Dobro jutro, dober dan! Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 14. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem in tudi vas obveščam, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanske in poslanci: Samo Bevk od 12. ure naprej, Feri Horvat, Jožef Horvat od 13. ure naprej, Ivan Jelen, Franc Kangler, Martin Mikolič, dr. Marko Pavliha, Milan Petek, mag. Majda Potrata, Franc Pukšič, mag. Borut Sajovic, dr. Mitja Slavinec, Janko Veber in poslanec Davorin Terčon. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OBVEZNIH ZAVAROVANJIH V PROMETU, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Obveščam vas, da je za skupen čas razprave predviden čas v dolžini 1 ure in 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložite. Izvolite prosim.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada predlaga zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu. Največji del sprememb v tem zakonu je posledica sprejetje uredbe evropske skupnosti št. 785/2004, ki določa minimalne zahteve glede zavarovanje za letalske prevoznike in operaterje v zvezi s potniki, prtljago, tovorom in tretjimi osebami. Ker je bila ta uredba sprejeta, kot veste uredba velja tudi v našem pravnem redu neposredno. Vseeno pa smo bili prisiljeni zaradi sprejema te uredbe spremeniti zakon, da bodo vse določbe v skladu s to uredbo. Tako vlada predlaga, da preneha veljati nacionalna ureditev, ki ni v skladu z uredbo. Skladno z uredbo se na novo predpisuje obvezno zavarovanje lastnika zrakoplova proti odgovornosti za škodo, povzročeno potnikom, prtljagi, tovorom in tretjim osebam, tako, da je zavarovalna pogodba skladna z določbami že prej omenjene uredbe. Predvideva se tudi ukinitev zakonsko predpisanega obveznega nezgodnega zavarovanja potnikov, ki bi poleg obveznih zavarovanj, ki so že predpisana z uredbo, pomenila za domače zavezance strožje zahteve od zahtev, ki veljajo za tuje zavezance. Poleg tega pa so v zakonu še nekatere druge spremembe. Z novelo zakona se določa tudi vnaprejšnji način poravnave škod, ter višina pavšalne odškodnine, ki jo zavarovalnice namenjajo zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije za pokrivanje škod iz škodnih dogodkov, nastalih s prometnimi nesrečami. Predlaga se pavšal v višini 6,5% od obračunane kosmate zavarovalne premije za obvezno avtomobilsko zavarovanje. Z dopolnitvami zakona se tudi slovenskemu zavarovalnemu združenju, zavarovalnicam omogoča vodenje ustreznih zbirk podatkov, iz katerih bo ministrstvo za notranje zadeve za potrebe elektronske registracije in podaljševanja registracije motornih vozil lahko preko interneta oziroma preko portala e-uprave pridobivalo podatke o sklenjenih zavarovanjih osebnih motornih vozil. Prav tako pa smo dodali v ta zakon določbo, ki zavezuje zavarovalnice, da vzpostavijo sklepanje pogodbe v zavarovanje avtomobilske odgovornosti preko interneta, pri čemer bo vlada podrobnejši način identifikacije strank še določila. Na koncu zakon prinaša tudi določeno uskladitev kazenskih določb z zakonom o prekršku. Hvala.
Hvala. Sprašujem predstavnike vlade, glede na to, da naj bi bili danes prisotni s strani ministrstva za finance in s strani ministrstva za promet, če želi še kdo drug podati mnenje v skladu s časovno najavo. Ne. Potem nadaljujemo. Predlog zakona je v okviru zakonodajnega postopka obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor državnega zbora za finance in monetarno politiko je na svoji 14. seji, dne 15.2., kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Kolegij je odločil, da se obravnava po skrajšanem postopku. Na seji odbora so kot predlagatelji prisostvovali predstavniki finančnega in prometnega ministrstva, potem predstavnica zakonodajno-pravne službe državnega zbora in predstavnika slovenskega zavarovalnega združenja. Posredovano je bilo mnenje zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k nekaterim členom predlaganega zakona. Izmed kvalificiranih predlagateljev so do izteka poslovniškega roka poslanske skupine koalicije vložile amandma k 31. členu in do 10.2. je bil odbor seznanjen še s predlogom za amandmiranje 32. člena zakonskega predloga s strani slovenskega zavarovalnega združenja. Odbor je oblikoval na podlagi mnenja zakonodajno pravne službe tudi predloge za amandmaje odbora. Slišali smo, kakšen je namen tega zakona, ki je spadal v tako imenovane tehnične zakone oziroma uskladitvene zakone, kjer usklajujemo našo zakonodajo z uredbami evropskih direktiv. V razpravi je predstavnica zakonodajno-pravne službe poudarila, da predlagani amandmaji odbora skoraj v celoti razrešujejo oziroma odgovarjajo na pripombe, ki so bile podane v predhodni obravnavi in smo jih seveda, te amandmaje odbora tudi sprejeli na samem odboru. Potem smo obravnavali še predlog amandmaja, amandma poslanskih skupin koalicije, ki je bil tudi sprejet. Ni bil pa sprejet predlog amandmaja, za amandmiranje 32. člena s strani slovenskega zavarovalnega združenja, ta pa ni bil sprejet. Na osnovi sprejetih amandmajev je na podlagi prvega odstavka 133. člena poslovnika bilo pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji in dopolnjen predlog iz zakona je sestavni del tudi tega poročila in predlagamo, da odbor ta predlog zakona tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala, vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo bomo slišali stališče poslanske skupine SDS, kolega Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v cestnem prometu podprli. Gre za to, da se podpre uskladitev z uredbo Evropske unije. Drugo, kar je, pozdravljamo uvedbo pavšala, ki bo poenostavil in skrajšal postopke glede poravnave škod. Prav tako pa pozdravljamo možnost sklepanja pogodb preko interneta, kar pomeni, da pač naredimo še eden korak naprej pri razvijanju elektronskega poslovanja in k bolj prijazni upravi. Zaradi navedenega bomo predlog zakona v Slovenski demokratski stranki podprli. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanec Ciril Testen. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predstavniki vlade, poslanke in poslanci. Poslanska skupine Nove Slovenije - Krščansko ljudske stranke bo podprla predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu. Razlog za spremembo zakona je uskladitev z uredbo 785/2004 Evropskega parlamenta in sveta, z dne 21.4.2004. Drugi razlog za spremembo je slovenskemu zavarovalnemu združenju omogočiti vodenje ustreznih zbirk podatkov, iz katerih bo ministrstvo za notranje zadeve za potrebe elektronske registracije motornih vozil preko interneta oziroma preko e-uprave pridobivalo podatke o sklenjenih zavarovanjih obveznega zavarovanja motornih vozil. V skladu z navedeno uredbo se predlagajo spremembe členov, ki se nanašajo na zavarovanje za letalske prevoznike, operaterje v zvezi s potniki, prtljago, tovorom in tretjimi osebami. Urejuje se tudi odgovornost za škodo, ki je povzročena potnikom, prtljagi, tovorom ali tretjim osebam. Spremembe zakona predvidevajo tudi ukinitev obveznega nezgodnega zavarovanja potnikov, ki bi pomenila za domače zavezance strožje zahteve od zahtev, ki glede na uredbo veljajo za tuje zavezance in s tem poslabšujejo konkurenčno sposobnost naših letalskih prevoznikov. V novem predlogu zakona je tudi 30-dnevni rok, v katerem je zavarovalnica dolžna obvestiti ustrezen organ o poteku zavarovanja. Predlog zakona določa tudi vnaprej način poravnave škode ter določa pavšalne odškodnine, ki jo zavarovalnice namenjajo zavodu za zdravstveno zavarovanje za pokrivanje škod iz škodnih dogodkov, nastalim s prometnimi nesrečami. Predlaga še 6.5% od zavarovalne premije iz obveznega avtomobilskega zavarovanja, to bi nadomestilo dosedanjo ureditev, ki je temeljila na sporazumu. Podatki, ki jih bo zbiralo zavarovalno združenje in zavarovalnice, bodo služili v kasnejši fazi tudi zavarovalnicam, saj so ti podatki pomembni za presojo zavarovalnega kritja. Zavarovalnicam se na ta način daje tudi direktno možnost pridobivanja podatkov o prometnih nesrečah, pri čemer pa mora biti zagotovljena možnost preverjanja pravne podlage in namen posredovanja osebnih podatkov. Prav tako se v poglavju o prekrških predlaga dokončno uskladitev kazenskih določb z zakonom o prekrških. Namesto dosedanjega izraza "kazni" se uporablja izraz "globe". Zakon na novo ureja tudi razpone denarnih kazni za pravno osebo, samostojne podjetnike in odgovorno osebo. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli, kot bomo tudi podprli amandma, ki ga je vložila koalicija. Hvala lepa.
Hvala. Poslanski kolega Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Zakon o obveznem zavarovanju v prometu se spreminja zlasti zaradi uskladitve naše zakonodaje z uredbo 785/2004, ki se nanaša na obvezno zavarovanje na področju letalskega prometa. Gre za prilagajanje zakonodaje EU. Omenjena uredba določa minimalne zahteve glede zavarovanja za letalske prevoznike in operaterje v zvezi s potniki, prtljago, tovorom in tretjimi osebami. Sedaj veljavna ureditev zavarovanja na področju letalstva pri nas je vsaj v delu, ki se nanaša na obvezno nezgodno zavarovanje potnikov širša oziroma je strožja, kot to predvideva uredba EU za to področje. Na ta način so naši domači zavezanci v primerjavi s tujimi v neenakopravnem položaju. Zato podpiramo ureditev tega področja na način, ki bo izboljšal izhodišče oziroma konkurenčne zmožnosti domačih zavezancev v primerjavi s tujimi zavezanci na področju obveznega zavarovanja v letalstvu. Predlog zakona pa poleg tega ureja tudi področje elektronskega urejanja registracije oziroma določa potrebne evidence in druge pogoje, ki jih morajo izpolnjevati zavarovalnice in so predpogoj za vzpostavitev elektronskega sistema urejanja obveznega zavarovanja. S tem se še dodatno širi področje e-uprave, ki naj bi omogočila posameznikom hitrejše in predvsem bolj učinkovito urejanje upravnih zadev. Kot smo že večkrat poudarili, so te spremembe oziroma modernizacija upravnega poslovanja zelo dobrodošle na vseh področjih, tudi na tem. Na odboru za finance in monetarno politiko smo nekoliko podaljšali roke, ki so določeni za vzpostavitev elektronskega urejanja obveznih zavarovanj. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdi zelo pomembno, da sprejemamo take zakone, ki jih je mogoče tudi učinkoviti izvajati neposredno v praksi. Tudi roki, ki so določeni, morajo biti realni in omogočiti, da odgovorni v teh rokih lahko izvedejo določene naloge, ki jih zahteva posamezna zakonodaja. Menimo, da je predlog zakona tudi s tega vidika ustrezen. Predlagan zakon torej prinaša dobre rešitve, zato ga bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli skupaj z amandmaji odbora. Hvala.
Hvala. Kolega Bogdan Borovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolegice, kolegice, predstavniki vlade. V šestih leti dela v državnem zboru nisem srečal še bolj zavajajočega zakona, kot je ta. Zavajajočega. Zakon naj bi nastal zaradi uredbe 785/2004, ki določa minimalne zahteve glede zavarovanja za letalske prevoznike in operaterje. V predstavitvi predstavnikov vlade smo slišali stavek, "poleg tega so nekatere druge spremembe". V bistvu so te druge spremembe bistvene s strani predlagatelja, ki je hotel te spremembe pripeljati skozi druga vrata na osnovi uredbe. In da ne boste rekli, da govorim na pamet. Gremo po vrsti. V ciljih piše, širitev pooblastil zavarovalnicam, ki so zasebne družbe, da bo ministrstvo za notranje zadeve od njih pridobivalo podatke. Če ste prebrali, pa vem, da ga niste, tega zakona, je resnica obratna. Obratna, ker bo s tem zakonom in s spremembami zavarovalnica, ki je delniška družba ali pa družba z omejeno odgovornostjo, ker sem lastnik zasebnik jaz, ali pa kdorkoli, lahko imela več pristojnosti in več dostopa do podatkov kot policija in sodstvo. Poglejte si 7., 8., 9. člen. Poglejte si ga. Naprej. Določitev doseči uskladitev kazenskih določb z zakonom o prekrških. Veste kaj to pomeni, če ste prebrali člen, da bo zdaj sodna veja oblasti neka zavarovalnica, ne pa sodišče. Ali se sploh zaveda ta državni zbor, kaj sprejema. Poglejte si te člene. Jih bom citiral. EMŠO in davčna številka, z njimi se razširi baza podatkov o zavarovancih. In zdaj smo pri 38. členu ustave. Koliko mora ta državno-zborna komisija, ki je ustanovljena za preiskavo tega drugega ali tretjega primera, koliko poti in vrat odpreti, da pride do podatkov kot so davčna številka, EMŠO in tako naprej. Tukaj jih bomo dali osebi, ki je delniška družba, ki je družba z omejeno odgovornostjo kar takole. Pritisni gumb in boš dobil kar hočeš. Zdaj pa zelo konkretno. 9. člen novega zakona širi pravico vedenja zavarovalnicam za vsakega posameznika v tej državi, njegov EMŠO in DDV. Povejte mi razlog, zakaj pa? Zakaj pa? Gremo naprej. Širi zbirko podatkov v petem odstavku v šesti točki o prekrških in kazenskih postopkih stranke. Kaj mora vedeti zavarovalnica o prekrških in na splošno, ne tako kot je bilo rečeno samo o prometnih in drugih, o kazenskih in prekrškovnih zadevah. Kaj mora zavarovalnica vedeti, s kakšno pravico zavarovalnica sme to vedeti? Šesti odstavek, tretja točka širi pooblastila, da lahko pride zavarovalnica v vse podatke DURS-a za vsakega posameznika. V vse podatke družbe, DURS-a. Peta točka širi pravice zavarovalnicam, da dobi podatke od ministrstva za pravosodje, iz kazenske evidence, iz evidence prekrškov in evidence kazenskih točk in evidenc vseh vrst. Čemu pa? Povejte mi razlog zakaj, ali je zavarovalnica kot delniška družba in družba z omejeno odgovornostjo več kot ministrstvo za notranje zadeve, več kot pravosodna veja oblasti, več kot sodna veja oblasti? Oprostite, ali pa ne. Počutim se kot Judje v Hitlerjevem času. Postopki so natančno določeni, če je nekdo kriv v kakršnemkoli prekršku in krivdo prizna, da bon iz zavarovalne police. S tem bonom je krivdo priznal in od tu naprej zavarovalnica ukrepa. Zakaj ji je treba vedeti, kakšne druge, kakršnekoli prekrške je kdorkoli med nami storil, kdorkoli? Osmi odstavek, zavarovalnica lahko brez posebne zahteve pridobi vse podatke in vpogled v policijske zapise. In zdaj vam bom prebral, če ne poznate ustave, na žalost, 38. člen. Zagotovljeno je varstvo osebnih podatkov, prepovedana uporaba osebnih podatkov v nasprotju z namenom njihovega zbiranja, zbiranje, obdelovanje, namen in uporabo, nadzor in varstvo tajnosti osebnih podatkov določa zakon. Seveda, zelo krasno je to narediti. Zdaj bomo v vse zakone zapisali, da ima vsakdo pravico do dostopa vseh podatkov vseh vas [[...]]
Kolega Barovič, čas.
[[...]]in bomo ukinili 38. člen ustave. Prav. Slovenska nacionalna stranka, vsaj jaz bom sprožil ustavno presojo [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Jaz sem dolžen vsakega govornika, ki prekorači 15 minut časa prekiniti, 15 sekund časa, prekiniti. Jaz prosim, da ne zahtevate tega, da to storim jaz. Prosim vas, da toliko spoštujete poslovnik državnega zbora, da to storite sami. Kolega Barovič, za drugič vas prosim, da upoštevate določbe poslovnika, ki veljajo za vse, ne samo za vas. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Na vrsti je predstavnik poslanske skupine DeSUS. Kolega Vili Rezman, izvolite. Dovolite pa, da ta čas pozdravim najmlajše obiskovalce v državnem zboru, ki so se nam pridružili na balkonu, lep pozdrav.
[[...]]stališč poslanskih skupin in predlagatelja zakona niso bile v istih frekvencah predstavljene in mi v poslanski skupin DeSUS tudi ne vidimo pretiranih razlogov za to, da bi morali širiti strah pred tem zakonom. Prav je, da se o njem razmišlja, prav je, da smo tudi kritični, vendar sami tovrstnih strahov, kot so bili predstavljeni, nismo videli. Gre pa za to, da se spreminja zakon in dopolnjuje zakon o obveznih zavarovanjih v prometu in gre za to, da je to pravzaprav nadaljevanje nečesa, kar smo v lanskem letu že sprejemali, dopolnjevali in spreminjali. Kaže na to, da je naš način življenja takšen, da ga je treba, kadar nimamo dovolj tehtno premišljenih vseh morebitnih posledic in ambicij nekega zakona, pogosto dopolnjevati. To najbrž ni najbolje, ampak zdaj ga imamo pred sabo in treba je storiti to, kar nam predlagatelj predlaga in mi to podpiramo predvsem zavoljo tega, da bomo usklajeni med drugim tudi z evropsko regulativo. Naš način življenja je pač takšen, da je ena izmed temeljnih značilnosti silna mobilnost v različnih oblikah in ta mobilnost, razen takšne kvalitete, ki nam jo prinaša, prinaša tudi celo vrsto hib, slabosti in opozarja na to, da moramo biti previdni. Sami se ne moremo zmeraj kot individumi postaviti v bran ali pa zaščititi pred nevarnostmi, ki preže, zato je prav, da je to zavarovalniško področje urejeno tako, da nam bo vlivalo zaupanje tudi takrat, kadar bomo potovali. Ker gre za to, da bo zaščiteno razen nas tudi naše siceršnje blago, da bo prtljaga zaščitena. Skratka zato, da bi bilo celostno urejeno tudi to področje, bomo mi pristavili svoje glasove k sprejemu tega zakona. Predvsem sodimo, da to bo zlasti na tistem, sedaj najbolj problematiziranem področju, namreč dostopa do informacij, do zbiranja informacij, do obdelave informacij, pomenilo to neko večjo učinkovitost. Verjetno za zavarovalnice tudi večjo varnost pred morebitnimi zlorabami ali kakšnimi tovrstnimi poizkusi in mi mislimo, da je ta predlog kljub pomislekom, ki so bili izraženi in ob amandmajih, ki bodo verjetno danes sprejeti, dovolj dober, da ga smemo podpreti.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Mi pa prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 6.3., ki ste jih malo prej dobili na mizo. Ob tem vas opozarjam, da pregled amandmajev je preobsežen, da bomo iz njega izpustili amandma k 3. členu in sicer je neopravičeno uvrščen v pregled amandmajev, kajti dejstvo je, da ta člen ni bil v dopolnjenem predlogu zakona spremenjen in zato ga ni možno amandmirati. Zato ne bom dal v razpravo tega člena in kasneje tudi ne na glasovanje. Prehajamo na razpravo oziroma v razpravo dajem 15. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS k omenjenemu 15. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 28. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Želi kdo okoli tega člena in amandmaja besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 30. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Želi kdo okoli tega člena in amandmaja besedo? Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 30.b člen in amandma istih poslanskih skupin. Želi kdo besedo? [[Ne.]] S tem tudi tukaj zaključujem razpravo. Končali smo z morebitno razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po končani 25. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.40 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOJNIH VETERANIH, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Seznanjam vas, da je za skupen čas razprave predvidenih 4 ure in 30 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Predstavnikov vlade ni. Predlog zakona pa je obravnaval odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora. Ga tudi ni. Jaz odrejam pet minut odmora, ker toliko prehitevamo s časovnim razporedom, in upam, da bodo ta čas prišli predstavniki vlade, kakor tudi predsednik delovnega telesa. Sejo bomo nadaljevali ob 10. uri in 35 minut. Hvala.
[[...]]pomeni, da bomo podaljšali odmor oziroma prekinitev seje in nadaljevali ob 10 [[...]]Ob 11. uri je preveč, 10.50 uri, da bo minister sigurno z nami. Spoštovane poslanke, poslanci, ostali prisotni! Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda - torej predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih. Medtem se nam je pridružil minister Drobnič, ki ga ob tej priložnosti, seveda, pozdravljam in ga vabim k besedi. Minister, prosim za kratko predstavitev oziroma dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite nekaj kratkih, dodatnih obrazložitev k spremembam in dopolnitvam zakona o vojnih veteranih. To so tiste spremembe, ki smo jih pripravili zaradi pomanjkljivosti, ki so se izkazale v času, v praksi in v uveljavljanju tega zakona. Pri pripravi zakona so sodelovale veteranske organizacije, ki so podale določene pripombe. Pri tem pa so sodelovala tudi ministrstva za obrambo, za notranje zadeve, pravosodje, finance, ter vladna služba za zakonodajo. Ti so namreč po svoji funkciji še posebej zadolženi za določene naloge. Osnovno izhodišče pri pripravi predloga zakona, glede kroga upravičencev do statusa vojnega veterana je, da se vključi izvajalce, katerih dolžnosti, po tedaj veljavnih predpisih o obrambi in zaščiti so, delovna dolžnost, dolžnost delovati v civilni zaščiti, dolžnost delovati v službi za opazovanje in obveščanje. V zvezi s tem so seveda predstavljene dopolnitve, da se vključijo delavci v upravnih organih, pristojni za obrambne zadeve, ki so bili po tedaj veljavni zakonodaji, razporejeni na delovno dolžnost. Status vojnega veterana pa se zagotovi tudi delavcem republiških upravnih organov, odgovornih za področje obrambnih priprav. Naslednja, nadaljnja kategorija so osebe, ki so se v času oboroženih spopadov kot pooblaščeni predstavniki Republike Slovenije pogajali s predstavniki takratne Jugoslovanske ljudske armade. Potem osebe, ki so bile na območju in v času oboroženih spopadov po odredbi policije vključene v postavljanje in varovanje barikad in drugih ovir in osebe, ki so po odredbi republiškega sekretarja za notranje zadeve opravljale naloge tajne hrambe, oborožitve, streliva ali dokumentacije, tajne namestitve policijskih enot oziroma so bile v času oboroženih spopadov vključene v izvajanje oskrbe policijskih enot na terenu. Nadalje, člane posebne logistične in oskrbne enote, ki je zagotavljala pogoje za nastanitev in delo republiške koordinacijske komisije, pa osebe, ki so delale v službi za opazovanje in obveščanje, poleg tega pa tudi tiste, ki so bile v vizualnih opazovalnicah. Člane republiškega mestnega ali občinskega štaba za civilno zaščito, ter njihovih specializiranih enot, ki so opravljali ogromne naloge na območju oboroženih spopadov, pa tudi voznike in zdravstvene delavce v reševalnih vozilih nujne medicinske pomoči ter člane operativnega sestava gasilskih organizacij. Predstojnikom in tistim delavcem takratnih zbirnih centrov za vojne ujetnike, ki so varovali zbirne centre in vojne ujetnike. Nadalje vodstvenih delavcev carinske službe. To so v glavnem vse kategorije, katere se jasneje opredeljuje v tem zakonu. Status organizatorja manevrske strukture narodne zaščite pa bi po dopolnjenem predlogu pripadal tudi namestniku občinskega načelnika narodne zaščite. V primerih, ko so upravičenci do veteranskega statusa opravljali naloge ali dolžnosti pri obrambi Republike Slovenije, o katerih se po tedaj veljavnih predpisih ni vodila uradna evidenca ali se ta po dopolnjenem predlogu zakona ni hranila, bi se o zahtevi za priznanje statusa vojnega veterana odločilo z odločbo. Revizijo pa bo opravilo resorno ministrstvo v šestih mesecih od njenega prejema. Nadalje so spremembe tudi pri financiranju društev oziroma zveze vojnih veteranov, kjer se sklene pogodba na osnovi izpolnjenih meril, ob upoštevanju zlasti programa društva ali zveze, števila članov vojnih veteranov in premoženja v lasti društva. Natančnejša merila za financiranje dejavnosti društva ali zveze pa predpiše minister v enem mesecu od uveljavitve tega zakona. Predlagam, da te spremembe in dopolnitve zakona o vojnih veteranih ta državni zbor sprejme. Hvala lepa za vašo pozornost.
Minister, hvala vam za dodatno obrazložitev. Za govornico vabim predsednika odbora za delo, družino in socialne zadeve in invalide, kolega Brenčiča, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam vse navzoče! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je ta predmetni zakon, o katerem sedaj razpravljamo, obravnaval na 11. redni seji, 15.2. Pri delu odbora do sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavniki zakonodajno-pravne službe državnega zbora, predstavniki zveze borcev NOV, predstavniki Zveze veteranov vojne za Slovenijo, predstavniki ministrstva za notranje zadeve, ministrstva za obrambo in predstavniki Sindikata carinikov Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je k 1., 4., 6., 8. in 9. členu predloga zakona podala tudi konkretne pripombe. Člani odbora so prejeli tudi pripombe carinskih delavcev Koroške in Štajerske, Sindikata carinikov Slovenije, pripombe Zveze združenja borcev in udeležencev NOV Slovenije in pripombe Branka Hojnika. Seznanili so se tudi z mnenjem Državnega sveta Republike Slovenije oziroma mnenjem njegove komisije, ki predloga zakona ne podpira. Amandmaje k predlogu zakona so predložile tri poslanske skupine koalicije in sicer Slovenska demokratska stranka, Nova Slovenija, Slovenska ljudska stranka k 1., 6., 8. in 9. členu, skupina DeSUS k 9., poslanska skupina LDS k 1. in 9., poslanska skupina SD [[?]] k 2. in kolega, poslanski kolega Ljubo Germič k 2. členu. V okviru razprave, ki se je odvijala predvsem pri členih, h katerim so bili predloženi amandmaji, je bila posebna pozornost namenjena razpravi glede širitve krogov upravičencev, ki je predlagana v 2. členu. Razpravljavci so se sicer strinjali, da je potrebno zagotoviti status vojnega veterana tistim skupinam udeleženih pri obrambi Republike Slovenije v vojaški agresiji leta 1991, ki doslej v zakon niso bili vključeni, pa bi na podlagi njihovega delovanja tako pred kot med samo agresijo in tudi po njej to vsekakor zaslužili. Kljub vsemu pa so bili izraženi tudi pomisleki, da ne bi s prevelikim širjenjem pravic do statusa vojnega veterana le tega dejansko razvrednotili ali pa celo podelili status nekomu, ki je bil na strani agresorja. Po mnenju nekaterih je ta strah odveč, saj veljavni zakon v 4. členu določa, da se status ne prizna osebi, ki je delovala na agresorski strani, četudi bi izpolnjevala pogoje za priznanje statusa. V nadaljevanju razprave je bilo na podlagi vloženih amandmajev predloga predlagano priznanje statusa vojnega veterana več skupinam udeleženih pri obrambi Republike Slovenije v vojaški agresiji leta 1991, ki doslej v zakon niso bile vključene. Posebej so v razpravi opozorili na to vprašanje tudi predstavniki sindikata carinikov, saj so opozorili, da so v predlagani noveli zakona zopet izpuščeni in da jih je le okrog 240 takih, ki jim bi moral biti status priznan, kar je odbor ob sprejemanju amandmaja po tem vprašanju tudi storil. Ob koncu razprave je bila pozornost posvečena tudi predvidenemu prenehanju veljavnosti zakona o financiranju Zveze združenj borcev narodno osvobodilne vojne Slovenije. Nekatere razpravljavci so po tem vprašanju opozorili tudi na mnenje zakonodajno-pravne službe, ki opozarja, da je predlagano prenehanje veljavnosti zakona časovno neusklajeno z uveljavitvijo in začetkom uporabe financiranja društev oziroma zvez vojnih veteranov na podlagi te novele. V okviru razprave o posameznih členih in razprave o predloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaje treh poslanskih skupin k 1., 6., 8. in 9. členu, ni sprejel amandmajev poslanske skupine DeSUS k 9., LDS-a k 9, SD [[?]] k 2., in Germiča k 2. členu. Amandma k 1. členu poslanske skupine LDS je postal brezpredmeten. Sprejel je tudi svoje amandmaje, odbor namreč, k 2., 3., 4., 5. in 6. členu. Vse to, kar je bilo sprejeto, je predloženo v dopolnjenem predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala vam za predstavitev poročila odbora. Mi prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Aleš Gulič bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa predsedujočemu. Cenjeni kolegi, cenjena kolegica, gospod minister. Danes se odločamo o razširitvi števila upravičencev do statusa vojnega veterana v osamosvojitveni vojni. O vojni, v kateri Slovenije seveda niso branili zgolj tisti, ki so bili v uniformah, oborožene osebe, temveč tudi številni drugi zaposleni v različnih službah ali pa vpeti v druge aktivnosti. Veliko je bilo seveda tudi prostovoljcev, ene so sprejeli, ene so zavrnili. Slovenska osamosvojitvena vojna je bila kratka in seveda za to se ni na nek način razvila v splošni ljudski odpor, čeprav je bilo jasno, da bi se. Že plebiscitni rezultati govorijo o tem. Mnogi seveda tudi zaradi čisto tehničnih zadev niso mogli biti udeleženi v tej vojni. Tudi bojišča so bila seveda razporejena v glavnem na robu Slovenije, ne v centralnem delu in tako seveda tudi tisti, ki so bili oboroženi, vsi niso sodelovali v oboroženih akcijah, zato je prav gotovo utemeljeno, da se tudi tistim, ki so bili do sedaj izključeni, na neki način podeli status vojnega veterana. Ob širitvi opravičencev do statusa vojnega veterana moramo upoštevati torej značilno karakteristiko naše osamosvojitvene vojne in s tem podeljevati statusa. Nikakor pa seveda ne gre, kot smo slišali v razpravi na odboru, za razvrednotenje statusa vojnega veterana. Pač je bilo tako, da smo se Slovenci zelo pozitivno, dobro, pogumno odzvali na razmere v letu 1991. Zato seveda predlog, da se status vojnega veterana da tudi delavcem carinske službe, ki so na mejnih prehodih v letu 1991 bili tam v času agresije JLA na Republiko Slovenijo. Poleg vseh tistih, ki so bili po odredbi policije vključeni v opravljanje nalog, ki so se nanašale na postavljanje, varovanje barikad in drugih ovir, bi bilo seveda dobro vključiti tudi tiste, ki so bili napoteni po odredbi štabov in poveljstev teritorialne obrambe. V Liberalni demokraciji Slovenije seveda takšno širitev upravičencev podpiramo in bi podprli tudi kakšno širšo. Druga stvar, ki je pa bolj problematična, vsaj za nas, pa je neutemeljeno in nerazumljivo ukinjanje zakona o financiranju v Zvezi združenj borcev narodno osvobodilne vojne Slovenije, na kar smo poslanci Liberalne demokracije neuspešno opozarjali že na seji matičnega delovnega telesa. Namreč za to, da smo Slovenci dobili samostojno državo, so zaslužni mnogi, zgodovina se pač ni začela leta 1991 z osamosvojitveno vojno, pa tudi ne leta 1985 s protesti proti razbijanju velikih enot teritorialne obrambe na slovenskem, pa ne leta 1941 z narodno-osvobodilno vojno, in če gremo še nazaj v zgodovino, Slovenci smo si vsaj tako zelo javno, jasno in glasno od leta 1848 pravzaprav prizadevali za to, da bi bili samostojni. Močno je tudi obdobje antifašizma, ki se ni začelo leta 1941., pa 1939., ampak 1923, vsaj na Primorskem, 1922-23. In tudi vse to je vplivalo na to, da smo leta 1991 lahko izbojevali to, tako želeno svojo samostojnost. Ljudje, ki so danes organizirani v Zvezi združenj borcev, so s tem, da so tvegali svoja življenja, uspeli ohraniti identiteto slovenskega naroda, slovensko narodno zavest in podaljšati kontinuiteto boja za slovensko samostojnost. Ne gre samo za tista opozorila zakonodajno-pravne službe, da je predlagano prenehanje veljavnosti zakona o financiranju Zvez združenj borcev, časovno neusklajeno z uveljavitvijo in začetkom uporabe financiranja društev oziroma zvez vojnih veteranov na podlagi te novele zakona. Takšna odločitev ima lahko veliko slabih posledic. Strah predstavnikov članov Zveze združenj borcev ni utemeljen. Kogar je pičila kača, se [[...]]
Kolega Gulič, čas.
[[...]]boji vrvi. Vem. Novelo zakona bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli, če bo zbor sprejel našo [[...]] [[Izkop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SD, poslanski kolega Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, spoštovani zbor! Zakon o vojnih veteranih je bil sprejet leta 1995, bil dvakrat noveliran in doživel tudi ustavno presojo. Z omenjenim zakonom se osebam, ki so v vojaški agresiji na Republiko Slovenijo leta 1991 opravili dolžnosti pri njeni obrambi, kot pripadniki nosilnih obrambnih sil, podeljuje status vojnega veterana. Po podatkih predlagatelja je bilo na dan 31.12.2004 36.356 osebam priznan status vojnega veterana, ki so ta status uveljavljale na podlagi udeležbe pri obrambi Republike Slovenije. Cilj predlaganega zakona je, da se ponovno preveri, ali so v varstvu po zakonu vključeni vsi izvajalci obrambnih aktivnosti, katerih doprinos k obrambi Republike Slovenije bi to utemeljeval. Klub upravičencev do veteranskega statusa se bo tako razširil še na delavce upravnih organov, pristojnih za obrambne zadeve. Delavci, ki so bili odgovorni za področje obrambnih priprav v republiških upravnih organih, ki so usklajevali in izvajali ukrepe iz resorne pristojnosti, delavce oziroma osebe, ki so sodelovale pri pogajanjih s predstavniki takratne Jugoslovanske ljudske armade, voznike in zdravstvene delavce v reševalnih vozilih nujne medicinske pomoči ter na člane operativne stave gasilskih organizacij in še nekatere druge, da ne bi našteval. Po navedbah predstavnika vlade na matičnem delovnem telesu to pomeni, da bi se število upravičencev na podlagi zakona lahko povečalo za približno 5 tisoč. Kako v predlogu zakona? V poslanski skupini socialnih demokratov se s ciljem vlade, da se preveri, ali so v zakon res zajete se skupine oseb, lahko tudi strinjamo. Menimo pa, da so pri obrambi Republike Slovenije pomembno vlogo odigrali tudi posamezni državljani in državljanke, ki so se prostovoljno odzvali k pozivom teritorialne obrambe in policije. Pripadnikom teritorialne obrambe in policije, kriminalističnih in obveščevalno varnostnim službam, ter drugim službam, ki so poklicno in po dolžnosti sodelovale v obrambi Republike Slovenije, so dali na razpolago vozila, gradbene in kmetijske stroje, stanovanja, gospodarska poslopja in prepričani smo, da takrat ti ljudje niso preračunavali, ali se to splača oziroma ali bodo lahko kdaj imeli kakšno korist od tega. Prav tako pa so v tem času odigrali pomembno vlogo tudi cariniki na mejnih prehodih. V času agresije na Republiko Slovenijo so na mejnih prehodih opravljali carinsko kontrolo in tako tudi neposredno branili njihovo nezavzetje. Seveda so pri tem sodelovali tudi s policijo, kot s pripadniki teritorialne obrambe. V poslanski skupini Socialnih demokratov pa nasprotujemo temu, da se v tem zakonu ukine financiranje zveze borcev, in sicer iz naslednjega razloga. Proračunska postavka 4904 Zveze združenj borcev NOV se je iz leta 2004 zmanjšala za približno 70 milijonov. Pričakujemo pa lahko, da bo vlada tudi v prihodnje ta sredstva zmanjševala. Upam, da ne zaradi ideoloških pomislekov. V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon sicer podprli, vendar od vas, kolegov in kolegic, pričakujemo, da boste podprli tudi naša dva vložena amandmaja, ki sicer resnično širita krog upravičencev, vendar menimo, da upravičeno in utemeljeno. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije, poslanec mag. Franc Capuder, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Predlagane spremembe zakona o vojnih veteranih je sorazmerno kratek zakon. Površno gledano je razdeljen na tri sklope. Prvi sklop se nanaša na financiranje društev oziroma organizacijo vojnih veteranov. Drugi sklop širi krog oseb, ki imajo pravico pridobiti status vojnega veterana. Tretji sklop rešuje zaplet pri odmeri pokojnin vojnim veteranom, ki se jim je čas udeležbe v osamosvojitveni vojni že priznal in novo priznanje upravičencem. Vsem tem bo priznana posebna doba, katera se jim bo štela v delovno dobo. V Novi Sloveniji delimo bojazen s tistimi, ki menijo, da se po noveli tega zakona preveč širi krog upravičencev do pridobitve statusa vojnega veterana iz vojne za Slovenijo v letu 1991. Po nekaterih ocenah gre za okoli 5.000 upravičencev. Bati se je predvsem tega, da bi s širitvijo upravičencev po tem zakonu prišlo do razvrednotenja pomena veterana vojne za Slovenijo. Po drugi strani pa se krog upravičencev po tej noveli zakona širi na tiste upravičence, ki so bili iz kakršnihkoli razlogov izpuščeni iz prejšnje novele zakona v letu 1999, pa bi morali glede na kriterije iz sedaj veljavnega zakona ta status že pridobiti. Sedaj veljavni zakon ne obravnava kar nekaj kategorij upravičencev, ki so v času agresije na Slovenijo aktivno, tudi z orožjem v roki sodelovali pri obrambi domovine. Meni poznani, najbolj tipični predstavniki tega pozabljanja so predvsem varnostniki v zaporih in zbirnih centrih, ki so čuvali vojne ujetnike in še nekateri drugi, ki so iz neznanega razloga izpadli iz prejšnje novele zakona. Na matičnem delovnem telesu je bilo veliko razprave predvsem o 1., 2. in 9. členu. Pri razpravi ob 9. členu novele zakona je bilo večkrat s strani opozicije in predstavnika zveze združenj borcev opozorjeno, da je bil z ustavnim zakonom za izvedbo temeljne ustavne listine borcem dan poseben položaj oziroma posebno varstvo. Predstavnik vlade je na seji zatrdil, da je v 18. členu temeljne listine zagotovljeno varstvo pravic borcem NOB najmanj v obsegu, kot je bilo to zagotovljeno po takratnih predpisih. To se zagotavlja tudi s tem zakonom o vojnih veteranih, kateri se v teh določbah nič ne spreminja. Na tem mestu moram jasno zavrniti stališče predstavnika borcev, ki je na odboru izrekel mnenje, da so se ves čas te vlade soočali z neprijaznim, restrikcijskim odnosom do njih in nas zapleta s financiranjem njihove organizacije. Predvsem jih pa motijo zelo znana in do tega vprašanja negativna stališča pristojnega ministra in politične stranke, iz katere minister izhaja. Iz teh razlogov so prepričani, da bi bila neprimerna določitev meril za financiranje zveze borcev, ki bi bila stvar proste presoje ministra. Stališče Nove Slovenije - Krščanske ljudske stranke je v tem primeru zelo jasno. Prepričani smo, da bodo imeli posamezniki veterani iz vrst zveze borcev še naprej priznane vse pravice, katere so jim bile priznane že sedaj. Prepričani smo tudi, da so vsi veterani iz vrst zveze borcev v času ministrovanja magistra Drobniča dobili izplačane oziroma so uporabili vse tiste ugodnosti, katere jim gredo po zakonu. Pravice in dolžnosti društva oziroma organizacije pa bodo oziroma morajo biti enake pravicam ostalih društev, katerim je priznan status društva oziroma organizacije v javnem interesu in to se nam zdi pravično. Sam osebno in tudi moji kolegi v Novi Sloveniji ne vidimo nobene potrebe, da bi imela organizacija borcev NOB drugačen ali bolj privilegiran status od ostalih veteranskih društev, katerim je tudi priznan status društva v javnem interesu. Strinjamo se in podpiramo rešitev v prvem členu novele tega zakona, da se kot merilo za dodelitev sredstev upošteva zlasti program društva, število članov vojnih veteranov in premoženje, ki ga ima v lasti društvo ali zveza vojnih veteranov. V Novi Sloveniji pričakujemo, da spremenjeni zakon ne bo povzročil novih krivic pri dodeljevanju statusa vojnega veterana. Po drugi strani se tudi zavedamo, da je praktično nemogoče zajeti vse tiste, ki so osebno prepričani, da so s svojim delom in angažiranem med vojno za Slovenijo upravičeni do statusa [[...]]
Kolega Capuder, čas [[...]]
Zakon bomo podprli. Hvala.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec Stanislav Brenčič, izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo status oziroma priznanje statusa vojnega veterana ljudem, ki so se za narodovo bit ali če temu rečemo za svobodo in samostojnost naroda žrtvovali do te mere, da so bili pripravljeni tvegati tudi lastna življenja kot simbol resnične časti, ki jo sleherna država priznava, neguje in varuje s posebnim občutkom. Že od samega nastanka zakona o vojnih veteranih v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, nismo bili kaj dosti naklonjeni temu, da bi se status vojnega veterana podeljevalo oziroma priznavalo na podlagi preohlapnih kriterijev, kajti zelo hitro se namreč lahko zgodi, da se to simbolno vrednost, ki sem jo malo prej omenil, ki naj status vojnega veterana poseduje, vsem razvodeni. Po našem mnenju se je z vnosom nekaterih kategorij upravičencev do priznanja statusa vojnega veterana, vojne za Slovenijo, ta princip kar precej uveljavil, kar ima za posledico nove in nove argumente, komu vse naj bi ta status še pripadal. S predlogom tega zakona se krog upravičencev prej razširja tudi na kategorije, za katere je mogoče trditi, da glede na naravo dela, ki so ga opravljali v času vojne za Slovenijo, pred in po njej, niso bili neposredno izpostavljeni tveganju. Seveda pa je mogoče tudi iz drugega zornega kota presojati ta vprašanja tudi vrednostno drugače. Če na ta vprašanja gledamo vrednostno, potem bi bilo seveda primerno, da bi se smelo obseg pravic iz priznanega statusa vojnega veterana dotične osebe pripadajo, priznavati tudi selektivno, vendar, ko je določena pravica nekomu z zakonom enkrat priznana, jo je težko vzeti oziroma spreminjati. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, bomo predlog zakona podprli, s tem, da se tudi zavedamo, da je na podlagi pristopanja po tej noveli mogoče pričakovati še kar nekaj novih argumentov za širjenje kroga upravičencev do statusa vojnega veterana, vendar pa menimo, da je glede na simbolnost pomena statusa, potrebno biti v nadalje bolj selektiven. Vojna za Slovenijo pa je, zato, da smo Slovenci dobili lastno državo, tolikšnega vrednostnega pomena, da pa v primeru upravičenosti do priznanja statusa še komu drugemu iz tega obdobja, če zato obstojajo dovolj močni in verodstojni argumenti, ne bi smelo biti omahovanja. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kolegici in kolegi, gospod minister! V Slovenski nacionalni stranki smo veseli in ponosni, da ste imeli na ministrstvu tudi posluh za pobude Zveze vojnih veteranov za Slovenijo in da ste z možnostjo širitve upravičencev, ki je dana v predlogu zakona, storili veliko. Gre namreč predvsem za moralno dejanje, kolegice in kolegi, in odnos vseh tistih Slovenk in Slovencev, pa tudi drugih, priznam tudi drugih, ki so se takrat v kritičnih in kriznih dneh izrekli "za to deželo, bom dal tudi življenje". Pa vendarle v Slovenski nacionalni stranki imamo štiri konkretne pomisleke, za katere upamo in želimo, da jih bo ta državni zbor, ob seveda vsem upoštevanju, predvsem moralnih vrednot, upošteval. Prvi pomislek je, da bi se izraz "zaslužiti" spremenil, sicer se sliši kot redakcijski popravek, pa vendar se mi zdi, da ne gre odločati o tem, kdo si zasluži status in kdo si ne zasluži statusa, najbrž že obstaja kakšna bolj moralno spodbudna beseda, to je ena od pripomb. Drugo. Zdi se mi zelo pošteno in prav, da je v ciljih in načelih zakona ugotovljeno, da se morajo, še enkrat pravim, da se nam zdi prav, da se morajo ugotavljati upravičenosti, kdo je, spet ta izraz, zaslužen, ki ga ne bi rad, kdo je sodeloval v osamosvojitveni vojni. Ob tem bi radi opozorili, še enkrat pravim, da je takšno dejanje in takšen ukrep absolutno pravilen, ampak opozarjamo na to, da je takšen ukrep, torej ugotavljanje upravičenosti potreben, s čimer verjamem, da se večina kolegov in kolegic strinjate v državnem zboru, uporabiti tudi pri drugi vsebini, o kateri bomo najbrž še veliko govorili, ki se ji reče izbrisani. Slovenska nacionalna stranka je ta pojem ugotavljanja predlagala že zdavnaj in če že ugotavljamo pri naših, kdo je bil tisti - pri naših, pri tistih, ki so dali ali pa bi dali življenje za Slovenijo - upravičen do statusa, potem bi še toliko bolj upravičeno, da se takšne stvari ugotavljajo na drugih področjih. Dve vsebini sta za Slovensko nacionalno stranko bistveni. Prva vsebina je status Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne v tem zakonu in seveda njihov, v narekovajih, "upravičen" strah - pa jaz vem, da jih nima česa biti strah, saj so tudi s svojim moralnim dejanjem dokazali in pokazali, da so se borili v nekem času za neko deželo in za nekaj ljudi, za vse nas. Tu bi opozoril, da bi bilo zelo priporočljivo in potrebno upoštevati mnenje zakonodajno-pravne službe, ki opozarja, da je kakršnakoli sprememba v odnosu do Zveze združenj borcev v tem zakonu poseg v 18. člen ustavnega zakona za izvedbo temeljne listine samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije. Mislim, da bi bilo pošteno, korektno od vseh nas, da upoštevamo in statusa borcev v okviru zakona o veteranih in v okviru veteranske vsebine nikakor ne smemo krčiti, nimamo ne moralne ne materialne pravice. Mislim, da nobena številka, nobena materialna vrednota ni toliko škodljiva, kot je škodljivo, če izničimo moralne vrednote nekega dejanja. Ne nazadnje bi vse kolegice in kolege prosil, če imajo čas, naj si preberejo magnetogram 11. seje odbora državnega zbora Republike Slovenije, ki je zelo kratek, vsaj kar se tiče tega, kar je povedal naš kolega Srečko Prijatelj. Ne moremo govoriti o vodstvenih delavcih na carini, govorimo o vseh carinikih, carina je bila izpostavljena v agresiji prva! Mislim, da je v tem primeru potrebno podpreti amandma, ki ga je, mislim, vložila sicer poslanska skupina Socialnih demokratov in mislim, da je dejansko prav in pošteno, da se vodstveni delavci carine izločijo in pa ostanejo cariniki. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Mag. Franc Žnidaršič, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegici in kolegi! Poslanska skupina DeSUS z mešanimi občutki sprejema širitev možnosti za uveljavitev statusa veterana vojne za Slovenijo. To pa zaradi tega, ker ob tem izraža obžalovanje, da ni bilo upoštevano vrsto tehtnih in utemeljenih pripomb že v času priprave tega zakona, kajti mi ne nasprotujemo temu, da se status vojnega veterana prizna vsem, ki so na kakršenkoli način in z določeno količino tveganja prispevali pomemben delež za to, da je takrat naša obramba delovala skladno in uspešno, pač se pa se bojimo, da je tovrstna širitev takšna, ki bi diskriminirala celo vrsto tistih, ki jih ne vključuje. Če naštejem samo nivo krajevnih skupnosti, nekatere zdravstvene ekipe, na primer zaposlene v vodovodu, kajti, če smo priznali status tistim, ki so, recimo, kasarnam odklopili električni tok, potem bi smeli priznati tudi tistim, ki so jim zaprli vodo, ker je bila voda takrat za te kasarne bolj pomembna in je to, da je niso imeli, izvedlo veliko večji pritisk na vodstva kasarn, da so popustili. Hočemo z eno besedo povedati, da je širitev potrebna v tistem obsegu najzaslužnejših sodelavcev teritorialne obrambe in policije, pri čemer mislimo na oborožene paznike v zaporih, ki so ne samo v zaporih morali varovati vojne ujetnike, ki bi jih lahko armija prišla reševat, pač pa so morali zaščititi prav na oborožen način tudi širšo okolico posameznih zaporov. Tako mislim, da so bili takrat v prvi fazi neutemeljeno izpuščeni. Prav tako zadeva stvar nekatere zdravstvene ekipe, ki so morale dežurati in tako naprej. In v delu, ko govori ta zakon o delovnih dolžnosti, o tistih, ki so bili razporejeni na delovne dolžnosti, je treba povedati, da je ta stvar zadela najštevilčnejše upravičence, recimo, po ministrstvih, po občinskih upravah, po delovnih organizacijah, tudi vzgojiteljice v vrtcih so imele podaljšano varstvo otrok zato, ker so bile matere razporejene na delovno dolžnosti, tudi kmečke žene so morale same opraviti nesorazmerno več dela, ker so bili fantje in možje v teritorialni obrambi, na položajih. Skratka, če bi gledali upravičenost vseh tistih, ki so pomagali in so sodelovali, potem bi se ta stvar širila na sto in več tisoč, kar pa mislimo, da je z vidika uveljavljenja statusa vojnega veterana neutemeljeno. Prav tako smo prepričani, da je Zveza vojnih veteranov širitev sicer dolgo časa pripravljala z namenom upoštevati še dodatne upravičence na eni strani in na drugi strani pa želi tudi povečati število vojnih veteranov kot celote, zato da bi lahko zahtevala več sredstev iz državnega proračuna in jih namenila za svoje potrebe zveze in njenega delovanja. Mislimo tudi, da je napaka, da v tem zakonu spreminjamo način financiranja Zveze združenj NOV Slovenije, ki je določeno z zakonom, kajti prepričani smo, da tudi sicer financiranje veteranskih organizacij ne sme biti prosta presoja resornega ministra, kateregakoli že bo, ker to pomeni lahko tudi povsem politične odločitve brez pretehtane mere za kriterije, ki so potrebni za to, da se neki organizaciji da toliko ali več denarja ali pa se ga vzame, kar je naš resorni minister še dokazal pri pripravi proračuna za leto 2006 in 2007, kjer je brez posebnih razlag pomembno zmanjšal nekaterim sredstva in drugim brez posebne razlage pomembno povečal, da ne rečem podvojil ali še kaj čez. Tako mislimo, da bi bilo prav, da bi bil za področje financiranja veteranskih organizacij sprejet zakon. To bi še najbolj sigurno pomenilo dolgoročno pravično uredite, vendar tega niso želeli sprejeti ne v prejšnji vladi ne sedaj ni te pripravljenosti. Skratka, mi imamo težave pri enotni podpori tega zakona, ne zato, ker bi bili proti tistim, ki vanj spadajo in teh je večina tukaj naštetih. Težave imamo zaradi tega, ker je opredelitev finančnih posledic nerealna. Prav tako glede števila. Mislimo, da jih ne bo 5 tisoč, ampak 15 tisoč in da bodo finančne posledice nesorazmerno večje in zaradi tega bodo naši poslanci glasovali vsak po svoje, kakor bodo razumeli, da je ta zakon podpore potreben. Hvala lepa.
Hvala vam. In sledi še predstavitev poslanske skupine SDS, poslanec Ivan Grill. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Lep pozdrav vsem skupaj! Slovenija bo letos praznovala že 15 let, ko je s svojo odločnostjo in neomajnim pogumom obranila na plebiscitu z veliko večino izraženo voljo po svoji samostojni državi. Žal je bilo v Sloveniji takrat tudi nekaj takšnih ljudi, ki so osamosvojitvi nasprotovali ali bili do tega projekta celo skeptični. V nacionalnem projektu osamosvojitve Slovenije je sodelovalo veliko pogumnih ljudi, vendar se ta projekt ni izvajal samo 10 dni vojne za Slovenijo, kot nekateri želijo našo osamosvojitveno vojno deplasirati. Ta projekt se je intenzivno izvajal že vsaj leto dni pred začetkom vojne, izvajali pa so ga na način, ki ni bil dostopen obveščevalni službi takratne JLA. In ravno zato je bila naša usoda odvisna od posameznikov, ki so za projekt osamosvojitve Slovenije zastavili svoje življenje in postavili usodo svojih najbližjih v veliko negotovost. Veliko ljudi je v tem projektu sodelovalo z orožjem. Veliko jih je bilo na bojiščih, kjer so potekale borbe z JLA, jih je pa bilo veliko tudi v nujno podpornih službah, brez katerih ne bi bili uspešni. Prav je, da bi se vsakemu udeležencu slovenske osamosvojitve podelil primeren status in določen obseg pravic iz tega naslova, saj je to minimalno, kar lahko za njih stori slovenska država. V ta namen smo že leta 1995 sprejeli zakon o vojnih veteranih, ki je v svojih odločbah opredelil kriterije za pridobitev statusa vojnega veterana in obseg pravic, ki so posamezniku iz tega naslova tudi pripadale. Žal pa je bil ta zakon že v osnovnem konceptu takšen, da je vseboval rešitve, ki so diskriminatorne in krivične. Na podlagi tega zakona so status vojnega veterana pridobile številne osebe, ki v času osamosvojitve sploh niso bile izpostavljene nevarnostim in niso bile življenjsko ogrožene. Še več. Na terenu je moč slišati očitke s strani pravih vojnih veteranov, da so si na nepojasnjen način ta status pridobile tudi številne osebe, ki so konec vojne za Slovenijo pričakale na drugi strani borbene črte. Po drugi strani pa do tega statusa niso bile upravičene osebe, ki so delovale neposredno na bojiščih. Naj omenim samo nekaj teh. To so bili gasilci, zdravstveni delavci, cariniki, TK monterji in še bi jih lahko našteli. Res je, da takšnega statusa ne moremo korektno podeliti vsakemu izmed teh skupin. Zagotovo pa vsakemu izmed njih, ki je deloval neposredno na bojiščih in je izpostavil svoje življenje. Glavni namen spremembe zakona o vojnih veteranih, ki ga danes obravnavamo, je predvsem v tem, da skuša optimalno odpraviti krivice do posameznikov, ki jih je dosedanji zakon sistemsko vnesel. V SDS smo mnenja, da bi bila sicer optimalna rešitev takšna, ki bi razlikovala prispevek posameznikov v osamosvojitveni vojni in posamezne skupine razvrstila v različne statuse. Vendar takšne rešitve sedaj ni več možno povzeti, saj statusne pravice, ki so jih posamezne skupine upravičencev že pridobile s prvotnim zakonom, žal ni možno spreminjati za nazaj nikomur. Predlog zakona, ki ga sedaj obravnavamo, širi nabor upravičencev za pridobitev statusa vojnega veterana. Vendar je bila pred vlado težka odločitev, in sicer kako na široko širiti ta nabor, da ne bi s tem povzročali nove krivice ali pa še bolj razvrednotili tistih, ki si takšen status najbolj zaslužijo. V SDS smo mnenja, da smo z nekaj sprejetimi amandmaji na odboru za delo, družino in socialo predlog prvotnega besedila pripeljali v danih razmerah do optimalne rešitve, zato bomo takšen zakon tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 3.3.2006. V razpravo dajem 2. člen in dva amandmaja. Prvič, amandma poslanske skupine SD, ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Kdo želi besedo? Kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini cenimo predlog vlade, da poskuša še enkrat oceniti, ali je vključitev kroga oseb v pravico vojnih veteranov vojne za Slovenijo bila doslej ustrezna ali ne. Ne domišljamo si, da poznamo prave odgovore na vsa vprašanja, vendar imamo zelo resen občutek, da enako velja za vlado. Mi smo namreč svoje predloge oblikovali izključno na podlagi predlogov Zveze veteranov vojne za Slovenijo in na podlagi predlogov sindikata carinikov Slovenije, ki so eni in drugi dokazovali, da so po krivem, neupravičeno izpuščene skupine, ki bi sodile v krog veteranov vojne za Slovenijo. Ko smo prebirali njihove obrazložitve, se nam je zdelo, da imajo v celoti prav. Govoriti namreč o tem, da je lahko sporno, če je del neposrednih sodelavcev vojne za Slovenijo sodeloval v postavljanju in varovanju barikad, pa zato niso vključeni tisti, ki to take odločitve opravljali tudi na podlagi štabov in poveljstev teritorialne obrambe, ni logično. Neposredno so sodelovali, neposredno so v vojni nevarnosti bili in zakaj izključevati štabe in poveljstva teritorialne obrambe, ki so takšne naloge in odločitve sprejemali, nam enostavno ni jasno. Jasno nam tudi ni, kako je mogoče šteti za udeleženca osamosvojitvene vojne tistega, ki je sodeloval pri tajnih nalogah hrambe oborožitve, streliva, minsko-eksplozivnih sredstev in podobno po nalogih republiškega sekretarja za notranje zadeve, ni pa tisti, ki je sodeloval pri enakih nalogah na podlagi odločitev poveljstev teritorialne obrambe. V enem in drugem primeru po mojem ali po našem mnenju gre morda lahko tudi za vrednostne sodbe, kdo je prave odločitve sprejemal, kdo pa ne. Mislim, da to v tem primeru ni korektno in nimamo nobenih argumentov, ki bi nam jih doslej ponudila vlada, zakaj naši amandmaji, povem še enkrat, pripravljeni na podlagi združenj prizadetih, niso upravičeni. In tretji, prav tako k 2. členu, zadeva delavce carinske službe. Res je, na naš predlog so v tem delu sprejete delne spremembe in matično delovno telo je doloma sprejelo naš amandma in vključilo vse, ne pa samo vodstvene delavce carinske službe, vendar bi radi v tem delu pojasnilo, ali izvajanje operativnih nalog po odločitvah in navodilih republiške koordinacijske skupine zajema tudi predlog, ki so ga predstavniki carine posebej predlagali, torej tudi dejansko izvajanje carinskih nalog kontrole na sami meji. Če to tudi zajema in je to nesporno, potem lahko štejemo, da je vsebinsko naš tretji amandma z odločitvijo matičnega delovnega telesa sprejet, če ne, potem ni in tudi ne vidimo razloga, zakaj ne bi bil, ker prav gotovo so cariniki z neposredno aktivnostjo na meji storili največ za takratno aktivnost Slovenije v obrambi in bili tudi najbolj neposredno izpostavljeni, saj vemo, da so mnogokje na meje direktno prihajala Jugoslovanska vojska s svojimi tanki in oboroženo silo in je bilo opravljanje carinske službe v tistem delu enako ali pa v enaki meri nevarno, kot je bilo opravljanje službe mejne policije. Pričakujem torej, da bo vlada spremenila svoje stališče, predvsem pa da bo tudi večina v državnem zboru te amandmaje podprla. Hvala.
Hvala. K razpravi se je prijavil kolega Barovič.
Hvala, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi. Tudi v imenu Slovenske nacionalne stranke pozivam vse kolegice in kolege, ne glede na politično barvo, da amandmaje k 2. členu natančno proučite in tudi podprete. Gre za tri spremembe oziroma za štiri. V točki d 2. člena je jasno, da bi morali biti vključene tudi osebe, ki so bile na območju in v času oboroženih spopadov po odredbi policije in, kot dodaja amandma, štabov in poveljstev enot teritorialne obrambe, kar se nam zdi povsem in popolnoma logično, saj ne nazadnje, če sta že dve veteranski združenji, ni potrebno razdvajati, če pomeni vlogo teh ljudi v samim amandmajih in v zakonu. Absolutno seveda podpiramo tudi vključitev tako imenovane manevrske strukture, ki jo s svojim amandmajem kolegi iz Socialnih demokratov predlagajo pod točko e 2. člena. To so ljudje, ki so s tem, da so skrivali ne samo orožje, ne samo hrani, tudi ljudi, postavljali svoja življenja pred puške. In mislim, da so med tistimi absolutno, ki morajo biti vključeni v ta zakon in v veteranski status. Še posebej poudarjam tudi spremembo, še posebej govorim k 2. členu pod točko dve, kjer smo najbolj pošteni in edino pošteni, če zapišemo v zakon tako, kot predlaga amandma: delavec carinske službe. Vsi delavci so bili takrat izpostavljeni, eni tako, drugi drugače. Z vsem spoštovanjem seveda tudi do vodstvenih delavcev, ki so trenutno v zakonu opredeljeni kot edini upravičeni. Da je naša namera in poštenost do moralnih vrednot vseh, ki so se borili za samostojno Slovenijo in ki bi lahko bili vključeni v zakon o veteranih in imeli pač seveda tudi določeno in dolžnost in pravice, bomo podprli tudi amandma, ki ga predvideva koalicijska poslanska skupina pod novo točko oziroma alinejo m. k 2. členu in jasno izpostavlja tudi osebe, ki so imela veliko dela in veliko stoičnosti v odnosih z mednarodnimi institucijami v tistem času. Tudi tega bomo podprli. Jaz mislim, da naj prevlada razum v tem državnem zboru in da dejansko opredelimo kategorije, ki po resnici in svojih predvsem moralnih vrednotah in dejanjih sodijo, da jih omenjamo in vključimo v predlagani zakon, o katerem danes govorimo.
Hvala. Kolega Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. No, s tretjim amandmajem k 2. členu želimo predlagatelji dati možnost priznanja pravice statusa vojnega veterana tudi, mislim, da 14-im diplomatom ministrstva za zunanje zadeve, ki so na podlagi sklepa takratnega Izvršnega Sveta Republike Slovenije bili dodeljeni kot stalno spremstvo mednarodnim misijam, ki so takoj po 10-dnevni vojni delovale v okviru vzpostavitve mirovnega stanja in kotroliranega umika armade na ozemlju takratne Republike Slovenije in so bili kot taki neposredno skozi celo to dobo izpostavljeni velikim tako osebnim pritiskom kot tudi drugačnim tveganjem. Naj omenim samo to, da so enega od teh diplomatov takratne čete Jugoslovanske armadne na letališču v Cerkljah tudi zajele in je bil tako rekoč izpuščen šele po direktni intervenciji mednarodne diplomacije. Tako smatramo, da je teh nekaj ljudi k umirjanju takratnega stanja in tudi neposrednega vpliva na priznavanje Republike Slovenije kot države veliko doprinesli in da so najmanj toliko upravičeni, da jim za ta prizadevanja, za ta tveganja država dodeli status kot, recimo, upravnim delavcem v oddelkih organov notranjih zadev takratnih občin, enako temu tudi oddelku za obrambo takratnih občin, ki so bili upravni delavci. Tako po nekajkratnem konzultiranju z zagovorniki te pravice za te diplomate na ministrstvu za zunanje zadeve mislim, da povsem mirno lahko priznamo status tem nekaj ljudem. Po vprašanju drugega amandmaja se meni zastavlja nekako isto vprašanje, kot se mi je zastavljajo že na obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu. Vsekakor ni nikakršnih upravičenj, da bi status priznali vodstvenim delavcem takratne Carinske uprave Republike Slovenije in ne tudi tistim carinikom, ki so operativno izvajali takšne in drugačne ukrepe na blagovnih terminalih. Bilo pa je eno od tehtnih vprašanj, ki se je navezovalo na to, da je kar nekaj takratnih carinikov, ki so bili cariniki zvezne carinske uprave na mejnih prehodih, na blagovnih terminalih praktično nastopalo v vlogi tudi poprej petokolonaških opravil kot zagovorniki takratnih sil na strani teritorialne obrambe in Republike Slovenije. Zato smo potem s spremembo izhodišč za priznavanje tega statusa delavcem republiške carinarske uprave spremenili to, da ne more biti to priznavanje samo za vodstvene delavce, ampak za vse. Zdaj ali je pa odličnost, kot jo vsebuje tako zapisana določba v točki L, takšna, da zajema te upravičene carinike na blagovnih terminalih ali ne, pa premalo poznam osebno, da bi lahko rekel, da je temu tako. Po predstavniku predlagatelja zakona je bilo zagotovljeno, da temu tako je. Zato bi rekel potem, v tem svojstvu je potem morda ta zapis v tem amandmaju tako rekoč nepotreben. Ne vem pa, ali je temu res tako. Po zagotovilu, ki smo ga prejeli in zato je tudi takrat odbor sprejel amandma, da smo črtali vodstvene, je temu zagotovljeno. Hvala lepa.
Hvala, kolega Brenčič. Besedo dajem poslancu Rezmanu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Danes je kolega Žnidaršič že opozoril na to, da imamo vsaj nekateri kar nekaj pomislekov v zvezi s sprejemanjem tega zakona. Sam jih imam tudi. In imel bi jih manj, če bi bil kakšen izmed predlaganih amandmajev sprejet. Sam kanim podpreti amandmaje k 2. členu. Ocenjujem pa, da sta amandmaja pod zaporedno številko 1 in 2 najmanj enako, če ne bolj upravičena sprejema kot amandma pod zaporedno številko 3. Tvegam neko oceno, da bi morebiti bil zakon drugače zapisen, ko bi ga neko drugo ministrstvo pripravljalo. Tvegam oceno, da bi bili amandmaji deležni drugačne usode, če bi bilo določeno drugo matično delovno telo, in obžalujem, da ni bil sprejet tisti amandma, ki je bil predlagan na osnovi pisma, ki ga držim v roki, ki ga je gospod Branko Hojnik nam vsem posredoval, iz zelo preprostega razloga. Dasiravno nisem bil na tej seji odbora in ne vem točno, kako je tekla razprava, ker nisem šel brati magnetograma, pa vem iz empiričnih, iz osebnih izkušenj, pa sem tudi veteran, da je gospod Branko Hojnik bistveno več prispeval, se bistveno bolj angažiral od mene, pa jaz status imam, on ga pa nima. In sem v moralnih zadregah, ko se srečujeva. Jaz z nekim statusom in pravicami, ki iz tega izhajajo, on pa ne. Tovrstne napake bi bilo verjetno treba popraviti. Bolj upravičena bi bila amandmaja pod točko 1 in pod točko 2 od tistega tretjega, ki ga je podpisalo tri četrtine koalicije. Zato bom glasoval pri amandmajih tako, da jih bom najprej podpiral, vendar, ko in če ne bodo izglasovani, bodo moji pomisleki oziroma zadržki za to, da bi še zakon podprl, toliko večji. Pa to nič ni vezano s pomislekom v zvezi s tem, da morajo tisti, ki so upravičeni, pa še nimajo statusa, ta status dobiti. Zadržki so povezani s tem, torej, da tisti, ki so upravičeni, ne dobijo, ker jim mi tega statusa ne želimo podeliti, pa ga zaslužijo.
Hvala. Besedo dajem poslancu Jožefu Jerovšku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Želim diskutirati o amandmaju pod številko 3, ki se nanaša na osebe, ki izhajajo na nek način oziroma so bile že takrat v diplomatskih službah. Morda so imele nižji status, vendar so se ukvarjali z mednarodnim priznanjem in tudi posredovanjem v času premirja in mislim, da absolutno so te osebe upravičene do statusa vojnega veterana, ob tem ko širimo krog upravičencev. Namreč, če se spomnimo tistih časov, vemo, da so te osebe pravzaprav kljub temu, bi na nek način naj imele poseben status, ker so izhajale iz zunanje politike, ampak takrat moramo vedeti, da je to bil republiški sekretariat za zunanje zadeve, da to ni bilo klasično zunanje ministrstvo v tistem času in da takratna podivjana JLA v osnovi ni izbirala ciljev oziroma ni priznavala tudi mednarodnih konvencij. In sedaj je ta spomin nekoliko zbledel, samo dobesedno se spominjam, da so nekatere te tuje diplomate in vse to na nek način tihotapili z letališča v Celovcu v Ljubljano in drugih relacijah in da so pri tem dejansko, ko so spremljali te delegacije, veliko tvegali. In tudi s pripravo takšnih obiskov se je veliko storilo za mednarodno priznanje oziroma najprej za samo premirje, za izvajanje premirja in dejansko bi bilo skregano z zdravim razumom in nepravično, če te osebe, ki so takrat tako zavestno delovale, ne bi vključili v krog opravičencev do pridobitve statusa vojnih veteranov. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Stanetu Pajku. Izvolite.
Hvala za besedo. Tudi jaz podpiram k 2. členu amandma pod 3. točko, ki so ga vložile stranke, ne kompletna koalicija, ampak SDS, NSi in SLS, iz preprostega razloga, zato ker sem tudi kot vojni veteran prepričan, da se ne sme preveč radodarno širiti pravic in vse povprek deliti pravic vojnega veterana. Kar se tiče carinikov; tisti, ki so sodelovali pri osamosvojitveni vojni, so si več ali manj ta status že uredili in je potrebno individualno preverjati vsakega posameznika. Jaz še enkrat povem, da podpiram pod točko 3 in da sem za širitev pravic in da se da tistim, ki so dejansko sodelovali in se tudi izpostavljali v samoosvojitveni vojni za Slovenijo. Hvala.
Hvala. K besedi vabim poslanca Guliča.
Hvala lepa. Spoštovani! Jaz bom takole, Liberalna demokracija Slovenije seveda bo vse te amandmaje podprla, predvsem zaradi tega, ker mislimo, in tudi sam mislim tako, da seveda status veterana ne more biti limitiran z neko številko in tako potem, ko je zapolnjena ta številka, je pa konec. Se pravi, kdor prvi pride, prvi melje. Tisti, ki so prepozni, bodo ostali brez tega statusa. Že prej sem povedal, da je seveda slovenska osamosvojitvena vojna bila specifična. Specifična iz mnogih ozirov, ampak če pogledamo, kaj se je takrat v juniju leta 1991 dogajalo, lahko govorimo o začetku splošnega ljudskega odpora in to pravzaprav kar vseslovenske vstaje. Večina vseh tistih, ki so v decembru 1990 glasovali za plebiscitarno odločitev, da se Slovenija osamosvoji, je potem dokazovala to tudi s tem, da se je ali vključila v boj proti okupatorjem, proti napadalcem, proti Jugoslovanski armadi ali pa se je hotela vključiti. Mnogi so seveda delovali na terenu že prej. Zadeva se ni začela takrat, ko so napadli, ampak so priprave trajale že prej. Tudi cariniki so že prej seveda organizirano zamižali na očesa, ko se je v Slovenijo vnašala municija, pa še kakšna druga reč. Takrat v juniji 1991 se je še kaj drugega dogajalo poleg te fizične vojne, se pravi v vojaškem smislu, odvijala se je tudi medijska vojna. Tudi tam je bilo veliko pritiskov, veliko čisto osebnih odločitev, veliko ljudi je postavljalo na kocko svoja življenja, pa tudi svoj socialni položaj. To velja še za kakšne druge poklice, da ne bom zdaj tukaj našteval in prav gotovo je pomembno, da vsem tistim priznamo to njihovo voljo, njihovo moč, pa tudi njihovo delo, kadar se je zgodilo, in njihovo ogroženost. Zato bomo seveda v Liberalni demokraciji vse te amandmaje podprli. Kako bo seveda s celim zakonom, je odvisno še od naslednjih amandmajev. Čudi me seveda, da se v koaliciji te zadeve pravzaprav niso poenotile, ko sem poslušal predstavnika DeSUS-a, me je prav zanimalo, kako je gospod Rous tam, ki skrbi nad koalicijsko pogodbo, te zadeve videl ali pa jih sploh ni. Ne vem točno, kako ta sinekura poteka. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Zagorcu.
Hvala za besedo. Sam bom, tako kot kolegi iz Slovenske nacionalne stranke, podprl vse tri amandmaje k 2. členu omenjenega zakona. Prepričan sem, predvsem če govorim o drugem amandmaju, da so carinski delavci resnično tisti, ki si zaslužijo ta status, in to carinski delavci, ki so takrat v bistvu delali na mejnih prehodih, če vemo, da je bila prva komanda, ki jo je agresorska vojska dobila, zavzeti mejne prehode. Torej so bili ti ljudje v bistvu prvi in v prvih vojnih položajih. Ne nazadnje so predstavljali tudi neko vrsto komunikacije med Slovenijo in njenimi sosedami, brez njih bi mogoče težko danes govorili o samostojni Sloveniji. Sam sem prepričan, da tudi v carinski službi danes so ostali samo še tisti, ki so resno hoteli dobro za Republiko Slovenijo in dvoličneži so se v 15-ih letih verjetno že umaknili iz naše države. Sam sem prepričan, da proračun ne bi utrpel velikih posledic, v kolikor bi vključili še to skupino ljudi, in strinjam se s tistimi, ki so govorili o tem, da ne moremo pač statusa vojnih veteranov omejiti z neko številko in reči, toliko jih je, ker za toliko je denarja. Mislim, da si zaslužijo status vojnega veterana vsi tisti, ki so bili pripravljeni riskirati svoje življenje za to, da danes živimo v samostojni državi, zato bom vse tri amandmaje podprl. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Moge.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Prav lep pozdrav! Ti amandmaji, ki so sedaj v obravnavi, širijo krog upravičencev do naziva vojnega veterana in vse, kar k temu pripada, vključno z ugodnostmi. Mislim, da ko razpravljamo o njih, je treba imeti pred očmi, da smo enkrat takšni, da ožimo pravice, drugič pa širimo pravice. Če se spomnimo samo nekaj dni nazaj o azbestozi, kako smo tam nemilosrdno, da bo državni proračun vrag vzel, tolkli po tistih, ki so bolni, nismo imeli nobene milosti do njih, ničesar, smo jih izrezali iz zakona. Danes pa zopet širokosrčno odpiramo množici ljudi preko zakona pot do tega, da bodo pridobili ustrezni naziv vojnega veterana in hkrati s tem tudi vse pravice. Jaz mislim, spoštovane gospe in gospodje, da tudi ti amandmaji, ki so vloženi, niso taki, da ne bi zopet povzročali krivic, širili pa bodo seveda krog udeležencev in hkrati tem z velikimi denarji načeli tudi državni proračun. Če je naša morala takšna, da na eni strani mimogrede podpremo zakon o delovnih veteranih, to je o tistih, ki so 40 let delali, pa izbrišemo v trenutku od 20% na 12%, to pač, kar je bilo dano za nekdaj delovno izkušenost ali nekaj podobnemu, po drugi strani pa tukaj odpiramo tudi z amandmaji in širimo krog teh, je to dejanje, se mi zdi, zelo nepremišljeno. Poglejte, spoštovane kolegice in kolegi, zakaj mislim, da mi vseh teh ljudi ne bomo zajeli? V amandmajih, ki so predloženi, zagotovo ni ljudi, ki so dobili spominski znak vojen za Slovenijo. Te spominske znake so dobili ljudje, ki so se udeležili posameznih akcij: ali pekrskih dogodkov, ali onih dogodkov, ali tri bitka, ali štiri bitka. Zagotovo tam v teh situacijah, ko so bili ljudje pred orožjem, ko so aktivno sodelovali s takratno teritorialno obrambo, ko so dobili te stvari, ko se jim je dokazalo, niso bili pa pisani kot pripadniki teritorialne obrambe, smo take ljudi izpustili. Takih ljudi je kup. Torej Švajncer jih je v svoji knjigi napisal, obranili so Slovenijo, mi pa sedaj, ko razpravljamo o tem - pa ne zameriti izrazu, naj ne bo nihče užaljen -, tudi nekaterim, pod narekovanjem, "uradnikom" dajemo te pravice, smo na te ljudi pozabili. Povedal bi rad še nekaj. Te osamosvojitve ne bi bilo s takšnim uspehom, če ne bi poleg teritorialne obrambe in policije vsi ljudje kot en mož stopili, in poskušali to kolo s čim manjšimi žrtvami zavrteti v tej smeri, da smo dosegli cilj, ki je bil zadan s plebiscitom. Spoštovane kolegice in kolegi, rad bi vam povedal, da je poleg teh, ki jih zakon zajema, da pridobijo status vojnega veterana, tudi veliko ljudi, ki jih tudi ti amandmaji izpuščajo, takih, ki bi si zaslužili ta status. Veste, o kom govorim? Govorim o predsednikih izvršnih svetov skupščin. Predsedniki izvršnih svetov so bili na drugi strani tisti, ko se je ta vojna zgodila, da so se dogovarjali s šefi vojaških postojank, šefi kasarn, da so jim rekli, da so jim v trenutku odklopili elektriko, odklopili so jim vodo. Zaradi tega so jim oni dejali, da bodo artiljerije njihovo občino zbrisali do tal. Da se to ni zgodilo, se je treba zahvaliti nekaterim pametnim oficirjem takrat. Ti so skrbeli v tistem času - jaz nisem bil predsednik izvršnega sveta, ne mislite, ampak govorim iz izkušenj -, ti so v tistem času skrbeli, ko so nekateri trgovci hoteli povišati cene, ker ni bilo trgovin odprtih, ko so povišali cene, da bi s tem več zaslužili, da so tem dali po prstih. Oskrba je tekla. K njim so prihajali ljudje, ki so hoteli na svojo roko, posebej lovci, obračunati z vojsko, ki je bila takrat tukajle. To so bili ljudje, ki so sprejemali vse tiste, tudi tuje državljane, ki so jim ob mejnih prehodih zažgali avtomobile, pa niso imeli niti dinarja, niti ničesar in so tudi zahtevali določeno odškodnino. To so bili ljudje, ki so koordinirali vse te stvari v občino, vključno z načelnikom, ki je bil samo en član izvršnega sveta. Zdi se mi, da če v zakonu damo samo načelnikom, da smo tem predsednikom izvršnih svetov naredili veliko veliko krivico. Sam osebno bi nekako svojo hvaležnost poskušal v državnem merilu tem ljudem dati s tem, da se jim na ustrezen način, bodisi s kakšno medaljo, bodisi s kakšno zahvalo, bodisi s kakšno spomenico ljudem zahvalil. V tem trenutku, ko smo pa pred največjimi izzivi v Evropsko unijo, širiti krog teh ljudi, dodatna sredstva vlagati v te reči, ko bomo enkrat pripovedovali - sedaj smo sodnikom - potem ko bomo zdravnikom pripovedovali, da je treba pas zategniti, potem ko bomo učiteljem pripovedovali, da je treba pas zategniti, potem ko bomo kulturnikom rekli, da je treba pas zategniti, in še komu in še komu, se mi ne zdi prav trenutek, da bi te stvari počeli. Mislim, da lahko ima vsak notranje zadovoljstvo, da je sodeloval pri tem, da bi se mu država na način, ki sem ga prej omenil, zahvalila. Na ta način sedaj pa kazati in tukaj kot branjevec trgovati v parlamentu, ta bo notri, on pa ne bo, moramo nekaj narediti - meni se zdi, spoštovane kolegice in kolegi, jaz temu ne bom nasprotoval, ampak se mi zdi, da z amandmaji, takšni kot so, in z zakonom, takšnim kot je, da je ta zakon pisal nekdo, ki mogoče zares ni sodeloval v srčiki tega, kar se je reklo 10-dnevna vojna. Zaradi vsega tega, kar sem povedal, se bom jaz pri teh amandmajih, ki so sedaj na mizi, vzdržal. Hvala lepa, ker ste me poslušali.
Hvala. Besedo ima mag. Capuder.
hvala lepa. Najprej bi razpravljal o amandmaju, ki vključuje carinike med upravičence za vojne veterane. Kar se tiče carinikov, smo v naši poslanski skupini previdni, predvsem zaradi tega, ker vemo, pa tudi slišali smo od drugih, da je bilo kar nekaj carinikov, ki v času vojne za Slovenijo niso delovali v korist Slovenije. In tudi zaradi tega je bilo že na samem odboru izrečenih kar nekaj pomislekov, kako jih vključiti ali jih sploh vključiti v to. In mislim, da je rešitev, ki smo jo potem našli, da vključimo vse delavce carinske službe, ki so izvajale operativne naloge po odločitvah in navodilih republiške koordinacijske skupine, dovolj dobra, da se jih med upravičence za vojne veterane sprejme, da je po ocenah sindikata približno 240 carinikov. Podprl bom tudi amandma, ki ga je vložila koalicija, da se status vojnega veterana prizna tudi osebam, ki so pomagale pri vzdrževanju stikov z mednarodno nadzorno komisijo. Prvič zaradi tega, ker je v tem primeru zelo jasno število ljudi, manj kot 20. Poleg tega pa tudi zaradi tega, ker sem prepričan, da so bili ti ljudje takrat v vlogi ali pogajalcev ali kakorkoli velikokrat tudi v življenjski nevarnosti in da so nosili zelo veliko odgovornost za to delo, ki so ga počeli. Kot sem že v govoru pred govornico omenil, pa v Novi Sloveniji pričakujemo, da novi zakon oziroma si želimo, da novi zakon ne bi povzročil novih krivic pri dodeljevanju statusa vojnega veterana. Po drugi strani se seveda zavedamo, da je nemogoče zajeti vse tiste, ki so na kakršenkoli način v času vojne za Slovenijo pripomogli k temu, da smo danes svobodni. Veliko, veliko je takih, ki so upravičeni do statusa vojnega veterana, pa ga mogoče zaradi preobilice tistih, ki imajo pravico to doseči, tega statusa enostavno ne vzamejo zato, ker se jim zdi to praktično inflacija tega statusa.
Hvala. K besedi vabim poslanca Grilla. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi se tudi lotil predvsem amandmaja, ki ga je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov, in sicer amandmaja, ki se tiče zopet teh carinskih delavcev. Moram reči, da v takšni obliki, kot je tukaj zapisan, imam jaz velike pomisleke, da bi bil ta nabor upravičencev korekten. Zakaj tako razmišljam? Ko smo že dobili dopise s strani carinskih delavcev v poslansko skupino oziroma mislim, da smo ga dobili vsi poslanci, sem se dal kar s strani veliko udeležencev takratne vojne za Slovenijo podučiti, kako so se te stvari dejansko tudi odvijale v Sloveniji. Dobil sem informacije, kot je že pred menoj kolega Capuder omenil, da so bili tudi carinski delavci, ki so delovali proti Sloveniji, da so celo obveščali v Beograd pošiljke, ki smo jih prejemali s strani tujine v Slovenijo. Pomeni, da bi bilo sedaj nekorektno vsem po vrsti dodeliti ta status. Se pa strinjam, da so bili določeni cariniki pa tudi s srcem pri tem našem projektu osamosvajanja, da so dajali svoja življenja tudi na kocko in da je prav, da se tudi nekaterim ta status omogoča. Zato takšen amandma, ki smo ga sprejeli na odboru za delo, družino in socialo ustreza tem pričakovanjem, tem zahtevam. Ne nazadnje so bili na tem odboru tudi predstavniki sindikata carinskih delavcev, ki so tako dikcijo podprli. Zato mislim, da je v tistem amandmaju, ki smo ga tam sprejeli, ta skupina ljudi tudi zajeta. Tukaj bi se še dotaknil, recimo, te trditve, da so bili izpostavljeni na mejnih prehodih cariniki ves čas vojne. To drži. Ampak takih skupin je bilo v Sloveniji ali pa delovnih mest veliko. Naj omenim samo zaposlene v telefonskih centralah. Iz izkušenj vem, v Novem mestu, vizavi telefonske centrale je bila cela četa ostrostrelcev JLA. Telefonske centrale so bile zagotovo strateški objekti, ki bi bili prvi izpostavljeni napadu, da bi se vojna za Slovenijo drugače odvija. Potemtakem bi morali vsi tisti zaposleni v telefonskih centralah tudi dobiti status vojnega veterana. Potem delavci na oddajnikih, vemo, da je bil en oddajnik celo bombardiran, tudi oni bi morali dobiti. Zato ta nabor pravic širiti na, po moje, nepremišljen način, se je treba resnično nad tem zamisliti. Jaz sam tega amandmaja, ki ga je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov, ne morem podpreti, ker smo ga na odboru tistega sprejeli, po moji oceni, dovolj široko in bomo v taki obliki tudi poslanska skupina naprej podprl. Hvala lepa.
Hvala, vam. Besedo dajem poslancu Srečku Prijatelju.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Vsem tistim razpravljalcem, ki ne vedo, ki ne poznajo zakona in si ga niso prebrali - cariniki so že vključeni v zadnji alineji 2. člena. Vendar, povedal bi pa sledeče. Vojna se je začela ravno s carinsko neposlušnostjo, ko so cariniki odklonili spoštovanje zveznih zakonov in vojska se je stacionirala na mejah, zavzeli so mejne točke. Ti cariniki, ki so se odločili, da bodo tako ravnali, so na levo stran pripeli značko "carina Slovenije". To tablico so nosili in so bili tarče vseh teh možnih ostrostrelcev in ne vem kakšnih ljudi še, ki so bili po grmovjih nastavljeni, vsak čas, zato jih je vojska tudi varovala. Ne govorite neumnosti, lepo vas prosim! Kaj smo zapisali v zadnjo točko: da se prizna vodstvenim delavcem carinske službe, ki so izvajali operativne naloge po določenih navodilih carinske uprave. Ja, kje so pa operativni delavci, ki so bili v prvih linijah? Te smo pa spustili! In ravno zaradi tega ta amandma! V ta amandma smo zapisali, da delavec carinske službe, ki se je zavzemal za operativne naloge po določenih navodilih republiške koordinacije, je upravičen do tega. In to je to. Ne biti krivični in pametni tukaj, ko razlagate ne vem kakšne zadeve, ki nimajo ničesar skupnega s temi PTT delavci. Ti so tudi zajeti v teh točkah, tudi ti so zajeti, vsi. Drugo. Če ste pogledali, cilji, načela in poglavitne rešitve ugotavljajo upravičenost in ravno ti delavci so upravičeni do tega. Izpustili ste jih in delamo jim krivico. Ta amandma to krivico odpravlja. Hvala.
Hvala. Razprava za to bo, vas bom uvrstil takrat, ko bom izčrpal že dosedanji seznam, zaenkrat pa besedo dajem kolegu Brenčiču.
Hvala lepa. Jaz bi samo toliko opozoril, da mi sedaj razpravljamo o tekstu, ki je predmet dopolnjenega predloga zakona. In tukaj l. točka 2. člena ne stoji več, tako kot je gospod Prijatelj navajal, zato ker smo ta tekst popravili na delovnem telesu. Samo zato, da se razumemo, ker tukaj več ne stoji vprašanje vodstvenih delavcev, drugih pa ne, ampak vsi delavci. Hvala.
Hvala. Besedo še dajem poslancu Grillu. Poslanec Ivan Grill.
Še enkrat, hvala za besedo. Jaz sem želel tukaj dejansko samo opozoriti, da smo na odboru za delo, družino in socialo ravno to vprašanje carinskih delavcev ustrezno rešili in so notri zajeti vsi. Zato predlagam, da kolega - saj ni pomembno sedaj, čigava pobuda, ampak tam smo to zadevo rešili in je ta amandma, ki ga je tukaj sedaj vložila poslanska skupina Socialnih demokratov, nepotreben. O tem smo razpravljali. Hvala.
Hvala. Sprašujem, želi še kdo razpravljati o treh amandmajih. Kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Razprava je bila, bi rekel, kar zanimiva. Najprej bi rad povedal, da je smisel zakona ali pa eden od ciljev zakona razširitev kroga, zato očitati amandmajem, da razširja krog, pomeni, pač ne poznati vsebine zakona. Vsak ve, na koga to leti. Drugo. Izjemno me čudi, da v vsem tem predstavnik vlade ni zainteresiran dati pojasnila. Sedaj vidim, da dviguje roko in bom hvaležen, če bo kaj povedal. Spomnim ga, prosim dva odgovora: prvič, v zvezi s carinskimi delavci. Ali formulacija, kakršna je, za katero jaz vem, da izključuje samo vodstvene delavce in izključuje vse delavce carine, kljub vsemu zajema tudi naloge neposredno na meji ali ne. Da ne bo to dvoma, ker potem je eno razčiščeno. In drugo, prosil bi, da nam predstavnik vlade pove, gospod državni sekretar, kaj so razlogi, da so nekatere enake naloge, ki so bile opravljene po pooblastilih oziroma navodilih policije oziroma štaba operativnega, imajo status sodelovanja kot veteran vojne za Slovenije, naloge, ki jih je pa enake opravljal nekdo po nalogu poveljstev teritorialne obrambe, pa niso. Bojim se, da tu, vsaj meni, kriteriji niso razumljivi, ker gre za dejavnost, ki je bila opravljena, ne pa za kaj drugega. Prosim, da gospod minister to pojasni. Še vedno sem namreč prepričan, da je eden in drug amandma, ki smo ga v tem smislu dali, upravičen.
Hvala. Na seznamu prijavljenih izpred vašega govora pa je predstavnik vlade. Gospod Štrovs, izvolite.
Hvala za besedo. Verjetno se pri teh amandmajih pojavlja tudi nekaj vprašanj, ki so bolj stvar razumevanja kot pa vsebine. Zaradi tega bom poskusil stvari pojasniti tudi na tak način. Pri amandmaju pod točko 1, kjer gre za razširitev tega komandnega vidika na poveljstvo teritorialne obrambe, moram povedati, da je v tistem času, leta 1991, civilna obramba z vsemi temi svojimi nalogami sodila v resor notranjih zadev. Šele leta 1994 so bile te naloge prestavljene pod ministrstvo za obrambo. Takrat je eksaktno razporeditev barikad, eksaktno razporeditev tistih, ki so hranili orožje, ki so pomagali pri oskrbi in so bile civilne osebe, se pravi zunaj ingerence teritorialne obrambe, posebne ingerence, vodila oziroma se pristajalo na to služba, ki je sodila v resor notranjih zadeve. Ker gre pri teh vprašanjih, ki se bodo zdaj pojavila za eksaktne dokazne postopke, kjer moramo ugotoviti neko komandno linijo, da vztrajamo pri predlogu, kot je zapisan, in vlada zato zavrača ta amandma oziroma ga ne podpira. V zvezi z delavci carinske službe je bilo tisto največje vprašanje, ki se je pojavljalo, že rešeno na matičnem odboru. Zdaj je opuščena besedica vodstveni delavec, ki je bila poprej zapisana, in zdaj se nanaša ta določba na vse delavce carinske službe, ki so opravljali operativno nalogo v tistem času, ko je grmelo. Tudi na tiste, ki so na carinarnicah bili prerazporejeni, vendar ne na vse, ker takrat je prišlo med delavci carinske službe do ostre diferenciacije in od približno 1500 delavcev, kolikor je po podatkih carinske službe bilo takrat razporejenih na operativne naloge, je samo dobra četrtina bila dejansko tam razporejena po liniji slovenskih oblasti in so dejansko tisti tudi precej tvegali in za tiste gre. Če bi pa rekli, da tako kot je tu v amandmaju napisano, da vsi, ki so bili takrat na carinarnicah, dobijo status veterana, bi pa prišlo po našem vedenju do precej neprijetnih situacij. V zvezi z amandmajem, ki se nanaša na predstavnike izvršnega sveta - ni problemov in ga vlada podpira, to gre za 3. točko. Pri amandmaju v 9. členu pa lahko povem samo to [[...]]
Kolega Štrovs, nismo še odprli razprave k 9. členu. Jaz prosim, če se v to razpravo vključite naknadno oziroma ko bomo sploh razpravo vključili glede na to, da do sedaj niti enega vprašanja iz naslova tega člena ni bilo, ker še ni prišel na vrsto. Ste zaključili z vašim odgovorom k povezavi k trem amandmajem k 2. členu? Vaš molk razumem kot da. Želi še kdo razpravljati k trem členom oziroma enemu od amandmajev? Nihče. Potem zaključujem razpravo k 2. členu. Sedaj pa prehajamo na razpravo oziroma v razpravo dajem 9. člen in amandma poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Kolega Kontič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, državni sekretar, kolegice in kolegi! Podprl bom amandma kluba LDS, da se 9. člen teh dopolnitev oziroma sprememb zakona črta. Ta člen namreč govori o tem, da se z dnem uveljavitve izvršilnega predpisa iz petega odstavka 1. člena, to pa pomeni, da bo minister določil pravila oziroma kriterije za to, kako in koliko se bo financiralo, torej da s tem preneha veljati zakon o financiranju Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne Slovenije. To vsekakor pomeni, da se bo trend, ki se je pričel z nastopom te vlade, nadaljeval tudi v prihodnje. To je zmanjševanje sredstev za financiranje Zveze združenj borcev NOB, ki je dejansko financirana po posebnem zakonu in ta posebni zakon naj bi se s tem sprejemom te novele dejansko tudi nevtraliziral ali na nek način zaobšel. Jaz sem prepričan, če bo šel ta trend naprej, da bodo borci oziroma borke odrinjeni, podobno kot je bila pred dnevi odrinjena novinarka, ki je zastavljala vprašanje. Torej kot nekaj nebodigatreba, ki je sestavni del te družbe, ampak [[...]]
Kolega Kontič, jaz prosim, če se držite vsebine amandmaja oziroma člena.
Seveda se držim.
Dogodek veste, da ni bil povezan s tem, in če boste s tem nadaljevali, vam bom prisiljen vzeti besedo.
No saj, kot podpredsednik to seveda lahko naredite, ampak jaz opozarjam, da je zadeva resna in da podobno lahko doživijo usodo tudi vsi ostali. Ko govorim o financiranju Zveze združenj borcev NOB Slovenije, naj povem, da je pristajanje na to, da bi bili nekako potem financirani glede na število članov, ki imajo status, seveda želja, da po nekaj letih ta zadeva ugasne. Ampak jaz vam povem, da tudi tisti mlajši, ki so sodelovali v vojni za Slovenijo, bodo sčasoma postali starejši in čaka jih podobna usoda. Torej tudi to zvezo čaka podobna usoda. Mar bo država čez nekaj let enostavno pozabila na vse te dogodke, tako tiste iz časa NOB-ja kot tiste iz vojne za Slovenijo? Mnogokrat je bilo povedano ali sporočeno, da veterani vojne za Slovenijo dobivajo premalo sredstev za svoje delovanje. Jaz se s to oceno strinjam. In nasprotnih ocen nisem slišal tudi znotraj združenja borcev in udeležencev NOB Slovenije. Ampak mi imamo eno vsoto in to vsoto, ki je določena, bomo delili po novem. Določili bomo nov ključ. Torej to seveda posledično pomeni, da bodo veterani vojne za Slovenijo dobili več, ampak na račun enega drugega združenja. Jaz pa mislim, da bi bilo prav za ta namen nameniti nekoliko več sredstev. Letos je leto, ki je na nek način okrogla obletnica, 15 let je od leta 1991, in kar prav bi bilo, da tudi ta veteranska združenja oziroma veteransko združenje dobi za svoje delovanje nekoliko več sredstev, ker kolikor je meni poznano, bodo aktivno sodelovali pri obeležitvi teh dogodkov oziroma obujanja spomina na te pomembne dogodke. Torej, glede na izkušnje, ki jih imam in so utemeljene vsekakor podpiram črtanje tega 9. člena, podpiram zato, da ohranimo sredstva za financiranje tistih oziroma združenja, ki je pomembno prispevalo k temu, da danes živimo v državi, kakršno pač imamo.
Hvala. Besedo dajem poslanki Barbari Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Tudi v Slovenski nacionalni stranki bomo podprli ta amandma in dovolite, da pravzaprav podam čisto kratko obrazložitev, zakaj. Tisto, kar je bilo popravljeno na matičnem delovnem telesu, tudi na predlog zakonodajno-pravne službe, je pravzaprav pesek v oči. Pesek v oči, ki ga je ne nazadnje omenil govoril pred menoj, ko je prebral peti odstavek 1. člena, ki govori o tem, da natančnejša merila za financiranje dejavnosti društva ali zveze vojnih veteranov predpiše minister, pristojen za vojne veterane. Poglejte, sredstva v proračunu so se ravno na tej postavki krčila. Močno ste jih oklestili, spoštovani minister. In tisto, kar mene bolj skrbi kot zgolj krčenje oziroma zmanjševanje finančnih sredstev za to društvo, je izničenje narodnoosvobodilnega boja. In oprostite, ampak politika, ki jo vodi minister Drobnič, gre v tej smeri. Zato v Slovenski nacionalni stranki ne moremo pristati na tovrstno početje in bomo podprli amandma. In še eno zadevo bi želela poudariti in upam, da se je zavedate. Vsi, ki boste podprli in tudi tisti, ki ne boste podprli tega amandmaja, ni finančnih posledic, ki bi bile hujše od moralnih in tudi etičnih posledic tovrstnega početja.
Hvala. Besedo dajem poslancu Guliču.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Moram reči, da je neutemeljeno in nerazumljivo ukinjanje zakona o financiranju Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne, na kar smo poslanci že opozarjali, predvsem poslanci LDS in SD, pa SNS na seji matičnega delovnega telesa. Ponovil bom. To, da smo Slovenci danes samostojni, ni posledica samo naše osamosvojitvene vojne, ampak je posledica dolgotrajnega procesa, ki se odvija od tam, od, recimo, prve polovice 19. stoletja naprej skozi različna obdobja, pod različnimi znamkami, z različnimi imeni, ampak vedno v smislu svobodomiselnosti in svobodoljubja. Tudi obdobje konec 19. stoletja je prinašalo spet željo po neodvisnosti. Pa seveda potem antifašistični boj na Primorskem, od leta 1919, 1920, 1921, 1922 naprej in ves čas do druge svetovne vojne. Ljudje, ki so danes v zvezi združenj borcev, so v nemogočih razmerah v zelo nenaklonjenih razmerah tvegali življenja in uspeli ohraniti identiteto slovenskega naroda in slovensko zavest. Ta zadeva se je potem nadaljevala vse do 80. let, ker je spet doživela novo kulminacijo. Ne gre samo za opozorila, ki jih prinaša zakonodajno-pravna služba, da je predlagano prenehanje veljavnosti zakona o financiranju Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne časovno neusklajeno z uveljavitvijo in z začetkom uporabe financiranja društev oziroma zvez vojnih veteranov na podlagi te novele zakona, ampak takšna odločitev ima lahko še kakšne druge posledice. Dejstvo je namreč, da se je vsebina zakona o financiranju zveze združenj borcev in določbe 1. člena novele ne ujemata, kar pomeni, da novela omogoča zoženje financiranja te dejavnosti, s katero je zakonodajalec v letu 1990 predvidel, da so takšnega družbenega pomena, da mora država za njihovo izvajanje v zvezi zagotoviti sredstva. Novela zakona bo namreč, če bo sprejeta, ministru posredno omogočila, da ukine financiranje določenih dejavnosti, ki jih je ta zveza do sedaj izvajala. In kar poglejmo, v Zvezi združenj borcev in udeležencev narodnoosvobodilne borbe Slovenije je 63 območnih združenj z registriranim statusom društva, ki deluje v 875 krajevnih organizacijah, v 70 odborih enot in služb narodnoosvobodilne vojne. V teh organizacijah ima statutarni položaj 54.000 članov iz vrst vojnih veteranov 1941-1945, okoli 27.000, tistih žrtev vojnega nasilja, ki nimajo svoje organizacije in niso uveljavili ali nimajo svojega društva ali združenja posebnega, pa je okoli 20.000. Poglejmo kdo so to: taboriščniki, ugrabljeni otroci, zaporniki, interniranci, begunci. Zato bi bila zveza združenj borcev zalo prikrajšana, če bi obveljalo kot kriterij le število vojnih veteranov - to ni samo veteranska organizacija - saj bi izpadlo več kot 20.000 žrtev vojnega nasilja, ki jim je bilo to sorazmerno pozno priznano. Treba je vedeti, da tudi taboriščniki, ugrabljeni otroci in druge žrtve vojnega nasilja niso bili vseskozi tukaj, v Sloveniji. V mednarodnih povezavah pa obstajajo, recimo, taboriščni komiteji. Svojo organizacijo imajo danes namreč samo izgnanci in pa mobiliziranci v nemško vojsko. Če črtamo ta 9. člen, bi zagotovili, da ne bi bili zanemarjeni člani tistih skupin žrtev vojnega nasilja, ki imajo zvezo borcev kot edino svojo organizacijo na državni ravni. Za to gre. O tem se ni razmišljalo, ker se pač ni hotelo razmišljati. Z rebalansom proračuna za leto 2005 in proračunov za leto 2006 in 2007 so se že zmanjšala sredstva za financiranje dejavnosti. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je v okviru podprograma državnega proračuna za financiranje programov veteranskih organizacij Zvezi združenj borcev NOV znižalo sredstva že za 72 milijonov 376.000 tolarjev. V proračunih za leto 2006 in 2007 pa indeksov na tako znižano postavko ni povečevalo. Strah članov Zveze združenj borcev, pa lahko tudi naš opomin vsemu temu, čisto upravičen. Posebno varstvo borcev NOB je z ustavnim zakonom za izvedbo temeljne listin o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije zagotovljeno, tako je zagotovil ustavodajalec, zato smo v Liberalni demokraciji Slovenije spet vložili amandma, s katerim se ukinja zakon o financiranju Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne borbe Slovenije - da se to ne bi zgodilo, da bi ostali vendar na nek način dostojanstveni in dostojni do vseh tistih, ki so prispevali k samostojnosti Slovenije in k ohranitvi tistega, za čemer tako pogosto na verbalni ravni težimo: ohranjanje slovenstva, širjenje slovenstva, zaščita slovenstva. Konec koncev imajo zasluge za to. Tako bomo novelo zakona podprli, če se ta 9. člen črta. Bi pa še enkrat rekel, pri tem nas pravzaprav res zanima, zakaj se na koalicijski ravni te zadeve niso domenile; zakaj DeSUS pravzaprav ni v tem trenutku zaščitil precej svojih volivcev in članov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Miranu Potrču. Izvolite.
Hvala lepa. Vsebina 9. člena je po prepričanju mojih kolegic in kolegov v poslanski skupini Socialnih demokratov in mojem izmišljena. Dejansko takšna potreba ne obstaja. Imamo zakon o vojnih veteranih. V zakonu o vojnih veteranih je zagotovljena možnost, da posamezno društvo, tudi veteransko, pridobi status javnega interesa, predvideno je, da se sklepa s tem društvom posebna pogodba, in vse stvari so urejene. Brez vsakršne spremembe so stvari urejene in poseg v obstoječa razmerja je samo ideološka želja gospoda ministra in morda tudi dela vlade, ki želi te stvari vsebinsko spremeniti. Ne vem, kaj bi sicer bil cilj in v čem je cilj, ki ga po mojem neutemeljeno zagovarja vlada in minister Drobnič. Prvič, veliko vprašanje je - in na to je opozorila zakonodajno-pravna služba -, ali se s tem ne posega v ustavni zakon. Najbrž bi vlada o tem morala razmisliti in dati odgovor na to vprašanje. Sam mislim, da se posega, ker vsebina ustavnega zakona je v tem delu nesporno jasna. Drugo, kar je prav povedati, je, ali se s tem posega v kriterije, ki veljajo za določanje statusa društva. In v tem delu gre za bistven poseg, saj se vendar ve, da so dejavnosti in cilji Zveze združenj borcev mnogo širši od samega interesa za določena stanovska vprašanja, zdravstveno zaščito in podobno udeležencev druge svetovne vojne in vojnih veteranov. In ve se, da bo zaradi starosti vojnih veteranov vedno manjše število članov Zveze združenj borcev narodnoosvobodilnega boja. In zaradi tega trditi, da se pravice priznavajo zgolj na podlagi statusa veterana, ne pa na podlagi članstva, je jasen namen - poskuša se ga prikriti, vendar ga zna vsak razbrati -, da se zmanjšuje pomen te organizacije, predvsem pa, da se zmanjšujejo druge funkcije, ki jih ima ta organizacija. In te druge funkcije, spoštovane gospe in gospodje, in tudi gospod minister ve, so med drugim: gojiti in utrjevati domoljubna uporniška protifašistična izročila slovenskega naroda, skrbeti za ohranjanje in posredovanje zgodovinske resnice o narodnoosvobodilnem boju, spodbujati usklajeno delovanje združenj borcev in udeležencev NOB ter drugih članov - gospod Gulič je govoril, kdo so kolektivni drugi člani -, skrbeti za združevanje pomnikov, spominskih obeležij in grobišč NOB doma in v tujini in še kaj podobnega. Skratka, to so širše vsebinske naloge, ki jih ni mogoče, ni mogoče, razen iz ideoloških nagibov, vezati na število članov veteranov, pa reči, kadar jih je še 27 tisoč, je upravičeno financiranje, kadar jih bo prišlo pa pod 15 tisoč, pa imajo samo še pol ali pa tretjino teh sredstev. In zadnje, kar bi rad povedal, glede na sistem financiranja je velik dvom, ali je upravičen ta cilj tudi z vidika svobode združevanja. Gospodje na vladi povedo, zakaj se je svobodno združevati za kakšen cilj, za kakšen cilj pa ne. V kakšnem cilju svoboda združevanja, tudi za cilje, kot so tukaj napisani - utrjevanja domoljubja in protifašističnega izročila - ima moje članstvo enakopraven delež v tem združenju kot delež veterana, zavzemajoč se za te cilje, kdaj pa moje članstvo v tem združenju nima nobene vrednosti, zaradi tega ker mi mojo željo po zagotavljanju domoljubja in protifašističnega izročila ta vlada kot dejavnost posebnega pomena ne želi več priznati. Mislim, da je ta predlog nesprejemljiv, in pričakujem, da ga koalicija ne bo podprla. Hvala.
Hvala. K besedi se je prijavil minister Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, predlog zakona gre v smeri, da se vsem veteranom vojn zagotovi enak status, da se postavijo enaki kriteriji in da se ne vzdržuje kakršnegakoli razlikovanja med veterani, tako tistih vojne za Slovenijo, kot tiste, ki so bili veterani v drugi svetovni vojni. To mora biti naše edino pravo merilo, nediskriminatornost, tudi v luči mednarodnih dokumentov. In v tem smislu seveda, vlada podpira takšne predloge. Glejte, v financiranju je več organizacij. Tisti, ki imajo status borca, imajo morda tudi status vojnega invalida in se vključujejo celo v več organizacij, ki so financirane iz proračuna, tako da imajo več možnosti. Hkrati poudarjam, da borci in tisti, ki so kakorkoli sodelovali v drugi svetovni vojni, teh je še nekaj manj kot 40 tisoč, čeprav je od druge svetovne vojne že minilo 61 let, ohranjajo vse pravice neokrnjene, to so pokojnine, dodatki, dodatek za pomoč in postrežbo, invalidnine, priznavalnine in še drugo. Skratka, teh se ne dotikamo. V predlogu je seveda kriterij številčnost. To je eden izmed kriterijev veteranov vojne za Slovenijo, približno 36 tisoč, veteranov iz druge svetovne vojne je manj. Sredstev za delovanje obeh organizacij je približno enako. Celo mislim, da je v proračunu za veterane vojne za Slovenijo celo manj sredstev. Zagotovo je pa v nekatere veteranske organizacije, odnos do društva težko opredeljujemo čisto natančno, v ta društva vključeno veliko mladih, ki v II. svetovni vojni pač niso sodelovali, vendar jih pa društva vodijo v svojih evidencah. Da povzamem. Intencija tega predloga je, da se postavijo nesporni kriteriji za financiranje, razveljavitev oziroma prenehanje veljavnosti zakona o financiranju zveze združenja borcev pa nikakor ne spreminja pogoja financiranja, kajti tudi, če dobro preberete ta zakon, ta zakon ne govori ne o kriterijih, ne o višini sredstev, ne o čemerkoli drugem.
Hvala. K besedi se je prijavila poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tukaj pri tem amandmaju želim povedati tudi sama svoje mnenje in pogled nanj. Že v uvodu je gospod minister razlagal, čemu je namenjen ta zakon in po tej logiki zagotovo ni namenjen temu, da ureja status društev ali zvez vojnih veteranov, ampak ureja posameznikove, se pravi, določa pogoje za ugotovitev statusa vojnega veterana, in drugič, postavlja, kakšne pravice vojni veteran, ki je pridobil status, ima. Zagotovo ta zakon ni namenjen temu, da bi reguliral oziroma določal kriterije za dodeljevanje sredstev za zveze vojnih veteranov, pa naj bodo to vojni veterani II. svetovne vojne ali pa vojni veterani iz 1991. leta. To bi za mene pomenilo, da v kolikor minister in ta vlada želita urediti pogoje za združevanje, za povezovanje Zveze združenj borcev in udeležencev narodnoosvobodilnega boja in vojnih veteranov, vojne za samostojno Slovenijo, bi moral to urediti v tistem zakonu, ki ga s tem zakonom, z 9. členom, ki ga naš amandma oziroma amandma kluba Liberalne demokracije črta, želi urediti. Predlagam, gospod minister, da pritrdite amandmaju LDS-a, da podprete črtanje tega člena in da v zakonu o financiranju zveze združenj borcev in udeležencev narodnoosvobodilnega boja tudi vložite spremembo tega zakona in razširite ta zakon tudi na vojne veterane vojne za samostojno Slovenijo. Jaz mislim, da to bi bil pravi način. Verjetno bi bilo prav, ker je kar nekaj še živih tudi tigrovcev, glede na to, da predsednik vlade izrecno podpira in posebej zagovarja status društva TIGR, da tudi to društvo vključi oziroma to zvezo vključi v zakon o financiranju udeležencev narodno osvobodilne borbe. Se pravi, da ga razširi in da poseben status, ker to ni navadno društvo, ne eno, ne drugo, ne tretje, to so društva, ki povezujejo med seboj ljudi z določenimi cilji in nameni. Eden od teh ciljev je, sedaj bom govorila pač o zvezi združenj borcev in udeležencev narodnoosvobodilnega boja, da to združenje skrbi tudi za ohranjanje tradicij tudi tako, da oskrbuje spomenike narodnoosvobodilnega boja, da jih ureja, da jih obiskuje itd. Enako bo zagotovo se zgodilo tudi z obeležji vojne za Slovenijo in enako se dogaja z obeležji, ki jih finansira tudi država boja TIGR-a za proti italijanskemu fašizmu in za združitev Slovencev s takrat še kraljevino Jugoslavijo, danes pač so uresničene njihove sanje, vsaj v večjem delu, in je združitev s Slovenijo. Tako da, jaz mislim, gospod minister [[...]]
Čas. Prosim, če zaključite.
[[...]]da je edina prava pot to, vidim, gospod podpredsednik, edina prava pot je to, da umaknete ta člen [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala vam. K besedi je prijavljena poslanka Širca. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj. Hvala za besedo. Ko smo razpravljali o proračunu predlani in tudi kasneje, je minister na naše eksplicitno vprašanje, zakaj znižuje sredstva, ki so namenjena za spomin in za združevanje tistih, ki so sodelovali v narodnoosvobodilni borbi za tovrstna združenja skratka, ko smo se spraševali, zakaj manj denarja za te ljudi, je minister, grobo povzemam, dejal, da tudi zaradi tega, ker teh ljudi je vse manj, ker počasi umirajo in zaradi tega ne potrebujejo več toliko denarja. Seveda je tako vprašanje in tak odgovor lahko dvomljiv. Menim, da so se ta sredstva v proračunu zmanjševala zaradi tega, ker ti ljudje so trenutno trn v peti. Spomin na njih ni prioriteten in bi se moral počasi zbrisati, pravzaprav to je odgovor pri poseganju v proračunska sredstva. Ta odgovor lahko je odgovor tudi na ta predlog, s katerim se srečujemo sedaj, ko naj bi se prek zakona ukinilo tudi financiranje zveze združenj borcev oziroma njihov status. Gre za ubijanje spomina, ampak spomin ne umira tako, kot umirajo tisti, ki so se borili za to, da smo danes svobodni in da smo svobodni na svoji zemlji. Ta spomin ni mogoče ubijati na ta način. Seveda, minister je ravnokar dejal, da se to ne bo zgodilo in da če se zakon reši tako, kot ga predlaga, da bodo potem društva še vedno financirana. Ja, ampak na način, kot si ga bo zastavil vsakokratni minister oziroma ministrica, ki bo sedel na temu ministrstvu, skozi pravilnik, ki bo seveda odseval njegove ideološke in druge prioritete. Kakšne so prioritete te vlade vizavi zgodovine in njenega spomina, je jasno. Poglejmo samo program Muzeja novejše zgodovine, kjer se razstavna, publicistična in druga dejavnost usmerja samo v eno zgodovino. Ali pa poglejmo v predloge druge zakonodaje. Skratka, če se čas oddaljuje, še ne pomeni, da je potrebno oddaljevati tudi spomin na ta čas. Ta društva konec koncev skrbijo za obujanje in za raziskovanje preteklosti tudi na druge načine, ne le samo to na način prirejanja raznih proslav. Ukvarjajo se s publicistično, razstavno, družabno in drugo dejavnostjo, ki je zelo bogata in ki pomeni določen pridonos k raziskovanju preteklosti in njihovega arhiviranja. Skratka, ne dovolite gospod minister, da se tudi s takimi načini poskuša preinterpretirati preteklost. Preteklost je ena, spoštovati jo je potrebno, ne pa ubijati. Jaz bom podprla amandma, ki smo ga predlagali zaradi tega, ker le na ta način se lahko izognemo, da ne bo vsakokratna oblast si s svojimi pravilniki določala svoja merila in tudi svojo lastno zgodovino. Pardon - videnje svoje lastne zgodovine.
Hvala. Besedo dajem poslancu Bogdanu Baroviču.
Hvala. Dejstva so jasna, 9. člen predlagane novele zakona, o kateri danes govorimo, je jasen in na osnovi tudi določila 1. člena ukinja oziroma določa prenehanje veljavnosti zakona o financiranju zveze združenj borcev. Toda drugo dejstvo, predlagano prenehanje veljavnosti zakona o financiranju zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne Slovenije po eni strani, torej vsebina zakona po eni strani določa zagotavljanje sredstev za financiranje dejavnosti zveze na povsem konkretnih navedenih področjih, ki niso v celoti zajeta v merilih za financiranje 1. člena predlagane novele, po drugi strani pa financiranje ne omejuje le na proračun, temveč tudi na proračune drugih družbeno političnih skupnosti. In tretje dejstvo, da ima zakon o financiranju zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne temelje v ustavnem zakonu. Zato ni bilo zastonj priporočilo, tako zakonodajno-pravne službe, ni zastonj vložen amandma, če gledamo samo s pravnega vidika, to je ustavno načelo, zapisano v ustavnem zakonu, v temeljni listini o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije. In kar tako, tudi če izključimo moralna in etična načela, ki jih seveda absolutno vsi podpiramo, ne gre kar tako ukinjati 9. člen. Oziroma ne gre kar tako ukinjati zakon o financiranju zveze združenj borcev.
Hvala. In zadnji na seznamu razpravljavcev je kolega Stane Pajk. Izvolite.
Hvala. Bil je govor o spominu. Sam mislim, da se spomina ne da kupiti, kot se ne da kupiti patriotizma. Prav pa je, da so neka merila med veteranskimi organizacijami in da se le-te financirajo po nekih merilih. Hvala.
Hvala. Mag. Capuder, izvolite.
Hvala lepa. V 18. členu temeljne listine je zagotovljeno varstvo pravic borcev - borcev, ne pa organizacij -, in to najmanj v obsegu, kot je bilo zagotovljeno po takratnih predpisih. Prepričan sem, da nihče od še živečih borcev ne bo prikrajšan za svoje pravice, ki jih ima kot borec, ki jih je pridobil v skladu z zakonodajo oziroma zakonom o vojnih veteranih. Oglasil sem se pa v zvezi z nečim drugim. Pravice in dolžnosti društva oziroma organizacije pa morajo biti enake oziroma med sabo primerljive. Ne more neko društvo ali organizacija imeti nekih pravic več kot pa ostale primerljive organizacije. Zato pač tega amandmaja ne morem podpreti, tudi zaradi tega, ker je financiranje organizacij ali pa bo financiranje organizacij vojnih veteranov urejeno v skladu s 1. členom tega zakona. In če je urejeno na način, kot je tam zapisano, potem je treba pač zaključiti s financiranjem po posebnem zakonu iz bivše Jugoslavije, ki je urejal financiranje zveze borcev.
Hvala. Končali smo razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 25. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.40 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Preden preidemo na 19. točko dnevnega reda, prepuščam vodenje seje predsedniku državnega zbora, gospodu Cukjatiju.
Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA NASLEDSTVO IN VISOKEM PREDSTAVNIKU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA NASLEDSTVO, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnik vlade ima na voljo deset minut za dodatno obrazložitev. Izvolite.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Na kratko bom predstavil zakon o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo. Razloga za sprejem tega zakona sta predvsem dva. Veljavni zakon o preoblikovanju Sklada Republike Slovenije za sukcesijo in ustanovitev javne agencije Republike Slovenije za nasledstvo je ob sprejemanju v državnem zboru doživel nekaj sprememb, zaradi česar je postal nekonsistenten, in je bilo dejansko to preoblikovanje sedanjega Sklada Republike Slovenije za sukcesijo v javno agencijo neizvedljivo. S tem zakonom vlada predlaga ohranitev sklada kot statusnopravne oblike. Sklad naj bi deloval v skladu z določbami zakona o javnih skladih, skratka, bi bil ustanovljen kot javni finančni sklad za namen, ki je določen v tem zakonu. Torej, obstoječi Sklad Republike Slovenije za sukcesijo se bo preoblikoval v sklad Republike Slovenije za nasledstvo javni sklad. V zakonu bodo tako določene oziroma urejen rešitve, za katere predlagatelj meni, da sodijo v zakonsko materijo, se pravi, določbe glede ustanovitelja, namena, organov sklada ter njihove pristojnosti, namensko premoženje, naloge sklada, uporaba določb ZJS in izjemo, prehodne in končne določbe. Ostala vprašanja pa bodo podrobno urejena v aktu o ustanovitvi, ki ga bo vlada sprejela v 15-ih dneh od začetka veljavnosti tega zakona. Kot drugi pomemben razlog za sprejem tega zakona je tudi ustavna odločba ustavnega sodišča z dne 17.3.2005, ki je ugotovila ustavno neskladnost določenih določb tega zakona. Menimo, da s tem zakonom to odpravljamo. Na koncu bi še dodal, da v sedanji veljavni zakonodaji ni urejen status visokega predstavnika Republike Slovenije, s tem zakonom pa odpravljamo tudi to pomanjkljivost. Hvala.
Hvala mag. Lavriču, državnemu sekretarju ministrstva za finance. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na svoji 17. seji dne 23.2.2005 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije s predlogom, da se predloženi zakon obravnava in sprejem po nujnem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje zakonodajno-pravne službe. Na seji so prisostvovali predstavniki vlade Republike Slovenije in zakonodajno-pravne službe. Ministrstvo je pri pripravi tega zakona sodelovalo z Banko Slovenije, ministrstvom za zunanje zadeve in visoki predstavnikom Republike Slovenije za nasledstvo. V dopolnitvi, obrazložitvi zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica izpostavila zlasti vprašanja, ki zadevajo ureditev nadzora nad poslovanjem in delom sklada Republike Slovenije za nasledstvo in smotrno upravljanje namenskega premoženja tega javnega sklada, status visokega predstavnika in upoštevanje odločbe ustavnega sodišča Republike Slovenije. V zvezi s prvim vprašanjem je bilo opozorjeno zlasti na dosedanjo vlogo državnega zbora Republike Slovenije pri opravljanju tovrstnega nadzora. Glede visokega predstavnika predloženi zakon predvideva, da ga imenuje in razrešuje vlada in je neposredno vladi tudi odgovoren. V razpravi je bila pozornost posvečena 9. členu, kjer je bilo opozorjeno na vprašanje poročanja o delu, poslovanju preoblikovalnega sklada državnemu zboru in v tem okviru na potrebno ohranitev dosedanjega tovrstnega načina nadzora. Opozorjeno je bilo tudi na naraščanje števila zakonov, ki pravzaprav ukinjajo nadzorstvo državnega zbora in ureditev tega vprašanja prenašajo na pristojnost vlade. V razpravi je bil zato podan amandmajski predlog, da se določba prvega odstavka 9. člena, ki opredeljuje naloge nadzornega sveta kot nadzornega organa sklada, dopolni z novo alinejo, v skladu s katero bi nadzorni svet o delu in poslovanju sklada enkrat letno poročal državnemu zboru. Odbor je ta predlog sprejel in sprejel kot svoj amandma k temu členu, ki je sestavni del tega poročila. Potem je predstavnica vlade povedala, da se bo pač to poročilo o delu in poslovanju sklada, ki bo posredovano državnemu zboru na osnovi sprejetega amandmaja, nanašalo le na naloge, ugotavljanja in razpolaganja z namenskim premoženjem sklada. Potem je tekla razprava še o načinu financiranja tega javnega sklada. Javni sklad je namreč po določbah službe, zakona o javnih skladih dolžan ločiti namensko premoženje od sredstev za delo, ki jih je praviloma dolžan preskrbeti ustanovitelj. Potem je bilo vprašanje o revidiranju poročila, kjer je vlada predlagala, da zaradi smotrnosti in manjšega števila podatkov to revidiranje ni obvezno, lahko ga pa nadzorni svet v vsakem momentu seveda tudi določi. Postavljeno je bilo vprašanje kako ta zakon oziroma ta novela rešuje trenutno 110 pravdnih in 3 izvršilne postopke, ki tečejo pred sodišči v Republiki Sloveniji, ki se s tem zakonom prekinjajo, je bilo zopet podano to mnenje. Odbor je potem sprejel amandmaje, ki so dopolnili predlog zakona in na osnovi 133. člena poslovnika je bilo pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so seveda vključeni sprejeti amandmaji. Predlagamo, da ta zakon državni zbor sprejme. Hvala lepa.
Hvala gospodu Starmanu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog zakona podprli. Izhaja iz obveznosti odločitve ustavnega sodišča, se bo pa dalo iz naših nekaterih vprašanj in razprave razbrati, da seveda nismo prepričani, da rešuje vsa vprašanja, ki so zelo pomembna vsebina nasledstva na področju finančnih pravic in obveznosti iz prejšnje države. Prvo torej mi podpiramo predlog zakona zato, ker nas je ustavno sodišče opozorilo, da je treba besedilo zakona oblikovati v skladu z ustavno normo, in če ne bi sprejemali novega besedila, bi se lahko dogodilo, da bi postale efektivne eventualne izvršbe na podlagi že sprejetih odločitev v zvezi s hranilnimi vlogami oziroma da tiste, kjer so se postopki nadaljevali po prenehanju veljavnosti starega zakona, ne bi bile ponovno ustavljene. S tem bi tudi na formalnopravni ravni država Slovenija postala zavezanec in to bi bilo gotovo v škodo naše države, zato je v tem smislu prav, da se zakon sprejme. Drugo, vlada na opozarja in mi verjamemo, da je tudi s formalnega razloga treba obstoječi sklad preoblikovati in to odločitev podpiramo. Tretje. Bili smo skupaj s Slovensko nacionalno stranko predlagatelji amandmaja, po katerem bi naj tudi državni zbor sprejemal poročilo o delovanju sklada, ne pa samo vlada. Mislim, da je to nujno potrebno iz dveh razlogov; prvič, ker je bilo v zadnjem času že nekaj predlogov, po katerih se je državni zbor, ne najdem boljšega izraza, omejuje, izrinja, nima več pristojnosti za ocenjevanje in nadzor nad mnogimi institucijami, ki odločajo o pomembnih vprašanjih v državi in se ta nadzor ohranja več ali manj v okviru vlade. Mislimo, da to ni dobro in zato smo dali to pripombo; in druga, ki je morda v primeru tega sklada Republike Slovenije za nasledstvo enako ali še pomembnejša, je dejstvo, da bi naj ta sklad razpolagal, mi računamo, s pomembnim delom premoženja. In če razpolaga s pomembnim delom premoženja in o njem odloča, ni mogoče, da je vlada edina, ki presoja, kakšne odločitve o razpolaganju tega premoženja sprejema, veste pa, da gre za tisto premoženje, ki je oblikovano kot pravica naše države na podlagi nasledstva z bivšo oziroma od bivše Jugoslavije na podlagi sporazuma, ki smo ga podpisali. Četrto. Formalno je mogoče sprejeti ugotovitev, da zakon ne bo povzročil neposrednih finančnih posledic. Peto, kjer pa imamo vprašanja, pa je, ali sprejem zakona ne bo imel drugih posledic. Mislim namreč, da bo slej ko prej nujno potrebno - ne vemo kako, ne želimo biti pametni niti vladi soliti pamet, vendar kljub temu povedati, da bo slej ko prej potrebno oceniti, ali stanje, v katerem v naši državi upravičeno menimo, da nismo dolžni poravnavati nobenih obveznosti iz bivših hranilnih vlog, in hkrati v nekaterih drugih državah in njihovi, naši bivši komitenti Ljubljanske banke menijo, da imajo to pravico in se zato niso pripravljeni tudi o nasledstvo pogajati, dokler to vprašanje hranilih vlog ne bo urejeno, ali takšno stanje - zdaj 15 let traja približno ali nekoliko manj - lahko vzdržujemo v nedogled. In ali takšno stanje res lahko pomeni, da ni nobenih posledic, ker kakšne bodo posledice po nekih odločitvah sodišč, bomo na koncu videli. Kakšne so eventualne odločitve za položaj našega gospodarstva v teh državah, čutimo že danes. Zato ne sprejemamo, da zakon ne bo imel drugih posledic, in menimo, da bi slej ko prej resen razmislek o tem, kako ta vprašanja urediti v korist Slovenije, morala ta vlada sprejeti. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik, predstavniki vlade, poslanke in poslanci. Poslanska skupina Nove Slovenije-krščanska ljudska stranka podpira sprejem predloga zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo. Podpiramo tudi nujni postopek, kajti samo tako lahko preprečimo veliko materialno škodo, ki bi lahko nastala za Ljubljansko banko in Novo Ljubljansko banko kot tudi za državo Slovenijo. Odločbo ustavnega sodišča 288/04 določa, da je zakon o preoblikovanju Sklada Republike Slovenije za sukcesijo in ustanovitev javne agencije za nasledstvo v neskladju z ustavo, ker ne določa nadaljnjih pravdnih in izvršilnih postopkov, ki so bili prekinjeno oziroma odloženi na podlagi zakona o Skladu Republike Slovenije za sukcesijo. Po odločbi ustavnega sodišča bi morala biti neskladnost odpravljena do 31.12.2005, sicer grozi nevarnost, da se na predlog strank več kot 110 pravdnih in izvršilnih postopkov lahko nadaljuje. Prav tako se na isti osnovi lahko nadaljujejo postopki pred evropskih sodiščem v Strasbourgu, ki so ga sprožili hrvaški varčevalci proti državi Sloveniji. Predlog zakona omogoča začasno zaustavitev vseh postopkov pred sodišči in na nek način sili vse države naslednice, da se na osnovi dunajskega sporazuma najprej dogovorijo na pogajanjih, ki bodo oziroma bi že lahko potekala pod pokroviteljstvom Banke za mednarodne poravnave. Ta pogajanja se še niso začela izključno zaradi Hrvaške, ki kljub podpisom in ratificiranemu sporazumu pogajanje vztrajno zavrača. Odprto ostaja vprašanje, kdaj se bodo ti prekinjeni pravdni postopki sploh lahko nadaljevali in ali je s pravnega stališča sprejemljivo, da se teh rokov niti približno ne da časovno opredeliti. Po našem mnenju nadaljevanje teh postopkov, če bodo sploh smiselni, predvsem odvisno od volje hrvaške države, da k pogajanjem po dunajskem sporazumu pristopi. S tem bo vsekakor največ prispevala k hitrejši rešitvi za hrvaške in tudi druge devizne varčevalce na celotnem ozemlju bivše države. Zakon na novo ureja tudi pristojnosti in naloge visokega predstavnika naše države pri pogajanjih o nasledstvu. Imenuje in razrešuje ga vlada, pogovore in pogajanja pa pripravlja na osnovi izhodišč, ki mu jih pripravi vlada. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo sprejem predloga zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo. Menimo pa tudi, da bi morala vlada zaradi gospodarskih in tudi političnih interesov narediti vse, da do pogajanj na osnovi dunajskega sporazuma čim prej pride. Hvala.
Hvala gospodu Testenu. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Prav je, da je danes pred nami predlog zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo pravo zaradi tega, ker smo bili v brezpravnem stanju. Veljavni zakon o preoblikovanju in Sklada Republike Slovenije za sukcesijo in ustanovitev javne Agencije Republike Slovenije za nasledstvo, je razveljavil predhodni zakon o skladu za sukcesijo. Ta je bil torej neveljaven. Veljavni zakon o preoblikovanju pa je prav tako postal neveljaven, po sklepu ustavnega sodišča pravzaprav neustaven. Tako je pred nami zakon, ki bo zapolnil to pravno praznino. Zakon je korektno napisan in prinaša celovito rešitev za, upam da, nadaljnje neugotavljanje ustavnega sodišča o pomanjkljivostih, kakor tudi za nadaljnje delo. V Slovenski nacionalni stranki sta bili sporni dve točki, in sicer 9. člen, za katerega smo potem na matičnem delovnem telesu tudi predlagali, mislim, da je bil to 9. člen. Šlo je za to, da smo želeli, da bi enkrat letno sklad poročal državnemu zboru. Ta amandma, ki ga je v prvotni obliki povzelo matično delovno telo, je zaradi pripomb zakonodajno-pravne službe danes pred vami kot samostojen amandma štirih koalicijskih strank in ga bomo podprli. Bistveno vprašanje za Slovensko nacionalno stranko pa je bil 23. člen. Za kaj pravzaprav gre? Ustavno sodišče je namreč ugotovilo, da so se postopki ustavili in da se ne nadaljujejo, da je potrebno nekaj storiti, da se bodo. Prvotna oblika 23. člena je pravzaprav, kljub temu da bo zakon formalno sprejet, ni določila ničesar. Še vedno je določal, da so postopki ustavljeni, kar pomeni, da se ni zgodilo nič. Res da je bil potem tudi na odboru, na matičnem delovnem telesu tudi 23. člen amandmiran in popravljen je nekoliko bolj jasno določal, zakaj se postopki ustavijo in kdaj se bodo nadaljevali. Dejansko vsebinsko s tem nismo spremenili ničesar, ker ni odločitev samo v vsebini tega zakona, ampak še kje drugje. Upamo pa, da bomo odločitev ustavnega sodišča, ki je dalo rok, ki je sicer že potekel, da se bodo stvari premaknile. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo predlog zakona, predvsem in zgolj tudi zaradi tega, da ukinemo pravno praznino.
Hvala gospodu Baroviču. Gospod Rudi Veršnik bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je zakon, ki določa preoblikovanje Sklada Republike Slovenije za sukcesijo v Sklad Republike Slovenije za nasledstvo, to je javni sklad, ter njegove organe in naloge. Zakon o Skladu Republike Slovenije za sukcesijo določa, da se postopki pred sodišči v Republiki Sloveniji, ki zadevajo devizne hranilne vloge in poslovni banki ali kateri koli njeni podružnici v kateri koli državi naslednici nekdanje SFRJ prekinejo do rešitve vprašanja jamstva Republike Slovenije ali Narodne banke Jugoslavije. Poglavitni razlog za pripravo zakona o skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo pa je odločba ustavnega sodišča, v katerem se je ugotovilo neskladje zakona o preoblikovanju Sklada Republike Slovenije za sukcesijo in ustanovitev javne agencije Republike Slovenije za nasledstvo z ustavo Republike Slovenije, ker ne določa, kdaj bo prišlo do nadaljevanja pravdnih in izvršilnih postopkov, ki so bili prekinjeni oziroma odloženi na podlagi zakona o Skladu Republike Slovenije za sukcesijo. Če se ugotovljena neustavnost ne odpravi v roku, ki ga je določilo ustavno sodišče, se lahko vsi prekinjeni oziroma ustavljeni in sodni postopki na predlog strank nadaljujejo. Ker je rok za odpravo ugotovljene neskladnosti že potekel, vlada Republike Slovenije predlaga sprejem zakon po nujnem postopku, zato da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Obstoječi sklad Republike Slovenije za sukcesijo opravlja naloge, ki izhajajo iz sporazuma o vprašanjih nasledstva v koordinaciji s posameznimi državnimi organi in institucijami. S tem zakonom se predlaga preoblikovanje obstoječega sklada v sklad Republike za nasledstvo, javni sklad. Ta pa bo kot njegov pravni naslednik prevzel vse premoženje, pravice in obveznosti sklada Republike Slovenije za sukcesijo. Deloval bo kot javni finančni sklad, ustanovljen za namen izvajanja sporazuma o vprašanjih nasledstva in s tem zvezi uveljavlja terjatve in poravnave obveznosti Republike Slovenije v postopku delitve premoženja, pravic in obveznosti nekdanje Socialistične republike Jugoslavije. Ker v veljavni zakonodaji ni urejen status visoke predstavnika Republike Slovenije za nasledstvo, se bodo z zakonom uredile tudi njegove pravice in obveznosti oziroma njegov položaj. Pri obravnavi na matičnem delovnem telesu tega zakona so bili največ pozornosti deležni 2., 9., in 23. člen. Poslanske skupine koalicije na osnovi ugotovitve pravne službe predlagamo amandma, s katerim se spreminja 9. člen tako, da se iz 1. točke, zadnja alineja, prenaša na novo 4. točko istega člena, govori o obveznem letnem poročanju državnega zbora. Po mnenju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke zakon ustrezno rešuje odločbo ustavnega sodišča in ščiti interese Republike Slovenije v procesu nasledstva, zato ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Veršniku. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 9. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Nihče. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Končali smo z razpravo o amandmaju, o katerem bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 25. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI UNIVERZE NA PRIMORSKEM IZ NASLOVA KREDITOV NAJETIH ZA FINANCIRANJE RAZŠIRITVE IN POSODOBITVE PROSTORSKIH POGOJEV. Predlog zakona so za tretjo obravnavo pripravile službe zbora. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona skupini, poslancev s prvopodpisanim Zvonkom Černačem za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod Černač.
Spoštovana kolegica, cenjeni kolegi in vsi ostali prisotni! Naj uvodoma izrazim zadovoljstvo, ki ga delim z ostalimi predlagatelji, ob dosedanji enotni podpori temu zakonu v državnem zboru. Brez glasu proti je bil namreč sprejet tudi amandma, ki sredstva poroštva povečuje z milijarde 500 milijonov tolarjev na milijardo 932 milijonov tolarjev. Osebno sem vesel tudi, da ta zakon ni bil deležen takšnih zavajajočih razprav kot, na primer, zakon o poroštvu za slovenske avtoceste in da se pri njem niso vlekle nemogoče in izkrivljene primerjave o tem, za koliko bomo zaradi poroštva, ki ga dajemo univerzi, zadolžili slehernega med nami. Vsi namreč vemo, da se bodo krediti v obeh primerih vračali, enkrat prek plačila cestnin, v drugem primeru pa prek šolnin in drugih prihodkov univerze. Glavni namen zakona je torej spodbuditi in omogočiti čim hitrejši avtonomen tehnološki razvoj posameznih članic univerze, torej fakultete za humanistične študije Koper, fakultete za menedžment Koper, pedagoške fakultete Koper, turistike, visoke šole za turizem Portorož, visoke šole za zdravstvo Izola, znanstvenega in raziskovalnega središča Koper, primorskega inštituta za naravoslovne in tehnične vede Koper ter študentskih domov. Univerza na Primorskem namreč ni pomembna le zaradi obmejne lege in razvijanja programov na tem občutljivem območju, saj se posamezni njeni programi že sedaj izvajajo tudi izven tega prostora. Pomembna je predvsem zato, ker s svojo aktivnostjo in novimi programi in povezavo z lokalnim okoljem, predvsem pa s tistimi, ki bodo nove kadre najbolj potrebovali, vnaša pomembno konkurenco na področje izobraževalnih programov. Že ob drugi obravnavi zakona sem omenil, da bi bilo prav, da bi poroštvo za univerzo na Primorskem bilo urejeno že v zakonu, ki je dodel poroštvo univerzi v Ljubljani v višini 5 milijard 250 milijonov, univerzi v Mariboru milijardo 750 milijonov ter študentski organizaciji Slovenije in ki je bil sprejet pred tremi leti, v avgustu 2003, torej pol leta po tistem, ko je 29. januarja 2003 državni zbor ustanovil univerzo na Primorskem. Nedvomno bi se univerza na Primorskem v takem primeru lahko razvijala še hitreje in bi v minulih treh letih že lahko zagotovila ustrezne prostorske pogoje za vse njene članice, da prihranka pri najemninah, za katere univerza trenutno nameni skoraj 80 milijonov tolarjev letno, niti ne omenjam. Ne glede na to dejstvo in kljub temu, da je bila univerza na Primorskem kot tretje ustanovljena najmlajša javna univerza vsa ta leta v slabšem položaju kot njeni starejši sestri, torej obe ostali državni univerzi, pa je ob izdatni podpori lokalnih skupnosti, ki so nanjo brezplačno prenesle številne objekte za potrebe izvajanja njene dejavnosti, kot tudi ob podpori gospodarstva dosegla s svojimi članicami v preteklih letih zavidljive rezultate. Na to ne nazadnje kažejo tudi podatki o vpisnih mestih za prvi letnik v šolskem letu 2006/2007, saj jih je kar 890 na rednem študiju in 650 na izrednem, torej 1.540 vpisnih mest. To je nesporno pomemben dosežek za najmlajšo univerzo. Sprejem zakona o poroštvu bo njen razvoj gotovo še pospešil, saj bo zagotovil predvsem pogoje za dokončanje že začete investicije prenove armerije in foresterije v Kopru in nič manj ni pomemben tudi objekt, ki bo v Portorožu zgrajen za potrebe turistike, študentski kampus in tako naprej. Spoštovane kolegice in kolegi! Splošni cilj predlaganega zakona je čim hitreje zagotoviti dodaten finančni vir za izvedbo načrtovanih investicij Univerze na Primorskem, ki kratkoročno ne obremenjuje proračuna, saj se pridobiva iz zasebnih virov, v dobi vračila pridobljenih sredstev pa se zaradi takojšnjih razvojnih učinkov pričakuje tudi v zakonu tistih lastnih aktivnosti članic univerze na Primorskem, ki bodo omogočile avtonomno delovanje in vračilo sredstev. Predlagatelji smo z vloženim zakonom prisluhnili potrebam univerze na Primorskem in tudi sledili podpori, ki jo je njenim razvojnim prizadevanjem sprejel odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo na seji maja meseca lani v Kopru. Glede na dosedanjo podporo seveda predlagatelji pričakujemo, da boste zakon tudi v tretjem branju podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Černaču. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala, gospod predsednik, poslanke in poslanci. Glede na to, da se od drugega branja do danes ni nič bistvenega spremenilo, bom jaz zelo na kratko povedal še enkrat naše stališče. Poslanska skupina Nove Slovenije - Krščansko ljudska stranka bo podprla zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Našo podporo utemeljujemo s sledečim. Kot je bilo že rečeno, je primorska univerza izpadla, ko so se podeljevala poroštva za Univerzo v Mariboru in v Ljubljani tako, da menimo, da je sedaj to urejeno. Obseg samega poroštva milijarda 932 milijonov glede na potrebe se nam zdi primerno, tako da v celoti podpiramo, tudi pogoji za črpanje poroštva so podobni oziroma enaki kot pri ostalih univerzah. Opozoril bi mogoče samo še na tisti del, pri drugi obravnavi je bilo veliko pripomb predvsem na temo ustanavljanje novih univerz. Naše stališče je in mislim, da je tudi stališče vlade podobno in tudi program za reforme to predvideva, da v Sloveniji potrebujemo več univerz, več manjših univerz, ki bodo sposobne v manjših okoljih pognati regionalni razvoj. Mi menimo, da je univerza ena tistih stvari, ki bo bistveno pripomogla k temu, da se bo skladnejši regionalni razvoj hitreje odvijal. Tako mi v celoti podpiramo to, istočasno pa menimo, da bomo s tem rešili kar nekaj problemov, ki so danes zelo veliki, od študentskih postelj do štipendij in podobnih stvari. Vsi tisti, ki bodo v tem lokalnem okolju študirali in se dnevno vračali dovom, bodo kasneje v tem okolju iskali tudi zaposlitev in bistveno, prepričan sem, pripomogli k skladnejšemu regionalnemu razvoju. Mi popolnoma podpiramo ta stališča, zato bomo kot verjetno naslednjo kandidatko za ustanovitev univerze Novo Gorico, tudi podprli. Še enkrat naj povem, da mi prošnjo podpiramo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Testenu. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlog zakona, ki predvideva garancije države za najetje kredita primorske univerze za izgradnjo prepotrebnih prostorov za delo in delovanje primorske univerze. Pričakujemo pa, da bo primorska univerza s svojim delom in delovanjem omogočila zadostno ustvarjanje dohodkov, kot tudi sredstev, ki jih bo tekom delovanja zagotavljala sama država, izpolnila pogoje, da bo sama lahko tudi servisirala vračanje kreditov, ki jih najema za prepotrebno izgradnjo. Mislim, da smo s tem predlogom zakona o garanciji za najetje kreditov omogočili tudi najmlajši in v tem trenutku mogoče tudi najmanjši univerzi v Sloveniji, da pridobi prepotrebne prostore za delo in delovanje vseh področij, kjer izobražuje študente na Primorskem, in s tem tudi izenačili pogoje najmlajši univerzi, da se pridruži krogu že obstoječe mariborske in ljubljanske univerze, ki pa jima so bila v letu 2004 s posebnim zakonom zagotovljena potrebna sredstva za njihovo oziroma izgradnjo prostorov oziroma za njihovo delovanje. Kot rečeno, poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke smo veseli tega zakona. Tudi veseli, da je v drugi obravnavi bil sprejet amandma, ki je prvotno s strani predlagateljev predlagano višino garancij v višini milijarde in pol dvignil na tisto, kar so že v sami fazi priprave finančnega načrta potrebnih sredstev predstavniki univerze izražali kot potrebna sredstva in da je z amandmajem dejansko bilo sprejeto, da se ta garancija da v višini milijardo 932 milijonov. Še enkrat povem, poslanci poslanke skupine bomo predlog zakona sprejeli.
Hvala lepa. Še gospod Srečko Prijatelj, bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa [[ste me skoraj spregledali, predsednik]] . Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani minister! Pri tem zakonu gre pohvala na nek način predlagatelju in nujno je, da popravimo to krivico, ki se vleče že od prejšnje vlade pa do danes in da izenačimo pogoje za administrativno-tehnično delovanje vsem trem univerzam na enak način. 29. januarja 2003 smo ustanovili tudi primorsko univerzo in do danes nismo zagotavljali ustreznih sredstev, kar ta zakon prav gotovo omogoča. Kot že rečeno, tudi v Slovenski nacionalni stranki bomo z veseljem ta zakon podprli. Upam, da bo tudi univerza popolnoma zaživela v prihodnjih letih. Pri tem bi želeli poudariti še to, da je tudi v klubu primorskih poslancev, ko sem ga vodil jaz osebno, je bila 100% izražena želja, da do tega dogodka čim prej pride. In seveda mogoče malo prepozno, pa vendarle, če je namen dober, to ni nikoli prepozno. Upam, da bo zadostna količina denarja za v bistvu resnično pravo delovanje te univerze na Primorskem. Hvala lepa.
Hvala gospodu Prijatelju. Gospa Breda Pečan, želite predstaviti stališče poslanske skupine Socialnih demokratov? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov z velikim zadovoljstvom ugotavlja, da je v tretjem branju predlagani zakon o poroštvu Republike Slovenije za najem kreditov za Univerzo na Primorskem vključil tudi amandma, ki smo ga predložili za povečanje sredstev, tako da bo univerza na Primorskem lahko končno začela s pospešenim razvojem tudi infrastrukture, ki jo nujno potrebuje za svoje polno delovanje. Dejstvo je namreč, da Univerza na Primorskem, tudi če ne želimo poudarjati kakšnih posebnih nacionalističnih pretenzij, pa vendarle predstavlja pomemben branik slovenstva na naši zahodni meji in da skupaj s fakultetami v Novi Gorici in s posameznimi oddelki univerze v Ljubljani in univerze v Mariboru, na Krasu in v Piranu tvori že zelo pomemben segment univerzitetnega izobraževanja, ki pa praktično skoraj v nobenem od teh delov fakultet, visokih strokovnih in višjih šol nima izpolnjenih najnujnejših materialnih pogojev. Za študente manjka prostora. Prave knjižnice univerza nima, ravno tako tudi nobena od fakultet. Da ne govorimo o tem, da že skoraj potrjeni študijski programi naravoslovne smeri, ki naj bi se umestili tudi v slovenski Istri, ki imajo na razpolago potrebna zemljišča, nekatera celo že komunalno opremljena, tako da smo občine kar izdatno podprle materialni razvoj univerze. Vsi nadaljnji koraki, od izdelave projektne dokumentacije pa vse do same izgradnje posameznih fakultet, knjižnic in študentskih domov nujno potrebujejo finančne vire. Zato poslanska skupina Socialnih demokratov dejansko z navdušenjem pozdravlja ta zakon, ki sicer, se zavedamo, pomeni zelo hudo obvezo za samo univerzo, pa vendar. Menim, glede na to, da gre za državo zelo pomemben projekt, lahko računamo, da bo z zagotavljanjem od leta do leta, z zagotavljanjem sredstev za izgradnjo možno tudi zbrati potrebna sredstva za pokrivanje anuitet. Menim, da bo Primorska v celoti, vse tam od Bovca prek Postojne, Ilirske Bistrice pa do Pirana in do zahodne meje in morja končno pridobila visokošolsko institucijo, univerzitetno institucijo, ki bo tudi z znanjem povezala pokrajino oziroma deželo, lahko temu rečemo, ki bo v mnogo čem ne samo enakovredna, ampak tudi marsikdaj po inovativnosti, po dinamičnosti, presegla sosednjo Furlanijo-Julijsko Krajino. Hvala lepa.
Hvala, gospe Pečanovi. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o predlogu zakona v celoti. Pozival bom samo tiste poslanke in poslance s seznama, ki so prisotni. Gospod Srečko Prijatelj. Boste govorili? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik! Kot že rečeno, ta zakon je potreben in mogoče v nekoliko zakasnelem časovnem obdobju ga sprejemamo. Mislim, da bi bilo potrebno poudariti to, da če bi bili resnično pošteni, bi ta zakon že moral biti sprejet, kajti zgolj ustanoviti univerzo in jo pustiti, da životari v nekem prostoru, ravno ni primerno. Ampak to ne gre zamera tej vladi, mogoče še prejšnji, ker vemo, kdaj se je ustanavljala ta univerza na Primorskem. Seveda sam sem tudi že opozoril v poslanski pobudi in vprašanju na zahtevo, da se mora to zgoditi. Kot že rečeno, tudi Klub primorskih poslancev je na to opozarjal. In danes odpravljamo del krivice, ki je bila storjena primorski univerzi. Postavljamo jo v enak položaj, kot ga imata ostali dve univerzi, kajti s tem bomo zagotovili enake materialno-tehnične in administrativne pogoje tudi univerzi na Primorskem. Sam sem vesel, da v bistvu bo po predvidevanju ta predlog z veliko večino tudi sprejet in upam, da bo do realizacije oziroma do možnosti najetja kreditov za to univerzo prišlo čim prej. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Pečanova. Želite? Izvolite.
Če mi je dovoljeno, čeprav vem, da v državnem zboru ni ravno dobrodošlo, da posamezne poslanke in poslanci govorijo tudi v imenu lokalne skupnosti, iz katere izhajajo, pa vendarle bi povedala, da je za Izolo ta projekt izgradnje univerzitetne infrastrukture v slovenski Istri, na Krasu in upam, da tudi prej ali slej na Goriškem, zelo pomemben, posebej še za nas v Izoli, kjer smo do sedaj prenesli v last Univerze na Primorskem, v preteklosti še preko vlade Republike Slovenije, sedaj pa direktno, eno stavbo, ki je namenjena jezikovnemu programu. Do sedaj smo sprejeli že sklep o prenosi 10.000 kvadratnih metrov stavbnih zemljišč, ki jih bomo po vsej verjetnosti v kratkem povečali na skupaj 30.000 kvadratnih metrov, tako da bo ta kampus lahko zajemal eno naravoslovno fakulteto s tremi univerzitetnimi programi, inštitut za sredozemsko kmetijstvo in oljkarstvo in študentski dom ter knjižnico. Menim, da bo na ta način dana obojestranska oziroma zagotovljena obojestranska korist tako razvoju univerzitetnih programov na Primorskem kot občini, ki ima izredno slabo kadrovsko strukturo, kar se tiče izobrazbenega nivoja prebivalstva. Žal smo po prebivalstvu občina, ki je bila na nek način, lahko rečemo, žrtev ekstenzivnega zaposlovanja v delovnointenzivni industriji. In na ta način, ko bodo prišli k nam ti univerzitetni programi, sedaj imamo že visoko šolo za zdravstvene delavce pri nas, lahko računamo s tem, da bo bistveno bogatejša kadrovska struktura, da bodo profesorji in študentje, ki se bodo začeli gibati po naši občini in bo prej ali slej verjetno marsikdo med njimi tudi med nami ostal, da bodo prinesli nek nov polet, nov zagon razvoju občine Izola. Tudi zaradi tega lahko rečem, da sama osebno z velikim veseljem pozdravljam ta zakon, ki bo omogočal realizacijo naših skupnih načrtov. Univerza na Primorskem zagotovo pomeni še eno spodbudo razvoju cele Primorske, seveda pa tudi naše Izole, zato hvala kolegicam in kolegom, ki ste podprli amandma, ki je omogočil tudi povečanje državne garancije. Hvala lepa.
Hvala gospe Pečanovi. Gospa Eva Irgl imate besedo.
Najlepša hvala za besedo. Najprej bi želela opozoriti, da kot podpredsednica odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj smo skupaj z odborom v lanskem letu obiskali Univerzo na Primorskem, kjer smo se pogovarjali o tem poroštvu Univerzi na Primorskem, ki ga bomo danes, upam da, potrdili in sprejeli. Zato sem vesela, da danes govorimo o tem poroštvu univerzi. Čeprav je prišlo do nekaterih zapletov že v prejšnji obravnavi, ko s strani Socialnih demokratov ni bil vložen pravilen amandma, ko so govorili o milijonih, namesto milijardah, upam, da bomo v naslednjič vsi bolj pozorni na to, kar zapišemo. Kot sem že zadnjič dejala, podprtje tega zakona pomeni predvsem podpreti slovenski razvoj in povečati njegove potenciale, predvsem pa študentom omogočiti boljše in kvalitetnejše pogoje, v katerih bodo lahko dobro delali. Moje mnenje je, da je tudi s tem zakonom prišlo do tega, da smo začeli uvajati s tem tudi neke vrste nove mehanizme in prijeme, obenem pa tudi zagotovili možnosti za učinkovito delovanje univerz, seveda pa ob upoštevanju njihove avtonomije. Zakon o poroštvu univerzi na Primorskem bo omogočil, da se posamezne fakultete, ki spadajo pod okrilje te univerze na Primorskem, ne bodo več srečevale z vsakodnevnimi neustreznimi prostorskimi možnostmi, ki pa trenutno, kot vemo, ne omogočajo normalnega študija ne profesorjem, se pravi, tistim, ki predavajo, niti študentom, ki predavanja poslušajo. Iz analiz, ki so bile narejene, je namreč razvidno, da je univerza na Primorskem v finančno slabem in nezavidljivem položaju, predvsem kar se tiče tehnološke in funkcionalne opremljenosti fakultet, ki so članice te univerze. Leta 2002 je bil tudi sprejet zakon o temeljnih razvojnih programih na področju vzgoje in izobraževanja, ki je med drugim opredelil temeljne investicijske cilje v predvidenih časovnih obdobjih za njihovo realizacijo. Podlaga za oblikovanje teh programov pa so bile dolgoletne izkušnje s področja investicij v šolski prostor. Tu bi rada poudarila, da tako ministrstvo za šolstvo in šport kot ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj že ves čas izvajata investicije, sprejete v okviru temeljnih razvojnih programov in v pogojih proračunskega planiranja ter sprejemanja proračuna. Pri tem pa je očitno, da samo s proračunskimi sredstvi ne bo mogoče realizirati investicij, načrtovanih v razvojnih programih. S tem zakonom, ki ga danes obravnavamo in potrjujemo, bi bil omogočen oziroma bo omogočen tudi pospešen tehnološki razvoj in tako tudi hitrejša prilagoditev zahtevam Evropske unije. Sploh, če se danes zavedamo, da se vključujemo v proces oblikovanja skupnega evropskega visokošolskega prostora, ki bo med drugim omogočal izmenjavo mnenj ter poenotenje nekaterih pogledov pri oblikovanju visokega šolstva. Zato bom z velikim veseljem in tudi ponosom, da smo to uspeli storiti, podprla ta zakon. Najlepša hvala.
Hvala. Besedo ima Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat vsem prisotnim lep pozdrav! Omenjeno je že bilo, da se je univerza na Primorskem v preteklih letih soočala s prostorskimi težavami, ker aktu o ustanovitvi univerze, ki je bil sprejet v državnem zboru januarja 2003, niso sledile še ostale, druge odločitve na materialni osnovi, ki so ravno tako pomembne kot ta temeljni akt. Ne glede na to dejstvo, ne glede na pomanjkanje te moči in podpore v finančnem smislu, je univerza na Primorskem ob izdatni pomoči lokalnih skupnosti, kjer deluje, in gospodarstva po naši oceni in po mojem osebnem mnenju dosegla v tem obdobju dobre rezultate, lahko bi rekli tudi nadpovprečne. Zaradi tega mi je bilo toliko bolj nerazumljivo, kako to, da državni zbor, ko je leta 2003, pol leta po tistem, ko je ustanovil to univerzo, zakaj vendar v zakonu, ki ga je pol leta kasneje avgusta sprejemal oziroma 15. julija, ne avgusta, ni določil tudi poroštva za univerzo na Primorskem. Se pravi, poleg ljubljanske, mariborske študentske organizacije bi enostavno v tem zakonu moralo pisati še, da se daje poroštvo tudi za to univerzo, kajti ustanovljena je bila pol leta prej. K temu razmišljanju me je spodbudilo prizadevanje kolege, spoštovanega kolega Sama Bevka, ki je z vložitvijo amandmajev omogočil, da so se ta sredstva, ki so bila prvotno predvidena, povečala iz milijarde 500 milijonov tolarjev na milijardo 932 milijonov tolarjev. In vzel sem si v roke magnetogram 28. redne seje, 15. julij 2003, kjer gospod Bevk niti z besedo ne omenja Univerze na Primorskem. Da pa ne bo to zgledalo kot čudno, moram pošteno povedati, da tudi nihče drug, ki je takrat sedel v dvorani državnega zbora, se ni spomnil na to univerzo. Nihče. Nihče. Se pravi, kljub temu, da je leta 2002 v zakonu o temeljnih razvojnih programih v poglavju 21 Univerza na Primorskem opredeljena, opredeljena zneskovno, opredeljena materialno, potem ko se je sprejemal nek zakon za starejši dve univerzi, ni nihče čutil potrebe, da bi se uredil status tudi za to univerzo. Kolegica Pečanova mi kriči preko dvorane, tudi SDS ne. Sem povedal, da nihče. Vemo pa, kdo je leta 2003 sedel v tej dvorani. Vemo. Ni potrebno posamezne skupine še posebej izpostavljati, lahko pa jih vse naštejemo. Jaz sem omenil spoštovanega kolego poslanca Bevka,ki je seveda sedaj v drugačni poziciji, v taki poziciji, kjer je vlaganje amandmajem tudi brez kakršnih koli drugačnih pregledov, podpor, finančnih analiz mnogo lažje. Tudi takih, da se na eni seji ministrstvu za znanost vzame, pa da ministrstvu za zunanje zadeve, na drugi seji odbora pa kontra. Mislim, da so te zadeve dokaj neresne, zaradi tega bi se morali iz te šole tudi nekaj naučiti in prenehati stalno oponirati sedanjim pozicijskim poslancem, kako nismo dojemljivi za predloge opozicije. Mislim, da smo povsod tam, kjer pijejo vodo in kjer jih je mogoče dati v realne finančne okvire. Kakorkoli že, dejstvo je, da v letu 2003, v juliju mesecu, bi lahko bila tudi Univerza na Primorskem, da rečemo na grobo, z zakonom pokrita. Vendar ni bila. In kljub temu, da ni bila, je uspela s svojim delovanjem, tako da se je povezala z lokalnimi skupnostmi in z gospodarstvom, prebroditi ta leta. Mislim, da so stvari, ki so trenutno zastavljene, dobre in če bodo kje sredstva porabljena dobro in učinkovito, sem trdno prepričan, da bodo porabljena na tej univerzi. Zaradi tega sem vesel take podpore in menim, da bi tudi v bodoče, ko se bomo odločali o podobnih stvareh, bilo prav, da se odločamo na podoben oziroma na enak način in da ne mešamo, po domače povedano, jabolk in hrušk, kajti razpravo o tem, kako bomo s poroštvom obremenili bodoče generacije, ki so jo nekateri začeli ob poroštvu za avtoceste, bi lahko začeli tudi tukaj. Gre za popolnoma podobno zadevo. Ampak vsi vemo, da temu ni tako. Da gre za porabo sredstev, kjer so odplačila kreditov zagotovljena in da s takimi potezami samo razbremenjujemo inštitucije posameznih nepotrebnih stroškov. V tem konkretnem primeru bo Univerza na Primorskem sčasoma prihranila okoli 80 milijonov tolarjev letno za nepotrebne najemnine, ki jih je dolžna bila plačevati za najem prostorov, ki jih sedaj ni imela v lasti. Drugi segment, ki je pomemben za Univerzo na Primorskem, pa mislim, da je tudi ta, da se ta vpetost v okolje kaže tudi na tak način, da se skozi investicije, ki bodo namenjene izobraževanju, ohranja oziroma obnavlja tudi en pomemben del naše stavbne dediščine. To je v primeru objekta armerija in foresterije v Kopru. Tukaj mislim, da gre za posrečeno odločitev lokalne skupnosti, da je ta objekt brezplačno prenesla univerzi in na drugi strani dobro odločitev univerze, da se je odločila, da ta objekt oživi s tako dejavnostjo, da se bodo v njem srečevali študentje in vsa ostala zainteresirana javnost. Mislim, da je ta denar, ki bo naložen v ta objekt, da bo dvakrat oplemeniten, ne samo enkrat in mislim, da bi bilo v bodoče tudi na tak način pametno ravnati tudi v podobnih primerih. Hvala lepa. Jaz bom seveda zakon z veseljem podprl.
Hvala. Besedo ima gospod Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovani zbor. Jaz ne bom polemiziral z gospodom Černačem, ker se mi zdi, da ni bil na nivoju. 29. januarja 2003 pred dobrimi tremi leti je državni zbor Republike Slovenije ustanovil tretjo univerzo v naši državi, Univerzo na Primorskem, danes praznujemo njeno tretjo obletnico. V teh treh letih je univerza naredila zelo lep razvojni korak naprej. 29. januarja 2003 in obdobje pred tem je bilo obdobje borbe za primorsko univerzo. Tukaj smo se zelo angažirali, tudi v klubu primorskih poslancev, ne samo poslanke in poslanci koalicije temveč tudi opozicije in bi lahko rekel, da je bil to tudi eden izmed uspešnih projektov, ki jih je realiziral klub primorskih poslancev, ne glede na strankarske barve in ne glede na koalicijo in opozicijo. Moram iskreno povedati, da vlada takrat oziroma prej ni bila vedno tako naklonjena, vendar je pritisk iz te dvorane bil dovolj velik, da je potem tudi prišlo do te ustanovitve. Seveda vsaka taka institucija rabi sredstva za svoje delo, prostorske možnosti, kadrovski potencial. Vse se v prvih mesecih ni moglo realizirati. Ustanova je rasla postopoma in rasla bo še naprej in se razvijala tudi s pomočjo sredstev, ki jih omogoča to poroštvo, ki ga bomo danes v državnem zboru sprejeli. Predlagatelji tega zakona so sprva predlagali poroštvo v višini milijarde in 500 milijonov tolarjev. Ko pa smo v poslanski skupini Socialnih demokratov videli, kako se je glavni tajnik Univerze na Primorskem na matičnem odboru zavzemal za to, da bi potrebovali vsaj še dobrih 400 milijonov tolarjev za projekte, ki so že pripravljeni, je potem poslanska skupina Socialnih demokratov vložila amandma in povišala poroštvo z milijarde 500 milijonov tolarjev na milijardo 932 milijonov tolarjev. Se je pa res zgodila takrat tipkarska napaka, in sicer po moji krivdi, da so odpadle tri ničle, čeprav je bilo iz obrazložitve tega amandmaja jasno razvidno, da smo predlagali povišanje za 432 milijonov tolarjev. To smo potem s popravkom amandmaja tudi sanirali. Tako da smo, bi rekel, tudi iz opozicije aktivno prispevali k temu predlogu zakona, čeprav bi imel željo, da bi nas kolegi iz koalicije, vsaj primorske poslance, že na samem začetku povabili k sodelovanju. S tem poroštvom bo omogočeno, da bo svoje prostore dobila fakulteta za humanistične študije, rektorat, turistika, center za jezike, pedagoška fakulteta in fakulteta za menedžment. Verjamem pa, da bo treba za prostorske in kadrovske ter druge potrebe te univerze tudi v prihodnje zagotavljati sredstva, tako kot jih je treba zagotavljati za druge investicije prve in druge oziroma ljubljanske in mariborske univerze. Vesel sem, da bo danes državni zbor sprejel ta zakon in poroštvo za nadaljnji razvoj univerze na Primorskem. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima še predstavnik vlade, gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana poslanka in spoštovani poslanci! Vesel sem podpore, ki jo je ta zakon deležen. Dejstvo je, da v bistvu ne smemo govoriti o popravljanju nekih krivic, ker je dejstvo, da smo sedaj pač dali ta denar, takrat, ko je bilo, recimo temu, tista potreba, ko se je univerza ustanovila. Če povsem načelno pogledamo, je seveda smiselno, tako kot nekemu otroku na začetku ne damo vsega takoj, ko se nek organizem razvija in ko vidi svoje potrebe, ko začne sam iskati, ko začne sam rasti, da dejansko pogleda, kje so prave potrebe, kje so stičišča, kje so žarišča dela, in potem se tudi potrebe bistveno bolje in bistveno bolj ekonomično izrazijo. Zaradi tega mislim, da je to zelo primeren čas. Mislim, da ste vse poslanke in poslanci to tudi uvideli, zato ste tudi podprli. Hvaležen sem tudi za dodatek, ki je bil k amandmaju, ne zaradi tega, ker ne bi hoteli dati, vemo pa, seveda, da denarja tudi sedaj ni dovolj, to je treba povedati, univerze se razvijajo, univerze živijo. Sam sem zelo vesel, ko sem slišal, da tudi krajevne skupnosti že odstopajo zemljišča, se pravi, imajo dolgoročne načrte s svojim planiranjem v kadre, v izobrazbo. Opozoril bi vas na to, da bo v naslednjih fazi prišlo do prerazporeditve oziroma namembnosti strukturnih skladov, da bomo dali več v infrastrukturo vzgoje, izobraževanja, raziskav in podobnega. Univerze sodijo v to infrastrukturo. Menimo, da bomo skupaj s pripravljenimi projekti ne samo, da bi dajala samo vlada ali da bi dejala samo Evropa, pomembno je, da bomo dejali vsi skupaj, torej lokalne skupnosti, lokalno gospodarstvo in temu primerno država. To pomeni, da smo šele na začetku poti in tudi potem kasneje, ko bomo to reševali v okviru strukturnih skladov, menim, da bi bilo takrat smiselno, da bi tisti, ki delujejo na lokalnih področjih, se zavedali tega, da mora biti poleg sredstev pripravljeno tudi še veliko več, torej načrti, dovoljenja in podobne reči, kar ponavadi zahteva še skoraj več časa kot samo sprejetje nekega zakona v državnem zboru. Kljub vsemu se vam za to podporo zelo lepo zahvaljujem in upam, da bomo vsi skupaj uživali sadove primorske univerze in njihovih študentov. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati? Gospa Pečan. Še kdo? Černač, Bevk. Gospod minister, vi se tudi lahko še javite, če želite. Še kdo? Imamo torej tri prijavljene. Gospa Pečanova, izvolite, imate besedo. Po pet minut vsak.
Hvala lepa. Saj ne bomo porabila pet minut. Rada bi samo povedala ali pa bom rekla raje ponovila tisto kar sem rekla takrat, ko smo obravnavali ta zakon v drugem branju. Univerza na Primorskem je projekt vseh Primorcev in Univerza na Primorskem in ta zakon o poroštvu bi moral biti tudi projekt vseh primorskih poslancev. Tudi takrat sem že povedala, da je samo po sebi umevno in razumljivo, da se je Univerza na Primorskem, vodstvo, da se je obrnilo na koalicijskega poslanca, da bi vložil ta zakon. Zaradi tega in tudi samo po sebi je umevno, da je takrat, ko je Univerza na Primorskem imela že izdelan program razvoja, ko ima dokaj daleč izdelane tudi že nekatere celo idejne projekte za gradnjo infrastrukture, da je stvar dozorela, da lahko sploh državni zbor razpravlja in odloča o podelitvi garancije brez kakršnegakoli papirja, kar se je dogajalo leta 2003. Menim, da državni zbor na pobudo poslancev, ne samo vlada Republike Slovenije, ki tudi v tem primeru se ni lotila priprave in sprejema zakona o poroštvu za to univerzo, da ni bilo zrelo takrat, da bi lahko leta 2003 sprejemali zakon o poroštvu tudi za primorsko univerzo. Sedaj je zrelo, ker je univerza že zelo daleč prišla s svojimi programi, tudi ve, kje bo kaj gradila, ve, kaj bo gradila, ima že tudi študijske programe zelo daleč izdelane. Tako da so stvari sedaj dozorele v tem času. Zato moram reči, da se mi zdi nekorektno govoriti o tem, da projekti - kljub temu, da nekateri niso takega mišljenja v tem državnem zboru, pa tudi sicer -, ki so izrazito regionalno, deželno umeščeni, kjer smo konec koncev - upam, da ne bom koga užalila - vendarle edini klub poslancev, ki smo do sedaj dokaj dobro držali skupaj, sedaj se pa tukaj, Srbi bi rekli, "prepucavamo" - ne vem slovenskega izraza za to -, tekmujemo v tem, kdo ima večje zasluge, kdo je bolj pameten, zakaj v preteklosti nečesa nismo naredili. Mislim, da bi bilo vendarle prav, da enkrat kdaj pa kdaj kakšno stvar tudi odmolčimo, čeprav nas zelo srbi in mika, da bi to rekli. In morate priznati, kolegi primorski poslanci in primorska poslanka, da z moje strani niste slišali očitka, dokler niste sami izzvali tega, da sem morala odreagirati. Ni korektno na tak način se pogovarjati. In zaradi tega sem želela besedo zdajle, da lahko to povem: držati moramo skupaj, tako kot so Primorci držali skupaj pod italijanskim fašizmom. Ne glede na to, za kakšno stvar gre, Primorci bomo dosegli enoten razvoj, da bomo od Bovca pa do Pirana približno enako razviti, da bomo imeli enake možnosti, da se ne bo treba prebivalcem Soške doline izseljevati zaradi tega, da bodo lahko dobili primeren kos kruha. Samo to hočem povedati. Ne želim nikomur očitati česarkoli. Da ne bi kdo narobe razumel, da gre tu za kakršnokoli asociacijo na današnji dan. Ne, govorim o tem, da je Primorska bila vedno enotna, in bodimo enotni še naprej. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Černač, izvolite.
Hvala. Ne vem, zakaj je pri vas tak občutek, spoštovana kolegica. Pri meni ni takega občutka; če pa je pri vas, je pač to vaš problem, ne moj. Jaz se samo bojim, da ne bom s tem, kar bom povedal, spet izzval cenjenega kolega, da ga ne omenjam še enkrat, kako sem nekorekten oziroma kako govorim grobe besede, kot sem bil zadnjič ob drugi obravnavi tega zakona, ko sem povedal gola dejstva. Če pa so dejstva tista, ki so nekorektna, ki so nemoralna, ki bolijo, potem oprostite. Dejstva so dejstva in za to govornico jih imam pravico povedati. Žalil nisem nikogar in ga tudi v bodoče ne nameravam. Kaj dosti več ste si vi že kdaj privoščili. Tudi mene je zabolelo, ker sem tudi jaz del tega skupa, pa sem bil tiho, sem vam povedal že zadnjič - sem bil tiho, čeprav me je močno srbel jezik. Zdaj pa glede zadeve in o tem, kdo govori in kdo zavaja in ne vem kaj. Univerza na Primorskem je tretja državna univerza. Res je, da z zelo močno poudarjeno regionalno komponento, ampak je le državna univerza in kot taka mora biti enakovredna ostalima dvema državnima univerzama. Tisti trenutek, ko je bila v državnem zboru ustanovljena, je s tem dobila te pogoje. In ni nobenega opravičila za to, da se v letu 2003 njen status ni dokončno uredil. Ga ni, in to je dejstvo. Leta 2002 v zakonu o temeljnih razvojnih programih, v poglavju rimska 21, jasno piše Univerza na Primorskem, odlok o ustanovitvi januarja 2003 v tem državnem zboru, zakon o poroštvu za Maribor in Ljubljano, julij 2003. Zdaj mi vi povejte, ali jaz govorim neumnosti ali kdo drugi. Tako pač je. In zakaj se to ni uredilo, jaz ne vem. In tudi ni pomembno. Jaz sem samo povedal, da me veseli, da so nekaterih zdaj dosti bolj angažirali, kot so bili takrat in v tej zvezi je omenil gospoda Bevka, ki je vložil tukaj amandma. Super. Nič slabega. In tudi nič slabega nisem rekel o tem. Povedal sem gola dejstva. Saj ta univerza ni nastala iz nič. Vsi to vemo, saj združuje članice, ki so že v tistem trenutku delovale. In vse te članice so že imele potrebe: fakulteta za humanistične študije, menedžment, pedagoška, turistika, vse to je takrat že funkcioniralo, visoka šola za zdravstvo, ki je ne glede nato, da se zdaj ta zakon sprejema, že uredila svoje prostorske probleme tudi ob izdatni pomoči vaše lokalne skupnosti gospa Pečanova. Tako je. To jaz ne vem, jaz vem tisto, kar lahko preberem in iz tistega sklepam. In izrecno sem poudaril, da je bolje pozno kot nikoli in povedal, da je zadnji čas, da se na tak način pristopa k tej materiji kot bi se moralo že leta 2003. To je vse. To so gola dejstva. Jaz osebno ocenjujem, da je pa ta podpora, ki jo je ta zakon deležen v državnem zboru, dobra popotnica nadaljnjemu razvoju univerze in menim, da bo glede na sposobnosti lastnega angažiranja, ki ga je pokazala do zdaj od ustanovitve dalje v preteklih teh letih, ko se je zelo močno povezala z gospodarstvom, dosti bolj kot ostali dve univerzi, da bo sposobna tudi ta sredstva na najbolj racionalen način uporabiti. To sem trdno prepričan in menim, da se bo to tako tudi zgodilo. Nihče me ni angažiral za to, da bi si prizadeval za ta zakon. Jaz sem enostavno padel kot nadomestni član namesto kolege Jerovška lani maja na odboru od kolega Mogeta, ki je bil v Kopru. Tam je bil sprejet sklep, da se je potrebno angažirati za to zadevo. To je vse. Nihče drug me ni pri tej stvari spodbudil, ampak kolegice in kolegi iz tega državnega zbora, ki so tak sklep sprejeli. Hvala lepa.
Hvala. In še gospod Bevk. Izvolite.
Hvala lepa. Ne glede na to, kaj je bilo narejeno, kaj ni bilo narejeno, kaj bi še lahko bilo narejeno, pa ni bilo, je dejstvo, da je državni zbor na predlog vlade Republike Slovenije, katere sestavni del smo bili tudi mi socialni demokrati, 29. januarja 2003 sprejel odlok o ustanovitvi Univerze na Primorskem in ustanovil primorsko univerzo, in to po več kot 11 letnih prizadevanjih. Prva ideja za ustanovitev primorske univerze sega v leto 1992. In po enajstih letih prizadevanj je univerza tudi formalnopravno nastala in bila ustanovljena z odlokom, ki ga je sprejel državni zbor. In to je zasluga tudi vlade, ki je bila v mandatu 2000-2004, ob krepki podpori, kot sem že prej povedal, poslank in poslancev kluba primorskih poslancev, ne glede na to, ali so prišli iz opozicije ali koalicije. Sovpadlo je slučajno tudi to, da je bila takrat ministrica za to področje s Primorske, dr. Lucija Čok, in tudi ona ima veliko zaslug, da je primorska univerza bila tudi takrat ustanovljena. Sedaj pa ne bom pogreval, kaj bi se še dalo narediti, kaj ne. Dejansko je bila univerza v prejšnjem mandatu, leta 2003, po enajstletnih prizadevanjih tudi ustanovljena. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. Ker k predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, razprava o posameznih členih ni možna. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol uri po končani 25. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O VIŠINI SREDSTEV, KI PRIPADAJO POSAMEZNI POLITIČNI STRANKI IZ SREDSTEV DRŽAVNEGA PRORAČUNA V LETU 2006. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog razdelitve sredstev, namenjenih sofinanciranju strank v letu 2006. V zvezi s tem je matični odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje zboru predložil v razpravo in sprejem predlog sklepa. Besedo dajem predsednici odbora, gospe Mojci Kucler Dolinar, da predstavi oba sklepa.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 17. seji obravnaval predlog razdelitve sredstev, namenjenih sofinanciranju političnih strank v letu 2006, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnica generalnega sekretariata vlade je povedala, da je vlada predlog pripravila v skladu z državnim proračunom za leto 2006, ki določa obseg sredstev za ta namen, ter v skladu z zakonom o političnih strankah, ki določa ključ za delitev sredstev med posameznimi političnimi strankami glede na njihov uspeh na volitvah. Članice in člani odbora o predlogu sklepa niso razpravljali. Nato pa je odbor na podlagi predloga vlade pripravil predlog sklepa o višini sredstev, ki ji pripadajo posamezni politični stranki, ki je tudi sestavni del tega poročila. Državnemu zboru pa predlaga, da ga na svoji seji na podlagi 171. člena poslovnika obravnava in tudi sprejme. Hvala.
Hvala, gospe Kuclerjevi. Sleda predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo gospod Vili Rezman predstavil stališča poslanske skupine demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne samo najprej, verjetno tudi edini. Zdi se, da takrat, kadar si stranke delijo denar, to zveni tako samoumevno, da ni potrebe po razpravljanju. Mi v poslanski skupini nismo bili čisto takšnega mnenja, čeprav vemo, da je politična bit in bistvo dogajanj tudi v Sloveniji tisto, kar določa življenje pri nas bodisi na enem, drugem, tretjem gospodarskem, socialnem, zdravstvenem ali kateremkoli že področju. To niti ni morebiti najslabše, morebiti je še slabše to, da pa politiko določa bit in bistvo posamičnih strank. Te stranke niso imele doslej, žal, dovolj volje, da bi se zamislile nad tem, ali je prav, da se tako samoumevno in tako rutinsko ta sredstva delijo, pri čemer mi pač ocenjujemo, da prihaja do določenih diskriminacij. Mi sicer bomo podprli predlog sklepa, ker vemo, da tisti, ki se ukvarjajo s politiko, potrebujejo tudi določena sredstva za to, da lahko to počno, sodimo pa, da je temelj, na osnovi katerega se ta sredstva delijo, zgrešen oziroma je diskriminatoren. Zato me tudi morebiti malce čudi, da napovedanih s strani naših narodnih skupnosti ni ta trenutek prisotnih, ker se prav njim zgodi najbrž največja krivica. Gre za to, da zakon o političnih strankah govori o tem, kdo je lahko financiran na osnovi volilnega izida oziroma volilnega rezultata. Žal je tako, da tisti, ki so v parlamentu, ki so bili izvoljeni, ko govorimo o narodnih skupnostih, niso financirani, če pogledate na ta spisek, da so pa lahko financirani nekateri, ki so volitve izgubili. Takšen zakon pač imamo. Mi sodimo, da je treba zakon spremeniti ali pa se v kakšnem drugem zakonu tega lotiti. Gre namreč za to, da je lakonični odgovor, češ, zakon o političnih strankah ne more urejati financiranja tistih, ki niso organizirani v politične stranke, potem bi se pač naj bodisi glasoval drugače, naj gre za zakon o političnih subjektih, ali se naj uredi to v kakšnem drugem zakonu. Še bolj dramatično je to na nivoju lokalnih skupnostih, kjer imamo v naših lokalnih skupnostih celo takšne občinske svete, ki so sestavljeni iz samih neodvisnih svetnikov in svetnic, ki ne morejo dobiti financ na osnovi volilnega rezultata, lahko pa jih tisti, ki so te volitve izgubili, niso prišli torej v občinske svete, dobijo, če imajo za vsaj pol mandata volilnih glasov. Torej, to je bil naš edini namen, da smo se danes prijavili k diskusiji. Da opozorimo, da je pravni temelj, na osnovi katerega bomo današnji sklep sprejeli, slab, da je diskriminatoren in apeliramo na vlado ali pa tudi na koga drugega, da se zamisli nad tem in morebiti pripravi še kakšen zakon, ki bo omogočil, da bodo vsi tisti, ki so na volitvah uspešni, ki potem tudi vodijo, kreirajo politiko lahko za svoje delo ustrezno dobili materialno in finančno satisfakcijo.
Hvala, gospodu Rezmanu. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslancev. Gospod Rezman, če želite še? Se odpoveduje. Drugih razpravljavcev nimam na seznamu. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O predlaganem sklepu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je ob 15. uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Vidimo se ob 15. uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Ugotavljam, da glasovalne naprave delujejo. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obveznih zavarovanjih v prometu. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS, NSi in SLS k 15. členu. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 51, proti 4. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 28. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 50, proti 3. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 30. členu. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 4. [[Za jih je glasovalo 49.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 30.b členu. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 3. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. S tem zaključujem to točko dnevnega [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 15., 28. in 30. in 30.a členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti amandma. Prosim. Je kakšen amandma napovedan? [[Ni.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika državnega zbora v zvezi z usklajenostjo zakona dajem besedo predstavniku vlade. Obveščen sem, da imate že na klopeh uskladitveni amandma k 22. členu, ravnokar pa prihaja na klopi tudi uskladitveni amandma vlade Republike Slovenije k 3. členu. Predlagam, da nekaj minut počakamo, da bo amandma do konca razdeljen.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, pred sabo imamo torej dva uskladitvena amandmaja, ki odpravljata neusklajenost, ki je nastala zaradi sprememb členov, ki so nastali na matičnem delovnem telesu in jih v kasnejših fazah ni bilo mogoče odpraviti. Odpiram razpravo o uskladitvenih amandmajih. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o uskladitvenih amandmajih. Prehajamo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 3. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma k 3. členu sprejet. Prehajamo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 3. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma k 22. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo absolutno prepričani, prvič, da ta zakon sploh ne bi smel potekati po skrajšanem postopku, zato ker vsebinsko posega v toliko členov in v takšni meri, da je absolutno nesprejemljiv način in postopek. Drugič, ta zakon zavaja, kajti ne posega in ne izpolnjuje ciljev, ki jih navaja med cilji in oceno stanja, temveč posega na vsa druga področja, samo na ta ne. Če bo ta zakon sprejet, v imenu Slovenske nacionalne stranke povem, da bomo prosili za presojo ustavno sodišče. Sploh pa zaradi tega, ker smo prepričani, da krši osnovno ustavno načelo o zajamčenih podatkih oziroma o zajamčeni tajnosti podatkov občanov in občank.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas? V svojem imenu? [[Nihče.]] Prehajamo na glasovanja o zakonu v celoti. Glasovanje. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 9. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na 2. člen, in sicer imamo pri 2. členu tri amandmaje. Prehajamo najprej na odločanje o prvem amandmaju predlagateljev poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 40. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju predlagateljev poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 41. (Za je glasovalo 18.)(Proti 41.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju predlagateljev poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na 9. člen, in sicer na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 9. členu. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospa Širca.
Hvala lepa. Amandma, ki je pred vami in za katerega menimo, da ga je potrebno podpreti, spreminja položaj zveze borcev NOB. Pravzaprav predlog, kot ga je pripravila vlada, razumemo tudi kot spreminjanje vrednotenja NOB. To ni sicer nič novega. S tem smo se srečali že pri obravnavi o proračunu o financiranju tistih, ki so tvorno prispevali k temu, da živimo na svoji zemlji. Ko smo obravnavali proračun, smo opazili, da je marsikatero združenje in društvo, ki skrbi za spomin, podhranjeno in bistveno manj financirano, kot je bilo nekoč. Ampak to, kar prinaša ta amandma, je možnost, da bi vsak minister po svoji lastni presoji določal merila, kako in na kakšen način naj bi se financirale zveze društev borcev. Ta diskrecijska pravica je za nas nesprejemljiva. Pušča ministra svojim lastnim vrednotam in vrednotenju in hkrati iz prakse, ki jo poznamo, se bojimo tudi, da bo to vrednotenje šlo v smer, kjer se bo spomin vse bolj brisal. Rečeno je bilo, ko smo odpirali ta vprašanja, in to večkrat v preteklosti, da saj konec koncev ni to poglavje tako pomembno, ker borci in borke odhajajo. Ne glede na to, da odhajajo, in ne glede na to, da umirajo, s tem ni prav, da na tak način se tudi briše in umika njihova vloga, ki je bila v zgodovini bolj pomembna, kot danes nekdo hoče videti in priznati v vseh svojih razsežnostih. Prosim, če bi podprli, da se člen črta. Hvala.
Hvala. V imenu poslanske skupine gospod Potrč.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov je prepričana, da je predlagani 9. člen, o katerem razpravljamo, nepotreben predvsem pa, da je nesprejemljiv. Nepotreben je zato, ker je sistem financiranja vseh veteranskih organizacij urejen v 1. členu in obstoja možnost, da se veteranskim organizacijam da pravica in status, da delujejo v javnem interesu in se jih na ta način tudi financira. Nesprejemljiv pa je zato, ker zavestno, ne me prepričevati, da ni zavestno in hote ta vlada, jaz upam, da ne tudi koalicija v celoti, spreminja dejanski položaj z tem amandmajem zveze združenj borcev narodno osvobodilne borbe. Mi se istočasno v tem državnem zboru tudi s pomočjo vseh parlamentarnih strank trudimo, kako objektivizirati nekatera vprašanja, tu pa prihaja do predloga, po katerem bo izključno članstvo v veterinarski organizaciji kot veterana, ne pa tudi članstvo vseh drugih, ki smo člani zveze združenj borcev, igralo pomembno vlogo pri financiranju te organizacije. To ima za posledico, da ne priznavamo, da temeljni smisel delovanja te organizacije ni financiranje pravic članov, to je urejeno drugje, ampak je zagotavljanje nekaterih ciljev in dejavnosti, kot so: gojiti in utrjevati domoljubna, uporniška, protifašistična izročila slovenskega naroda, skrbeti za ohranjanje in posredovanje zgodovinske resnice o narodnoosvobodilnem boju in podobno. To uresničujejo ne samo tisti člani zveze združenj borcev, ki so neposredno udeleženci partizanskega upora in druge svetovne vojne, ampak tudi vsi drugi. In če ne smejo biti s tem namenom upoštevani v sistemu financiranja, potem je to želja, da ta vlada in vladna koalicija zmanjšuje pomen takšnih vsebin, kar je po mojem trdnem prepričanju v nasprotju z zgodovinsko resnico, pa tudi z željo po tem, da bi s pozitivno tradicijo antifašizma utrjevali položaj in vrednote Slovenije v okviru Evropske unije. Jaz imam še vedno minimalno upanje, da boste poslanke in poslanci koalicije spoznali napačno usmeritev in glasovali za predlagani amandma.
Hvala. Gospod Capuder, v imenu Nove Slovenije.
Hvala lepa. Borci NOB so po konceptu tega zakona vojni veterani. Financiranje organizacije vojnih veteranov je urejeno v 1. členu tega zakona. In v naši stranki mislimo, če je urejeno tam, na način, kot je to zapisano, potem je treba zaključiti financiranje po posebnem zakonu, ki velja še iz bivše Jugoslavije, ki ureja financiranje te zveze. 9. člen tega zakona, sedaj noveliranega zakona, dela zakon o vojnih veteranih tako konsistenten. Strinjamo se in podpiramo rešitev v 1. členu novele tega zakona, da se kot merilo za dodelitev sredstev upošteva zlasti program društva ali zveze vojnih veteranov, število članov, se pravi, vojnih veteranov samih, in premoženje, ki ga ima v lasti društvo ali zveza vojnih veteranov. Zakon o vojnih veteranih se v določbah, kjer so določene posebne pravice vojnih veteranov, prav nič ne spreminja. Prepričani smo, da bodo imeli posamezni veterani iz vrst zveze borcev še naprej priznane vse pravice, ki so jim bile priznane že sedaj, pa čeprav se uvede nov 9. člen, ki ukinja zakon o financiranju zveze združenj borcev NOB kot organizacije oziroma društva v javnem interesu. Pravice in dolžnosti društva oziroma organizacije pa bodo oziroma morajo biti enake pravicam ostalih društev, ki jim je priznan ta poseben status. In to se nam zdi pravično. Sam osebno in tudi kolegi v Novi Sloveniji ne vidimo nobene potrebe, da bi imela organizacija borcev drugačen ali bolj privilegiran status proti ostalim veteranskim društvom, ki jim je tudi priznan status društva vojnih veteranov v javnem interesu. Mi amandmaju nasprotujemo.
Hvala. Gospod Prijatelj, v imenu Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ta amandma preprosto mora biti sprejet, v nasprotnem bo kršen 18. člen ustavnega zakona za izvedbo temeljne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije. Na to bi želel opozoriti. Za vse tiste, ki ne vedo, kako bodo pritiskali, naj bodo vsaj toliko dosledni, da jim bo ustava sveta. In verjamem, da je v tej dvorani mnogo tistih, ki bi želeli zgodovino obrniti v povsem drugo stran, jo napisati mogoče z bolj črno-belimi črkami in verjamem, da je to tudi prvi korak k temu, da boste to začeli izvajati. Hvala.
Hvala. Ali želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? Gospod Gulič. Izvolite.
Spoštovani predsednik državnega zbora, cenjene kolegice in kolegi! Jaz mislim, da je treba amandma podpreti predvsem zaradi tega, ker je treba dobro prebrati, kaj se bi sicer z 9. členom ukinjalo. Ukinjala bi se pravica mnogim, ki so člani Zveze združenj borcev, približno 20 tisočim žrtvam, taboriščnikom, ukradenim otrokom, zapornikom, beguncem, vsem tistim, ki niso z orožjem sodelovali in nimajo status veterana. Zveza združenj borcev ni samo veteranska organizacija in je imela poseben status doslej in prav je, da ga ima. Vsi, ki sem jih prej naštel, nimajo posebnih krovnih organizacij in pravzaprav najdejo zatočišče znotraj Zveze združenj borcev. Ker se velikokrat sklicujemo na humanost in na človečnost, na to, da je treba vendarle poskrbeti tudi za vse tiste, ki so pripomogli k temu, da je danes Slovenija svobodna in samostojna, mislim, da je treba ta amandma podpreti. Jaz ga bom seveda z velikim veseljem in brez kančka dvoma podprl. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Pečanova.
Hvala lepa. Nihče v razpravi ni trdil, da s tem 9. členom zakon odvzema pravice, ki jih imajo udeleženci narodnoosvobodilnega boja kot posamezniki. Ampak trdimo, da z uvedbo tega člena, s sprejemom tega člena oziroma z ukinitvijo zakona o financiranju organizacije združenja borcev in udeležencev narodnoosvobodilne borbe Slovenije ukinjamo posredno oziroma na dolg rok je to evidentno, že po tem, kar se je zgodilo pri sprejemu proračuna za leto 2005, rebalansa in proračuna za 2006, 2007, ko so bila praktično več kot razpolovljena sredstva za financiranje organizacij zveze združenj borcev, da se ukinja posredno tudi ohranjanje tradicij narodnoosvobodilnega boja in da je to pravzaprav namen te vlade. Ta vlada računa s tem, da ko bo enkrat konec praktično celotnega zastopstva zveze združenj borcev, ko borcev fizično ne bo več, pač ni več potrebna tradicija, ni več potrebno spominjanje na to, da je Slovenija osnovana na borbi teh ljudi, ki so štiri leta dajali svoje življenje na razpolago svojemu narodu, da bi prišli do svobode in da bi lahko imeli končno sedaj tudi s pomočjo veteranov osamosvojitvene vojne tudi samostojno in neodvisno državo Slovenijo. Menim, da je ta 9. člen zagotovo ukinitev tradicij narodno osvobodilne borbe, to je tistega, kar ta trenutna vlada pravzaprav želi doseči.
Hvala. Jaz bi prosil, da se nekoliko umirite, je kot v čebelnjaku. Prosim gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne gre, da bi financiranje vezali zgolj na članstvo, ki ima status v upanju, da bodo borci kmalu izumrli in bo financiranje usahnilo. Kot sem že v razpravi povedal, smo na daljši rok vsi mrtvi. Tudi veterani vojne za Slovenijo, tudi vsi ostali. In to seveda posledično lahko pomeni, če bomo to vezali na članstvo, da takrat ko bo odšel zadnji iz teh vrst bo usahnilo tudi financiranje. Ne gre financiranje vezati tudi na voljo posameznega ministra v posamezni vladi. Mar bomo vedno znova, ko bomo sestavili vlado, pričakovali nova merila, nove kriterije, odvisno od naklonjenosti posameznega ministra, ki bo takrat vodil ta resor. Ne gre samo za financiranje pravic posameznic in posameznikov iz teh zvez, organizacij, društev. To se lahko celo strinjam in upam, da to ne bo okrnjeno. Ampak gre za financiranje delovanja. Delovanje pa je pomembno. Pomembno je predvsem tudi zaradi odnosa države do vzdrževanja spomenikov, obeležij, je slabo in ga zato nadomeščamo tudi znotraj teh organizacij. Iz razprave je bilo razvidno, da bom ta amandma podprl in to tudi napovedujem v tem trenutku.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas v svojem imenu. Ne. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 24, proti 41. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 17. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 19. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prejeli smo en amandma, in sicer k 9. členu. Vložila ga je skupina poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Prehajamo na odločanje o amandmaju te skupine poslanskih skupin k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključujem drugo obravnavo. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 9. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma. [[Ne.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo torej na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda - to je s tretjo obravnavo predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda - obravnava predloga sklepa o višini sredstev, ki pripadajo posamezni politični stranki iz sredstev državnega proračuna v letu 2006. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o višini sredstev, ki pripadajo posamezni politični stranki iz sredstev iz državnega proračuna v letu 2006. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 6. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. Državni zbor je v četrtek 2. marca 2006 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejeti amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Glasujemo. Prekinjam. Želi kdo obrazložiti glas? Gospa Širca v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Jaz, gospod predsednik, res ustvarjam neko nelagodje, ampak res sem trikrat dvignila roko, da bi obrazložila oziroma opozorila na zakon, o katerem smo prejšnji teden mnogo govorili in tudi opozarjali vlado, da s tem zakonom na način, kot ga je napisala, se spušča v zelo, zelo tvegano avanturo. Rada bi tudi opozorila na neznosno lahkost vseh parlamentark in parlamentarcev, ki menijo, da arhivsko gradivo, kot ga ureja prihajajoči zakon, ne bo imel problemov, kajti imel bo velike probleme, ne tisti arhivski material, ki je že urejen z obstoječim zakonom in je v 95% prepisan v zakon, ki ga je napisala nova vlada, ampak govorimo o tistih 5% liftinga, ki je nastal pri tem zakonu in ki bo pomenil velike težave, ko bo morala država izvajati zakonodajo za katero nima ne zagotovil ne denarja in niti ne ve, kako bo to naredila. Vse javne listine bodo postale kulturni spomenik, vsi papirji iz državne uprave bodo postali kulturni spomenik, ki se bodo v digitalni obliki tudi hranile ne da bi pri tem [[...]]Ja, resnično, vas zgodovina kaj dosti ne zanima. Danes smo videli, da na eni točki, ko smo se ozirali v leto osamosvajanja, sedaj pa v trenutku, ko se oziramo v celotno zgodovino Slovenk in Slovencev. Zakon prinaša 26 milijonov stroškov za dejavnost, ki bo po naših predpostavkah zahtevala na stotine milijonov. In dogaja se podobna situacija in podoben scenarij, kot pri RTV Slovenija, ko smo opozarjali, da se zakon ne bo izvajal in tudi se ne izvaja. Parlamentarnih prenosov ni, ker za njih ni denarja in ker smo sprejemali nekaj na pamet. Arhivski zakon je tudi sprejemanje nečesa na pamet, hkrati pa tudi postavljanje novih pravil, ki niso take, kot jih pozna razvita Evropa. Mogoče ko bo v življenje prišel zakon bo malo več zanimanja, kot je ta trenutek. Ampak v življenju so dejstva močnejša, kot lahkotna lahkost pritiska na gumb. V poslanski skupini bo morebiti kdo podprl ta zakon. Tisti, ki menimo, da ni narejen dovolj racionalno in dovolj premišljeno, pa ga ne bomo. Hvala.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 12. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 7. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o mineralnih gnojilih. Državni zbor je v četrtek, 2. marca 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenem predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 11. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o nadzoru strateškega blaga posebnega pomena za varnost in zdravje. Državni zbor je v petek, 3. marca 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenem predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 14. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lep dan!