Etter ønske fra familie- og kulturkomiteen vil presidenten foreslå at taletiden blir begrenset til 5 minutter til hver gruppe. Videre vil presidenten foreslå at det ikke blir gitt anledning til replikker etter de enkelte innlegg, og at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
Det er et bredt flertall i komiteen, alle partier med unntak av Fremskrittspartiet, som slutter seg til forslaget fra Regjeringen om endringer i barnevernsloven og sosialtjenesteloven når det gjelder saksbehandlingsregler for barnevern og sosiale saker. Forslaget som foreligger, er et resultat av et lengre arbeid som ble påbegynt av forrige regjering, bl.a. gjennom nedsettelse av et fylkesutvalg som skulle utrede og komme med forslag til effektivitetsfremmende og kostnadsbesparende forenklinger i fylkesnemndssystemet, herunder forslag om lovendringer. Forskning og evaluering har vist at fylkesnemndssystemet ivaretar rettssikkerheten på en svært god måte, men samtidig viser den samme forskning at ordningen legger beslag på store økonomiske og til dels knappe personellressurser, og at urimelig lange saksbehandlingstider kan være meget belastende for barn og foreldre som i utgangspunktet er veldig sårbare i situasjonen. Det er således vanskelige avveininger som gjøres når saksbehandlingsregler på dette feltet skal nedfelles, avveining mellom rettssikkerhet, ressursknapphet og lange saksbehandlingstider, som får uheldige konsekvenser for den enkelte. Det er ulike syn på disse avveiningene, som også kom fram i forbindelse med høringsrunden på Fylkesnemndsutvalgets innstilling. Komiteen har også merket seg at fylkesnemndene selv har vært kritiske til deler av utvalgets forslag, og at departementet langt på vei har tatt hensyn til denne kritikken i sitt lovforslag, noe komiteen har gitt sin tilslutning til. Når det gjelder hovedprinsippene for saksbehandling, er flertallet i komiteen enig i at saksbehandlingen i fylkesnemndene skal være basert på de saksbehandlingsprinsippene som er lagt til grunn i den nye tvisteloven. Dette innebærer bl.a. proporsjonalitet mellom hva som skal avgjøres, og de ressurser som settes inn, samt en fokusert saksforberedelse og aktiv saksstyring fra nemndlederes side. Flertallet legger vekt på at begge parter gis reell mulighet til å bli hørt, og at barns rettssikkerhet blir ivaretatt ved at barnet blir hørt i nemndbehandlingen. Flertallet har også merket seg at vedtak skal begrunnes som dommer. Komiteens flertall slutter seg til forslaget om at nemnda normalt bør bestå av tre medlemmer, at det i tillegg til en leder skal være ett fagkyndig medlem og ett legmedlem, og at nemndleder kan utvide nemnda til fem dersom sakens kompleksitet tilsier det. Flertallet slutter seg også til forslaget om at partenes samtykke er en forutsetning for at nemndleder alene skal kunne avgjøre en sak. Flertallet i komiteen er opptatt av at en sak som gjelder omsorgsovertakelse, må ta hensyn til barnets behov for å opprettholde gode relasjoner der disse finnes, og er derfor tilfreds med at også andre enn foreldre gis partsstatus i spørsmål om samvær. Flertallet er enig i at dagens praksis bør begrenses noe, men vil understreke at det ikke må gå på bekostning av barnets muligheter til å opprettholde varige relasjoner. Komiteens flertall viser til at de nye reglene i stor grad henviser til og bygger på tvisteloven, og er derfor enig i at det er lite hensiktsmessig å sette de nye saksbehandlingsreglene for fylkesnemndene i verk i sin helhet før den nye tvisteloven trer i kraft i 2008. Flertallet mener imidlertid at det er ønskelig at enkelte bestemmelser settes i kraft før de øvrige, og fremmer derfor forslag i tråd med dette. Med dette anbefaler jeg komiteens flertallsinnstilling, og antar at mindretallet vil redegjøre for sitt forslag.
Saken som behandles i dag, er altså forslag til et nytt kapittel 7 i lov om barnevernstjenester – om fylkesnemnder, siden størsteparten av de sakene som behandles der, jo faktisk er barnevernssaker, og da i alt vesentlig omsorgsovertakelse i en eller annen form. Fremskrittspartiet ønsker ikke at man skal ha særlige nemnder for slike saker, men ønsker altså at sakene som i dag blir behandlet i fylkesnemndene, skal overføres til domstolene og behandles etter kapittel 36 i tvistemålsloven. Hvorfor ønsker Fremskrittspartiet, som eneste parti, å avvikle fylkesnemndene? Grunnene er flere, og problemstillingen er sammensatt. Dette er slett ikke et populistisk jippo, men et svært gjennomtenkt standpunkt som Fremskrittspartiet har hatt siden fylkesnemndene ble innført. Det handler i første rekke om rettssikkerhet, eller om mangel på sådan, for å være mer korrekt. Det viser seg at i de aller fleste saker som har vært gjennom fylkesnemndene – ca. 80 pst. – har nemnden fulgt innstillingen til det lokale barnevernet. Barnevernet har til å uttale seg i sakene brukt fagpersoner som har hatt sterke bindinger til kommunene. Vi er redd for barnets rettssikkerhet, og vi er redd for foreldrenes rettssikkerhet. Fremskrittspartiet ønsker å stemme imot det nye kapittelet. Jeg tar herved i samme slengen opp vårt forslag. Når dette er sagt, er det likevel viktig for oss å kommentere innholdet i lovendringsforslaget. Effektivitet og kostnadsbesparende tiltak i offentlig sektor er ikke Fremskrittspartiet imot, på ingen måte. Men når man snakker om ressursbesparing i saksbehandlingen, bekymrer det oss. Det kan fort bli nok en trussel mot rettssikkerheten, og særlig gjelder dette barnet, som i liten utstrekning kan tale sin egen sak. Fremskrittspartiet vil også advare mot at nemndleder kan ta beslutninger på egen hånd. Vi vil ikke sette lederen i noe dårlig lys, men en enkelt persons vurdering kan få store konsekvenser for gjeldende barn resten av livet. Vi ønsker ikke at et barns fremtid skal avhenge av en fylkesnemndleder. Fremskrittspartiet har alltid fokusert på at barnet har godt av å holde kontakten med biologisk familie, selv når biologiske foreldre ikke er i stand til å ha omsorgen for barnet. Vi vet at svært ofte har annen biologisk familie stilt opp for barnet der foreldrene ikke har kunnet ta dette ansvaret – men før barnevernet har grepet inn. Det synes derfor urimelig for Fremskrittspartiet at disse i slike saker ikke har partsrettigheter. Det kunne også være interessant å høre hvorfor barnet ikke har rett til advokat eller bistandsadvokat. Det er helt uten tvil barnet dette gjelder, og hvem sørger for at Barnekonvensjonen blir fulgt og barnets rettigheter ivaretatt? Det samme gjelder når det oppnevnes fagkyndig, barnet bør få sin egen talsperson. Det ser ut som man har lagt opp til en enklere form når det gjelder muligheten til å anke nemndvedtak, men like fullt gis de berørte parter ikke rett til fri rettshjelp i noen særlig utstrekning. Vi må huske på at det ikke er alle som har advokater betalt av kommunen, så det betyr en vesentlig kostnad for den private part. Ikke alle har økonomi til å forfølge en sak, og også dette blir et aspekt man må ta med seg videre. Til slutt: Når det gjelder akuttsaker hvor det er behov for å handle raskt, vil Fremskrittspartiet minne om at Barnekonvensjonens artikkel 3, 8, 9 og 12 alltid må følges. Det betyr at handlingen alltid skal være med henblikk på barnets beste. Barnets rett til identitet skal alltid respekteres, atskillelse fra foreldre skal ikke skje unødig, og barnet har rett til å si sin egen mening. I altfor mange saker som jeg har hatt forbindelse med, har ett eller flere av disse punktene ikke blitt tatt hensyn til, verken i akuttsaker eller i saker for full nemnd. Fremskrittspartiets håp er at man etter hvert får mindre bruk av fylkesnemnder, at man jobber forebyggende, at man tilbyr hjelp i barnevernssaker på et langt tidligere tidspunkt enn i dag, og hjelper både barn og familie i hjemmet. Jeg har dermed tatt opp forslaget vårt.
Representanten Karin S. Woldseth har teke opp det forslaget ho refererte til. Fleire har ikke bedt om ordet til sak nr. 1.[[Votering, sjå nedanfor]]
Odelstinget går da til votering.
Under debatten har Karin S. Woldseth satt fram et forslag på vegne av Fremskrittspartiet. Forslaget lyder: «I lov 17. juli 1992 nr. 100 om barneverntjenester gjøres følgende endringer:§ 7-1 skal lyde:Saker etter denne lov behandles etter reglene i tvisteloven kapittel 36.Kapitteloverskriften til kapittel 7 skal lyde:Kapittel 7 Saksbehandlingsregler§§ 7-2 til og med 7-5 oppheves.» Presidenten vil først la votere over dette forslaget.
Fremskrittspartiet har varslet at de vil stemme mot innstillingen.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet. Presidenten antar at Fremskrittspartiet skal stemme imot.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Det foreligger ikke noe referat. Forlanger noen ordet i henhold til forretningsordenens § 37 a før møtet heves? – Møtet er hevet.