bomo uspeli počrpati v tej višini, kot je predvidena v proračunu za 2008 - mislim, da je nekaj čez 800 milijonov evrov. Jaz sem prepričan da! Bom povedal, zakaj. Zaradi tega, ker smo v letu 2007 začeli novo finančno perspektivo, določeni administrativni okviri so se dogajali tam nekje do poletja, preden so bile te stvari potrjene na Evropski komisiji, je potekel nek čas in normalno je, da gre za sredstva, ki se namenjajo investicijam, ki potrebujejo določeno predpripravo. Tako jaz tukaj, kolegice in kolegi, res ne bi bil zaskrbljen, mislim, da je to področje dokaj realno ovrednoteno za leto 2008. Tisto, kar pa se mi zdi bistveno pri teh sredstvih, je pa to, na kar ste nekateri s strahom opozarjali junija 2005, ko ste rekli, da je šel predsednik Vlade Janez Janša raje spat, kot da bi se pogajal za luksemburški predlog in tej državi poskušal izbojevati finančno perspektivo pod luksemburškim predsedstvom junija 2005 - ni šel spat, bi bilo pa bolje, če bi res šel spat, ker ne bi nič izpogajal, vsi tisti, ki so se takrat pogajali okrog Poljske so dobili 10% na koheziji, decembra pod angleškim predsedstvom manj. In samo pravilna odločitev v pravem trenutku je bila tista, ki je pogojevala ustrezno višino sredstev, ki jih ima Slovenija na voljo v obdobju prihodnje finančne perspektive. Družba za upravljanje oziroma tako imenovana DSU in zagotavljanje prostorskih možnosti za delovanje šol in javne uprave. Ne vem, mogoče je bil pa ta recept, ki so ga imele prejšnje vlade, boljši, ko so najemale prostore po zelo visokih najemninah, po takih najemninah, da se je investicija izplačala v sedmih letih in po sedmih letih plačevanja najemnin ni imela država ničesar v rokah. Ne vem, če je bil ta sistem boljši. Mislim, da je bil bistveno slabši. Mislim, da je to, da država zagotavlja prostorske možnosti na tak način, da bo potem ostala tudi lastnica boljši, in mislim, da je dobro, da ne obremenjuje neposredno javnih sredstev, ker s tem zagotavlja večje učinke, tako finančne kot prostorske. Nekateri ste danes, pa tudi že pred obravnavo, izpostavili, da je boje, da ne sprejemamo sprememb. Naj ostane to, kar imamo sprejeto za 2008 v veljavi. Tudi danes je bil, mislim, da celo proceduralni predlog izpostavljen "ustavimo, ne sprejmimo". Tega pa res ne razumem! Resnično pri najboljši volji, tega pa ne razumem. Se pravi, pustimo, naj bo primanjkljaj večji, kot ga z rebalansom sprejemamo, naj bo 0,9 ne 0,6 in potem 0,3, naj bo večji, ker je to boljše za to državo, kot če to stvar popravimo in izboljšamo javnofinančno situacijo. Ne razumem več resnično ničesar. Se pravi, vi bi pristali na to, da namesto 230 milijonov evrov primanjkljaja v 2008 naj ga bo 306, istočasno pa govorite, da je to za Slovenijo boljše. Jaz tega, poglejte, ne razumnem, dvomim pa, da to logiko razumejo državljani, ki so nas sem izbrali zato, da naredimo vse, da gospodarno ravnamo z javnim denarjem. In menim, da je ta proračun za leto 2008 realen, v okvirjih, kot ga je bilo mogoče sestaviti, da pomeni gospodarno ravnanje z javnim denarjem, zato mislim, da ga velja podpreti. Upam, da sprejemanja ne boste obstruirali, na opozicijo mislim, tako kot ste to storili preteklo leto. Hvala lepa.
Hvala gospodu Černaču. Gospod Pukšič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, ministri, predstavniki Vlade. Nekateri kolegi, ki se sprašujejo, kaj vendarle se je zgodilo, da ni možno sprejemati opozicijskih amandmajev in nimajo veliko kilometrine tukaj v Državnem zboru, bi rad pojasnil sledeče. Ta koalicija bo sprejela tako za 2008 kot za 2009 nekaj opozicijskih amandmajev. Prejšnja koalicija v prejšnjih mandatih - sam sem bil v dveh mandatih v opoziciji - je v celih šestih letih od 227 amandmajev opozicije sprejela, kolegica in kolegi, nič več in nič manj kot 2 v šestih letih. Ampak niti enega od največje opozicijske stranke, ki se je imenovala Slovenska demokratska stranka! Torej, toliko okoli tega. Kar se tiče nekaterih amandmajev in proračuna v zvezi z investicijami v mariborski bolnišnici oziroma v mariborskem zdravstvu, lahko povem, da imamo približno 1,8 milijona evrov za investicije v mariborsko zdravstvo. Res pa je, da so nekateri kolegi, ki prihajajo prav iz mariborskega bazena, celo bili kandidati za župana, in bog je že vedel, zakaj jim te naloge ni namenil, ker so v tem Državnem zboru celo glasovali proti garancijam za obvoznico v Mariboru. Res je tudi, da je moj poslanski kolega Miro Petek dobil s kijem po glavi, kar bi lahko imelo tudi kakšne druge posledice, ampak ko sem poslušal njegovo razpravo, je bila popolnoma normalna. Ko so pa govorili drugi kolegi, ki niso dobili s kijem po glavi, pa sploh ne vem, o čem so govorili, kaj šele, da bi imelo to kakšno vsebino. Nekaj od tega, seveda, bi povedal moj poslanski kolega Jože Jerovšek, ampak tako kot pač v opoziciji spoštujemo vse in vsakega, tako doma kot naše zamejce, je moj kolega tudi kot predsednik Odbora za zunanjo politiko v tem trenutku odšel na žalno sejo. Kot veste, umrl je deželni svetnik Mirko Špacapan. Ko govorimo o nekih drugih zadevah v tem proračunu, predvsem tistem delu nekaterih mojih poslanskih kolegov, ki so zadnjih 14 dni ali treh tednih poslušali ali brali intervjuje enega od kolegov županov, ki si odločbi s 4. oktobra 2007 ni prebral - tudi ti moji kolegi si je niso, jaz jim priporočam, da si jo preberejo - ko govorijo, kje ima ta Bajuk denar za vračanje nekaterim občinam, ki v tej odločbi menda piše. Če nekdo pokaže to številko, meni ali pa tej Vladi, kaj ima komu za vrniti, potem bo seveda ta Vlada in ta koalicija s temi ministri to naredila. Povem vam samo nekaj. Glede na to, kar sem že govoril prej o neki kilometrini, bili so finančni ministri, Gaspari, Rop in dr. Mramor. Vsi ti ministri so vedno, ko smo se pogovarjali, za boga, kdaj boste vendarle popravili tisti zakon o financiranju občin iz leta 1998, rekli: "Pukšič, saj bi, ampak, to je tako velik problem in nas boli glava, saj si ne upamo popraviti napake, ki smo jo leta 1998 naredili." Moj poslanski kolega Vili Trofenik točno ve, da je takrat v tisti zakon, korektno in pošteno hotel zraven tega, da so dobile 20% čez primerno porabo mestne občine, bi bile tudi ali pa bi morale biti tudi zadolžene tako za knjižnice, muzeje in tako dalje. Denar so dobili, nalog in obveznosti pa niso dobili. Zato, drage moje kolegice in kolegi, se mi postavlja celo vprašanje, da bi bilo potrebno na osnovi odločbe Ustavnega sodišča, vam bom pa nekaj prebral iz nje - ustanoviti celo preiskovalno komisijo v tem Državnem zboru, da bi ugotovila politično odgovornost prej omenjenih ministrov in predsednikov vlad, kdo je torej oškodoval vse ostale občine v tej državi. Gre za politično odgovornost. In naj državljanke in državljanke te države to vedo in resnično razmišljamo o tem, da bi bilo potrebno narediti preiskovalno komisijo. Poglejte, tisti, ki si odločbe niste brali in govorite nekaj na pamet ali pa govorite tako, kot da bi dobili resnično s kakšnim kijem po glavi, piše na 10. strani [[...]] [[Kaj me lahko pustite do konca, da govorim, da zaključim to zgodbo v zvezi s tem proračunom?]] Poglejte, na 10. strani v 32. odstavku v odločbi Ustavnega sodišča piše - seveda to ni kakšen intervju kakšnega zafrustriranega župana - : "zato zakonsko urejanje prerazporejanje lastnih sredstev" med posameznimi občinami v primeru ustvarjenih presežkov, lastnih virov nad izračunano primerno porabo; "ne pomeni protiustavnega posega v finančno avtonomijo občin." Ne pomeni protiustavnega posega v finančno avtonomijo občin - prvič. Drugič, v tej odločbi piše tudi, Ustavno sodišče jasno pove, da je država z zakon o financiranju 1/1, končno izpolnila svojo dolžnost, da izenači prebivalce, ne glede na to, v kateri občini živijo. In tretjič. Trditev predlagateljic, da mora sistem financiranja občin upoštevati različen prispevek prebivalcev posameznih občin, Ustavno sodišče v celoti zavrne! V celoti zavrne! No, in jaz mislim, da je to toliko argumentov, da je res dobro, da tudi opozicijski poslanci, ko že nastopajo, da si vendarle te argumente in te fakte, ta dejstva tudi preberejo. In če hočete za konec. Bogatejše občine zato z vidika zagotavljanja zakonskih in ustavnih nalog nimajo nič več pravic od manj bogatih občin. Sredstva, ki jih predlagateljice dobijo nad primerno uporabo, niso ustavno varovane in Ustavno sodišče ne zagotavlja varstva; še več; prerazporejanje sredstev med primerno porabo je skladno z načelom sorazmernosti. Seveda zelo enostavno in zelo lahko bo za to koalicijo tudi ta zakon spremeniti v tej smeri. Če zaključim s tem. V tej odločbi tudi piše, da sprememba sistema financiranja občin sama po sebi ne pomeni protiustavnega posega v ustavno zagotovljene pravice. In ker je sinoči moj prejšnji poslanski kolega Tone Partljič komentiral tudi posamezne nastope in delo nas kolegov poslancev, je rekel zame: "Pukšič je utihnil, kar ni nobena škoda." Dragi moj Tone, nisem utihnil, če bi pa utihnil, bi pa resnično bila škoda. Vendar ti, dragi moj Tone, če sedaj gledaš ali poslušaš, dobro več, da v koaliciji si pač glasnejši, znotraj za zaprtimi vrati. In tam sem se in smo skupaj s kolegi [[...]]
Gospod Pukšič. Gospoda Partljiča ni tukaj in ne bi polemiziral.
Saj jaz tudi nisem bil sinoči na POP TV-ju, ko je Partljič govoril, zato mu moram javno, preko te institucije, preko instituta, ki ga imam na razpolago, povedati. Torej, veliko teh stvari smo spremenili in naredili, tako dopolnili zakon o vračanju v javne telekomunikacije, pripravili in sprejeli zakon o financiranju občin in seveda tudi končno naredili zakonodajo o regionalizaciji. Kolegice in kolegi. Ta proračun za 2008 in 2009 je eden izmed boljših, ki ga je naredila tudi ta koalicija. In jaz sem prepričan, nekateri se sicer bojijo, da ne bi več vladali leta 2008 po naslednjih volitvah - seveda bomo, ker že sedaj na koncu 2007 smo vam želeli ponuditi priložnost, da bi odgovornost prevzeli v roke, če si jo seveda želite. Ste rekli: "Bog ne daj, nam je lepše tako" in potem je tudi boljše za to državo, da še ostanete nekaj časa v opoziciji, ker tako dobrih proračunov, kot imamo tega, dolgo več potem ne bo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Trofenik ima repliko.
Hvala. Glede na omejeni čas bom telegrafsko, kolega Pukšič me je omenil, bil je pa nekorekten. Zakon, gospod Pukšič, katerega pobudnik si bil, je na Ustavnem sodišču padel takratni ne zaradi vsebine, ampak zaradi procedure, ker ga takratno vodstvo Državnega zbora v skladu z Zakonom o lokalni samoupravi ni poslalo v mnenje občinam. Pika! Drugič. Kaj je razlika med takratnim oziroma sedanjim zakonom in v čem sta si podobna? Takrat si bil glede na porazdelitev lastnih virov občin dotiran, nisi bil med tistimi 23-mi, ki so imele presežek, danes si pa med tistimi, ki imajo presežek nad potrebnimi sredstvi in to na podlagi člena, ki je protiustaven. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Anderlič, niste bili imenovani, takoj v naslednjem trenutku se boste lahko prijavil k razpravi. Prijava k razpravi teče. Gospod Anderlič, prosim, pritisnite na gumb in boste lahko govorili. Gospod Moge, izvolite, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Ob govorjenju o tem proračunu lahko rečem, da se v dolgem parlamentarnem odboju ni nič spremenilo. Še vedno velja na eni strani Vlada, na drugi strani Državni zbor s pozicijo in opozicijo, razprave so iz parlamenta v parlament enake, na koncu se glasuje in vsi zapremo glasovalne naprave in gremo domov. Mislim, da se pojavljajo stvari, recimo, ko nekdo iz opozicije govori, tudi če ima ne vem kakršnekoli argumente, se ga udari z vsemi topovi po glavi in se zato ne glasuje. Kot sam primer bi lahko navedel, recimo, naslednjo stvar: še vedno so bili privilegirani poslanci narodnosti pri proračunu, ki so vedno postavljali upravičene zahteve za dodaten denar, pri vsaki vladi se jim je vedno ugodilo, vedno so dobili ta denar. Ne vem, zakaj tudi poleg tega, da so res ta denar potrebovali, ampak verjetno je mogoče tudi še kaj drugega za tem, da vsaka vlada tako popušča tem rečem. Tako na tem segmentu ni nič novega in zato ne moremo šteti, da se je tukaj zgodilo nekaj novega. Ta zdajšnji Državni zbor ima najbolj naoljen in uglašen glasovalni stroj, kar sem jih jaz kdajkoli zabeležil in videl. Poglejte, če vzamemo samo segment Direkcije za ceste, kjer je največ amandmajev, je 54 amandmajev, 31 je koalicijskih in 23 je opozicijskih. Vsi izpostavljajo določeno cesto, recimo, na katerih bi bilo dobro zagotoviti varnost, ampak ta argument vedno prime in velja za koalicijo in se izglasuje, preden pride v Državni zbor 31 koalicijskih amandmajev in se brez nadaljnjega, brez milosti zavrne 23 opozicijskih amandmajev, kar kaže pač na to, da tukaj argumenti nič ne štejejo, važno je le, ali si naš ali nisi naš. Ta zgodba se ponavlja v nedogled, ampak dokler gre samo za interese poslancev, ki prihajajo iz določenih okolij, je še to dobro. Ko si pa pogledamo, ko pa strokovna in zainteresirana javnost prihaja in daje pripombe na ta proračun na delovnih telesih, da se pa takrat samo klanja Vladi in da se skoraj ničesar ne prepusti v odločanje in ne upošteva nobenega argumenta, veste, to je pa zelo zelo žalostno. Sam lahko povem primer z Odbora za visoko šolstvo in znanost, kjer smo vsi z velikim veseljem šli v bolonjske prenove, kjer smo univerzam zagotavljali, da jih bomo z denarjem in s programi pospešeno spremljali - bob ob steno. Nihče nič! Nam je neprimerno bolj važno v tej državi zdaj, da do zadnje vasi asfaltiramo cesto, da sprejmemo, recimo, kot sem prej povedal, 31 amandmajev Direkcije za ceste in da bog ne daj, da sprejmemo kakšen amandma na odboru ali pa zdaj tukaj na zboru, ki je bil, ki bi vlagal v znanost ali pa ki bi vlagal v visoko šolstvo. To je politika te Vlade, betonirati, asfaltirati ceste, za to, kar pa pravi javnost z najvišjih forumov, kot so naši znanstvenoraziskovalni inštituti, kot so univerze in tako naprej, tukaj pa bob ob steno, živi bog v tem Državnem zboru jih ne sliši oziroma če jih sliši, se brez argumentov glasujejo proti in se te stvari, veste, sesujejo pod mizo. Mislim, da se bo ta reč še kako maščevala. Poglejte, v tej Vladi je bilo in je polno denarja, tukaj so tudi jemali poslanci iz pozicije za ceste z Ministrstva za obrambo. Kaj bomo naredili, kaj bomo naredili? Na področju segmenta, ki sem ga omenjal, kaj bomo naredili? Ali bomo pustili, nikogar poslušali in bomo rekli, edino to, kar je Vlada napravila, je veličastno. Ta Vlada je tukaj, ne samo da je ta račun napolnila na Ministrstvu za obrambo, ampak je Ministrstvo za obrambo še dodatno opremila s temeljnimi razvojnimi programi na področju obrambe, ker jim je "zbasala" noter stare milijarde na veliko. Ko smo pa od te Vlade zahtevali, da zdaj, ko gremo v Evropsko unijo, ko so v odprtem trgu, naj bi še tudi na področju izobraževanja in znanosti dali temeljne razvojne programe, ki jim poteče rok leta 2008, naprej pa ni nič - "kaki", to ni potrebno, mi že vemo, kaj delamo in gremo naprej in pustimo ministra bosega. Namesto da bi ti ljudje s tega področja vedeli, kaj se bo dogajalo za leto 2009, bi minister moral skleniti novo uredbo o javnem financiranju visokošolskih in drugih zavodov, članic univerze od leta 2009 naprej. Ali mislite, da je Vlada do tega trenutka kaj na tem področju naredila? "Figo-freško"! In oni naj začnejo sedaj z januarjem razpise dajati in povedati, koga bodo dali noter! Ja, takšna ignoranca, gospe in gospodje, do javnih segmentov, kot so visoko šolstvo, kot so znanost in taka benevolenca do Ministrstva za obrambo in do Direkcije za ceste kaže način našega mišljenja v tem Državnem zboru. Rad bi še povedal naslednje. Vsi nam pravijo - takoj bom, samo dve - vsi nam pravijo: prevzemite Vlado. Mi naj sedaj prevzamemo Vlado z manjšinsko zasedbo, kot so nam volivci dali? To je, kot da nam ponujate, ko bi bili beng, pa bi vozili, pa nam bi obe roki odsekali - sedaj pa vi vozite beng naprej! Pa sej to je skregano z vsako naravno mislijo! "Štos" je v tem, da če vas je kaj v hlačah, potem preden še enkrat te reči izustite, potem rečite: gremo na nove volitve. Mi bomo takoj za to, gremo in stvar uredimo. Ne pa ponavljati tam, da naj prevzamemo Vlado kot manjšinci, tri manjše stranke, mi vas bomo pa potem, ko boste vlado vzeli, z vsemi štirimi tolkli z leve pa z desne strani. Tako spoštovane kolegice in kolegi, čas je omejen, bom takoj nehal, lahko rečem v prispodobi, da tudi pri tem proračunu velja: Psi lajajo, karavana gre dalje. Pa vem, da je prispodoba.
Hvala. Gospod Anderlič.
Ne glede na to, da šikanirate in ne daste prilikr za repliko, ko gre evidentno za popravek napačne navedbe gospoda Pukšiča, ki se je skliceval na mojo diskusijo. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]To je pač tvoja pravica. Ampak, poglejte, ko citira gospod Pukšič en del odločbe in obrazložitve, potem mora tudi drugega. Tisti členi, ki so neustavni, in rečete benevolentno: "Imamo eno leto čas, bomo to popravili." Ampak tam v obrazložitvi tudi piše: "Sredstva, ki so že bila planirana in so bila sestavni del planov teh občin, se bodo morala nadomestiti." In to minister za finance ve in tudi na to računa, ampak v proračunu jih ni.
Hvala. Gospod Pukšič, repliko ste hoteli. Izvolite.
Hvala lepa. Torej, to ni res, kar je kolega Anderlič rekel. Če pa, pa naj pove, na kateri strani, v katerem odstavku piše.
Hvala. Gospod Džuban. Ga ni. Gospod Slavinec, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zaradi iztekajočega časa bom poskušal biti čim krajši. Izpostavljam dve zadevi, ki se mi zdita problematični pri tem proračunu. Prva je vprašanje: Kam smo dali denar od avtocest, ki je v prejšnjih proračunih bil sestavni del proračuna, sedaj pa gradnjo avtocest zagotavljamo preko kreditov? Do sedaj smo imeli tolikšen delež denarja iz tega proračuna, namenjenega avtocestam, sedaj ta delež zagotavljamo s krediti. Kam smo to dali? Kje smo to porabili? Kje smo to izgubili? Kajti, proračun je takšen, kot je ta list papirja, toliko je velik. In če ga mi napihnemo s krediti, potem bi dober gospodar tisto razliko nekam investiral, da bi lažje plačal te kredite ali kakorkoli že. Druga stvar, dobra gospodarska situacija, torej visoka gospodarska rast - dobra letina v smislu gospodarja na polju, na njivi. Vsak dober gospodar, vsak, ki dela po zdravi kmečki pameti in ta nikoli ne izda, ve, da ko je letina dobra, takrat je treba prihraniti za prihodnja leta. Takrat je treba več žita spraviti za seme. In zaradi tega se mi generalno ne zdi v redu in ni smiselno, da sedaj, ko bi lahko naredili neke zaloge za prihodnja leta, ko bi si lahko naredili bolj "debelo plast tolšče", kot jo medvedi za hudo zimo v dobrem letu pripravijo, da sedaj tega ne izkoristimo, da ne izkoristimo te možnosti in se že v naprej ne pripravimo, da bomo lažje preživeli hudo zimo, ki pa zmeraj pride, ob vsakem letu. Po teh generalnih pomislekih pa seveda se v celoti pridružujem vsem tistim, ki so kritizirali to, da prav nobenega amandmaja, pa najsibo iz regije ali pa najsibo za celotno Slovenijo, kot recimo sofinanciranje prehrane v osnovnem in srednjem šolstvu, koalicija ni potrdila. Hvala lepa.
Gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Cestni amandmaji so svojevrstna folklora slovenskega parlamenta. Tej folklori sledim že od leta 1997, ko smo novembra prvič obravnavali take amandmaje, vsaj takrat sem bil jaz zraven. Kolega Franc Pukšič je prej tarnal, kako da od opozicije v njegovem mandatu, ko je bila sedanja koalicija v opoziciji, niso sprejeli nobenega amandmaja, pa čeprav jih je bilo čez dvesto vloženih. Spominjam se, da je bilo velikokrat to prej narejeno na ta način, da se je sprejelo tako imenovani velik ali mega amandma, ki ga je potem sprejel matični odbor, pristojen za to področje, in so se lahko v tem velikem amandmaju videli tako koalicijskih kot opozicijski poslanci. Ni se tako neposredno personificiralo teh amandmajev, tako kot sedaj to počne ta Vlada. Samo ta vladni poslanec ima zaslugo samo za to zadevo in tako dalje. No, resnici na ljubo moram povedati, da je v obravnavi na oktobrski seji matičnega odbora koalicija sprejela dva opozicijska cestna amandmaja, enega od kolega Sajovica, in ene tak amandma je bil moj amandma. Sedaj bi se lahko na veliko in široko zahvaljeval dobrosrčnosti koalicije, vendar je to projekt, ki je bil res vreden podpore. Gre za to, da se na najbolj občutljivem dele državne ceste Keltike na četrti razvojni osi od Idrije do Godoviča v soteski Zale začne graditi tako imenovan tretji vozni pas, ki bo omogočal bolj normalno povezavo. Upam, da bo to v naslednjih letih seveda tudi realizirano, kajti postavka je naprej tudi v razvojnih načrtih države, ki so sestavni del državnega proračuna tudi za naslednja leta. Bi se pa vseeno vrnil h kolegu Pukšiču in njegovemu tarnanju, kako so bili njegovi amandmaji ali njihovi amandmaji takratne opozicije zavrnjeni. Bi ga spomnil na zelo lepo osnovno šolo, ki je v Destrniku. Jaz sem bil večkrat v Destrniku in nam je kolega Pukšič z velikim veseljem pokazal - nam, poslanskim kolegom - to šolo in očitno kolegu Pukšiču ni bilo potrebno beračiti z amandmaji, kajti Vlada mu je v program dala kar celo šolo in to v redni program šolskega tolarja. Seveda je tudi občina prispevala in tudi najbrž učenci oziroma njihovi starši, da je Destrnik dobil eno najlepših osnovnih šol v Sloveniji. Tako je kolega Pukšič kot opozicijski poslanec bil očitno zelo uspešen in je uspel prepričati vlado, da je uvrstila to veliko investicijo v program in prav gotovo si Destrnik takšno šolo tudi zasluži. Hvala lepa.
Želite repliko? Izvolite.
Spoštovani kolega poslanec Samo Bevk. Torej, ni bilo vse v proračunu Republike Slovenije za izgradnjo osnovne šole, ne Pukšičeve, ampak osnovne šole v občini Destrnik, v katero danes hodi okrog 270 otrok in nekaj čez 40 v vrtec. Osnovna šola v Destrniku se je skupaj s proračunom občine Destrnik gradila z osmimi aneksi. Povejte mi še eno pogodbo, v kateri je Ministrstvo za šolstvo za investicije z občino podpisalo 8 aneksov. Kar pomeni, da je bila na začetku popolnoma podkapitalizirana, popolnoma čisto nekaj drugega, kot pa seveda tisto, kar bi moralo biti. In zadnji, osmi aneks, ki je bil podpisan, smo dobili realiziranega od 22 milijonov samo 13 milijonov tolarjev. Ostalo je ostalo v proračunu, ker je bil pogoj, ali to sprejmete in podpišete, da je država do vas vse poravnala. Ni, ne do Pukšiča, ne od občine Destrnik, ampak iz občinskega proračuna smo zato morali dati 8 milijonov slovenskih tolarjev več. Še danes je ta država občini Destrnik dolžna 8 milijonov slovenskih tolarjev, kar seveda za proračun občine, ki ima danes približno milijon dvesto tisoč evrov, ni mali denar. Tudi ta Vlada, tudi ta minister za šolstvo, ki je iz Destrnika hodil v tisto osnovno šolo, seveda tega ne more popraviti, ker občina Destrnik države ni šla tožiti, kar je bila napaka župana in seveda občinskega sveta, da mi tega ni naložil. Sedaj so roki zastarali, čeprav tudi če so roki zastarali, če si nekomu nekaj dolžan, imaš celo življenje pravico, moralno dolžnost, da ta svoj dolg tudi poravnaš. Ta država očitno tega ni naredila in ne bo naredila, je pa oškodovala tiste državljanke in državljane v tisti občini, ki še danes vedno dajo za takšno ali drugačno investicijo v ceste, vodovod, kanalizacije in tako dalje veliko svojih lastnih sredstev, pomagajo, delajo in tako dalje. Skratka, to je resnica z osmimi aneksi. In še nekaj vam lahko dokažem. V pogodbi, v sklepu je bilo za eno leto, da bo v proračunu 130 milijonov - sedaj to govorim nekoliko na pamet - bilo pa je samo nekaj 35 milijonov, ostalo je bilo šele v naslednjih letih, kar je povzročilo tistim, ki smo vodili investicijo, gromozanske probleme, resnično gromozanske probleme.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vidim še roko, zato odpiram ponovno razpravo. Prosim, da se prijavite, še vedno smo pri splošnem delu za 2008. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. 8 milijonov je res lahko veliko denarja za proračun občine v Destrniku. Vendar 8 milijonov glede na celotno investicijo te res lepe šole, pa mislim, da je več kot ne zanemarljivo, čeprav vem, da je težko nadomestiti 8 milijonov v občinskem proračunu tako majhne občine. Tako vseeno mislim, da je kar velik del te investicije šel iz državnega proračuna, kljub temu, da danes nekdanji učenec te šole kot minister pač ne more pokriti tega dodatnega stroška, ampak mislim, da bo občina Destrnik kljub tem 8-im milijonom tolarjev, ki jih je treba preračunati v evre, preživela ob tako sposobnem županu in poslancu.
Gospod Pukšič, repliko. Izvolite.
Gospod kolega Samo. Seveda bo občina preživela in je že to preživela. Res pa je, da so nekatere občine, ki so bile v prejšnjem mandatu prefinancirane, ki so dobile 20% čez primerno porabo s tistim krivičnim zakonom iz leta 1998, porabile milijarde in milijarde, pa nimajo ne državljanke ne občanke tistih občine ne infrastrukture ne šol, ne ne vem česa vse. Kam so zapravili, kam je šel ta denar - v razne nakupe bank in ne vem česa vse, potem pa je to splavalo v tako imenovano čudno privatizacijo in sedaj se nekateri bogatijo okrog tega. Seveda v Destrniku se kaj takšnega ni dogajalo in pri takšnih malih sredstvih je to popolnoma nekaj drugega. Ampak glede na milijarde, ki so se porabile drugje, pa nič za to naredilo, je krivično do občine Destrnik, da se to do danes ni poravnalo.
Hvala. Jaz bi vseeno predlagal, da se držimo dnevnega reda in ne občine Destrnik. Gospod Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Ponovno ugotavljam, da je združljivost poslanske in županske funkcije napaka. V soboto smo lahko na Odboru za finance ugotovili, da je naša inflacija 5,1% sestavljena tako, da brana generira samo 1,4% znotraj tega in da je največji generator tovrstnih podražitev znotraj hrane, največji prodajalec "najboljši sosed", Mercator, s svojim vodstvom, ki "kasira" skupaj z raznimi dodatki marži tudi do 70%. Kritizirata ga celo predsednik Vlade in minister za gospodarstvo, ki sta to isto vodstvo Mercatorju postavila in bi morda lahko naredila red in s tem znižala tudi dodatek hrane k inflaciji. Mi smo danes tukaj poslušali vse mogoče zgodbe, ki jih vsak po svoje vidimo, morda smo že preveč rekli ali pa nismo vsi, kot nekdo pravi; in ena od teh zgodb je, gospod minister, morali boste biti pazljivi v nekaterih delih. Jaz se strinjam z dodatnimi sredstvi za bolnice itd., predvsem bolnice, ki jih tudi v vzhodnem delu Slovenije uporabljamo. Ampak neko ekskluzivo pri opremljanju bolnic, imajo določeni dobavitelji. Ministrstvo za obrambo je opremljalo mobilno bolnico, šotorsko bolnico, kjer je bila bolnica kompletno opremljena, ampak če pogledate zapisnik ministra Erjavca, je bila ta oprema seveda v njegovem času nabavljena, zapisnik piše, da oprema ni v celoti dobavljena, da je dobavljena napačno ali še kaj. In da se ne bo zgodilo, da bo spet isti dobavitelj ali ta dama, ki ima ekskluzivno pri dobavi zdravstvene opreme, opremljala tudi te bolnice - konkretno mislim na Maribor - in da se ne bi isto dogajalo, kar se dogaja pri drugih dobavah. Imeli smo priložnost videti tudi pri operacijskih mizah. Razpis, ki je bil napisan točno na tega dobavitelja pri opremljanju Pediatrične bolnice in tako dalje. In da ne bi imeli zgodb, nad katerimi se bomo zgražali mi na tej strani, pa verjetno bi se morali tudi vi na tisti strani. Žal mi je čas potekel. Hvala lepa.
Hvala. Še vidim roke za razpravo. Odpiram ponovno možnost prijave. Še vedno smo pri splošnemu delu predloga za leto 2008. Gospod Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Par besed v splošnem delu, mogoče malo več kasneje pri amandmajih, ampak ne morem mimo tega, da smo amandmaje oziroma pregled amandmajev, spoštovani gospod minister, že dobili na mizo poslanke in poslanci. Ena stvar, ki mene zelo iritira je ta, da so koalicijski poslanci dali približno enake amandmaje k proračunu kot opozicijski, razlika med temi amandmaji je samo to, da tam, kjer piše SDS, NSi, SLS, DeSUS, piše spodaj: "Vlada podpira:" Gre za enake amandmaje. Bom na pamet govoril, cesta pri Tržiču, krožišče pri Tržiču. Ko gre za opozicijski amandma, ki govori: "o krožišču ali mostu v Pesnici pri Mariboru, piše: "Ne podpira." Pa gre za enako cesto. Dajte mi povedati, lepo vas prosim, v čem je razlika, razen da nek poslanec prihaja iz koalicijskih vrst, da je cesta v Tržiču, na pamet govorim, bolj pomembna od ceste v Pesnici pri Mariboru. Mislim, da ne! Ni razlike, obe cesti sta enako pomembni. Edino moč posameznega poslanca je drugačna. In če boste v nadaljevanju trdili, da se zavzemate za razvoj regionalnih cest in boste zavračali z vehemenco, tako kot ste to počeli na odboru, opozicijske amandmaje in sprejemali svoje, bom verjel, da gre za politično igro pri oblikovanju proračuna bodisi za leto 2008 bodisi za leto 2009. Druge razlage enostavno tu ne najdem. Ker pregled imamo na mizi, ceste so enakovredne, gre za občinske bodisi državne ceste, za občinske ceste, kjer država sofinancira njihovo izgradnjo, in pri vseh vladnih amandmajih pravite da, pri opozicijskih pa ne. In mi boste mogli to distinkcijo med dvema cestama zelo globoko razložiti, ker drugače gre za politični proračun, ki ga ne morem podpreti. Naslednja zadeva, ki bi jo rad omenil. V predlogu razvojnega programa sem našel kar nekaj stvari, ki se dotikajo RKC-ja, Rimskokatoliške cerkve. Cerkev Svetega Jurija v Piranu, cerkev Svetega Petra in Pavla rekonstrukcija 17.293 evrov bodisi če gre za sakralne oziroma kulturne spomenike naše države sta po mojem prepričanju še vedno Cerkev in država strogo ločeni po Ustavi Republike Slovenije. Tu bi vam rad povedal skozi eno drugo zadevo, zakaj sem prepričan, da bi lahko država oziroma Cerkev sama skrbela za rekonstrukcijo določenega objekta. Nadškofija Maribor je obvladujoča pravna oseba s 100% znanim kapitalom in lastnikom. Obvladujoča pravna oseba ne izdeluje skupinskega letnega poročila, ker ji tega po Zakonu o gospodarskih družbah in drugih predpisih ni potrebno. Naj samo spomnim, da je podjetje Gospodarstvo Rast d.o.o. večinski lastnik T2, Zvon 1 Holding, ki je večinski ali vsaj 20% lastnik podjetij vse skupine Belinka, Alpetour, Terme Dobrna, Terme Olimje, Cinkarna Celje, Helios, Krekova družba, Niko Železniki, Papigor holding, pa Sole Orto na hrvaškem Braču, TKK Srpenica in tako naprej in tako naprej. Prva ugotovitev, ki jo lahko ob tem ugotovim je, da ima Nadškofija Maribor super uspešnega vodjo. Mirko Krašovec, vse skupina gospodarstvo, rast, se pojavlja kot 50 v Sloveniji po prihodkih v letu 2006. Ampak ali ne bi bilo fer in pošteno do proračuna do ljudi v tej državi, da bi vse te rekonstrukcije, ki sem jih prej omenil, to uspešno podjetje, ki je cerkveno, katerega lastnik je popolnoma znan, se renoviralo na račun tega denarja in tega uspešnega letnega poročila delovanja družbe, gospodarska rast d.o.o. Zakaj to oprtati na račun državljanov in državljank Republike Slovenije, ki vlagajo v ta proračun? Vemo, da nas je več, so tisti, ki to redno obiskujejo, smo tisti, ki verjamemo in tisti, ki ne verjamejo. Ampak to podjetje je toliko uspešno, da bi lahko prevzelo določeno breme naše države in to naredilo samo. S tem bi sicer prišparali glede na proračun zelo mali odstotek, ampak bi ga. Če govorimo o varčnosti in pa šparovstvu te vlade in tega proračuna. Zakaj se to ni zgodilo? To je bilo racionalno, smiselno, popolnoma. Še enkrat pa poudarjam, glede na pregled amandmajev, kot smo ga dobili na klop in o katerem bomo govorili malo kasneje. Amandmaji vladnih poslancev, vladne koalicije se ne razlikujejo od amandmajev opozicije. Vsak poslanec glede na to, da gre za volilno leto se zavzema za rekonstrukcijo neke ceste, nekega odseka, neke bankine. Razlika je samo v tem, da Vlada bankino, od koder prihaja vladni poslanec podpira, bankine, od koder prihaja pa opozicijski poslanec, pa ne podpira oziroma zavrača. In to razliko mi boste morali pojasniti, ko bomo govorili o amandmajih. Nekdo mi bo moral povedati, zakaj je cesta v Tržiču, Miklavžu, Hočah pomembnejšega od ceste v Kungoti? Nekdo mi bo moral to pojasniti, kajti šele takrat bom verjel, da ne gre za politično zrežirane amandmaje. Hvala.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Obljubljam vam, gospod predsednik, da danes ne bom več govoril o občini Destrnik. Se pa popolnoma strinjam z županom občine Destrnik, da je bil Zakon o financiranju občin iz leta 1998 zgrešen in krivičen do marsikaterega okolja. Ne samo do občine Destrnik, pač pa tudi do takšnih občin, ko je na primer občina Idrija. Ker pa je prej kolega Pukšič repliciral v nekem smislu, da bi lahko nekdo razumel, da smo imeli Socialni demokrati kaj s tem zakonom leta 1998, naj povem, da smo bili takrat v opoziciji, in da smo temu zakonu, vsaj jaz, nasprotovali. Glavna avtorja tega zakona pa sta bila dva poslanca iz takrat dveh največjih koalicijskih strank - iz Slovenske ljudske stranke in Liberalne demokracije Slovenije, tako, da ta zakon res ni bil dobro napisan, oziroma je bil dobro napisan na kožo nekaterih občin. Hvala lepa.
Hvala. Ker je še interes; ja najprej gospod minister. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi samo rad pojasnil, ker so se ravnokar, ponovno so se pojavili podatki, kar se tiče vpliva dviga cen hrane na inflacijo na slovenskem. Bi rad pojasnil to, kar sem že povedal v svojih otvoritvenih besedah danes zjutraj, da je ta vpliv, vsaj v kolikor je do sedaj znano, ko gremo pogledati res razčlenjene podatke, ki jih imamo na razpolago, do konca septembra, da dvig nepredelane hrane dejansko predstavlja 1,3% od celotne inflacije, da pa je dvig cene predelane hrane dodatnih 0,6. To se pravi, vsaj do konca meseca septembra, ko imamo na razpolago tako razčlenjene podatke, jaz upam, da bomo v prihodnjih dneh imeli še bolj razčlenjene, do konca oktobra. So podatki takšni. Torej, samo pojasniti. Tukaj so bili izrečeni drugačni podatki in to bi jaz rad pojasnil. To je za enkrat vse. Hvala lepa.
Hvala. Torej, ponovno odpiram možnost prijave za razpravo. Kdor želi razpravljati, prosim naj se prijavi. Gospod Hvauc, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa. Jaz se moram oglasiti, čeravno smo nekatere stvari že dostikrat pojasnili. Najprej, kar se tiče proračunskega primanjkljaja. Res je, da so gibanja ugodna. To se strinjamo z opozicijo, ampak čez noč pa nekatere stvari enostavno ne grdo. Če je največji uspeh prejšnje vladne koalicije bil to, da so znižali proračunski primanjkljaj na 2,3%, potem ne vem kako lahko pričakujete, da bo ta Vlada v dveh, teh letih pa ustvarila presežek. Ta Vlada s politiko, varčno, je skozi zniževala ta proračunski primanjkljaj najprej na 1,5% v letu 2005 pa potem na 1,2% in 0,9% po predvidevanjih za leto 2008. S tem rebalansom to še dodatno znižujemo na 0,6. Torej smo na pravi poti in mislim, da glede na našo stopnjo razvoja, da ne moremo pričakovati, da bo to dejansko odpravljeno čez noč, bo pa seveda, če bo priložnost dobila ta vladna koalicija še naprej, prav gotovo jutri že lahko pričakujemo tudi presežek. Drugo, kar se tiče vprašanja, ki sem ga prej slišal, kam je šel pa ta denar, ki bi naj bil predviden za izgradnjo avtocest. Mi v Sloveniji ne potrebujemo samo avtoceste. Dosti je potrebno investirati v državne ceste, ogromno v železniško infrastrukturo, in če pogledamo kazalce na tem področju, so v skupno prometno infrastrukturo enormna povišanja. Tukaj je ta denar. Je pa res, da pa zato, ker smo ogromno sredstev namenili za neko drugo prometno infrastrukturo, je mogoče pa večji del izgradnje avtocest financiran s krediti. Ampak to ni nič narobe. Če pa nekdo hoče povedati, da ceste gradimo prehitro oziroma avtoceste, in da jih pač kje ne potrebujemo, potem pa to naj pove na glas. Zato, da bomo v Pomurju oziroma Prekmurju zmanjšali tempo izgradnje, prestavili roke, podaljšali roke, pa povejte to na glas. Če pa želimo in mislim, da ljudje, prebivalci, državljani želijo, da se te ceste zgradijo čim prej, potem je pa treba s takim tempom nadaljevati. To je to. In še tretje. Kolegu Zagorcu se prav lepo zahvaljujem, da je opazil, da tudi v občinah Hoče, Slivnica, Miklavž pa mogoče še Starše, država investira določena sredstva, ampak to ne zato, ker sem jaz poslanec s tega področja, ampak zato, ker je nekdo drug opazil, končno opazil, da je potrebno tudi mogoče v teh občinah nekako investirati in zaradi tega se te investicije tam izvajajo zato, ker so pač take potrebe. Hvala lepa.
Hvala. Ker je še interes, odpiram prijavo. Oprostite, gospod Prijatelj, oprostite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Poglejte, veste, so nelogične zadeve in so tudi nerazumljive zadeve. Za mene je razumljiva zadeva ta, da v bistvu imamo odlično gospodarsko rast, pa vendar proračunski primanjkljaj, obenem nam pa še 11% rastejo odhodki. So v bistvu zadeve na prvi pogled, ki so za navadnega smrtnika nerazumljive, če pa se globlje pogleda v proračun, pa veš v katerem grmu tiči zajec lahko kar takoj. Poglejte, vi gradite gospodarsko uspešnost na revežih. Revščina se nam povečuje, to je znano dejstvo, in nam raste vsak dan bolj. In dejstvo je, da tudi za kmete zmanjkuje subvencij, čeprav vemo, da redko kateri kmet ima možnost, da bi preživel s svojo zemljo, ki jo lahko obdeluje v Sloveniji, na nek eksistenčni minimum je težko priti. Mogoče kje v Pomurju, tukaj na Krasu z zagotovostjo trdim, da to ni mogoče. In za državne ceste na katerih je največja smrtnost tudi nimamo denarja v zadostni količini kot bi ga vzdrževanje potrebovalo, tako da v bistvu kljub temu, da je opozicija predlagala dopolnilo proračuna je bilo to preslišano. Zgleda da se bo ta agonija še naprej nadaljevala. In če gledamo drugo anomalijo imamo uspešna podjetja, ki jih prodajate, na ta način dvigujete zgodbo o uspešnosti v gospodarstvu. Prodali smo Splošno plovbo, nameravate prodati dejansko Luko Koper, sedaj bomo posodobili, slišali smo danes parkrat, tudi iz ust ministra z znatnim državnim denarjem tudi železnice, ki jih boste kasneje prodali. Veste, to ni v bistvu dober gospodar, to je prej izdaja nacionalnih interesov kot pa v bistvu dobro gospodarjenje in nekdo bo moral plačati račune in povedati zakaj ste tako ravnali tudi ko vas več ne bo tam. To je skratka zelo, zelo nekorektno in nepošteno delovanje, da v bistvu na tak način Vlada kuje zgodbe o uspehu, s povečevanjem revščine. Saj vendar imamo v Ustavi zapisano v 2. členu, da smo socialna država, pa vendarle lačen nima pravice, da je sit. In prodati podjetje delavcu v katerem je ustvarjal dodano vrednost za bagatelo, gospod Nemec Döhle je posodil za par dni 50 milijonov, ki jih je kasneje ven vzel iz Splošne plovbe in je danes lastnik. Veste, to je pa sramota in to je edino slovensko podjetje, ki se ukvarja u ladjarstvom. Jutri boste prodali, kot smo že slišali, Luko Koper, 75% oziroma 70%, pa železnice, pa Intereuropo. Kje boste našli odgovor na to? Da ne govorim o drugih podjetjih, ki ste jih prodali, v katerih se skriva 6% zgodba o uspehu. Pa vendarle kje se pa to pozna v proračunu? Ti parametri pač ne gredo skupaj. In še na nekaj bi vas rad opozori. Premier je govoril v tej dvorani, da ve za osebe, ki so pred leti odnesle denar ven in ga danes prinašajo in vežejo jahte in kupujejo nova podjetja. Zakaj pa to ne pove? Jaz sem ga trikrat vprašal s poslanskim vprašanjem, da naj vendar preveri izvor premoženja za osebe, ki so enormno obogatele. Saj to je normalen postopek v državah demokracije, da se preveri izvor premoženja. Nič se ne zgodi. Torej, smo banana republika ali smo demokratična evropska država? Jaz bi prej rekel, da smo to prvo. In ko se bo ljudstvo zbudilo ne boste imeli več časa za pojasnila, takrat bo prepozno. Zastonj je govoriti, da so delodajalci krivi, država je kriva, če pa delavcem ne dovoli niti pravice do udeležbe na profitu katerega so oni ustvarili. Niti tega ne dovolite. Na neki korespondenčni seji bi se ta sklep lahko sprejel. Torej, jaz ne verjamem v ta proračun in ga tudi ne bom podprl. Ne verjamem pa tudi, da bodo amandmaji iz opozicije sprejeti, ker to je glasovalni stroj, ki melje in bo izglasoval tisto, kar se je pač odločil, da bo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj, Zagorac - vi ste želeli repliko. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči, ampak se odpovedujem tej repliki, glede na to, da se mi zdi, da je replika zelo osebna stvar, in človeka kateremu sem hotel replicirati, to je gospod Hvauc, ki verjetno ne stoji za svojimi besedami, ni v tej dvorani, se mi zdi, da bi repliciral komu drugemu, bi bilo zelo brez veze. Hvala.
Hvala. Je še kakšen interes po razpravi o splošnem delu 2008? Ne. Potem zaključujem razpravo. O splošnem delu predloga sprememb proračuna za leto 2008 bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 28. novembra 2007, v okviru glasovanj. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga sprememb proračuna za leto 2008 Odpiram prijavo za razpravo o posebnem delu predloga sprememb proračuna 2008. Prijavljenih k razpravi ni, zato jo zaključujem. Prehajamo na razpravo o amandmajih k posebnemu delu predloga sprememb proračuna za leto 2008. V razpravo dajem tri amandmaje k podprogramu Podpora varnostnim skupnostim proračunskega uporabnika Urad za narodne skupnosti. Prijava teče. Ni prijavljenih. Bom pravzaprav klical pri vsakem amandmaju in naj vsak z dvigom rok pove ali želi razpravljati. V razpravo dajem amandma k podprogramu Podpora Slovencem v zamejstvu in tujini. Želi kdo razpravljati? Ne. V razpravo dajem amandma k podprogramu Dopolnilna sredstva občinam - Ministrstvo za finance. Ni. V razpravo dajem amandma k podprogramu Mednarodno sodelovanje, proračunskega uporabnika Ministrstvo za obrambo. Ni. V razpravo dajem amandma k podprogramu Programi pospeševanja tehnološkega razvoja gospodarstva. Gospod Veber, izvolite. Imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Torej, Program pospeševanja tehnološkega razvoja gospodarstva, bi moral biti zagotovo prioriteta tudi v proračunu za leto 2008. Žal ugotavljamo, da temu ni tako. Sredstva za tehnološki razvoj se v proračunu za leto 2008 zmanjšujejo, Vlada sicer pravi, zaradi spremenjene dinamike črpanja sredstev Evropske unije, in se prenašajo v leto 2009, zato dodatna sredstva v letu 2008 niso potrebna. No, formalno gledano se pač ne bomo ukvarjali s tehnološkim razvojem oziroma očitno nismo pripeljali postopkov tako daleč, da bi lahko črpali sredstva iz Evropske unije, in jih enostavno odpišemo in se pač v tem letu s tehnološkim razvojem ne ukvarjamo. Zato tudi vlagamo amandma, s katerim želimo izboljšati te razmere in ne dopustiti, da bo tehnološki razvoj v letu 2008 še bolj zaostal kot sicer. In ravno zato je zagotovo še kako umestno, da 2 milijona evrov namenimo za to področje dodatno v tem letu. Sredstva sicer jemljemo na postavki tehnološki razvoj Ministrstva za obrambo". Zdaj po mnenju zopet Vlade pravijo, da je to nesprejemljivo, saj gre za financiranje razvojnih projektov v okviru programa Tehnologija za varnost in mir in tako naprej. Hkrati pa, če spremljamo potem amandmaje vladne koalicije, mirno posegajo na to področje tehnološkega razvoja Ministrstva za obrambo in jih namenjajo za asfaltiranje dvorišč, cest. Velikokrat, moram opozoriti pri tem, tudi na takšen način, da se pravzaprav začenjajo v letu 2008 šele te investicije, za katere se predlagajo sredstva, ki se jemljejo pri Ministrstvu za obrambo in se jih namenja za ceste. Torej, zelo velik vprašaj, ali je sploh smotrna takšna razdelitev sredstev. No, glede tehnološkega razvoja bi pa rad izpostavil še naslednje. Veliko se v zadnjem času pogovarjamo o inflaciji, o tem, kaj inflacijo povzroča in tudi ne nazadnje o konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Slišali smo, da je slovensko gospodarstvo izjemno konkurenčno, saj uspešno prodaja tudi na tujih trgih oziroma uspešno izvaža. Pa vendar, ob vseh teh zadnjih dogodkih se moramo zelo resno vprašati, ali ni ta uspešnost podjetij in konkurenčnost podjetij na račun delavcev, na račun nizkih plač. Dokazano, da so pri mnogih podjetjih, pri mnogih delodajalcih plače zaposlenih izjemno nizke, zagotovo zaostajajo za inflacijo, zagotovo zaostajajo za gospodarsko rastjo. In če ne bomo spremenili teh trendov, bo zagotovo treba odreagirati in zagotoviti več sredstev tudi za plače. In da ne bo potem začudenj in očitkov, ali je plačna politika tista, ki bo lahko sprožila tudi inflacijsko spiralo, mislim, da je še kako potrebno, da omogočimo podjetjem, da vlagajo v tehnološki razvoj in tako s tehnologijo dosežejo dodano vrednost, s katero bodo konkurenčnejša tudi na zunanjih trgih in na podlagi te dodane vrednosti bodo lahko tudi mirno povečala plače zaposlenim v podjetjih. Brez tehnološkega razvoja pa ni pričakovati, da se bodo plače povečevale skladno z gospodarsko rastjo in uspešnostjo podjetja. Ta usmeritev in odločitev Vlade, da v letu 2008 nesporno zmanjšuje sredstva za tehnološki razvoj, niso v prid razvoja gospodarstva, niso v prid reševanja aktualne problematike v Sloveniji, zato je naš amandma še kako potreben za to, da zagotovimo dodatna dva milijona evrov za tehnološki razvoj, pa tudi na račun Ministrstva za obrambo, kajti kot sem povedal, bolje in smotrneje je dejansko vložiti tudi, če že jemljemo pri obrambi, sredstva v tehnološki razvoj, kot pa za asfaltiranje posameznih dvorišč. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Potem dajem v razpravo dva amandmaja k podprogramu Programi povečevanja konkurenčnosti. Želi kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite.
Hvala. Sicer bi obrazložitev uporabil že pri prejšnjem amandmaju, ampak vendarle gre za drugo področje. Ampak tudi tukaj zelo jasno lahko ugotovimo, da se sredstva v proračunu za leto 2008 za Program povečanja konkurenčnosti zmanjšuje. Tudi tukaj na račun dinamike črpanja sredstev EU in to samo potrjuje, da dejansko na teh ključnih razvojnih programih v tem obdobju ni bilo dovolj narejenega. Naj samo še to dodam, da tudi povečanje konkurenčnosti zgolj na račun plač pač ni sprejemljivo in moramo se odzivati dejansko tudi s proračunom na ta problem zato, da se konkurenčnost naših podjetij izboljšuje tudi z mehanizmi, ki jih financiramo s sredstvi proračuna Republike Slovenije. In ta amandma namenja 825.000 evrov za program povečanja konkurenčnosti in ob zelo jasnem dejstvu, da so se ta sredstva v proračun za 2008 zmanjšala je ta amandma seveda potreben in smiseln. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Še vedno smo pri Ministrstvu za gospodarstvo. V razpravo dajem amandma k podprogramu Prestrukturiranje podjetij. Gospod Veber, izvolite.
Nadaljujem z razpravo, kajti želim opozoriti, da se tudi v proračunu za leto 2008 pri prestrukturiranju podjetij ravno tako pojavlja zmanjševanje sredstev. In ravno prestrukturiranje podjetij je eno od tistih pomembnejših procesov, da se lahko podjetja čim prej pripravijo, tako z zahteven domači trg, kot seveda tudi za zunanji trg. Brez uspešnega prestrukturiranja ni mogoče sodelovati tudi na razpisih EU zato, da boš lahko pridobil sredstva za tehnološki razvoj. Zato se ta negativni učinek gospodarske politike odraža prav v vseh teh treh področjih, o katerih sem ta hip razpravljal. Prej kot bomo izpeljali prestrukturiranje podjetij, prej bodo podjetja pripravljena za to, da bodo lahko črpala sredstva iz EU tudi za povečanje konkurenčnosti in tudi za povečanje svojega znanja na področju tehnologije. Zato v ta namen namenjamo milijon in pol evrov in pričakujemo ravno tako zaradi te sistematične napake, če lahko tako rečem, v gospodarstvi politiki in sprejem tega amandmaja. Hvala.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Potem dajem v razpravo amandma k podprogramu Spodbujanje razvoja malega gospodarstva. Gospod Veber, izvolite.
Področje malega gospodarstva je eno od tistih področij znotraj gospodarskega ministrstva in sicer področja razvoja v Sloveniji, ki mu moramo posvečati še posebej veliko pozornost. Ni vedno mogoče pričakovati, da se bodo večje gospodarske družbe pojavljale prav v vseh regijah, prav v vseh območjih, še posebej ne v tistih, kjer je recimo prisotna velika brezposelnost in tudi prisotno veliko delovno-intenzivnih panog. Skratka močnejše gospodarske družbe se pojavljajo ali ob avtocestah ali ob dostopnejših mestih in krajih in tam tudi poskušajo uspešno razvijati svoj program. Tako, da razvoj malega gospodarstva je še kako potreben, tudi zaradi skladnega regionalnega razvoja, zaradi enakomernega razvoja manjših krajev, manjših mest, posebej pa še tistih, kjer se načrtuje, da se vzpostavi tako imenovana mreža podjetniških inkubatorjev, s katerim bodo lahko ti inkubatorji pospeševali nastanek novih podjetij, nastanek novih programov, prisluhnili bodo novim idejam lahko in z dodatnimi sredstvi oziroma sredstvi, ki jih namenjamo za to v proračunu Republike Slovenije in bo to tudi omogočeno. Če pa teh sredstev nebo, potem ni za pričakovati, da v Sloveniji lahko pričakujemo enakomeren skladen razvoj, ampak skoncentriran razvoj na tistih krajih in mestih, kjer je razvoj že tako in tako prisoten, vmes pa pravzaprav se pojavljajo še večje razlike in ta neenakost je zagotovo tista, ki kaže na to, da je potrebno vložiti 3 milijone in pol evrov za spodbujanje razvoja malega gospodarstva in s tem zagotoviti čim več delovnih mest tudi v manjših krajih oziroma v krajih, ki se ukvarjajo z izjemnimi razvojnimi problemi. Hvala.
Hvala. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Jaz bi se samo v segmentu želel odzvati na to, da je znaten del amandmajev zato vezan na Ministrstvo za obrambo, v glavnem na Generalštab Slovenske vojske. Slovenija se je v predpristopnih pogajanjih zavezništva Nato zavezala, da bo vzpostavila ustrezno organizacijo in strukturo Slovenske vojske in tudi, da bo namenila temu področju ustrezna finančna sredstva. Za leto 2008 je bilo predvideno, da bo proračun za to področje dosegel 2% bruto nacionalnega proizvoda. Obstoječi proračun dosega 1,7% bruto nacionalnega proizvoda, to se pravi, je pod zavezami, kakršne je Slovenija dala v začetku tega desetletja. K temu želim dodati še naslednje, glede na diskusijo, če smem, seveda, ki je bila tudi tu izpostavljena. Ministrstvo za obrambo iz postavk, ki jih ima za zagotavljanje oborožitvenih, infrastrukturnih in drugih postavk, ne nabavlja sredstev, ki bi jih po lastni volji izbiralo ali po individualnem pristopu ali kakšnem drugem, ampak to nabavlja skladno z resolucijo, ki je bila sprejeta v tem parlamentu v letu 2004. Tu gre za temeljne rešitve, kar se tiče opremljanja, in temu so namenjene tudi posamezne postavke, ki so razdelane skozi Zakon o temeljnih razvojnih programih obrambnih sil 2008-2015, s katerim je tudi ta Državni zbor zavezal Ministrstvo za obrambo, da pripravi aktivnosti, za katere bo mogoče v letnem obsegu finančnih sredstev zagotoviti do 105 milijonov evrov večletnih projektov, ki se v ta segment umeščajo. Tu bi se morda dotaknil samo še, ker je bilo tudi kar precej razprave okrog samih investicij v ta segment. Treba je vedeti, da je v letošnjem letu stari Zakon o temeljnih razvojnih programih, ki je bil leta 2003 podaljšan, da je zaključen in da so vsa finančna sredstva od sedaj naprej v letnih proračunih Ministrstva za obrambo. Torej, ne gre več za kreditiranje ali najemanje kreditov za to področje, kot je to potekalo od leta 1994 do 2007, ampak gre za pregleden sistem, kaj in koliko finančnih sredstev se vlaga v ta segment. Seveda glede na to, da so programi določeni, da so programi skladni s srednjeročnim obrambnim programom 2007-2012, da so ti programi določeni skladno s cilji sil, ki jih ima Republika Slovenija, in da vsi ti segmenti temeljijo na Resoluciji o splošnem dolgoročnem razvoju Slovenske vojske, nasprotujemo amandmajem, s katerimi bi se zmanjševal obseg sredstev v ta namen. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite.
Hvala. Seveda bi razumel skrb Ministrstva za obrambo za njihovo proračunsko postavko, vendar me pač s to razlago niste prepričali, saj je dejstvo, da približno 2,5 milijona evrov namenjate prav iz vašega ministrstva za neke cestne rešitve, ki se pojavljajo pravzaprav strogo in zgolj in samo zaradi ozkih osebnih interesov posameznih poslancev iz vrst koalicijskih strank. Razumel bi vašo razlago, če bi podali razlago tudi, kako ste lahko namenili potem 2,5 milijona evrov za takšne namene. Res je, obveze Slovenije obstajajo na tem področju, so zelo resne in potrebne, ampak vendar, nekako ne razumem, kako si lahko Slovenija v tem obdobju tudi privošči, da zmanjšuje, recimo, področju Ministrstva za obrambo sredstva za tehnološki razvoj. In tukaj gre ravno za tisto dejavnost, za tisti razvoj, ki bi recimo vsem našim fantom zagotavljala v perspektivi še dodatno varnost, še boljšo učinkovitost in seveda tudi še boljšo opremljenost z lastnim znanjem, da lahko obvladujejo te zahtevne razmere, k sreči ne doma, ampak po svetu, in s tem, ko se pač dovoljuje zmanjševanje sredstev za tehnološki razvoj se, po mojem mnenju, še bolj zmanjšuje tudi interes za zaposlovanje znotraj Ministrstva za obrambo oziroma za potrebe Slovenske vojske. Če izpostavljaš nekoga zgolj in samo z golim in enostavnim orožjem, zagotovo ne bo pripravljen sodelovati v tem projektu. Če pa ve, da so zadaj številne raziskave, tako materialov, tako tehnike in da pravzaprav lahko tudi pri tem uspešno sodeluje in napreduje v svoji karieri, bi prestavitev politike Ministrstva za obrambo bila bistveno primernejša in učinkovitejša. V tem primeru se mi zdi kljub vsemu smiselneje, da če že jemljemo sredstva pri Ministrstvu za obrambo jih ne namenjamo zgolj in samo za potrebe asfaltiranja cest, ampak dejansko za vzpodbujanje razvoja malega gospodarstva, ki bo zagotovo veliko prispevalo tudi skozi plačevanje davkov, da bomo lahko v prihodnje resnično dosegali 2% BDP, ki jih potrebujemo za to, da bomo realizirali vse cilje, ki smo si jih zadali z vstopom v zvezo Nato. Ceste pač teh davkov ne bodo plačevale, razen tistih drugih negativnih davkov, ki jih imenujemo včasih tudi krvne davke, ampak zagotovo pa Slovenija potrebuje tudi za razvoj Ministrstva za obrambo stabilno malo gospodarstvo, dobre plačnike, če hočete, tudi davkov, da bomo lahko dosegali ta dva odstotka. Ta amandma je bistveno bliže tudi interesu Ministrstva za obrambo po mojem mnenju, kot pa seveda da se denar namenja za ceste. Hvala.
Hvala. Še kdo? Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je moja dolžnost, da pojasnim, kar se tiče, ko gledamo podatke, tudi zgodovinske, o sredstvih, ki so bila namenjena za določene funkcije. To je postavka 5 Znanost in tehnološki razvoj. V celoti v letu 2000, jaz sedaj govorim o evrih, je bilo posvečeno tej zadevi 79,2 mio evrov. Potem v letu 2001 121,5, v letu 2002 129,8, v letu 2003 146,9, v letu 2004 pa 163,3. Od tam naprej, pa v letu 2005 177,7, v letu 2006 207,4. Ocena realizacije, kar se tiče leta 2007 je 223,5, predlagan proračun je pa trenutno 263,2. Torej, da se znanost in sredstva za znanost in tehnološki razvoj ne povečujejo, enostavno ne drži. Lahko pa si v dokumentaciji pregledate, jaz ne bom zdaj v celoti to razlagal, in to so konto 501, 502, 503 in 504, je pa razčlenjeno za kakšne namene so vsa ta sredstva dejansko tudi posvečena. Tukaj je bilo, do leta 2006 so že zaključni računi, za 2007 je ocena, za podatek, ki sem ga povedal za 2008 je pa seveda predlog, ki je sedaj na mizi. Hvala lepa.
Hvala. Ja gospod Veber, izvolite.
Minister, poglejte. "Program pospeševanja tehnološkega razvoja gospodarstva se v proračunu za leto 2008 delno zmanjšuje, glede na sprejeti za leto 2008. Zaradi spremenjene dinamike črpanje EU sredstev, ki se prenaša v letu 2009. Zato dodatna sredstva v letu 2008 niso potrebna." To je mnenje Vlade Republike Slovenije. To je obrazložitev k tem amandmajem, za katere pravim, da jih je potrebno sprejeti in ki jih vlagamo Socialni demokrati. Tako, da pač vaše trditve in zagotovila žal, na področju gospodarstva, gospodarskega razvoja oziroma tehnološkega razvoja na področju gospodarstva ne držijo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Samo pojasnilo. Jaz nisem nič govoril o kakšni drugačni stvari, kakor zdaj omenja spoštovani gospod poslanec. Hotel sem samo pojasniti, da njegova trditev, da se sredstva za ta namen dejansko znižujejo, se povišujejo. Je pa manj, kot je v sedaj veljavnem proračunu, to pa seveda drži in to je enkrat ena, da je tako. Ampak, ni pa isto, če se tukaj govori, da se ta sredstva zmanjšujejo v celoti, dejansko se povečujejo in bodo v letu 2008 skoraj 4-krat, več kot 4-krat več, kot v letu, v evrih, kot je bilo v letu2000 in 2001. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Veber, izvolite.
Gospod minister, tudi ta podatek je že zastarel. V tistem trenutku, ko je; no, sicer ni še čisto zastarel, ampak v tistem trenutku, ko je Odbor za finance podprl amandma, ki razporeja iz tehnološkega razvoja, tam približno 2 in pol milijona evrov, ti odstotki, ki jih navajate seveda ne držijo več, ker sem prepričan, da tega podatka ta informacija ne vsebuje.
Hvala. Ja, gospod minister, izvolite.
Ja, seveda. To drži. V kolikor bo Državni zbor sprejel te amandmaje, namesto 263 bo 260 milijonov evrov. Hvala.
Hvala. Prehajamo na amandma k podprogramu Varstvo konkurence proračunskega uporabnika Urad Republike Slovenije za varstvo konkurence. Želi kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite.
Ob situaciji v kateri trenutno, situacijo, ki jo trenutno imamo v Sloveniji, na slovenskem trgu, se srečujemo z velikim dvigovanjem cen. To je zagotovo tudi v enem delu zaradi tega, ker očitno Urad Republike Slovenije za varstvo konkurence ni bil ali v stanju spremljati poseg dogodkov v Sloveniji na tem področju, bodisi zaradi tehnoloških, kadrovskih ali prostorskih potreb. In eden od odzivov na aktualne razmere bi zagotovo moral biti ta, da temu uradu namenimo več sredstev zato, da bo lahko učinkovitejši, da bo lahko začel izvajati mogoče tudi tiste ukrepe in pridobivati tista znanja, ki jih do sedaj pač zaradi pomanjkanja sredstev ni mogel izvajati, čeprav bi jih mogoče želel. Zato je ta amandma še kako dobrodošel, da vendarle rečemo zelo konkretno, stopili smo na žulj inflaciji, stopili smo na žul povečevanju cen v Sloveniji in eden od konkretnih ukrepov je povečevanje sredstev za Urad za varstvo konkurence. Pri tem bi želel izpostaviti tudi še eno zanimivo dejstvo, ker nekako ni veliko amandmajev na to temo, da je tudi zaradi tega, ker v Sloveniji pravzaprav ne dosegamo dovolj velike samooskrbe z lastnimi prehrambenimi izdelki, seveda prišlo do občutnega dvigovanja cen, ker če je povpraševanje večje kot ga lahko zagotavljaš, je to razmerje zelo hitro, so takšne razmere zelo hitro izkoriščene tudi za dvig cen. In dobro bi bilo, če bi Urad za varstvo konkurence proučil tudi to področje, ker bi bil potem lahko dober odgovor za ukrepe proti podražitvam in s tem samo o enem konkretnem primeru poskušam pravzaprav potrebo po tem, da resnično okrepimo institut Urada za varstvo konkurence in 100 tisoč evrov, kolikor jih namenjamo, je zagotovo, če nič drugega, vsaj znana, pokazana usmeritev, da se v Državnem zboru zavedamo teh posledic, in da želimo temu narediti čim prej konec. Hvala.
Hvala. Prehajamo na amandma oziroma dva amandmaja k podprogramu Urejanje in nadzor na področju prometa. Smo pri Ministrstvu za promet. Želi kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite, imate besedo.
Pri tem področju in pri tem amandmaju moram povedati, da pravzaprav sem zadovoljen, da je Vlada zaznala ta problem, in da zagotavlja 2 milijona evrov za spremljanje in izgradnjo informacijskega sistema in vseh potrebnih naprav za učinkovito cestninjenje, kajti dejstvo je, da v kolikor tega področja ne bomo pravočasno organizirali in speljali vseh potrebnih postopkov, bo nastal v proračunu Republike Slovenije v naslednjih letih zelo velik primanjkljaj, ki ga ta hip ne vidimo, zato ker se avtoceste financirajo s krediti, ki pa niso predmet proračuna zgolj, sicer poroštev, ki jih je Republika Slovenija dala za te kredite, bodo pa seveda zelo veliki problemi nastopili takrat, ko bo potrebno te kredite vračati in če ne bo učinkovitega sistema pobiranja cestnin, bo nastal velik primanjkljaj, tako v Darsu, kot tudi pozneje v proračunu Republike Slovenije. Na to smo opozarjali skozi vso razpravo pri sprejemanju proračunov in sem vesel, da je vlada zaznala ta problem. Menim pa, da je vir, ki ga vlada uporablja za to neprimeren. Saj jemlje še tistih nekaj sredstev, ki jih je bilo namenjenih iz proračuna za izgradnjo avtocest in jih namenja za sistem cestninjenja. Veliko učinkoviteje bi bilo tudi tukaj, če želite, da bi Vlada se odločila za drugačen princip, bodisi ali posežejo tudi v Ministrstvo za obrambo in nameni ta dva milijona evrov za cestninski sistem, ker bi se ta sredstva ponovno vračala v proračun in omogočala izvajanje tudi že prej navedenega programa in tudi učinkovit razvoj cestninjenja. Tako, da je sicer nekje zaznano to opozorilo, ki smo ga dajali pri proračunu, seveda pa sam vir za nas ta hip, res ni primeren.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Potem dajem v razpravo amandma k podprogramu Sredstva za izgradnjo avtocest. Gospod Veber, izvolite.
Od tistega trenutka, ko je vlada sprejela odločitev, da se bodo avtoceste gradile zgolj in samo s krediti je minilo že kar nekaj časa, pa še vedno v Državni zbor nismo dobili rebalansa Resolucije o nacionalnem programu izgradnje avtocest. V kolikor bi ta rebalans Resolucije izgradnje avtocest dobili v Državni zbor, bi danes lahko zelo jasno razpravljali o takšni odločitvi vlade, za katero trdim, da nima podlage, prave zakonske podlage, ravno za to, ker so se spremenili viri financiranja, glede na veljavno Resolucijo izgradnje avtocest. Tako, da finančne posledice takšnega načina financiranja se bodo poznale tako pri delovanju samega Darsa kot tudi pri uveljavljanju poroštev. In ves čas smo Socialni demokrati opozarjali na to, da za gradnjo avtocest moramo imeti tudi uravnotežene finančne vire. Ne nasprotujemo temu, da se dokonča ta avtocestni program v letu 2008-2009 in da izpeljemo ta, eden največjih projektov v zgodovini samostojne Slovenije v tem obdobju do konca, vendar hkrati pa smo vedno tudi opozarjali, da zato potrebujemo tudi zelo kvalitetne vire in ti kvalitetni viri so bencinski tolar, ki smo ga tudi uzakonili v Državnem zboru, seveda pa nismo predpisali sankcij, v kolikor Vlada ne bo dejansko teh sredstev tudi v tisti višini, kot se zbere z bencinskim tolarjem, vlagala nazaj v izgradnjo avtocest in zato se nam dogaja to kar se dogaja sedaj, da se ta sredstva prelivajo drugam. Ker še vedno kljub temu, da bo očitno prišlo do sprejema amandmaja, s katerim naj bi čim prej posodobili cestninski sistem, postaja zelo veliko vprašanje, ali bo sistem, za katerega se je Vlada odločila, torej odločila se je za satelitski sistem cestninjenja, v tako kratkem času sploh možno usposobiti, je potrebno v Proračunu Republike Slovenije za leto 2008 zagotoviti tudi konkreten finančni vložek za to, da ta razkorak med kreditom in med zmožnostmi odplačevanja Darsa ne bo postal prevelik. Cestnine tako po obsegu kot tudi po višini, ta hip zelo jasno lahko govorimo o tem, ne zadostujejo za poplačilo že sprejetih obveznosti. Tako, da s temi 15. milijoni evri dejansko zmanjšamo ta razkorak in si zagotovimo stabilen nadaljnji razvoj in upravljanje z avtocestami in, spoštovane kolegice in kolegi, zagotovimo si tudi zelo dobro izhodišče za dodaten avtocestni program po letu 2009, torej gre za vse tiste razvojne osi, tretja razvojna os, tretja A razvojna os, četrto razvojno os, ki še kako pričakujejo, da bodo prišle čim prej na vrsto, ko se avtocestni program zaključi. Virov za te dodatne razvojne osi ni, če pa zagotovimo stabilen sistem financiranja pri Darsu, bomo imeli dober potencial tudi za nadaljnja vlaganja v te razvojne osi, sicer pa bodo ogrožene ravno te najbolj oddaljene smeri oziroma kraji, ki ne ležijo neposredno ob avtocesti. Tako, da je potreba po sprejetju tega amandmaja še kako velika. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Potem dajem v razpravo amandma k podprogramu Letališča in letališka infrastruktura. Želi kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite.
Glede letališč in razvoja letališke infrastrukture mislim, da lahko zelo hitro opišemo situacijo na način, da ugotovimo, da je ljubljanski aerodrom, torej podjetje Aerodrom Ljubljana, d.d., naredilo zelo veliko v zadnjem obdobju in posodobilo to letališče do te faze, da resnično izpolnjuje prav vse standarde tudi za prevzem novega schengenskega režima. Seveda temu ni tako na mariborskem letališču, pa tudi ne na portoroškem, ki sta še dve mednarodni letališči v Sloveniji, sicer manjšega obsega. Dejstvo je, da se v Evropski uniji letališča srečujejo s potrebo po širitvi, po prevzemanju vse večjega prometa. In ena od pomembnih razprav v Evropski uniji je, kako v nekem doglednem kratkem času zagotoviti razvoj teh letališč, da bodo sprejela ta povečan promet. No, v Sloveniji imamo drugačno situacijo. Torej, na našem osrednjem letališču se sicer promet povečuje, vendar se mariborsko še vedno srečuje z izjemno skromnim prometom in Vlada še vedno predlaga, da kar vlaga v infrastrukturo in je samo to tisti domet vlaganja in razumevanja razvoja letališča v Mariboru, za katerega meni, da je ustrezen. Vendar dejstvo je, da posodabljamo infrastrukturo, letalskega prometa pa na tej infrastrukturi v Mariboru ni zadosti. Zato predlagamo, da se uporabi mehanizem, ki ga dovoljuje Evropska unija, da subvencioniramo letalske prevoznike, ki bodo želeli pristajati tudi na mariborskem letališču. S tem bomo izjemno povečali zanimanje za pristajanje na mariborskem letališču, hkrati pa se bo Slovenija še bolj predstavila kot ena od možnih rešitev za razbremenitev nekaterih drugih letališč v Evropski uniji, ki se srečujejo s prevelikim prometom. Tako da je ta amandma resnično nov način razmišljanja pri razvoju mariborskega letališča in seveda pričakujemo, da bo dobil podporo. Hvala.
Hvala. V razpravo dajem dva amandmaja k podprogramu Upravljanje in tekoče vzdrževanje državnih cest, smo pri Direkciji Republike Slovenije za ceste. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] V razpravo dajem 54 amandmajev k podprogramu "Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest", to je glavni paket vseh amandmajev, ki sodijo pod Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Tu je pa že več interesentov, zato bom kar odprl postopek za prijavo. Gospod Peče, izvolite, imate besedo.
Spoštovani prisotni! V okviru Poslanske skupine Nacionalne stranke smo k temu podprogramu vložili več amandmajev oziroma dopolnil k predlogu proračuna. Iz tega naslova moram povedati, da jih bova s kolegom Zagorcem zagovarjala selektivno. Dovolite, da iz tega mesta izpostavim dva, po moji oceni, še kako zelo nujno potrebni dopolnili k predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2008. Prvi se nanaša na Mestno občino Maribor, torej tisto mestno občino Maribor, o kateri je tekla tudi razprava v povezavi s splošno razpravo. V Nacionalni stranki konkretno želimo na podlagi pogovora z županom Mestne občine Maribor, torej gospodom Kanglerjem, od koder tudi izvirajo omenjeni amandmaji, da bi se dopolnil proračun v višini 60.000 evrov na področju Direkcije Republike Slovenije za ceste, in sicer na trasi ali bolje rečeno na relaciji Proletarskih brigad-Limbuška cesta. Po moji oceni, kot po oceni predlagatelja, kakor tudi po oceni avtorja, torej Mestne občine Maribor, bi seveda s tem država ali bolje rečeno Ministrstvo za finance poseglo v tisti segment, ki bi omogočal normalen pretok transporta po eni strani, po drugi strani pa dnevne migracije s strani zaposlenih ali pa obiskovalcev mesta v mnogo krajšem času, v kolikor bi se zagotovila finančna sredstva za omenjeno traso. Po drugi strani pa moram povedati, da finančna sredstva, ki jih načrtujemo za izvedbo tega posega, za katerega še enkrat ocenjujem, da kot Mariborčan lahko zelo upravičeno govorim, da je več kot nujen na pomembnem področju, bi jih vzeli s strani Generalštaba Slovenske vojske, posebej ob upoštevanju dejstva, da je Republika Slovenija vstopila v zvezo Nato. Torej, v tisto organizacijo, za katero so nam pripadniki Vlade Republike Slovenije vedno znova govorili, da ne bo zahtevala dodatnih finančnih sredstev. Po naši oceni se velik del ljudi v tem trenutku sooča z mnogo resnejšim problemom dnevne migracije, kot je problem ogroženosti naše države, torej Republike Slovenije. In seveda prosim, ne samo štajerske poslance, v okviru glasovanja, ampak predvsem tiste poslance, ki poznajo probleme dnevne migracije, da podpro amandma, amandma v bistvu za Mestno občino Maribor. Hvala.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani prisotni! Verjetno se vam ne bo sanjalo, o čem bom sedaj govoril. Gre za dva amandmaja, za katere mi lahko verjamete, da ste zelo pomembna in za rekonstrukcijo dveh cest, ki sta zelo pomembni, ampak ko pogledam prisotne verjamem, da ne boste vedeli, o čem govorim. Prvi amandma govori o tem, da gre za rekonstrukcijo mosta čez reko Pesnico v Juriju. Most je tik pred tem, da bi se zrušil in lahko terja dodatne žrtve, v kolikor se Vlada Republike Slovenije ne bo lotila rekonstrukcije tega mostu. In pa drugi amandma o katerem govorim je tako imenovana izgradnja novega nadvoza v občini Šentilj za tovorni promet. Govorim o tistem mejnem pasu, ki povzroča, še zdaj, največjo gnečo, predvsem med prazniki, ko gre za Republiko Slovenijo. Ampak, ne glede na to, pri mojih amandmajih oziroma amandmajih Slovenske nacionalne stranke piše "Vlada ne podpira", kljub temu, da verjetno vsi prisotni tukaj ne veste o čem sem zdaj govoril, o katerem mostu se gre. Med tem, ko gledam tukaj ostalih 30 amandmajev vladajoče koalicije, kje recimo najdem cesto Velika Polana - Gomilica, Kluže - Zidovi, pa ravno tako verjetno ne veste kaj berem in o čem gre, ampak piše zraven "Vlada podpira". In zelo vesel, spoštovani gospod finančni minister, bi bil, če bi mi vi znali razložiti, zakaj je cesta Velika Polana - Gomilica in Kluže - Zidovi bolj pomembna od nadvoza v Šentilju oziroma mostu čez reko Pesnico v občini Kungota. Šele takrat bom verjel, da ne gre za politično nastavljen proračun. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Trofenik.
Hvala za besedo. Jaz ne bom navijal za nobenega izmed teh amandmajev, kot je to običaj, ampak bom ponovil to, kar sem vprašal na odboru, pa nisem dobil odgovorov. Vlada se strinja s pozicijskimi amandmaji, ki gredo v škodo Ministrstva za obrambo v veljavnem proračunu. Pa me zanima: Kateri je tisti razlog, da se Vlada lahko pogreša na postavki, ki jo je sama predlagala lansko leto v veljavnem proračunu, da zdaj lahko ta sredstva prerazporedi za vedno popularne ceste? Na drugi strani pa me zanima stališče Direktorata za ceste na Ministrstvu za promet in Direkcije za ceste: Ali ne obvladata svojega posla, da bi vedela v kakšnem stanju so slovenske državne ceste in sama predlagala Vladi prerazporeditev in ne po kriteriju "mi - vi, naši - vaši", ampak po kriteriju prioritet na slovenskih državnih cestah. Jaz sem prosil za ta odgovor pred današnjo sejo, sploh ne bi spraševal, ampak mislim, da tega odgovora ni, ali pa ga ne bo. Če pa bo, bom pa prijetno presenečen. Hvala.
Hvala. Gospod Veber.
Hvala. To je resnično paket amandmajev, ki kažejo na to, da je sicer Državni zbor Republike Slovenije, ampak je razmišljanje koalicije pač nekoliko drugačno, da Slovenija vendar ni tam, kjer ni poslanca iz koalicije oziroma tisti kraj pač za proračun in razvoj cestnega omrežja za njih pravzaprav ni pomemben in ne obstaja. Mislim, da je takšna logika slaba, zgrešena in da si jo pravzaprav ne bi smeli privoščiti v takem obsegu. Še posebej bi pričakoval, da bi bil mogoče vsaj eden, dva, ne rečem trije amandmaji tudi opozicije sprejeti, da se lahko začuti in reče: "Prav je, poglejte, tudi nekatere probleme bomo poskušali reševati tam, od koder pač ne prihajajo zgolj predstavniki koalicijskih strank". Ampak, žal, to vsaj v dosedanjem procesu obravnavanja proračuna Republike Slovenije, spremembe proračuna Republike Slovenije za leto 2008, ni tako. Še posebej bi pa pri tem paketu amandmajev izpostavil amandma, ki sem ga tudi sam vložil. Gre za posodobitev makadamske državne ceste, ki povezuje Kočevsko z Belo krajino, nekako preseka Kočevski rog in je zato tudi najkrajša povezava med Kočevsko in Belo krajino, vse ostale povezave potekajo po robu Kočevskega roga, torej so te razdalje vsaj za 20 in več kilometrov daljše, kar govori o tem, da je tudi medsebojno komuniciranje in sodelovanje zelo oteženo. Dejstvo pa je, da je ta južni del Slovenije, Bela krajina in Kočevska hkrati tudi tisti predel, ki se srečuje z največjimi razvojnimi problemi in ima tudi največje razvojne potrebe. In ena od konkretnih rešitev je asfaltiranje državne ceste. Moram poudariti državne, ker je Vlada zapisala pri tem amandmaju, da se direkcija za državne ceste ne ukvarja z lokalnimi cestami. Gre za napako pri razumevanju tega amandmaja, tako da ta amandma govori o tem, da se posodobi sicer za zgolj samo en odsek, ki je trenutno sprojektiran, gre pa za 3,3 kilometrski odsek makadamske ceste, državne ceste, od Brezovice do križišča za naselje Koprivnik, od tega križišča do Koprivnika pa je 6 kilometrov makadamske lokalne ceste, ki jo bo občina uredila, posodobila in s tem lahko dosežemo povezavo krajev v občini Kočevje z asfaltno cesto. V nadaljevanju bi potem pričakovali, da bo država nadaljevala s posodobitvijo še preostalih približno 9 kilometrov makadamskega odseka in bi prišli do tako imenovane res najkrajše povezave z Belo Krajino. Ampak razmišljanje koalicije je resnično drugačno, kajti v samem prvotnem programu direkcije Republike Slovenije za ceste je bila ta investicija načrtovana za leto 2008, ker je izdelana vsa potrebna tehnična dokumentacija, da se investicija lahko začne. No, razmišljanje je bilo povsem drugačno. Ne, to, kar je pripravljeno, ne sme biti v proračunu za leto 2008, namenjamo sredstva za mnoge nove investicije, ki sploh še nimajo pripravljene dokumentacije in je vprašanje, če bo sploh prišlo do realizacije zaradi tega. Še bolj zanimiva je pa pravzaprav v nadaljevanju obrazložitev k temu amandmaju, kajti gre za znesek 83 tisoč evrov, da ne bo kakšne velike pretresljive zgodbe glede tega amandmaja. 54 tisoč evrov namenjamo pri tem amandmaju za posodobitev te ceste iz dejavnosti Generalnega sekretariata Vlade. Iz obrazložitve Vlade je razvidno, da 54 tisoč evrov lahko ogrozi delovanje Vlade Republike Slovenije. Ha, dobro, pravzaprav zelo resen poseg v delovanje Vlade s tem zneskom, ampak mislim, da če smo realni in če se nekako zavemo, koliko sredstev dejansko Vlada ima na razpolago, tudi kakšen mehanizem ji daje Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, da lahko zapolni določene vrzeli med postavkami, ki ne bi omogočale izvajanja dejavnosti, lahko to kadarkoli postori. In prav nobenega dvoma in skrbi nimam, da ne bi Vlada poskrbela za sebe in zagotovila, recimo, teh 54 tisoč evrov z nekega področja, kjer, recimo, bi ugotovila, da ne prihaja do takšne realizacije, kot je v proračunu planirano. Tako da si resnično nekako težko vzamem k srcu, da bi neka posodobitev ceste na Kočevskem ogrozila Vlado, še posebej ne tudi zaradi tega, ker vem, da so mnogi postopki in dogodki na Kočevskem omogočili, da sploh imamo Vlado Republike Slovenije. Žal pa ugotavljam, da se koalicija skozi predlagane amandmaje in skozi odmikanje investicij, ki so bile v nekem normalnem programu, vede do Kočevske pravzaprav na način, kot da v njeni zgodovini ni nič tistega, kar bi povezovalo to Vlado in Državni zbor z dejstvi, da sploh je Državni zbor Republike Slovenije začel delovati, da je slovenska vlada lahko bila ustanovljena, skratka, da smo izpeljali vse tisto, kar smo si želeli v mnogih stoletjih in generacijah in seveda prišli do končne osamosvojitve. Zato me še toliko bolj nekako, bi rekel, podžge, če lahko tako rečem, dejstvo, da bi neka majhna posodobitev 3,3-kilometrskega makadamskega odseka državne ceste v znesku 54 tisoč evrov ogrozila delovanje slovenske vlade. Drugi del, ki je v višini 30 tisoč evrov, se nanaša pravzaprav na delovanje oziroma potrebe državnih upravnih organov. Gre za zagotavljanje prostorov, gradenj, investicijskih, vzdrževalnih del, zlasti kadar gre za skupne in obsežnejše projekte itn. Če je Vlada ugotovila, da lahko naredi en velik by-pass v proračunu Republike Slovenije za leto 2008, 2009 in tudi mnoge naprej, z odločitvijo, da s sklepom, ki po mojem mnenju nima neke zakonske podlage, prenese zmožnosti in naloge na družbo za svetovanje in opravljanje, da gradi za potrebe ministrstev, za potrebe sodišča, za potrebe generalne policijske uprave investicije v višini 200 milijonov evrov, brez kakršnekoli zaskrbljenosti, da Državni zbor ne vse za to, da to ni vključeno v proračun, ve Vlada odloči in podeli pristojnost družbi za svetovanje in opravljanje, ki je nastala pravzaprav zgolj in zato, da bi speljala dokončno likvidacijo slovenske razvojne družbe, ki smo jo ustanovili zaradi postopkov lastninjena, prestrukturiranja in prehajanja pravzaprav družbene lastnine podjetij v zasebna itn. Ampak ne. Namesto da bi julija 2007. Družba za svetovanje in opravljanje prenehala z delovanjem, se Vlada odloči brez kakršnekoli spremembe zakona, da ji naloži izgradnjo objektov za ministrstva v višini 200 milijonov evrov. In potem preberem v tem amandmaju, da bo pa 30 tisoč evrov pa preprečilo neko normalno delovanje organov za javno upravo. Oprostite, enostavno ne morem niti razumeti niti sprejeti takšne obrazložitve zgolj iz teh dejstev, ki sem jih, upam, da zelo konkretno in plastično predstavil. Upam, da bo resnično odziv in pristop Vlade drugačen, kot je zapisan v tej obrazložitvi, da Vlada amandma zavrača iz navedenih razlogov in pričakujem, da bo spremenila svoje stališče in tudi vplivala na to, da ta skromen dosežek v proračun za leto 2008 za Kočevsko upošteva, ki pa, poudarjam, ni samo za Kočevsko, ampak tudi za vse občine v Beli krajini, ki še kako potrebujejo sodelovanje, tudi z našim prostorom in ne nazadnje, ponavljam, gre za območje ob južni meji, gre za območje ob novi schengenski meji, gre za območje, ki se srečuje z izjemnimi razvojnimi težavami in gre za območje, ki se srečuje z izjemnimi razvojnimi težavami in gre za območje, kjer pravzaprav z zelo veliko težavo uveljavljamo tretjo A- razvojno os. Vlada sploh ni začutila potrebe, da bi vključila tretjo A razvojno os, konkretno v proračunsko številko v ta program. Seveda tudi to kaže na pristop in na razumevanje tako odmaknjenih krajev v južnem delu Slovenije. Tako upam, da je bilo vsaj nekaj tehtnih argumentov, da se ta amandma podpre in pripelje tudi to investicijo v nekem doglednem času, kajti ta investicija, kot sem povedal, se bi nadaljevala potem še v letu 2009, 2010 do zaključka in do res boljše komunikacije in boljših pogojev za delo in življenje v južnem delu Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Dve leti sem vztrajno opozarjal, da je treba četrto razvojno os, ki povezuje Posočje z osrednjo Slovenijo obravnavati celovito, ne samo njen levi gorenjski krak, ampak tudi njen desni, tako imenovani idrijsko-logaški krak četrte razvojne osi. Spomladi leta 2006 je Vlada načelu s predsednikom Janezom Janšo obiskala oziroma začela obisk severne Primorske oziroma Goriške z obiskom podjetja Kolektor v Idriji. To je bil neke vrste fototermin predsednika, skupaj z nekaterimi ministri v enem najbolj uspešnih slovenskih podjetij. Čez nekaj časa pa smo lahko prebrali poročilo z novinarske konference ministra za promet, ki je razlagal, kako pomembna je četrta razvojna os, pozabil pa je na Idrijo in je pač rekel, da se bodo Idrijčani pač morali s tem sprijazniti in da imajo možnost, da potujejo v Ljubljano tudi čez Cerkno in Kladje po Poljanski dolini, posebej če bo soteska Zale pozimi zasnežena. Se pravi, da nas je Idrijčane preko Poljanske doline pošiljal na delo v Ljubljano, mene pa v Državni zbor kot poslanca. Po dveh letih vztrajanja in opozarjanja v vsem tem mandatu sem različnim ministrom na čelu z ministrom za promet postavil 9 poslanskih vprašanj in pobud, smo končno letos julija doživeli obljubo ministra za razvoj in sklep Vlade, da bo v razvojno resolucijo za obdobje 2007-2023 uvrstila tudi idrijsko-logaški krak četrte razvojne osi. Sedaj, ko sem pa konkretno predlagal amandma, pa nič. Resnici na ljubo je pa matični odbor, kajti obravnaval je matični odbor prej proračun za leto 2009, sprejel en moj amandma, ki se dotika posodobitve Keltike na najbolj kritičnem odseku te četrte razvojne osi na tem idrijsko-logaškem kraku, to je v soteski Zale med Idrijo in Godovičem. Matični odbor je sprejel za leto 2009 moj amandma in ta projekt tretjega voznega pasu v soteski Zale uvrstil v načrt proračuna za 2009 in tudi v razvojne načrte za naslednjih nekaj let oziroma za tri leta, tako da naj bi bila ta investicije v višini milijon 300.000 evrov dokončana do leta 2011 ali 2012, če se ne motim. In ko sem hotel zadevo malo pospešiti, da bi začeli ta projekt že prihodnje leto 2008, pa so na Odboru za finance in monetarno politiko moj amandma zavrnili, češ, da še ni izdelana investicijsko-tehnična dokumentacija. Jaz mislim, da imajo službe direkcije in vse tiste ustanove, ki z direkcijo sodelujejo, dovolj strokovnjakov, da bi lahko pohiteli s pripravo te projektno-tehnične dokumentacije in bi lahko brez težav uvrstili ta projekt tretjega voznega pasu v soteski Zale med Idrijo in Godovičem tudi že v državni proračun za leto 2008. Velikokrat se namreč zgodi, da od Idrije do Logatca do avtoceste sploh ni mogoče prehiteti niti osebnega avtomobila, kaj pa šele avtobusa ali tovornjaka, ne da bi napravil serijo prekrškov. To je tako deficitarna cesta, da absolutno zahteva večja vlaganja, kot je to bilo doslej, zato sem predlagal ta amandma. Opozoril bi pa tudi na to, da je ta odsek ceste sedaj v zimskem času praktično vsak dan na Radiu Slovenija, vsaj v preteklosti je bilo. Kar spomnite se, ko razlagajo, katere ceste so zaprte zaradi snežnih padavin, največkrat rečejo, da je zaprta cesta od Idrije do Godoviča in morda potem še čez Col v Ajdovščino. Tukaj pa imamo tako pomembno skoncentrirano gospodarstvo v tem idrijsko-cerkljanskem industrijskem bazenu, ki je izključno vezano na kamionski prevoz in v zimskem času imajo podjetja, svetovno uveljavljena podjetja, kot so Kolektor, Koorporacija Hidrija, skupina Eta v Cerknem in potem podjetja še naprej proti Tolminu zelo velike težave, da lahko te svoje izdelke pravočasno pripeljejo na najbolj zahtevna evropska in svetovna tržišča k svojim kupcem. Zato se mi zdi, da je bil ta amandma neopravičeno zavrnjen na matičnem odboru in predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da ga kljub negativnemu mnenju matičnega odbora in negativnemu mnenju Vlade Republike Slovenije podprete. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peče, izvolite.
Hvala lepa. Uporabil bi 69. člen Poslovnika Državnega zbora, torej postopkovno vprašanje, iz katerega mi poslovnik omogoča 3 minute. Ampak moj namen je ta, da danes, ko imamo v okviru plenarnega zasedanja prisotnih šest vladajočih poslancev in malenkost več opozicijskih poslancev, izkoristim oziroma pokurim čas do 20. ure. Rad bi samo povedal, koga naj preprečujemo v temu momentu danes in tukaj od tistih, ki imajo pravico za glasovati. Glede na prisotnost poslancev in glede na to, da bi morali biti amandmaji, eden izmed tistih sestavnih delov državnozborske procedure, po katerih se bo odločalo, kar pomeni, da bi morali biti tudi zainteresirani ljudje, ki imajo pravico do glasovanja, se mi porajajo vprašanja, po moji oceni upravičeno, da govoriti pred 99% prazne dvorane, je dokaj nesmiselno, glede na to, da imamo časovno omejitev. In kakor sem rekel v uvodu, ne bi rad, da se zaključi debata k temu podpoglavju, ki je na podlagi vsaj vloženih amandmajev k tej točki izjemno pomemben, in da bi jutri nadaljevali z drugim podpoglavjem. Iz tega sledi, da gospod predsedujoči uporabite 95. člen Poslovnika Državnega zbora, ki govori o udeležbi poslancev na sejah Državnega zbora in njegovih delovnih telesih. Citiram, "v okviru razpoložljivega časa", za katerega pa prosim, glede na to, da je proceduralno, da mi ne odštevate čas poslanske skupine.
Gospod Peče, imate proceduralni predlog?
To sem vam tudi napovedal.
Naj odgovorim, da tega ne bom upošteval, kajti za razpravo se ne zahteva sklepčnost. Malo prej [[...]]
[[...]]gospod predsednik v tem trenutku [[...]]
[[...]]malo prej tudi z vaše poslanske skupine ni bilo nikogar v dvorani, pa je razprava tekla normalno naprej.
Gospod predsednik [[...]]
Mislim, da [[...]]
[[...]]proceduralno odštevate čas poslanski skupini SNS, to pa mislim, da je res pretirana kršitev.
Gospod Peče, vam bodo prišteli nazaj [[...]]
Hvala lepa.
[[...]]je bilo zagotovljeno. Želi še kdo razpravljati o podprogramu Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest, kolikor je seveda še časa za razpravo? Odpiram prijavo. Da končamo podprogram in ne prekinjamo seje sredi podprograma. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte, če že nočete upoštevati in poklicati poslanskih kolegov in kolegic v dvorano k tako pomembni razpravi, dovolite, da končam. Dovolite, da končam. Potem mislim, da bi bilo zelo smiselno upoštevati dogovor, ki ste ga vi sprejeli na kolegiju, to pa je, da se ob osmi uri nič nič prekine seja, ne glede na to, da k tej točki, se pravi temu podprogramu nismo zaključili razprave. Ura je osem in skorajda dve minuti, zato ocenjujem, da bi bilo smiselno, gospod predsednik, da spoštujete tisto, kar ste ne nazadnje sklenili vi in prekinete danes sejo, ki naj se jutri nadaljuje ob 9. uri. Hvala.
Sprašujem, ali menite, da bi sredi podprograma zaključili, pa nadaljujemo jutri? Dobro. Potem prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.