Hvala gospodine predsjedniče, poštovani zastupnice i zastupnice. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o međunarodnim restriktivnim mjerama, usvojen na sjednici Vlade 25. studenog. Motiv Vlade Republike Hrvatske za usvajanje ovog Zakona je sama činjenica da kod nas u Republici Hrvatskoj u pravnom sustavu ne postoji zakon koji uređuje uvođenje provedbi, ukidanje međunarodnih restriktivnih mjera. Takav je zakon dio pravnih stečevina tzv. acquis communautaire Europske unije i stoga je u skladu sa nacionalnim programom Republike Hrvatske na pridruživanju u Europsku uniju kao i dio obaveza i sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, Republika Hrvatska obvezna donijeti takav zakon. Predloženi Zakon, nacrt koji je pred vama rezultat je zajedničkog stava svih članova radne skupine koju je osnovala Vlada u kojoj su sudjelovali predstavnici Ministarstva vanjskih poslova, Europskih integracija, unutrašnjih poslova, obrane, financija, te gospodarstva rada i poduzetništva. Znači u tijeku rada te međuresorske radne skupine utvrđeno je dakle da se restriktivne mjere iz samog naziva Zakona i sadržaja Zakona da su one širi pojam koji u sebi sadrži i gospodarske sankcije i diplomatske sankcije i razne druge oblike pravne zaštite Europske unije, odnosno članica Europske unije rekao bih jednostavnije i vanjske i unutarnje pravne zaštite Unije, odnosno fizičkih i pravnih subjekata Unije. Dakle, razlozi za uvođenje provedbu ili ukidanje restriktivnih mjera mogu biti provedba međunarodno pravno obvezujućih odluka Ujedinjenih naroda. Zatim pridruživanje restriktivnim mjerama drugih međunarodnih organizacija, pojedini drugi slučajevi u skladu s međunarodnim pravom i kao što sam spomenuo provedba mjera koje se donosi u okviru zajedničke vanjske i sigurnosne politike Europske unije. Prema nacrtu, odnosno prema predmetnom prijedlogu Zakona međunarodne restriktivne mjere mogu uključivati cijeli niz i cijeli spektar mjera i odluka uključujući prekide diplomatskih odnosa, potpuni ili djelomični prekid gospodarskih odnosa, dakle razne oblike gospodarskih sankcija kao i razne oblike prekida komunikacija, te druge mjere u skladu sa međunarodnim pravom. Odluku o uvođenju slijedom prijedloga Zakona i nakon eventualno usvajanja Zakona, odluku o uvođenju takvih mjera, njihovoj vrsti, svrsti, načinu provedbe i ukidanju donosi Vlada Republike Hrvatske. Ukratko predmetni nacrt prijedloga Zakona u potpunosti je usklađen s pravnom stečevinom Europske unije u pravnim aktima Vijeća Europe, dio je nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji i predlaže se donošenje ovog Zakona upravo zbog toga što prema dinamici provedbi nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji naše zakonodavstvo se mora usklađivati s propisima Europske unije. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora riječ? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Uvodno bih htio istaknuti da Klubb zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržava konačni prijedlog Zakona o međunarodnim restriktivnim mjerama, dakle propisa kojim se u tom segmentu usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, ali i sa pravnim stečevinama Europske unije kao i pravnim aktima Vijeća Europe. Isto tako ispunjava se i dio obveza koji proizlaze za Republiku Hrvatske iz mišljenja Europske komisije iz 2004. godine, obveza predviđenih za usklađivanje zakonodavstva u idućem srednjeročnom razdoblju. Pojam administrativne sposobnosti za provođenje restriktivnih mjera ovdje se uistinu pojavljuje i kao nužnost, učinkovitosti provedbe s jedne strane zajedničke sigurnosti, a s druge pak strane zajedničke vanjske politike članica Europske unije. Predmetnu administrativnu sposobnost treba shvatiti kao cijelovito i koordinirano djelovanje tijela državne uprave u provedbi međunarodnih organičavajućih mjera, a sve u smislu zajedničke i koordinirane akcije prema međunarodno pravnim subjektima koja se javlja načelno u dvije situacije. Dakle, kada se radi o međunarodno pravno obvezujućim odlukama organizacije Ujedinjenih naroda i druga situacija kada se radi o pridruživanju Republike Hrvatske restriktivnim mjerama drugih međunarodnih organizacija, ali i u drugim slučajevima u skladu s međunarodnim pravom. Međunarodne restriktivne mjere, dakle primjenjuju se u situacijama grubog kršenja međunarodno preuzetih obveza ili pak odluka međunarodnih institucija, a u sadržanom smislu predstavljaju, prekid diplomatskih odnosa, potpuni ili djelomični prekid gospodarskih odnosa, potpun ili djelomični prekid željezničkih morskih, zračnih, poštanskih i drugih komunikacija i druge mjere u skladu sa međunarodnim pravom. Isto tako valja istaknuti da se ove mjere provode, ali ukidanju striktno primjenjujući odredbe međunarodnog prava. Krug subjekata prema kojima se mogu uvesti, provoditi, a samim tim i ukidati predmetne mjere je širok i one mogu biti, dakle taj krug subjekata država kao međunarodno priznata država međunarodne organizacije, teritorijalni entiteti, pokreti, fizičke i pravne osobe i drugi subjekti koji su obuhvaćeni konkretnim ograničavajućim, odnosno restriktivnim mjerama. Valja napomenuti da je predmetnim Zakonom jasno definirana i nadležnost Vlade Republike Hrvatske i to člankom 4. na način da Vlada Republike Hrvatske donosi odluku o uvođenju međunarodnih restriktivnih mjera. Zatim donosi odluku o vrsti mjere i načinu provedbe. Isto tako Vlada Republike Hrvatske donosi odluku o ukidanju konkretne mjere. Predmetnim zakonom uvodi se i zasebna institucija tzv. međuresorske skupine shvaćene kao tijela za praćenje provedbe međunarodnih restriktivnih mjera i to tijelo osniva Vlada Republike Hrvatske na prijedlog Ministarstva vanjskih poslova. Ovaj Zakon apsolutno treba shvatiti i kao normativni temelj da bi se ukupno uzevši tijela državne uprave mogla na odgovarajući način i pripremiti za provođenje vrlo bitnih zakona koji se što direktno, što indirektno u smislu primjene mogu pojaviti kao primjena određenih restriktivnih mjera. Ovdje ističem iduće propise. Zakon o spriječavanju pranja novca, Zakon o uredu za borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala, Zakon o kretanjui boravaka stranaca, Zakon o proizvodnji i prijevozu i trgovini oružjem i vojnom opremom, a vrlo su bitne i uredbe na primjer, Uredba o određivanju robe koja se izvoze i uvoze na temelju dozvola kao i Uredba o nadzoru uvoza i izvoza na primjer neobrađenih dijamanata. Zaključno, ovaj Zakon sastavni je dio i nacionalnog programa usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s propisima Europske unije. Stoga, a i iz svega gore navedenog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže donošenje ovog propisa i to po hitnom postupku.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan lapidarni Zakon koji ima svoju jasnu političku pozadinu i mislim da nju svi možemo podržati, dakle riječ je o tome da Hrvatska stvori pravni temelj da bi se priključila onim mjerama koje međunarodna zajednica kojoj Hrvatska pripada želi i treba provesti posebice u spriječavanju takvih zala kakvi su primjerice terorizam i druge slične. Međutim, ovaj Zakon zbog svoje lapidarnosti ima i svoje drugo lice. To drugo lice se sastoji u tome da kada pogledamo koji krug osoba pravnih, fizičkih ili entiteta može biti pod udarom tih sankcija navode se i fizičke osobe, dakle građani pojedinci. Vi znate da ima i hrvatskih građana i pojedinaca koji jesu ili će biti pod udarom tih mjera i to je nešto na što moramo naravno biti spremni. Međutim, isto tako u Zakonu se nabrajaju mjere, ali samo one koji se u pravilu provode protiv država i različitih entiteta, ali nema ni jedne jedine mjere koja se provodi protiv pojedinaca. Ako pogledamo neke instrumente koje Europska unija donijela upravo vezano i za neke hrvatske državljane onda vidimo da su ti, e mjere specificirane i da postoji određeni put pravne zaštite pojedinaca. Nažalost, ovaj Zakon tako nešto ne poznaje i on nije dobar u tom dijelu, jer pod a) ne predviđa nikakve mjere konkretne, dakle protiv pojedinaca tako da se unaprijed može znati i očekivati koje mjere nekoga mogu pogoditi. I pod b) ovaj zakon ne predviđa nikakve zaštitne mehanizme, nego naprosto stavlja Vladi u ruke da donese bilo kakvu odluku pri čemu nekakvog i pravnog instrumenta kojim bi se eventualno štitila prava pojedinaca ne predviđa. To je čini mi se problematično i sa aspekta ustavnosti da pojedinac protiv takvih akata nema nikakvu pravnu zaštitu. Prijedlog je Kluba zastupnika SDP-a naravno da se sa ovakvim zakonom ide ali možda bi bilo pametno ne žuriti u hitnoj proceduri i razmisliti malo o ovim instrumentima da ne bismo imali sutra problema sa pitanjima ustavnosti, tim prije što zemlje Europske unije koje imaju slični sustav određivanja mjera imaju to uvedeno u svoj pravni sustav kroz one instrumente koji njih vežu za Europsku uniju. Mi takve instrumente nažalost još nemamo. Imat ćemo ih možda vrlo skoro ali trenutno nemamo. Evo, zato je prijedlog dakle da se ide sa ovakvim zakonom, podržava se inicijativa ali predlažemo da se razmisli o možda jednoj dogradnji zakona u koju bi se ugradili zaštitni mehanizmi posebice u odnosu na ustavna prava pojedinaca. Zahvaljujem.
Hvala. Želi li državni tajnik Hidajet Bišćević dati završni osvrt? Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici i zastupnice! Postoji jedan aspekt ovog zakona koji nije do sada spomenut i djelomično se tiče i ovoga o čemu je govorio gospodin zastupnik Josipović. Naime, zakon osim ovog da tako kažem pravne zaštite, vanjske i unutrašnje pravne zaštite unije i osim što je rezultanta pravnih stečevina Europske unije što se tiče djelovanja na području Republike Hrvatske on će omogućiti usklađeno djelovanje raznih tijela državne uprave koja do sada na stanoviti način su djelovala po različitim pravcima odnosno s različitih osnova i on omogućuje da se jedinstveno kontrolira i sprečavanje pranja novca, da se na jedinstven način koordinira i provodi zaštita prikupljenih arhivskih i drugih informacija, on omogućuje drugačiji odnos, usklađenije djeovanje i Ureda za borbu protiv korupcije organiziranog kriminala, kretanje i boravak stranaca regulira. Dakle, radi se o jednom cjelovitom pristupu ovoj materiji. Činjenica je da je kao što je zastupnik spomenuo odluka o uvođenju mjera iz oblasti odnosno domene ovoga zakona, načinu njihove uporabe, vrsti uporabe, provedbe i ukidanja tih mjera prepuštena Vladi. Ona je ako sam dobro razumio gospodina zastupnika također usklađena i sa nacionalnim zakonodavstvom zemalja članica Europske unije onoga trenutka kad završe pregovori i za koje se nadamo da će uskoro početi i bit će usklađeni u Republici i sa nacionalnim zakonodavstvom Republike Hrvatske. Što se tiče hitnosti postupka ona proizlazi iz već usvojenog Nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruživaje Europskoj uniji. U Nacionalnom programu je kao što znate dinamika usvajanja pojedinih zakona određena još pred gotovo godinu dana i to je ključni motiv da bismo se pripremili za što skore pregovore sa Europskom unijom i za što bržu harmonizaciju našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Unije. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o međunarodnim restriktivnim mjerama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 213. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 78 glasova za i 3 protiv donesen Zakono međunarodnim restriktivnim mjerama.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja se još jedanput ispričavam, bila sam na Odboru za zakonodavstvo, eto, i tamo je to sada sve skupa prošlo. Što se tiče Zakona o zaštiti zraka, vi svi znate da je 95. godine donešen Zakon o zaštiti zraka koji je jasno, više ne može takav opstati radi toga jer su donešene nove direktive Europske unije a isto tako je puno toga se dogodilo u međuvremenu. Naime, postojeće kao što sam rekla direktive zamijenile su se novim, doneseni su novi pravni instrumenti. Promjene u području reguliranja područja zaštite zraka su se dogodile, a isto tako je doneseno niz uredbi i potpisano niz Konvencija kao što su recimo Montralski protokol i slično. Zbog toga smo morali napraviti novi Zakon o zaštiti zraka koji je usklađen sa 13 direktiva Europske komisije i na temelju njega smo utvrdili sve ove, na temelju tih direktiva smo utvrdili sve ove članke koje smo u ovom Zakonu i predlažemo. Najvažnije je da smo uredili temeljne ciljeve zaštite i poboljšanje zraka, planske dokumente kjoi moraju se donjeti na nivou države, na nivou županija i na nivou županija lokalne samouprave. Što se tiče države mi moramo donjeti strategiju zaštite zraka ali moramo donjeti i program sa točnim nositeljima i sa rokom izvršenja pojedinih zadataka. Mi smo pri kraju sa Strategijom gospodarenja otpadom a isto tako i radimo na strategiji zaštite zraka a o jednoj i drugoj strategiji ćete vi raspravljati ja mislim na prvom zasjedanju nakon, proljetnom zasjedanju. Zatim smo utvrdili jednu od bitnih točaka koja do sada nije bila dovoljno razrađena i nije bila u skladu isto tako sa direktivama, to je, to je sudjelovanje javnosti u donošenju svih dokumenata zaštite, svih dokumenata vezanih na zaštitu zraka a isto tako i na poboljšanje kakvoće zraka. Zatim smo u ovom Zakonu isto utvrdili i mjere za sprečavanje i smanjivanje onečišćenja zraka, način pračenja i utvrđivanja kakvoće zraka. Kao što znate svake godine se nabavljaju dvije do tri stanice za kontrolu kakvoće zraka koji imaju i displeje na tim stanicama gdje i naši građani mogu pratiti svaki dan stanje onečišćenja zraka na svojem području i jasno da se postavljaju te stanice tamo gdje je zrak ugrožen. Na onim područjima Hrvatske gdje zrak nije ugrožen jasno da to ne treba niti, niti postavljati. Zatim smo napravili i posebnu, posebnu glavu o praćenju emisija stakleničkih plinova. Vjerojatno se sjećate svi da smo govorili o problemima sporazuma i “Kjoto” sporazuma. Da je sada u 12 mjesecu u Bueno Sauires velika konferencija svih zemalja svijeta koje bi trebale nama dignuti taj prag i prema svemu sudeći mi smo do sada lobirali na sve strane da bi se to i dogodilo jer ukoliko se to neće dogoditi Hrvatska će imati velikih, velikih problema. Nadamo se da ćemo to uspjeti, uspjet napraviti, i eto, tu ću i vas moliti ako ikako možete sa bilo kojim veleposlanicima, stranih zemalja ili slično, dogovoriti da nam to ipak probaju pustiti. Zatim smo utvrdili i obavljanje poslova, tko može obavljati poslove u svim tim segmentima i sve ono, informacijski sustav koji nam je posebno važan uključili smo i Agenciju za zaštitu okoliša koja do sada nije bila uključena a Agenciju smo sada isto ipak uredili na način da smo dopeljali i nove ljude i da oni zapravo sada sprikupljaj sve podatke, te podatke utvrđuju i s tim podacima će moći onda obavješćivati i javnost i sve one koji su oko toga zainteresirani. Eto, razlog da je po hitnom postupku, znate, moramo uskladiti sa tim europskim direktivama. Mislim da smo sve sada obuhvatili ali sada jasno predstoji izrada svih podzakonskih akata koji opet moraju biti u skladu sa direktivama. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Zakonodavstvo? Europske integracije? Prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministar, kolege i kolegice zastupnici. Prijedlogom zakona o zaštiti zraka usklađuje se područje zaštite zraka sa direktivama Europske unije koje pokrivaju područje i to prvenstveno procjenu i upravljanje kakvoćom zraka, emisija i stacionar izvora i kakvoću proizvoda. Pored toga Zakonom se osigurava sudjelovanje javnosti u provedbi Zakona te obveze nadležnih tijela da izvješćuju javnost o kakvoći zraka i emisijama u zraku. Prijedlog zakona o zaštiti zraka usklađuje se sa odredbama direktiva tako da je po svojoj strukturi okvirni zakon kojim se uređuju upravljanje kakvoćom zraka sukladno direktivi 66,66 Europske zajednice a provedbenim propisima koji će se donjeti temeljem Prijedloga zakona urediti će se ostale navedene direktive. Ovim će se dovršiti proces usklađivanja hrvatskih propisa iz područja zaštite zraka sa pravnom stečevinom Europske unije. U Zakonu, u Prijedlogu novog zakona uređuje se temeljni ciljevi zaštite i poboljšanje zraka kako bi se izbjegle, spriječile ili smanjile štetne posljedice po ljudski zdravlje, kakvoću življenja, okoliš u cjelini. Također se uređuju pitanja donošenja planskih dokumenata na državnoj i lokalnoj razini. Uređuje se obaveza izvješćivanja i javnosti o pojavi kritičnih razina onečišćenja zraka. Uvodi se pojam razgraničenja teritorija države temeljem obavljenje procjene kakvoće zraka te nakon obavljenih mjerenja i utvrđivanja razine onečišćenja područja, područja se razvrstavaju u kategorije kakvoće zraka. Po prvi put u Zakonu se uređuju obaveze iz međunarodnih ugovora čija je stranka Republika Hrvatska. Postupanje s tvarima koje oštečuju ozonski sloj i s proizvodima koji sadrže ili su proizvedenih pomoću tih tvari te postupanje s tvarima nakon prestanka uporabe proizvoda način prikupljanja, reciklirana i trajnog zbrinjavanja tih tvari. Radi provedbe Konvencije o klimatskim promjenama utvrđuju se obaveze praćenja emisija stakleničkih plinova po izvorima i tvarima, propisuje se donošenje nacionalnog plana raspodjele emisijskih kvota stakleničkih plinova po djelatnostima i izvorima onečišćenja zraka. Utvrđuje se postupak dodjele prava na emisiju kakvoće pojedinim pravnim i fizičkim osobama. Zatim mjere zajedničkog ulaganja kapitala u razvoj i korištenje tehnologija kojim se sprečavaju i smanjuju onečišćenja koja utječu na klimatske promjene. Uvodi se obaveza izdavanja dozvola pravnim osobama za obavljanje poslova praćenja kakvoće zraka i emisija u zraku. Zatim osiguravanje brže, relevantne i pouzdane informacije o kakvoći zraka utvrđuju se stručni poslovi koji će po potrebi Ministarstva obavljati Agencija za zaštitu okoliša. Propisuje se novčane kazne pravnim i fizičkim osobama te jedinicama lokalne i područne samouprave za prekršaje utvrđene ovim zakonom. Prijedlogom zakona o zaštiti zraka smanjuju se određene obaveze jedinicama lokalne i područne samouprave na način da se lokalna mreža za praćenje kakvoće zraka uspostavlja u slučaju kad je razina onečišćenosti viša od graničnih vrijednosti te da su gradovi i općine dužni izraditi program mjera za smanjenje onečišćenja zraka ako je zrak prekomjerno onečišćen odnosno ako je kakvoća zraka treće kategorije. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga Zakona.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana ministrice, predstavnici ministarstva dozvolite mi da u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke kažem nekoliko riječi o ovome Zakonu o zaštiti zraka. Prije svega želim reći da Hrvatska seljačka stranka podupire donošenje Zakona o zaštiti zraka koji je nužno potreban ne samo zbog toga da bismo se uskladili sa Europskom unijom nego da bismo i predvidjeli neke buduće procese koji se mogu dešavati kod nas. Jasno je da je pozitivna posljedica koja će se donošenjem zakona proisteči najavljuje osiguranje kompatibilnosti zaštite zraka u Hrvatskoj sa zaštitom zraka zemalja Europske unije. Krajnje je vrijeme da i mi sami prepoznamo kako su razvijena Europa i svijet svoju prirodu i zrak ozbiljno iskoristili i njenu ravnotežu ugrozili. Hrvatska je zapravo danas jedan od posljednjih otoka, oaza, rekao bih očuvane i velike biološke raznolikosti. Treba isto tako znati da mnoge svjetske razine procesa u sklopu određene, ja bih to nazvao razuzdane globalizirane ekonomije su nespojivi sa popularnom krilaticom održivog razvoja i sposobnošću građenja budućnosti. Zato opredjeljenje prema ekosocijalnom tržišnom gospodarstvu postaje jedini okvir koji nam dopušta održivost u korištenju i sposobnosti razvoja za budućnost. Posebno je to evo bitno i kod ovoga Zakona istaknuti da sve mjere koje su bile do sada propisane u Europskoj uniji mi smo ih, ja mislim, uglavnom nastojali pratiti i nastojali smo ih poštivati. Ovaj Zakon čak o zaštiti zraka je čak i rekao bih u nekim mjerama predvidiv i malo slobodniji za naše pojmove u odnosu na, u postojećim mjerama što je sigurno dobro. Ali ono što bih ovdje istakao posebno vezano je na to da mi sami sebi kroz neke mjere moramo pomoći da neke procese koji su sada kod nas zbog toga što nismo imali razvijenu industriju, što nisu praktički naše priroda nije toliko zagađena, što naš zrak nije toliko zagađen da se i poslije kroz to ne onemogućavamo nekakav kvalitetniji razvoj. Jer danas gledate Europu, ona je praktički sa svojim razvojem i sa zagađenošću zraka i svega, oni su došli već praktički ja bih rekao do maksimuma. A mi sada kad vršimo podjele kod nas onda po ovome Zakonu ispada da u ruralnim dijelovima nećemo moći razvijati neke obične, rekao bih takve poslove za razliku zato što ćemo biti ograničeni da ne možemo povećavati tamo emisiju u okoliš. Kada uspoređujemo ovaj Zakon sa strategijom našom energetskom onda moramo isto tako reći da smo neke elemente propustili staviti u strategiju, energetske strategije. Na primjer korištenje bioenergije predviđa se u strategiji energetskoj tek nakon 2015. godine. Umjesto da smo omogućili da se potiče korištenje tih obnovljivih izvora koji ujedno smanjuju zagađenost i emisiju CO2 u zrak i na taj način da smo omogućili da se što prije, da potaknemo što prije uvođenje takovih energija. Kada u ovome dijelu govorimo o tim mjerama onda bih istakao da smo mi dobro ovdje u Zakonu razradili donošenje tih mjera, podijelili ih, ali čini mi se da nismo u dovoljnoj mjeri osigurali sredstva. Kad pogledamo evo u članku 61. koji govori o poticajima, ekonomskim poticajima onda bih istakao ovo je dobro predviđeno da se mogu propisati oslobađanja poreza, poreza na dobit prema posebnim propisima. No ja bih tu rekao ne da se mogu nego da se moraju, riječ moraju bih ugradio da stimuliramo određene subjekte da ugrađuju i zaštitu, a isto tako i da koriste obnovljive izvore energije. Navest ću primjer koji moje poduzeće «Hrvatske šume» gdje sam radio, do sada radilo na primjeru Ogulina, Gospića gdje smo napravili dvije energane koje koriste drvo, onaj otpadni materijal za proizvodnju energije koju ujedno je daleko manji zagađivač nego na neke druge vrste goriva koje se tamo koriste. Tako bih da je moguće kroz posebnim propisima ugraditi određene poticaje onda bi vjerojatno i drugi našli stimulans a ne bi gradili plinovode, ne znam, za Liku ili za neke druge krajeve gdje postoji neka vrsta energije na koju su i do sada ljudi koristili i bavili se njom. Tako da na taj način bi uz takove mjere mogli onda potaknuti uvođenje i korištenje energenata koji nisu zagađivači i u kombinaciji sa nekim energentima drugima koji smanjuju zagađenje posebno zraka. Isto tako u razrađenim mjerama se spominje znači mjere koje su na državnom nivou, mjere koje su na lokalnom nivou, no nažalost svugdje se govori da će to iz proračuna lokalne samouprave, ove mjere na lokalnom nivou se financirati međutim očito je da u lokalnim proračunima znamo da nema tih sredstava i nisu predviđena i da u tom dijelu ako želimo dostići primjer recimo jedne Austrije koja već ima 2000 energana na, na obnovljive izvore, na drvo i na druge, recimo jedne Finske koja ima nešto manje, a istakao bih zašto su oni naglo narasli u zadnjih nekoliko godina na toliki broj takovih energana. Upravo zbog poticajnih mjera koje su imali ugrađene u svojim zakonima. Poticaji su u Austriji bili čak 45% u startu. Sada su negdje 32% za one koji podižu energane na drvo odnosno na ostatke drveta. 31% kada bismo mi mogi uvesti vjerujem da bismo onda isto tako mitivirali veči broj subjakta koji bi sam gradio rtakove energane i na taj način bi došlo do značajnoj smanjenja emisija u zraku. U tom dijelu volio bih kažem da smo u ovome barem članku kada gledate samo cijeli zakon a da se samo u dva reda tri praktički govori o tome o tom članku 61. o poticajima a kaznene odredbe i ostale se spominju na destak stranica. Prema tome volio bi kada smo već razdradili taj zakon na dosta detalja da smo onda i takve poticajne mjere već predvidjeli. A isto tako mislim da bi bilo korisno i da u državnom proračunu svake godine sve više sredstava osiguravamo upravo za poticajne mjere na državnom nivou to je za prvu kategoriju. Što nam je i obaveza jer granične vrijednosti za tu kategoriju emisije propisuje Vlada. Isto tako dobar dio propisa je naveden i reguliran da će se poslije posebnim propisim ministarstva regulirati što je slično i u zakonu o zaštiti prirode. Jer mislim da nije dobro da sve ostavljamo nekakvim provedbenim propisima pravilnicima, koji često mogu kasnije izmjeniti i strukturu zakona. A ovdje čak i ostavljeno dosta vremena od godinu, godinu i pol čak za neke propise koji se moraju donjeti mislim da je to predugo razdoblje od godinu i pol dana, za lokalnu recimo, za gradski nivo, županijski. Predugo razdoblje u kojem se ti propisi moraju donjeti. Bez obzira što mi nećemo u Europsku uniju ući do tada. Ali mislim da prilagodba i samo provođenje toga cijeloga procesa da se mora provesti značajno brže da ne bi dočekali da u zadnji čas moramo još nešto dorađivati. Ili da nam se prigovora da to nismo na vrijeme napravili. Evo ukratko. Da završim, HSS ocjenjuje potrebnim da se ovaj zakon donese. Čak cijenimo i ovo što je hitnost postupka navedena. Ali pošto mjere te koje sej propisuje kroz godinu i pol dana mislim da smo mogli to onda i u redovnom postupku donjeti. Možda onda i ugraditi neke od mjere koje su moguće. A pogotovo zbog toga što moramo biti svjesni da sa donošenjem ovoga zakona praktički u ruralnim krajevima ćemo moći se samo bazirati na nekakvu eko proizvodnju. A da na nekakvoj industrijsku proizvodnju nećemo moći računati, jer praktički ćemo biti ograničeni sa ovim propisima. Isto tako volio bih da se u ovome zakonu šume spomenute u nešto više članaka, jer znamo koji je značaj šuma i pogotovo u našoj državi jer imamo očuvane šume, onda se spominju samo jednom članku. dok agencija za zaštitu okoliaš spominje u desetak članaka čini mi se da smo samo napravili propise šta agencija mora raditi da bi imala posla. Evo toliko od mene. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministrice, kolegice i kolege. SDP-e će podržati predloženi zakon o zaštiti zraka. Želim reći da iz ovog prijedloga i obrazloženja ovoga prijedloga vidimo koliko je dinamčno područje zakonske zaštire zraka u Europi. S obzirom da naš zadnji zakon datira iz 95. godine i bio je usklađen sa Europskim regulativama iz 94. godine a predloženi tekst zakona pokazuje niz novosti. Usklađuje se sa 13 novih direktiva ua Eurposkoj uniji, što sve pokazuje da je Europska unija i t ekako na ovom području u posljednjih desetak godina bila aktivna. Tako da ocjenjujemo da predloženi tekst i to potpuno novi tekst je i usklađen sa europskim direktivama a s druge strane polako se okrenuo i Hrvatskoj u rješavanju te problematike. Ono što možemo reći kada govorim o ovom tekstu, evidentno je da će posebno građani Hrvatske biti zainteresirani za ovaj zakon, i pogotovo realizacijom i primjenom ovoga zakona jer će se uvjeti života, sigurnosti i za zdravlje građana Hrvatske poboljšati a samim time i država i jedinica lokalne samouprave pokazati svoju odgovornost u nadzoru kvalitete zraka. Naravno ostaje osnovni problem a to je pitanje gospodarstva. Jer je to nova obveza nove teškoće novi problemi, za hrvatsko gospodarstvo. Hrvatsko gospodarstvo koje inače ocjenjujemo kao gospodarstvo sa dosta tehnoloških problema, tehološkog zaostatka. A samim time ja bih rekao novih troškova ulaganja u tehnologije koje će štiti negativne emsije u zraku. Samim time konkurentska sposobnost hrvatskog gospodarstva biti će u prvim godinama i nešto slabija. Iz razloga što su to nova opterećenja cijen ekoštanja njihovih proizvoda i usluga, a samim time je problem njihove slabije konkuntske sposobnosti. Ali kad govorimo o makro enkonomskoj i pogotovo dugoročnim prognozama evidentno je da će nove tehnologije utjecati i na strukturne promjene u tim trgovačkim društvima, a samim time ja bih rekao u daljnjoj budućnosti na bolju konkurentsku sposobonst. A s drugu stranu i lojalnu utakmicu na eurposkom tržištu. SDP-e ocjenjuje da i kvaliteta ovoga prijedloga koji je pred nama je zbog toga što se vidi snažan udio države i tijela državne uprave u kontroli i nadzoru. Ali onoš to nas zaista raduje to je i prijenos i obveza ja bih rekao i ovlaštenja na jedinice lokalne samouprave koje također trebaju imati svoj udio i svoju odgovornost u tom nadzoru i kontroli. I mislimo da je dosta dobro prijedlogu novoga zakona izbalansirana ta podjela odgvoornosti i ja bih rekao prava između države i jedinica lokalne samouprave. Kako specifičnosti ovoga zakona su ipak na neophodnom ulaganju u zaštiti poboljšanja zraka onda ću se nešto više zadržati u tom dijelu. Evidentno je da je i te kako važna strategija zaštite okoliša koja će u svojim obradama posebno se okrenuti vezano za kakvoću tekućih naftnih goriva, plinifikaciju, toplinsku energiju u naseljenim područjima. I to je ono o čemu bi nešto više govorio. Svi smo svjesni da u posljednjih 8 godina ne prekidno omogućavamo našoj nacionalnoj kompaniji INI da proizvodi tekuća naftna goriva koja nisu usklađena sa europskim standardima. I da time zaista emisije negativne u zraku su iznad europskih standarda ugrožavaju i zdravlje ljudi, i prirodu. Evidentno je da sa promjenom poslovne politike u INI u posljednjim godinama rezultatima poslovanja, kao i omogućavanju ulaganja i investicije, ali isto tako i privatizacija sa 25% dionica u INA-i znači i mogućnost da se u INA-i okrenu novim tehnološkim rješenjima koje će ih u najkraćem roku vezati na obveze kvalitete, europske kvalitete tekućih naftnih goriva. Evidentno je da se od strane Vlade Republike Hrvatske mora promijeniti politika i da se mora inzistirati na provedbi srednjoročnog programa razvoja INA-e, u kojem srednjoročnom programu je vrlo jasno naznačeno kratki rok ulaganja u obnovu rafinerijskih postrojenja, i u Rijeci i u Sisku. U vrlo kratkom vremenu. I treba se prioritetno uložiti u hrvatska postrojenja, a ne u izvore vezano za eksploataciju nafte Siriji ili van granica Hrvatske. I to ne bi trebalo više imati puno razumijevanja, ne bi trebalo odlagati provedbu srednjoročnog programa razvoja INA-e, jer je to itekako važno radi konkurentske moći INA-e, ali kao što vidimo i radi osiguranja provedbe ovog zakona, a i ja bih rekao zaštita zdravlja naših građana i zaštite prirode. Vjerujem da je taj prijelazni period nepotrebno utvrđivati za INA-u i da zaista trebamo inzistirati na provedbi ovih investicija. Kad govorimo o primarnim i sekundarnim mjerama u industriji, tada ipak moram o zaista važnu ulogu imati u kvalitetnim procjenama prijelaznih perioda. Znamo da u posljednjih 10 godina najvećih problema smo imali u prerađivačkoj industriji,da imamo pad prerađivačke industrije, da imamo vrlo teške probleme u prerađivačkoj industriji. Nažalost, sve manji broj zaposlenih u toj industriji, a ona je ipak važna da bi u makroekonomskoj politici Hrvatske dio proizvoda industriije, bio plasiran na domaćem tržištu radi smanjenja uvoza, ali i u izvozu radi osiguravanja većih priliva deviza. I očito da grana koja sama u ovih 15 godina nije dovršila konsolidaciju, strukturne promjene i još uvijek nema dovoljno pozitivnih rezultata za ulaganje u energiju treba ogromnu pomoć države. I sigurno je da osim prijelaznih perioda trebat će i posebni programi finacniranja da bi se tim industrijskim objektima omogućilo nove tehnologije ili zaštitu postojećih emisija u zraku i smanjenje postojećih emisija. Prema tome, jedan vrlo osjetljiv program gdje mora biti prisutna i država i uprava. I zato je itekako važan strategija zaštite okoliša gdje moramo vidjeti kojim financijskim mjerama pomoći industriji da ostane konkurentna i da ne osjeti udar neophodnog ulaganja u nove tehnologije i ja bih rekao udar u zaštiti negativnih emisija u zraku. Prema tome, koliko god prema nekim monopolima moramo biti vrlo energični, kao što je INA, je li imaju te mogućnosti, toliko prema prerađivačkoj industriji koja je potrebna Hrvatskoj da bi makroekonomski bila jača, moramo imati aktivne programe i prijelazne periode, ali i osiguranje neophodnih tehnologija i zaštita da bi privreda lakše ušla u taj dio i da bi imala jače povjerenje bankara, ako iza njih stoji program Vlade. Još jedna vrlo važna činjenica. Znamo da u Hrvatskoj nismo riješili problem plina, da u zimi uvijek nedostaje problem plina, da nažalost toplinska energija nije okrenuta prema plinu, da dobar dio Hrvatske, a to je cijela obala, nema plina. Sve je to signal koji nas upućuje jednostavno moramo ocijeniti koliko sa plinom kao energentom možemo osigurati kvalitetni zrak, energiju koja će štititi taj zrak i koliko ubrzano moramo krenuti u te investicije. I evidentno da smo zemlja koja u Jadranu ima plin. Taj plin se mora dovesti do potrošača, samim tim kvaliteta provedbe ovog zakona bit će i vrlo visoka. Prema tome, ocjenjujemo da u programima Vlade koja će govoriti o financijskim sredstvima koja treba sa državne razine usmjeravati da bi se nadzor po ovom zakonu provodio sa uspjehom, mislim da bitka za plinifikaciju će biti jedan od važnih faktora, pa je i naša sugestija da iako u Ministarstvu zaštite okoliša na neki način neće direktno osmišljavati ove programe, nego očekujemo da će to biti Ministarstvo gospodarstva, da bi ipak Ministarstvo zaštite okoliša moralo baciti akcent na plin ineophodan izvor energije koji će itekako imati utjecaja na kvalitetu zraka, a ja bih rekao samim tim i postizavanje norme po kojima ćemo biti prihvatljivi i u Europskoj uniji. Sigurno da aktivnosti Ministarstva zaštite okoliša kojim se bore da promijene postojeće veličine u kontroli stakleničkih plinova je važan za našu ekonomiju. I mislim da u tim aktivnostima sve snage u Hrvatskoj trebaju dati svoj doprinos. Ratne godine u Hrvatskoj umanjile su ekonomska i gospodarska aktivnost. Tako utvrđene veličine očito za Hrvatsku koja će sutra ipak imati jaču gospodarsku aktivnost nisu dovoljne. Neće biti dobro ako ćemo morati kupovati, kupovati količine tih emisija. Samim tim opteretit ćemo cijenu naših proizvoda, cijenu našeg gospodarstva. I zato je zaista potrebno i ogromni napor hrvatske Vlade, diplomatskih čimbenika, politike, jednostavno i nevladinih institucija, bitka da naše gospodarstvo ima pravo na značajnije aktivnosti i borbu za kvalitetno predstavljanje na europskom tržištu. Završavam još jednom sa napomenom da će SDP podržati ovaj Zakon, da se slažemo sa zakonom, ali nažalost nećemo biti prisutni na glasovanju zbog falsificiranja rezultata. Hvala.
Nikakvih nije bilo, kolega Linić falsificiranja rezultata. Što ćete vi biti ili ne biti na glasovanju, to je vaša stvar. Poštovani zastupnik Perica Bukić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo ministrice. Podržavam naravno svaku brigu na zaštiti okoliša i mislim da je to danas važno, za Hrvatsku posebice, iako možemo reći da imamo tu sreću da Hrvatska nije zagađivač veći u regiji, a budući da se radi o zraku znamo da je i prekogranično zagađivanje moguće pa i dalekosežno i ta se briga vodi od 79. i drago mi je da možemo reći da smo u državi koja je potpisala sve međunarodne konvencije koje se odnose na ovo područje, dakle u tom dijelu pristupanja međunarodnim dokumentima smo vodeći, međutim žao mi je i nije mi jasno zašto je propušten toliki niz godina i nije ažurirano zakonodavstvo pa i protekle četiri godine u ovom području i ovaj zakon dakle vidim kao jedan temelj iz kojega će proizići niz drugih, a posebno provedbenih propisa koji će onda onima na koje se odnosi olakšati postupanje. Dolazim srećom iz županije koja je već neke od tih članaka zakona i konzumirala. Stjecajem okolnosti, dakle tamo gdje je uočeno da postoje određene korelacije između određenih pojava u prirodi i možebitnog zagađenja zraka, takvi monitorinzi postoje, prema tome eto u Koprivničko-križevačkoj županiji u suradnji sa Zavodom za javno zdravstvo in continuo se izvješćuje županijska skupština o stanju zraka, posebice na onom području gdje su velika eksploatacijska polja plina i naravno gdje postoje ponavljam, određene promjene na usjevima koje su praćene i za koje do sada nije ustanovljeno da je baš iz tog izvora, ali to se dalje prati. Međutim, ono što ja želim reći dakle, da će, a sve je vezano jedno s drugim da tako kažem pa i ovaj sljedeći zakon koji dolazi, Zakon o zbrinjavanju otpada, odnosno otpadu, jer neadekvatno zbrinjavanje otpada također zagađuje zrak, dakle da će biti niz problema u edukaciji, dakle našeg stanovništva u budućnosti u odnosu prema okolini i to je ono područje gdje će sve ove inspekcijske službe morati to nadzirati. Jer možemo mi donijeti propise kakve želimo i svaka im čast, ali gledajući i svijest naših nekih poduzetnika, vi dolazite u situaciju da on dobije dozvole i osigura konkretno zakonske uvjete, ali onda u životu to radi sasvim drukčije. Konkretno netko dobije dozvolu za lakirnicu, ali to lakiranje budući da mu je ljeti ljepše to raditi vani, radi na otvorenom što znamo da je strogo zabranjeno, dakle zagađuje svoju mikro okolinu. Imamo poplavu pilana u Hrvatskoj gdje nisu naravno našli način kako zbrinuti piljevinu pa se to na otvorenom pali dan i noć, isto tako se zagađuje zrak. Dakle ja samo želim naznačiti i podržati ovaj zakon, sljedeće probleme u provedbi, ali se nadam da ćemo svi zajedno biti dorasli slijediti ne samo propise nego i njihovo oživotvorenje u stvarnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je zakon koji je usklađen sa 13 direktiva Europske unije, zakon koji je sveobuhvatno i temeljito obradio zaštitu zraka od izrade plana zaštite i poboljšanja kakvoće zraka, praćenja i utvrđivanja kakvoće zraka, emisija i izvora emisija, mjera za sprječavanje i smanjivanje onečišćenja zraka, informacijskog sustava o kakvoći zraka, financiranje i na kraju upravni nadzor. Ovim prijedlogom zakona uređuju se između ostaloga planski dokumenti na državnoj i lokalnoj razini, sudjelovanje javnosti u donošenju dokumenta zaštite i poboljšanje kakvoće zraka što smatram veoma važnim. Obveza izvješćivanja javnosti o kakvoći zraka i emisijama u zrak. Praćenje, način praćenja i utvrđivanja kakvoće zraka na državnoj i lokalnoj razini. Način provjere kakvoće mjerenja i podataka u skladu sa zahtjevima europskih normi itd. Radi učinkovite provedbe i primjene ovog zakona, a time i postizanja što boljih rezultata kakvoće zraka, držim vrlo važnim to što su u stručnim podlogama pripremljenim za izradu strategije zaštite okoliša, a za područje zaštite i poboljšanja kakvoće zraka utvrđeni prioriteti, a to su poboljšanje kakvoće tekućih naftnih derivata, goriva u skladu sa europskim direktivama, međunarodnim ugovorima. Primjena primarnih i sekundarnih mjera u industriji i energetskim postrojenjima, te primjena najboljih raspoloživih tehnika u cilju postizanja graničnih vrijednosti emisija prema europskim direktivama. Poboljšanja organizacije prometa i strukture prijevoza te bolja tehnička opremljenost vozila, plinifikacija i toplifikacija naseljenih područja. Izgradnja kapaciteta za provedbu mjera sukladno obvezama iz Okvirne konvencije UN-a o promjeni klime i uspostava monitoringa kakvoće zraka za odgovarajuće upravljanje vanjskim zrakom. Naravno da se ne očekuje da će se te mjere provesti odmah, ali svakako je važno istaknuti da su utvrđeni ciljevi, metode i sredstva za njihovo izvršenje. Isto tako smatram važnim što su strategijom zaštite zraka izvršene procjene visine troškova provedbe mjera zaštite i poboljšanja kakvoće zraka pa tako ilustracije radi navode se dva najveća gospodarska subjekta u Hrvatskoj koji su i onečišćivači zraka, HEP i INA koji radi zaštite i poboljšanja kakvoće zraka trebaju u razdoblju do 2008. godine prosječno godišnje osigurati milijardu i 200 milijuna kuna. U proračunu Republike Hrvatske za razdoblje od 2005. do 2007. planirana su sredstva u iznosu od oko 20 milijuna kuna za provedbu svih aktivnosti potrebnih za zaštitu i poboljšanje kakvoće zraka. Dakle potrebno je donijeti provedbene propise, izgraditi državnu mrežu za paćenje kakvoće zraka, uspostaviti nacionalni program za ocjenu i prilagodbu klimatskih promjena i za ublažavanje posljedica klimatskih promjena itd. Isto tako sredstvima CARDS-a 2004. i PHARE programima osiguravaju se dodatna sredstva za uspostavljanje dijela državne mreže za praćenje kakvoće zraka. Ovim prijedlogom Zakona o zaštiti zraka za razliku od važećeg zakona smanjuju se obveze jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave na način da se lokalna mreža za praćenje kakvoće zraka uspostavlja samo u slučaju kada je razina onečišćenosti viša od graničnih vrijednosti. Gradovi i općine isto tako dužni su izraditi program mjera za smanjenje onečišćenosti zraka samo ako je zrak prekomjerno onečišćen. Slaže se sa kolegom Ledinski, da u članku 61. u Glavi "Ekonomski poticaji" gdje kaže da za ulaganje u uređaj za pročišćavanje postrojenja koja primjenjuju tehnologiju, sirovine i proizvodne postupke manje nepovoljna utjecaja na kakvoću zraka nego drugi srodni proizvodni postupci tehnologije korištene obnovljivih izvora energije ne mogu nego moraju biti propisana oslobađanja poreza na dobit i poreza na dohodak prema posebnim propisima. Za provedbu ovog zakona držim vrlo važnim da središnja tijela državne uprave i uredi državne uprave u županijama osiguraju provedbu upravnih i stručnih poslova zaštite i poboljšanja kakvoće zraka, ali ne manje važnim držim i udruživanje građana u strukovne udruge za zaštitu zraka koje će zasigurno svojim aktivnostima pridonijeti ostvarivanju ciljeva zaštite i poboljšanja kakvoće zraka. Ja bih naglasila da je potrebno što prije donijeti podzakonske propise koji će potpuno definirati provedbu zakona od mjerenja do interpretacije rezultata. Na kraju bih rekla da se nadam da će se ovaj zakon donijeti koncenzusom, a što se i moglo vidjeti iz izlaganja, upravo zbog njegovog značaja za očuvanje zdravlja ljudi, biljnog i životinjskog svijeta, za razvoj turizma kao primarne gospodarske grane, za očuvanje kulturnih i materijalnih vrijednosti te za zaštitu okoliša općenito. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Izvještavam da je predsjednik Odbora za zakonodavstvo, zakazao sjednicu danas u 11 sati u dvorani "Josip Jelačić". Poštovani zastupnik Miljenko Dorić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HNS-a, PGS-a će podržati ovaj Zakon i nama je izuzetno drago da ugrađujemo ovih 13 direktiva u naše zakonodavstvo. Posebno je dobro da će od sada i javnost imati potpuni pristup svim podacima vezanim uz kakvoću zraka, ali se slažem sa kolegicom koja je malo prije govorila. I u mojoj županiji, a nadam se i u mnogim drugim županijama već i sada su takvi podaci bili dostupni našim građanima, što je za svaku pohvalu i mislim da će ovime samo jasno stvar biti još bolje riješena. Međutim, ono što bih ja želio ovdje podvući su dva detalja na koje, čini mi se, nismo dovoljno mislili, a predlažem da ubuduće napravimo ipak značajne pomake u tehnologiji našega rada. Naime, ovaj cijeli paket zakona kojeg odrađujemo ovaj tjedan vezan je velikim dijelom uz lokalnu i regionalnu samouprave koji će biti velikim dijelom zaduženi za implementaciju koje čega, posebno monitoringa i puno drugih elemenata s tim u svezi. Zato bi bilo dobro da i mi u Parlamentu napravimo jedan pomak naprijed. U našem Odboru za, nažalost predsjednik je evo zauzet pa me ne sluša. Gospodine predsjedniče, evo ja malo čekam upravo zato što se vama sad obraćam. Moja je zamolba naime, obzirom na značaj ovih zakona, obzirom da moramo uključiti lokalnu i regionalnu samoupravu u ovu priču, vezanu uz cijeli paket zakona koji ovaj tjedan donosimo, ali mnogih koje ćemo ubuduće donositi gdje usklađujemo našu legislativu sa europskom, mislim da bi bilo dobro da i u našem Odboru za lokalnu i regionalnu samoupravu razmatraju ove zakone, da se upoznaju i Zajednica hrvatskih županija i Savez gradova i na neki način i samo Ministarstvo smisli način brzog spuštanja informacija. I to čak i u fazi pripreme zakona, da ne bude uvijek sve post festum jer ih pomalo vrijeđamo ako im dajemo nove direktive, nove kadrovske obaveze, nove programske obaveze, nove financijske obaveze, a da ih unaprijed ne obavijestimo o tome. Prema tome, smatram da moramo puno više učiniti u toj komunikaciji prije usvajanja ovakvih zakona, što će sigurno biti korektno prihvaćeno od lokalne i regionalne samouprave. Drugi element na kojeg želim podvući, a vezan je uz moju sinoćnju intervenciju u vezi sa Nacionalnim vijećem za visoko obrazovanje. Uopće iz visoko obrazovanje vidimo da ovi zakoni jasno unose niz novina, niz novih standarda. Da li mi imamo kadrove koji su u stanju jasno pratiti sve te inovacije, sve te novine, sav taj monitoring koji će se morati odrađivati i sve nove tehnologije, mnoge koje moramo primijeniti. Svakako je odgovor "ne". Zato je vrlo važno da jasno i naše Ministarstvo za, od gospođe ministrice, ali u prijenosu tih informacija na Ministarstvo obrazovanja da se u principu i kroz suradnju posebno sa Zagrebačkim i Riječkim sveučilištem gdje se obrazuju kadrovi poput diplomiranih sanitarnih inženjera za koje smatram da će biti nositelji velikog dijela ovog posla, da se odmah ugrade i u obrazovne programe ovi sadržaji jasno sa ciljem da sutra produciramo kadar sposoban da nosi se sa ovim poslovima, a sadašnji jasno kadrove morat ćemo dakako doškolovati. I to bi trebalo također sustavno odraditi što kroz stručno usavršavanje, što kroz poslijediplomske studije. Zato velim, ovo je jedna cijela mreža koju moramo izgraditi, isplesti ako mislimo da se zakoni korektno i na vrijeme provedu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li ministrica? Ne. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti zraka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 209. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Klub zastupnika HSS-a. Molim ministricu Marinu Matulović-Dropulić da se izjasni o predloženom amandmanu.
Ovaj amandman se ne prihvaća. Mi smo utvrdili Zakonom mogućnost da se dobiju olakšice poreske za ekološki prihvatljive tehnologije a porezno zakonodavstvo propisuje nadležnost Ministarstva financija za odlučivanje o poreznim olakšicama.
Hvala. Budući da nema predstavnika predlagatelja molim glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 76 glasova za i 3 suzdržana donesen Zakon o zaštiti zraka u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. - Konačni prijedlog Zakona o otpadu, hitni postupak, P.Z.E. br. 208. Predlagatelj Vlada, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbor za zakonodavstvo, europske integracije, prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili. Molim ministricu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, gospođu Marinu Matulović-Dropulić da dodatno obrazloži Prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Eto dva su bitna razloga zbog kojih smo se odlučili napraviti novi Zakon o otpadu, bez obzira što je prošle godine donesen Zakon o otpadu koji je počeo važiti 1.1. ove godine. Naime, od Europske komisije dobili smo zahtjev, znači jedan razlog je što smo dobili zahtjev da se uskladi sa direktivama kojima do sada Zakon nije bio usklađen. Prema tome, to je jedan od razloga zbog kojih i ovaj Zakon mora ići po hitnom postupku. Onaj razlog koji je za nas posebno važan je razlog da smo izvršili analizu stanja na cjelokupnom području naše države. Na temelju te analize utvrdili smo da je situaciju u otpadu, što se ekologije tiče, najteža situacija u Hrvatskoj i da zbog toga moramo poduzeti hitno određene mjere. Zbog toga, kao što znate, Ministarstvo i Fond za zaštitu okoliša raspisali su natječaj. Mi smo do sada već pristupili sanaciji 33 deponija na području Hrvatske i za to sa jedinicama lokalne samouprave ugovorili 330 milijuna kuna. Naime, do sada nikada država nije sudjelovala u financiranju sanacije deponija, a evo, ovo je sad prvi puta i mislim da je to dobar put kojim trebamo ići i dalje. Svi oni koji su se javili na prvi natječaj imali su studiju utjecaja na okoliš i lokacijsku dozvolu, prema tome, nije bilo problema da se njima dadu određena sredstva da se završi projektna dokumentacija i da se počne sa sanacijom. Što se, drugi natječaj smo raspisali isto tako i na njega se javilo 160 jedinica lokalne samouprave koje će se opet ocjenjivati i ocjenjuju već sada po istim kriterijima. Znači, svi oni koji imaju u prostornim planovima predviđeno te lokacije, koji imaju lokacijske dozvole, koji imaju studiju utjecaja na okoliš dobit će sredstva. Međutim, tu smo napravili još jedan pomak, a taj je da onim jedinicama lokalne samouprave koje se nalaze na područjima od posebnog državnog interesa, brdsko-planinskom području, njima smo utvrdili, njima plaćamo i projekte, izradu projektne dokumentacije jer oni nemaju sredstava, a evo i maloprije smo čuli da svi se ljudi misle da jedinice lokalne samouprave nisu u stanju osigurati sve ono što bi trebalo osigurati, što je jasno. I mi ćemo sad i izmjenama Zakona o komunalnom gospodarstvu na kojem radimo vidjeti i na koji način možemo i putem toga, i kao što smo razgovarali već i na Odboru za prostorno uređenje, probati riješiti da se što više sredstava spusti za te namjene jedinicama lokalne samouprave. Jasno da su to stvari koje su nam posebno, posebno značajne. Ono što moram reći to je još jedan veliki problem, a to je ovih 9 crnih točaka u Hrvatskoj koje su strahovito teške financijski za sanaciju. Mi smo raspisali natječaj i već ugovorili izradu projektne dokumentacije za tvornicu salonita u Vranjecu. Sad je gotovo natječaj za Obrovac, sad se raspisuje natječaj za Sovjak i za Lemić brdo. Prema tome, za svih 9 lokacija osigurali smo sredstva za izradu projektne dokumentacije tako da ćemo barem na to krenut, a onda jasno da će dio sredstava se osigurati u Fondu za zaštitu okoliša, a dio sredstava će se osigurati iz pretpristupnih fondova jer mi već radimo, zato smo i naručili izradu ove projektne dokumentacije da bi bili spremni predati Europskoj komisiji i te projekte koje će oni iduće godine ocijeniti i nadam se dati određena sredstva. Što se tiče dalje ovog zakona mi smo jasno razgraničili šta je nadležnost države, županija, jedinica lokalne samouprave i opet izradu planskih dokumenata strategije gospodarenja otpadom i programa gospodarenja otpadom. Malo prije kad ste diskutirali o zaštiti zraka rečeno je da je možda više toga trebalo biti u samom zakonu, a manje u podzakonskim aktima. Međutim, neprestano se mijenja situacija u Europi, vi vidite da je u ovih novih 13 direktiva, cijelo vrijeme su nove direktive, vrlo teško je neprestano ići na izmjene zakona, puno bolje je to rješavati podzakonskim aktima. Međutim, moram reći još jednu stvar a to je da pojedine države imaju samo jedan zakon, Zakon o zaštiti okoliša kojim je definirano načelno sve, znači i zrak i otpad i sve ono što dolazi do toga, a onda je samo podzakonskim aktima vani riješeno i pojedini, pojedini segmenti svih tih, zapravo pojedini segmenti Zakona o zaštiti okoliša. Mi mislimo da je dobro da imamo tri zakona, znači Zakon o zaštiti okoliša, zraka i otpada, jer smo ipak više toga mogli propisati, a onda jasno da ćemo podzakonskim aktima rješavati sve ovo što nam još preostaje. O općim odredbama neću govoriti, ali ono što je važno i što smo napisali u ovom zakonu to su troškovi gospodarenja otpadom i tko je taj tko te troškove mora pokriti. Vi znate da se mi vodimo mišlju, onečišćivač plaća, prema tome to je i vani u svijetu tako, direktiva glasi točno tako. Prema tome, nema nikakve druge mogućnosti nego onaj tko onečišćuje prostor da i plati zbrinjavanje tog otpada. Mi smo zbog toga posebnu pozornost u ovom zakonu dali na reciklažu otpada. Znači za, na odvajanje svih korisnih dijelova otpada zato da bi jednostavno mogli taj otpad nakon toga, nakon odbacivanja i recikliranja i upotrijebiti. Naime, nemoguća je situacija da mi u Hrvatskoj što se papira tiče trebamo negdje oko 400 tisuća tona, 60 tisuća tona uspijemo prikupiti a sve ostalo uvozimo. To jednostavno se mora prekinuti s tim, ista vrlo slična situacija je i sa staklom, vrlo slična situacija je i s metalom. Mi imamo mogućnosti da to riješimo i zbog toga smo definirali da u cijeni odvoza komunalnog otpada mora biti dio cijene za nabavku kontejnera, znači za staklo, papir i to i da dio cijene osim odvoza mora biti i za sanaciju, sanaciju deponija. Jer što se deponija tiče, vrlo jednostavno je naći nove investitore, kad budemo mi strategijom gospodarenja otpada utvrdili lokacije gdje će se ti novi pogoni za gospodarenje otpadom napraviti, jer toga više neće biti onih deponija u klasičnom smislu riječi, onda je to lako naći firme, raspisati natječaj i naći firme koje će to izgraditi. Međutim, u sanaciju i u mogućnost daljnjeg odlaganja jednostavno nema nikoga tko bi se tu javio osim jedinica lokalne samouprave i države. Prema tome, zato je to i naš prvi i prioritetni zadatak. Moram reći da ovog časa u Hrvatskoj je prosječna cijena za četveročlanu obitelj negdje oko 35 kuna mjesečno. To je jednostavno nedovoljno i mi ćemo postupno morati povećavati tu cijenu radi toga jer se inače neće moći puno toga napraviti. Ono što mislim da je dobro to su naši pregovori sa firmama koje se bave proizvodnjom, recimo papira, stakla ili slično, gdje bi oni preuzeli odvoženje otpada iz tih kontejnera ili reciklažnih dvorišta do svojih firmi. I to bi bilo utvrđeno u cijeni. Znači, tu nema, tu građani ne bi plaćali ništa za taj odvoz. Međutim ono što moraju djelomično sudjelovati kao jedinice lokalne samouprave su nabavka tih kontejnera i izgradnja reciklažnih dvorišta. I tu mi kao ministarstvo pomažemo i Fond za zaštitu okoliša i nabavljamo kontejnere za sada onim jedinicama lokalne samouprave koje loše stoje i koje nisu u stanju nabaviti takve, nabaviti te kontejnere. Jasno, ukoliko će biti dovoljno sredstava probati ćemo pomoći i ostalim jedinicama lokalne samouprave. Definirali smo u ovom zakonu ono što je po nama posebno važno, a to je, ukoliko jedinice lokalne samouprave nemaju u svojim prostornim planovima utvrđeno lokaciju za takvu deponiju ili prostor za gospodarenje otpadom i to ne riješe i ne donesu odluku, onda će Vlada Republike Hrvatske donijeti odluku gdje i na koji način. Prema tome, mi to moramo napraviti jer analizirajući prostorne planove pojedinih županija, a pogotovo gradova i općina moram reći da vrlo, vrlo mali broj ima utvrđene te lokacije. Mi to moramo imati i ako jedinice lokalne samouprave neće, onda ćemo mi morati taj dio posla preuzeti na sebe. Utvrdili smo i tko ima pravo na naknadu ako se određena deponija ili taj prostor za gospodarenje otpadom nalazi na području jedne općine ili grada, znači da i oni imaju pravo na naknadu na način da svi oni koji iz okolnih općina ili gradova dostavljaju na to, na tu lokaciju onda toj jedinici lokalne samouprave treba određena sredstva plaćati. A što se tiče građana koji stanuju okolo, oko same te deponije na udaljenosti do 500 metara isto tako moraju dobivati naknadu za umanjenu vrijednost i njihovih nekretnina ali i za uvijete života u kojima žive. Definirali smo točno kako trebaju izgledati građevine, kako treba i na koji način rješavati taj dio posla, ali isto tako smo definirali i sve ono što će se rješavati podzakonskim aktima. Jasno je da nije jednostavno to sve skupa brzo riješiti, međutim moram reći da smo si zadali ovdje i nemoguću situaciju da u roku od 3 mjeseca najvažnije podzakonske akte moramo donijeti i mi ćemo ih sigurno donijeti radi toga jer jednostavno je nemoguće, nemoguće da se zakon donese a da se i ti podzakonski akti ne riješe. Ono što smo imali, moram reći da smo imali vrlo malo primjedbi na ovaj zakon, ali glavna primjedba je bila primjedba Gospodarske komore na članak 38. gdje smo mi prvi puta utvrdili da oni koji stvaraju otpad, znači koji su proizvođači pojedinih proizvoda od kojih ostaje otpad se za to moraju i pobrinuti. I jasno da smo tu dobili onaj, "protiv sebe", da tako velim pod navodnicima, i "Coca Colu" i "Podravku" i slične velike firme radi toga jer se oni do sada za taj otpad uopće nisu brinuli. Recimo "Coca Cola" mi smo, mi ćemo predložiti u tim, i rekli smo i njima da će sudjelovati u izradi pravilnika za taj ambalažni otpad, jer to je očito postao veliki, veliki problem, ali oni moraju biti svjesni da moraju ili sami organizirati sakupljanje tog otpada ili moraju plaćati taj otpad nekome tko će obaviti posao umjesto njih, radi toga jer je nezamislivo da netko prodaje u bocama piće, nije važno sad to jel’ "Coca Cola" ili je to "Dukat" ili je to bilo tko, ali prodaju u onim plastičnim bocama i nakon toga se plastične boce bacaju. Ima primjera u svijetu i u državi, gdje, u Europskim državama gdje vi na tri ili pet praznih boca kad ih predate dobivate jednu za badave bocu punu tog. Prema tome, postoje različite mogućnosti. Mi ćemo pravilnikom i dati, mislim i te mogućnosti utvrditi i zajedno s njima reći ono što je najbolje i što je ovaj čas njima moguće. Sigurno da ih nećemo opteretiti sa tako velikim izdacima kao što to oni misle, takva je situacija bila, ako se sjećate kad se donosio Zakon, zapravo kad je na temelju Zakona o fondu za zaštitu okoliša, Vlada donijela dvije uredbe za ispuštanje NO2 i SO2 i onda je bila velika buka. Međutim, sad kad se i vidjelo kolike su te naknade, kolike su propisane, sada jasno ljudi više o tome ne raspravljaju na takav način, a naročito zbog toga što se sredstva ukoliko netko krene u izgradnju, znači ili filtra za, novih filtera ili pročiščaća otpadnih voda, njima se ta sredstva vraćaju. Prema tome, nema nikakvog razloga da država ubire sredstva i da se, da to upotrebljava točno ima namjenski i za što. Mi ćemo zajedno s njima odraditi taj posao, ali vjerujte da je konačno vrijeme da se ti veliki proizvođači počnu baviti i sa svojim otpadom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za zakonodavstvo, Europske integracije, prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Za gospodarstvo? Da. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Drago Pukleš, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo i razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na 22. sjednici održanoj 30. studenog 2004. godine razmotrio je prijedlog Zakona o otpadu s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 25. studenog 2004. uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi Zakon donese po hitnom postupku. Odbor je u smislu članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom prijedlogu Zakona raspravljao u svojstvu zainteresiranog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je dva osnovna razloga podnošenja ovog zakonskog prijedloga. Prvi je što je važeći Zakon nije usklađen s direktivama Europske unije. A drugi je analiza stanja gospodarenja otpadom koje nije na zadovoljavajućoj razini. Ovim zakonskim prijedlogom utvrđena je obveza donošenja strategije i gospodarenja otpadom, program mjera kao i obaveza donošenja niza podzakonskih akata. Predstavnici predlagatelja posebno ukazala na činjenicu da Republika Hrvatska uvozi aproksimativno 350 tisuća tona papira, njezine potrebe su oko 400 tisuća. Propisano je pravo Vlade Republike Hrvatske da odredi lokaciju za depone koje nisu utvrđene prostornim planovima. Predstavnica u Ministarstvu je upoznala članove Odbora da je ugovorena sanacija 33 deponija u vrijednosti od 350 milijuna kuna. Glede primjedbi koje se odnose na članak 36. i 38. ovoga Zakona istaknuto je da se najveći broj primjedaba odnosi upravo na navedene članke. Razlog je taj što se u navedenim člancima propisuje obveza proizvođačima zbrinjavanja svoga otpada. Time se poštuje ekološko načelo po kojem onečiščivać mora zbrinuti i platiti svoj otpad. Bez rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o otpadu. Hvala.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice, državni tajniče. Klub zastupnika SDP-a podupire donošenje ovog Zakona. Međutim, mi imamo i nekoliko primjwedbi. Prije svega načelna primjedba se odnosi na to da smatramo da ovako važni Zakon nakon dovoljno dugo vremena nije bilo potrebe donositi po hitnom postupku ili da je potrebno da se ovako važan, ili ovako važni zakoni koji se odnose na cijelinu društva koji tangiraju sve razine upravljanja u državi i koji ovako značajno tangiraju gospodarstvo treba donositi u dva čitanja. Jer u konačnici mi smo zakon dobili ja mislim u petak u svoje pretince, pa samim time nismo niti imali dovoljno vremena raspraviti sa strukom, sa stručnom javnošću, sa lokalnom samoupravom, sa komunalnim poduzećima ono što će njihova obaveza biti od sljedećeg tjedna, odnosno od 1.1. 2005. godine. No, ipak usprkos te primjedbe smatramo da je Zakon trebalo donijeti, odnosno da Zakon treba donijeti. Jer u bitnome regulira ono što je do sad bio veliki problem, a veliki problem u Hrvatskoj doista jeste otpad. Zbog čega? Zbog toga što proizvođači otpada ne smatraju da trebaju snositi bilo kakvu odgovornost za to što proizvedu otpad. Ja ću karikirat cijelu stvar i reći da građani smatraju da njihova odgovornost za kućni otpad, za komunalni otpad prestaje u trenutku kada taj otpad stave u kantu za smeće i kada kantu za smeće eventualno stave na mjesto gdje će komunalno poduzeće, odnosno onaj tko sakuplja komunalni otpad odvesti. Dakle, oni i u svojoj vlastitoj percepciji smatraju da tada njihova svaka briga za daljnje, za to što su stavili u vrećicu prestaje. No, problem u Hrvatskoj nije samo isključivo i jedino i najviše komunalni otpad. Problem u Hrvatskoj su veliki proizvođači otpada, dakle oni koji su dugi niz godina stvarali ogromne količine otpada, a za njih nisu snosili nikakve niti materijalne sankcije, odnosno nisu plaćali čak niti adekvatno njihovo zbrinjavanje, nego se čak štoviše to što su oni proizvodili uglavnom tretiralo kao komunalni otpad. I u trenutku kada su oni to proizveli iz njihove zone odgovornosti je prešlo u zonu odgovornosti jedinica lokalne samouprave koje su do sada bile jedino isključivo odgovorne za zbrinjavanje komunalnog otpada. Dakle, onaj tko je proizveo primjerice ogromne količine nepovratne ambalaže snosi, nije snosio nikakvu odgovornost za to što će se s tom nepovratnom ambalažom dogoditi. On je to dobro naplatio u cijeni proizvoda. Međutim, trošak zbrinjavanja tog otpada pao je na teret jedinice lokalne samouprave, odnosno na građane. Dakle, dobro je da se ovdje uvodi odgovornost i to financijska odgovornost, ali ne samo financijska odgovornost, nego odgovornost i pred zakonom, za one koji stvaraju otpad. I da oni će morati plaćati njihovo zbrinjavanje. To je dobra strana ovog Zakona. Ovdje je bila ministrica u uvodu je rekla da je naišla na otpore domaćih proizvođača pa je spomenula Podravku. Ja moram reći da Podravka se raduje ovom Zakonu, zato što Podravka do sada nije mogla nigdje izvesti niti količinu proizvoda niti u Mađarsku, niti u Njemačku, niti u Austriju, a da pri tom prilikom carinjenja nije platila zbrinjavanje ambalažnog otpada s njezinih proizvoda. Nažalost, mi imamo situaciju da domaći proizvođači su na ovakav ili onakav način ipak sudjelovali u financiranju zbrinjavanja otpada bilo kroz plaćanje komunalne naknade, bilo kroz neke druge porezne doprinose. Ali uvoznici to nisu činili. Uvoznicu su u cijenu svog proizvoda ugradili zbrinjavanje otpada i ostvarivali ekstra profitabilnost na tome što u Hrvatskoj nisu morali plaćati zbrinjavanje tog otpada. Vi znate koliko se u našim trgovinama nalazi proizvoda iz uvoza i ne samo neopasnog otpada kao što su pet ambalaža, stakla, papir ili nešto drugo. Što je sa gumama? Što je sa baterijama? Što je sa akumulatorima? Što je sa nekim drugim stvarima? Što je sa pesticidima, sa herbicidima i sa ostalim proizvodima koji su uvoženi, na čemu se ostvarivala visoka profitabilnost a proizvođači za to odnosno uvoznici za to nisu plaćali. Ovdje izražavamo našu primjedbu. Smatramo dakle da bi trebalo proizvođač otpada biti definiran kao onaj tko doista stvara otpad ali i uvoznik. Dakle, smatramo da i treba to smo i na Odboru za lokalnu samoupravu rekli dakle da bi svakako trebao uvoznik prilikom carinjenja robe platiti naknadu za zbrinjavanje otpada kojeg uvozi u Republiku Hrvatsku. Ono što smatramo da treba činiti to je da se na takav način kumuliraju sredstva u fond iz čega bi nakon toga tvrtkama koje bi bile licencirane bilo plaćano zbrinjavanje tog otpada prema stvarno zbrinutim količinama otpada. Dakle, ne da novac od zbrinjavanja otpada ulazi u državni proračun nego smatramo da treba donijeti pravilnik o ambalažnom otpadu, da treba se formirati fond i da iz tog fonda treba financirati zbrinjavanje ambalažnog otpada prema stvarno zbrinutim količinama. Razliku između zbrinutih količina i novca koji je prikupljen treba koristiti za neke opće akcije ili akcije na širem području. Na takav način ćemo rasteretiti lokalnu samoupravu od onoga što je bilo ovdje rečeno, jednako tako da bi lokalna samouprava trebala kupovati kontejnere, plaćati pražnjenje tih kontejnera, raditi, biti odgovorna za selekciju jer će tada poduzeća koja će dobivati novac za zbrinjavanje otpada biti motivirana sakupiti čim više otpada pa će onda činiti dostupnijim građanima mogućnost da obavljaju selekciju otpada i onda će ta poduzeća biti zainteresirana, stvarati ili postavljati zelene otoke po gradovima i po općinama. Ona će biti motivirana da te otoke čine urednima, da ih prazne čim više i da jednako tako utječu na podizanje ekološke svijesti građana da građani obavljaju selekciju otpada, komunalnog otpada. Naravno, s druge strane imamo situaciju da jednako tako i načinom obračuna odvoza komunalnog otpada se može motivirati građane da obavljaju selekciju komunalnog otpada odnosno onog pučnog smeća. Međutim, onda imate situaciju ako dignete cijenu s čime se slažem da je niska. Međutim, nisam siguran da u godini u kojoj su izbori za lokalnu samoupravu će se jedinice lokalne samouprave odlučiti dići cijenu odvoza kućnog smeća bez obzira tko je na vlasti ali dakle imate situaciju ako dignete cijenu odvoza kućnog smeća da nastaju divlje deponije. Građani pronalaze način kako će riješiti se svog smeća a onda imate situaciju da sanaciju divljih deponija moraju obavljati jedinice lokalne samouprave na trošak poreznih obveznika, lokalne samouprave, dakle građani u konačnici sve to ponovno plate. Dakle, mislimo da bi ovaj sustav gdje bi se skupljala sredstva u fond a iz fonda plaćalo licenciranim poduzećima za odvoz otpada bilo sasvim korektno i sasvim u redu. Ono što je ili će biti manji problem je pitanje pravilnika o ambalažnom otpadu kojeg bi trebalo napokon donijeti. Međutim, imat ćemo ozbiljnih problema sa otpadom kao što su baterije, kao što su akumulatori, kao što su primjerice automobilske gume. Danas vi u svijetu ne možete ako mijenjate gumu u Austriji, ako mijenjate gumu u Njemačkoj onda ćete, vulkanizer će vas pitati ostavljate li staru gumu ovdje ili staru gumu vozite sa sobom. Ako ju ostavljate kod vuklanizera onda morate platiti naknadu za zbrinjavanje te gume. E sada, ja vas pitam gdje u Hrvatskoj imate takvu situaciju. Ili, vam vulkanizer to uzme a da za to ne morate ništa platiti pa se on snađe što će s tom gumom ili naprosto uzmete tu gumu i onda tu gumu pretvorite u komunalni otpad, stavite ju u kućno smeće i komunalno poduzeće vam to otpelja. Dakle, očito je da ovdje treba napraviti puno više reda i ovaj zakon ide ka tome. Dobro je u ovom zakonu što je on i motivirajući da se smanjuju količine nastanka otpada, dakle da motivira one koji proizvode otpad da smanjuju količine zato jer ih to u konačnici košta. Međutim, možda bi bilo dobro da se u zakon ugradi i odredba koja će i subvencionirati one tvrtke i ona poduzeća koja idu za tim da se certificiraju primjerice sa ISO 14 tisuća i 1 koji je ekološki certifikat a da bi njega dobili morate imati dakle propisanu proceduru postupanja sa svim vrstama otpada u svom procesu, dakle u svojoj tvrtki, u svojem poduzeću i morate ići za tim da značajno smanjujete količinu ne samo otpada nego i količinu energenata koje koristite za vlastitu proizvodnju. Ono što mislimo da nije dobro u zakonu to da nije dovoljno jasno razgraničena nadležnost županija i gradova i da nam se čini da ipak se prepuno toga daje u nadležnosti županija što bi moralo biti ipak ili trebalo biti u nadležnosti gradova. Pa imate jedan po meni apsurd u članku 18. koji kaže da ukoliko osoba za obavljanje komunalne usluge, održavanja čistoće u gradu odnosno općini u skladu s propisima ne zbrine otpad, dakle divlje odlagalište onda će to učiniti županija na teret grada. Mislimo da je to nelogično a da je nelogično govori i stavak 3. tog članka gdje kaže ako to se ne dogodi u gradu Zagrebu onda će to Grad Zagreb učiniti na teret proračuna Grada Zagreba. Dakle, odgovornost jedinice lokalne samouprave ako to ne učini komunalno poduzeće onda to treba zbrinuti grad na teret gradskog proračuna. Ne vidimo čemu sada tu voditi županiju primjerice da ona bude nekakav super čistač na području svoje županije. Jednako tako smatramo da nije dobro da uredi državne uprave imaju diskrecijsko pravo za davanje koncesija odnosno dozvola za gospodarenje posebnim kategorijama otpada u članku 41. gdje se kaže da to može biti na rok, na određeni rok a najduže na rok od pet godina. Mislimo da bi to diskrecijsko pravo administracije trebalo maknuti, da taj rok treba biti čak i duži ali da administracija ne bi trebala imati diskrecijsko pravo za određivanje rokova. Jednako kao što imamo primjedbu od nekih poduzeća koje zbrinjavaju otpad da poglavlje koncesija bi trebalo samo načelno urediti jer Zakon o koncesijama definira dodjelu koncesija pa nema onda potrebu se to ugrađivati ovdje u ovaj zakon u Zakon o otpadu. Ono što se pribojavamo to je da su prekratki rokovi za primjenu ovog zakona jer se definira primjerice da će jedinice lokalne samouprave učiniti nešto, dakle predstavnička tijela jedinice lokalne samouprave i učiniti neke radnje do 30. lipnja naredne godine. Ja podsjećam da su lokalni izbori, da će gradska vijeća i općinska biti raspuštena negdje početkom travnja i da sasvim sigurno neće moći se ispoštivati ta odredba. Dakle, ponavljam u ime kluba mi ćemo poduprijeti donošenje ovog zakona, ali nažalost nećemo moći sudjelovati u glasanju oko zakona zato jer se u ovoj dvorani falsificira kvorum. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda Ivana Sučec-Trakoštanec.
Da, gospodine potpredsjedniče, ispravljam dva netočna navoda kolege Mršića. Prvo je netočan navod da su domaći proizvođaći do sada plaćali posebnu naknadu za zbrinjavanje otpada što nije točno, oni su jednako kao i uvoznici plaćali komunalnu naknadu, odvoz smeća i komunalni doprinos a posebnu naknadu, nisu, slušala sam i postoji fonogram. I još nešto, dakle ako je Podravka pri izvozu plaćala carine onda je plaćala komunalnu, zbrinjavanje otpada drugoj zemlji. Dakle to je bilo vjerojatno u uvoznoj carini u drugu zemlju i sasma je netočan navod, kolega Mršiću, da se u ovoj dvorani falsificira, ovdje se samo broje prisutni a koliko to iznosi, dakle, to je stvar izvješća onih koji broje, dakle ne lažiraju se kvorumi. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je Klub Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Štovani potpredsjedniče, gospođo ministrice, gospodine tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Uvodno bih kazao da će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje ovog zakona te će za isti i glasovati. Naime, ovim Zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. U svom mišljenju o kandidaturi Republike Hrvatske za članstvo u Europskoj Uniji europska komisija istiće gospodarenje otpadom kao najproblematičnije područje zaštite okoliša u Hrvatskoj te upozorava da pravni okvir treba uskladiti sa propisima Europske unije jer postojeći provedbeni propisi nisu provedeni, nedostaje plan gospodarenja otpadom, kapaciteti oporabe, recikliranja i zbrinjavanja su nedostatni i daleko ispod europskih standarda. Prvi cjeloviti Zakon o otpadu donesen je još 95. godine, prošle godine donesen je novi Zakon o otpadu koji se ustvari primjenjuje od 1. 1. 2004. godine. Temeljem ove zakonske regulative doneseno je i niz provedbenih propisa no usprkos ove činjenice da propisi o otpadu tvore zaokruženi pravni temelj stopa njihove provedbe je bila gotovo vrlo mala, niska. Razlozi u tome su višestruki, tako provedba dijela obveza propisani gosposdarstvu nailaze na poteškoće zbog nepreciznosti propisanih rješenja i nepostojanja odgovarajuće mreže građevine, uređaja za gospodarenje otpadom. Nedostatak prikladnih pravnih ekonomskih, strateško planskih i provedbenih rješenja zaustavljaju razvoj na ovom području usprkos rasta zanimanju privatnog sektora za ulaganje na području gospodarenja otpadom. Nedostaju pravne osnove za uspostavu realnih troškova, troškovnih odnosa, pravednih naknada i poticanje ekonomskih mjera u skladu s načelima prevencije i drugo. Nema potpuni, pouzdani podatak o količinama otpada, tokovima otpada niti odgovarajuće kontrole. Osobito je u lošem stanju s infrastrukturom koja je nedostatna, nema dovoljno objekata za prihva, obradu i odlaganja smeća. Postojeći kapaciteti za obradu otpada ne koriste se na zadovoljavajući način. Poseban problem predstavlja određivanje lokacije za postrojenja za postupanje sa otpadom, edukacija i aktivnost podizanja svjesti javnosti nedovoljno su razvijene. Prema izvješću o stanju u prostoru Republike Hrvatske za 2003. godinu Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenje, odnosno Zavoda za prostorno uređenje, u Hrvatskoj u 2000. godini nastalo ukupno oko 9 milijuna tona otpada, odnosno dvije tone po stanovniku a procjenjuje se da će ta količina rasti po stopi od 2% godišnje. 76% od ukupno proizvedene količine čini tekući otpad a 13% komunalni otpad. Komunalni otpad se naziva otpad koji nastaje u kućanstvu dok tehnološki otpad nastaje u proizvodnim procesima u gospodarstvu. Godišnje se na području Hrvatske stvori oko milijun 200 tisuća tona komunalnog otpada, od te se količine organizirano sakuplja negdje oko 63% dok 37% završi na divljim deponima. Od toga se samo 11% koristi kao sekundardna sirovina, oko 20% sveukupnog nastalog otpada podvrgnuto je reciklaži. Najviše zabrinjava podatak da je po stručnim procjenama iz različitih kategorija otpada i komunalnog i tehnološkog nastalo oko 200 tisuća tona otpadnog, opasnog otpada a u katastar opasnog otpada prijavljen tek 15-ak% te količine od čega se u Hrvatskoj prerađuje ili izvozi u inozemstvu na obradu i odlaganja oko 15 do 18 tisuća tona. Znatno je bolje stanje u sustavu postupanja sa radioaktivnim otpadom, njega se privremeno uskladištava odnosno, radi se većinom o tzv. zatvorenim izvorima koji se privremeno pohranjuju u adekvatnim nadziranim prostorima. Posljedice neprivremenog gospodarenja otpadom su višestruke, nepovoljno stanje u prostoru, smanjenje kakvoće okoliša, kakvoće življenja, te nepovoljni utjecaji na ljudsko zdravlje. Postojeći Zakon o otpadu nalaže da se otpad čija se vrijedna svojstva mogu iskoristiti sakupljaju i sklade odvojeno. Unapređenja sustava prethodnog odvajanja i korištenja korisnog otpada smanjila bi se i količina koju bi trebalo odložiti na deponij. Kako sada stvari stoje nitko nije stimuliran, smanjivati količinu komunalnog otpada jer se usluga plaća po kvadratnom metru prostora a ne po količini odvoženog smeća. Naravno početak primjene nalazi se u edukaciji stanovništva, u potrebi izbjegavanja stvaranja otpada i odvojenog prikupljanja te u stvaranju nedostajućeg osjećaja osobne odgovornosti. Sigurno bi nevladine udruge za zaštitu okoliša mogle biti vrijedni partner javnoj upravi u edukaciji stanovništva na tom njihovom, da ta njihova uloga bude bolje shvaćena. Hrvatska se Vlada opredjelila za aktivnu politiku koja uspostavlja red u prostoru i osigurava kvalitetu okoliša. Jedan prioritetni zadatak u tome stvaranje cjelovitog sustava gospodarenja otpada. U izradi su novi sustavi propisa u otpadu koji će omogućiti postupnu primjenu strožih standarda te poticati obveznike na prilagodbu prema njihovim mogućnostima a u skladu sa propisima i modelima Europske unije. U ovom trenutku država i sufinancira sanaciju 33 deponija i za to ulaže 375 milijuna kuna i jasno nastavlja se intenzivno ulaganje u ovaj program saniranja deponija. Predloženi Zakon o otpadu o kojem danas raspravljamo sadržava pravnu osnovu za cjelovito usklađivanje sa pravnim tečajevima Europske unije na području gospodarenja otpada. Ovim Prijedlogom zakona usklađuju se prava i obaveze i odgovorno pravnih i fizičkih osoba, jedinica lokalne i područne samouprave u postupanju sa otpadom. Također usklađuje se definicija otpada, vrste otpada na koje se odnosi predmetni zakon, propisuju se donošenje provedbenih propisa koji će obuhvatiti popis otpada opasnog otpada, popis oznaka i obilježja, djelatnost obrađivanja, obnavljanja, uporabe i recikliranje i odlaganja, te se uvode nove vrste otpada kao što je elektronski i električni otpad te otpad na vozila i otpad na gume. A sve to usklađeno sa direktivama Europske unije. Novim Zakonom predlaže se obračun troškova prema količini otpada a ne prema kvadraturi prostora. Određivanje tehničko, tehničkih uvjeta za privremeno skladište unutar proizvodnih prostora proizvođača, opasnog otpada te rokovi unutar kojih se može skladištiti ovisno o načinu konačnog zbrinavanja, davanja ovlasti ministru zaštite okoliša i prostornog i uređenje za donošenje provedbenih propisa itd.. Samo nekoliko riječi vezano uz članak 17. Prijedloga zakona. U tom članku govori se o troškovima gospodarenja otpada te se isti vezuju prema kriteriju količine i svojstva otpada uz primjenu načela onečistivač plaća. Što ovo znači za kućanstvo? Do sada se naknada za odvoz smeća u kućanstvu obračunavala prema kvadraturi stana. Ovim se člankom uvodi i novi kriterij a to je količina odvoženog smeća. Sigurno je najpravednije količinu odvoženog smeća vagati i na taj način obračunavati odvoz smeća. No u praksi za sada nisu učinili se baš sazreli uvjeti da bi se to i provelo. Naime iskustva u sredinama koje su pokušale funkcionirati na taj način doveli su do toga da se, da neodgovorni građani kako bi izbjegli plaćanje po kilogramu smeće bacaju izvan kontejnera u tuđe kontejnere ili stvari deponiraju na divlje deponije po šumama. Zapadne zemlje obračunavaju odvoz smeća po količini preuzetog otpada. Svaki korisnik ima svoju posudu za smeće označene čipom, a kamion važi, važe otpad. Da bi nešto takvo moglo profunkcionirati kod nas društvo treba biti spremno prihvatiti promjene i ojačati ekološku svijest kako građani ne bi pored kućnog smeća odlagali u kontejnere i grane krupni pa čak i opasni otpad različitih, i različitu ambalažu. Sigurno da provođenje ovog Zakona traži dugoročnu, kontinuiranu i znatna, kontunirano i znatno ulaganje financijskih sredstava kako iz državnog proračuna, proračuna županija, gradova i općina. Najveća ulaganja morat će se vršiti u poboljšanje tehničkog standarda, odlagališta, saniranje odlagališta koji prestaju sa radom i saniranja drugih lokalnih lokacija onečišćavanja otpada. No bez jače i znatne pomoći državnog proračuna teško će se moći sve ovo napraviti. I da zaključim: Zakon o otpadu izrađen je kao pravna osnova koja će donošenjem provedbenih propisa omogućiti da se u cijelosti uredi pitanje gospodarenja otpada osim specifičnih pitanja koja se po svojoj prirodi uređuju posebnim propisima čijem će se donošenjem u 2006. godini završiti proces usklađivanja s pravnim tečevinama Europske unije na području gospodarenja otpada. Zbog svega ovog iznesenog Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Zakon i ističe, za isti će glasovati.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske seljačke stranke uvaženi zastupnik Ivan Kolar.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, dopustite mi par riječi u ime Kluba HSS-a o Zakonu, o Konačnom prijedlogu zakona o otpadu. Pitanje zbog čega novi zakon, a zbog čega se stari zakon ne primjenjuje puno odgovora trebali bi dati međutim evo Vlada se odlučuje ipak za novi zakon da se ne popravlja ono kaj bi se trebalo popraviti, a i provedba staroga zakona je bila ta ko da zapravo nije bilo nikakvih rezultata. Činjenica da je Vlada se odlučila za novi zakon situacija na terenu. Ako se bolje zapitamo svi skupa do koje mjere se odgovorno odnosimo spram onoga dijela otpada, komunalnoga otpada gdje smo sudionici pa do pravnih, fizičkih osoba koje stvaraju otpad onda vidimo sami i donosimo zaključke kakvo nam je stanje na terenu. Tisuće divljih deponija, nekontrolirani otpad na svakom koraku i zapravo devastiranje prostora «Lijepe naše» vidljivo s bilo koje perspektive. I bilo je dobro da se država aktivno uključi i zapravo već potrebno saniranje toga stanja. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci apsolutno podržavamo postupak ili način kak se država okreće spram toga jer aktivnim učešćem, bolje reći osnivanjem i fonda i odvajanjem dijela sredstava s ove, s one osnove za zbrinjavanje već postojećih, a i organiziranje novih deponija i svih drugih akata koji se sada pripremaju mislim da je dobra stvar. Međutim već je tu rečeno čist pristup. Mi moramo aktivno učešće svakog ovog našeg stanovnika s pravom proizvodnje ili bolje reći ostavljanja otpada do načina kak da se on zbrine. On nemre biti samo trošak. On mora biti i gospodarenje, gospodarska grana jer evo bar mi koji smo u lokalnim zajednicama preplavljeni smo pitanjima i zapravo jednom nasrtaju vanjskoga kapitala s pravom gospodarenja otpada jer vide velike mogućnosti profita na način da nam se prodaje tehnologija, da nam se zapravo vežu ruke na jedan dugoročniji pristup. Primamljiv novac koji bi se dalje onda eksploatiral i odlazil v stane džepove. Mislim da je vrijeme da se otrijeznimo i da se to treba zbrinjavati na određen način kak se danas o tom govori. Da se v konačnici sada definira do kraja da je onečišćivač taj koji plaća, da njegva, da odogovornost proizvođača s pravom najboljega načina zbrinjavanja otpada znači i da mora napraviti studiju pa i elaborat i zapravo odrediti tehnologiju koju on treba to biti i v konačnici jedna možda svi to ne primjećujemo blizina zbrinjavanja otpada. Sad je bilo interesantno da je otpad negdi se proizvodil i onda su se iskale destinacije gdi se on odložil jer je to najzgodnije tuđe smeće v tuđem dvorištu deponirati, zbrinuti. Za to eventualno ako je dobra profitabilnost netko plati i riješili smo to. Misilm da je ovo, ovo jako dobro, vidovito napravljeno, blizina zbrinjavanja otpada. Na način jasno koji bude najpovoljniji. Je li je to ponovna reciklaža ili je to obrada na ovaj ili onaj način ali v konačnici sada dajemo obavezu da ne, da ne distribuiramo taj otpad nekome drugome. Naime ovo da onečišćivač plaća cijelo vrijeme se je mislilo da je dovoljno, zapravo takva je bila praksa, ostaviti otpad. Onom komu smeta nek ga zbirne. Mi smo svjesni te činjenice bar koji se moramo baviti tom problematikom i evo na ovaj način ova tri segmenta mislim da oni daju u većini slučajeva odgovor zapravo na jednom aktivnom pristupu gdje država daje naznake na koji način treba sve to raditi. Pribojavamo se kratkih rokova. Skrećemo pozornost Ministarstvu i što se tiče obaveze lokalne uprave i samouprave, izrada odgovarajućih akata i donošenje njih jer konačno evo takvo je vrijeme, Nova godina i sve skupa i mislimo da i donošenje proračuna već je sada pri kraju. Preuzimanje novih obaveza, mislim da ovaj zakon do kraja neće biti implementiran lokalni zajednici međutim sami podzakonski akti koji budu davali do kraja obaveze vidjet ćemo za 2005. godinu koliki nam, kolike obaveze budu. Ti rokovi bi trebali biti po meni dulji, zapravo po HSS-u dulji i sistematičniji da ne zapnemo na provođenju samoga zakona. Interesantno je da je ovaj Zakon, nije to zločesto ali je to v konačnici europska komisija nam prigovorila kao problem broj 1. Svi smo to vidjeli do sada međutim aktivno se nismo uključivali u njega. Znači nam bi dobro bilo da imamo nekakvu monitoring i da nas vanjski subjekti pritiskaju da bi mogli brže i sve skupa to rješavati. Ja predlažem da i sami ono kaj bi trebali rješiti rješavamo bez da nas netko pritišće jer ovaj problem europska zajednica nam jako spočitava, i da to nismo napravili puno toga. Da ne bi sada u neke dileme ulazil ja vjerujem da one sa aspekta ove ili one opcije bi mogli biti upitne. Evo Klub HSS-a daje punu podršku načinu i predloženom zakonu koje proceduri kao konačni prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice kolegice i kolege zastupnici. Donošenjem novgoa zakona o otpadu dobro je da se jasnije rješavaju provedbe koncesije, naknade jedinica lokalne samouprave, na kojem se području nalaze odlagališta, deponije, reciklažna dvorišta odnosno mjesta za zbrinjavanje otpada. I Klub IDS-a podupir donošenje ovoga zakona ali da se do izglasavanja zakona ipak na neka pitanja još jasnije daju odgovori. Vrlo je važno da se u cijeni skupljanja komunalnog otpada jasno istakne iznos za izgradnju i održavanje mjesta za zbrinjavanje otpada dali je to deponija, reciklažon dvorište ili nešto treće. U ovom prijedlogu zakona date su novine, koje su bile obuhvaćene zakonima koje nisu bile obuhvaćene zakonima od 1995. i 2003. godine. Posebno se to vidi u poglavlju drugom gospodarenje otpadom, točka 10. obveze i odgovonrost proizvođača proizvoda i proizvođača otpada gdje se kroz članke 36. do 40. proizvođači proizvoda i proizvođači otpada obvezuju čitavim nizom obveza, a da se pobliže ne navodi kako da se provide. Po kojem terminskom planu, tko je kompetetan za odlučivanje dali je primjenjena tehnologija ispravna, odnosno najbolja i slično. Ali su zato poglavlja kaznenih odredbi navedne vrlo visoke kazne ukoliko se navedeno ne provodi. Ovakav jepristup moguć samo kao smjernica. Ali zakonom bi rješenja morala biti ipak biti točno definiran. Što je moguće vidjeti kroz direktive i Europske unije. Ponovno se kao i kroz ranije zakonske propise ponavljam mješanje nadležnosti ureda državne uprave u jedinicma regionalne samouprave, od nadležnosti upravnih odjela stručnih tijela županije. Tako npr. prema nacrtu zakona plan gospodarenja otpadom, donosi županijska skupština, a nadležni dražvni ured nadzire njihvou provedbu što se može smatrati da je u redu ali upravna tijela županije ne mogu izraditi planove izvješćća i ostale planske dokumente ukoliko nemaju uvid u količine, vrste i tokove otpad na području županija odnosno ukoliko nemaju podatke o subjektima koji su uključeni u sustav gospodarenja otpadom. Dakle ovim dijelom isto tako zakonska regulativa mora biti vrlo jasna da se zna koje ovlasti Ured državne uprave u jedinicama lokalne samouprave može koristiti da bi došli do ovih podataka. Mi u Klubu IDS-a podržavamo ovaj prijedlog zakona, ali smatramo da bi ipak ovo trebalo biti zbog vrlo važnog zakona, i zakonske regulative gospodarenja otpadom prvo čitanje, te da se za drugo čitanje pročiste pitanja koja se ovdje ostala otvorena. A da se do izglasavanja ukoliko ipak ide po hitnom postupku ipak navedena pitanja raščiste i na njih daju rješenja koja su poznata u nama tako bliskoj Europskoj uniji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Jakša Marasović Klub HNS PGS. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući ,kolege i kolegice. Dobro je da je ovaj zakon došao, ali nije dobro što se donosi po hitnom postupku i nije dobro to po mom mojem saznajima nije prošao određene stručne rasprave makar je ministrica govorila o njemu na zadnjem skupu komunalaca i stručnjaka koji se bave ovim problemom u Starogradskoj vijećnici prije nekoliko dana. A koliko sam ja informiran čak ga nema na Internetu. Zašto ovo sve govorim. Uz sve ove probleme koje Hrvatska ima jedan od najvećih problema je otpad. Iz prostora razloga što danas zapravo i ne znamo broj deponija što organizirnaih što divljih. I ako ne uvedemo red u tom segmentu imati ćemo reprekusije na štošta u Hrvatskoj i u smislu zaštite prirode i u smislu turizma jer na žalost danas imate recimo u izrazitim turističkim krajevima kao što je Hvar iznad grada škovace. Imate Vis na južnoj strani Visa kada se vraćate sa Palagruže onda pravo što vam upadne u oči odsjaj od škovaca koji su točno negdje na pola puta između Komiže i Visa. S druge strane ovim prijedlogom zakona se uređuju mnoge stvari koje stvarno do sad nisu bile uređene. Jer je zapravo problem smeća i komunalnog otpada bio prepušten lokalnoj samoupravi, a možete misliti kad je to prepušteno na 550 općina i gradova kolko imamo mi danas kako to rješava se. I tu je ovaj zakon predvidio određene obaveze i Vlade REpublike Hrvatske i određena ovlaštenja ministra što smatram pohvalnim. Ali nešto me jako jako smeta, što je u člankom 102. zapravo ostavljena mogućnost jedinicama lokalne samouprave, i područne odnosno regionalne samouprave dakle županijama. Da one u svojim prostornim planovima utvde lokacije za gradnju građevina namjenjenih skladištenju, obradi ili odlaganju otpada. Do roka koja je utvrđen posebnim propisom pa ja ne znam koji je taj rok, a ja mislim da je taj rok davno prošao. Vi znate možete vidjeti iz tiskovina dnevnih iz televizije koji su to problemi od Makarske sada je Viškovo dakle cijela Rijeka i Primorsko goranska županija, Split je da ne kažem koj iproblem, jer ima u centru grada deponij. I imate takovih vjerojatno na stotine problema u Hrvatskoj gdje manjih gdje većih, diviljih deponija, ne daj bog, koji će ih, ne možete ih niizbrojiti, jer se svakodnevno pojavljuju i mi ostavljamo tu mogućnost opet lokalnim sredinama. Ja se bojim da se stvar ova neće pomać daleko ako država ne uzme to u svoj resor i ako država, odnosno Vlada stvar ne presiječe. Za ilustraciju ću vam reći, Njemačka koja ima 85 milijuna stanovnika ima 80 deponija organiziranih za zbrinjavanje komunalnog otpada. 80 lokacija. Dakle, ekvivalent je otprilike 1 lokacija milijun stanovnika. U Hrvatskoj bi to bilo vrlo jednostavno riješiti. 4 lokacije, 4 i po milijuna ljudi i evo, riješili smoproblem s time da morate znat ovo što je danas prosječna cijena u Hrvatskoj koju plaća građanin je otprilike odnos 1:4, 1:5 što ima razvijena Europa. Dakle, mi smo 1, oni su 5. I bez povećanja te cijene, bez da građanima kažemo šta to znači, nema rješenja ovog problema. Mi ćemo imati samo još veći nered, jer se zapravo i danas svakodnevno te divlje deponije stvaraju. Ja se bojim da tako kažem ovog liberalnog zakona i prepuštanja tog problema na niže razine, da se zapravo nećemo dogovoriti, nećemo ništa riješiti. Istina, ovim zakonom, ovim prijedlogom zakona se predviđa da će Vlada Republike Hrvatske donijeti plan gospodarenja otpadom koji bi u sebi morao imati i razmještaj lokacija mreža, građevina, uređaja za uporabu i zbrinjavanje otpada i rokove za njihovu izgradnju. Ne znam kad se mora taj plan donijet, ali i ne znam koliko će on biti obvezujući za ove na nižim razinama, jer ako mi taj problem ne riješimo, ako jer se ne dogovorimo da recimo, kažem tako, da naši otoci ne smiju imati nijednu deponiju, nijedan otok nijednu deponiju, a ne po nekoliko kao danas, onda vjerujte mi da ćemo mi to kroz te prihode od turizma debelo, debelo platiti. Ja ne bih htio biti projektant, ali Hrvatska zapravo ima tri, ima prave mogućnosti da to riješi na nekoliko mjesta iz prostog razloga što je po regijama Hrvatske su, je cementna industrija locirana. Tako imati u Kaštelima Dalmacijacement, imate gore u Istri, odnosno Primorsko-goranskoj županiji cementare, imate u Našicama cementare. Jedino je Zagreb bez toga, a Zagreb će ionako kad tad morati raditi spalionicu smeća, jer u najmanju ruku ćemo se morati pobrinuti za spaljivanje, za uništavanje opasnog otpada, ako ga ne mislimo izvozit i plaćati veliku cijenu za to. Dakle, ja bih u načelu podržao u ime Kluba HNS-a PGS-a ovaj zakon, kao inicijativu, ali ako bih mogao sugerirat da ostavimo neko vrijeme za konačnu odluku o ovom zakonu. Oprostite, još jednu stvar moram, nisam sve uspio reći. PET ambalaža i sad u Hrvatskoj postoji zakon o gospodarenju PET ambalažom samo ga se nitko ne drži. Postoji pravilnik, postoji pravilnik, evo vi ste ga tu i naveli, jest, ali ga se nitko ne drži i ne možete ga provest. Dakle, mi moramo imati oštre propise, oštre podzakonske akte, jer znamo kakvi smo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSLS DC-a uvaženi zastupnik Ivan Čehok. Ispravak prije, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem. Zapravo, uvaženi kolega Marasović je cijelom svojom raspravom, a demantirao sam sebe da ne treba donijeti zakon, nego da ga treba još dorađivati, jer je govorio cijelo vrijeme zapravo da ne znamo broj deponija niti kako lokalne jedinice upravljaju. Dakle, pošto obadvojica dolazimo iz županije koja je imala nekoliko afera, a u kojoj je bivši ministar zaštite okoliša svojim nespretnim intervencijama u prostoru i tumačenju zakona zapravo paralizirao život u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Dakle, mi bi trebali biti osjetljiviji i trebali bi podržavati da što prije se uredi stanje u otpadu. Sjetite se samo izjave u Podgori,...
Nemojte raspravljati. Imate samo ispravak netočnog navoda.
Pa dakle, ispravio bih da je ovaj zakon potreban i to što prije, baš upravo i radi Splitsko-dalmatinske županije, da jedinice lokalne samouprave konačno nađu deponiju za odlagalište otpada.
Zahvaljujem. Izvolite gospodine Čehok. U ime Kluba HSLS DC uvaženi zastupnik Čehok.
Gospodine predsjedavajući, gospođo ministrice, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici, u malo kojem području javnih službi komunalnih ili gospodarskih djelatnosti se na tako očiti način pokazuje kako je Hrvatska loše upravno-teritorijalno podijeljena i kako u Hrvatskoj u cjelini sustav javnih službi radi neučinkovito i kako u Hrvatskoj se ne postižu oni učinci sinergijski kakve bismo trebali očekivati kad je riječ o suradnji različitih razina vlasti odnosno o tome da ne na mehanički način nego na sustavni, administrativni način uredimo upravno-terijtorijalnu Hrvatsku, kao upravo u zbrinjavanju otpada. Već desetak godina praktično cijelo ovo razdoblje od samostalne Hrvatske ili u samostalnoj Hrvatskoj svi ili velika većina jedinica lokalne samouprave, županije pa i država onda u cjelini imaju ogromne poteškoće sa zbrinjavanjem otpada, što se naravno onda prije svega očituje u činjenici da preko 90% jedinica lokalne samouprave nema sve suglasnosti, nema urednu dokumentaciju, najčešće nema uopoće nikakve suglasnosti ili čak nema ni potrebne dozvole za izgradnju i za gospodarenje otpada na odlagalištima. Kada bismo još tome pridodali činjenicu da i država ne može osigurati ono za što je zadužena, što naravno nije nikakva kritika sadašnjoj ministrici i sadašnjem ministarstvu, prije svega cjelovito zbrinjavanje opasnog otpada. Kada još tome pridodamo i činjenicu da nemamo nijednu spalionicu u ovome trenutku, kada još uzmemo sve ono što se događalo u PUTU svih ovih godina pa onda naravno kulminiralo i onim možemo i tako reći, ekološkim incidentom, onda postajemo svjesni činjenice da nešto u cijelom tom sustavu nije u redu ili čak možemo reći da je taj cijeli sustav pun nedostataka pa čak možemo reći sa nekakvim strukturnim defektima koji će onemogućavati da ma kakav zakon bio i ma kakva bila naša intencija, stvari krenu na bolje. Ne trebam posebno spominjati činjenicu da čak i u onim jedinicama lokalne samouprave gdje kada je u pitanju selektivno prikupljanje otpada i kada je u pitanju bare, kad su u pitanju oni prvi koraci ili prve nužne mjere da počnemo zbrinjavati otpad, dakle da počnemo gospodariti otpadom, sve ono što i jest selektivno prikupljeno i sve one mjere koje su poduzete, praktično nailaze na veliku zapreku veću drugom koraku, da s većinom tako selektivno prikupljenog otpada praktično ne možete dalje postupati. Ovo što je rekao kolega Marasović čak i kad prikupite PET ambalažu kao što recimo radimo mi u Varaždinu, već u svakom dvorištu selektivno, dakle da se ne prikuplja samo na zelenim otocima ili na nekakvim posebnim izdvojenim mjestima nego da svaki građanin već prikuplja i razvrstava otpad u svojem kućanstvu jer ima dvije potpuno različite posude, vi praktično nakon toga s tom PET ambalažom nemate kamo osim ako nemate određene tvrtke koje se bave prikupljanjem i onda izvozom tako prikupljene ambalaže. Ili da vam recimo ne spominjem da moj e-mail kao čelnika jedne jedinice lokalne samouprave, konkretno grada Varaždina, barem nekoliko puta mjesečno mladi ekološki osviješteni ljudi pitanju kamo ćemo sa baterijama koje nam ostaju u kući, jer čak i kada bismo mi i postavili posebne posude za baterije i za elektronički materijal, ja vas pitam kamo bismo poslije s njime. Ponovno bi ga vjerojatno koncesionari ili onaj tko odvozi otpad stavio u komunalni otpad i ponovno dakle ono što su se građani potrudili razvrstati u svojim kućanstvima, to bi se ponovno sakupilo i izmiješalo sa ostalim otpadom. Ovo ne spominjem zato da bih utvrdio ono što je iza nas nego spominjem zato da bi svima nama postalo jasno da čak bih rekao jedan zakon o … [[Ne razumije se.]] nomotehnički entuzijazam koji je vladao jučer kada smo govorili o novome Zakonu o zaštiti prirode koji pozdravljamo, da čak ta naša verbalna i deklarativna podrška tome zakonu praktično pada u vodu i moramo se sami osvijestiti kada imamo pred sobom što možemo učiniti s otpadom. Mi možemo govoriti o raznolikosti hrvatske i prirode i krajobrazne raznolikosti hrvatske, možemo o najboljim namjerama postupanja s otpadom, međutim činjenica jest da sve to nailazi na zapreke kad shvatimo da Hrvatska nema osnovne infrastrukture, osnovnih građevinskih objekata pa onda na žalost niti primjereno ekološki osviještenih subjekata koji bi se bavili otpadom. U Hrvatskoj se, to mogu s punom odgovornošću reći, gospodarenje otpadom svodi na to da netko pokupi posude, da netko isprazni kontejnere i da onda sve to odvede na prvo odlagalište koje kako smo već i kako samo ministarstvo priznaje preko 90% je potpuno neprimjereno i bez potrebnih suglasnosti dokumentacije. I to je naravno nešto što nas mora ozbiljno zabrinuti, to je nešto čemu treba prije svega doskočiti zakonom i uspostaviti jednu primjerenu praksu. Mislim da ovaj zakon kreće prema tome, međutim još uvijek ipak upravo zbog toga što između naših različitih razina vlasti, prije svega općina, gradova, županija i države nema tog finog umrežavanja i tog sinergijskog učinka nego prije svega između tih razina vlasti kod nas je stalno trenje, stalni sukobi, stalno nerazumijevanje i to vam često dovodi do toga da jedna općina recimo koja ima na svojem području deponiju se vraća u feudalno doba i praktično zatvara rampu, zatvara ogradu svim onim drugim jedinicama lokalne samouprave pa i cijeloj županiji kojoj trebaju dovoziti otpad. Mi se praktično vraćamo u feudalno doba. Još malo pa ćemo uvoditi mostarine i cestarine da bismo mogli prevoziti i da bismo mogli odlagati otpad. Ja se bojim ministrice, rekao sam vam to nekoliko puta i u razgovorima bilateralnim da to tako nazovemo, da sve dotle dok država neće preuzeti obvezu i to strogo i dok neće nametnuti jedinicama lokalne samouprave da se moraju dogovoriti i dok neće županija biti nadležna da mora obavezno ako se ne mogu jedinice lokalne samouprave dogovoriti, imati jedno županijsko odlagalište, dakle da to županija mora imati ako se već jedinice ne mogu dogovoriti što pretpostavljam da se neće dogovoriti i još više sada želim i politički govoriti, nakon ovih lokalnih izbora ako ostane ovakva blokovska podjela, ako će stranke iz Zagreba određivati jedinicama lokalne samouprave gdje i kako mogu koalirati i s kime, kada će jedna jedinica biti pod jednom vlašću, druga pod drugom vlašću, a županija možda pod trećom vlašću, a država možda pod četvrtom vlašću, ja vas uvjeravam to će dovesti do vraćanja potpune feudalizacije Hrvatske i mi se nećemo moći u pojedinim županijama dogovoriti uopće gdje će biti jedno zajedničko odlagalište koje će onda imati sve potrebne, zadovoljavati sve potrebne standarde. Zato mislim da čak i unatoč tome što ima gradova koji selektivno prikupljaju otpad, gradova koji prelaze i na baliranje otpada, gradovi koji su uspjeli u ove četiri godine suprotno ovome što vi tvrdite i što vi imate podatke kao ministarstvo, smanjiti količinu otpada koja se odlaže. Ja ću vam reći recimo da smo mi u Varaždinu upravo takvim selektivnim prikupljanjem smanjili količinu s tisuću i 500 kubika tjedno na tisuću i 100 kubika. Ali što nam to sve vrijedi kada ne možemo imati svoju vlastitu deponiju, jer cijeli grad leži na vodonosnom sloju i mi praktično na svojemu području ne možemo imati deponiju, a sve druge jedinice lokalne samouprave se ponašaju to mogu reći, pomalo kaubojski, uvjetuju, ucjenjuju i ne žele primiti otpad prem da upravo zbog toga što smo mi na vodonosniku svi od nas gle čuda, koriste našu pitku vodu. Prema tome to su ona pitanja koja mislim da mi nećemo uspjeti zakonodavnom praksom ma kako bila stroga, prem da još jednom ponavljam, mislim da je zakon mnogo bolje određeniji od postojećega, nećemo uspjeti prevladati ako se aktivno ne uključi država. Vi ste gospođo ministrice zamolili našega župana u Varaždinu da u roku od tri mjeseca odredi jednu županijsku lokaciju, sada je prošlo sedam mjeseci ili osam mjeseci čak, još uvijek to nije učinjeno, a nije učinjeno zato što ni jedna jedinica lokalne samouprave ne želi imati na svojem području odlagalište i ja to mogu razumjeti, ali tada netko mora, tada netko mora preuzeti obvezu. Prema tome ovo je nešto što pokazuje koliko je zapravo neučinkovit sustav te podjele na jedinice lokalne samouprave, područnu i regionalnu samoupravu i na državnu upravu, a ja mislim da je to upravo pitanje o kojemu ovisi budućnost Hrvatske kao turistički i ekološki čiste, mirne i uređene države. Stoga bih se stvarno založio za to da se ta pitanja malo podrobnije ugovore. Jednako tako smatram da Hrvatska država upravo koristeći pred-pristupne fondove treba pronaći načina da nametne zajednička regionalna odlagališta i regionalne spalionice. Gospođe i gospodo, države koje imaju daleko više stanovnika od nas, imaju nekoliko spalionica, pogledajte Austriju. Doista je nevjerojatno da mi u cijeloj Hrvatskoj na 4,5 milijuna stanovnika se ne možemo zato što smo podijeljeni na tih 20 županija, gdje svatko iz nekakvih lokal patriotskih interesa ne želi surađivati s drugima, da se mi ne možemo dogovoriti da napravimo tri ili četiri velike spalionice i da te spalionice onda budu trajno ili barem dugoročnije rješenje odlaganja otpadom. Moramo shvatiti da se kada je riječ o ekološkim pitanjima moramo dogovoriti da tu izbora nemamo, da tu ne smijemo gledati moja lokalne sredina ne želi više razgovarati s onom susjednom sredinom ili s onom sredinom s kojom sam možda interesno vezan. I zato ja mislim da tu treba ako već ne zakonodavne inicijative, gospođo ministrice, onda barem više savjetodavne, pa mogu tako reći i inicijativne uloge Ministarstva gospodarstva da dođe do takvih zajedničkih regionalnih projekata. Jer evo, i naši susjedi Mađari su upravo iz pretpristupnih fondova najviše sredstava izvukli za pročistače za biološke i mehaničke uređaje i upravo za spalionice. Da ne spominjem, recimo, kad je riječ o pročistačima da oni gradovi kao što je, recimo, evo opet spominjem Varaždin koji imaju svoje pročistače. Nakon toga nemaju kamo s muljem jer ako naš mulj srećom ne sadrži nekakve metalne ili radioaktivne tvari, ali recimo kada bi sadržavao mi praktično ne bismo imali gdje spaliti mulj i ne bismo mogli taj mulj iskoristiti. Prema tome, to su sve pitanja koja ne samo da ugrožavaju kvalitetu građanskoga života nego ugrožavaju i strane i domaće investicije. Jer ja vas pitam, tko će investirati ako mu recimo jedna županija ne može dati garanciju da će sljedećih 10 godina imati nesmetano odlaganje industrijskoga otpada kad županija, recimo, takvu zajedničku lokaciju još uvijek nije mogla pronaći, nije mogla utvrditi. To će naravno obeshrabriti bilo koju investiciju, poglavito one koji dolaze izvana i koji ne znaju dobro taj regionalni sustav u Hrvatskoj, da u tako nesigurnu državu i u tako nesigurne lokalne sredine i ne ulažu. Ono što bi se posebno založio, to je postupanje s posebnim otpadom. Dobro je ovo što se predlaže za 5 ambalažu. Nisam siguran kao, opet, zastupnik kraja koji je jak u prehrambenoj industriji, da bi bilo dobro nametati prehrambenoj industriji da mora onoliko platiti koliko se proizvede nego onoliko, naravno, koliko se prikupi. Ali jednako tako, zalažem se i za jaču i bolje zakonom utvrđenu preradu gumi proizvoda u Varaždinu. To vjerojatno znate, gradit će se i tvornica upravo koja će prerađivati, reciklirati gumene proizvode i bilo bi dobro da se i to zakonom utvrdi. Jer opće je poznato da danas u Europi, recimo Njemačka, ako želite promijeniti i zamijeniti stare gume morate platiti za reciklažu tih guma. Dakle, svaka nova guma praktično osigurava onda i postupanje i recikliranje postojećeg otpada koji ste proizveli. To su pitanja na koja moramo odgovoriti. Još jednom ponavljam, ne samo radi kvalitete građanskoga života i poštivanja ekoloških standardi nego prije svega i radi poticanja gospodarstva i sigurnosti svim ulagačima da će moći i komunalni industrijski otpad zbrinuti.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa ja bi ispravio kolegu Čehoka koji je rekao da ako bi omogućio građanima da sakupljaju odvojeno baterije da bi vjerojatno to završilo u komunalnom otpadu. Ne, kolega Čehok. Evo mi smo u Koprivnici omogućili građanima da baterije odlažu u posebne spremnike i to se poslije zbrinjava. To je skupo, ali se zbrinjava jednako kao što se zbrinjava pet-net i papir i staklo i mi svaki mjesec imamo točno kolike su količine kojeg od tog otpada sakupljene i gdje su zbrinute. Jednako im omogućavamo i gume i akumulatore i ravno staklo reciklažno u dvorištu. To je skupo, ali smo to omogućili građanima i toliko je manje komunalnog otpada na odlagalištu komunalnog otpada.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Korenika.
U nekoliko netočnih navoda koje je gospodin Čehok izrekao, moram reći, prvi je, Varaždinska županija je prva u Hrvatskoj donijela svoj prostorni plan i odredila je, čini mi se, 7 lokacija za odlagališta otpada. Župan niti po zakonu niti na bilo koji način nije ta osoba koji može sam donijeti odluku koji će bit nego se jedinice lokalne samouprave moraju dogovoriti. Općina Gornji Knegineci jest zatvorila ulazna vrata deponija, međutim to je bilo zbog neriješenih financijskih odnosa između grada i općine. Prema tome, ne radi se, znači radi se o sporu sasvim druge vrste. A što se tiče da Grad Varaždin opskrbljuje vodom ostale, i to nije točno jer je najviše izvorište u Bartolovcu, a to je u općini Trnovec Bartolovečki, a ne u Gradu Varaždinu. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Čehok.
Povrijeđen je članak 209. zato što ja, štovani gospodine Korenika, nisam rekao da županija nije stavila u prostorni plan nego da nije poštivala obvezu ministrice da se odredi jedno županijsko odlagalište na koje će biti moguće odlagati. To županija nije učinila.
Nije, kolega Čehok, nije povrijeđen Poslovnik 209.
Je povrijeđen, i drugo Poslovnik povrijeđen, ja nisam rekao gospodinu Mršiću da nije dobro skupljati baterije nego sam rekao da poslije toga se nema gdje s njima ...
Ali nije povrijeđen Poslovnik, članak 209.
... da se te baterije u Hrvatskoj, to sam, o tome sam govorio.
Da. U 12 sati, sukladno članku 207. stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. S ovim smo završili raspravu po klubovima. Prije nego što prijeđemo na pojedinačnu raspravu riječ je zatražila ministrica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Ja vam se svima zahvaljujem na ovoj diskusiji do sada i na ovome što su klubovi imali za reći jer manje-više je jasno da svi podržavate takav prijedlog da je do tog zakona se moralo doći, da se mora doći što prije. Ali je ono što mislim da je nužno potrebno reći jer je i gospodin Marasović, a isto tako i gospodin Čehok su diskutirali oko toga šta mogu jedinice lokalne samouprave, šta je potrebno da država napravi. Znate, mi se moramo ipak jednu stvar dogovoriti. Kad mi utvrdimo da treba neke prostorne planove kontrolirati država, onda ispada da smo mi centralistička država, da radimo probleme i da ljudima ne damo da oni samostalno odlučuju. Sad najedanput kad mi ne bi htjeli odlučivati jer se bojimo ljudi, odlučivati o tome gdje su deponiji, sad bi to trebala raditi država. Znate, to je jednostavno nemoguće jer u jednom i u drugom slučaju je situacija vrlo slična i moramo se odlučiti. Da li je to jedinice, da li su to jedinice lokalne samouprave ili je to država. Prema našem Ustavu o tome odlučuje jedinica lokalne samouprave ukoliko nije država posebno zaštitila određene prostore gdje onda to rješava država. Gospodin Marasović se, recimo, čudi da nigdje nema u nijednom zakonu utvrđeno da su jedinice lokalne samouprave dužne utvrditi po zakonu, utvrditi lokaciju. Ima, postoje izmjene i dopune Zakona o prostornom uređenju kojeg smo mi donijeli u ovom Saboru, u ovom sazivu gdje jasno i glasno piše: "rokovi", gospodine Marasoviću, "rokovi". Znači, gdje piše da sve jedinice lokalne samouprave u obalnom području moraju prostorne planove donijeti do 30. svibnja ove godine, a svi ostali do 31.12. iduće godine. Prema tome, rokovi postoje i nema problema i nema razloga da se to ne napravi. Ali prvi puta je uvedeno da ako jedinice lokalne samouprave neće biti u stanju to riješiti onda je Vlada ta koja će reći to mora biti tu. Što nije dobro jer bi bilo puno bolje da se to rješava na području, na jedinicama lokalne samouprave, ali ako je nemoguće, ako se to nikako ne može prostorni plan zbog toga donijeti onda nema drugog izlaza nego da to kaže Vlada. I ono što me malo zasmetalo od strane pojedinaca, to je zašto se ovaj zakon donosi po hitnom postupku, a ne u dva čitanja? Mene zanima zašto o tome nismo raspravljali krajem prošle godine kada se ovaj isti Zakon donio po hitnom, ne ovaj isti nego Zakon o otpadu donio po hitnom postupku radi toga jer je rečeno da uopće nema diskusije. To je Zakon koji se usklađuje sa Europom i on mora do kraja te godine biti usklađen. Znači, mora se donijeti po hitnom postupku. Prema tome, radi se sve isto s time da smo mi zaista i sa gradovima i sa općinama i sa županijama dovoljno diskutirali i puno diskutirali o tome i ja vjerujem da su jedinice lokalne samouprave, a i županije manje-više s tim zadovoljni. jasno da treba odrediti te lokacije koje su stalno problem i da treba osigurati bitno više sredstava, to je nama svima jasno. Što se tiče pojedinih gradonačelnika koji na svojem području nemaju deponije niti ništa slično pa pogotovo ako se radi o većim gradovima oni su to svojim prostornim planovima morali i po postojećem zakonu utvrditi. Ako nisu onda moraju snositi ono što neki drugi za njih, traže na svom području plaćanje posebne rente i posebne naknade. Prema tome, ako grad Zagreb je mogao imati deponiju, a nalazi se na vodonosnom sloju, onda je sigurno i Varaždin to morao. Mi smo se svi angažirali, svi znamo na koji način, ja sam stvarno od prvog dana kad sam počela raditi ovaj posao hodala okolo i rješavala probleme na deponijima što svatko mora priznati i nagovarala i jedne i druge i pete, iako po meni ste se sve to trebali sami dogovoriti. I ta savjetodavna stvar ministarstva, mi smo uvijek za savjete, ali nemojte da baš mi moramo sve živo dogovarati sa svima. I znači nema nikakvog razloga da mi pomognemo maksimalno gdje god možemo pomoći, ali je isto tako istina da je prva i osnovna odgovornost na jedinicama lokalne samouprave jel’ tamo se stvara otpad, ne stara se otpad, ono što mi smo zaduženi, što mi moramo riješiti to je opasni otpad. I da daleko nismo otišli, točno je i žao mi je da to moram reći, ali je to tako. Ali smo barem dio, jedan veći dio komunalnog otpada počeli rješavati. Sad nam je prva i osnovna stvar da riješimo i taj opasni otpad, ali ja vas molim da samo ako ćemo svi zajedno, nemojte, ne možemo prebacivati jedni na druge i na treće. Mi moramo zajednički rješavati te probleme. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima …, ispravak netočnog navoda Čehok. … [[Upadica se ne razumije.]]
Pa ja, ja apsolutno cijenim napore gospođe ministrice. Dapače, mislim da je riječ o dobrom zakonu, ali sama činjenica gospođo ministrice da niti je država sredila opasni, 90 i nešto % jedinica lokalne samouprave nemaju uredne deponije, govori u prilog tome da nešto ne štima u Hrvatskoj. Prema tome, to treba promijeniti, a bojim se da to nećemo zakonom.
Gospodine Čehok, ispravak netočnog navoda, ja vas molim da ne zlorabite crno bijele pločice. Riječ ima uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Dopredsjedniče, poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege. Pa evo, kad razgovaramo o smetlištima ne moramo ići daleko, prošećimo malo uz Savu vidjeti ćemo da su sve napuštene šljunčare pune smeća, da ako uđete u šume evo obližnjeg samoborskog gorja, prvih stotinjak metara možete naići na hrpe smeća, gdje god može ljudska noga ili traktor doći ima i smeća. Unatoč organizaciji odvoza i tradiciji odvoza i zbrinjavanja smeća. Dok te, dok ta smetlišta postanu odlagališta, a jedan dio je postao, konačno tako je nastao i Jakuševac, isto tako i Trebež u samoborskoj općini, potrajati će, a pogotovo će potrajati dok postanu uređeni deponiji. Činjenica je da smo imali evo i desetak godina stalno neke ponude oko malih spalionica i kad smo ponuđačima ponudili da idemo pogledati to čudo od tehnike u Švicarsku ili negdje drugdje onda su obično izmišljali da baš tog trenutka ne radi ili ovo ili ono. Dakle, nažalost od toga ništa iako je bilo vrlo, vrlo interesantno. Cilj je svih nas da krenemo sa razvrstavanjem otpada, jer će razvrstavanje otpada itekako smanjiti, naime i mi smo to isto tako krenuli prije osam godina, ali na kraju razvrstani otpad završio je sa otpadom koji se ne može reciklirati pa i od tog ništa. Međutim, uporni smo pa i dalje evo pokušavamo koliko god možemo neke vrste otpada zbrinuti. Ovdje moram jedan problem istaknuti isto, napravili smo medveđu uslugu mi kao općina kad smo malo išli u marketing jednom našem obrtniku koji ima preradu plastike i s obzirom da su to pročitali u cijeloj Hrvatskoj začas su ga zatrpali. Zatrpan je evo obrt Brković u Svetoj Nedjelji zatrpan je sa balama, folije za recikliranje, PET ambalažom i sličnom, pa molim evo ministricu s obzirom da je zapeo, zapeo je u investicijama, najveća investicija mu je trafostanica ogromne snage koju ne može podnijeti, eno zgrada je ovako, konstrukcija je gotova. Mi kao lokalna samouprava smo ga oslobodili većine ili gotovo svih davanja, pa evo ali bez pomoći ministarstva mislim da to neće ići, da će on, a to je obiteljski obrt, iako ima 20-tak zaposleni sinovi isto rade s njim, da je to vrlo, vrlo bitno jer je jedan od rijetkih koji se bavi preradom otpada, a znamo da se upravo plastični otpad najteže uništava. Ovdje moram reći da s baterijama je stvarno isto ozbiljan problem, a oni koji nemaju, bilo bi dobro da makar stave, prikupljanje baterija, da makar stave baterije u PET ambalažu pa će odgoditi na neko vrijeme raspadanje bar i zagađivanje. Dobro je što, evo danas smo čuli i na odborima da će ministarstvo financirati ili sufinancirati nabavu spremnika, kontejnera bar za one dijelove i za one siromašnije općine i gradove koji si to ne mogu priuštiti jer je činjenica da to košta. Činjenica je da danas lokalna samouprava plaća nabavu kontejnera, odvoz također, odvoz svega onog prikupljenog materijala koji se može reciklirati i oni koji si to mogu priuštiti mogu, međutim mnogi ne mogu, pa evo molim stvarno da se što više novaca u idućim proračunima i na to izdvoji. Ovdje, još možda na kraju, jer sve znamo već i o otpadu, samo se, da se ne ponavljamo, moram reći da je jedan izgovor oporbe nije čak ni za recikliranje, a to je da bi glasovali, da bi glasovali za ovo, ali eto zbog tog i tog razloga ne glasuju. Ja moram reći da kao matematičar da sam malo pogledao statistički. Ove godine prosječno je glasovalo negdje oko 100-tinu zastupnika, dakle oko 100-tinu zastupnika, što znači da bar 50 zastupnika prije svega oporbe nije bilo prisutno na glasovanjima pa ni onda kad je bilo sve u najboljem redu, kad je gotovo bila idila između nas. Prema tom riječ nije o protestu nego prije svega o neradu, neodgovornosti, dakle ne neizvršavanju zastupničkih obaveza.
Uvaženi zastupniče Markovinović vratite se na temu, jer ću vam oduzeti riječ.
Hvala.
Ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Stazić.
Ni o kakvoj neodgovornosti se ne radi kod glasanja, ni o kakvoj neodgovornosti, radi se o prosvjedu. O protestu …
Poštovani zastupniče Stazić, ja sam opomenuo i uvaženog zastupnika Markovinovića da se vrati na temu i da ću mu oduzeti riječ. Ja vas molim da vi isto svojim ispravkom navod ne skrećete s teme i nemate ispravljati što taj netočan navod.
Zašto nemam?
Pa zašto nemam? Pa nemate jer sam ja opomenuo gospodina Markovinovića da se drži teme i da ću mu oduzeti riječ.
To što ste ga vi opomenuli to je odnos između vas i gospodina Markovinovića, a ja imam pravo ispraviti njegov netočan navod koji je potpuno netočan, da se radi o neradu, ne radi se o neradu, radi se o prosvjedu zbog falsificiranja kvoruma u ovom Saboru. … [[Upadica se ne razumije.]] O tome se radi i to su dokumentirali novinari i to imate na naslovnim stranicama.
Dobro. Ispravili ste netočan navod. Riječ ima uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo raspravljamo o jednoj temi koja zapravo predstavlja ne samo Hrvatski, nego i sve više svjetski problem. Količina i vrsta otpada posebno opasnog otpada raste napretkom tehnologije, ali i povećanjem i širenjem gospodarskih aktivnosti na sve veći broj zemalja i one koje nisu na vrijeme shvatile ovaj problem sve kasnije ga sve teže i teže riješavaju. Pa i Hrvatska može se reći ima taj problem što se dugo nije stvarala svjest o tome da će to jednog dana postati problem. Ja sam u ovom kratkom vremenu od kako smo dobili prijedlog Zakona ovdje u Sabor, konzultirala ljude u komunalnom poduzeću u mome gradu, i njihova je ocijena da je ovaj Zakon dobar, ali da je on značajno iznad prakse u Hrvatskoj koja se provodi. To nije loše. To je dobro. Jer si moramo postavljati više ciljeve da bismo riješavali problem onda brže i na višoj razini. Naime, on ovaj prijedlog Zakona će sada biti usklađen sa posljednjom zakonskom regulativom u Europskoj uniji i to je dobro što se tako visoke standarde zadajemo. Stoga ja neću govoriti o pojedinim odredbama ovoga Zakona, kažem u načelu on postavlja visoke standarde i te standarde treba u što kraćem vremenu pokušati primjenjivatu u praksi. Ali bih pokušala ukazati na tri problema ili na tri područja kojima bi trebalo dati poseban naglasak upravo u ovom početku primjene Zakona. Ja mislim da su najveći problemi koncencije i koncesionari koji takve koncesije dobivaju u našoj lokalnoj samoupravi. Male općine koje teško riješavaju problem zbrinjavanja i skupljanja i zbrinjavanja otpada često su podvrgnute kad raspisuju natječaje za zbrinjavanje otpada, često su podvrgnute pritisku građana da ta cijena bude što niža. I onda se upravo oni koji ne zadovoljavaju sve uvjete koje bi trebali koncesionari zadovoljiti natječu sa nižim cijenama u toj cijeni nema i troška zbrinjavanja otpada i na taj način zapravo mi sve više dolazimo do ovih problema i divljih odlagališta. Ja ću reći da na području Međimurske županije imamo konstatan problem jedna divlja deponija se sanira, ona za nekoliko dana iskrsne na drugom mjestu. I zato mislim da treba jedan rigorozan nadzor, ali i rigorozne kazne upravo za takve pogotovo za poduzeć koja se registriraju kao gljive poslije kiše i konkuriraju onima koji na zakonit i primjeran način obavljaju taj posao. Drugi problem ili drugo područje koje bi posebno naglasila mislim da je potrebno upravo na ovim razinama kao što to Zakon kaže, čim prije donijeti planove gospodarenja otpadom. Otpad nije samo smeće, otpad je i čitava jedna industrija koja može polučiti i izvrsne gospodarske efekte i donijeti i novo zapošljavanje i donijeti i novi dohodak. Prema tome, mislim da je potrebno na tom području hitno učiniti maksimalno što je moguće u tom kratkom vremenu. I posljednje na što bi htjela upozoriti to je podizanje i ekološke svjesti i našeg odnosa naših građana prema zbrinjavanju otpada. Mislim da bi trebalo, to nije problem samo ovoga Ministarstva, to je problem ukupnog društva i dakle, svih koji sudjeluju i u obrazovnom procesu i izvan njega. A to je plan obrazovanja. Reći ću na primjeru eto, upravo komunalnog poduzeća iz Čakovca koje je uz to što već šest ili sedam godina građane podučava da treba vršiti selekciju otpada, što je uz postavljanje zelenih otoka na vrlo primjerenim i bliskim mjestima građanima u zadnje dvije, tri godine omogućena i selekcija u samom domaćinstvu što kroz selekciju na šest ili sedam vrsta otpada to može učiniti u svojoj kući ili u svome dvorištu. Što su krenuli sa lecima koje periodično dostavljaju u sva domaćinstva. Što se na lokalnoj televiziji vrte spotovi koji pokazuju što to znači ako smećem onečistiš svoju okolicu, ali i kontaktima sa djecom od već vrtićke dobi pokušavamo osposobiti građane da je njihova svjest takva da smeće zapravo treba na primjereni način zbrinuti i da sve smeće nije smeće. Mislim da bi u tom smislu šire poraditi, a ne da u Hrvatskoj imamo samo periodične akcije turističke zajednice na početku i tijekom turističke sezone. Eto najkraće toliko o ovom Zakonu, i mislim da je on primjeren i da se može prihvatiti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Pleško.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Bit ću relativno kratak, jer kad imamo pred sobom ovako dobar Zakon, onda je vrlo teško pronaći u njemu nešto s čime se čovjek ne bi slagao ili o čemu bi mogao predugo diskutirati. Ali isto tako neću kao i mnogi moji predgovornici govoriti ni o otpadima koji nisu uvršteni u ovaj Zakon, jer u samom startu zakonskih odredbi piše točno koje vrste otpada se obrađuju kroz ovaj Zakon. Ali ću reći jednu drugu činjenicu, jednu staru izrijeku koja već dugo godina slovi kod nas i u Hrvatskoj kao i u cijelom svijetu, a to je da smo mi svi zajedno posudili našu zemlju, cijelu planetu zemlje od svoje djece. I zato mogu reći da ovaj Zakon je jedan od prvih koraka da kad ćemo vraćati tu zemlju svojoj djeci da se više nećemo trebati sramiti. Poglavito u Republici Hrvatskoj, a ne trebam potsjećati na sve naše prirodne ljepote koje imamo, koje su praktički kroz dosadašnje gospodarenje komunalnim otpadom i otpadom koji se stvara u poduzećima popriličnoj mjeri znali i nagrditi, oštetiti našu lijepu zemlju, oštetiti naše vodotoke, oštetiti jedno od velikih bogatstava koje imamo u Republici Hrvatskoj, a to je velike količine plitke vode u odnosu na ostale zemlje Europe i ostale zemlje svijeta. Isto tako u raspravi što moram replicirati kolegi Mršiću koji je rekao da je premalo vremena bilo da bi se napravila rasprava sa sudionicima u zbrinjavanju otpada, znači sa sudionicima koji se brinu o prikupljanju otpada i deponiranju otpada, ja tvrdim da je bilo dovoljno vremena da u toj raspravi je vidljivo da je ovaj Zakon išao u smjeru onoga što je moguće učiniti trenutno sa našim komunalnim poduzećima, ali isto tako što je i moguće učiniti kroz akte jedinica lokalne samouprave, znači općina, gradova, županija. Ipak u svojoj rapravi bih htio nekoliko stvari bitnih ovdje navesti. A to je, gledajući probleme koji su do sada mučili i u Republici Hrvatskoj, isto tako kao i cijelom svijetu u pitanjima problematike komunalnog otpada. Jedan od najvećih problema koje ja vidim ovdje u Republici Hrvatskoj je taj da od 100% komunalnog otpada je 75% oporabivog otpada a u Republici Hrvatskoj se do sada koristilo svega iskoristilo 10% tog oporabivog otpada. Isto tako, činjenica da su kod nas u Hrvatskoj mnoge deponije bile bez planske dokumentacije, bez građevinskih dozvola, lokacijskih dozvola i svega ostalog što je sukladno zakonima trebalo i biti. Također treća činjenica koja remeti ljepotu Hrvatske jesu divlje deponije koje niču kao što je to netko već rekao kao gljive poslije kiše. Netko dostavi jednu kartonsku kutiju pa nakon toga za dva dana postane cijela velika deponija, divlja deponija komunalnog otpada. Četvrto, od problematike je loše sprovođenje, dosadašnje loše sprovođenje inspekcijskih službi. I peti od problema je do sada niti jedan zakon nije tretirao obaveze proizvođača znači ambalaže i nekih drugih proizvoda koji su se kasnije nalazili u komunalnom otpadu. Iz tog rezimea, pregleda ovih problema najvećih koji su u Republici Hrvatskoj mogu gledajući i listajući zakon, čitajući zakonske odredbe vidjeti da su svi ti najveći problemi i obrađeni kroz zakonski propis. Znači, svi ti problemi imaju sada svoje točno mjesto na koji način će se rješavati određeni problemi. I zato moram pohvaliti cijeli ovaj zakon. Posebno ću još na kraju, ustvari pred sami kraj pohvaliti Glavu I. Planski dokumenti gospodarenja otpadom jer je to jedna od polazišnih osnova da bi se kroz strategiju za Republiku Hrvatsku, kroz strategije gospodarenja otpada za županije, za općine i gradove svi mi znali gdje je mjesto i nas pojedinaca koji u svojim kućama u poslovnim prostorima proizvodimo otpad. Nadam se da će provedba i inspekcijskih mjera biti na daleko većoj visini nego što je bila do sada i eventualno bi mogao dati još jednu na kraju ideju gospođi ministrici i gospodinu državnom tajniku a to je ideja recimo zapadne Njemačke koja ima i komunalnu policiju koja sustavno prati znači mogućnosti stvaranja divljih deponija, znači i mogućnosti suzbijanja takvih pojava da se jednostavno kroz sve ove naše lijepe predjele ne događaju te divlje deponije. Normalno, uz mogućnosti koje će imati ministarstvo da li kroz zakon, da li sa dopunom zakona ili kroz znači podzakonske akte da se utvrdi jedna takva mogućnost. Zahvaljujem.
Replika uvaženi zastupnik Matušić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] kolega me dakle potaknuo svojom raspravom govoreći o neučinkovitosti inspekcijskih službi i želim reći da doista očekujem da ovaj zakon bude učinkovit. Moram spomenuti jedan aktualni primjer jednog divljeg odlagališta u Župi Dubrovačkoj, gospođa ministrica zna za taj problem i ja se zahvaljujem na svim dosadašnjim intervencijama ali nažalost cjelokupan sustav ne funkcionira tako da se može spriječiti daljnje postupanje glede tih odlagališta i ja se nadam da će ovaj slučaj biti, ovakvi slučajevi biti riješiti ovim novim prijedlogom zakona i da se neće dopustiti da oni koji doista koriste zakonske rupe kao što su ih do sada koristili da i dalje budu oni koji će generirati nova divlja odlagališta i koji će dalje upropaštavati okoliš jer doista ono što se događa i sada da jednostavno inspekcijske službe ne mogu doskočiti njima i njihovom ponašanju. Što se naime konkretno događa? Izvjesni samozvani oni koji odlažu na ta divlja odlagališta zapravo zarađuju novac i odlažu ga na neprimjeren način i niti policija može učinkovito reagirati, niti inspekcije mogu učinkovito reagirati premda inspekcija dođe na liste mjesta ali kako ne zatekne onoga koji to radi u tom trenutku jednostavno ne dođe do zabrane daljnjeg odlaganja. Dakle, ova pitanja se doista moraju riješiti na korist svih općina jer mi imamom dole i pobunu naroda, ajmo to tako reći, koji se diže protiv takvih postupanja a zapravo se pokazuje neučinkovitost sustava što i ja vjerujem da će se ovim zakonom riješiti. I u tom smislu evo apeliram na ministricu i gospodina tajnika da doista ova pitanja budu riješena ili podzakonskim aktom ili direktno ovim zakonom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Pleša.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Potaknuti ovom replikom gospodina Matušića moram pokušati malo razraditi onaj prijedlog kojega sam dao i gospođi ministrici po pitanju znači jedne komunalne policije. Jer vi kad gledajte recimo primjere iz zapadne Njemačke onda se vidi da inspekcijske službe uvijek dolaze naknadno kad ih netko obavijesti. Jedan vid komunalne policije koji bi bio stalno u ophodnji, koji bi stalno mogao kontrolirati dao bi daleko veće rezultate. A po pitanju samih financijskih troškova takve financijske policije ja mislim da bi se oni vrlo brzo pokrili sa kaznama, sa svime onime, znači naplatom takvih štetnih djelovanja i mislim da to ne bi bio nikakav trošak Republici Hrvatskoj, dapače bila bi velika korist u konačnosti.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Mršić replika.
Pa ja bi kolegi replicirao na ono da je on imao dovoljno vremena za razgovor sa stručnom javnošću. Kolege, ja ne znam kad ste vi dobili ovaj zakon ali mi smo uvrstili ovaj zakon u dnevni red u četvrtak poslije podne bez materijala. U petak poslije podne smo dobili zakon u pretince i ja ne znam kako ste vi uspjeli sa stručnom javnošću, sa komunanim poduzećima, sa jedinicama lokalne samouprave prodiskutirati ovaj zakon. Ako ste to uspjeli ja vam se divim. Ja naprosto to nisam uspio. Ja sam imao na to primjedbu. Imao sam primjedbu dakle da tako važan zakon je dobro donositi u dva čitanja. I drugo, ako ga već donosimo po hitnom postupku da smo ga mogli dobiti barem ne znam deset, četrnaest dana prije pa da prodiskutiramo jer imamo potrebu raspraviti sa stručnom javnošću o nekim temama iz ovog zakona i vidjeti da li taj zakon doista odgovara svemu onome što je ne umanjujući potrebu za njegovo donošenje.
Odgovor na repliku. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine kolega Mršić, prvo prije nekoliko mjeseci je bilo u Rijeci jedno savjetovanje po pitanju Zakona o komunalnom gospodarstvu i Zakona o otpadu. To je prva stvar. Druga stvar, gospođa Zgrebec vam je također rekla da je uspjela razgovarati sa direktorom komunalnog poduzeća kod sebe u Čakovcu i da je usuglasila i da je praktički svi oni prijedlozi koji su išli kroz znači saveze komunalnih poduzeća, jedinica lokalne samouprave da su uvršteni u ovom zakonu o otpadu. Pa gospodine Mršić, ja sam isto tako na području Krapinsko-zagorske županije razgovarao sa direktorima poduzeća koji se bave prikupljanjem otpada. Rečeno je da su uvršteni u maksimalnoj mjeri svi zahtjevi koji su bili postavljeni prema ministarstvu po pitanju znači gospodarenja otpadom.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Jure Bitunjac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege! Pred nama je jedan jako značajan zakon i to nije samo trend u Europi nego uopće u svijetu a kad je riječ o zagađenju i o ovom segmentu koji se odnosi na otpad možemo reći da možemo govoriti o globalnom zagađenju. Svjedoci smo da velike svjetske korporacije i veliki izvoznici defacto zagađuju najviše siromašne zemlje one koji uvoze, koji su primorani uvoziti i na taj način osiguravaju ekstra profit. Sviđa mi se u ovom Zakonu to što je njegova osnovna filozofija da onečišćivać plaća, drugim riječima svi oni koji proizvodnjom ili na bilo koji drugi način polučuju negativne efekte oni u cijenu svog proizvoda moraju ugraditi i zbrinjavanje dotičnog, dotične ambalaže, zbrinjavanjem onog što ostane nakon određenog procesa proizvodnje. Mi smo bili svjedoci kada je riječ o Hrvatsko, poglavito o Dalmaciji problema u zadnjih nekoliko godina s kojima smo se susreli gdje de facto svako selo na području Dalmatinske zagore imalo svoj eko stožer i bili smo na neki način izloženi jednom velikom pritisku s obzirom da sam radio kao direktor komunalnog društva te su mi stvari jako dobro bile poznate. I naravno da kada je riječ o zbrinjavanju otpada i problemi koji su stvarni i koji postoje ja moram reći da je dosta bilo, nažalost da je dosta bilo i politike. Nadam se da ćemo raspravljajući i donoseći ovaj Zakon i određujući lokaciju budućnosti kada je riječ o centrima za gospodarenje otpadom izbjeći situaciju da ona bude na neki način predmet kalkulacija, predmet političkih igara među političkim strankama, poglavito strankama koje su u Hrvatskom saboru. Meni se također, također bih pozdravio ovaj koncept kada je riječ o odgovornost gdje postoji jedna vertikala u smislu država, županija, grad i općina. Premda moram reći da člankom 13. se Zakona, definirana je odgovornost države, zatim županije i grada Zagreba. Međutim, u članku 15. grad i općina odgovorni su za gospodarenje komunalnim otpadom. On nije u koaliziji sa člankom 14. ali ja to shvaćam da tu postoji jedna suodgovornost između županije, jedinica lokalne samouprave i mislim da je to trebalo možda samim zakonom, zakonom biti preciznije definirano. Imam jednu primjebu da cilj mi je ne zaštiti jedinice lokalne samouprave nego što one neće moći na incidentnu situaciju odgovoriti a odnosi se na članak 18. ovoga Zakona a riječ je o uklanjanju i zbrinjavanju otpada. U članku 18. se kaže da su grad Zagreb, grad Zagreb, grad, odnosno općina dužni su osigurati otklanjanje i zbrinjavanje otpada. Ovdje se postavlja pitanje što je sa opasnim otpadom koji može na njihovom prostoru biti bačen, biti bačen, i ja zna da je u stavku 4. ovoga Zakona rečeno, Prijedloga zakona da će država, da je država dužna osigurati sanaciju, međutim, tu postoji isto, za mene osobno, nisam pravnik postoji neka mala dilema. Ja bih još ako dopustite rekao sljedeće. Kada je riječ o primjeni samog zakona u završnim odredbama. Da li će država, a poglavito da li će županije, male općine, gradovi, komunalna društva, da li će moći odgovoriti na zahtjeve koje pred nas stavlja ovaj Zakon gledajući i sa financijskom, gledajući sa stručnog aspekta a i u smislu organizacije. Ja smatram čak da nemamo dovoljno vremena i smatram da Ministarstvo treba voditi o tome računa. Ovo je Konačni prijedlog, ja ga pozdravljam ali smatram da tu može biti stanovitih problema. Bilo je danas riječi od nekih kolega koji su spominjali pitanje naplate, znači da domaćinstvo, da pojedinac, da pravna osoba plati stvarnu količinu deponiranog otpada, međutim, čak se tu spominjalo i vaganje, itd., ja moram reći da bar iz iskustva koje ja imam, informacijama kojima raspolažem, da takvo nešto još se u vrlo malom broju zemalja primjenjuje pa i u samoj Njemačkoj samo negdje 20-ak posto gradova particira taj način naplate. Jer je on dosta sofisticiran, ona je dosta kompliciran, pravičan je ali on je i preskup. Smatram da ćemo mi i postupno usvajajući ovaj Zakon morati biti fleksibilni prema tim malim jedinicama lokalne samouprave i njihovim komunalnim društvima ili komunalnim pogonima koji se bavlje deponiranjem, prikupljanjem otpada. Odgovor možemo tražiti i putem koncesije, eventualno, međutim, ja smatram da ni putem koncesije za sada u tim sredinama a ni kroz privatizaciju eventualno ... [[Govornik se ne razumije.]] uvuće i privatnika u taj sektor, da nećemo moći to riješiti na jedan kvalitetan način. Sve u svemu ovaj Zakon je jako dobar, ja ga pozdravljam, dajem punu potporu i smatram da je naša i ustavna obveza a sada i, de facto zakon iz nje i proizlazi očuvanje okoliša kako bi Hrvatska, poglavito njen priobalni dio bio interesantan i prihvatljiv za ljude koji dolaze tu i da Hrvatska bude i u ovom segmentu uređena država. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Cijenjeni potpredsjedniče Doma, uvažena ministrice. Pa mislim da pred sobom imamo dobar Zakon jedino što se s pravom možemo pitati zašto ga sada donosimo po hitnom postpuku. Ja znam, to je Zakon koji se usklađuje sa Europskom unijom, znam postoje rokovi ali mogli smo o tim rokovima misliti i malo ranije, gledajte mi smo tu u ovom Saboru gubili vrijeme na dosta nevažnih stvari, najprije smo ukidali, smanjivali PDV, pa smo onda ukidali smanjivanje PDV-a, pa smo se strasno zalagali za isključivi gospodarski pojas, pa smo se jednako tako strasno zalagali za odustajanje od ekološko-ribolovne zone umjesto da smo proveli prvo čitanje npr. o ovako važnim zakonima pa bi sve imali lijepo vremena ih raspraviti u dva čitanja jer to je komplicirani Zakon, važan Zakon, tu su nužna dva čitanja. Evo i zašto! Vidite već je ovdje istaknuto, tu je nedovoljno, ja mislim u Zakonu osmišljeno ili domišljeno pitanje uvoza određenih roba i plaćene naknade za zbrinjavanje otpada za te robe. Evo jedan vrlo jednostavan primjer. Znate, kada uvoznik uveze Milka čokoladu iz Švicarke, nije on uvezao samo robu, on je uvezao i onaj staniol i onaj papir. I sada u cijenu te robe, te Milkine čokolade tamo je uračunato i troškovi sirovine i radna snaga i troškovi energije ali je uračunata i naknada za zbrinjavanje otpada. I to je naj krajni potrošač, onaj koji jede tu čokoladu on to plati. On to plati. A da li sada ta naknada koju je uvoznik platio Švicarcu, da li ta naknada kada se ovdje preradi u cijenu konačnoga proizvoda bude izdvojena iz te cijene i plaćena za zbrinjavanje tog istog otpada, tog staniola, tog papira? Ili uvoznik ostvaruje ekstra profit što je prvo a drugo dolazi u nelojalnu konkurenciju spram domaćih proizvođača koji takvu naknadu moraju plaćati. To recimo pitanje nije u ovom Zakonu adekvatno riješeno a važno je pitanje, važno, ne možemo reći da je ono politikansko pitanje. Još drastičnije se to vidi kod opasnog otpada. Vidite, Zakon dobro kaže, zabranjuje se uvoz opasnoga otpada ali to je naravno tako kada je riječ o onome što već jest opasni otpad. Ali što je kod roba koje će tek postati opasni otpad? Baterije, akumulatori, automobilske gume? Lijekovi! Uvozimo lijekove, pa potrošni sanitetski materijal. Znate kada se uveze gaza, niste uvezli opasni otpad ali kada se ta gaza upotrijebi u bolnici, ona postaje opasni otpad, ona postaje opasni otpad koji se mora zbrinjavati po posebnom postupku. To je jedno pitanje koje tu nije dovoljno, dovoljno precizno riješeno. E sada, kada je već riječ o opasnom otpadu, dobro je to da je država to na sebe preuzela. Ali vidimo kakvu mi imamo situaciju u Hrvatskoj s tim opasnim otpadom i s njegovim zbrinjavanjem. Nema ga se gdje zbrinjavati. Mi u Hrvatskoj nemamo gdje zbrinjavati. Bio je Puto u Zagrebu. Bio pa ga nema. Ne radi. Osim toga to je neadekvatna spalionica. To je pokretna spalionica koja je nabavljena za točno određenu svrhu. Za sanaciju, za spaljivanje opasnog otpada u postupku sanacije odlagališta Jakuševac. Ona se nije koristila samo za tu svrhu nego se koristila za spaljivanje otpada iz cijele Hrvatske pa čak i iz uvoza. Našlo se tamo svega kad je izbio onaj požar. I nekakvih gas maski iz Izraela i tko zna tko je to dovukao i tko je na tome zarađivao novce. Sad na stranu kako je ta spalionica nabavljena. Nju je, ona je nabavljena u vrijeme dok je gradonačelnik bio gospodin Mikša ni koliko je plaćena. Tamo se čulo da je ona preplaćena 5 puta više nego što vrijedi, ali na stranu to. Ona, ono što je bitno ona nije odgovarajuća. Ona nije odgovarajuća, mi u Hrvatskoj nemamo gdje zbrinjavati opasni otpad. Dokaz je za to i to što vaše Ministarstvo ne daje uporabnu dozvolu za Puto. Ne daje uporabnu dozvolu još uvijek jer smatrate da nema minimalne tehničke uvjete da radi. I to je sasvim u redu da vi ne dajete uporabnu dozvolu. Ali mi nemamo gdje zbrinjavati taj otpad. Nemamo adekvatno rješenje. Opasni otpad uz to se odlaže kod nas zajedno s komunalnim, a da nitko ne snosi sankcije. Znate, evo mi smo čuli Koprivnica ... [[Govornik se ne razumije.]] , napravi kontejnere za baterije. To je u redu. Ali tko snosi odgovornost? Tko je kada u ovoj zemlji kažnjen što je opasni otpad bacio kao komunalni? I ovdje bi ovaj zakon trebao predvidjeti i za to kaznu pa i prema građanima, prema fizičkim osobama, a kamoli prema velikim subjektima. Kad to napravi recimo bolnica sa, sa opasnim otpadom koji je medicinske provinijencije. E, ima ovaj Zakon gospođo ministrice, to je moja najveća zamjerka. On ima jedn kukavičje jaje. To je članak 13., a to se kukavičje jaje otkriva kada se taj članak 13. čita unazad od stavka 4. pa prema gore. Jer stavak 4. kaže da će županija i grad Zagreb, da su dužni na svom području gospođo ministrice, na svom području osigurati provedbu propisanih mjera za gospodarenje otpadkom iz stavka 3. A stavak 3. kaže da Vlada Republike Hrvatske osigurava uvjete i propisuje ... [[Govornik se ne razumije.]] za gospodarenje otpadom iz stavka 2. A tek stavak 2. kaže da se radi o opasnom otpadu. O opasnom otpadu. Prema tome po zakonu će grad Zagreb morati na svom području zbrinjavati opasni otpad. Gospođo ministrice to je nešto što je meni potpuno neprihvatljivo. Iz dva razloga. Prvo, što to dolazi od vas, a bili ste gradonačelnica grada Zagreba. Drugo, zato što u tome vidim, ispravite me gospođo ministrice ako griješim. Ovo pitanje treba raspraviti, nije ono nevažno. Zbog toga što otčitavam u tome da će ovo Puto nesretno, pokretno, će ipak proraditi pa će se taj opasni otpad spaljivati baš u gradu Zagrebu. Pa gdje baš u gradu Zagrebu gdje je najveća naseljenost, najveća gustoća stanovništva? Pa jel nema Republika Hrvatska nekakav adekvatniji prostor? A o tom opasnom otpadu treba brinuti država i po ovome zakonu, i po ovome zakonu. Prema tome ja ću vam predložiti amandman. Uputiti ću vam amandman da se ovaj stavak 4. članka 13. briše. Znači da ne zadužujemo grad Zagreb i županiju da na svom području osiguraju provedbu propisanih mjera kako se to lijepo kaže, za gospodarenje otpadom iz stavka 3., a da stavak 3. upućuje na stavak 2., a da stavak 2. kaže da se radi o opasnom otpadu. Ako to vi ne prihvatite i ako to bude ipak tako da se opasni otpad zbrinjava na području grada Zagreba i da je to zakonsko rješenje, ja ću o tome obavijestiti Skupštinu grada Zagreba i Poglavarstvo. Predložit ću izmjene ovog Zakona odmah nakon što on bude prihvaćen da bi se to ispravilo. Dakle u, u cjelini podržavam ovaj Zakon kao i svi članovi moga Kluba. Mislim da je on dobar. Mislim da ove neke detalje se može popraviti, no eto ne želim sudjelovati u farsi, u, kojoj se u ovom Saboru falsificira kvorum na očigled svih novinara, a time i lažno prikazuju rezultati glasanja pa o ovom Prijedlogu zakona neću glasovati. Hvala.
Zahvaljujem. Ministrica, izvolite.
Gospodine Staziću, što se tiče grada Zagreba vi možete zapravo sve napraviti, sve tražiti od Skupštine Grada Zagreba, ali ono što prvo trebate tražiti to je da se u jedan plan unese gdje je deponija komunalnog otpada u gradu Zagrebu? Toga nema. I to je neprovedivo. Da toga nema. A što se tiče opasnog otpada ovdje jasno piše da se trebaju provesti mjere ali ne znači da treba deponirati otpad u gradu Zagrebu niti da ga treba u gradu Zagrebu ili u nekoj drugoj županiji spaljivati. Mi ćemo, mi smo preuzeli, država je preuzela na sebe obvezu rješavanja opasnog otpada, ali mi moramo propisati mjere koje će oni morati provesti oko sakupljanja, oko rješavanja toga i rješavanja na jednom mjestu ili na dva mjesta u Hrvatskoj. Ovaj čas nitko ne vodi brigu o ničemu osim da se mi plaćamo kada se zbrine neki otpad di netko odloži opasni otpad onda država to plati. Znači država plaća to, to zbrinjavanje tog opasnog otpada. Ali drugo nitko ništa. Kad se mjere, kad država koja je definitivno odgovorna za opasni otpad propiše i utvrdi lokacije i propiše mjere koje moraju pojedine županije poduzeti radi toga šta će se dogoditi na pojedinom području nitko nije rekao da grad Zagreb ili bilo koja županija na svojoj lokaciji moraju rješavati opasni otpad kao što nikad nitko nije rekao da se onaj što ste vi, usput budi rečeno, potpisali za nuklearku Krško, da će se u Hrvatskoj i deponirati radioaktivni otpad. Neće gospodo draga.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Stazić.
Ali gospođo ministrice tu se posebno apostrofira grad Zagreb [[Upadica: Grad Zagreb je i županija za Boga miloga. Zato se apostrofira, ništa drugo.]]
Ministrice molim vas, molim vas nemojte iz klupe. Izvolite uvaženi zastupniče Stazić.
Ministrice molim vas, molim vas nemojte iz klupe. Izvolite uvaženi zastupniče Stazić.
Niste ispravili nikakav netočan navod uvaženi zastupniče. Ali dobro. Idemo dalje. Riječ ima uvažena zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Problem odlaganja i zbrinjavanja otpada u Hrvatskoj zbog dugogodišnjeg nerješavanja ili parcijalnog rješavanja dostigao je svoj vrhunac. Niz je i subjektivnih i objektivnih razloga. Prije svega nedostatak je pravnih, strateško-planskih i provedbenih rješenja. Zaustavio je razvoj zbrinjavanja i gospodarenja otpadom. Nedovoljan je isto tako i ovdje je to naglašeno broj inspektora zaštite okoliša i nadamo se da će i to biti rješeno. Europska komisija u svom mišljenju o kandidaturi Republike Hrvatske za članstvo u Europskoj uniji također upozorava na niz neriješenih pitanja iz ove oblasti. Činjenica s kojom se susrećemo na svakom koraku jesu divlja odlagališta. U 90% slučajeva neuređena, nekontrolirana, komunalni otpad pomješan sa građevinskom otpadom , sekunadarnim sirovinama i opasnim otpadom. Sve to pogotovo u Dalamciji pa uz ceste, uz turističke ceste. pa na propusnom kraško tlu, pa su onda u opasnosti i podzemne vode. Poseban problem opet posebno u primorskom djelu Hrvatske jeste klaonički otpad kojeg ovdje još nitko nije spomenuo a koji se također nekontrolirano odlaže po šumama , škrapama a često i na komunalnim odlagalištima. Dakle, potpuno bez kontrole. Svatko bi htio da otpad nije u njegovu dvorištu. Odnosno da je što dalje i po mogućnostioma da smeta nekom drugom. Svojom brigom bolje reći ne brigom o otpadu šaljemo u svijet poruku o sebi. I zato je bilo krajnje vrijeme da se ova problematika uredi sveobuhvatno, a to znači da se osiguraju mehanizmi za prvođenje utvrđenih planova, da se utvdi odgovornosti u gospodarenju otpadom da se osiguar i provodi informacijjski sustav gospoadrenja otpadom da se definiraju sredstva za financiranje gradnje građevina za skladištenje, oporabu i zbrinjavanje opasnog otpada. Sva ova pitanja i niz drugih definiranih uz ovaj prijedlog zakona po mome mišljenju su dobro rješena vidim da to i drugi kažu. Poseno bih pozdravila stavljenje akcenat na reciklažu jer napr. odvajanjem stakla i papira,samo sa time odvajanjem komunalni otpad bi se smanjio na polovicu. Osvrnula bih se na poglavlje 10. obveze i odgovornost proizvođača otpada i proizvođala proizvoda. Gdje su određene mjere za proizvođače proizvoda i proizvođače ambalaže. Uz donošenje podzakonskih propisa steći će se pretpostavke da proizvođači otpada smanje količinu otpada. Da se sami brinu o konačnom zbrinjavanju svoga otpada čime će se ispoštovati načelo po kojem onečišćivam mora zbrinuti i platiti svoj otpad. Isto tako naknada vlasnicima nekrenina koji se nalaze u krugu polimera 500 metara od građevina za skladištenje, oproabu ili zbrinjavanje otpada, te gradovimai općinama na čijem se području nalaze takve građevine koje koriste drugi gradovi i općie. Ovim zakonom određen su obveznici plaćanja naknade. Svakako je provođenje zakona o otpadu jedan mukotrpan i dugoročan postupak tim više što su potrebna kontinuirana ulaganja znatnih sredstava. Ne samo u zbrinjavanje otpada nego i sanaciju postojećih odlagališta, ili uklanjanja diviljih odlagališta za popunu potrebnih kadrovima, a potrebno je i donjeti niz podzakonskih propisa koji će osigurati pravovremenu i djelotvornu primjenu zakona o otpadu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ne sporno je da se ovim zakonom uređuje jedno vrlo važnom pitanje kako za lokalne zajednice tako i za širu, znači društvenu državnu zajednicu. Međutim čini mi se da svi u ovom području kasne od jedinica lokalne i regionalne samouprave, pa do države. VEć samim pitanjem da stalno prolongiramo obvezu donošenja prostornih planova gdje jedinice lokalne pa kasnije i regionalne samouprave trebaju staviti u prostorne planove mjeste gdje će se za odlagališta otpada rezervirati prostor, pa do to toga kada ćemo i na koji način graditi. Jer činjenica je neosporna kod nas je došla psihoza to je vjerojatno na valovima demokracije da jednostavno nitko ne želi tuđi otpad. To je postala na neki način modna uzrečica kada treba definirati ove stvari. I sam sam svjedok na prostoru Varaždinske županije koja je kao što sam naglasio čini mi se 1999. koncem te godine donjela kao prva županija u Hrvatskoj svoj prostorni plan. I onaje našla snage i definirala je čimi mi se 7 potencijalnih lokacija za odlagališta otpada. SVe je to bilo rađeno uz puno otpora lokalnih zajednica. Sada kada treba odrediti i konačno priči osnivanju jednoga takvo deponija onda ispada da ni jedna općina ili grad to jednostavno ne želi. Ja to i shvaćam zašto jer svaki gradonačelnik, svaki općinski načelnik se radije bavi puno profitabilnijim i za njegov politički uspjeh važnijim i po njegovom razmišljanju probitačnijim stvarima. Lakše je graditi stanove, graditi drugu komunalnu infrastrukturu, međutim kada se dođe na problem deponija onda jednostavno sve maske padaju. Nitko ne želi preuzeti odgovornost. Upravo zbog toga mislim da je gospođa ministrica apsolutno u pravu, jer i ona je to doživjela kad aje bila gradonačelnica Zagreba i u kontaktima kojae ima u Varaždinskoj županiji neosprona je činjenica da ni jedan recimo, grad Varaždin nema previše želje da na svom prostorupredvidi prostor za depnij. zašto? Uvijek može biti nekakva izlika, nije to samo grad Varažidin ja ga napominjem da prvo pometemo pred svojim pragom jer tamo živim. Činjenica je da uvijek ćemo naći arzlog da ispod u podzemlju varaždinske županije imamo dovljno količian kvalitetne pitke vode, i grada Varaždina pa. Međutim činjenica je isto tako se tehničkim uvijetima kakve danas imamo, može osigurait nepropustnost tla i da se osnuje deponij. Međutim,uvijek se dovodi do pitanje koliko je racionalnu za jednu općinu ili grad imati doponij. I upravo tu bi trebalo uključiti meni je žao što ovoga časa nema ministrice ali pretpostavljam da će netko od njezinih suradnika odgovoriti, koliko još uvijek u programu ove hrvatske Vlade i ovoga ministarstva, se ide za tim da ostane onaj prijekt regionalnih odlagališta otpada s kojim se radilo u prošloj Vladi. Na taj način a čuli smo već u raspravama koje su bile tijekom današnjega dana , da od prilike u Njemačkoj na nešto više od milion stanovnika dolazi jedan deponij ili jedna lokacija za deponij .Radi se u previše dragocijenom prostoru na jednoj strani. Previše skupoj tehnologiji na drugoj strani, da bismo napravili za male jedinice lokalne ili regionalne samouprave, prema tome treba imati određene količine otpada. Treba imati i određeni prostor i određeni broj stanovnika da se nešto napravi. Pri tome još svi uvijek doživljavamo da i cijena zbrinjavanja komunalnoog otpada socijalna kategorija. Ono što ovaj zakon donosi što ranije nije bilo do kraja jasno precizirano, to su one naknade koje idu kako građanima koji žive do 500 metara udaljenosti od takvog jednoga deponija, pa i do jedinica lokalne samuprave koji će dobiti određenu naknadu zato što kvalieta prostora se gubi ili atraktivnost prostora i sve ostalo. međutim to sve korisnici moraju platiti. Mi moramo i više nego do sada educirati naše građane da moramo imati što je moguće manje otpada na jednoj strani, ali i ono što se trajno deponira d ato jednostavno košta i da to ne može biti socijalna kategorija kao što je bila do sada. Upravo zbog toga osobno podržavam donošenje ovoga zakona međutim, uvijek će biti nesporazuma na relaciji općine i gradovi s jedne strane, županije s druge strane, država na t rećoj razini zbog toga što će svatko imati priliku i potrebu da prebaci odgovornost na onoga drugoga. Tako bi se ponašao ja, ja shvaćam da se tako ponašaju i načelnici i gradonačelniic pa i županiji odnosno županijska poglavarstva. Jer na jednoj strani lakše je u županiji odrediti prostore koji će se čuvati za određene namjene, međutim teže je donjeti konačnu odluku da se gradi na tom i tom mjestu. Upravo zbog toga upozoravam kao što su i drugi kolege već upozirili, da rokovi kojio se ovdje daju su neprimjereni. Jer ako na državnoj razini Vlada odnosno ministarstvo mora donijeti prvo svoje podzakonske akte, a zatim mora donijeti i strategiju i sve ostalo, odnosno dopuniti. Onda u tom slučaju premalo je vremena nakon lokalnih izbora kad se tek konstituiraju općinska i gradska vijeća, te županijske skupštine, da se i ostali dokumenti donesu u roku od 5 mjeseci nakon toga. Znači do čini mi se do početka listopada sljedeće godine. Upravo zbog toga ja bih sugerirao da se možda sa rokovima ide nešto blaže, jer na koji način i sanckcionirati one koji ne donesu određene dokumente. Znači, još jedanputa dajem potporu donošenju ovoga zakona uz neke od sugestija koje sam dao i možda da se još dodatno kvalitetnije i jače naglasi odgovornost lokalnih zajednica za donošenje i provođenje ovoga zakona. Hvala lijepo.
Znači, potpuna potpora i glasovanje, jel? Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivan Čehok.
... [[Govornik naknadno uključen]] kolege Korenike da nije bilo dovoljno volje da se u gradu Varaždinu dogovori sa susjednom općinom i da se onda pod izlikom vodonosnih slojeva to nije napravilo. To prije svega nije točno. Gospodine Korenika, kad je vaša partija bila na vlasti 80-tih godina se donosio generalni plan gdje je to vodonosni sloj, a upravo ovo poglavarstvo kojemu sam ja na čelu je sredilo suprotno vašim željama, jer ste očekivali da nećemo imati gdje odvoziti otpad. Mi smo otpad sredili, on se redovito odvozi, nije bilo nikakvih problema i incidenata, a moram vas upozoriti kao člana županijskog poglavarstva da je ministrica vrlo jasno rekla županu da nije dovoljno imati samo 7 ili 8 lokacija u planu, nego da mora biti jedna deponija za, to vi niste napravili...
Zahvaljujem.
Samo malo, mogu dovršiti.
Ispravili ste...
Nisam još ispravio do kraja. ... [[Upadica se ne čuje.]] To vi niste napravili, a samo 30% tog otpada je komunalno. Ja vas pitam gdje ćete vi kao član poglavarstva odvoziti 65% industrijskoga otpada?
Isteklo vam je vrijeme, uvaženi zastupniče. Povreda Poslovnika.
Pa povrijeđen je članak 209. jer gospodin Čehok, koji usput budi rečeno ...
Nije povrijeđen članak 209, to smo već razriješili.
Povrijeđen je gospodine, nije ispravljao navod, nego je sa mnom polemizirao o nečemu što nema veze sa ovim. Oprostite, gospodine potpredsjedniče. Osim toga....
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastpnik Pleša.
Gospodin Korenika je rekao Varaždinska županija je još 1999. kao prva u državi donijela prostorni plan sa određenom lokacijom. Netočno. I zbog javnosti i zbog svega, ja znam da je uvijek želja da Varaždinska bude prije Međimurske, ali Međimurska je još 96. gospodine Korenika to donijela i ima je i dan danas.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedavajući, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Ja ovaj zakon podržavam i smatram ga zaista kvalitetnim, sasvim određenim, sveobuhvatnim i preciznim. To je jednostavno zakon za postupanje po kojemu će se moći vrlo djelotvorno pokrenuti sa ove stagnacijske točke u kojoj se u pitanju zbrinjavanja otpada nalazi Hrvatska, pokrenut pozitivan proces kojeg svi želimo. U tih 108 članaka i 7 poglavlja doslovno su sva područja koja dotiče problem otpada obuhvaćena i precizirana. Ono što nije precizirano, to je predviđeno podzakonskim aktima, pravilnicima u vrlo kratkim rokovima protiv kojih evo neki kolege i prosvjeduju. Uvjeren da je ovo proces koji treba pokrenuti i to snažno da bi nadoknadili vrijeme, ja nasuprot onima koji su imali primjedbu da zakon ne treba usvajati po hitnom postupku, kakažem, ne samo zakon po hitnom postupku, nego po hitnom postupku i provesti sve ono što zakon predviđa, jer dimenzije ovog problema, osvrnut ću se s nekoliko rečenica, su takove da to zaista moramo napraviti što odlučnije, što hitnije. Hrvatska godišnje proizvede oko 4 milijuna tona otpada, bez šumarskog otpada i jalovine. O opasnom otpadu nemamo ni preciznih podataka. Količina prema procjenama je negdje oko 100.000 do 200.000 tona godišnje. Tehnologija i kultura, reći ću postupanja sa otpadom vrlo je niska, selekcija otpada po vrstama odvajanje pri sakupljanju ne zadovoljava. Odvajanje i sakupljanje stakla, papira uglavno je simbolično, kao i ostalog otpada upotrebljivog kao sekundarne sirovine s mogućnošču recikliranja i ponovne upotrebe, pa začudo mi to moramo uvoziti, jer od vlastitog otpada nismo u stanju selekcijom postići sekundarne sirovine. Tehnologija koja prevladava je odlaganje, dakle najneracionalniji oblik, ekološki najriskantniji i gospodarski najskuplji, makar se to na prvi pogled ne čini tako, pogotovo na divljim deponijama i onima koji se time služe, ne čini se da je to i najskuplji način deponiranja, jer se ne vodi računa o vrijednostima prostora koji se otpadom deastira. Alarmantan je podatak da je više od 90% odlagališta neuređeno, tehnički primitivno, a vlasnički nesređeno. Nad većim dijelom opasnog otpada nema nadzora, a građevinski otpad nerijetko se koristi za kreativne inicijative u stanje obalne linije. Klaonički otpad anonimnih dobavljača brine za prehranu prezrenih životinjskih vrsta. Za državu koja ozbiljno računa na turizam kao jednu od glavnih gospodarskih aktivnosti, ova situacija je još ozbiljnija, jer trajanje ovakovog stanja ugrožava i zagađuje ne samo naše životno okruženje i prirodne ljepote, nego ugrožava mogućnost razvitka i rasta bruto društvenog proizvoda Hrvatske. Nije tajna ni da su ocjene Europske komisije upozoravajuće, tj. da nam današnje stanje, ako ga žurno ne promijenimo, može ugroziti proces približavanja Europskoj uniji. Dakle, pozdravljam praktičnost i sveobuhvatnost rješenja koja su u člancima ovog zakona, a veseli me u prilogu potpisana izjava o usklađenosti sa pravnim stečevinama Europske unije. Da je Vlada svjesna važnosti ovog problema i odlučna ga rješavati, iščitavam ga iz članka 13. stavak 1., 2. i 3. upravo oni članci koji su uznemirili kolegu Stazića u kojima se eksplicitno kaže da je gospodarenje otpadom od interesa za Republiku Hrvatsku. Eksplicitno je proglašen interes Republike Hrvatske. Time naravno i odgovornost. U stavku 2. država preuzima odgovornost za opasni otpad, a u daljnjem tekstu je linija odgovornosti sasvim preczno određena za sve vrste otpada i u slučajevima kada počinitelj incidenta zagađenja ostane neotkriven. I tada se točno zna tko šta mora poduzeti. Dobro došlu, potrebnu i pohvalnu odlučnost vidim i u stavku 4. članka 21. koji za slučajeve kada jedinice lokalne i područne samouprave u svojim prostorinim planovima ne odrede lokacije namijenjene zbrinjavanju, oporabi, odnosno recikliranju i skladištenju otpada, odluku će donijeti Vlada, stoji doslovno. To znači, nema više zabušavanja na tom planu i igranja jedne taktike da je najbolje da moje smeće bude u tuđem dvorištu. Posebno bi se osvrnuo na poglavlje 10. "Obveze i odgovornost proizvođača, proizvoda i proizvođača otpada". Danas sam, čitajući dnevni tisak primijetio dosta velik, uočljiv, bombastičan članak u kojem se proizvođači brinu da bi iz ove zakonske odredbe moglo za njih proizići popriličan trošak i onda nalaze argumentaciju da oni ne bi plaćali onaj ambalažni otpad koji plasiraju na tržište, dakle u Hrvatsko okruženje, nego samo onaj dio kako se sakupi. A kako se sakuplja vrlo malo, 10% možda onog što je plasirano oni bi time naravno imali manje troškove. Međutim, Hrvatska ne bi imala manje otpada nego još više. Dakle, nikako ne popustit takovim nastojanjima. Onaj tko proizvodi otpad i tko ga plasira on mora odmah pri tome platiti jedan postotak od kojeg ćemo financirati sakupljanje i deponiranje tog otpada. Moja je, isto tako, sugestija da se obavezno uz proizvođač, računajući prije svega na ambalažni otpad, uvrste i uvoznici jer oni kao i proizvođači uvoze proizvode u nekoj ambalaži koja onda završava po Hrvatskoj kao smeće koje onečišćuje naš ambijent. Trebaju odmah na ulazu, dakle pri carinjenju, to je najbolje platiti jednu taksu koja se odredi za sve što je potrebno da bi se taj otpad sakupio i deponirao, odnosno reciklirao ili na bilo koji drugi način zbrinuo. To što predlažem da se još dopuni dobro je iz 2 razloga. S jedne strane bi potaklo i proizvođače i uvoznike da više vode računa da racionaliziraju zapravo količine i vrste ambalaže, odnosno otpada, a s druge strane dobili bi znatna sredstva za nešto što treba puno novaca u Hrvatskoj s obzirom na neizgrađenost postrojenja za tu namjenu. I da zaključim, u ovom Zakonu ja vidim snažan instrument u rukama Ministarstva za zaštitu okoliša i svih sudionika njegove provedbe koji uz Fond za zaštitu okoliša te sredstva pretpristupnih fondova Europske unije zaista može pokrenuti Hrvatsku da se osposobi, opremi i stvarno pobrine za zbrinjavanje otpada, za čistoću lijepe naše. Ali ministrici bi preporučio još nešto. Da Ministarstvo pokrene jednu kampanju edukativno-promidžbene naravi, da se zapravo svo stanovništvo senzibilizira i mobilizira u tome. Jer uspjeh akcije, a ovo nije samo donošenje i izglasavanje Zakona nego iz toga zapravo slijedi i akcija, uspjeh akcije zaista ovisi o svakom građaninu, ne samo simbolično nego doslovno u kojoj mjeri će se i sam prilagodit potrebnim propisanim vladanjima i koliko će i sam utjecat na stvaranje jednog ozračja, da je zbrinjavanje otpada za nas izuzetno važno. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Damir Špančić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođi ministrice. Pa evo, ja ću vrlo kratko samo reći nekoliko rečenica o ovom Zakonu kojeg ću svakako osobno podržati i čestitam ministrici i suradnicima na zakonu i posebno me raduje ono što je ministrica u jednom od svojih obraćanja rekla, da zajednički trebamo rješavati problem. Dakle, praktično nudi svima nama ovdje koji smo u ovoj sabornici, ali i široj stručnoj javnosti suradnju što se može vidjeti da je i ugrađeno i u Prijedlog ovoga zakona. Ja neću govoriti o Milka čokoladi i onim ostalim, dakle, problemima. To je alu-folije i kako nju zbrinuti jer u područjima iz kojih ja dolazim, a to su zone iz područja od posebne državne skrbi, a to je otprilike ¼ Hrvatske, ima drugih problema. Mi težimo, dakle, da zbrinjavamo otpad kao razvijeniji krajevi Hrvatske. Prije svega, dakle, mislim na Zagreb jer su kolege o tome govorili i ja bih ovdje rekao nešto drugo i molio bih da me gospođa ministrica pogrešno ne shvati. Vjerojatno će se raditi o suradnji sa Ministarstvom obnove i razvitka, odnosno to je sada ovo Ministarstvo turizma i ostalo. Dakle, radi se o građevinskom otpadu. Naime, veliki broj objekata i, stambenih objekata i objekata, gospodarskih objekata na području Pakraca i Lipika ih je još oko 5 tisuća, da ne govorim o ostalim općinama iz Požeško-slavonske županije, a svakako da treba govoriti i o Banovini i o Kordunu i o istočnoj Slavoniji i o Lici i ostalim djelima Hrvatske gdje je rat učinio velike strahote. Dakle, u onom materijalnom smislu. Dakle, veliki broj objekata predstavlja ovoga trena veliku opasnost za lokalne sredine. Prije svega, to su zagađenje vodotokova. Znamo da na tim područjima ima jako puno vodotokova, ali i ovih 12 godina koliko je prošlo, 13 godina koliko je prošlo od uništavanja tih objekata zbog ratnih djelovanja sigurno da predstavlja jednu opasnost, dakle u segmentu o kojem, o Zakonu o kojem govorimo. Naime, to nije samo klasični građevinski otpad, znamo da tu ima i cijeli niz ostalih iz one kategorije posebnih otpada. Dakle, to je onaj članak 104. stavak 1. točka 3. Dakle, to su svi oni predmeti koji su se zatekli, dakle, u tim objektima. Svakako da i ti objekti imaju i onu sigurnosnu komponentu, a to je dakle sigurnost djece i ostalih ljudi koji tamo, kaže, žive na tim prostorima. Naime, imamo cijeli niz sela koje, gdje neće obnove biti, jednostavno neće biti, ali dakle u Zakonu o kojem govorimo morat ćemo ukloniti ove objekte. Pa bih zato molio, evo, i određenu pozornost dakle prema tim područjima i prema načinu rješavanja tog problema, dakle, uklanjanja tih objekata. U članku 9. stavak 4. Vlada može za gospodarenje pojedinim kategorijama otpada donositi i pojedinačne planove. Da li je to možda tu ugraditi ili negdje drugdje, to u svakom slučaju prepuštam vama. I sad ono drugo, a sigurno da i u uklanjanju, a to je ona ekonomska, financijska komponenta koja je važna za jedinice sa tih područja lokalne uprave, a to je uklanjanje tih objekata. Dakle, kampanje uklanjanja tih objekata sigurno da će pratiti i građevinska operativa pa tu vidim i višestruku korist jer cijenim da samo na području Pakraca i Lipika ima još oko 5 tisuća stambenih i gospodarskih objekata pa ako to pomnožimo sa otprilike 100 kubika, 100 kubnih metara, dakle, građevinskog otpada vidimo da se to radi o ogromnim količinama. Samim time dakle, možemo reći da će se zaposliti, da se može zaposliti lokalna građevinska operativa. Ja vjerujem da je u pretpristupnim fondovima upravo za ovu namjenu postoje i određena sredstva, a i ono što je posebno, a to je način, dakle, zbrinjavanje tog otpada, recikliranje i deponiranje tog otpada da li za nekakve velike infrastrukturne zahvate, itd., no to prepuštam struci. I za kraj, još svakako da jedanput pozdravljam i podržavam ovaj Zakon koji ste nam predložili gospođo ministrice i vaše Ministarstvo i molim zaista, evo, određenu pozornost znajući da će trebat posebna sredstva izdvojiti jer je to, dakle, veliko područje. Ali barem, evo dakle, određene prioritete koji će dolaziti sigurno iz županija i gradova sa tog područja. I ono što je vrlo važno, a na taj način ćemo zaustaviti ipak jednu depresivnu ratnu atmosferu koja je još uvijek ostala tim područjima dokle god su nam ti ratom razrušeni objekti. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zdravko Sočković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospođo ministrice i državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Zakon o otpadu koji je veoma važan za Republiku Hrvatsku, a s obzirom za neriješene probleme vezane za zbrinjavanje otpada. Problem zbrinjavanja otpada vjerojatno je jedan od najvećih problema lokalne samouprave koji nažalost ona neće moći riješiti sama bez velike pomoći države. Prvi cijelovit Zakon o otpadu u Hrvatskoj usvojen je 1995. godine, a novi Zakon o otpadu donešen je prošle godine. Temeljem Zakona iz 95. godine doneseni su i provedbni propisi, Pravilnik o vrstama otpada, po stupanju sa ambalažnim otpadom, Pravilnik o postupanju sa otpadom i drugi. Moramo biti iskreni pa priznati da provedba propisa o otpadu je vrlo niska, a ponegdje gotovo nikakva. Pri provedbi se nailazi na niz poteškoća što zbog nepreciznosti propisanih riješenja, što zbog nepostojanja odgovarajuće mreže građevina i uređaja za gospodarenje otpadom. Nemamo izrađene pravne osnove za pravedne naknade realnih troškova, ali ni poticajnih ekonomskih mjera za gospodarenje otpadom. Svakako da se slaba provedba Zakona osim navedenih razloga odnosi i na nedovoljne kapacitete, inspekcije, zaštite okoliša i nadležnih tijela uprave koji nisu u stanju sustavno pratiti i unapređivati provedbe ovih propisa. Svakako da na to velik utjecaj ima i razvijenost regije, odnosno ekonomska snaga svake županije. Kako nažalost dolazim iz županije koja recimo za Istrom, Zagrebom i sjevernom Hrvatskom zaostaje 30-tak% posve je jasno da mi trebamo ozbiljnu pomoć države za provedbu ovoga Zakona u Brodsko-posavskoj županiji. Na teško stanje u Hrvatskoj upozorava i Europska komisija koja smatra gospodarenje otpadom kao najproblematičnije područje zaštite okoliša u Hrvatskoj, gdje nas upozorava da postojeći provedbeni propisi nisu provedeni, da nemamo plan gospodarenja otpadom, da recikliranje i zbrinjavanje su nedostatni, sustav povrata i skupljanja nisu uspotavljeni, općenito sve to daleko od europskih standarda i normi. Osobno vjerujem kada bi za početak počeli izdvajati staklo, papir i metal i stime išlo u reciklažu, zašto imamo dovoljno kapaciteta, smanjili bi otpad na deponijama za 50%. Osim toga učinili bi još dvije dobre stvari. Usput razvijali bi gospodarske subjekte i prestali bi uvoziti otpad. U Republici Hrvatskoj godišnje prikupimo oko 60 tisuća tona papira, a godišnje uvozimo staroga papira za potrebe naše industrije u visini 500 tisuća tona. Svakako bi trebalo pojedinih artikala uvoznih opteretiti sa cijenom zbrinjavanja ambalaže. Prema procijenama u Hrvatskoj godišnje se proizvede oko 4 milijuna tona otpada, koji se odlaže u 125 registriranih odlagališta i nažalost, u velikom broju neregistriranih i divljih deponija. Želio bih izreći pohvale za ovaj prijedlog Zakona u kojem se vidi točna podjela odnosa između države, županije, općina i gradova, a Zakon u cijelosti usklađen i sa Europskom unijom. I zbog svega navedenoga smatram da bi svi trebali podržati ovaj Zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo, gospođo ministrice. Vi ste najavili u vašem uvodnom govoru najprije razlog za donošenje Zakona po hitnom postupku predloženoga Zakona, što ja u potpunosti podržavam. Ali nemojte se ljutiti ako ja rečem da ovaj Zakon još više podržavam iz razloga, odnosno iz analize stanja vezano za već naslovljenu temu i nadam se nakon usvojenja ovog Zakona u Hrvatskome saboru da će Hrvatska i još uvijek i ovakvom stanju je jedna od zemalja Europske unije, odnosno Europa ili staroga kontinenta koja je sigurno među prvima bez obzira na stvarno stanje i na, niti na analizu koja nam je već ovdje predložena u donošenju ustavna osnova za donošenje Zakona ... u ocijeni stanja. Stanje je sigurno zabrinjavajuće i mislim da podržavam zbog toga, još jednom naglašavam ovaj Zakon zbog analize stanja u kojem se nalazi Hrvatska država i nadam se da će i ona dalje i pored ovakve situacije biti zemlja primjer u članicama Europske unije i izvan nje. Budući da dolazim iz područja od posebnog državnog interesa i Brdsko-planinskoga područja gdje ova problematika je sigurno jedna od većih problema na tome području i susretala sam se ovoga ljeta i prošloga ljeta sa problemima vezano za odlaganje otpada, neću nabrajati gradove ni općine, odnosno male općine sa područja od posebnog državnoga interesa, koji sigurno imaju problem, ali riješenjem, donošenjem ovoga Zakona oni će biti u jednoj povoljnijoj situaciji, a pogotovo kad se osvrnemo na članak 41., odnosno dozvola za skupljanje, uporabu i zbrinjavanje otpada, pa svi članci 41, 42., 43. do 46. one su razradili ono s čim se suočavaju male lokalne jedinice. A pogotovo ne znam da li je to prihvatljivo gospođo ministrice dozvola za izdanje na određeni rok, a najduže na rok od 5 godina, zbog odgovornosti onih ljudi koji će dobivati ovakvu dozvolu, ja bi je smanjila za 3 godine, pa nakon jednog određenog razdoblja, odnosno nakon tri godine ja bih tu dozvolu tek onda izdala nakon pet godina, pa ću taj članak povezati i sa člankom 55. vezano za koncesije, upravo iz neodgovornosti onih koji dobivaju koncesije na 5 godina, ja bih u prvom, prvi koji dobiva koncesiju izdala mu, izdala koncesiju za tri godine. Iz razloga što koncesionari na području od posebnog državnog interesa i brdsko-planinskog područja nažalost su prekršili one zakone, odnosno natječaj koji je bio raspisan i proširuju svoju koncesiju, odnosno svoje područje protuzakonito, pa se često događalo da ovoga ljeta malo koja, mala općina na tomu području nije prosvjedovala, odnosno ljudi nisu prosvjedovali zbog prikupljanja otpada sa područja koje ne pripada koncesionaru, odnosno njegovu području. Evo to bi bio onaj razlog, smanjiti koncesiju prvi put sa 5 na 3 godine. I još ću se osvrnuti na čalank 18. što je govorio gospodin moj kolega Jure Bitunjac, a ja ću itekako potcrtati članak 18. stavak 2. ako osoba odgovorna za obavljanje komunalne usluge i održavanja čistoće u gradu, odnosno općini u skladu s propisom kojim se uređuje komunalno gospodarstvo ne zbrine otpad, kojeg je nepoznata osoba odložila izvan odlagališta, taj otpad će zbrinuti županija na teret proračuna grada, odnosno općine. Ne podržavam one počinitelje koji to čine. A da nema takvih počinitelja, onda ne bi kanjoni, rijeka, svi hrvatskih rijeka, rijeke Zrmanje, Cetine, Krke, Vrlike, itd. ne bi bili umjesto da se divimo njihovim lijepotama i lijepom kanjonu i toku već naslovljenih rijeka ukrašavaju hladnjaci, madraci, peći i da ne nabrajam koji otpad. I zato ovaj članak je sigurno neophodno potreban. Ako ga ne postoji mislim da će se događati ono što se često događa. Imala sam slučaj u mojoj općini i kad sam upozorila osobu koja je zadužena za komunalno gospodarstvo odnosno za čistoću da u susjedstvu se dogodilo da je otpad postavljen upravo uz prometnicu, da je to njegova odgovornost. Onda je on rekao da on ne može čuvati našu prometnicu odnosno malu cestu danonoćno, ne mora ali nisam sigurna da je čuvaju oni koji su zaduženi za čistoću u onom obimu koliko je to i dozvoljeno i prema ljudskoj mogućnosti. Nije dovoljno ono što se pjeva "Lijepa naša Hrvatska i obala Jadranska, više cvijeća manje smeća" i nije dovoljno samo na balkonima i parkovima njegovati cvijeće. Tek će onda to biti dovoljno kada svi oni koji obuhvaćaju, kojih se obuhvaća ovaj zakon odnosno svi oni koji bi trebali poštivati ovaj zakon, ne samo ministarstvo ili saborski zastupnici ili hrvatska Vlada. Svaki pojedinac u Hrvatskoj državi je obuhvaćen ovim zakonom i kad on bude primijenjen od svakoga našega pojedinca pa ovdje se često danas govorila i spominjala riječ reciklaža. Ja se nadam da u našim domovima pa evo u Gradu Zagrebu to rade svi saborski zastupnici da recikliraju svoj otpad, pa budimo mi primjer onima koji to ne čine pa ćete vidjeti da ovaj zakon koji se donosi po hitnom postupku učinit će ono da Hrvatska država i u ovakvom stanju će biti još uvijek primjer zemljama Europske unije ili izvan njenih granica. Hvala vam.
Replika uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospođa Babić-Petričević govoreći o trajanju koncesija zalaže se da bi se eventualno koncesije odnosno da koncesionari bi trebali raditi na kraći vremenski rok odnosno tri godine. Ja mogu reći vrlo odgovorno i jasno i precizno da oni koji žele ići u koncesiju imaju dosta visoke troškove odmah u startu i ako žele na bilo koji način vratiti ono što su uložili a svi se bave poslom da bi nešto i zaradili i vratili uloženo onda ne treba biti pet nego čak povećati. A postoje drugi načini da onima koji ne rade u skladu sa ugovorom o koncesiji da im se oduzme pravo i da se raskine ugovor odnosno da se takav ugovor dodijeli nekom drugom trgovačkom društvu koje će svoju djelatnost obavljati u skladu i sa ovim zakonom, podzakonskim aktima i sa ugovorom koji potpišu.
Odgovor na repliku.
Kolega Korenika, ne sumnjam u velike troškove koncesionara koji dobivaju koncesiju ili će dobivati za tri ili pet godina. To ne znači da se može njihova odgovornost smanjiti i da mogu činiti ono što čine. Pa mislim da i zakonom se mogu privikavati na ono što je neophodno potrebno a to je da i oni poštivaju zakon i ono područje koje oni dobivaju. To sami vi znate, ne samo u onom dijelu gdje sam danas pripomenula budući da sam stalno spominjala područje od posebnog državnog interesa i brdsko-planinska područja, to se nažalost događa u cijeloj Hrvatskoj. Pa moramo i one koji dobiju koncesiju učiniti i da nam oni budu primjer.
Zahvaljujem. Sa ovim smo završili dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati. Na redu je uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o otpadu. Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena gospođo ministrice. Dakako, već iz brojnih istpua i predstavnika klubova, a i zastupnika u pojedinačnoj raspravi nedvojbeno je izrečen stav kojega i ja podržavam da je pred nama jedan od značajnih zakona koji i ne treba biti samo zbog nekakvog pritiska ili uvjeta koje trebamo ispuniti radi priključenja Europskoj uniji, već bih rekao da on mora biti i plod i produkt naše svijesti, naše želje i naših opredjeljenja da zaštitimo čovjekovu sredinu. Ja sam siguran da rješenja koja se nude u ovom Prijedlogu zakona su ispred vremena u kojem živimo, ali radi čega? Radi toga što smo vjerojatno kroz protekla desetljeća kaskali upravo za vremenom i uprkos svemu na našu sreću prirodna sredina u Hrvatskoj nije devastirana do one mjere u kojoj je u nekim drugim zemljama, ali zbog svijesti da smo dužni sačuvati je, da ovo što imamo da smo zapravo posudili od naših unuka, a ne naslijedili od naših očeva i djedova. Na nama je obveza da im uz održiv razvoj, našim unucima tu sredinu vratimo u mjeri u kojoj je to maksimalno moguće sačuvati. Radi se o nečemu u danas globaliziranom svijetu, jasnoje da jednostavno mora doći po meni do redistribucije zarade ili profita ili kako god hoćete, od proizvođača preko prerađivača do distributera mnogih dobara jednostavno mora doći do redistribucije profita i mora se profit stvarati i na nekim drugim djelatnostima, a to je obrada ovih sekundarnih sirovina. Ja ću o tome nešto više govoriti kad bude na dnevnom redu točka Prijedlog za istupanje Republike Hrvatske iz projekta Družba Adria i zato danas po ovoj točci ne bih šire to obrazlagao. Međutim, želim reći sigurno da svaki dio naše domovine valja sačuvati, valja sačuvati jezera, rijeke, šume, planine, ali obzirom na kraj iz koga dolazim ukazat ću na neophodnost i potrebu zaštite Jadrana i ukazati na neke opasnosti koje smo, kojima je Jadran izložen zapravo, na njegovu devastaciju. Radi se o jednom prirodnom resursu, recipijentu velikih i ogromnih mogućnosti, ali ne neograničenih i što prije shvatimo da ga treba zaštiti to bolje za nas i za one koji će doći poslije nas. Paljativne mjere koje su poduzimaju ne mogu dati konkretne rezultate i radi toga je dobro donijeti i ovaj zakon da bi se među ostalim sačuvalo i bogatstvo kojega imamo u obliku Jadrana. Dovoljno je malo zaroniti u plave dubine i vidjeti o čemu se zapravo radi, na koj način je morsko dno betonirano zapravo, običnim najlon vrećicama, da ne govorim o otpadu uzrokovanom odlaganju, deponiranju u more, bacanju sa brodova, nepoovratne ambalaže i tome slično. I da bi međunarodna pomorska organizacija doskočila ovim problemima Međunarodna konvencija o sprečavanju zaštite, o sprečavanju zagađenja mora sa brodova je uvela jedno vrlo praktično rješenje i radi toga zapravo to tu ističem, uvela je tzv. osobnu kartu otpada. I zna se svaki brod koliko ima članova posade, zna se koliko dnevno po jednom čovjeku se proizvodi krutog otpada, zna se koliko otpadnih voda brod primjerice prevozi u svojim kaljužama, zna se koji su kapaciteti separatora otpadnih voda i na brodu postoje egzaktne knjige, dokumenti tog otpada, knjiga smeća i knjiga tekuućeg otpada iz kojega se točno vidi u određenom periodu kolika je količina otpada koja je proizvedena i dolaskom u luku brod mora predati količinu otpada koju je proizveo u toku putovanja, mora predati onu količinu tekućeg otpada kojega je proizveo u toku putovanja. Taj otpad mora biti prihvaćen sa strane ovlaštene organizacije i taj otpad mora biti u brodskim knjigama koja se zove knjiga uljiva, odnosno knjiga o smeću ovjeren da je to zaista ovaj i preuzeto, pa prema tome, nema više mogućnosti posada broda da odlaže to u more, da baca u more i da zagađuje čovjekovu sredinu i na taj način postoji mogućnosti kontrole toga otpada, njegovo kretanja što smatram da je značajno i tu se zapravo radi o redistribuciji profita, jer kad broj "Jadrolinije" nacionalnog brodara dođe iz Rijeke u Split ili obratno ili u Pulu ili u neku drugu luku, onda više onaj otpad koji je nepovratna ambalaža koja je nekad završavala u more, više se ni slučajno ne može desiti nego da predaju u luci i zato plaća. To je ta redistribucija otpada i što prije to shvatimo, to je bolje za nas i u daljnjoj razradi ovog zakona podzakonskim aktima i pozitivnom praksom ukazujem eto i na ovaj problem, jer moramo doći u situaciju da postoji katastar otpada i da postoji zapravo osobna karta tog otpada kako i na koji način je zbrinuta. Pridružujući se svima onima koji su u tom pravcu i diskutirali, dakako da osobno se zalažem i podržavam donošenje ovog zakona koji će zaštiti u maksimalno mogućoj mjeri ove resurse koje još uvijek imamo na raspolaganju. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odnos čovjeka prema prirodi u stvari karakterizira suvremeni način gledanja, prije svega na čovjekov odnos prema prirodi, a zasigurno Prijedlog zakona o otpadu pridužuje se svim onim rješenjima zakonskim prijedlozima koji pokušavaju napraviti ravnotežu u načinu korištenja najvrednijih prirodnih resursa, jasno u cilju da se oplemeni i djelatnost, ljudska djelatnost, ali sa temeljnim ciljem da se zaštiti prostor i one vrijednosti koje uživaju poseban odnos. Ovaj Prijedlog zakona o otpadu naravno treba sagledavati nešto šire, jer i njegov kontekst je u naravi pa i u shvaćanju daleko širi od samog konteksta zakona, pa ja ću se više osvrnuti na onaj dio koji se odnosi na priobalje i otoke i pritom ću pokušati napraviti određenu odnos sa nekim drugim zakonima, prije svega Zakona o prostornom uređenju koji na svoj svojevrstan i specifičan način naravno podupire ovaj zakon kao što i Prijedlog Zakona o prostornom uređenju podupire i imaju u stvari ista ishodišta u svojim ciljevima. Oni žele osigurati jednu kvalitetu življenja, kvalitetu korištenja resursa i oni praktično projiciraju i govore o određenom prenošenju tih naslijeđenih vrijednosti za buduće generacije. Zašto kažem da ću govoriti u kontekstu priobalja, otoka? Iz razloga što upravo taj dio naše domovine je sa pravom, sa pravom i percipiran i u samom Zakonu o prostornom uređenju sa posebnim vrijednim predjelom, prije svega mislim na otoke, prije svega mislim na priobalje i njegov temeljni cilj je da stvori ravnotežu između potreba, ravnotežu između želja i ravnotežu između mogućnosti tog prostora koji je sam po sebi limitiran. I ono što je dobro, što se na neki način kao jedna glavna ideja provlači u zakonu koji uređuje prostor je da je taj dio Jadranske obale takve, da je tako nazovem, pokušava sagledavati kao jedinstvenu urbanističku cjelinu. S time ono želi kazati da je taj prostor u svojoj potpunosti vrijedan i da ga je normalno tako potrebno tim prijedlozima mjera zaštite i primjene zakona zaštititi. Prijedlog Zakona o otpadu također govori o svemu onome što se nadovezuje na taj zakon. Onaj dio koji po meni nije dostatno sagledan u ovom Prijedlogu Zakona o otpadu, kad se govori o vrijednostima koji su prije svega vezani za more, otoke i našu obalu je, jest jedna činjenica da mi uistinu na kopnenom dijelu u velikim gradovima, nama su poznati veliki proizvođači, koji su jasno i reproduciraju onaj nus proizvod, a to je otpad i mi njih možemo definirati, možemo ih temeljem ovog zakona restriktivno pozicionirati da trebaju i plaćati taj nus proizvod koji oni proizvode. No na moru se događa, to je Hidrografski institut u više navrata konstatirao da se u posljednje vrijeme ako prolazite, boravite pa se nalazite na onim otvorenim stranama hrvatskih otoka vidite gotovo u svakoj uvali, na svakom otoku, ogromne nakupine naftnih derivata određenih organizama koje je donijelo more. Radi se o jednom sustavnom i višegodišnjem onečišćenju mora koje dolazi na razno razne strane. Naime, želim povući jednu sintagmu između činjenice da mi želimo donijeti zakon koji treba korespondirati sa europskom praksom. Znači on ima za cilj da bude jednako djelovanje zakona koji će se donijeti u Hrvatskom saboru sa onim koji će se donijeti u susjednoj državi Italiji ili bilo kojoj zemlji Europske unije. S time želimo pokazati ne samo našu privrženost tim rješenjima koje ima Europska unija, nego želimo kazati da je nama stalo do tih najvrednijih prostora. No nažalost, vrlo je teško i upravo zato i iznosim ovaj primjer da zagađenje mora ima jednu svoju specifičnost koja se u konačnici opet iskazuje bilo na otocima, bilo na mjestima koji se nalaze uz otoke ili uz obalu i da je jedna ogromna količina tih onečiščivaća koji napadaju naše najvrjednije prostore, radi se o prostorima uvala, koji poslije, ako poslije velikih nevremena ili poslije desetodnevnog juga pogledate kako izgledaju naši otoci koji su izloženi tom dijelu, onda vidite jednu ogromnu količinu onečišćavanja. A same lokalne samouprave nažalost na tim otocima koje su jasno jednake svojoj snazi, odnosno jednake broju pučanstva koje živi na tim otocima, ono je jasno malo. I zbog toga ja mislim da se ono naprosto nije u mogućnosti nositi sa tako velikim teretom i tako velikim problemom. I zbog toga bi za taj prostor koji smo sa pravom proglasili posebnim u odnosu na neke druge trebalo imati i posebne mjere koje bi trebale prije svega reflektirati da te nepogode koje se događaju, a koje u značajnoj mjeri utječu i na turistički ugled i imidž Hrvatske, utječu na kvalitetu života i boravka, utječu na floru i faunu, utječu na jedan prirodni ciklus, jer naravno da nije prirodni ciklus kad izađete na jednu plažu iz koje nemate pristup sa niti jedne strane nego sa morske i da se ne možete iskrcati na obalu jer ćete biti prepuni onog naftnih onečiščivaća, svaki gotovo kamen i polutak tog kamena je prekriven tim crnim zlom kojega je vrlo teško očistiti. Zašto govorim ovo? Zato što duboko vjerujem da će veliki gradovi koji imaju ne samo veliki broj stanovnika, velika financijska sredstva, pa i veliki interes građanstva i javnosti da će oni uspjeti riješiti pitanje prikupljanja, pitanje organiziranja prikupljanja otpada, pa i rješavanja tog otpada na jedan primjereni način. Ostaje pitanje onih, upravo prostora koje u drugim prostornim dokumentima taj prostor nazivamo najvrjednijim, a bojim se da se to lokalno stanovništvo i ta asocijacija koja je naslonjena na njega nije sposobna sama nositi sa tim problemima koji će biti rastući, jer povećanjem broja plovila, povećanjem broja ljudi koji plovi tim morem, jasno da povećava se i rizik upravo od takvog onečišćivanja tog prostora. I upravo zbog toga ja predlažem, da li je to moguće u okviru postojećeg zakona ili kroz mjere koje će samo ministarstvo propisati da se određene mjere moraju posebno usredotočiti upravo na ta rješenja, jer kažem lokalne samouprave nažalost nemaju dostatna sredstva, a niti mogućnosti da to riješe. Sasvim drugo pitanje je pitanje kako na otocima rješavati pitanje organiziranog prikupljanja otpada, njegovog uništavanja, odnosno njegovog sortiranja ili premještanja. Postojalo je prije, baš u Šibensko-kninskoj županiji jedan čitav projekt koji je izazvao silne polemike, puno se o njemu govorilo kao pilot programu koji bi trebao riješiti spalionice na otocima, koji bi trebao biti komercijalan, koji bi trebao biti od Prevlake do Umaga. I nažalost zapeli smo na tome da li je pitanje naše sebičnosti ili zbog toga što je jedan povratnik se odlučio na jedan takav projekt ili je u pitanju nedostatnost projekta, ja to ne znam, jer nisam stručnjak za to. Ali u svakom slučaju, mislim da moramo otvoriti jedne nove perspektive kako se nositi s time na našim otocima, jer …
Kolega hvala lijepa.
Dozvolite samo da završim. Jer ukoliko ne budemo upravo na tom dijelu dali ona rješenja koja će biti u korist tih otoka i tih vrijednosti koje smo i sami iskazali kao najvrjednije, tada naravno ni smisao ovoga zakona niti njegovog usklađivanja sa Europskom unijom ne bi bio najbolje rješenje za same građane. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić Vukičević. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine predsjedniče i gospođo ministrice, uvažene kolegice i kolege. Ne znam možda mi je promaklo, ali zapravo danas u ovoj raspravi o gospodarenju otpadom i na neki način o svim tim problemima odlaganja i obrada otpada mislim da nismo čuli jedan termin koji mi se čini ovako posebno interesantan a to je zapravo termin smeđeg zlata. Otpad je danas definitivno smeđe zlato i imali smo već u prethodnim raspravama prilike čuti da se pravilnom obradom iskorištavanjem a prvenstveno odlaganjem takvoga otpada zapravo mogu ostvariti i neki profiti koji nam dalje mogu pomoći u zaštiti okoliša. Činjenica je da svi proizvodimo otpad i činjenica je zapravo da ne možemo tražiti rješavanje tog golemog provlema izvan našeg dvorišta. Često zapravo čujemo da se ljudi slažu sa problemom da se riješe različita odlagališta bez obzira o kojoj se vrsti otpada radi ali svejedno kad dođe pitanje o izboru lokacije često čujemo pa zašto baš u mojoj općini, u mome gradu ili u mojoj županiji. Osobno, članica sam Odbora za pritužbe i predstavke građana i jedan takav slučaj imali smo prilike razmatrati i na sjednici odbora. Ono što se meni osobno čini da je važno istaknuti u ovoj raspravi jest zapravo potreba kao prvo edukacije. Naravno da to gospođo ministrice nije u vašem resoru ali dozvolite mi da ipak u ovoj raspravi kažem da sve nadležne institucije, svi nadležni organi bi ipak trebali malo više poraditi na edukaciji, na edukaciji zapravo od predškolske dobi do najstarije životne dobi jer naime samo tom pravilnom edukacijom postat ćemo svjesni tog golemog problema odlaganja otpada i na kraju krajeva nekih rješenja koja se primjenjuju ne samo u Europi nego zapravo i u vaneuropskim zemljama. Jednako tako, zaštiti okoliša mislim da možemo najviše pomoći ako doista otvorimo reciklažna dvorišta i reciklažna dvorišta povežemo sa onim institucijama, sa onim tvrtkama koje zbrinjavaju taj otpad. I na posljetku kao recimo eto treću mjeru za koju smatram da bi mogla pomoći u ovom velikom problemu je zapravo da i samo ministarstvo da jedan dodatni poticaj jedinicama lokalne samouprave za nabavku kontejnera za odvojeno prikupljanje otpada. Zapravo danas bi ljudi, ipak mislim da postoji ta razina svijesti, možda i odvojeno sakupljali otpad ali zapravo nemaju taj otpad kamo staviti odnosno ako se radi o urbanim sredinama pa i o ruralnim zapravo bi otpad trebali staviti u vlastiti automobil i naravno kilometrima voziti u potrazi za kontejnerima. To znam da isto tako nije u ovlasti ministarstva ali u obliku nekakvog naputka pa i te eto sustavne edukacije mislim da bi se isto po tom pitanju moglo puno toga napraviti. Jednako tako htjela bih nešto reći eto i o problemu s kojim se mi suočavamo u Gradu Zagrebu kao što smo to čuli već puno puta danas radi se naravno o našoj pokretnoj spalionici Puta. Naime, 2002. godine u ljeti eto imali smo taj ekološki akcident i nažalost do dana današnjeg ništa nismo uspjeli riješiti na tome području. Znam da dolazi zapravo do sukoba mišljenja pa i interes između nadležnog ministarstva, između inspektorata i Grada Zagreba i zapravo Puto koliko ja imam saznanje još uvijek nema sve potrebne dozvole da bi nastavio sa radom. Što zapravo imamo u tom međuprostoru? Nažalost samo to da se taj opasni otpad koji se tamo trebao spaljivati gomila. A sve bih vas podsjetila da je požar u toj spalionici nastao upravo u skladišnom prostoru i da nije ni na koji način taj požar vezan uz sam proces termičke obrade tog opasnog materijala. Smatram da zapravo svatko treba dati svoj doprinos u naporu da se to pitanje riječi jer eto mislim da neću pogriješiti ako kažem da smo ipak u Zagrebu svjesni da svoj otpad doista moramo sami i zbrinjavati. Ne tuđi otpad, ali svoj doista moramo. Naravno da smo protiv uvoza otpada, naravno da smatramo da se barem na regionalnom principu takve spalionice moraju postaviti u drugim hrvatskim regijama ali kakav zapravo poticaj dajemo drugim hrvatskim regijama ako ne nalazimo načina da upravo na razini Grada Zagreba a postrojenje imamo taj projekt zapravo privedemo svrsi i sav onaj otpad koji se eto danas samo deponira i kada opet može doći do takve zapaljive reakcije zapravo eto ne radimo dobro niti za Hrvatsku niti na kraju krajeva za okoliš općenito. I s obzirom na eto raspravu koja je do sada provedena dopustite mi još samo jednu opservaciju. Mislim da ovaj zakon koji je pred nama daje jedan kvalitetan poticaj, jedno dobro rješenje o tome kako zapravo općinu, grad ili županiju potaknuti na to da upravo na području, na svome teritoriju ima jedan prostor, dakle prostor za zbrinjavanje komunalnog i drugog otpada. Naime, radi se o toj ekološoj renti koja se isplaćuje građanima na području koje je posebno ugroženo i to zbog umanjene vrijednosti nekretnina. Ja bih u tom smislu eto istaknula pozitivan primjer zagrebačkog Jakuševca. Grad Zagreb je uspio sanirati to smetlište koje nažalost eto od 50-tih godina na ovamo nije bilo do sada sustavno zbrinjavano iako je tamo isto bilo puno problema i prosvjeda građana. Grad Zagreb se zapravo odlučio za jedan humani pristup i u dogovoru s građanima koji su dobili ne samo ekološku rentu organizirao zapravo jedan model poboljšanja kvalitete života tako da naši sugrađani na području Jakuševca danas imaju kvalitetne uvjete života, dakle od komunalija, vode, kanalizacije, plinofikacije koje se oni zapravo žele priključiti na toplinsku mrežu i na taj način se grijati do izgradnje i popravljanja objekata koji služe u društvene svrhe. Danas je to zapravo jedna gradska četvrt koja je uređena gotovo po svim europskim standardima. Mještani nisu nezadovoljni tretmanom Grada Zagreba i eto usuđujem se reći da je to zapravo pravi oblik kako pomoći i drugim sredinama upravo na taj način, upravo tim modelom kako da i druge sredine uspiju riješiti pitanje zbrinjavanja komunalnog otpada. Naime, eto činjenica je da građani iako ne vole živjeti u blizini smetlišta danas sve manje imaju protiv toga da žive zapravo u jednom okolišu o kojem se sustavno vodi briga pa makar u njihovom dvorištu bilo i smetlište. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege! Svjedoci smo da usred turističke sezone spaljuje se smetlište pa Grad Biograd, Općina Pakoštane, sama magistrala, dolazi do zastoja na magistrali od dima i od smrada ne mogu živjeti. Ugrožavaju se životi ljudi, stoke a u samoj blizi par sto metara od toga su i poljoprivredne površine koje se obrađuju i na kojima ljudi rade i žive. Vrsta i štetnost otpada je vrlo upitna jer nitko ne kontrolira a nema ni mogućnosti za to što sve završava na tom otpadu od lijekova iz bolnica, herbicida, pesticida i tko zna što još. Prema tome pod hitno treba ovaj zakon saživiti da se odlagališta koja imaju uvjete urede prema važećim zakonima a ona koja to nemaju da se zatvore i saniraju. No najveći problem je to da ne mogu male općine i gradovi sami rješavati te probleme što je u zakonu rečeno. Treba imati studije koliko stanovnika i drugih proizvođača otpada treba za ekonomske uvjete stvaranja modernih građevina za skladištenje, oporabu i zbrinjavanje otpada. Treba voditi računa da ne može svaka općina ili gradić praviti svoje deponije i tako građane dovoditi, dovode do toga da izbjegavaju plaćanje, odvođenje otpada pa imamo nelegalne deponije koje faktički guše okoliš i periferiju skoro svih naselja u Dalmaciji. Mišljenja sam da Ministarstvo treba odrediti koliko modernih deponija treba na nivou cijele Hrvatske i tako zaštititi građane od nenormalno visokih cijena komunalija što smo svjedoci u pojedinim gradovima i općinama. I zbog ovakvog stanja pozdravljam donošenje ovog Zakona te se nadam da ćemo sa njim urediti kaos koji vlada po pitanju zbrinjavanja otpada u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Ja sam malo prije pročitao Nikola Vuljanić ali tako je napisano, nije se javio Nikola Vuljanić nego kolega Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo. Ništa, nije problem u lapsusu nikada. Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena ministrice, kolegice i kolege pri kraju rasprave o problematici komunalnog otpada u Hrvatskoj nepotrebno je ponavljati sve one teze o aktuelnosti i akutnosti problema kojih se vidi i kroz to što je taj problem od Europske unije postavljen kao broj 1 problem Hrvatske i sad ako i nije problem broj 1 Hrvatske ja vjerujem da će se ministrica složiti da je u Primorsko-Goranskoj županiji to poprilično velik, a ja bih rekao u smislu razvojnih perspektiva šireg sjevernojadranskog područja sigurno problem broj 1. Jer ako Hrvatsku u budućnosti gledamo, a ja je gledam kao, između ostalog proizvođača zdrave hrane i kao turističku destinaciju broj 1 Europe onda problem otpada moramo urgentno riješiti, a ovako kako stvari idu sa time to neće tako biti. I zbog toga ja ovaj zakon iz svog kuta gledanja smatram dobro došlim ali ga istovremeno i smatram i dobrim i boljim u odnosu na zakone od 1995. i 2003. Držim da se ovaj zakon oslanja na strategiju i da se s tim zatvara jedan krug rješavanja ovog problema, vrlo logično i naravno kvalitetno. U raspravi je istaknuto da je upitnost aplikacije i toga da li će se sva rješenja moći primjeniti. Ja se sa dijelom diskutanata u tom smislu slažem ali sigurno je da to ne mijenja potrebu da donesemo ovakav zakon jer je problem primjene zakona kao i svih ostalih propisa i ... [[Govornik se ne razumije.]] u Hrvatskoj, problem funkcioniranja nas kao pravne države i u ovom slučaju problem je funkcioniranja lokalne samouprave i toga da li je lokalna samouprava spremna odgovorno izvršavati svoje ovlasti odnosno mislim da u ovoj raspravi treba ponoviti to pitanje jesmo li za odgovornu decentralizaciju ili je decentralizacija ono za što se zalažemo pro forme odnosno kad se dijele slatkiši onda smo za decentralizaciju a kad se kakav gorki kesten treba progutati onda baš i nismo. Iz tog razloga mislim da će ove odredbe u kojima će Vlada morati posezati za svojim zakonskim pravom da rješava ono što neće rješavati se jer će se odugovlačiti i dovoditi neke krajeve u probleme, mislim da će Vlada biti suočena s time da ne brine samo o opasnom otpadu nego će morati ozbiljno i dalje brinuti i o komunalnom od pritisaka u smislu donošenja lokacija, građevinskih dozvola do svega ostaloga. Iz opće rasprave o problemu otpada rekao bih da se kao, da se slažem sa nekim stvarima koje su iznjete u raspravi, a i sam držim da je tako. Mislim da Hrvatskoj treba 4 do 6 ozbiljnih i velikih deponija komunalnog otpada i da bi to trebalo biti naše strateško opredjeljenje. Isto tako mislim da će Hrvatskoj u budućnosti trebati dvije spalionice koje će isto tako upotpunjavati problematiku zbrinjavanja i isto tako mislim da kao odgovorni ljudi i kao zastupnici svagdje pa onda i na terenu i kad nastupamo kao aktivisti svojih stranaka moramo ljudima govoriti da je cijena koju danas plaćaju kao građani za zbrinjavanje komnalnog otpada prošlo svršeno vrijeme i da slijedi period udvostručenja čak i nešto više od toga da bismo kvalitetno mogli isfinancirati ono o čemu nam ovisi budućnost. Isto tako dugoročno i veoma skupo, jako podržavam, zdušno podržavam koncept otoci bez dopinija kada se za to u ovoj državi steknu svi ukupni uvjeti, ali tome moramo programski pa onda i zakonski apsolutno tendirati. Što se tiče zakona on zaista dobro uređuje čitav niz područja kao što je kategorija, vrsta, liste otpada, kao što je redoslijed prioriteta u gospodarenju, nadležnosti i odgovornosti. Dobro su definirane, pitanja vezana za, dakle za deponije i isto tako ja ću za razliku od nekih diskutanata reći da ja ozbiljno podržavam jačanje, jedno lagano, umjereno jačanje uloge županije što ovaj zakon na neki način donosi iz jednostavnog razloga da se tu barem neki balast prema neodgovornostima u pojedinim mini sredinama, općinama i gradovima, da se u tom pravcu omogući da županija isto tako u jednom dijelu može, može intervenirati. I pri kraju rasprave želio bih istaći nešto i zbog javnosti i zbog vas gospođo ministrice a to je da, mislim da mi je kao zastupniku iz naše županije dužnost reći nekoliko riječi o Sovjaku, o Crnoj jami iz razloga što to hrvatska javnost treba znati. Ja apsolutno mislim da vi i vaše Ministarstvo sagledavate problem, znate ga i krenuli ste putem da ga se rješava. Činjenica je da na 6 kilometara od Kvarnerske obale, negdje poteza Kvarner, Preluka, Opatija imamo jezero kemikalija u krašu, to je kraško područje. Kuća, moja obiteljska kuća je kilometar i pol zračne linije od dva deponija ali jedno je komunalnog otpada tehnološkoga koga je punila naravno propala riječka industrija, ali punila ga je INA koja nije propala, koja je visoko profitabilna i mislim da je pitanje i odgovornosti i u sanaciji INA-e otvoreno i da ga se ne treba zaboraviti ni danas kad je djelomično prodana. To je kraški teren između Crne jame, Sovja i Kvarnerskog zaljeva, postoji jedna velika spilja koju su hrvatski arheolozi istražili još 1930. godine. Zove se Zametska spilja. Dakle radi se o terenu punom pukotina i spina. Što bi se desilo da sadržaj Crne jame, Sovjak provali u Prelučku uvalu? Mogli bismo reći doviđenja ne određeno vrijeme, bolje da ne govorim čemu. Iz tog razloga završavam svoju raspravu podržavajući ovaj zakon. Apsolutno podržavam i vaše aktualno nastojanje pri, mislim Ministarstvo je na našem terenu prisutno. Mislim da Crna jama, Sovjak mora biti od prioritetnog značaja jer ako se s njom desi incident to neće biti niti incident Viškova, općine na čijem je teritoriju, niti Rijeke niti županije. To će biti hrvatski incident sa velikim nesagledivim posljedicama. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče i cijenjena gospođo ministrice. Evo ja ću vrlo kratko reći nekoliko riječi. Naime ovaj zakon je, stvarno jedan skup najviših standarda iz domena, iz ovog područja koje smo mogli, koje smo mogli vidjeti. Zakon je prvo cjelovit, on regulira materiju po, po svim osnovama dakle od, i po svim vrstama otpada, i na svim razinama odgovornosti. Dakle od Ministarstva do lokalnih sredina. Međutim dakle o samom Zakonu sve najbolje i mislim da u svakom slučaju ja ga podržavam i mislim da je on skup dobrih rješenja, međutim smatram potrebitim reći nekoliko riječi da je on na neki način ipak ispred vremena. Dakle, ja se bojim, ja se bojim da on ne izazove u primjeni u praksi probleme kao što je izazvao i zakon, i uredba temeljem zakona o prostornom planiranju, gdje je zapravo cijelo područje od interesa, dakle od posebnog interesa, došao u jednu blokadu, tako da smatram da se treba dobro sagledati ovaj prijelazni period, dakle prijelazni period od kada treba zakon stupiti na snagu, da se ne dogodi nešto čemu zapravo, čemu se, što mi ne bi htjeli. Naime, pitanje je koliko su sadašnji koncesionari koji se bave prikupljanjem, odvozom i zbrinjavanjem otpada spremni, odnosno koliko su oni tehnički, kadrovski i na svaki načiin pripravni da se u predviđenom roku koji je zakonodavac predviđa prilagode ovim zakonskim propisima. Što će se dogoditi, što će se dogoditi u koliko takav nekakav koncesionar sadašnji ili budući nije spreman ispuniti te uvjete. Dakle, da se ne dogodi nekakav vakuum i problemi zbog kojih bi mogli imati u prostoru velikih problema. Drugo, mislim da ovdje je i kolega Peruško govorio o problemu zbrinjavanja otpada sa brodova. Mi smo pomorska zemlja, imamo jako puno plovnih objekata koji krstare i plove našim akvatorijem, i oni su također veliki proizvođači otpada i mislim da bi u ovom zakonu trebalo naći nekoliko odredbi koji bi regulirali tu problematiku, jer otpad sa brodova koji oni proizvode stvraju velike probleme u prostoru, odnosno u našem akvatoriju. Drugo što bih možda dao na razmišljanje je pitanje građevina kojih se ovdje spominje u zakonu, građevina za zbrinjavanje otpada na našim otocima. Naime, gledajući idilično, odnosno gledajući idealno, svakako, ja se također načelno zalažem da naši otoci kao biseri budu bez tih građevina za zbrinjavanje otpada, međutim u praksi ili u nekom prijelaznom razdoblju mislim da će nam to izazvati velike probleme. Ja nisam siguran da će recimo otok Lošinj u tako skoroj budućnosti svoj otpad odvoziti na centralni županijski deponij u Marišćini u Rijeci. Nisam uvjeren u to, vjerujte mi, a ne vjerujem da će to isto otpad sa otoka Raba ili sa otoka ne znam Paga ili nekog durgog udaljenog otoka. Dakle, tu treba, taj problem treba možda malo kompleksnije sagledati, da ne bi se našli u problemima, kažem sličnim kao onim koje je prouzročio Zakon o prostornom planiranju, odnosno Vladina uredba. Eto, uz ova razmišljanja i stvarno dobronamjerne sugestije kojima se mi u lokalnoj sredini susrećemo u praksi, mislim da je ovaj zakon vrlo jedan stvarno vrijedan i dobar dokumenat koji ovu problematiku rješava na jedan cjeloviti način i uz ovakve jedne eventualno primejdbe i sugestije, mislim da se on može podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ja vam se zahvaljujem na svemu što ste do sada rekli. Očito je da podržavate glavne intencije ovog zakona, da proizvođač plaća, da se reciklaža što bolje obavlja, znači da stvarno krenemo na ozbiljno odvojeno prikupljanje, da ćemo na taj način i smanjiti otpad, a država će u svemu tome maksimalno pomoć, koliko god bude, koliko god bude mogla. Mi ćemo i dobili smo neke amandmane, neke amandmane ćemo i prihvatiti, tako da poboljšamo i onaj dio koji smo eventualno, di smo možda mogli i nešto bolje napisati, ali dobro je da se podnesu amandmani i da se onda nešto može i velim prihvatiti. Ono što mislim da bi trebalo odgovoriti na ove dvije, tri stvari. Naime, činjenica je da će otpora provođenju ovog zakona biti. Ja sam danas isto govorila o nekim otporima na koje smo već naišli kad smo sam zakon onaj radili, međutim, mi svi zajedno moramo raditi na tome da jednostavno smanjimo taj otpor, da ljude uvjerimo u to da je to u interesu svih nas, a ne samo pojedinaca. Ono što nam isto tako fali, to je inspekcija. Mi raspisujemo, kao što ste vidjeli do sada već u dva navrata natječaje za inspektore i tu i vas molim isto tako, kad vidite da na vašem području raspisan natječaj za inspektora zaštite okolišta, možda se mogu naći ljudi koji bi se ipak još uvijek željeli raditi u upravi. Ja znam da je puno ljepše vjerojatno svugdje drugdje, ali uprava zahtjeva određeno i znanje i određena, ali ima male plaće, pa je onda to veći, veći problem. Eto, tu nam svi zajedno možete, ovoga, možete puno pomoći. Što se otoka tiče, mi nismo napisali da na otocima ne mogu biti deponiji, ali smo napisali da one moraju biti isto tak sanirane, ne mislimo da se to može riješiti u roku od godinu ili dvije, ali je sigurno da naša krajnja želja je ta da na otocima ne budu izgrađene velike deponije, da se tamo samo prikuplja određeno vrijeme otpad i da se taj otpad onda prevozi. Ali jasno da će to ovisiti i o svakom otoku posebno, ako netko može organizirati sve onako po propisu kako treba biti, onda nema nikakvih problema. I samo dvije, tri riječi oko uredbe. Znate, postoji veliki otpor oko uredbe koju smo mi donijeli o zaštićenom obalnom pojasu. Jasno da postoji veliki otpor radi toga jer smo zabranili one stvari koje su se do sada mogle raditi. Međutim, razgovarajući od jednih do drugih kao oni koji su radili na vjetroelektranama, pa onima koji imaju kamenolome, pa onima koji su htjeli sad graditi ogromne turističke zone, nazovi turističke pod navodnicima sa velikim apartmanima, sa vilama i slično za prodaju, situacija se polako smiruje. I nije točno da je uredba zakočila, uredba je omogćila izgradnju u svim gradovima i u naseljima gdje živi preko 50% stalnog stanovništva, ali je onemogućila izgradnju velikih turističkih zona gdje nisu napravljeni planovi i to ćemo i dalje braniti, jer mislimo da treba štititi takva područja i na tim područjima graditi samo ono što plan bude, što će plan predviđati. Jasno da su se pobunili i oni kojima u izdvojenim građevinskim područjima više ne dozvoljavamo po 20 km lančić oko cijelog otoka ili obale, gdi bi trebala biti kuća na kući, gdi više čovjek koji nema takvu kuću ne može prići obali, normalno da onda takve stvari i dolaze najviše u tisak, ali ako ste primjetili, mi na svaku takvu stvar odgovaramo. Ja sam do sada odradila najmanje 10 sastanaka sa načelnicima, gradonačelnicima, direktorima zavoda, onima koji izdaju lokacijske i građevinske dozvole i samo je problem u ljudima i u ničemu drugom nije problem. I kad to svima nama dođe u glavu, onda ćemo i puno lakše rješavati te stvari. I oko Zagreba. Što se PUTA tiča, PUTO je objekat koji je napravljen kako je rekao gospodin Stazić, maloprije, iskljčivo za sanaciju za spaljivanje onoga što je nađeno na Jakuševcu zato da bi se Jakuševac mogao sanirati. Sanacija Jakuševca je početka 96. godine i sve je normalno išlo do onog časa kada je uprava PUTA nije znala raditi svoj posao. I kad su počeli uvoziti i Bog te pitaj od kuda sve dopremati otpad, skladištiti ga na mjestu koje uopće nikada nije bili predviđeno sa skladištenje nego isključivo za distribuciju. Znači, na tom prostoru nije moglo bit ni dva dana određeni otpad, a kamoli dva-tri mjeseca kao što je bila do sada. I to je znači, i zbog toga je došlo do toga što se dogodilo. I da je Grad Zagreb htio uložiti 800 tisuća eura u adaptaciju tog puta, u tom slučaju bi situacija bila drugačija. Međutim, tu je nastalo loptanje sa ministarstvom, vi nama dajte garanciju da kad mi uložimo 800 tisuća eura, onda ćemo mi ulagati to. Mislim, garanciju da će to moći proizvoditi. Međutim, takve garancije nema tako dugo dok se nakon adaptacije ne ispitaju svi elementi i dok se tek onda može nešto napraviti. Prema tome, mislim da treba doma riješiti probleme pa onda pitati za ta rješenja nekoga drugoga. Eto, ja vam se još jedanput zahvaljujem. Velim, prihvatit ćemo neke amandmane i nadam se da ćemo svi zajedno dobro provoditi ovaj Zakon. Hvala.
Hvala, ministrice. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o otpadu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 208 Rasprava o tekstu zakona je završena. Molim gospodu zastupnike za mir. Imamo deset amandmana. Ministrica Matulović Marina Dropulić. Izvolite, amandman 1. zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se radi toga jer je ovaj pojam u zakonu u potpunosti odgovara direktivi.
Dajem na glasovanje ovaj amandman. Nema zastupnika koji ga je predložio. Tko je za taj amandman? Nitko. 2. amandman zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se jer skrb za odlagališta i za vrijeme odlaganja i poslije odlaganja mora vršiti ista osoba.
Dajem na glasovanje. Tko je za ovaj amandman jer nema zastupnika? Jedan glas. Amandman nije prošao. 3. zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se. Sve je usklađeno s direktivom.
Tko je za taj amandman? Nitko. 4. zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se jer Hrvatski sabor donosi strategiju a plan koji je detaljniji donosi hrvatska Vlada.
Nema zastupnika Lesara. Molim glasovati. Tko je za taj amandman? Utvrđujem da je dobio dva glasa. Amandman 5. zastupnika Nenada Stazića.
Ne prihvaća se jer je dužnost županije i Grada Zagreba provoditi mjere Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnika Nenada Stazića nema pa glasujemo o njemu. Tko je za taj amandman? Nitko. 6. zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se amandman. Ostavlja se diskreciono pravo jedinicama lokalne samouprave da utvrdi kriterije za obračun troškova, gospodarenja otpadom ali je važno da ukoliko ne prihvaća ovo što piše kao mogućnost u zakonu da onda ima obvezu odrediti ih sukladno odredbama ovog zakona.
Hvala. Budući da zastupnika Zvonimira Mršića nema dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. 7. zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se. Podaci ... [[Govornik se ne razumije.]] dostavljaju se godišnje u katastar otpada i oni su trajni. A pet godina je dovoljno dugo razdoblje za provjeru vjerodostojnosti dostavljenih podataka.
Dajem na glasovanje taj amandman budući da zastupnika Lesara nema. Tko je za? Utvrđujem da je amandman dobio dva glasa. 8. zastupnika Marka Širca.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 9. također zastupnika Marka Širca.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I 10. zastupnika Nenada Stazića.
Ne prihvaća se i u vezi je s onim već prije podnešenim amandmanom.
Budući da zastupnika Nenada Stazića nema u dvorani dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. Hvala. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o otpadu. Molim, uključimo se glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 80 glasova donesen Zakon o otpadu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sad bi se vratili na ono što jučer nismo mogli jer nije Odbor novu odluku, promijenjenu Odluku o imenovanju predsjednice članova Nacionalnog vijeća za znanost raspravio. Danas je raspravio. Dakle, - Prijedlog odluke o imenovanju predsjednice i članova Nacionalnog vijeća za znanost. Prijedlog je dostavila Vlada. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molim državnog tajnika Slobodana Uzelca da dodatno obrazloži Prijedlog. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Dopustite da podsjetimo na zakonske obveze koje stoje pred nama u vezi s time. Člankom 9. stavka 1. Zakona Nacionalno je vijeće za znanost ima predsjednika i 12 članova od kojih su 4 znanstvenika u zvanju znanstvenog savjetnika zaposlena u znanstvenim institutima, 6 redovitih profesora, te 3 osobe izvan sustava znanstvene djelatnosti i visokog obrazovanja. Prijedlog koji ste dobili nakon usuglašavanja i nakon, rekao bih, širokih konzultacija u vezi s time je cjelovit, kompletan i po našem uvjerenju zadovoljava strukturu koja je ovom odredbom zadana. Dopustite dakako prije svega, kratak osvrt na Prijedlog pismeni kojega imate u pogledu kandidatkinje za mjesto predsjednika, predsjednice Vijeća. Riječ je dakako o gospođi profesor doktor Mariji Ivezić. Marija Ivezić, rođena 47., pripada znanstvenom području biotehnologije, znanstvena grana agronomija. Redovita profesorica na Poljoprivrednom fakultetu sveučilišta u Osijeku. U trajnom je zvanju redovitog profesora od 96. godine. Ono što je možda iz dosta opsežne biografije koju ste dobili važno istaći jeste njeno, evo, desetogodišnje članstvo u ovom Vijeću čime se zapravo zadovoljava potreba za kontinuitetom u radu tog iznimno važnog tijela. Što se tiče 4 znanstvenika u znanstvenom zvanju znanstvenog savjetnika zaposlenog u institutima dopustite kratak osvrt. Prvo, među njima je, doktori su naravno znanosti svi, Ljiljana Kaliterna-Lipončan, područje društvene znanosti, polje je psihologija, rođena 54., zaposlena u Institutu društvenih znanosti Ivo Pilar u Zagrebu. Druga, također gospođa je Mirjana Ekert-Maksić. Znanstveno područje prirodne znanosti oli kemija, rođena 44., zaposlena na Institutu Ruđer Bošković. Dalje, kandidat Gorazd Nikić, znanstveni savjetnik, područje društvene znanosti, ekonomija, zaposlen na Ekonomskom institutu. Usput kako je preporučljivo da ove osobe budu kompetentne i za što šira znanstvena područja i rekao bih, preporučljivo i za znanstveno-nastavnu djelatnost. Evo, primjera, on je redoviti profesor na Pravnom fakultetu sveučilišta u Zagrebu. Četvrti među njima, znanstveni savjetnik Krešimir Pavelić, znanstveno područje je biomedicina, prirodne znanosti, rođen 52., zaposlen na Institutu Ruđer Bošković. Ovo je jedno od imena za koje, o kojem bismo mogli govoriti puno više. Vjerojatno zbog vremena i jednakog prezentiranja svih kandidata neću dalje. Između ostalog samo hoću reći da je nedavno izabran, do sad je bio delegat Republike Hrvatske u međunarodnoj konferenciji za molekularnu biologiju EMBO, a sada odnedavno je i potpredsjednik te iznimno značajne organizacije. Što se tiče kandidata za 6 redovitih profesora dopustite ukratko. Prvi među njima profesor doktor Šimun Anđelinović iz Splita, rođen 58., područje biomedicina, polje medicina, redoviti profesor na Medicinskom fakultetu sveučilišta u Splitu. Dalje, profesor doktor Josip Brnić, područje tehničke znanosti, polje strojarstvo, redoviti profesor Tehničkog fakulteta sveučilišta u Rijeci, javnosti poznatiji kao raniji prorektor i rektor Sveučilišta u Rijeci. Član je i suradnik, između ostaloga, i HAZU-a. Sad doktor Nikola Buble, umjetničko područje, muzikologija, profesor na Umjetničkoj akademiji u Splitu. Profesor doktor Nikola Jakšić, humanističko znanstveno područje, znanstveno polje povijest, Sveučilište u Zadru, 49. je rođen. Dalje, akademik doktor Mislav Ježić, humanističko područje, polje jezikoslovlje, zaposlen na Filozofskom fakultetu sveučilišta u Zagrebu, redoviti član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Eto to su kandidati iz ovog reda. I konačno kao što rekoh tri su kandidata iz reda izvan sustava znanosti, to je, oprostite sekundu. Izvan sustava znanosti su, Dalibor Marijanović, Poliklinika Sv. Duh Zagreb, prirodno područje matematičar, Alenka Markotić Imunološki zavod, dakle biomedicina i Krunoslav Kovačević također izvan sustava u prvoj varijanti pogrešno je pisalo da su prirodne znanosti, ne to su tehničke znanosti kemijsko inžinjerstvo. Eto gospodine predsjedniče ukratko to je kratak osvrt na listu kandidata. Stojim na raspolaganju za dodatna pojašnjenja.
Hvala lijepa. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, poštovani zastupnik Petar Selem, izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je dva puta raspravljao o ovom prijedlogu na svojoj prošloj i na svojoj današnjoj sjednici. Prigodom prve rasprave konstatiralo se da ravnovjes je ekvilibar određenih struka nije baš najsretnije pogođen u tom prijedlogu. I u dogovoru s predlagačem zaključili smo da je bolje da predlagač sam malo revidira taj prijedlog i da ga konačno dostavi u onoj formi koja će zadovoljiti sve znanstvene discipline koje moraju biti nazočni jednom ovakvom prijedlogu, u jednom ovakvom Vijeću. To je i učinjeno. Konstatirano je bilo posebice da nedostaju umjetnička struka i da nedostaje pravna i ekonomska struka, to je riješeno sa prijedlogom profesora Buble koji pokriva muzikologiju i sa prijedlogom profesora Goraza Nikića koji pokriva zapravo i pravo i ekonomiju, jer je po struci pravnik, a po vokaciji ekonomist. Time mislim postignut jedan dosta dobar ekvilibar, zastupljenost i struka, zastupljenost i regija i konačno jedan stručni nivo kojeg zahtjeva Nacionalno vijeće za znanost. Imajući sve to u vidu Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je jednoglasno zaključio nakon provedene rasprave da se Hrvatskom saboru predloži da usvoji ovaj prijedlog o imenovanju predsjednice i članova Nacionalnog vijeća za znanost u ovom obliku, konačnom obliku kako je predloženo od predlagatelja. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Krešimir Čosić.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo nekoliko riječi. Danas čini mi se da u Hrvatskoj sve popularnije govoriti o znanosti, značaju, mjestu, ulozi koju znanost mora imati u društvu. Poznato je da se u svijetu sve više priča o tzv. društvima utemeljenim na znanju, knowledge based soceity itd. Pa evo ja bih kratko prokomentirao kako izgleda moj osobni osjećaj o tome kako se mi prema znanju, ulozi, mjestu koje znanje i znanost mora imati u Hrvatskom društvu u odnosima. Prvo, što bih htio komentirati i konstatirati je sljedeće. Teško je, gotovo nemoguće danas u Hrvatskom saboru govoriti o izboru članova Nacionalnog vijeća za znanost, a da ne govorimo istovremeno o nacionalnom znanstvenom programu. Što je danas u Republici Hrvatskoj i kako je definiran i gdje je definiran nacionalni znanstveni program? Izbor ljudi koji su vezani uz Nacionalno vijeće za znanost, mora biti sukladan strategiji ili kako god hoćete viziji, viđenju nacionalnog znanstvenog programa. No, međutim, mi danas razgovaramo o ljudima, a nemamo definiran nacionalni znanstveni program koji je bio u Hrvatskom saboru na raspravi, koji je dobio potporu matičnih tijela, odbora i zaista sasvim je normalno i logično očekivati da nacionalni znanstveni program i izbora članova Nacionalnog vijeća za znanost su dvije stvari koje su međusobno ovisne koje se moraju podupirati koje treba usklađivati. I čini mi se da ta vrsta rasprave nedostaje i da smo se odlučili možda za jednu metodologiju koja je čini mi se malo neobična, prvo ćemo izabrati ljude u Nacionalno vijeće za znanost, a tek onda ćemo govoriti o nacionalnom znanstvenom programu. Mislim da u normalnoj metodologiji trebalo bi biti obrnuto, ustvari trebalo bi definirati nacionalni znanstveni program, dobiti potporu, koncenzus oko tog nacionalnog znanstvenog programa i onda sukladno tako definiranim ciljevima izabrat ljudi koji su u stanju podupirati prevoditi nacionalni znanstveni program. I zbog toga bit ću slobodan gospodine predsjedniče predložiti da sutra ili prekosutra kad budemo izglasavali i usvajali članove Nacionalnog znanstvenog programa zatražimo da u roku od 60 dana imenovani članovi Nacionalnog znanstvenog programa dostave Hrvatskom saboru na usvajanje nacionalni znanstveni program. Itekako ima smisla pitati se i vidjeti koji su to prioriteti. Raspravljati o svemu onome što je od interesa za znanost, ... Ali u svakom slučaju mi se trebamo koncentrirati i fokusirati našu snagu, energiju, ograničena financijska sredstva, ograničene ljudske resurse na ono što držimo prioritetom u našem nacionalnom znanstvenom programu. Što bi to mogli biti prioriteti Hrvatskog nacionalnog znanstvenog programa, nadam se da ćemo razgovarati vrlo skoro kad izbor članova Nacionalnog znanstvenog vijeća bude obavljen. Ja bih bio slobodan konstatirati sljedeće. Između čitavog niza različitih stvari koje mogu biti od interesa za Hrvatsku znanost itekako cilj broj 1. u kojem bi uloga i odgovornosti znanosti trebala biti posebno istaknuta vezana je uz rast bruto nacionalnog dohotka. Nemoguće je i nerealno je očekivati da će se rast bruto nacionalnog dohotka ostvariti uz potporu znanosti koja nije dobro strukturirana, koja nema ljude koji za to imaju osjećaja i koja nema programe koji to mogu realizirati. Govorim o digitalnoj ekonomiji, govorim o "E Hrvatskoj", a moram konstatirati nažalost da između svih tih ljudi zaista nemamo ni jednog predstavnika Fakulteta elektrotehničke i računarstva, to govorim kao inžinjer elektrotehnike preko 30 godina sam u tom području i mislim da predstavlja ne samo tog Fakulteta, nego uopće informacijsko komunikacijskih tehnologija, elektroničke industrije, softwera, hardwera itd. nešto što treba biti zaista snažnije zastupljeno u Hrvatskom nacionalnom znanstvenom programu. I u tom smislu velika je obveza i odgovornost na ljudima koji će voditi Nacionalno vijeće za znanost da prepoznaju te prioritete i da budu u stanju podupirati suradnju sa hrvatskom industrijom i hrvatskim gospodarstvom kako bi ono stvarno se restrukturiralo i moderniziralo i bilo u stanju ostvariti onu novododanu vrijednost koju očekujemo jer ovakvo hrvatsko gospodarstvo to teško može realizirati. Dalje, također jedna izuzetno važna znanstvena, jedno znanstveno područje o kojem gotovo nema riječi u hrvatskom nacionalnom znanstvenom programu i o njemu gotovo teško mogu govoriti ljudi koji su izabrani i bit će izabrani u Nacionalno znanstveno vijeće. Obrambena istraživanja i razvoj su itekako važna u svim državama u tehnološkom smislu, u smislu gospodarstva itekako su važna. Spomenut ću da u mnogim državama izdvajanja za istraživanje i razvoj i sferi obrane iznose u proračunima Ministarstva obrane i do 10%, nažalost te stavke u Republici Hrvatskoj nema u onoj mjeri u kojoj bi ona trebala biti zastupljena kako bi podupirala restrukturiranje Ministarstva obrane, modernizaciju oružanih snaga i tako dalje. Jučer smo razgovarali o Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje. Također želim naglasiti da gotovo u svim državama taj sustav vojne izobrazbe je jedan od najkvalitetnijih sutava obrazovanja. Mnoge institucije kao što su «West point» i tako dalje rasadnici su kvalitetnih znanja koja su itekako važne, važna za svako društvo pa prema tome i za Republiku Hrvatsku. Kako izgleda sastav našeg Nacionalnog znanstvenog vijeća? Biomedicina, povijest, jezikoslovlje, psihologija, biomedicina, muzikologija, biomedicina, kemijsko inžinjerstvo i tako dalje. To je sve važno. To je jedan reprezentativan, dobar skup različitih interesa u području znanosti, ali ono što posebno naglašavam treba ostvariti neki težišni cilj izborom ipak ljudi koji će dominirati i usmjeravati ovo Vijeće za znanost odnosno formulirati Nacionalni znanstveni program koji će biti prezentiran Hrvatskom saboru i koji će dobiti potporu u Hrvatskom saboru. Dalje, često smo govorili ovih dana i o Domovinskom ratu. Nadam se da će u okviru Nacionalnog znanstvenog programa i ta tema dobiti zasluženu i potrebnu pažnju kroz predstavnike koji su vezani uz institut «Ivo Pilar» i vjerujem da taj Nacionalni znanstveni program ne samo da će referirati sve ono što je važno, sve ono različito i sve ono čime se bavimo nego da će jasno moći izložiti prioritete koje je moguće pretvoriti u stvarnost, rekao sam opet ograničenim financijskim sredstvima, ograničenim ljudskim resursima. I zato dozvolite mi da na kraju zaključim. Potpora ljudima koji će raditi u Nacionalnom znanstvenom vijeću, koji će biti vrlo skoro imenovani, uz očekivanje da će u narednih 60 dana dostaviti Hrvatskom saboru na usvajanje nacionalni znanstveni program. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Vujić.
Zahvaljujem. Dozvolite da najprije upravo na posljednje riječi uvaženoga kolege Čosića izrazim jednu rezervu jer se on nada da će, ako sam dobro shvatio, upravo ovo Vijeće dostaviti nacionalni znanstveni program. Ja se nadam da to neće biti tako. Prvo zbog toga što je sastav Vijeća, ingerencije Vijeća po zakonu koji postoji i prema tome ovo što govorim nije sada podrška ovoj ili onoj političkoj opciji ili ovoj ili onoj vladi. Prvenstveno trebamo prilagoditi onome što bi stvarno u nekom postupku ili u nekoj perspektivi moglo ovo biti, ali to neće tako biti. Zato sam se ja i nadao da će se iskoristiti pitanje uspostave Nacionalnoga vijeća u novome mandatu nakon svih loših iskustava koje smo imali sa ranijima pa da će se neke stvari promijeniti. Na primjer barem one koje se tiču potpune neusklađenosti ovoga Zakona o Nacionalnom vijeću za znanost i Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje sa stvarnom praksom. Dakle tu se čak kaže između ostaloga kako ovo vijeće imenuje područna znanstvena i umjetnička vijeća te matičnu obvezu za pojedina polja što uopće nije praksa. Umjetnička vijeća i neke druge su po nekom sasvim drugom zakonu i tako dalje i tako dalje. Mislim da je sva sreća da je ovo vijeće prvenstveno savjetodavni organ iako kad je u pitanju stručni organ onda bi se tu moglo staviti nekoliko upitnika pri čemu ja bih želio iz svih upitnika izvuči svakog od pojedinca koji će ovdje biti predložen kao kandidat. Ne radi se o pojedincima, radi se naprosto o tome da bi ovakvo vijeće trebalo biti izbalansirano prema onima koji su stvarni agensi u području znanstvenoga razvitka a koji se bojim da ovdje nisu ušli nego je on dakle izbor različitih kombinacija sa više ili manje volje ili sa više ili manje uspjeha da se mislim nađu pravi protagonisti. Mi recimo ovdje imamo među kandidatima samo kada se gleda jednoga od vrlo, vrlo snažnog i vrlo utjecajnog imena koji je važan i u Sindikatu i važan je i u samoj znanosti kojega na primjer ovdje nema. Ali zato imamo neke za koje ne znamo niti datume rođenja ili godine rođenja, kada su se rodili pa prema tome to čak se pomalo čudim da su na ovaj način mogli biti predloženi. Ključna je stvar da je i tu se slažem sa svima koji su sa zabrinutošću i sa dobrim namjerama govorili premda možda ne sa svim što su govorili da je, da je izuzetno važno pitanje, pitanje od strateške važnosti postići jedno takvo nacionalno vijeće koje bi stvarno moglo promovirati i unaprijediti ono što je bitno da Hrvatska ide naprijed, a što inače kada se služimo primjerima koje su zemlje to učinile je porazno za Hrvatsku. Stanje obrzovanosti, stanje kvalifikacijske strukture, položaj znanosti u društvu pogotovo kada kompariramo recimo sa zemljama kako se često to hoće kao primjer ... [[Govornik se ne razumije.]] Irska, su potpuno obratno od onoga, od onoga što bi mi željeli da se ovdje bude. Ovdje treba jedan duboki rad koji bi vjerojatno trebao početi od prvenstveno afirmiranja onih pozitivnih elemenata koje imamo u postojećim znanstvenim strukturama a koje nedovoljno uvažavamo. Nasuprot toga, nasuprot dakle ustanova koje imamo, nasuprot strukovnih udruga koje imamo, od kojih su neke bolje, neke lošije, to se lako dade vidjeti što jest, mi zapravo formiramo jedno tijelo, a osobno nas iskustvo i iskustvo ovoga istoga Sabora pred tri mandata poučava da smo ovdje morali braniti Vladu i ministra od nekih ideja koje su tada, tada, to dakle govorimo o tri mandata prije dolazile od strane, od strane Nacionalnoga vijeća za znanost. Ja se bojim da bi to ponovno mogao slučaj, biti slučaj i zbog toga upozoravam uvažene kolege iz Ministarstva znanosti da je vrlo teško i vrlo rizično da tijelo koje je sastavljeno doduše po zakonu, ali i koji nije usklađen sa zapravo mnogočime što bismo možda danas trebali, koji ima tako silne ingerencije da raspravlja pitanja važnosti od znanstvene djelatnosti te predlaže i potiče donošenje mjera za unapređenje, oni dakle vrednuju znanstvene projekte, oni utvrđuju znanstvena i umjetnička područja, imenuju područja, znanstvena i umjetnička vijeća i tako dalje i tako dalje. Ja vrlo dobronamjerno i bez, da tako kažem, direktnih posljedica na ovo što će ovdje biti izglasano ili neće biti izglasano upozoravam da je ovo ključ toga. Ključ problema. Ključ problema je da se nađe takav faktor razvitka znanosti koji bi mogao nositi ovo područje, a način izbora vijeća nije takav da bi se to moglo postići. Ponovno podvlačim, u pojedinim fakultetima, u pojedinim institutima i u pojedinim udrugama strukovnim, čak i u sindikatima imamo ljude koji bi mogli drugačijim vezama ostvariti neusporedivo veći i plodotvorniji utjecaj nego ako formiramo tijelo kojemu dajemo nadležnosti koje se vrlo lako izopačavaju u nadležnosti kontrole, u nadležnosti protekcionizma, u nadležnosti ne znam ovakve ili onakve. Neću spominjati imena. Spomenut ću jedan primjer i pri tom molim vas, želim strogo podvući, uvažavanje svih, uključujući primjer koji ću spomenuti, pojedinaca, koji će biti i eventualno imenovani u ovo vijeće, ali mislim, on govori samo za sebe. U tom konkretnom slučaju kad se čovjek rodio i gdje, zapravo, ne znamo točno, ne , ne piše, ne, pa i to ne piše, piše da govori hrvatski aktivno. Molim vas lijepo. Kaže se da je izrdio budžet za tekuću fiskalnu godinu za firmu u kojoj radi. ... [[Upadica se ne čuje]] Badget, pardon oprostite, ne. Molim vas lijepo. I tako dalje, i tako dalje. I na kraju se kaže čak preporuke dostaviti prema zahtjevu. To ne razumijem što to znači. Molim vas ovo nije nikakva ironija u odnosu na konkretnog čovjeka o kojem se radi. Možda je on nešto ispunjavao što mu je neko rekao da treba da ispuni. Ali upoozoravam samo preko ovoga primjera koji je metafora za druge primjere i ne želeći dovoditi u pitanje nikoga kao pojedinca da ovdje nešto ne štima. Da nismo našli stvarne faktore koji trebaju pobijediti nekoliko stvari. Inertnost sveučilišne i znanstvene organizacije koja je jasna. Autarhičnost koja se pravi autonomijom, a ne daje rezultate. Ali isto tako potaknuti elemente da mislim se sa nečim krene dalje. Ukoliko ljudi koji nisu na razini niti se to od njih očekuje da budu, znanstvenih zvanja, su u situaciji da procjenjuju, evaluiraju i potvrđuju znanstvena zvanja koja su viša od njih, to je protiv elementarne tzv. autonomije Sveučilšta. Ponovno podvlačim da je ovo diskusija koja nema namjeru da problematizira na jedan da tako kažem nadmećući način ovo ili ono. Upozoravam da put nacionalnog vijeća kako je sada opisan u zakonu a pogotovu realizacija toga istoga nacionalnoga vijeća kako je predložena nije onaj koji vodi u ogromne zadatke koje bi trebale ostvariti za razvitak Hrvatske, a to je da dobiljemo tijelo koje stvarno nešto može promicati, a poučeni iskustvom kada smo dakle pred tri mandata kao opozicija morali podržavati Vladu na koju smo bili vrlo, vrlo ogorčeni u odnosu na ideje koje su se javljale u ondašnjem nacionalnom vijeću, upozoravam da to pogotovo može dovesti do problema pa čak i do problema komunikacije između Ministarstva znanosti i da tako kažem onoga što će biti posljedica njegovog ovakvog predlaganja ovakvoga sastava i ovakve uloge nacionalnoga vijeća. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Petar Selem.
Gospodine predsjedniče, ja sam saslušao izlaganje kolege Vujića sa najvećim interesom i mogu samo izraziti svoje žaljenje što kolega Vujić nije na odboru čiji je član iznio te primjedbe, pa smo vjerojatno mogli doći do nekih boljih i kvalitetnijih rješenja, mogli smo sugerirati predlagateljima neke stvari, kao što smo i uradili. Prema tome, kažem bilo je mogućnosti da se stvari poprave. Hvala.
Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik, Antun Vujić.
Uvažavam ovu repliku gospodina Selema i nadam se da će on otvoriti takav prostor da u tome, da tako kažem našem Odboru stvarno i bude moguće predlagati drugačija rješenja, što inače do sada nije bio slučaj, jer se tamo rješenja onako usvajaju po većinskim da tako kažem principima, a kada smo imali određeni broj primjedbi i određeni broj sugestija, onda neke nisu bile prihvaćene. Mislim možemo se o tome raspravljati i na Odboru, ali mislim da je ovaj problem mnogo veći od Odbora, kao što je veći od Odbora neki drugi problemi koji su se usvajali na ovome SAboru i mimo odluke Odbora ili mimo odluke nekih odbora. Spominjem na primjer slučaj prijedloga medijskoga zakonodavstva itd. Mislim mnogo više kooperativnosti pa ćemo bolje i surađivati. Hvala.
Hvala. Državni tajnik Slobodan Uzelac, izvolite.
GOspodine predsjedniče, dame i gospodo. Dopustite kratak osvrt na diskusiju i s vašim dopuštenjem, gospodine predsjedniče, s obzirom da ovo vijeće, čak i po zakonu ima neke zajedničke obveze pa i zajedničke sjednice sa onim vijećem o kojem smo jučer razgovarali, ako smijem se kratko osvrnuti na jučerašnju raspravu, kažem s vašim dopuštenjem, jer je vezano tematski za.
Umjereno, umjereno.
Umjereno da. Mislim da je sasvim prihvatljiv prijedlog uvaženog zastupnika gospodina Ćosića o obvezi vijeća da uradi ovaj posao kojega je predložio u jednom razumnom roku, a mislim da je 60 dana taj rok ili prihvatljiv, odnosno da se u njemu to može napraviti. Naša isprika za propust što nije naveden podatak o rođenju gospodina Marjanovića. Mi smo ga kasnije saznali. Gospodin Marjanović je čovjek koji je rođen 72. godine u Splitu, a podatak o jeziku je podatak prenešen iz njegovog životopisa kojeg on koristi u inozemstvu gdje radi, je dakako irelevantno to da između ostalog aktivno govori i hrvatski jezik, pa u tom smislu je prenešena i ova, prenešena i nama ta originalna informacija. Inače, ja vas moram podsjetiti da razumljivi osvrt na odredbe zakona je, vraća nas naravno na pitanja samog zakona i koncepta na kojem je zakon rađen. Mi smo ljetos ponovili jednu važnu činjenicu da je ovaj zakon donešen uz čini mi se potpunu suglasnost svih zastupnika ovog Visokog doma i da mi na tom konceptu radimo dalje. Da su nacionalna vijeća, ne samo savjetodavno nego i stručno tijelo, negdje između Sabora i ministarstva, tijelo koje ima i instituciju koju smo tek uveli, to je Agencija za znanost i visoko obrazovanje, da smo u tom smislu na početku i svima nama jesto to neko novo učenje na novom konceptu. Inače, što se tiče i tu ću se osvrnuti na jučerašnju sjednicu kritika vezanih za prijedlog u pogledu dvaju članova koji su izvan sustava znanosti smatramo kritike dobronamjernim, ali ne možemo ih prihvatiti. Dopustite samo, kandidat o kome je bilo riječi, Lasić je uistinu uspješan privrednik i mislimo da nema razloga da odustajemo od te kandidature, ekonomist, biografija i podaci koji se na njega odnose su provjereni i mislimo da nisu upitni. Što se tiče reako bih ozbiljnije primjedbe vezane za kandidata Vidovića koji je, koji radi u studentskom centru, on radi istina privremeno kao vršilac dužnosti na kraju jednog neugodnog procesa sanacije te ustanove koji je iznimno uspješno obavio, on radi u toj ustanovi ali niti radi na poslovima znanosti niti na radi na poslovima visokog obrazovanja, radi na poslovima koji su servis tim poslovima i čini nam se imati na umu da je to ipak u suštini nešto drugo. Ono što nam se čini da je iznimno važno jeste da je riječ o čovjeku koji dobro radi taj posao, koji servisira ovu znanost ali bliskost ovu osnovnu funkciju našu a bliskost tih poslova mislim da nije mala nego prednost ovog kandidata kojeg smo predložili. U tom smislu ostajemo kod svojih prijedloga i ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Predsjedniče, evo meni je žao ali ja zaista moram ispraviti gospodina državnog tajnika kada je ovom kandidatu koji za sebe je sam naveo dakle vrlo neobično posebno ističući da govori hrvatski jezik aktivno pa kada je kolega Vujić rekao u tom smislu da on i ne govori dobro hrvatski pogotovo ne aktivno pišući u svojoj biografiji da je izradio badžet za tekuću fiskalnu godinu odmah nakon toga slijedi pregovarao, molim vas lijepo nekoliko dobrih ugovora. Dakle, ne radi se o nikakvom lingvističkom mom zanovijetanju nego elementarnom poznavanju hrvatskog jezika za što se ovom kandidatu to ne bi moglo ustvrditi.
To će u konačnici biti prijedlog predlagatelja. Zaključujem raspravu. Prijedlog o imenovanju, odluka o imenovanju predsjednice i članova Nacionalnog vijeća za znanost. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 77 glasova za, i četiri suzdržana donesena odluka o imenovanju predsjednice i članova Nacionalnog vijeća za znanost.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici! Ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu nadopunjuje se osnovni zakon koji nije bio mijenjan od 1998. godine. Osnovni motiv za ove izmjene i dopune je usklađivanje sa europskim zakonodavstvom, pravnom stečevinom Europske unije što je također i zacrtano Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji u planu za 2004. godinu. Također ovom prilikom unosi se i preuzete i implementiraju se međunarodne obaveze temeljem pristupa Republike Hrvatske u međunarodne asocijacije na području zračnog prometa. Isto tako, implementira se i pozitivna praksa te se obuhvaćaju i neka ranije raspravljena pitanja i dogovorena stajališta. Ja ću ukratko reći pobliže o tri europske direktive o kojima, koje su implementirane ovim izmjenama i dopunama zakona, te iznijeti i u nekoliko rečenica objasniti još dvije najznačajnije promjene koje se predlažu ovim izmjenama i dopunama zakona. Temeljni cilj prve direktive 94/56. EEZ je utvrđenje temeljnih načela, provođenje istraživanja nesreća i nezgoda u civilnom zrakoplovstvu. A sljedeća druga direktiva 2003/42/EZ govori o izvješćivanju o ugrožavanju sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu. Temeljem tih dviju direktiva poboljšanje sigurnosti civilnog zračnog prometa odvijat će se sprečavanjem ugrožavanja sigurnosti, nesreća i ozbiljnih nezgoda zrakoplova. Uspostavljanjem efikasnih sustava, istraživanja i obveznih sustava izvješćivanja ovakvih događaja osigurat će se učinkovitost otkrivanja potencijalnih opasnosti. Treća direktiva govori o međusobnom prihvaćanju dozvola, osoblja za obavljanje funkcija u civilnom zrakoplovstvu. Prema ovoj direktivi država članica mora prihvatiti bez neopravdanog odgađanja ili dodatnih provjera svaku dozvolu koju izdaje druga država članica skupa sa povlasticama i potvrdama koje se odnose na tu dozvolu. Da bi ovo bilo ostvarivo uvjeti za izdavanje dozvole osoblju pilotske kabine moraju na cijelom području Europske unije biti jednako vrijedni i utemeljeni na istim uvjetima. Implementacija ovih odredbi proizlazi iz odredbi proizlazi iz obaveza Republike Hrvatske prema zajedničkim zrakoplovnim vlastima i njihovim zajedničkim zahtjevima kao temeljnim dokumentima kojima se moramo uskladiti. Osim tih triju direktiva ovim zakonom usklađuje se odnosno predlaže se uređenje i povjeravanja određenih poslova državnoj upravi, Hrvatskom zrakoplovnom savezu kojem se kao pravnoj osobi sukladno članku 116. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske zakonom mogu povjeriti određeni poslovi iz nadležnosti državne uprave. Hrvatski zrakoplovni savez je krovni savez zrakoplovnih udruga građana u Republici Hrvatskoj koji se bave nekim od zrakoplovnih sportova ili djelatnosti kao što su zrakoplovno modelarstvo, padobranstvo, parajedriličarstvo, ovjesno jedriličarstvo, mikro zrakoplovno i balonarstvo, mikro zrakoplovstvo i balonarstvo. Hrvatski zrakoplovni savez je punopravni član Međunarodne zrakoplovne federacije i ovlašten je predstavljati Hrvatsku na svjetskim skupovima koji se bave problematikom vezano uz zrakoplovne sportove. Nadalje, problematika zrakoplovnih sportskih djelatnosti je na slični način kao što se ovdje predlaže povjerena nacionalnim aero klubovima u drugim državama kao u Europi tako i drugdje u svijetu. Konkretno, Hrvatskom zrakoplovnom savezu povjerit će se neka pitanja iz područja stručne osposobljenosti pilota sportskih letjelica, provođenje ispita, organizacija programa i provođenje samih ispita te isto tako provjeravanje stručne periodične osposobljenosti. Ovim izmjenama također se implementira načelo davanja ovlasti za obavljanje lječničkih pregleda u matičnom ministarstvu, dakle Ministarstvu prometa što je razlika u odnosu na dosašdanju praksu. Naime, ova ovlast bila je u nadležnosti Ministarstva zdravstva. Ministarstvo prometa dakle dat će ovlasrt za obavljanje lječničkih pregleda određenoj instituciji uz suglasnost Ministarstva zdravstva a također je novina da se osim pravnih osoba ovakvo obavljanje poslova može povjeriti i fizičkim osobama. I na kraju, ovim zakonom prihvaćaju se provode suvremene međunarodne norme, osigura kontinuirano usklađivanje i provođenje postojećih propisa s pravnim stečevinama Europske unije i rješenjima, normama i preporukama predviđenim u međunarodnim ugovorima kojima je Republika Hrvatska pristupila. Kao što sam rekao ovaj je zakon dio nacionalnog programa i to je osnovni razlog predlaganja po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze? Izvjestitelj poštovani zastupnik Živko Nenadić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 16. sjednici održanoj 30. studenoga 2004. raspravio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak prvo i drugo čitanje P.Z. 207 Kojem je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske od 25. studenog. Odbor je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu s Konačnim prijedlogom zakona razmotrio kao matično radno tijelo sukladno odredbama članka 89. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor je prihvatio prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku sukladno odredbi članka 159. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvod izlaganja dao je predstavnik predlagatelja koji je posebno istaknuo da izmjene i dopune Zakona o zračnom prometu sadrže odredbe kojima se važeći zakon usklađuje sa međunarodno preuzetim obvezama i praksom koje je potrebno hitno implementirati. Također je naglasio da se u procesu usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom tečevinom Europske unije i pravnim aktima vijeća Europe Zakon o zračnom prometu usklađuje se direktivom kojom se utvrđuju temeljna načela provođenja i istraživanja nesreća i nezgoda u civilnom zrakoplovstvu. Direktivom o izvješćivanju o ugrožavanju sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu i direktivom o međusobnom prihvaćanju dozvola osoblja za obavljanje funkcija u civilnom zrakoplovstvu. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru da donese ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu. Hvala lijepa.
Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Poštovani zastupnik Živko Nenadić.
Evo gospodine predsjedniče, u ime Kluba HDZ-a. Zakon o zračnom prometu je temeljni zakon koji uređuje temeljna pitanja zračnog prometa u zračnom prostoru Republike Hrvatske i nadležnostima u tom prostoru, uvjetima za sigurno odvijanje zračnog prometa, zračnom prijevozu i drugim djelatnostima u zračnom prometu, uvjetima za sigurnu uporabu zrakoplova i zrakoplovnih uređaja, zračnih luka, istraživanju ugrožavanja zrakoplova i nesreća zrakoplova i sva druga pitanja u svezi zračnog prometa. Kako u zračnom prometu, u pravilu možete pogriješiti samo jednom kao i kod gljiva onda je nužno kontinuirano usklađivanje postojećih propisa s pravnom stečevinom Europske unije. Zračni promet je sve zagušeniji, stoga iz sigurnosnih razloga harmonizacija propisa i standarda neophodna trajna, trajna obveza i nužda. Ove izmjene zakona utvrđuju temeljna načela provođenja istraživanja nesreća i nezgoda u civilnom zrakoplovstvu, izvješćivanja o ugrožavanju sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu i o međusobnom prihvaćanju dozvola osoblja za obavljanje funkcija u civilnom zrakoplovstvu. Tako se primjerice dio poslova državne uprave povjerava Hrvatskom zrakoplovnom savezu, jer je za to najstručnije osposobljen. Omogućuje se poslodavcu da prije početka i tijekom obavljanja poslova u slučaju opravdane sumnje provjeri psihofizičko stanje zrakoplovnog osoblja, vezano primjerice eventualno za alkohol, droge. Novčane kazne su usklađene sa odredbama Zakona o prekršajima itd., da skratim i ne nabrajam. Završno, u ovom prijedlogu zakona nema ni politike ni politiziranja, u pitanju su potencijalne ljudske katastrofe i velike materijalne štete iz tog razloga kao i Klub HDZ-a vjerujem da će i klubovi drugih stranaka podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo. Poštovana zastupnica Danira Bilić.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pa, već u ranim danima zrakoplovstva, već i prije Prvog svjetskog rata ljudi s vizijom shvatili su da izum zrakoplova otvorio novu dimenziju prometa koja više ne može biti ograničena na nacionalne granice. Odnosno shvatili su da ako će zrakoplovstvo postojati ono mora biti međunarodno. Tragom te vizije ubrzanog razvoja zrakoplovstva tijekom II. svjetskog rata, 52 zemlje osnovali su organizaciju Međunarodnog civilnog zrakoplovstva na temelju donesene Konvencije o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu u Chicagu 44. godine u svrhu razvijanja načela tehnologije, te poticanja i razvoja međunarodnog zračnog prometa. Republika Hrvatska je 1992. godine potpisala Chicagsku konvenciju i slijedom toga postala članicom Organizacije međunarodnog civilnog zrakoplovstva, te je kao potpisnica do sada je sklopila 50-tak biletarnih ugovora s drugim zemljama. Nadalje, Republika Hrvatska i članicom i Europske konferencije civilnog zrakoplovstva i Europske organizacije za sigurnost zračne plovidbe, te također treba reći da je i uprava zračnog prometa u sastavu Ministarstva mora, turizma i prometa 16. ožujka 2003. godine punopravni član Europske organizacije zajedničkih zrakoplovnih vlasti. Upravo izmjene i dopune Zakona o zračnom prometu potaknuta su obvezom usklađivanja postojećih propisa sa standardima, normama i preporukama predviđenih u međunarodnim ugovorima kojima je Republika Hrvatska članica. Te naravno usklađivanja važećih odredba zakona s pravnim stečevinama Europske unije. Je punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji kao jezgre demokratskih sloboda i gospodarskog razvoja jedan od temeljnih ciljeva Republike Hrvatske. Dakle, ove izmjene i dopune zakona idu u smislu što većeg ujednačavanja važećeg zakona o zračnom prometu iz 1998. godine s međunarodnim standardima i preporučenom praksom. Organizacija zajedničkih zrakoplovnih vlasti izdaje svoje propise kao što su na primjer "jarsovi" putem kojih utvrđuje zrakoplovne standarde koji su zrakoplovne vlasti Republike Hrvatske na temelju svojih obveza kao članice te organizacije implementirale u svoj pravni sustav, npr. … ovim, te propise ministarstvo je usvojilo svojim podzakonskim aktima koje važeći Zakon o zračnom prometu u takvom obliku ne prepoznaje. Dakle ono što je uvedeno u smislu podzakonskih akta našlo se u koliziji s postojećim zakonom. Dakle i u tome se očituje važnost ovog Prijedloga zakona o izmjeni i dopuni važećeg Zakona o zračnom prometu. Međutim, treba i reći i to da pored toga što se određene odredbe usklađuju sa standardima i preporukama međunarodnih organizacija kojih je i Republika Hrvatska član, za pojedina pitanja državama je ostavljena sloboda da u skladu sa svojim pravnim sustavom ista riješe na nacionalnoj razini. Tako se ovim prijedlogom važeći Zakon o zračnom prometu usklađuje i kao što smo već čuli trima direktivama. Odnosno možemo reći kako se sadržaj ovih direktiva već u određenom smislu postoji u važećem zakonu, samo se s ovim prijedlogom inzistira na većoj transparentnosti i eksplicitnosti nekih odredbi. Na primjer u prijedlogu je nedvojbeno istaknuto da je Odjel za istraživanje neovisno od Uprave zračnog prometa, čiji bi se interes mogao sukobiti sa zadacima Odjela za istraživanje ako bi se na primjer ispostavilo da je slijedom aktivnosti uprave došlo do nesreće. U ovom prijedlogu također se ističe da je nadležno tijelo je Odjel za istraživanje a ne ministarstvo kao što je to u važećem zakonu. A u trećoj direktivi još se na transparentniji način prikazuje obveza o međusobnom prihvaćanju dozvola osoblja za obavljanje funkcija u civilnom zrakoplovstvu. Tako na primjer imamo u članku 91. postojećeg zakona, npr. u stavci 1. koja je već u zakonu, priznaje se dozvole i ovlaštenja koja su stečena u državi koja je stranka međunarodnog ugovora. A onda se dodaje ta treća, odnosno četvrta stavka koja kaže, odnosno posebno naglašava da se priznaju i dozvole i ovlaštenja letačkog osoblja koje su stečene u državi članici Europske unije, što u biti samo na jedan još naglašeniji način ističe. Također treba skrenuti pažnju i činjenicu da s ovim prijedlogom neke ovlasti i državne uprave prenose na Hrvatski zrakoplovni prenose na hrvatski zrakoplovni savez kao što smo već čuli. Zatim da s predleže izmjena članka 93. u stavku 2. i 3. postojećeg zakona kojem se nadležnost za davanje ovlasti i za obavljanje lječnikiuh pregleda odnosno utvrđivanje zdravstvene sposobnosti zrakoplovnog osoblja, vrati u nadležnost ministarstva zaduženog za zračniu promet. Ali naravno u suglasnost ministarsrtva nadležnost za zdrasvstvo. Nadalje prihvaćanjem ovoga prijedloga u važeći zakon unosimo i pretpostavke za ispunjavanje aneksa organizacije međunarodnog civilnog zrakoplovstva kojim se uvodi obvezno certificiranje aerodroma za javnu uporabu. Međunarodna organizacija je obvezu ceritifikacije uvela ove godine, a mi ga ovim putem unosiom u zakon, odnosno, stavaramo pretpostavke za njegovu implementaciju. Međunarodna organizacija ej ovaj propis donjela na tragu nastojanja osiguranja podjenakih standarda u pogledu sigurnosti odvijanja zračnog prometa u svim zračnim lukama. I na kraju, je bitno reći da se donošenjem zakona u izmjenamai dopunama zakona o zračnom prometu osigurava kontinuirano usklađivanje i provođenje postoječih propisa, s pravnom stečevinom europske unije. I rješenjima normama i preporukama predviđenim u međunarodnim ugovorima, kojih je i Republika Hrvatska pristupila. Kojimaje pristupila. Čij ije član. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nenad STazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Željko Krapljan.
Štovani predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred naam prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o zračnom prostoru u RH. U postupku približavanja RH Europskoj uniji u procesu usklađivanja zakonodavstva RH s pravom stečevine Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe a koji je utvrđen nacionalni programom RH za pridruživanje Europskoj uniji. Usvojeno na sjednici vlade RH 15. siječnja 2004.godine. Tako se zakon o zračnom prometu usklađuje sa sljedećim direktivama. I državni tajnik je spomenuo najbitnije ove tri stvari ove tri direktive koje bitno eksplicta sa stavljaju makar su bile spomenute i u starom zakonu. Ali sada su malo izdvojenije i malo detaljnije razrađene. Prvo direktiva kojom se utvrđuje temeljena načela prvođenja istraživanja nesreća i nezgoda u civilnom zrakoplovstvu. Ovu se direktivom u području primjene zakona proširuje i na ozbiljne nezgode. Važeći zakon prepoznaje pojave nesreća i nezgoda dok predložena izmjena takve događaje raščlanjuje kroz pojmove nesreća, ozbiljna nezgoda i nezgoda. za utvrđivanje spomenutih činjenica umjesto dosadašnje biti dosadašnjeg povjerenstva koje je za istraživanje bilo, ovim se izmjenam i dopunama predlaže odjel za istraživanje. Odjel za istraživanje mora biti organizacijski funkcionalno i financijski neovisan od tijela nadležnog za provedbenost u održavanja zrakoplova zračni prijevoz i rduge djealtnosti u zračnom prometu. Zašto držim da je ovo dobar i dobar prijedlog jer ako je taj odjel za istraživanje ovisn o bilo kome ili bilo s kime od tih svih službi koje spomnjemo držim da ne moež biti objetivan i da nikako ne može odraditi svoj posao stručno i kvalitetno da je to ite kako dobro da se on miče u stranu i da bude samostalan DRuga direktiva u izvješću i ugrožavanju sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu, tu predlagatelj u članku 29. želi maksimalno pojačati nadzor o ugrožavanju sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu. Koji bude primjera i iblo ih je, tu se inzistira detaljno se mora ispitati i analizirati znači svaki slučaj i svaki detalj. MI smo i ove godine toku ljeta imali lažne dojave, sjaćamo se koji je skandal izbio sa onom lažnom dojavom avionu daje nešto podmetnuto i to se želi i ovom zakonom točno i decidirano kazati. treća dikretiva je o međusobnom prihvaćanju dozvola osoblja za obavljanje funkcija u civilnom zrakoplovstvu. Tu se uglavnom radi spominje oko licenca i prenošenja dozvola iz naše države i drugih i uglavnom znači poštovanje na taj dio. Dalje, kada pogledamo izmjene zakona koje su predložene uglavnom su više nego dobre. A mislim da ništa od tih primjedbi ne ib posebno trabalo istaknuti. Držim da je da su sve usklađene sa provedbom suvremene međunarodne norme i d aje u skladu sa zakonom koji se prilagođava prema europskoj uniji. I da ne dužim normalno da ću podržati ovaj zakon i zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Državni tajnik DRažen Vreglec, završni osvrt izvolite. Ne želite. Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 207 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 74 glasa za i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo , kada smo u lipnju ove godine donosili izmjene i dopune zakona o komunalnom gospodarstvu dogodila se jedna omaška. Prihvatili smo amandman Odbora za zakonodavstvo, ali smo ga prerevno prihvatili pa smo malo previše toga izbrisali iz zakona to je zapravo obračun po kojem se obračuvana komunalni doprinos. I zbog toga smo tražili i Vlada j edonjela uredbu. Uredba kao što znate prestsaje važiti 31.12. ove godine ali da ne bi nastlai problemi u jedinicanma lokalne samouprave, evo mismo sada to pretočili u izmjene i dopune zakona o komunalom gospodarstvu. I ljepo vas molim da to prihvatite. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora za zakonodavstvo, prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Poštovani izvjestitelj zastupnik Marko Širac izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolege i kolegice. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliaš SAbora na 20. sjednici 30. studenoga razmotrio je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o komunalnom gospodarstvu s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je predloženi zakon razmotrio na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. poslovniak Hrvatskog sabora, u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno izlaganju predstavnika predlagatelja je obrazložila da je zbog omaškom izostaljene odredbe, o načinu obračuna komunalnog doprinosa to pitanje privremeno riješeno uredbom Vlade Republike Hrvatske.S obzirom da je važeća uredba vremenski ograničena zakonski se uređuje pitanje obračuna komunalnog doprinosa. Odbor je uvažavajući obrazloženje predlagatelja jednoglasno odlučio da predloži Hrvatskom saboru da donese zakon o izmjeni i dopuni zakona o komunalnom gospodarstvu. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Cijenjena gospođo ministrice kao što ste vi rekli, evo ovo se radi o jednom zapravo tehnički dotjeravanju zakona u kojemu se po vašim riječima potkrala omaška, zapravo radi se o tome da treba postojeću uredbu koja je zbog te omaške na snazi do kraja, do 31. prosinca ove godine, dakle treba pretočiti u izmjenu i dopunu zakona, mislim da je to sasvim u redu. Klub SDP-a to podržava, mada će zbog prije rečenih razloga odsustvovati sa glasovanja. Hvala.
Neće biti nazočni ili odsustvovati? … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala. Poštovani zastupnik Valter Poropat, Klub zastupnika IDS-a. Nema ga. Gubi klub pravo na riječ. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice. Evo samo kratko. Mislim da iako je omaška nekakva napravljena, šteta nije napravljena, jer uredbu smo svi koristili tako da evo pozdravljam ovo uključivanje u zakon i primjena normalno će biti kvalitetna kao i uvijek. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Ministrice? Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu, prijedlog zakona br. 219 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim, uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 77 glasova jednoglasno donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu u tekstu kako ga je predložila Vlada.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo prije svega korekcija samog, metode donošenja zakona. Danas nakon rasprave na klubovima zastupnika predlagatelj korigira svoj prijedlog u pogledu načina donošenja zakona i predlaže da se zakon ide u redovitu proceduru, dakle da danas bude razmatran u prvom čitanju. Razlozi za to su ocjena naša da postoji dosta udaljeni stavovi unutar samih saborskih odbora, rekao bih između, dakle stavovi različiti između struke i klubova zastupnika i da je potrebno određeno vrijeme, što kraće to bolje vrijeme, ali ipak vrijeme do drugog čitanja u kojemu bismo u tom smislu … [[Ne razumije se.]] dakle pojasnili stanove i iznašli najbolje moguće rješenje. U tom smislu ako dopustite ja bih nastavio uvodno izlaganje?
Izvolite.
Hvala vam lijepa. Dakle pred vama je dame i gospodo, Prijedlog zakona o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva. Podsjećam intelektualno, industrijsko vlasništvo je jedna od dviju formalnih ključnih komponenti intelektualnog vlasništva. U industrijsko vlasništvo spada pet vrsta vlasništva: patenti, žigovi, inovacijski dizajn, oznake zemljopisnog podrijetla i oznake izvornosti proizvoda i usluga i topografija polugodišnjih proizvoda. U našoj državi se vode postupci za priznanje tih prava po svakom od ovih pet prava postoji posebni zakoni koji su usklađeni sa pravnom stečevinom Europske unije, pojam koga ćete sresti, kojega srećemo u javnosti pod nazivom acquis communautaire je pojam koji je na snazi i zakon to regulira od 1. siječnja tekuće godine. U svakom od ovih zakona je po jedan članak koji regulira pitanje zastupanja po ovim pravima. Ovim sadašnjim prijedlogom zakona te bi odredbe iz svakog od tih zakona bile ispuštene, to je prijedlog sadržan u prijelaznim i završnim odredbama i na taj način bi problem bio jedinstveno rješavan. Dakle, prijedlog zakona koga imate na stolu artikuliran je u četiri poglavlja, u četiri tematske cjeline. Zakon ima 24 članka, samo kratke naznake za svaku od njih. U općim načelima navedeno je tko može biti patentni zastupnik, a tko zastupnik za žigove. Imam potrebu kratko objasniti ovaj do sada možda neobičan termin. Zastupnik za žigove je termin kojim se označava osoba fizička ili pravna koja zastupa u svemu osim u pitanjima patenata. U tom smislu molim da se ovaj termin i razumije. Druga tematska cjelina ona koja je zapravo možda bila najspornija u pogledu ove prethodne rasprave, jeste pitanje i stjecanje i gubitka prava na obavljanje djelatnosti ovlaštenog zastupnika. Treća ona koja se odnosi na pitanja komore i četvrta, prijelaznih i završnih odredbi. Osim naprijed spomenutoga, određen je i rok od dvije godine u kojem već ranije upisani zastupnici moraju ispuniti uvjete propisane ovim zakonom. Osim toga, predloženo je da zakon se ima primjenjivati sa određenim počekom. Prvotni je prijedlog bio 1. lipanj naredne godine, on bi bio u određenoj mjeri pomaknut u mjeri u kojoj bi bio, odnosno za rok u kojemu bi zakon bio usvojen. I zadnja napomena. Trenutno u Hrvatskoj ima 62 registrirana upisana zastupnika sa ovim pravo. Eto, toliko. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Izvjestitelji odbora za zakonodavstvo, europske integracije? Zakonodavstvo, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Florijan Boras. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na 28. sjednici održanoj danas, raspravljao je o Prijedlogu zakona o stupanju u području prava intelektualnog vlasništva, s Konačnim prijedlogom zakona, a koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 25. studenoga ove godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona, no međutim Odbor predlaže predlagatelju da preispita opravdanost i osnovanost razloga za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Naime evo čuli smo od predlagatelja da je on veći povukao hitnost pa prema tome drago mi je da je usvojen prigovor Odbora za zakonodavstvo u ovom smislu. Međutim, pored iznijetog Odbor za zakonodavstvo iznio je nekoliko bitnih primjedbi za koje drži da bi ih predlagatelj prilikom drugog čitanja trebao uvažiti. Osnovna primjedba odnosi se na članak 4. predloženog zakona. Naime, tim prijedlogom kao patentni zastupnik može biti svaka fizička osoba, državljanin Republike Hrvatske s prebivalištem u Republici Hrvatskoj sa završenim tehničkim ili prirodnim fakultetom. Istovremeno kao patentni zastupnik, odvjetnik se ograničava s time da mora imati zaposlenu osobu ili surađivati s osobom koja ima ove osobine iz točke 1. stavka 1. Slično je i sa stavkom 2. kad je u pitanju zastupnik za žigove. Naime, tu vidimo da je ograničenje još veće, jer se zastupanje pred Zavodom odvjetnik ograničava na način da mora ovog puta imati zaposlenu najmanje jednu osobu koja udovoljava uvjetima iz točke 1. Vidjeli smo kod zastupnika za patente, da su ti uvjeti nešto blaži, dakle odvjetnik može imati neki ugovorni odnos s takvom osobom. A ovdje kod žigova koji po nama jednostavniji postupak, ti uvjeti se znatno pooštravaju. Načelno je stajalište Odbora da se odvjetnicima na bilo koji način ne može ograničiti zastupanje pred državnim tijelima u postupcima koja se kod tih tijela vode. Pa tako i kod u postupcima kod zaštite patentnih prava, kod Zavoda za intelektualno vlasništvo ili kako se on zove. Nadalje, neprihvatljivo je po mišljenju ovog Odbora i obrazoženje koje smo usmeno na raspravi dobili, da je to direktiva Europske unije jer je to kontradiktorno i samom obrazloženju predlagatelja koji kaže da Europskoj uniji ne postoji jedinstveni pravni sustav glede ovog pitanja. Nadalje, Odbor smatra upitnim i potrebu donošenja ovog Zakona, jer smatramo da je moguće ova pitanja riješiti posebnim zakonima, kao i Zakon o žigu, Zakon o patentima itd. Evo gospodine predsjedniče to bi bilo najkraće usmenoj formi, Odbor još uvijek nije uspio napisati izvješće u pisanoj formi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Za Europske integracije? Za obrazovanje, znanost i kulturu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava prijedlog Zakona o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva, ali predlaže da se u istoj raspraviu redovitoj saborskoj proceduri bez hitnog postupka, odnosno da današnja rasprava bude rasprava u smislu prvog čitanja Zakona. Ovim Zakonom, dakle regulira se pitanje zastupanja u području prava industrijskog vlasništva. Pravo industrijskog vlasništva u materijalnom smislu razrađeno je i regulirano već usklađenim zakonima iz ove oblasti sa pravnim stečevinama Europske unije. Ti propisi stupili su na snagu, a u svojoj ukupnosti obuhvaćaju Zakon o patentu, Zakon o žigu, Zakon o industrijskom dizajnu, Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga, Zakon o zaštiti topografije poluvodića. Samim prijedlogom Zakona, dakle nastoji se stvoriti nužni temelji koji su u ovom trenutku mogući izvedivi s namjerom da se Republika Hrvatska što više približi standardima koji vrijede u Europskoj uniji i na ovom području. Nadalje, valja istaknuti da sam Zakon treba razriješiti, odnosno dati odgovor na iduća pitanja u sferi zastupanja u području prava industrijskog vlasništva. Dakle, prvo, koja su to opća načela za zastupanje. Drugo, tko može biti ovlašteni zastupnik u području prava industrijskog vlasništva? Koje uvjete mora ispunjavati ovlašteni registrirani zastupnik u području prava industrijskog vlasništva? Na koji način može djelovati ovlašteni registrirani zastupnik u ovom području? I gdje se i na koji način polaže ispit za ovlaštenog zastupnika u području prava industrijskog vlasništva? Nadalje, značajnu novinu u smislu razrade u odnosu na dosdašnju situaciju, naime, uvodi se razlika o potrebnim uvjetima između patentnog zastupnika i zastupnika za žigove. Međutim, dio predloženog Zakona koji razrađuje uvjete za obavljanje poslova pred Zavodom za intelektualno vlasništvo tu mislimo na članak 4., ako i treba dati odgovor na pitanje, tko može biti patentni zastupnik, odnosno tko može biti zastupnik za žigove, treba razraditi na drugačiji način u odnosu na osobe ovlaštenih zastupnika. Dakle, po našem mišljenju nisu prihvatljive odredbe članka 4. stav 1. i 2. koje se odnose na dodatne uvjete, a tu se ne misli u prvom redu na samo polaganje adekvatnog stručnog ispita. Naime, osoba koja se po svojoj, jer osobe koje se po svojoj profesiji bave zastupanjem fizičkih i pravnih osoba pred sudovima i pred drugim institucijama ovdje se u prvom redu misli na odvjetnike, odnosno odvjetništvo kao specifično zanimanje, a isto tako i na pravnu struku, dakle pravnike koji po prirodi svog zanimanja zastupaju i štite pravna, prava fizičkih i pravnih osoba. Shodno raspravama i nadležnim radnim tijelima ukazano je na ovaj problem koji se može, dakle može pravovaljano razraditi da se time ni u kom smislu povrede pravni standardi zemalja Europske unije, odnosno da se ne ugrozi prilagodba ovog dijela našeg zakonodavstva, sa zakonodavstvom i pravnim stečevinama Europske unije. Zaključno, stav Kluba zastupnika HDZ-a je da se uočeni nedostaci mogu blagovremeno otkloniti, čime bi se u cijelosti stekli preduvjeti ne samo za donošenje predmetnog zakona, već i za ukupno usklađivanje ove materije s europskim pravom industrijskog vlasništva. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivo Josipović u ime Kluba SDP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajnici, kolegice i kolege. Potrebu donošenja ovakvog Zakona kao posebne norme ili ugraživanje u neke od postojećih zakona nitko ne dovodi u pitanje. Kao što sam danas na Odboru za zakonodavstvo rekao ovaj Zakon je po prilici kao kad biste dobili zakon u kojemu omogućavate da operacije obavljaju svi samo ne kirurzi. Tako isto i sa ovim Zakonom koji omogućava da zastupaju osobe koje nisu pravnici, a tu ovlast nedaje barem ne u pristojnoj mjeri onima kojima je to profesija, pa i na neki način ustavna pozicija. Upravo zato Klub SDP-a uvjetno podržava donošenje ovakvog zakona naravno pod pretpostavkom da će se između dva čitanja otkloniti ovaj nedostatak i da će primarno u članku 4. mogućnost zastupanja biti barem jednako postavljena u odnosu na odvjetnike kako je to u slučaju u odnosu na inžinjere. Osim toga u Zakonu ima i nekih drugih manjih ili malo manje malih nedostataka, primjerice terminologija kad već zakon dolazi iz Ministarstva iz kojega dolazi termin dodiplomski, sveučilišni studij, diplomski sveučilišni studij na primjer. Nadalje, ima nekih pravničkih termina, primjerice kad je riječ o specijalnoj punomoći u članku 6. stavku 5. onda se ne govori o odobrenju zato postoji neki drugi termin. Isto tako riješenja ne donosi zavod uvijek donosi dužnosnik, dakle donosi ravnatelj Državnog zavoda ako donosi ili ministar, to bi trebalo raščistiti u članku 8. stavku 3. A isto tako u članku 9. rok trajanja registracije besmisleno kratak jer svake godine obnavljati ovlast kroz registraciju vjerojatno sili te naše zastupnike da se pola svog radnog vremena posvete vlastitom registriranju, a pola onim drugim poslovima. Ima i nekih drugih zanimljivih odredbi koje bi trebalo dopuniti. U prvom redu to je odredba o obaveznom udruživanju u komoru što ako postavimo analogiju s Odvjetničkom komorom vjerojatno nije neustavno ali je zanimljivo da se zapravo ne predviđa nikakva nadležnost te komore. Dapače jedino što se govori da Ministarstvo prati i proučava rad komore. Još moram priznati da nisam čuo da postoji ministarstvo koje proučava rad, rad nekih drugih tijela. Jednom riječju da ne duljim, vrijeme je na izmaku, a i zakon je relativno kratak. Namjere zakona su dobre, prihvatljive. Ponavljam da za podršku ovom zakonu treba niz popravaka za koje se nadam da će između dva čitanja predlagatelj učiniti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Klub HNS, PGS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Drago mi je da je predlagač usvojio sugestiju Odbora za zakonodavstvo gotovo jednoglasno da ovo bude prvo čitanje predmetnog zakona. Za pohvaliti je intenciju, intencija da se odredbe većeg broja zakonskih propisa gdje se ova materija djelomično ili privremeno regulira nađu na jednom mjestu i da se sačini zakon koji bi bio jasan i onima koji nisu baš upućeni u hrvatski pravni sustav posebnice stoga jer ljudi koji bi se bavili ovim poslom prvenstveno bi zastupali strane fizičke i pravne osobe. Premda članak, članak 2. Zakona kaže da fizičke i pravne osobe koje nemaju prebivalište ili sjedište na teritoriju Hrvatske obvezatno imaju, imaju zastupnika no nigdje ne piše da hrvatske pravne i fizičke osobe ne mogu imati tog zastupnika. Pošto se radi o izuzetno složenom poslu, patentna prijava je i tehnički i pravno složen posao, za očekivati je da će te institucije odnosno te osobe koje će raditi takav posao imati u skoroj budućnosti kad znanost doživi zamah koji nam obećavaju, puno posla. Novina u dosadašnjoj situaciji jeste tko može obavljati taj posao. Zakon je koncipiran, ovaj Prijedlog zakona je koncipiran pomalo tehnicistički. Naime patentna prijava jest tehnički posao. I nju mora djelomice možda i većim dijelom sačiniti stručnjak za određenu specifičnu struku. Ako prijedlog zakona propisuje da je to osoba koja je završila dodiplomski, što će sad valjda biti preddiplomski ili diplomski, ne znam, sveučilišni studij iz tehničkih ili prirodnih znanosti to je tako jako općenito da je potpuno neprovedivo. Naime zakon daje mogućnost, zakon daje mogućnost inženjeru tekstilne tehnologije recimo da izrađuje patentnu prijavu za nešto što je predmet biotehnologije, što on jednostavno ne zna. Jedini zajednički nazivnik za sve patentne prijave i druge poslve koji se tiču industrijskog vlasništva jeste pravo. Ja ovdje ne zastupam cehovske interese jer nisam pravnik po vokaciji, ali činjenica je da je pravni posao ovdje uvijek prisutan i pored njega posao neke specifične struke. Ograničavati to na genralnu tehničku ili prirodno-znanstvenu struku, a isključiti pravnika jednostavno nema smisla i to niti bi funkcioniralo niti može funkcionirati. Isto tako čini mi se, čini mi se nelogičnim obvezivati odvjetnike koji to mogu raditi da moraju zapošljavati čovjeka iz određene struke. Koje struke? Ako je danas patent iz područja elektrotehnike morat će zaposliti inženjera elektrotehnike. Sutra će morati zaposliti inženjera strojarstva i tome slično. To isto očito ne funkcionira. Radi se o tome da bi takav odvjetnik trebao imati ugovorne odnose sa čovjekom iz određene struke. Pored toga još jedan aspekat, aspekat zakona je Klubu HNS-a, PGS-a zanimljiv. Naime osniva se komora kao obvezatno tijelo u kojem mogu, moraju sudjelovati sve osobe koje se bave ovim poslom. Ako je to adekvatum odvjetničke ili neke druge komore ona mora imati ingerencije pa bi se negdje u članku 12. ili oko njega u poglavlju brisanje iz registra morala uvrstiti odredba po kojoj komora zaključuje da može zaključiti da određeni zastupnik nije posao napravio i po moralnim i po stručnim uzancama kako treba i komora ga isključuje iz svog članstva. Brisanjem iz članstva komore trebalo bi, trebalo bi provesti automatizam brisanja iz registra jer i to je vrlo lako moguće čak i vjerojatno da se s vremena, s vremenom na vrijeme dogodi. Sve u svemu Klub HNS-a, PGS-a podržava načela i potrebu donošenja ovih zakona. Nadam se da će u drugom čitanju primjedbe biti uvažene i da ćemo zakon moći usvojiti. Hvala.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Josip Vresk.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade. I Klub HSS-a može samo obzirom da se radi o konačnom ipak prijedlogu zakona podržati ovaj zakon samo uvjetno. Ja se nadam da će bar Odbor za zakonodavstvo intervenirati amandmanima da se popravi ovaj tekst. Doista ima nekoliko primjedbi koje je teško, teško preskočiti. Prije svega primjedba na članak 4. Slažem se s gospodinom Jospipovićem, ali osim toga i ovakva formulacija nije dobra – odvjetnik ili odvjetničko društvo. Mi imamo Zakon o odvjetništvu i pružanju pravne pomoći i mislim da bi trebalo koristiti terminologiju iz tog zakona. Odvjetnik ili odvjetničko društvo imaju potpuno jednaka prava u području zastupanja i nije potrebno posebno razgraničavati odvjetnika od odvjetničkog društva. Isto tako što se tiče prava odvjetnika postoji niz stvari koje možda su se mogle i drugačije riješiti. Zašto bi odvjetnik trebao imati zaposlenu bar jednu osobu? Zašto recimo ne bi mogao s tom osobom imati sklopljen ugovor o, ugovor o djelu i to pravno pokriva istu situaciju i mislim da je nepotrebno opterećivati tekst. Isto se odnosi naravno i na zastupnika za žigove. Osim toga u članku 6. mislim da treba rabiti isto pravnu terminologiju. Postoji termin opća i specijalna punomoć. Odnosi se na stavak 1. i ostale stavke gdje je potrebno pročistiti tekst jer označava tekst da li se radi o općoj ili specijalnoj punomoći. Znamo što to znači. Isto tako trebalo bi vidjeti kod upisa u komoru, da li postoji obaveza udruživanja u komoru? Ne. Zašto? Koje su ovlasti komore i na kraju krajeva uvijek kad govorimo o državnoj upravi slažem se s ocjenom da uvijek odluke donosi čelnik tijela državne uprave. Nikad državna uprava. I na kraju, članak 21. Ministar nadležan za rad zavoda donijet će pravilnik. Odnosi se na polaganje stručnog ispita u roku od 6 mjeseci od njegova stupanja na snagu. Nisam siguran da je to primjeren rok odnosno na one rokove od godinu dana za polaganje stručnog ispita. Mislim da ministar komotno može donijeti podzakonske akte u puno kraćem roku da ne izgubimo već tu 6 mjeseci od dana stupanja na snagu zakona za one naravno kandidate koji moraju polagati stručni ispit. I na kraju članak 23. opet imamo onu famoznu formulaciju: Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana objave u Narodnim novinama, a primjenjuje se od 1. lipnja 2005. godine. Čini mi se da smo se jedanput dogovorili kako formulacija tog članka treba glasiti. Trebalo bi u svakom slučaju poštivati. U slučajeva u kojima sam rekao Klub HSS-a je spreman podržati konačni prijedlog ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče kolegice i kolege. Ovo je nedvojbeno zakon kojim popunjavamo pravnu prazninu u našem pravnom sustavu jer posebnog jednoga cjelovotoga zakona koji bi regulirao ovo pitanje kod nas do danas nema. Ja mislim da je zakon globalno gledajući dobro koncipiran i da on uvodi određeni red u ovu materiju, ali se istovremeno slažem i sa kolegama da postoje određene dvojbe i određenji problemi koje ja mislim da se zaista vrlo vrlo lako rješili. Jedino znači treba regulirati u ovom članku 4. sudioništvo odvjetnika i odvjetničkih društava kao mogućeg zastpnika. Jer doista se m oraju uvažiti odredbe temeljnog zakona o odvjetništvu. Jer odvjetnik je osoba koja pruža pravnu pomoć i koja zastupa zapravo fizičke i pravne osobe u svim postupcima. Ovaj postupci u području prava industrijskog vlasništva su upravni postupci. I stoga zapravo ograničavati odjetnika nekim posebnim još odredbama da on zastupa u upravnom postupku za koji je već kvalificiran, mislim da je malo dvojbeno. Tim prije što smo čuli zapravo da nema jedinstvenog pravnog sustava na području Europske unije. Ja uvažavam i ovošto je predlagatelj rekao da su oni izvršili komparativni pregled i u zakonodavstvima drugih država kako je to regulirano. I da ovo na neki način komplilacija iskustva drugih koja se nama čini prihvatljiva. I da ste zapravo i sudionike i opostojeće već zastupnike u području prava industrijskog vlasništva konzultirali. Međutim mislim da voe primjedbe koje su danas ovdje izrečene kojima se ja isto priključujem mislim da su one lako otklonive i lako rješive. Stoga podržat ću ovaj zakon i smatram da je zapravo ovo jedan dobar temelj da se napravi pravni red u ovom segmentu. I na taj način zaista popunjavamo pravnu prazninu u pravnom sustavu koja nedvojbeno postoji. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Gospodine predsjedniče ,gospodo ministre, državni tajnici, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva. Kod nas u RH ne postoji poseban propis. ovim zakonom se stvaraju temelji da se RH u temeljnim načelima približi Europi. Ili Europskoj uniji. Bitno je osigurati uvjete za ostvarivanje privatno pravnih prava. Osobe koje imaju industrijskog vlasništvo ili zastupaju vlasnike prava drago mi je da obbveza polaganja stručnoga ispita nije oslobođen nitko. I da ovlašteni zastupnik možebiti samo osoba sa završenm dodiplomskim sveučilišnim studijem iz tehničkih ili prirodnih znanosti. Odnosno, pravna osoba odvjetnik ili odvjetničko društvo koje zapošljava barem jednu takvu osobu. Budući da su za sada pravni akti Vijeća Europe neprimjenjivi u Hrvatskoj i djelomična usklađenost je pomak unaprijed i zato ću pozdraviti donošenje ovoga zakona. hvala gospodine predsjedniče.
Hvala. Molim. Poštovani zastupnik Florijan Boras.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U ime Odbora za zakonodavstvo iznio sam osovne primjedbe odbora, i t e primjedbe jasno i osobno kao zastupnik podržavam i uvažvama. A isto tako slažem se sa diskusijama svih svojih prethodika. Ono što još jednom želim podcrtati je sljedeće. Po mom mišljenju dakle temeljeno pitanje u ovom zakonu je tko mogu biti zastupnici. Predlatellje je to definirao člankom 4. stavkom 1. i 2. razlučujući patnetne i zastupnike za žigove. Po mome mišljenju zastupnici, i jedni i drugi mogu biti odvjetnici, bez ikakvih ograničenja. A svi ostali moguće moraju 8imati neka dodatna znanja pa tako i osobe iz stavka 1. točke 1. koji su tehničkih ili prirodnih znanosti. Nadalje ja smatram da je ova odredba tehničke ili prirodni znanosti prilikom neprecizna ili nejasna i zapravo da otvara jedan voluntarizam i pravnu nesigurnost. Jer odredba kako je stipulirana, mogla bi zančiti u praksi se može pojaviti da agronom zastupa odvjetničko društvo u patentu terpetum mobile. Mislim da je to situacija koja je nepoželjna i koju nitko od nas ne želi, ali odredba je tako forumulirana da je to moguće. Još veći moj prigovor je an stavak 2. gdje se odvjetnicima posebno ogrančava zastupanje za žigove. A opristte ja osobno i mnogi moji kolege smo i radii na tim poslovima zaštiti žig je popuniti nekoliko formulara, prema uputama koje dobijemo od refereneta u tom tijelu i ništa više .Pitanje jeli isti takav žig postoji zaštićen od ranije od nekoga. Prema tome, i ovdje su za Hrvatske državljane puno puno blaži uvjeti a za odvjetnike puno stroži. Prema tome čini mi se ili je to predlagatelj upromaklo, ili je to htio, ali u svakom slučaju moj ozbiljan prigovor upućujem na ovakva zakonska rješenja. Evo molio bih predlagatelja d ih uzme u razmatranje. A posebno se zahvaljujem što je prihvatio prigovore htinosti i što ovaj zakon danas raspravljamo u prvom čitanju. Zahvaljujem.
Hvala. Završni osvrt. Nema potrebe. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva, prvo čitanje, P.Z.E. br. 210 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: - Prihvaća se Prijedlog Zakona o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva; - Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim, uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 80 glasova za jednoglasno donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, dakle, pred vama nalazi konačni prijedlog zakona o porezu na dohodak. Najprije ću reći što koje su izmjene u osnovu na prvo čitanje zakona o porezu na dohodak. Dakle predlažemo da se u članku 18 .stavak 1. briše. I točka 2 kojom se propisuje da se smatram obrtničkom djelatnošću izdavanje u zakup cijelokupnog obrta obzior na suprostnosti u zakonu obrta. Također u članku 55. propisano je da brdsko planinska područja imaju isti status u smislu oprezivanja djelatnosti na tim područjima kao i područja od treće skupine područja od posebne državne skrbi. U članku 69. stavak 1. brisane su odredbe prestanka važenaj članka 20. i 22. zakona o pravima samostalnih umjetnika i poticanju kulturnog i umjetničkog stvaralašta. Što znači da će se samostalnim umjetnicima u daljnjem i dalje omogućiti korištenje izdataka u visini od 25%. Za ostvarena umjetička djela, i 20 tisuća kuna godišnje neoporezivi primitak po osnovi darivanja. Također u članku određenim dijelovima zakona izvršena su poboljšanja teksta sa ciljem jasnog izričaja i pojedinih odredbi zakona o nomotehničkih usklađenja. No što su osnovne izmjene zakona o porezu na dohodak. Dakle, predlažemo da se neoporezivi dio dohotka poveća sa 1500 na 1600 kn. Ovaj neoporezivi dio povećanja od 1500 na 1600 kn. S tog osnova će se ostvariti manji prihodi u Državnom proračunu u 2005. godini u iznosu od 50 milijuna kuna. To je odmah odgovor i onima koji predlažu veći neoporezivi dio. Tako naprimjer povećanje neoporezivog dijela na 2.000 kuna bi značilo manje prihode u Državnom proračunu sljedeće godine od 2 milijarde i 800 milijuna kuna. Također predlažemo da se ukine porez na dividendu iz jednostavnog razloga što smatramo da ćemno na takav način potaći ulaganja u Hrvatsku i da će na takav način Hrvatska uz odbitke koji se predlažu za početna ulaganja kod poreza na dobit, da će na takav način Republika Hrvatska postat vrlo interesantna stranim investitorima, tako da će efektivna stopa poreza na dobit biti daleko ispod 20%, što je najmanje u ovom trenutku u okruženju, u našem okruženju. Vratili smo u Zakon o porez na dohodak prijedlog da se mirovine, obiteljske mirovine, od obitelji poginulih i nestalih hrvatskih branitelja ne oporezuju. VI znate da je to tijekom 4 godine pokušala Klub Hrvatske demokratske zajednice vratiti u zakon, međutim, nismo uspjeli i to je ovim prijedlogom zakona učinjeno i popravljeno. Također su definirani i drugi primici ili drugi dohodak gdje se konačno u oporezivanje stavljaju vrste dohotka koje su u ovih proteklih 11 godina koliko je na snazi Zakon o porezu na dohodak, bez obzira na sve njegove izmjene i promjene u proteklih 11 godina nije bilo obuhvaćeno. Dakle, na takav način se proširuje osnovica onih koji trebaju plaćati proez na dohodak. Rekao sam već da smo izmjenom Zakona definirali posebno za umjetnike, ali pod drugim dohotkom. Dakle, pjevači, sportaši, definira se da im se prizna paušalni dio troškova od 30%, a na ostatak da se plaća porez na dohodak od 25%. Ja napominjem da je ovo dohodak koji u proteklim godinama nije bio obuhvaćen oporezivanjima i svi sportaši prilikom potpisivanja ugovora su se nalazili u poprilično nezavidnoj situaciji. Na takav način smatramo da uz Zakon o športu koji će se donesti i uz mogućnost do 2% ukupnih prihoda ulaganja u šport, da ćemo konačno početi zavoditi reda i u ovu športsku djelatnost. Dakle, evo gospodine predsjedniče, to su osnovni prijedlozi izmjena što se tiče poreza na dohodak, a isto tako je naznačeno što se u drugom čitanju promijenilo u odnosu na prvo čitanje.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo. Odbor za financije i državni proračun. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Željela bih uvodno reći nekoliko rečenica o dugo najavljivanoj poreznoj reformi, pa smo očekivali da će i ova dva zakona iz paketa poreznog sustava predstavljati tako najavljivanu preznu reformu. Naime, porezna reforma najavljena je već u izbornoj kamapanji HDZ-a, u tzv. jamstvenoj kartici gospodina Sanadera u kojoj se jamči smanjenje poreza. Zadnjih dana izborne kampanje sasvim neočekivano došlo je i obećanje, ovaj put sasvim konkretno o smanjenju PDV-a sa 22 na 20%. Predstavljajući svoju Vladu, mandatar gospodin Sanader predstavlja i program Vlade do 2007. godine. Tom prilikom malo se govori o gospodarskim problemima i načinu njihovog rješavanja, a u nekoliko redaka posvećenoj poreznoj politici, kaže se da je potrebna cjelovita reforma poreznog sustava čija je funkcija oživljavanje proizvodnje. Već smo tom prilikom uočili mali nesklad u istupima u izborno vrijeme i vrijeme vlasti. No, to smo pripisali političkom folkloru. Proljetos donosimo Zakon o izmjenama zakona o PDV-u u kojem se i najavljuje i porezna reforma. Neki smo izrazili čuđenje da porezna reforma koja mora oživiti proizvodnju koji je po svojoj funkciji neutralan za proizvodnju. Ukazivali smo na nemogućnost nadoknade manjka prihoda od PDV-a u iznosu od oko 3 milijarde kuna u ionako prenapregnutim prihodima proračuna. No, zakon je izglasan s rokom primjene od 1.1.2005. i rokom trajanja od 1 mjeseca. U međuvremenu nas je posjetio svemoćni MMF na smanjenje PDV-a se zaboravilo, a u međuvremenu su povećane trošarine na vozila, duhan i njegove prerađevine. Na početak porezne reforme trebali smo pričekati, a uskoro evo i ovih dana navršit će se i godina dana mandata ove Vlade. Dva zakona iz poreznog paketa o kojima ćemo danas raspraviti i nastavno o ponovnoj,osnivanju Financijske policije, trebalo bi označiti taj početak porezne reforme. A Zakon o porezu na dohodak, ali i onaj na dobit, u suštini su samo malo popravljeni i više prepravljeni postojeći zakoni, pa ocjenjujemod a se Vlada odlučila na prijedlog novog zakona, a ne nanjegove izmjene i dopune, da popravi loš imidž svog rada. Naime u ovim godinu dana uglavnom od Vlade dobivamo izmjene i dopune zakona koje imaju dva do tri članka. Predloženi Zakon o porezu na dohodak popravlja i pojašnjava neke definicije, ali u suštini zadržava sustav ukidajući ili ograničavajući neke olakšice. Već je ovdje ministar uvodno rekao da se osobni odbitak povećava za 100 kuna. Dosadašnja praksa povećanja bila je na razini od 250 kuna, svaki puta kada se mijenjao osobni odbitak poreznog obveznika. Ali povećavaju se neznatno rasponu poreznoj stopi od 25% sa 4,5 na 5 osobnih odbitaka. U odnosu na povećanje osobnog poreznog odbitka, nešto je veći neoporezivi odbitak za uzdržavane članove obitelji, što mislimo da je dobro. Sva druga povećanja poreznih odbitaka, koja se odnose na primjer na područja od posebne državne skrbi, ostaju ista, a njihova povećanja su uvjetovana povećanjem osobnog odbitka od 100 kuna. Dosadašnja mogućnost da se za zdravstvene usluge, kupnju ili gradnju stana ili kuće, troškove podstanarstva, kamate na stambene kredite može pojedinačno koristiti porezna olakšica do 12.000 kuna ukupno godišnje 48.000 smanjuje se sada na sveukupno 12.000 kuna. Bilo je zanimljivo sluđati obrzaloženja da su ove olakšice koristili bogatiji slojevi društva, oni koji zarađuju između 5 i 6 tisuća kuna, da se to nije u većoj mjeri koristilo međutim, za nas su takva obrazloženja neprihvatljiva, jer ne možemo prihvtiti da su prihodi od 5 ili 6 tisuća kuna bogatstvo, odnosno da to koriste bogati. To sigurno nisu ljudi koji kupuju prvi stan, koji su bolesni, liječe se ili koji su podstanari. I kao zadnje ukida se oporezivanje dividende. Do sada je, se na isplaćenu dividendu onaj čiji je to prihod plaćao porez od 15%, što je uz plaćeni porez na dobit prije, koji se plaća prije isplate dividende od 20% ukupno, 35%, dakle čak niti ne maksimalna stopa koja se plaća na porez na dohodak u Hrvatskoj i iznosi 45%. Kako bi to značilo poticanje ulaganja u Hrvatskoj, pa dividenda se, porez na dividendu se plaća u gotovo svim europskim državama i onaj koji će iznijeti bez poreza dividendu u Hrvatskoj platiti će porez na dividendu u svojoj državi ako će isplatiti dividendu. Više bi mogli prihvatiti da je poticaj za ulaganje onda ako se korištenje ili neisplaćivanje dividende i njezino ulaganje u razvoj oslobađa određenih poreza, na primjer Poreza na dobit. Što bi to značilo i kome se pogoduje ovakvom izmjenom. Naime radnik ako će zaraditi više od 1.600 kuna, na tu razliku platiti će najmanje poreza u visini od 15% na toj razliki. Ali bi vlasnik dionica koji će dobiti dividendu recimo na primjer od milijun kuna neće platiti nikakav porez na dohodak sa stanovišta primjene dividende. Na Zakon o porezu na dohodak značajne primjedbe imaju i sindikati, Obrtnička i Gospodarska komora. Ovdje ću vrlo kratko navesti samo neke primjere, odlučili smo da sam klub neće biti predlagač amandmana. Nešto će amandmana predložiti naši članovi osobno, kluba osobno, jer kad Vladini socijalni partneri nisu uspjeli postići suglasnost sudbina amandmana koje bismo podnijeli zaista je sasvim izvjesna. Izdvojiti ću ovdje dva amandmana koje predlažu sindikati, odnosno primjedbe. Oni predlažu da se u onom dijelu članka 9. gdje se govori što se ne smatra dohotkom da se tu uključe izravne uplate poslodavaca za dopunsko i privatno zdravstveno osiguranje te za dobrovoljno mirovinsko osiguranje radnika tzv. treći stup i izdaci poslodavaca za medicinski programirane aktivne odmore u skladu s posebnim propisima i s ciljem poboljšanja radne sposobnosti radnika. Na taj način oni smatraju stimuliralo bi se poslodavce da uplaćuju dopunsko i privatno zdravstveno osiguranje te da to danas ne čine upravo zbog povećanog poreznog opterećenja koje tereti ovakve isplate. Također što se tiče izdvajanja za aktivni odmor radnika smatra se da bi na taj način bolje primjenjivali zakoni o zdravstvenoj zaštiti, zaštiti na radu i direktno utjecalo na bolji životni status radnika. I oni imaju primjedbu na ovo zašto se ukida oporezivanje dividende, zatim smatraju da bi se trebalo uvesti jedna stalna kategorija koja bi utvrđivala osobni odbitak, predlažu da to bude u visini najniže plaće. Također, mislim da bi trebalo ovo gospodine ministre razmotriti što je ako radnik više mjeseci ne prima plaću i tada ne može koristiti osobni odbitak ako se to odnosi na dvije različite godine, a primio je plaću recimo početkom godine za prošlu godinu. Ozbiljne primjedbe ima i Hrvatska obrtnička komora, oni sa više ili manje opravdanja kažu da je zapravo za njih neprihvatljiv način obveznosti prijelaza obrtnika na plaćanje poreza prema porezu na dobit, govore o povećanju troškova zbog vođenja dvojnog knjigovodstva i slično. Posebno ukazuju na to što se ukida mogućnost jednokratnog otpisa ulaganja i upućuje se njih da i oni kao što su to i oni koji utvrđuju porez na dobit trebaju koristiti povećane stope amortizacije. Dakle ocjenjujemo da je nepotrebno donositi novi Zakon o porezu na dohodak jer su promjene u tom smislu samog sustava minimalne. Ne podržavamo izuzimanje dividende od oporezivanja, minimalno povećanje osobnog poreznog odbitka od 100 kuna te ograničavanje poreznih olakšica za zdravstvene usluge, podstanarske troškove, kupnju stana i kamate na stambene kredite i njihovo smanjivanje na godišnju razinu od 12 tisuća kuna. Navedeno i u obrazloženju i smanjenje prihoda navedeno u obrazloženju smatramo da će to imati značajniji utjecaj na porezne prihode u lokalnoj i regionalnoj samoupravi pa bi po našem mišljenju trebalo intervenirati u ovom slučaju i u Zakonu o financiranju lokalne i regionalne samouprave jer svako zadiranje u porezne sustave u onom dijelu gdje porezne prihoda dijeli državna i lokalna i regionalna samouprava na kraju ostane u, zapravo zakinuta upravo lokalna i regionalna samouprava. Dakle mi smatramo da na ovaj način ne bi trebalo raditi novi Zakon o porezu na dohodak i nismo spremni podržati ovakve izmjene koje predstavljaju zapravo ne izmjene sustava, nego samo postojećih određenih stavaka u postojećem zakonu.
Nastavljamo sa raspravom. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, izvolite. I kad bi trebali stanku kad ne glasujete. Kad ste nam priopćili vašu odluku da ne glasujete.
Poštovani predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici ministarstva. Moram uvodno reći nešto malo šire. Ustavom Republike Hrvatske definirana je, Republika Hrvatska definirana je kao socijalna država. Dominantni mirovinski sustav sada i u buduće biti će prvi stup, odnosno generacijska solidarnost između aktualnog rada i minulog rada. Riječ "solidarnost" znači da svi koji primaju plaću izdvajaju proporcionalno visini svojih primanja, a oni koji primaju ostvaruju svoja prava koja su djelom rezultat njihovog izdvajanja za druge, a dijelom rezultat socijalne pravidnosti i pravičnosti i održivosti mirovinskog sustava, odnosno i gospodarskih kretanja. Solidarnost ide od bogatih prema siromašnima, a ne obrnuto. Nemojte misliti da sam promašio temu, ovo je samo uvod. Kad govorimo o solidarnosti, solidarnost u zdravstvenom sustavu znači da poslodavac plaća doprinos proporcionalno na plaću radnika, a zdravstvene usluge koriste oni koji je trebaju i svi imaju pravo na istu razinu zdravstvene usluge. Kakve veze ima s time Zakon o porezu na dohodak? Naizgled nikakve. Međutim, kad složite mozaik grupe zakona koji reguliraju mirovinsko osiguranje stope doprinosa i najviše mirovine uočititi ćete da Zakon o porezu na dohodak u članku 33. u kojem regulira pravo na prihode po osnovi dohotka drugog dohotka po povratu više uplaćenih doprinosa do temelja ruši sustav generacijske solidarnosti i negativno utječe na socijalnu pravičnost i održivost mirovinskog sustava. Što se ustvari događa? Idemo na primjer. Osoba koja prima 100 tisuća kuna bruto plaće, a ima ih među menadžerima, poduzetnicima, ima Hrvata koji to primaju, u riznicu, dakle firma koja to uplaćuje, dakle tvrtka koja uplaćuje u njihovo ime u riznicu uplaćuje mjesečno 20 tisuća kuna, to je 20%. Odnosno, dakle to čini tvrtka u njegovo ime. Najveću osnovicu za uplatu doprinosa regulira Zakon o doprinosima za obvezna osiguranja, a to je prosječna plaća puta šest, koeficijent šest, odnosno sve to zajedno puta 12 mjeseci, a to iznosi 30 tisuća kuna, što znači da će spometuom menadžeru, spomenutoj osobi u mirovinski sustav u obračun mirovine ući 6 tisuća kuna mjesečno. Razlika između onog što je uplatila tvrtka i ono što će ući u obračun je 14 tisuća kuna mjesečno i izvjesni će gospodin temeljem zahtjeva ili gospođa temeljem zahtjeva u poreznoj prijavi ostvariti pravo na povrat više uplaćenog doprinosa u iznosu 168 tisuća kuna. To znači da je njegova stopa doprinosa ustvari kad se cijeli krug zatvori 6% u odnosu na obične smrtnike, a da smo, što znači da smo sustav postavili naglavačke, jer oni sa manjim primanjima plaćaju proporcionalno veću stopu doprinosa. Pa time dodatno nagrađujemo menadžere i poduzetnike, dakle bogate, koji pored velikih plaća ostvaruju vlasnicima veći profit, i kroz stimuliranje odlaska radnika u prijevremenu mirovinu povećavaju socijalne terete ove države, a mi ih još nagrađujemo. I na kraju ih za proizvodnju invalida i umirovljenika još nagradimo godišnjom nagradom. I zamislite cijeli je sustav uveden 2002. godine. U vrijeme koalicijske Vlade koja je bila ili se barem predstavljala kao dominantno socijal-demokratska Vlada. Ima ljudi u Hrvatskoj koji primaju i 200 tisuća kuna mjesečno i nisu baš svi jadni krivi da im je sudbina namjerila da u pravom trenutku budu na pravom mjestu, pa im zato stopa doprinosa znači iznosi 3%. Pa ih moramo još nagraditi sa 336 tisuća kuna godišnje kroz povrat doprinosa za više uplaćene doprinose. Na što će eventualno platiti porez kroz godinu dana, ako ne postoji još koji model prelijevanja. 2002. godine Udruge umirovljenika su bile protiv ovakvog riješenja kao i 1999. godine. No, pokazalo se da se Udruge umirovljenika ne poštuju, da se od strane politike mirovinskom sustavu daje prvenstveno financijska diemnzija, a zapostavlja generacijska solidarnost. Za ovakav pristup u zemljama zapadnoeuropske demokracije nemamo uzora i mogu odgovorno reći da je u tom pogledu Hrvatska eksperiment i to po diktatu Međunarodnog monetarnog fonda i Svjetske banke. Europa održava sustav generacijske solidarnosti i izgrađuje ga kao socijalno sidro da bi se mogla poštivati ustavna prava građana. Nedavna izjava visokih dužnosnika Francuske da trebaju izgraditi socijalnu koheziju, sama po sebi govori dovoljno. Zar građanin Hrvatske koji zarađuje 100, 200 ili 300 tisuća kuna ne bi trebao biti sretan da svojim izdvajanjem u mirovinski fond osigurava egzistenciju 7, 15, 21 ili više umirovljenika mjesečno? Zar ne bi trebao biti sretan da će on sa svojom plaćom osigurati sebi i svojoj obitelji dovoljno sredstava i nekretnina, dakle bogatstva da neće morati brinuti za svoju mirovinu. Trebao bi biti sretan i ponosan, ako nije, mi moramo donositi takve zakone koji doprinose socijalnoj ravnoteži i smanjuju socijalne razlike. Naplaćivati doprinose, obračunavati sa sivom ekonomijom i učiniti sve da se rashodi za mirovine pokrivaju prihodima. I ovo sa dividedom ide u prilog bogatima. I moram odgovorno reći da se moglo povećati neoporezivu osnovicu do visine osnovice obveznog doprinosa. Samo da se ima socijalnog senzibiliteta i socijalne pravičnosti. Ali tada moramo napustiti proporcionalni sustav i moramo selektivno krenuti prema povećanju najniže neoporezive stope. Proporcionalni sustavom mi ili svi oni koji imaju veće mirovine dobivaju najveći dio povećanja neoporezivog iznosa. To nije socijalno pravično. To je matematički točno ali nije socijalno pravično. Hrvatska stranka umirovljenika je dala amandman na član 33. i usvajanje istog jedini je isključivi uvjet po kojem Hrvatska stranka umirovljenika može glasati za ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici! Znači, prvo što želim reći kad je ovaj Zakon o porezu na dohodak posrijedi da u cilju jačanja lokalne samouprave, točnije decentralizacije Republike Hrvatske taj bi porez kao i porez na dobit u nekoj drugoj fazi u cijelosti trebalo prepustiti lokalnoj samoupravi. Jasno, ako nekome nešto omogućiš, ako mu omogućiš veći prihod onda bi im trebalo spustiti i veće obveze. Međutim, što želim reći? Država je 2003. od poreza na dohodak uprihodovala 3 milijarde 114 milijuna kuna a 2004. godine 3 milijarde i 70 milijuna kuna. Država se stoga tog porasta može odreći a to su potrebnije od nje u ovom času jedinice lokalne samouprave. Ovo pred nama je definitivno novi zakon. Točno, mnogo je starih rješenja ali sami poreznici kažu da je to novi zakon. Samim time ima dobrih i manje dobrih rješenja a za neka koja se predlažu u ovom času mislim da nitko ne zna kakve će efekte prouzročiti. Činjenica je ovo što su mi rekli poreznici da je to jednostavniji, pregledniji i razumljiviji zakon, čak i ova promjena rezident, nerezident ne treba nikoga iritirati bez obzira što se radi o stranim pojmovima. Znači, zadržane su postojeće stope, to su ove stope 15, 35, 35, 45% sa time da je porezna osnovica za oporezivanje stopom od 25% povećana za 0,5% i primjenjuje se na onu razliku faktora od 4,5 do 5%. To je valjda dobro kao što je dobro da je osobni odbitak sada tisuću i 600 kuna a prije je bio tisuću i 500 kuna. Znači, po toj osnovi manje će se plaćati poreza državi sa time da osobni odbici mogu biti i tu nekih 2 hiljade kuna. Doduše, da bi mogli biti možda i 2 tisuće kuna, međutim ako bi se to dogodilo to bi sigurno izazvalo dar mar u proračunu lokalne samouprave. No, već sam rekao, u tom slučaju država bi trebala odreći se tog vida poreza u njenu korist. Prije je godišnja poreska osnovica do 36 tisuća kuna bila oporezovana sa 15%. Sada je to 38 tisuća, do 36 tisuća kuna sa oporezivana sa 15%, sada je to 38 tisuća 400 kuna. Do 45 tisuća kuna prije je to bilo 25 mislim oporezivana 25% sada je to 57 tisuća i 600 kuna. Znači, jedno bitno poboljšanje. Do 171 tisuće kuna sa 35%, sada je tu 172 tisuće 800 kuna, znači nebitno. I iznad 252 tisuće kuna sa 45%, sada je to 252 tisuće kuna zamijenjeno iznosom od 268 tisuća i 800 kuna. Znači, svi će nešto malo profitirati ali će jasno najviše profitirati u odnosu na dosadašnje oni kojima je osnovica do 57 tisuća 600 kuna. IDS tvrdi da je tu bilo još prostora i da bi taj neoporezivi dio trebalo povećati na barem tisuću i 700 kuna. Dobro je to što se sada precizira što se ne smatra dohotkom. Dobro je to što se više ne plaćaju predujmovi kod onih koji otvaraju obrt ili neki drugi posao. Znači, ne plaćaju se predujmovi do podnošenja porezne prijave i to će svi obrtnici po mom sudu pozdraviti koji kane sada započeti neki novi posao. Dobro je i to što se a to je novost dohodak na sobe može paušalno oporezivati. To je dobro za sve jadranske županije od Istre dole do Dubrovnika, međutim, to će se tek podzakonskim aktima utvrditi. No, da sada vidimo što s druge strane u ovom zakonskom prijedlogu je loše iako ću se kasnije posebno dotaknuti područja od posebne državne skrbi odnosno brdsko-planinskog područja a što mene koji dolazim iz Buzeta jasno posebno zanima. Znači, kada je Istra posrijedi ta područja od posebne državne skrbi ili brdsko-planinsko područje to je prostor Buzeta, Gračišće, Motovunac, Rovljana, Lanišće, Lupoglava, Oprtlja i Grožnjana. Kada je Primorsko-goranska županija po srijedi to je prostor Matulji, Klane i cijelo gorsko kotarje itd. No, prije sada o smanjenju olakšica što je loše jer sada ostaje samo 12 tisuća i 600 kuna a prije je bilo to i za stan, znači 12 tisuća 600 kuna i za osiguranje 12 tisuća 600 kuna i za lječenje 12 tisuća 600 kuna iako istina mali broj ljudi u Hrvatskoj je to mogao iskoristiti. U pravilu su to koristili oni koji su imali nešto veća primanja iako ne smatram da su velika primanja kod onih koji recimo imaju sedam, osam ili devet tisuća kuna a došli su u poziciju da to na koncu konca iskoriste. Sada se kao ključni argument protiv ovog zakona pojavljuje dividenda i udjeli u dobiti na temelju udjela u kapitalu. Dividenda jasno nije dohodak ali ovaj zakon regulira dividendu. Prije se trebalo platiti porez na dobit kada se izvlačila dividenda i to po stopi od 15% a sada više te stope nema. Znači, sada kada se izvlači dobit nema oporezivanja od spomenutih 15%. I postavlja se onda pitanje što to znači. Da li će se time dobiti iz Republike Hrvatske izvlačiti iz inozemstvo ili će se s druge strane iz inozemstva privući kao što to kaže ministar Šuker kapital u Republiku Hrvatsku. Dobit se jasno i do sada mogla izvlačiti u inozemstvo ili iz tvrtke svejedno ali je trebalo uvijek platiti 15% poreza. Sada toga oporezivanja više neće biti. Znači, banke, njih je 95% u rukama stranaca, cementare koji su također u rukama stranaca, hotelske kuće, takvih je negdje 50% u rukama stranaca moći će bez plaćanja tih 15% izvlačiti dobit iz Republike Hrvatske. Tu je jasno i HT, tu su i ne znam ove velike nove televizijske kuće itd. E sada se postavlja pitanje da li je ovdje na tom planu moguće učiniti neku distinkciju da ta dobit ostane u Republici Hrvatskoj. Isto tako, i domaće pravne osobe moći će izvlačiti dobit iz svojih tvrtki umjesto da ista ostane u tvrtci i da se ona dalje oplođuje kroz tvrtku a ne da se troši recimo za stanove, jahte, automobile, ljubavnice itd. E sada to je bit. Jasno. ... [[Upadica se ne čuje.]] Pa nego šta su. I to je znači, to je bit. Žena ljubavnica, šta, jasno. Tu jedna mala distinkcija se uvijek može učiniti.
Pravit ćemo se da ih nema.
Dobro. To je sada bit. Jasno da se i do sada radilo što se htjelo. U Hrvatskoj je po toj osnovi kada je dobit posrijedi uprihodovala 3 milijarde i 200 milijuna kuna. Osobno držim da ovo izvlačenje dobiti nije dobro i da dobit valja u slučaju povlačenja da tu dobit valja oporezivati. Možda i sa više od 15%. Točno, otvara se i pitanje da li to destimulira strana ulaganja. Da li će biti više ulaganja ako se sada omogući povlačenje dobiti? Ako da onda je to sjajno, ako ne, a vjerojatno će to biti tako, to je loše. Stoga tu se je oko toga vrlo teško opredjeliti. Međutim znam ili će u Hrvatskoj ući strani kapital ili će Hrvati, građani Republike Hrvatske bez obzira na nacionalnost za tim kapitalom ići u inozemstvo. Pogledajte konačno samo grad Zagreb i županija istarska imaju bruto društveni proizvod veći od republičkog prosjeka. Samo ovaj grad Zagreb i županija istarska imaju bruto društveni proizvod veći od republičkog prosjeka. Samo ovaj grad Zagreb i županija istarska imaju nominalno bruto društveni proizvod otprilike kakav je i bio godine 1990. godine. Međutim kada sam imao priliku razgovarati sa malim poduzetnicima, gro njih je za ovakvu olakšicu jer hoće očigledno trošiti. Hoće slobodno raspolagati svojim novcem. Ja bih, ponavljam bio na dosadašnjim pozicijama ako želite ulagati u poslovanje onda ulažite, a nemojte dovoditi tvrtku u jednu rizičnu situaciju izvlačenjem eventualne dobiti koja se ostvaruje. Da se vratim sada malo na ovo brdsko planinsko područje. Tu će sigurno moji stanovnici Matulja, Buzeta pardon, moji Buzećani, stanovnici Matulja, Klane, Gračišća također profitirati. Osobni odbitak do sada je bio 2250 kuna, a od sada bi on trebao biti 2400 kuna. Na prosječnu plaću od 4100 kuna u Buzetu veća plaća će po ovom zakonom kod svakoga biti cirka 40 kuna mjesečno. Znači 500 kuna godišnje. To je povećanje od 1% po tom osnovu, ali ima i još nekih povećanja u kojima ću kasnije govoriti. Ono što je isto tako bitno povrat poreza više neće ići na teret lokalne samouprave već države, a sve temeljem Zakona o izvršenju državnog proračuna pa bi recimo i po tom osnovu Buzet trebao uprihodovati dodatno milijun kuna više nego prošle godine ili ove godine. Gledajući na to da će znači jedan Marko, Janko, Đovani, Frane, nije bitno, iz Buzeta, a koji su radnici u Cimosu i koji imaju prosječnu plaću mjesečno imati sada 4,3% više nego do sada, ovaj zakon ti ljudi zasigurno podržavaju. Sad za ovo poboljšanje kao Buzećan ja nažalost neću moći glasati jer ne sudjelujem u ovom glasanju, ali kada bi se razriješila ova dilema oko Žužula sigurno bi za njega digao ruku. Znači po osnovu neoporezivano, oporezovanog dijela plaća će nam biti 40 kuna prosječno mjesečno veća. Po osnovi povrata za brdsko-planinsko područje do sada je to bilo 1917 kuna, sad će biti 2160 kuna. Povećanje neoporezivog dijela plus koeficijent za djecu plus brdsko područje to nosi nama mjesečni rast plaće od 4,3%. I rekoh grad Buzet po osnovi povrata poreza također ima nešto, neku zaradu. Konačno i ovi svi vlasnici trgovačkih društava, mali vlasnici, za to su da mogu slobodno disponirati svojom dobiti međutim, ja ću još jedanput reći bez obzira na sve protiv sam da im se to omogući. Dilema je to međutim s druge strane rekoh ima i dobrih rješenja. Jasno nije dobro da se olakšice sada smanjuju. Kada bi one iznosile barem 2 puta 12 tisuća kuna odnosno kada bi ostale onakve kakve su bile mislim da bi ovaj zakon bio ipak jedan bitan napredak. Ono što je po mom sudu možda najbitnije kada je ova dobit posrijedi da monopoliste od Tvornice duhana, HT-a, banaka i tako dalje oporezujemo posebnim, ja ću ga nazvati porezom na monopol koji bi mogao iznositi i dvostruko od ove dividende koja bi se sada trebala plaćati pa onda neka sa time rade sa svojim novcem šta god hoće. Ovako je apsurdno da ima trvtki u Republici Hrvatskoj koje na godišnjoj razini zbog svog monopolnog položaja ostvaruju dobit od milijardu i više milijuna kuna. I za kraj, ovaj Zakon ima sigurno dobrih stvari. S druge strane ovo smanjenje olakšica to je loše. Povlačenje dividendi bez oporezivanja je u ovom času nešto što nitko ne zna kako će završiti bez obzira što i veliki i mali obrtnici slažu se da to njima ide u prilog. I za kraj, u Hrvatskoj u ovom trenutku negdje oko 400 tisuća ljudi prijavljeno je na minimalnu plaću. Prima se jedna plaća, iskazuje druga i to je razlog da se sigurno dodatno smanjuje porez na dohodak tj. poveća neoporezivi dio tako da u ovom času zasigurno bi bilo prostora da on iznosi u najmanju ruku 1700 kuna, a možda do godine i 2000 kuna. Jasno je kada govorimo o ovom zakonu polazim od jednog lokal patriotskog pristupa ali svatko će priznati da 4,3% za prosječnog građanina Buzeta je jedno povećanje koje nitko razuman ne može odbiti i što oni kao obični ljudi očekuju da im se iskaže i kroz njihova primanja u godini koja je pred nama.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Tonči Tadić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Relativno brzo nakon prvog čitanja Zakona o porezu na dohodak imamo i drugo čitanje odnosno Konačni prijedlog ovog zakona pri čemu mi iz Kluba HSP-a moramo iskazati bitno nezadovoljstvo sa činjenicom da Zakon o porezu na dohodak usvajamo nakon što je usvojen proračun za iduću godinu. Dakle ako je ministar u svojem projektu proračuna već predvidio koliko ćemo porez na dohodak uprihoditi onda je kristalno jasno da je danas potpuno besmisleno podnositi bilo koji amandman jer naravno čovjek neće usvojiti niti jednoga jer je već predvidio da će mu prihod u proračunu biti takav kakav je. Osim ako netko možda kojim slučajem predloži amandman kojim bi se povećalo porez na dohodak. Zato smatramo posve licemjernim raspravu o porezu na dohodak i davanje ovog zakona gospodine ministre na raspravu nakon što je usvojen proračun za iduću godinu. O ovome je trebalo natenane raspravljati mjesecima prije. Imali smo vremena za to i u rujnu i u listopadu i početkom studenog a ne da sada navrat nanos krajem ove saborske sjednice usvajamo ove zakonske izmjene, ponavljam nakon što smo usvojili proračun za iduću godinu. Moji prethodnici spomenuli su da ovaj porez sudjeluju vrlo malim djelom u ukupnom iznosu ovogodišnjeg kao i svih ranijih proračuna. Porez na dohodak sudjeluje u punjenju proračuna sa otprilike 3 milijarde kuna pa čak i nešto manje kako se predviđa za iduću godinu. I ono što je posebno bitno je ste to da takav porez dopušta i veće pomake jer u konačnici to neće promjeniti Hrvatski državni proračun za bitni iznos. Ovo je kompletno novi porez. Vlada je i ministarstvo ipak odlučila umjesto krpanja postojećih poreza postojećeg poreznog sustava, izraditi kompletno novi porezni zakon. No ono što još uvijek nismo dobili ovdje a što sam tražio prošli puta jeste broj porezih obveznika sa određenim iznosom plaće. Ako bismo znali na koliki broj poreznih obveznika mi doista utječemo sa ovakvim izmjenama. Mi ovdje imamo izračun koliko se mijenja plaća prosječnog radnika radi novoga poreznog sustava, poreza na dohodak ali još uvijek nemamo podatak koliko to zapravo iznosi u samom proračunu, odnosno, koliko je zapravo poreznih obveznika. Kada govorimo o tome što se doista mijenja. Imam ovdje dvije vrlo interesantne slike, jedna je dakle kolika je doista primjena poreza na dohodak za samca. Evo pokazat ću svima to jako dobro. SVi naravno pokušavate vidjeti razliku između ove dvije crte, dakle staroga i novoga poreza. Teško ćete je vidjeti jer razlike među tim crtama zapravo nema. Ona je vrlo mala. Ovdje imamo i sliku za obitelj sa dvoje djece razlika je tek nešto veća. Ali zapravo te razlike gotovo da i nema. DAkle naši radnici ovim senzacionalno novim sistemom računanja poreza na dohodak neće zapravo bitno profitirati. I to je poanta priče kada je riječ o pomacima u Zakonu o porezu na dohodak, i učinku na politku zapošljavanja. Svjetka banka to sam već tisuću puta ponovio ali ponovit ću još jednom, predlaže svim vladama u tranziciji da smanjuju poreze na dohodak, jer taj višak novca koji radnik tako stekne kroz PDVe ionako vrati državi. I doista ne vidim razloga da se ovdje ne učini isto. Prava porezna reforma mora zato voditi računa da se izjednači porezni teret po svim platežnim skupinama. Ovakva porezna reforma zadržava porezni teret na najnižim skupinama ali zato dame i gospodo, smanjuje porezni teret na onima koji imaju plaću veću od 5000 kn. Njima promjene ima. Za one kojima su plaće manjeod 5 000 kn promjene nema. Neovisno o tome jesu li sa jednom djetetom sa dvoje djece ili su samci. Promjene možda i postoje ali su reda 50 kn. Dakle to su stvarne promjene to je stvarni učinak ovoga poreza. Što se tiče dividendi opet postavljam pitanje koga mi zapravo štitimo sa ovakvim potezom. Koje to dioničare koliko je to domaćih dioničara koje mi s ovim pomažemo i potičemo. Po meni i po mojim kolegama u HSP-u, pomažemo u prvom redu ono društvo koje već sada plaća porez po stopi od 45% sa najvećim dakle dohotcima.A ne ovaj najširi krug poreznih platiša sa plaćama ispod 5000 kn. Govori se o tome da ćemo ukidanje poreza na dividendu dovesti do povećanog ulaganja. Ali ja u to ne vjerujem jer iz svih naših kontakata koje smo imali sa gospodarskom komorom, sa udrugom poslodavaca, sa obrnitničkom komorom sa stranim veleposlanstvima, mogu vam mirno reći da ulaganja u Hrvatsku ne dolaze odnosno, ne dolaze u većem ne radi toga što ih u tome koči porez na dividendu nego zato što imaju dvojbe o funkcioniranju hrvatske pravne države. Što imaju problema pri investiranju radi iznimno komplicirane procedure radi koje moraju obijati vrata od ureda do ureda. Ali jednako tako strana ulaganja teško dolaze u Hrvatsku radi poreznih eksperimenata i radi toga što svaki ministar financija smatra da u svom mandatu mora barem četri puta promjeniti neki porez da bi bio efikasan. To je problem Hrvatske. Iz svih tih razloga mi ne možemo podržati veći dio ovoga zakona. Smatramo da je nakana dobra, ali gospodine ministre ovo na čemu inzistiramo jeste to da izmjenite članka 53. ovoga prijedloga zakona. Tako da glasi. Fizičke osobe članovi obitelji smrtno stadalog, zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, ne plaćju porez na dohodak od obiteljske mirovine, odnosno novčane naknade u visini obiteljske mirovine ostvarene prema Zakonu o pravima hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovi njihovih obitelji. Smatramo da je ovo potrebno učiniti, radi naših hrvatskih brnitelja i radi svih ciljeva koje su uostalom zacrtani novim zakonom o hrvatskim braniteljima. Dakle stvar je samo vaše dobre volje gospodine ministre da ovaj amandman prihvatite. Jer doista ne stoji obrazloženje kakvo ste dali u ovom konačnom prijedlogu zakona. Iz svih tih razloga naš klub će dobro porazmislit hoće li prihvatiti ovaj zakon o porezu na dohodak. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine potpredsjedniče, netočan je navod uvaženog kolege, citiram. "Da se zakon donosi navrat nanos", što bi podrazumjevalo na brzinu. NOtorna je činjenica da je zakon u redovnoj proceduri, u drugom čitanju, da je bilo prvo čitanje. I sasvm dovoljno vremena za sve vrste opaski primjedba. Dakle u redovnoj proceduri. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Majdanić. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministri, predstavnici Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Zakon o porezu na dohodak odnosi se najveću populaciju stanovništva on je interesantan za sve one koji po bilo kojoj osnovi ostvaruju dohodak ili bilo koji drugi primitak. Zbog toga je vrlo bitno da on bude jednostavan potpun i razumljiv. Sadašnji zakon koji se primjenjuje od 1. siječnja 2001. godine do sada izmjenjen tri puta, a svaka izmjena i dopuna imala je za posljedicu dodatne teškoće u njeovoj primjeni provođenju i tumačenju kako za porezne obveznike tako i za poreznu upravu. Precizno i jasno definiranje odredbi u novom zakonu uklonit će nejasnoće u provedbi. Česte upite poreznih obveznika radi nejasnih odredbi, pojednostaviti izradu i podnošenje poreznih prijava, bez dodatnih mišljenja i tumačenja. I ima za cilj da njegove izmjene i dopune budu što rjeđe. zakon se temelji na načelima jednanosti i pravednosti tako da oni koji zarađuju više i plaćaju više Te na načelu neutralnosti i učinkovitosti. To znači da je način utvrđivanja porezne osnovice, porezne stope, obračun i uplata poreza na dohodak jednaka za sve porezne obveznike. Iz zakona se jasno vidi smjer ekonomske politike Vlade. Posebno je naglašena njegova socijalna komponenta. Naime, zakonom je povećan neoporezivi dio dohotka, povećani su porezni odbici za uzdržavane članove uže obitelji i djecu, invalidnost poreznog obveznika i njegovih članova obitelji. Oslobođeni su od plaćanja poreza na dohodak od obiteljskih mirovina članova obitelji smrtno stradalih branitelja iz Domovinskog rata i djeca koja ostvaruju mirovinu nakon smrti roditelja. Socijalni karakter ovog zakona vidi se i u odredbi da se uzudržavanim članovima uže obitelji i uzdržavanom djecu smatraju osobe koje ostvaruju primiteke po posebnim propisima, kao što su socijalne potpore, doplatak na djecu, primitak za opremu novorođenog djeteta i obiteljske mirovine djeteta nakon smrti roditelja neovisno o visini tih primitaka. Kada se uzmu u obzir navedene olakšice i kad se primijene na najveću grupu obveznika koje će ih moći koristiti, onda se vidi njegov puni socijalni učinak. Tad se vidi da one pogoduju najugroženijim strukturama kojima je svako povećanje prihoda značajno i bitno. S druge strane odredbe koje se odnose na područja od posebne državne skrbi i brdsko-planinska područja imaju velik učinak, samo ih, učinak koji samo treba uočiti i iskoristiti. Potrebno je istaknuti poticaje za istraživanje i razvoj. Naime, obveznici poreza na dohodak koji obavljaju samostalnu djelatnost mogu u poreznom razdoblju dodatno umanjiti dohdoak po osnovi izdataka za istraživanje i razvoj i do 100% od visine prikazane u poslovnim knjigama. Proširene su i pooštrene kaznene odredbe za porezne obveznike koji su isplatitelji dohotka, posebno za one koji ne dostavljaju ili nepravodobno dostavljaju propisane podatke i evidencije, ali i za one koje isplate ne vrše putem ovlaštenih organizacija platnog prometa. Ove će odredbe, uz pojačan nadzor i kontrolu znatno uvesti red i disciplinu u obračun i isplatu dohodaka od nesamostalnog rada, a samim tim i utjecati na smanjenje rada na crno, a s druge strane izjednačiti će uvjete rada, kako kod poslodavca, tako i kod posloprimca. Na kraju, Klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se ovaj zakon prihvati u predloženom tekstu imajući u vidu i činjenicu da je on jedan od zakona koji će doprinijeti provođenju porezne reforme.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Radimir Čačić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegidce i kolege. Vrlo kratko ću par riječi o ova obadva zakona. Prije svega mislim da ne bi ni na kakav način bilo ni logično da se ti zakoni zovu zakon o izmjenama i dopunama jednog i drugog, a ne da imaju ovako pretenciozan naziv Zakon o porezu na dobit i Zakon o porezu na dohodak, jer tu se radi o kozmetici ili čak niti o ozbiljnoj kozmetici. Ako govorimo o porezu na dohodak, ja vas podsjećam da je koaliciona Vlada napravila pomak od 50% u dvije stepenice, sa 1.000 na 1.500. To je ozbiljno. Paralelno s tim, prenijeli smo i značajan iznos na lokalnu i regionalnu samoupravu, ojačali decentralizaciju, a ovo čemu sad ovdje svjedočimo je pomak sa 1.500 na 1.600, objektivno, ako bi netko napravio malo ozbiljniju analizu troškova promjene programa po tvrtkama za isplatu plaća, tu smo negdje ukupan trošak promjene papira i softwera je otprilike ukupni rezultat koji iz ovoga proizlazi. Mislim da to jednostavno, ta vrsta blefa ne treba, nema potrebe, rađe nemojmo činiti ništa, pričekajmo dok se odlučimo za neki ozbiljniji pomak koji mora biti barem 1.750, a naš prijedlog je kao što je poznato 2.000, sa 1.500 na 2.000 i on je podržan i od svih sindikata u ovoj zemlji i on onda daje jedan stvarni pomak na razini primanja građana Hrvatske od 4% povećanja. Naravno da i ono što paralelno s tim činimo, još dodatno anulira efekte ove uvjetno rečeno pozitivne kozmetike. Režemo ove olakšice sa sumarnih od 48.000 na osiguranju, stanu, zdravstvenim uslugama i investicionom održavanju, svodimo ih na 12.000. Niti dosad nisu bile korištene u punom tom spektru. Prema tome, nema razloga da se to čini. U dijelu poreza na dobit naravno da je ozbiljna i ima puno razloga diskusija da li dividendu ili ne oporezivati. U odraslim zemljama tržišnim, što Hrvatska još dakako nije ima puno razloga da se primijeni ovo što ovaj zakon predlaže. Međutim, u zemlji koja je 3. po iznosu u tranzicijskim zemljama ulaganja prekapita stranog direktnog, a efekata nigdje, moramo se malo pitati šta su ta ulaganja i gdje su ta ulaganja i onda su odgovori jasni. Svi mi te odgovore znamo i financijske institucije, prije svega banke, naravno, monopoli, farmacija, cementara, telekom, to su ulaganja stranog kapitala. Sutra će to biti i duhanska industrija i naravno da taj monopol ovdje ima bitan interes da elegantno izvlači profit, čak i bez tog minimalnog proeza. Ovaj zakon ide direktno na ruku stranim monopolima i izvlačenju kapitala iz zemlje. Dakle, mislim da nije dobro da se danas takav zakon donosi. Za 5, 10 godina kad cijela priča dobije neku drugu dimenziju, podržavam taj koncept. O tome smo razgovarali i u prošloj Vladi, nije to, ta rasprava je dosta stara već. Iste te argumente sam iznosio i tada. Mi ovdje imamo taj problem kod obrtnika gdje se zalažem za to da im se da prostora da oni koji se ne odluče za ulazak u novi porezni sustav, da naprave reorganizaciju svog postojećeg, koji baš žele ostati u postojećem i da im se ne uzima kao baza ova godina. I to svi amandmani obrtničkih komora otprilike traže. U dijelu koji se zove porezni kredit. To je ovaj jednokratni otpis imovine mi ga sad, Vlada ga sad ukida, činjenica je da time jednu dodatnu pogodnost smanjujemo, neće to biti od posebnog značaja, ali je svakako korak u krivom smjeru, jer ionako u trenutku kad dolazi do prodaje te imovine sve ide u dobit i ponovno podliježe porezu. Prema tome ne može se pobjeći porezu ni prema sadašnjem sustavu, a postoji ta jedna olakšica kod ulaganja. Ono što bih ja ovdje posebno naglasio je nešto drugo, da mi nemamo ono što bi morali imati, a to je capitol gain porez. Mi nemamo porez na rast imovine i to je suštinski problem našeg poreznog sustava. Nama naravno rastu vrijednosti nekretnina, rastu nam vrijednosti dionica udjela i na tome se stvarno bogatstvo u ovoj zemlji stvarao. Svatko tko pozna propuste ovog našeg poreznog sustava to naravno i koristi, ali to za ovu zemlju nije dobro. To je dobro za poznavatelje poreznih propusta i krive strategije, dobro je za ljude koji imaju novac, ali nije dobro za zemlju u cjelini i u tom smislu stvarna reforma bi morala ići u tom smjeru i ja plediram, ona nije naravno jednostavna u tom smislu, ali plediram da se to tako i učini. O našim prijedlozima ću govoriti kada dođu na dnevni red, mislim da su na ovom zasjedanju Sabora i još ćemo o njima govoriti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Na redu je u ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite. Isteklo je u 18,27.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, ono što smo mi očekivali u Hrvatskoj seljačkoj stranci je prije svega ukoliko dođe pred nas novi Zakon o dohotku, da on bude afirmativan, da on donese nešto novog, da odgovori na ono pitanje zapravo na koje bi trebao odgovoriti, a ovdje u predgovoru da tako kažem nema niti naznaka što će on značiti za nova ulaganja u Hrvatskoj, što će značiti za razvoj, zapošljavanje, izvoz. Međutim, naravno da nema spomena, jer promjene su zapravo samo kozmetičke, makar ja zapravo i ne bih bio protiv svih tih promjena koje su ovdje navedene, prije svega u HSS-u mi podržavamo povećanje poreznog odbitka sa 1.500,00 na 600,00 kuna. Također podržavamo i mogućnost da se neoporezivi dio dohotka poveća za djecu, za uzdržavane članove obitelji i za invalide i sl. Međutim ono zašto smo i protiv takve procedure kada nam dolazi navodno novi zakon u dva čitanja u kraćem roku od mjesec dana, je i nejasna pojava rada našeg Sabora da neki zakoni koji su u proceduri od kolovoza, za koje po četiri kluba su dali svoj prijedlog za izmjene kao npr. Zakona o sigurnosti prometa na cestama, zbog ovih teatralnih promjena zakona čekaju na red. Naprosto je neobjašnjivo da upravo na taj način mi ovdje u Saboru i radimo i kreiramo ovakav dnevni red. Ovaj zakon je zbog toga neutralan manje-više, bolje rečeno on je teatralan, jer vladajuća stranka je rekla kako će napraviti poreznu reformu. Ja poreznu reformu vidim kao želju da se smanji stopa PDV-a na 20%, da stopa poreza na dobit također bude 20%, poreza na dohodak da bude 20%, jednako tako da i porez na dividendu bude 20%. Da budemo transparentni, da budemo prepoznatljivi ja postavljam pitanje sebi, a i vama gospodine ministre, koji će strani ulagatelj doći ovdje u Hrvatsku ulagati ukoliko mi u četiri godine četiri puta mijenjamo Zakon o porezu na dohodak i mijenjamo ga radikalno. Mijenjamo radikalno jer se igramo sa porezom na dobit u jednom dijelu, a u drugom dijelu idemo u krajnost da ne priznajemo ulaganja. Ne priznajemo jednokratnu mogućnost za ulaganja koja su bila u opciji kroz protekle tri godine. I idemo u drugu krajnost, da tjeramo sve one koji kupe imovinu u vrijednosti od 2 tisuće kuna, da ne mogu izvršiti jednokratni otpis nego da moraju uvesti u knjigu imovine i svake godine obračunavati amortizaciju. To je očito još jedan pomak prema administraciji, prema kontroli neznam čega, potpuno nepotrebnih aktivnosti poduzetnika. Ja naprosto neznam čega se država boji ako nekomu omogući da jednokratno otpiše i da na taj način umanji osnovicu na osnovu koje plaća porez na dohodak ili na dobit. Pa zato jer ga država čeka i u onom narednom razdoblju, u narednom razdoblju će mu dobit biti veća, neće imati mogućnost obračunavati amortizaciju i država ga uvijek čega kod poreza. Ali ukoliko mu omogući jednokratni otpis, omogućava mu upravo da onaj dio dohotka koji mu je ostao za ulaganja, da se odluči i upravo uloži u gradnju pogona, u kupovinu novih strojeva, u izvoz, u novo zapošljavanje. Evo vidite takvu bi mi poreznu reformu htjeli gdje se u četiri godine ne bi pet puta igrali Zakonom o dohotku. Htjeli bi da nastavimo sa onim što je radila bivša koalicijska vlast, gdje smo smanjili stope poreza na 20% kod dobiti, gdje smo smanjili stope doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje za po 2%, gdje smo stavili upravo u Zakon o dohotku da umanjimo također osnovicu za istraživanja, za svako novo zapošljavanje i za ulaganja. Ovdje u porezu na dohodak se izgubio i Zakon o velikim ulaganjima tako da obrtnici i mali naprosto ne mogu koristiti ove pogodnosti koje su date ukoliko se radi o većim ulaganjima i većim zapošljavanjima u Hrvatskoj. Ovo je netransparentno i unatoč malim promjenama zapravo koje bi mi u HSS-u mogli podržati zbog jednog pristupa koji nije reformski, koji ne omogućava razvoj, mi u HSS-u ne možemo podržati jer očito postaje upitno da li ćemo moći ostvariti stopu od 3,5 do 4% razvoja, a kamoli da dođemo do stope 5% koje su omogućili pristupi prema zakonima o dohotku, zakonima o dobiti, zakonima o velikim ulaganjima koje je donijela bivša Vlada. Ovdje na neki način ukidamo samo te pogodnosti i zbog nedostatka porezne reforme koja je važan dio gospodarskog razvoja možemo konstatirati da niti u narednih godinu do dvije nećemo ostvariti stopu rasta od 5% jer htio bih vidjeti takvog ulagatelja koji bi došao sa značajnim ulaganjima u Hrvatsku a da nezna što ga čeka već za narednih nekoliko dana.
Hvala lijepo. Prelazimo na raspravu od 10 minuta. Prvi je gospodin zastupnik gospodin Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Zatim gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Prije svega želim reći da ću podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o porezu na dohodak, jer držim da ću u sklopu ukupne porezne reforme pridonijeti jednostavnosti i preglednosti te načelu pravednosti i učinkovitosti pri oporezivanju. U prvom čitanju gotovo sve je rečeno o ovom prijedlogu zakona pa i večeras puno toga, no želio bih naglasiti nekoliko po meni najbitnijih promjena i poboljšanja u odnosu na sada važeći zakon. Zadržane su postojeće porezne stope od 15, 25, 35 i 45%, ali je porezna osnovica za oporezivanje stopom od 25% uvećanja za 0,5 odnosno primjenjuje se na razliku između umnoška faktora 2,0 i 5,0. Povećan je osnovni osobni odbitak sa 1.500 na 1.600 kuna mjesečno, te su povećani neoporezivi iznosi dohotka za uzdržavane članove uže obitelji i djecu. Kao što je iz obrazloženja ovog prijedloga zakona vidljivo o čemu je i ministar govorio povećanje osnovnog osobnog odbitka za 100 kuna rezultirati će smanjenjem prihoda državnog proračuna po ovoj osnovi za više od 850 milijuna kuna ili za cca. 10%. Danas su to realne mogućnosti proračuna. Povećanje osobnog odbitka odraziti će se i na prihode jedinica lokalne i područne samouprave jer je udio prihoda od poreza na dohodak koji pripada jedinicama lokalne i područne samouprave u zajedničkom prihodu od poreza na dohodak zastupljen sa gotovo 70%. Na to će se kompenzirati kao što je rečeno pozitivnim efektima šireg obuhvata obveznika poreza na dobit što je predloženo Konačnim prijedlogom Zakona o porezu na dobit. Zadržane su postojeće odredbe za priznavanje osobnog odbitka za osobne usluge i stambene potrebe tj. kupnju ili gradnju prvog stambenog prostora, održavanje postojećeg stambenog prostora i plaćenu najamninu te uplaćene premije osiguranja u ukupnom iznosu do najviše 12 tisuća kuna godišnje. Ovim zakonom utvrđeno je niz primitaka koji se ne smatraju dohotkom i primitaka na koji se ne plaća porez. Pa se tako dohotkom ne smatraju dividende i udjeli u dobiti na temelju udjela u kapitalu a za očekivati je da će neoporezivanje dividende potaknuti ulaganja i doprinjeti otvaranju novih radnih mjesta. Također se prema ovom zakonu ne smatraju obiteljske mirovine koje ostvaruju djeca nakon smrti roditelja, športske stipendije, sindikalne i socijalne pomoći, primici učenika i studenata na redovnom školovanju, za rad preko učeničkih i studentskih udruga itd. Oslobođeni su plaćanja poreza na dohodak od obiteljske mirovine članovi obitelji poginulog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata što je do sad bio slučaj. A hrvatski ratni vojni invalidi iz Domovinskog rata ne plaćaju porez na dohodak od plaća i mirovina razmjerno stupnju utvrđene invalidnosti. Novina u ovom zakonu je propisivanje paušalnog oporezivanja dohotka od iznajmljivanja stanova, postelja i soba putnicima i turistima i organiziranje kampova uz mogućnost izbora za utvrđivanje poreza od tih djelatnosti na temelju poslovnih knjiga što će svakako utjecati na smanjenje sive ekonomije u ovoj djelatnosti. Isto tako uveden je potpuno novi sadržaj kao izvor dohotka, drugi dohodak pod kojim se smatraju svi primici koji se ne ostvaruju u radnom odnosu kao nesamostalni rad ili mirovina koja se ne ostvaruje kao samostalne djelatnosti, obrt, slobodno zanimanje, poljoprivreda i šumarstvo kao imovina i imovinska prava, kapital i osiguranje. Primici po osnovi drugog dohotka oporezivali bi se po stopi od 25% bez prava na paušalne izdatke osim autorskih naknada, profesionalnih djelatnosti novinara, umjetnika i sportaša, te primitaka za obavljanje umjetničke, zabavne, športske, književne i likovne djelatnosti kojima se pri utvrđivanju drugog dohotka po osnovi tih primitaka izdaci priznaju u visini 30% ostvarenih primitaka. Eto to su neki od razloga zbog kojih ću podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine podpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre. Slično kao i u prvom čitanju kada smo raspravljali ovaj Zakon o porezu na dohodak, ja ću i ovu svoju raspravu u drugom čitanju ograničiti na raspravu o poreznim olakšicama, odnosno o ovom dijelu koji se odnosi na povećanje neoporezivog dijela dohotka. Mislim da i dalje stoji teza da su dvije temeljne kategorije poreznih olakšica, socijalne i one koje promiču poželjna ulaganja. Kad govorimo o toj kategoriji socijalnih mjera valja reći da su u tom smislu u prošlom mandatu uvedene olakšice, odnosno da se povećava neoporezivi dio dohotka za troškove zdravstvenih usluga i nabavku ortopetskih pomagala, da su uvedene olakšice za kupovinu stana i kuće i što je važno reći koje su se odnosile na rješavanje trajnog, problema trajnog stanovanja, odnosno olakšice na plaćanje podstanarstva i investicijsko održavanje u postojećem stambenom prostoru. Iako se nisu najavile najave da će se ukinuti, ostvarile najave da će se ukinuti postojeće porezne olakšice, ove postojeće koje imamo sada, koje sam malo prije navela jesu ovdje bitno reducirane. Reducirane na dva načina. Prvo da je iznos smanjen na 12 tisuća kuna sumarno za sve ove porezne olakšice, za sve ove kategorije i to nije dobro, kolege su prije mene već o tome govorili ja sad ne bih to dalje elaborirala ali smatram i dalje da je to posve neprihvatljivo. Ako uzmemo ona obrazloženja da jedan prosječan stambeni namjenski kredit od iznosa 40 tisuća eur-a u prvim godinama otplate ima godišnju kamatu negdje upravo oko tih 12 tisuća kuna, ispada da netko tko je mlađi, koji u prvim godinama otplate kredita ne smije biti bolestan i ne smije imati apsolutno nikakvih drugih problema da bi mogao ostvariti ono pravo koje mislim, na koje ima pravo. Drugo ono što mislim da je ovdje apsolutno loše što je, sudeći po raspravi vrlo malo zastupnika uočilo, a to je da se olakšica koja se odnosila na kupovinu stana ili kuće bitno redefinirala. Redefiniralo se na način da se ta olakšica sada odnosi samo na kupovinu prvog stana ili prve kuće, a ne kao što je to do sada bio slučaj da se odnosila na kupovinu bilo kojeg stana i bilo koje kuće koja je imala za cilj trajno riješiti stanovanje naših sugrađana. To što ukidamo, odnosno ograničavamo korištenje olakšice za kupovinu stana ili kuće na prvi stan i prvu kuću nije dobro iz nekoliko razloga, mi već imamo u porezu na promet nekretnina posebne olakšice koje se odnose na prvi stan ili na prvu kuću. Ovdje mi kad često raspravljamo van života zaboravljamo realnu situaciju koja je vrlo lako zamisliva, primjerice jedne mlađe obitelji, jednog mlađeg bračnog para koji imaju stan od 50-tak kvadrata u trenutku kad stvaraju svoju obitelj imaju nekoliko djece, trebaju povećati taj stan, naprosto ostvariti uvjete za trajno stanovanje, više neće to biti prvi stan, neće biti prva kuća, neće imati pravo na poreznu olakšicu, a ovdje stalno govorimo kako je vrlo važna ta obiteljska i demografska politika ali za to treba i konkretno činiti a ne samo i govoriti. Ja sam misla u prvom čitanju da se to radi o nekakvoj omašci, da je to slučajno prošlo jer se valjda mislilo i htjelo na jedini stan i na jedinu kuću i na jedinu nekretninu u vlasništvu nekog građanina. Ja se slažem s tim da bi se to trebalo odnositi na jedini stan ili jedinu kuću, da se tu smanje moguće malverzacije, ali ovo ovako da se odnosi samo na kupovinu prvog stana i prve kuće nije dobro jer i sam taj izričaj sam u sebi kontradiktoran. Jer prvi stan ne mora nužno značiti rješavanje potrebe trajnog stanovanja. Drugo, što se tiče ovog zakona, ja sam u prvom čitanju predložila da ovdje uvedemo nove porezne olakšice, odnosno da se za iznose koji se odnose na plaćanje upisnina i školarina za dodiplomski i poslijediplomski studij na javnim visokim učilištima u Republici Hrvatskoj također budu, sad se za taj iznos također uvećava neoporezivi dio dohotka, kao i za nabavu računala, računalne opreme i programa za tečajeve stranih jezika i informatičke tečajeve. To je odbijeno sa jednim vrlo smiješnim obrazloženjem. Ja ne mogu vjerovati da jedno ozbiljno Ministarstvo financija tako nešto u Hrvatski sabor može poslati, odbijeno je s razlogom što bi to dodatno kompliciralo provođenje Zakona o porezu na dohodak. A inače građanima ne kompliciramo život time što im jedno govorimo, drugo od njih tražimo itd. Porezna uprava i cijela državna uprava postoji upravo u tome da izvršava i provodi zakone i olakšava život ljudima. Sad ispada dam i ne bi smjeli uvodit nove olakšice, jer to, zamislite komplicira provođenje zakona. Komplicira provođenje zakona. Dok istovremeno uvodite tu komplikaciju s prvim stanom i kućom, gdje će većina građana koji su ove godine u poreznoj prijavi za prošlu godinu imali to pravo sada neće imati pravo jer im nije prvi stan ili kuća, ali ne to ne komplicira provođenje zakona. Drugi razlog. Jučer smo ovdje pričali o znanstvenim novcima, jučer smo ovdje pričali o asistentima, danas smo opet pričali o znanosti, o obrazovanju svima su puna usta toga kako treba poticati ulaganje u obrazovanje, kako je to nama važno, kako to sve skupa treba. No, međutim, danas ne može, porezna olakšica koja se odnosi na plaćanje upisnine i školarine ljudi koji sami plaćaju primarno postdiplomske studije, e to ne može. Gospodine ministre, asistent na fakultetu na javnom institutu ima plaću 4 tisuće 400 kuna. Od toga sam plaća školarinu za svoj postdiplomski studij u iznosu 10 do 15 tisuća kuna. To nije dobro i to nije pošteno prema tim ljudima. Ti ljudi su Hrvatskoj potrebni, za njih se svi zalažemo, pa kad im već ukidamo jedan drugi dio poreznih olakšica, kad ih ne plaćamo dovoljno, o tome smo jučer ovdje u Hrvatskom saboru raspravljali, dajte bar to što oni ulažu u vlatita obrazovanja od kojih će i Hrvatska imati koristi barem uvedemo kao poreznu olakšicu. Od 4 tisuće 400 kuna doktoru znanosti mora plaćati stan, jer je podstanar. Mora plaćati troškove vlastitog poslijediplomskog studija i ima plaću 4 tisuće 400 kuna. I onda se čudimo zašto nemamo ljudi u znanosti, zašto nemamo ljudi u obrazovanju? Čudom se čudimo, iščuđavamo kad donosimo te obrazovne zakone, u onom trenutku kad to možemo riješiti barem djelomice ili u jednom dijelu, a to je ovaj Zakon između ostalog i o porezu na dohodak, onda se svi sakrijemo u mišju rupu ili raspravljamo to u sedam sati navečer, kao što je bilo i prvo čitanje da to nitko ne čuje i nitko ne vidi. Mislim to nije fer politike, to nije dobra javna politika niti porezna, niti bilo kakva druga. Drugi razlog. Ministar Primorac je najavio ukidanje toga da se većina studija plaća uz potporu države, odnosno da studenti na dodiplomski studij ima, studiraju uz potporu ministarstva, osim onih struka koje ministarstvo valjda ili neki ... mudraci koje smo danas izabrali, odredi što je to za državu važno. I za očekivati je, to treba da svatko zna koliko košta i koliko plaća svoje školovanje. No, međutim, onda je posve pogrešno to ne uvesti kao poreznu olakšicu. Ja još jednom, meni je najnevjerojatnije u cijeloj priči to obrazloženje ministra financija da bi to dodatno kompliciralo provođenje zakona. Lošim mjerama, lošim zakonima mi kompliciramo život ljudima. Umjesto da radimo činjenicu da napravimo takve sustave, a to je moguće da bi provodili zakon, da bi ljudima, da bi ljudi lakše živjeli. Još jedan dodatni argument, a onda ću zaključiti svoju raspravu. MI smo u državnom proračunu gospodine ministre za ovu godinu smanjili sredstva za stipendiranje redovitih studenata, smanjili smo sredstva za stipendiranje i znanstveno usavršavanje postdiplomanata, smanjili smo sredstva za ulaganje u studentski standard. Sad onda opet ne želite prihvatiti ni ovaj prijedlog. Moram reći da jedini zaključak ovoj državi unatoč tome što stalno deklarira nije stalo do znanosti, nije stalo do obrazovanja, nije stalo do toga da se očito stvarno pokrene Hrvatska, jer politikom ovakvom i u proračunu, ali i ovdje u porezu na dohodak, ne samo da ne pokrećete Hrvatsku, ne da je zautavljate, vi je urušavate. I Ja zato neću glasati za ovaj Zakon.
Hvala lijepa. Šta je tko imao priliku, pustimo, idemo dalje. Gospodin zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, ministre. Gledajte, kakav je odnos samoga ministra, pa i HDZ-a prema ovome Zakonu najbolje govori vrijeme u kojem se ovaj Zakon raspravlja. Vrijeme dana, i to i u prvom i u drugom čitanju. Ministre da se vi ovim Zakonom ponosite, mi bismo njega raspravili u pola deset ujutro pred punom dvoranom, vi biste bili ponosni pred kamerama, donosite nešto dobro za građane. Ali ne, i prvo i drugo čitanje skrivamo se u mrak, bježimo od javnosti da se ne bi saznalo ili da bi se što manje saznalo što ovaj Zakon zapravo donosi. On je korak unazad. On je korak unazat, a najavljen je kao velika porezna reforma. Možda on reforma i jest, ali šta se tu reformira, prava građana. Prava građana se reformiraju, jer se sužavaju. I to je ono što se želi sakriti. To je ono čemu se ne želi pogledati u oči. Podiže se eto neoporezivi dio dohotka, čudna li čuda s 1500 na 1600 kuna. To je za po građaninu 18 kuna mjesečno. Jako puno, to stvarno nije nešto s čim biste se imali ili mogli pohvalili. Pa bivša Vlada za koju ste tvrdili da je nesposobna, ta je neoporezivi dio podigla s 1000 na 1500 kuna, 50%. Obećali ste, obećali ste viši standard građanima. Pa dajte pokažite, da ste spremni ići na ruku njima. Dajte prihvatite prijedlog sindikata i povećajte taj neoporezivi dio s 1500 na 2000 kuna, to je barem kao bivša nesposobna Vlada. Eto budite toliko nesposobni za građane, pa im nemojte nuditi olakšicu, povećanje neoporezivog dijela od 100 kuna, nego budite tako nesposobni pa im ponudite 500 kuna. Dobro. Ja bih shvatio da vi iz fiskalnih razloga ne povećavate neoporezivi dio, kad vi istodobno, istovremeno ne biste smanjivali olakšice. Pa smanjujete ih. Pazite, prije su bile na medicinske usluge, kupnju stana, najmaninu za stan, sve ukupnom iznosu od 48 tisuća kuna. A vi to sad smanjujete na ukupnu količinu od 12 tisuća kuna. I sad kažete, to jako zanimljivo objašnjenje da ove olakšice, da one koriste bogatima. Jako čudno. Znači onaj tko plaća najamninu za stan, taj je za vas ministre bogat. Pa gledajte da je on bogat, on bi valjda kupio svoj stan ili bi imao barem toliko nekretnina ako se te uopće mogu zbrojiti koliko ima ministar Žužula, a ne bi bio u podstanarstvu. A osim toga, zašto ne kumulativno primjeniti ove olakšice? Pa kakve veze ima ta jedna olakšica s drugom? Jer što znači, da sada po vama, onaj tko je podstanar pa ostvaruje olakšicu kao podstanar, on se ne smije razboliti, jer neće moći plaćati liječenje kao do sada za vrijeme nesposobne Račanove Vlade, neće moći ostvarivati olakšice ako plaća liječenje. Pa dosta da je podstanar. Pa kad je već podstanar, pa što bi mu još priznali i da bude bolestan. Zašto bi mu tu pomagali? To je logika ministre koja proizlazi iz promjene ovoga Zakona. Mi smo predlagali i predlažemo, ne samo zadržavanje postojećih olakšica, nego i uvođenje novih. Čemu služi porezna politika jedne zemlje? Dakako da se uberu porezi da država može funkcionirati. Ali porezna politika odgovara i na jedno drugo pitanje. Što država zapravo želi od svojih građana? Kakvo ponašanje ona potiče? Da li ona želi, ona može recimo osloboditi građane poreza ako kupuju, ako troše, kupuju automobile, bunde, može ako to misli da je to dobro i poželjno ponašanje građana. Država uvodi između ostalog olakšice zbog toga da bi potaknula jedan oblik ponašanja a to je na primjer ulaganja u vlastito obrazovanje i mi tu predlažemo da se uvede olakšica za postdiplomski studij, za učenje stranih jezika, za nabavku računala zato što mislimo da ovoj zemlji trebaju obrazovani ljudi, da će obrazovani ljudi izvući ovu zemlju, da će ostvariti ono što ste obećali, preporoditi Hrvatsku, pokrenuti Hrvatsku šta ste već rekli. Mi mislimo da u ovoj zemlji nema dovoljno ljudi koji znaju strane jezike. Mi mislimo da nema dovoljno ljudi koji si mogu kupiti računalo. A treba im jer kako će se sutra uključiti u svijet rada, kako će biti konkurentni. Pa tu dolaze strane firme. Pa gdje će se oni zaposliti? Gdje će se ti mladi ljudi zaposliti ako ne nauče dobro strane jezike, ako ne nauče raditi na računalu? Uvođenjem tih olakšica mi bismo im pomogli da to naprave. Ne samo njima. Mi bismo pomogli cijeloj zemlji ali to ne radimo. I treća stvar koja se u ovom zakonu mijenja i gdje je gospodin Čačić potpuno u pravu da bi se cijeli zakon zapravo to bi mogle biti izmjene i dopune zakona a ne novi zakon ali se novi zakon očito piše zato da bi se prikrilo to što se mijenja jer to što se mijenja vama ne ide na čast ministre, ne ide vam na čast. Dividenda. Što je dividenda? Prihod od kapitala. Što je dohodak? Prihod od rada. I sada gledajte, jedan radnik u ljevaonici, jedan učitelj, jedan liječnik, jedan profesor, oni plaćaju dakako porez na svoj dohodak a onaj koji taj prihod ostvaruje od kapitala e ne, njemu opraštamo. Tko su ti? To su vlasnici dionica. Ministre, vaši stranački prijatelji. Vaši stranački prijatelji koji su vlasnici dionica postali u prvobitnoj toj privatizaciji HDZ-a, njima se pogoduje a ne pogoduje se mladima, ne potiče se obrazovanje ove zemlje. Prema tome, zbog svega iznesenoga ja vidite i kad bi glasovao ne bih mogao glasovati za ovaj vaš prijedlog ali neću glasati jer protestiram kao i cijeli moj klub zbog lažiranja kvoruma a takvom vrijeđanju parlamentarizma ne želim asistirati. Hvala lijepa.
Gospodine zastupniče, ja dijelim vaše želje što ne prenosi ovo televizija. Stvarno treba se potruditi da televizija prenosi stalno a ne četiri, pet sati, pogotovo ovako znamenite rasprave. Ispravak netočnog navoda gospodin Markovinović. Izvolite!
Hvala, gospodine dopredsjedniče. Pa evo, apsolutno netočan navod je kakve veze ima jedna olakšica s drugom. Ima jer zbrojene su nam ispraznile proračun ove godine. Samo u deset dana općina je ostala bez milijun kuna što se olakšica tiče a vi ste ih dijelili kapom i šakom predizborno. Zatim, govorim o stranom jeziku i mladim ljudima. Strani jezik i kompjutori uče se u školi, imaju sve pogodnosti, škole su relativno dobro opremljene. Privreda ih je opremila, prema tome ide i ovo. Što se tiče stranačkih prijatelja mislim da je više vaših sudjelovalo nego naših ali vi niste sami htjeli napraviti popis pa ako baš hoćete naći će se i tog, naći ćemo mi popis.
Hvala lijepa. Evo, osvrt u ime Vlade ministar financija gospodin Ivan Šuker. Izvolite!
Hvala lijepo. Ako se ne varam gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnik Stazić bio je zadnji pa ovo je praktički završna riječ. Dakle, ja bih prije nego što se samo osvrnem na neke komentare se zahvalio svima na raspravi i normalna stvar da će Vlada razmotriti sve amandmane. I ja moram reći da o nekim amandmanima koji su predloženi Vlada će ono što se vidjelo usvojiti neke amandmane. Međutim, nije dobro kad se brkaju pojmovi. Nije dobro kad se govori o porezu na dividendu i kad se spominju poslovne banke. Porez na dividendu plaćaju građani koji imaju određene dionice. I ako govorimo istovremeno da nam smeta dobit "poslovnih banaka" pa zar nije logično onda te štednje iz tih banaka pokušati privući da se uloži negdje drugdje u tržište kapitala da se to tržište kapitala razvija. Zar nije logično gledati na takav način kad se govori o porezu na dividendu. Ali znate šta? Vrlo je nezgodno kad govorimo o porezu na dohodak pa onda ubacimo da će temeljem te odredbe poreza na dividendu neke poslovne banke izvlačiti novce. Međutim, moram reći da daleko veći iznos je poreza na dividendu koji plaćaju građani za svoje dionice. Ali gledajte, ako govorimo o pravnoj državi i ako govorimo da svi trebamo plaćati poreze onda je pretpostavka da su građani na tu svoju zaradu platili porez i da su višak tih svojih novaca uložili u dionice. Dakle, uložili novce već na koje je plaćen porez. To je pretpostavka i takva su razmišljanja u normalnim zemljama. Ali kažem, mi ovdje volimo pobrkati pojmove i naročito ne bih želio govoriti o tome da čiji stranački ili nestranački prijatelji imaju dionice. Mislim da doći će vrijeme kada će se u ovoj državi morati uvesti imovinska kartica i ona će biti podloga za sve rasprave a ne za paušalna optuživanja pojedinaca i mislim da je imovinska kartica jedno kulturno dostignuće i demokratsko dostignuće svih zemalja. Ili ćemo kad tad nju morati uvesti i podvući debelu crtu i reći gospodo što je bilo bilo je, od sutra su drugačija pravila igre iz jednostavnog razloga. Zbog svih građana Hrvatske da se izbjegne politikanstvo. Ako ti imaš ove godine zaradu povećanu za 500 tisuća kuna, ako si na nju platio porez na dohodak ili na dobit ovisno kakvom djelatnošću se baviš ti imaš s toga osnova pravo za sticanje i pokretnina i nekretnina. I mislim da je možda greška, i mislim da je to dokumenat o kojem kad bi trebale sve političke stranke u ovoj državi postići konsenzus, da napravimo jedan zajednički prijedlog i da od 1.1.2006. godine imamo jedan dokumenat koji će svima olakšati život, pojednostaviti pravila igre. I ovo je moj poziv, javni poziv svim političkim strankama da pokušamo napraviti taj politički konsenzus oko te imovinske kartice jer to je nešto što je dostignuće modernih demokratskih zemalja. To je možda jedan od onih pet ili šest konsenzusa koje ćemo morati postići prilikom ove dvije ili tri godine koliko će trajati pregovori sa Europskom unijom. [[Upadica: Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Pa, ja neću govoriti o tome. Gledajte, evo vidite opet na jednu korektnu političku ponudu dolazi ovakav komentar. Ja, to je moje pravo kao predstavnika Vlade da kažem. Dakle, kad govorimo o dividendi koja se odnosi na trgovačka društva on je reguliran porezom po odbitku po članku 31. Zakona o porezu na dobit a o tome ćemo govoriti kad bude Zakon o porezu na dobit, no kažem veliki je nesrazmjer u izrečenoj dobiti. Mi se stalno bojimo da će onaj tko je investirao u Hrvatskoj težiti da izvuče dobit. Onaj tko je investirao u Hrvatsku, tko ima dobre i poslovne namjene će težiti da tu dobit oplemeni i da pojača to svoje poduzeće ako osjeti da ima priliku za to. I to vam je najbolji pokazatelj da su sva trgovačka društva u Hrvatskoj koja imaju dobit platila samo 57 milijuna kuna po odbitku a istovremeno građani su platili 277. Znači, razlika je praktički jedan na prema pet. Jer jedan poslovni čovjek ako je uložio novce da zaradi njemu nije cilj i interes izvući dobit. On radi poslovnu procjenu da li mu ta dobit više koristi da uloži pa da ojača poduzeće ili za nešto drugo. NO kažem ako se jedna vrlo bitna kategorija baci u političke vode a onda istovremeno svi zaboravimo da i jedna i druga vlada, i ova vlada i vjerojatno i buduće vlade će potpisivati ugovore o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja onda znamo da praktički taj ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja anulira ove odredbe članka 31. Onda nemojmo sami sebi podmetati klipove i reći da netko izbjegava ovako, onako, pogledajmo sve firme recimo koje su u Austriji. I u ovom trenutku temeljem ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ne plaćaju porez po odbitku. Pa mislim, zašto ajmo reći pošteno, zašto zapinju pregovori sa Njemačkom oko ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja? Zar je stvarno Hrvatskoj potrebno da ima ugovor još iz Jugoslavije? Zapinju upravo zbog ove odredbe jer po onoj staroj odredbi se porez po odbitku plaća, a Nijemci inzistiraju na 5% i to je nažalost stalo negdje prošle i pretprošle godine i zemlja s kojom Hrvatska ima možda najviše financijskih transakcija, počnimo od toga koliko ima samo naših ljudi koji su uposleni tamo ima reguliran izbjegavanje dvostrukog oporezivanja temeljem zakona koji je potpisala bivša Jugoslavija. Kad dobit kao kategorija nije postojala, postojale su dohodak socijalistički o kojem je radnički savjet odlučivao. Dakle mi imamo takav ugovor sa zemljom s kojom definitivno u jednom trenutku imamo najveću financijsku razmjenu. Od toga da imamo nekoliko stotina tisuća umirovljenika, 500 tisuća gastarbajtera i da ne govorimo o poslovnoj suradnji. I sad temeljem toga svi veliki njemački koncerni koji rade u Hrvatskoj imaju otvorene holdinge u Austriji i na takav način upravo ne plaćaju porez po odbitku. To trebamo jasno i glasno reći. Onda nemojmo se sakrivati da ukidanjem ove odredbe se daje mogućnost da se izvlače novci iz Hrvatske. Pa jedna i druga i treća Vlada je potpisala ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja upravo da nam to bude jedan dokumenat koji će nam omogućiti lakšu i gospodarsku i financijsku komunikaciju sa svijetom. Onda čemu svaljivati lopticu na krivi teren? Što se tiče olakšice za školovanje strane jezike. Ja mogu razumijeti i kolege da predlažu, međutim isto tako su imali priliku predložiti to i u prethodnom razdoblju. Porezna reforma je realni odraz trenutnih mogućnosti proračuna. To je realni odraz. Ja sam rekao neoporezivi dio sa 1500 na 2000 je 2 milijarde 800 milijuna kuna manje prihoda u proračun. Da li to proračun može, ne može podnesti. Procjena ove Vlade da u ovom trenutku ne može podnesti. Isto tako obrađujući porezne prijave, pregledavajući porezne prijave samo nekoliko postotaka, može se govoriti o desetak ili 15% poreznih prijava ima više od 12 tisuća iskorištenih olakšica. Onaj koji ima plaća najamninu za iznajmljeni stan tko je podstanar te nema mjesečna primanja da si priušti dopunsko zdravstveno osiguranje. Pa dajmo budimo pošteni sami prema sebi i recimo da je to tako. Pa nemojmo sad pod krinkom politike govoriti. Jer kažem onaj tko plaća isto tako, nadali smo se, ja sam isto podržao taj prijedlog kad je kolega Crkvenac to predlagao da ćemo sa priznavanjem troškova najma povećati broj onih koji iznajmljuju sobe. Nažalost to se nije dogodilo. Ispada da u Zagrebu praktički podstanara nema. Znači jedna mjera koju je moj kolega prethodnik imao, najbolje namjere dakle i fiskalne i socijalne kako god hoćete nije postigla rezultat. Moramo tražiti nekakav drugi model kako riješiti taj problem. Jer očigledno su stanodavci taj problem najamnine htjeli prevaljati na one koji plaćaju najamninu. A oni nemaju dovoljno sredstava da to pokriju. Dakle ovih 12 tisuća nije nikakvo uskraćivanje onih prava kojima su ta prava bila namijenjena u trenutku donošenja zakona. Nije nikakvo uskraćenje prava i to je budite uvjereni napravljeno temeljem debelih analiza poreznih prijava za 2003. godinu. Temeljem debelih, debelih analiza. Kažem vam najveće broj onih koji koriste olakšice su oni koji preko 6 ili 7 tisuća kuna imaju zaradu. A oni koji koriste 48 tisuća kuna olakšice trebate pogledati kolika su njihova primanja. No kažem ovo sam osjećao potrebu za reći na kraju rasprave jer nažalost i u prvom i u drugom čitanju da li iz neznanja, neću to reći ali porez na, na dividendu i porez na odbitku se miješao pa sam osjećao potrebu za reći za ovo, a oni koji su sudjelovali u pregovorima oko ugovora oko izbjegavanja dvostrukog oporezivanja dobro znaju šta on znači. On praktički sam anulira ove odredbe članka 31. Zakona o porezu na dobit. Još jedanput zahvaljujem svima na raspravi. Vlada će razmotriti amandmane i one koji budu u mogućnosti će usvojiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Govoreći o porezu na dividendu ministar kaže: «Građani su ostvarili nekakav dohodak, platili na njega nekakav porez pa su od viška kupili dionice pa sada imaju dividendu pa bi bilo nepošteno plaćati ponovno porez na tu dividendu» i kaže «nisu to razmišljanja u normalnim zemljama.» Ali ministre u većini europskih zemalja koje ja smatram normalnim zemljama postoji porez na dividendu i u tome je taj vaš navod ali potpuno netočan osim ako ne uzmemo za točno da su te zemlje nenormalne.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Netočan je navod gospodina ministra da smo ove olakšice za obrazovne, za troškove studiranja odnosno informatiku i učenje stranog jezika mogli predložiti u prošlom mandatu. Nakon dvije godine nismo ih mogli uvesti jer smo uveli postojeće porezne olakšice koje se odnose na stambene i zdravstvene potrebe, koje do tada uopće nisu postojale u hrvatskom poreznom sustavu koji sada vi djelomice ukidate odnosno bitno restriktivnije uređujete.
Hvala lijepa. Gospođe zastupnice i zastupnici,nisam se htio pozivati na članak 32. Poslovnika ali ću to učiniti na kraju ove točke dnevnog reda jer dužnosti predsjednika Sabora jer oni koji ih trenutno zamjenjuju, a to sam sada u ovoj prilici ja, pozivajući se na nekoliko puta izražene najave o, da se neće glasovati u Saboru o pojedinim točkama dnevnog reda, ja se pozivam na članak 32. ali ne 18. koja kaže brine o zaštiti prava i ispunjavanju dužnosti zastupnika. To je u svezi s člankom 14. o dužnostima zastupnika pa prva alinea toga članka glasi da zastupnici imaju prava i dužnosti. To se mora shvatiti u dijalektičkom jedinstvu jedno i drugo je li? I prava i dužnosti. Sudjelovati na sjednicama Sabora i na njima raspravljati i glasovati. Glasovati. 4. stavak kaže: «Sudjelovati na sjednicama radnih tijela i na njima govoriti, a o radnim tijelima kojih je član i glasovati». Ja samo upozoravam jer sam tražio predsjednika Sabora da nam, nas obavijesti o ispunjavanju dužnosti pojedinih zastupnika i prava. Prema tome dužnost je i pravo zastupnika i raspravljati i glasovati. Jedan dio zastupnika najavljuje da neće ispunjavati jedan dio svojih dužnosti. Na to imaju pravo. Zastupnik čak kad bude izabran ne mora 4 godine ni ući u sabornicu što se toga tiče. Nitko mu to ne može ni narediti ni, ali dužnost mi je budući da predsjedavam ovoj sjednici, pozivam na ovlasti koje ima predsjednik Sabora i oni koji ga zamjenjuju, upozoriti na članak 32., alinea 18. a isto tako na članak 14. o zastupničkim pravima i dužnostima pa naravno kako god tko hoće neka i postupa. Ali ovo ću poslije svake točke dnevnog reda koje se budu raspravljale ako budu zastupnici najavljivali da neće glasovati ja ću ih uredno upozoravati da su to dužni po slovu našega Poslovnika. Iako su neki rekli da je smiješno pozivanje na Poslovnik. Ja se uporno ću se pozivati kada budem ovdje sjedio na odrednice toga Poslovnika. Molim. Tako je. [[Upadica iz klupe ne čuje se]] Umjesto da glasujemo, pa izađemo, koja je također dužnost zastupnika. Predsjedavajući je dužan brinuti se o zašititi prava i ispunjavanju dužnosti zastupnika. Dužnosti. [[Upadica iz klupe, ne čuje se]] Zaštiti prava ispunjavaju dužnosti zastupnika.
/Govornik nije uključen/
I dužnosti. Nemojte, ja ne zabravljanm. Znate šta, najprije, nisam vam dao riječ. Drugo, ja oba elementa u dijalektičkom jedinstvu ovdje iznosim a vi samo jedan element. I to je kršenje Poslovnika jer ciitrate Poslovnik kako ne piše u njemu. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa glasovanjem. Konačni prijedlog Zakona o porezu na dohodak, P.Z. 191. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Imamo skupinu amandmana, prema tablici. Molim ministra financija Ivana Šukera da se očituje o pojedinim amandmanima. 1. Klub zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća zato što je djelomično prihvaćen u amandmanu broj 2 Odbora za financije i državni proračun.
Ima li tu od Kluba IDS-a? Nema predlagatelja u dvorani pa glasujemo. Tko je za taj amandman? Nitko. 2. Odbora za financije i državni proračun.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 3. zastupnici Đurđa Adlešić.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što je Zakonom, općim Poreznim zakonom jasno definirano kako se plaćaju porezi kad se radi o rezidentu, fizičkoj osobi koja u Republici Hrvatskoj ima prebivalište ili uobičajeno boravište ili ako se radi o nerezidentu, tj., osobi koja nema prebivalište ili uobičajeno boravište u Republici Hrvatskoj, a ostvaruje dohodak u tuzemstvu.
Zastupnice Đurđe Adlešić nema u dvorani pa trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. Nije prošao. 4. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što ovio prihvaćanje amandmane značilo bi umanjenje prihoda, kako državnog proračuna, tako i proračuna jedinice lokalne, područne i regionalne samouprave. Prema tome, ne možemo ga prihvatiti.
Iz Kluba zastupnika IDS-a nema nikoga u dvorani. Dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. Nije dobio nijedan glas. 5. zastupnice Đurđe Adlešić.
Ne prihvaća se iz razloga što je taj amandman sadržajno, ustvari taj dodatak se rješava kroz odredbe Pravilnika o porezu na dohodak koji donosi ministar financija.
Zastupnice nema u dvorani pa dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. 6. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 7. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što smo objasnili da primjena dosadašnjih sustava jednokratnog ili ubrzanog, djelomičnog otpisa nije davao očekivane rezultate, odnosno nije realno i objektivno održavala visinu utvrđenog dohotka. I ova konačna odredba je usklađena i sa Konačnim prijedlogom Zakona o porezu na dobit i zbog toga ne možemo prihvatiti amandman.
Budući da od Kluba zastupnika IDS-a nema nikoga u dvorani, dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. 8. amandman zastupnika Slavka Linića, Antuna Peruška, Zdenke Antešić, Gordane Sobol i Biserke Perman kojih inače nema u sabornici. O njemu ni nećemo glasovati jer je konzumiran već odbijanjem amandmana broj 7 Kluba zastupnika IDS-a. 9. Klub zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što neoporezivanje dividendi i udjela u dobiti na temelju udjela u kapitalu želi se potoč ulaganje domaćih i stranih ulagača u Republiku Hrvatsku.
Nitko nema od zastupnika IDS-a u dvorani. Dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. 10. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 11. Kluba zastupnika HSU-a.
Amandman se ne može prihvatiti iz razloga šta je odredba rezultat odredbi u Zakonu o doprinosima za obvezna osiguranja što znači da je ova odredba samo usklađena sa tim Zakonom. A s obzirom da je taj Zakon i usvojen i prihvaćen prije, prema tome, ne možemo prihvatiti odredbu amandmana. S tim da moram napomenuti da ...
Hvala lijepa, ministre. Amandman je povučen. 12. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što je člankom 36. stavkom 1. Konačnog prijedloga Zakona o porezu na dohodak određen osnovni odbitak od tisuću, osobni odbitak od tisuću 600 kuna za svaki mjesec poreznog razdoblja.
Budući da od Kluba zastupnika IDS-a nema nikoga u sabornici, dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. 13. zastupnice Marije Lugarić i zastupnika Nenada Stazića.
Amandman se ne prihvaća zato što je porezna olakšica za kupnju ili gradnju stambenog prostora propisuje se za porezne obveznike koji prvi put rješavaju stambeno pitanje bez stjecanja ili kupnje ili prodaje prijašnje nekretnine što je bio i smisao propisivanja olakšica za rješavanje stambenog pitanja.
Budući da zastupnica Marija Lugarić i Nenad Stazić nisu u dvorani moramo glasovati. Tko je za taj amandman? Hvala, nitko. 14. zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešića, Gordane Sobol, Biserke Perman.
Amandman se ne prihvaća jer je postupak i način procjene utvrđen Općim poreznim zakonom.
Budući da zastupnici Slavko Linić, Anton Peruško, Zdenko Antešić, Gordana Sobol i Biserka Perman nisu u sabornici trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. 15. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman je istovjetan amandmanu 14. … [[Govornik se ne razumije.]]
Istovjetan, ne moramo glasovati. Konzumiran. Ranije odbijen. 16. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što je članak 44. stavak 1. Konačnog prijedloga Zakona o porezu na dohodak usklađen s odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Hvala. Budući da nikog nema u sabornici od Kluba zastupnika IDS-a trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. 17. amandman zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešića, Gordane Sobol i Biserke Perman.
Istovjetan amandmanu 16. i ne prihvaća se.
Budući da zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešića, Gordane Sobol i Biserke Perman nema u sabornici trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. 18. zastupnice Đurđe Adlešić.
Amandman se ne prihvaća jer načelo oporezivanja dohotka ne trpi takve iznimke i to bi bilo narušavanje načela jednakosti i pravednosti.
Budući da zastupnice Đurđe Adlešić nema. Molimo tko je za taj amandman? Jedan glas. Nije prošao. 19. Klub zastupnika HDZ-a.
Amandman 19. se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 20. zastupnika Vlade Jukića.
S obzirom da je amandman identičan Klubu zastupnika HDZ-a amandman se prihvaća.
Prihvaćen je amandman 20. Amandman 21. Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća jer je člankom 55. Konačnog prijedloga Zakona o porezu na dohodak propisana su oslobođenja i umanjenja poreza na dohodak za porezne obveznike koji obavljaju samostalnu djelatnost na područjima od posebne državne skrbi i brdsko-planinskih područja. A člankom 47. stavkom 4. Konačnog prijedloga propisano je da porezni obveznik koji počinje obavljati samostalnu djelatnost ne plaća predujmove poreza na dohodak do podnošenja prve godišnje porezne prijave.
Budući da nema nikog u sabornici od Kluba zastupnika IDS-a trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. Amandman nije prošao. S time je konzumiran i amandman 22. zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešić, Gordane Sobol i Biserke Perman koje nema u sabornici. 23. Odbora za zakonodavstvo.
Odbora za zakonodavstvo se ne prihvaća. Ostaju na snazi članci 20. i 20.a Zakona o pravima samostalnih umjetnika i poticaj kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo povlači amandman. 23. povučen. … [[Upadica se ne razumije.]] 24.
Isto obrazloženje s obzirom da ostaju na snazi članci 22., 20. i 22. prestaje važiti članak 21. Zakona o pravima samostalnih umjetnika i poticaju kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.
Povlačim i ovaj amandman.
Amandman 24. povučen. Amandman 25.
Vlada prihvaća.
Amandman 25. prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. Hvala ministre. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 76 glasova za i 3 suzdržana donesen Zakon o porezu na dohodak u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na; - Konačni prijedlog zakona o porezu na dobit, drugo čitanje, P.Z. br. 192; Predlagatelj je zakona Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince, kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje zakona. Članak 155. i 157. Poslovnika raspravu su proveli. U vezi čega tražite rijče gospodine.
Cijelo vrijeme tražim u ime Kluba riječ.
U ime Kluba.
Mogu ovdje ili moram dolje.
Kako got želite i ovamo i tamo.
Hvala vam lijepa bit će mi gospodine potpredsjedniče dovoljno dvije minute. Ovo što ste malo čas rekli iznjeli ste u skraćenoj varijanti jučer na predsjednišvu Sabora. Kada smo svi jedinstveno reagirali i zamolili vas da se tim neizrečenim oblikom prijetnje prema oblikom prijetnje prema oporbenim klubovima na izlazite naročito ne javno. Jer ja sam to tada i sada doživio kao oblik prijetnje zbog toga što oporbeni klubovi ovom trenutku koriste jednu legalnu sredstvo bojkota dijela rada u SAboru koje smo javnosti a to su građani dobro razumjeli shvatili. Prava saborskih zastupnika da materijale dobivaju an vrijeme, da imaju dnevni red da se usvojeni dnevni red poštuje po njegovom redusljedu, da se ujutro najave sve točke koje će taj dan bit na dnevnom redu, da se navečer najavljuju jutarnje točke. DA predstavnici predlagatelja budu na vrijeme u dvorani, da se odgovara na zastupnička pitanja, da sene dobacuje uvredljive primjedbe, sve su to dakle prava zasatupnika u skladu sa Poslovnikom kojega bi trebao osiguravati predsjednik ili predsjedavajući saborskog zasjedanja. SAda vas pitam kada ste nam omogučili kada ste nam osigurali dnevni red, pročišećni dnevni red, poštovivanje točaka usvojenog redosljeda dnevnog reda. Kada ste reagirali na provokacije i dobacivanja i zaštitili zastupnike bez obzora o kome se radi. Zadnji puta ste rekli da niste čuli primjedbu, koja je čak mikrofon koja je fonogram uhvatila. A vi je za stolom niste čuli. I sada nam dijelite dijelite, sada ću biti blag, upozorenja o našim obvezama. A rekli ste da nam ne dozvoljavate korištenje elektornskog sustava glasovanja koji je košto nekoliko milijuna kuna u nekoliko godina investirani, jer ima citiram vas: dio zastupnika koji se ne zna ključićem registirati za glasovaje. I zbog toga dižemo ruke. I kada smo tražili pojediančno glasanje sukladno Poslovniku niste to doozvolili. Ljubazno vas molim u trenutku kada ćete za ovim stolom osigurati moj aprava saborskog zastupnika imate me pravo pozivati na odgovornost. Tako dugo nemojte to raditi, jer ste najprije uskratili moja prava, a sada me pozivate na odgovornost zbog toga. REdosljed ste zamjenili. LJubazno vas molim nemojte to više raditi, jer smo vas jučer zamolili dato ne radite. Hvala.
Gospodine zastupniče, nitko vam nije prijetio nego citirao odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora. To je broj jedan. Drugo u svom obraćanju sam rekao da nitko zastupnike ne može prisiliti da dođu u SAbor pa da onda kada su izbrani da 4 godine ne moraju poviriti u Sabor. Jesam li ja tako rekao? I kako sam vam prijetio ako citiram odredbe ovoga poslovnika. Osim toga, vi ste nabrojili svoja prava a ni jednu dužnost. Ja vam upozorio ne vas, nego cijeli Sabor na to da osim prava saborski zastupnici imaju i stanovite dužnosit. Ja samo utvrđujem, da jedan dio zastupnika najvljuje da neće ispunjavati dio svojih dužnosti u Hrvatskom saboru. To sam tražio od predsjednika Sabora da to ispita zbog čega je. I to ću dok budem sjedio za ovim stolom, kada se najave od zastupnika da neće izvršavati dio svojih dužnosti upozoravati jer sam dužan upozoravati. Jer ovdje kaže da brine o zaštiti prava i ispunjavanju dužnosti zastupnika. Ja ništa ne radim nego samo upozoravam na poslovnik kojeg smo zajedno usvojili i koji je još uvijek na snazi. Povreda Poslovnika gospođa LJubica Lalić izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pa članak 213. ste upravo vi povrijedili. A 213. članak kaže, red na sjednici osigurava predsjedavatelj. Da bi red na sjednici predsjedatelj mogao osigurati on mora biti korektan ,mora korektno se odnositi prema zastupnicima a posebice ne smije im prijetiti. Vi ste svoju prijetnju ponovili i mi smo tu prijetnju razumjeli. I dobro kaže kolega Lesar prije nego što nam omogućite konzumiranje prava koja su nam zajačena poslovnikom nemate nam pravo prijeti. SToga molim predsjednika Sabora da vam sukladno Članku 213. dodjeli opomenu.
Gospođo Lalić vi ste proglasili upozoravanje na držanje poslovnika kao prijetnju. A ponovno ponavljam da sam rekao da nikada ni jedan zastupnik od nikoga ne može biti prisiljen da uđe u sabornicu a kamoli sudjeluje i bilo čemu. Nego sam upozorio na slovo Poslovnika. A to što vi u tome nalazite prijetnju zbog krivnje što ne sudjelujute u dijelu obveza to je vaš problem a ne predsjedavajućeg. /Govornici govore u glas/
Dakle kod Prijedlog samo končanog prijedloga zakona o porezu na dobit. Ministre Šuker izvolite. Za povredu Poslovnika ovo bi trebali dobiti opomenu a ne povredu Poslovnika. Izvolite ministre. Zato što nemate pojma o šta je povreda Poslovnika i namjerno provocirate sa povredom Poslovnika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Što su ciljevi ... ... [[Upadica se ne čuje.]]
Do viđenja. ... [[Upadica se ne čuje.]] Neće se dobacivati maliciozno, uvredljivo i onda na to. Izvolite ministre.
Dakle, ciljevi postavljeni Prijedlogom zakona o porezu na dobit osnovni cilj je ukloniti ... ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] nedostatke postojećeg načina oporezivanja dobiti, a koji se u bitnom sastoji, sljedeće. Dvojnost u određivanju temeljnog instituta za oporezivanje, tj. porezne osnovice, prihodi i rashodi su propisani zakonom uz paralelnu primjenu propisa o računovodstvu i međunarodnih računovodstvenih standarda i to je protekle četiri godine stvaralo silnu zabunu, tako da su mnogi poduzetnici koji su željeli svoju bilancu prikazati prema vani, morali je prevoditi sukladno Međunarodnim računovodstvenim standardima da bi bila usporediva. Dakle, koji drugačije određuju prihode i rashode. Po prijedlogu porezna osnovica utvrđuje se prema računovodstvenim propisima i ona je računovodstvena kategorija. Bitni elementi porezne osnovice amortizacija, vrijednosna usklađivanja dugotrajne i kratkotrajne imovine, rezerviranja nisu bila propisana u zakonu nego u provedbenim aktima. Manjkave odredbe o transferima, transfernim cijenama, transferu dobiti kod povezanih društava. Ja moram reći da je ovo odredba koja će mnogima zagorčiti život. Do sada nažalost, transfer dobiti između povezanih društava nije bio reguliran niti jednim zakonskim propisima i mnogi su se oko toga koristili i vrlo je interesantno da u jednu vrlo bitnu pa mogu čak reći možda i najbitniju odrednicu izmjena Zakona o porezu na dobit nitko nije primjetio. Ali s obzirom na to kako se razvijala Hrvatska, kako se razvijala tržišna ekonomija, tako je došlo do toga da mnogi vlasnici imaju nekoliko trgovačkih društava koja su povezana. Međutim, zakonskim propisima, transfer dobiti između tih društava nikad nije bio reguliran i bio je prostor u kojem se moglo itekako manipulirati i to je jedna od odrednica za koju ja smatram u ovom zakonu da je vrlo bitna i da će odrediti mnoga pravila igre koja su dosad bila neodređena. Nedostatne odredbe o neposlovnim rashodima i privatnim izuzimanjima, dakle u ovom zakonu će neposlovni rashodi i privatna izuzimanja biti itekako određeni i ovim zakonom se pokušalo jasno razgraničiti troškove koje su u svrhi, u svrhu ovoga poslovanja od onih koja su stvar privatnog izuzimanja i korištenja. Uskladiti u mjeru koje zahtjeva ovo razdoblje sa smjernicama Europske unije o povezanim društvima, transfernim cijenima, spajanjima i podjelama, uvesti preglednost poslovanja gospodarski značajnih obveznika fizičkih osoba, što je praksa većeg broja europskih država i što treba povećati porezne prihode. Porezni obveznici na području grada Vukovara i područja od posebne državne skrbi prve skupine oslobođeni su plaćanja poreza na dobit. Većoj mogućnosti olakšica s naslvoa poticaja ulaganja koja se može ostvriti već nakon 4 milijuna kuna dosad je taj cenzus bio 10 milijuna kuna, nove pogodnosti plaćanja predujmova, porezni obveznik koji počinje obavljati djelatnost ne plaća predujmove do prve porezne prijave, dakle praktički 16 mjeseci ne treba plaćati predujmove. Koje su izmjene zakona u drugom čitanju u odnosu na prvo čitanje? Dakle, promijenio se je odredba gdje se definira koje fizičke osobe trebaju plaćati porez sukladno Zakonu o porezu na dobit. Dakle, tu se predviđa sukladno prijedlogu Obrtničke komore da to budu fizičke osobe koje su u prethodnom poreznom razdoblju ostvarile ukupni prihod 2 milijuna kuna ili ako su u prethodnom razdoblju ostvarile veći dohodak od oko 400.000 kuna ili ako im je dugotrajna imovina ima veću vrijednost od 2 milijuna kuna i ako u prethodnom poreznom razdbolju prosječno zapošljavaju više od 15 radnika. Ovo drugo su sve nomotehničke primjedbe. Izmjene. I ono što bih želio posebno reći, jednokratni otpis. S osnova jednokratnog otpisa temeljem poreznih prijava poreza na dobit u 2003. godini osnovica poreza na dobti je umanjena za 4 milijarde i 200 milijuna kuna. Da se 4,2 milijarde kuna uložilo u opremu, u prostore gdje će se raditi, onda vjerojatno ne bi trebali utrošiti sva ona poticajna sredstva za zapošljavanje. Nažalost, jedna odredba koja ja kažem opet imala dobru namjeru se pokazala kao instrument za peglanje porezne bilance. Svaki poduzetnik koji vodi ispravnu politiku troškova, koji vodi ispravnu računovodstvenu politiku, koji ima jasan cilj ulaganja neće se dovesti u situaciju da u prvoj godini kupovine opreme, zgrade ili nečega drugoga je u potpunosti otpiše i tako si umanji dobit. On će to napraviti u trenucima kad efekat te novokupljene opreme bude bio najveći, financijski najveći. Dakle, ostaje mogućnost ubrzane amortizacije, međutim, ponavljam, s osnova jednokratnog otpisa u 2003. godini se osnovica poreza na dobti umanjila 4,2 milijarde kuna. Da je toliko upucano u gospodarstvo, vjerojatno bi stopa nezaposlenosti bila daleko manja. Dakle, procjena je porezne uprave, procjena je Vlade Republike Hrvatske da je ta odredba koristila za peglanje porezne bilance. Dakle, ovo su najznačajnije uz one famozni članak 31., to je porez po odbitku, to su najznačajnije odredbe i izmjene ovoga Zakona o porezu na dobit. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, financije i državni proračun? Ne. Otvaram raspravu. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić, KLub zastupnika HDZ-a.IZvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo. Jedan u nizu zakona čije će donošenje doprinijeti provođenju porezne reforme je i ovaj Konačni prijedlog zakona o porezu na dobit. Odmah na početku moram izraziti zadovoljstvo što se donosi cjelovit zakon, a ne izmjene i dopune, što se njime uređuju pitanja koja su u postojećem zakonu bila dvojna ili nedovoljno precizirana, što su kod njegove izrade uvažene primjedbe stručne javnosti i samih poreznih obveznika i što je usklađen s poreznim zakonodavstvom zemalja Europske unije. Pored toga što je zakonom točno definirano tko je porezni obveznik, kao novi porezni obveznik određene su i fizičke osobe koje su značajni poduzetnici. Pod pojmom značajniji porezni obveznik Zakon je točno odredio da su to fizzičke osobe koje ostvaruju ukupan primitak više od 2 milijuna kuna ili dohodak veći od 400.000 kuna ili imaju dugotrajnu imovinu veću od 2 milijuna kuna ili u kalendarskoj godini prosječno zapošljavaju više od 15 radnika. Ovu novu kategoriju poreznih obveznika zakon obvezuje da poreznu obvezu utvrđuju na primjeren način, a primjeren način znači prema propisima o računovodstvu, dvojnom knjigovodstvu. U najmanju ruku nije u redu da trgovačka društva osnovana s temeljnim kapitalom od 20.000 kuna, automatski moraju voditi poslovne knjige po načelu dvojnog knjigovodstva, a fizičke osobe s milijunskim kapitalom vode jednostavne poslovne knjige po načelu blagajne kao sitni obrtnici. Ovim Prijedlogom zakona pravne osobe koje su registrirane isključivo za istraživačku razvojnu djelatnost, postaju porezni obveznici, ali su oslobođeni plaćanja poreza na dobit. Oni neće plaćati porez na dobit, ali će podnositi poreznu prijavu. Na taj način imat ćemo evidenciju o broju takvih osoba, kao i veličini sredstava koja su oslobođena poreza. Dakle, o novčanim efektima poreznog oslobođenja. Drugi bitni element ovog zakona je porezna osnovica. Kod definiranja porezne osnovice prihvaćene su primjedbe stručnih krugova i poreznih obveznika i ona je utvrđena kao rezultat poslovanja iskazan u računu dobiti i gubitka i u bilanci. Ovakva utvrđena porezna osnovica istovjetna je rezultatu poslovanja i kao polazna veličina korigira se za porezno priznate rashode i porezne olakšice pri čemu se dobivaju pouzdani i usporedivi pokazatelji. Amortizacija, vrijednosno usklađivanje dugotrajne i kratkotrajne imovine iz rezrvacije kao i stope, način i metode obračuna važan su element porezne osnovice. Propisuje se zakonom, a ne više naknadno pravilnicima. Za utvrđivanje porezne osnovice kod međunarodno povezanih društava propisane su transferne cijene prema načelu tržišno usporedivih cijena uz uvažavanje smjernica Europske unije. Isto tako uređeno je utvrđivanje porezne osnovice kod prestanka djelatnosti, promjene pravnog statusa te spajanja, pripajanja i podjele poreznih obveznika. Porezne olakšice i oslobođenja predložena ovim zakonom imaju poticajni karakter za povećana ulaganja posebno na područjima od posebne državne skrbi i grada Vukovara. Tako npr. poduzetnici koji obavljaju djelatnost na tim područjima ne plaćaju porez na dobit deset godina. Za poticanje ulaganja uvedena je smanjena stopa od 10% na ulaganja od najmanje 4 milijuna kuna uz uvjet da se zaposli najmanje 10 radnika što je i dodatni poticaj zapošljavanju. Porezni obveznici registrirani za obavljanje brodarske djelatnosti ne plaćaju porez na dobit ostvaren u međunarodnoj plovidbi. Uveden je porez po odbitku na poslovne usluge s ciljem smanjenja transfera dobiti u zemlje u okruženju s kojima nije potpisan ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Predloženi konačni tekst Zakona o porezu na dobit je cjelovit, omogućava usporedbu s podacima iz poslovnih knjiga te kontrolu obračuna i izračunavanje poreznih efekata i efikasnih zakonskih mjera pa Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Kao i sve u životu tako i ovaj zakon ima jasno dobrih i ima loših rješenja. Prvo dobro je to što se jasno definira krug poreznih obveznika glede sjedišta to su oni prije spomenuti rezident i nerezident no bit je kako taj zakon promatrati, da li ga promatrati kao političar ili sa pozicije ljudi koji su u struci pa su nam oni koji su to listali prije nas davali neke svoje savjete. Čitam da obrtnici imaju prigovora na ovaj zakon, točnije ljudi vjerojatno koji rade u obrtničkim komorama jer se boje sada za svoj status, jer moguće je da će jedan dio obrtnika organizirati se nakon donošenja ovoga zakona po Zakonu o trgovačkim društvima. Konačno po ovom zakonu fizičke osobe poduzetnici trebaju se organizirati kao trgovačka društva ako ostvare prihod veći od 2 milijuna kuna, ako ostvare dohodak veći od 400 tisuća kuna, ako posjeduju dugotrajnu imovinu veću od 2 milijuna kuna i jasno ako zapošljavaju više od 15 radnika. Pretpostavljam npr. da u mom Buzetu po ovim kondicijama neće se morati nitko preregistrirati. Inače taj Buzet baš nije tako nezanimljiv grad, ako imate na umu da je stopa nezaposlenih u njemu 2 do 2,5%, da uvozi radnu snagu ne iz Pazina nego čak iz Kopra, da ima više od 50% građana koji su u radnom odnosu što je možda jedinstven slučaj u Hrvatskoj i da konačno taj grad po stanovniku ima izvoz veći od 9 tisuća dolara, a iduće godine sigurno i 10 tisuća dolara što je možda najviše u Hrvatskoj ako izuzmemo ovaj Rovinj i TDR ali mislim da je Buzet i po izvozu ispred Rovinja. Zato kada govorimo o porezu na dobit tj. porezu na dohodak isključivo ću se pozicionirati prema interesima stanovnika mog grada i ja mislim da je to posve legitimno. Kada sam spomenuo ove limite, prihod 2 milijuna kuna, dohodak 400 tisuća kuna, možda bi ti omjeri ovdje mogli biti veći. Što se tiče kod zaposlenosti 15 ljudi itd. to je sigurno u redu. Dok trgovačka vidimo ovdje društva kao što je prije kolegica spominjala, vode dvojno knjigovodstvo, fizičke osobe vode jednostavno knjigovodstvo i posluju po principu blagajne. Međutim sada kada se uvodi stopa poreza na dobit od 20% svima bi bilo zanimljivo iz obrta otići u poduzeća. Znači sada se očekuje i zakon koji će konačno i obrtnicima u ovoj zemlji pomoći, iako ću ja o njima na kraju nešto više govoriti. Jedan od njih, zakona koji obrtnicima mogu pomoći je ovaj Zakon o poslovnim prostorima u državnom vlasništvu, kojeg će obrtnici moći jasno uz naknadu steći, međutim time ćemo opet učiniti distinkciju između obrtnika usuđujem se reći prvog reda koji ima prostor u državnom vlasništvu i obrtnika drugog reda koji ima prostor u vlasništvu lokalne samouprave a kojega najvjerojatnije neće moći uz naknadu jasno steći. Međutim, ja samo želim reći ono što sam uvijek govorio za ovom govornicom, da ono što je za seljaka zemlja, to je za našeg obrtnika prostor. I konačno naši obrtnici od države u ovih 15-tak godina nisu dobili ništa, radnici su barem došli do stanova, direktori bilo oni iz socijalističkih ili odabranici bivše vlasti došli su do tvornica, seljaci su došli do zemlje, a obrtnici od hrvatske tranzicije barem do današnjeg dana nisu dobili ništa. Znači bit ovog zakona, a o tome smo svi govorili kod Zakona o dohotku je odustajanje od plaćanja poreza na dobit kada se izvlači dividenda iz tvrtke i tu imamo također barem po meni dva pristupa. Jedan je kada tvrtke posjeduju stranci, a drugi kada posjeduju domaće osobe. No prije toga da kažem rješenje kako riješiti taj problem. Tko posjeduje u ovoj zemlji enormnu dobit? Tko posjeduje ili ima ili raspolaže s neprirodnom dobiti? To su prije svega monopolisti bilo da je riječ o Tvornici duhana iz Rovinja, bilo da je o Hrvatskom Telekomu riječ, bilo da je riječ o našim cementarama, bankama, Ini itd. Po mom sudu oni bi trebali plaćati dobit na monopol koji bi trebao biti znatno veći od ovih 20%. Ako bi tome bilo tako, a taj porez recimo mogao bi iznositi nekih 40% onda neka im bude, neka izvlače dobit i neka onda rade sa tom dobiti što god hoće. Ovako doista će se gospodo dogoditi da će se dobit izvlačiti iz Republike Hrvatske pa što god mi o tome mislili, bez obzira što o tome govorili. Možda će to s druge strane, ali rekoh samo možda, pomoći da neke druge tvrtke dođu ulagati u Hrvatskoj, no tako skoro na žalost to se neće dogoditi. Dok se u Hrvatskoj na žalost, ne može napraviti niti jedan ozbiljan posao, dok se u Hrvatskoj treba čekati godinu ili dvije godine na najobičniju neznam uknjižbu zemljišta na kojem bi trebalo izgraditi neku halu, dok Hrvatska stalno živi u iščekivanju nekih novih izbora, dok se u Hrvatskoj sve one koji rade doživljava isključivo lopovima, lupežima, kapital ne računajući jasno monopoliste, neće ući tim više što se eto sada počelo stvarati i neko antieuropsko raspoloženje gdje stalno tvrdimo da nas netko želi kupiti, porobiti i sl. Ja osobno držim da to jednostavno ne stoji, ali sigurno da sve to na kraju krajeva utječe i na poziciju Republike Hrvatske i hrvatskog gospodarstva. Kod ovog zakona mala trgovačka društva u načelu podržavaju takav jedan pristup izvlačenja te dobiti, ali ja ih kao što sam reko prije ne bih tjerao da troše za, ne znam privatne potrebe svojih vlasnika, bilo da se radi o jahtama ili stanovima, već da i dalje ulažu u razvoj svojih tvrtki. Jednom riječju da i dalje ostanu žrtve svojih tvrtki, jer svi ćemo se složiti, u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj najteže je na tržištu zaraditi plaću za sebe, odnosno za svoje radnike. To iznošenje novaca iz tvrtki ukoliko se dogodi, a dogoditi će se zasigurno, je loše, međutim s druge strane i gospodin Šuker je u pravu kada spominje ugovor o dvostrukom oporezivanju i kada nam spominje Austriju, odnosno Njemačku gdje je to nešto drugačije regulirano od drugih europskih zemalja a sa kojima i robna razmjena Republike Hrvatske, znači sa njima je najveća, odnosno gdje su i najveća ulaganja iz tih država u ili na prostoru Republike Hrvatske. Dobro je sada u ovom zakonu što se troškovi za razvoj priznaju u ovome času ili po ovim normama 100%, prije je bilo 70%. Dobro je što se troškovi usavršavanja sada priznaju 100%, prije je bilo manje. Kod amortizacije se sve pojednostavlja, pa je, to je jasno u redu, onaj minimum za otpis sa hiljadu kuna sad se diže na dvije hiljade kuna. No loše je to kod amortizacije što se više ne priznaje amortizacija na rabljena sredstva, to zasigurno nije dobro. Dobro je što se sada neće plaćati tzv. predujmovi o čemu je ministar govorio a naročito je dobro što su povećani poticaji za nova ulaganja umanjenjem stopa, recimo od 10% na 0% o čemu govori sada ovaj 20-ti članak, članak 26., stavak 1., 2., 3., 4., ali da ih sada ja sve ne čitam. Zbog visine stope, a ne plaćanja poreza na dividendu moguć je masovan prijelaz obrtnika u dobitaše, što opet u konačnici možda ne bi trebalo biti loše. Članak 24. govori o slobodnim zonama, tu ima također nešto pogodnosti, no na žalost do danas u Republiku Hrvatsku pa ni po tom osnovu nije došlo bog zna koliko kapitala i trebalo bi se zapitati zašto je tome tako. Mislim da su upravo ovo o čemu sam pričao i najbitnije novine u odnosu na postojeći Zakon o porezu na dobit. Ima znači dobrih, nešto loših rješenja. Možda bi ovdje se moglo spomenuti još članak 14. koji glasi, kamata između povezanih osoba, da pri utvrđivanju prihoda od kamata na dane zajma kod povezanih osoba obračunava se kamata najmanje kamata najmanje do visine kamatne stope koja bi se ostvarila između nepovezanih osoba u trenutku odobrenja zajma, a sve znajući i imajući na umu kako su kod povezanih osoba sredstva iz jedne tvrtke išle na drugu, a zapravo da bi se izbjegle poreske obveze. Znači zakon koji dolazi, možda dolazi u pravo vrijeme, pojednostavljuje neka rješenja, ali ono što je temeljno pitanje da li će takav zakon privući strani kapital, držimo u Klubu IDS-a da se to tako skoro neće dogoditi. I ono što želim između ostalog citirati, jedan članak kojega sam tijekom današnjeg ili jučerašnjeg dana imao prilike pročitati, a to je položaj naših obrtnika. Ovdje se kaže da svih stotinu tisuća obrtnika u državi godišnje plati samo 80 milijuna kuna poreza na dohodak i prireza, obrtnici 12 tisuća osoba registriranih kao slobodne profesije u ukupnom iznosu prikupljenog poreza i prireza, poreza i prireza iz dohotka sudjeluju sa samo 1%. Podijeli li se pak ukupni iznos plaćenog poreza sa ukupnim brojem obrtnika i slobodnih profesija, njih je 97 tisuća 418, prema podacima mirovinskog osiguranja iz rujna 2004. proizlazi da svaki od njih na godinu plati samo 821 kunu poreza i prireza na dohodak kojega zarade, što mi, da budem iskren, gotovo izgleda nevjerojatno. Porezna uprava tvrdi da obrtnici godišnje prijavi 4,6 milijardi kuna dohotka, ali kada iskoriste sve odbitke troškova na koje po zakonu imaju pravo ukupni iznos poreza koji plate na prijavljeni dohodak nešto je manji od 2%, gotovo nevjerojatno. Dalje, obrtnička komora procjenjuje da će zbog visokog prometa obrtnici, trgovci i građevinari od reda postati obveznici poreza na dobit kojeg tvrde neće moći plaćati jer imaju velike troškove itd. Na obrtnike će se primijeniti stroži režimi iz sustava PDV-a, plaćanje prema fakturi, a ne realizaciji, a povećati će im se i osnovica za doprinose itd. Ne bi bilo dobro da se dogodi da obrtnici dođu u lošiju poziciju od ove u kojoj su danas. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. I ja ću ponoviti neke od danas dosta često izgovorenih konstatacija opće naravi koje se jednako kao i malo prije za porez na dohodak mogu primijeniti i u odnosu na ovaj prijedlog izmjena, odnosno Prijedlog Zakona o porezu na dobit. Prvo, ja isto doista mislim, mi se u Klubu SDP-a o tome ne dvojimo, da se ova razina izmjena koja je ovdje ponuđena novim Zakonom o porezu na dobit mogla ponuditi i samo izmjenama i dopunama zakona. I na žalost način na koji vi nudite ove promjene nazivajući ih poreznom reformom, mi se s tim ne možemo složiti i mislimo da se ne radi o poreznoj reformi, da se radi o nekim izmjenama koje nažalost mi ocjenjujemo pozitivnim ni u odnosu na povećanje fiskalnog kapaciteta ni u odnosu na povećane mogućnosti ili kao posljedicu povećanja mogućnosti razvoja i ulaganja u Hrvatsku. Nije to, nije to dobar put jer Hrvatska definitivno ima velikih problema sa definiranjem i usaglašavanjem pravih mjera koje će istovremeno i povećavati fiskalne kapacitete ali isto tako utjecati na povećanje na razvojne efekte i na povećanje porezne osnovice ili porezne baze. Ja ću odmah sad na početku iznijeti jednu konstataciju koja ovaj prijedlog zakona, ali gledano u cjelini sa prethodnim Prijedlogom Zakona o oporezivanju dohotka razlikuje od postojećeg sustava od onoga kako su do sad zakoni uređivali to područje. Postoji jedna bitna razlika. Nakon 2000. godine pokrenute ili poduzete izmjene i prihvaćene izmjene u sustavu oporezivanja dohotka i dobiti imale su jedan prilično važan porezni, odnosno fiskalni cilj, uravnotežiti porezno opterećenje oporezivanja zarada od rada i oporezivanja zarada od kapitala, ili drugim riječima dohotka od rada i dohotka od dobiti ili onog famoznog dohotka od dividende. Ovim vašim predloženim izmjenama vi za mene ne iznenađujuće, ali definitivno i drastično jasno ukazujete na razliku između današnje politike Hrvatske, porezne politike u odnosu na onu koju je zagovarala prethodna Vlada. Vi zagovarate veće opterećenje oporezivanja, veće opterećenje oporezivanjem rada, znači ljudi koji žive od svog rada, koji nemaju novac za ulagati kapital u dividende, u udjele u bilo šta drugo, u ono kako mi to zove u Hrvatskoj jasno i razumljivo, radnik. A rasterećujete ovim predloženim izmjenama one koji svoje visoke zarade ostvaruju od kapitala. Od novca kojeg su na ovaj ili onaj način u prethodnom razdoblju stekli. Neki su ga jako brzo stekli, pa teško da su ga stekli od poštenog rada. I sad dozvolite da se kratko osvrnem na nekoliko samo stvari koje su ustvari ključne ovim predloženim izmjenama. Prvo se želim osvrnuti na odredbu o obveznicima poreza na dobit. Puno se o tome priča, i mi teško možemo prihvatiti ovu odredbu po kojoj se obvezuje, odnosno kroz zakon naređuje određenim poduzetnicima, vi kažete značajnim poduzetnicima da moraju preći u sustav oporezivanja dobiti, a ne onako kako je do sad bilo, ako to žele. U obrazloženju se navodi, da se obvezatan prijelaz iz sustava poreza na dohodak u sustav poreza na dobit propisuje zbog toga što su obrtnici i slobodna zanimanja ispunjenjem jednog od kriterija postali značaj. Ni jedan ni drugi razlog nije opravdan. Ako kriterij veličine treba biti razlog za propisivanje prijelaza iz sustava poreza na dohodak, tada bi trebali biti propisani na višoj razini, na višoj i od ove razine koju ste u konačnom prijedlogu predložili. Kada je riječ o realnosti porezne osnovice, tada se u vremenskom kontinuitetu, to će vam potvrditi svaki porezni stručnjak u Hrvatskoj, realnijom osnovicom može smatrati dohodak utvrđen na načelu blagajne, od dobiti utvrđene na načelu nastanka događaja. To je elementarna činjenica. Progovorit ću ja i o računovodstvenim standardima. Ja sad govorim o dohotku i dobiti. Govorim o poreznoj osnovici. No, ono što je najmanje opravdano je, da se ovim odredbama obrtnike i slobodna zanimanja prisiljava, naređuje im se, da se iz sustava poreza na dohodak koji se oporezuje stopama 15, 25, 30 i do sad 45% moraju prijeći u sustav poreza na dobit u kojem je stopa poreza 20%. U normalnim poreznim sustavima i o tome je danas bilo riječi što je to normalno, porezno opterećenje u sustavu poreza na dohodak i u sustavu poreza na dobit moralo bi biti jedna, uz stopu poreza na dobit od 20%, koju vi ne mijenjate prema više. I uz ukidanje poreza na dohodak na dividendu i udjel u dobiti institucionalizira se neravnopravnost u oporezivanju dohotka. Jedna od posljedica ove naredbe bit će svakako povećanje troškova poslovanja kod kako vi kažete značajnih poduzetnika, a mi mislimo još uvijek malih poduzetnika, jer bilo koji neki od ovih kriterija moraju sem, kad se ispuni bilo koji od ovih kriterija često put nisu relevantni kriteriji da bi se moglo odmah poduzetnika svrstati u velike ili značajne kako vi to kažete. Drugo na što se želim osvrnuti je pitanje porezne osnovice. Sad ću reći i nešto o računovodstvenim standardima, o međunarodnim računovodstvenim standardima. U ovom prijedlogu Zakona vi poreznu osnovicu definirate kao računovodstvenu veličinu. Tražite da svatko onaj tko utvrđuje poreznu osnovicu bio on veliki ili mali, odnosno svi oni koji su značajni, pa do onih najvećih, koriste međunarodne računovodstvene standarde. Njih neće morati koristiti samo oni koji utvrđuju poreznu osnovicu, nego i svi oni koji će nadzirati, kontrolirati obračun i naplatu poreza. Radu ravnjanja većine od vas ovdje kolega vjerojatno ne zna šta su ti međunarodni računovodstveni standardi. To je otprilike 2,5 tisuće stranica računovodstvenih propisa jedno 3 kile teških, koji se svake godine dopunjavaju i mijenjaju. Njih međunarodna zajednica koja se na njih poziva ne donosi da bi u pojedinim zemljama se na njihovoj osnovi utvrđivale porezne osnovice i definirale porezne obveze. Računovodstveni standarde koriste za utvrđivanje poslovnog rezultata radi za one poduzetnike čijim se dionicama trguje na burzi. Svaka zemlja, a to je do sad bila i Hrvatska, ako želi jednostavan obračun utvrđivanja i ne samo utvrđivanja, nego i nadziranja i ubiranja onda poreza po takvoj poreznoj osnovici, propisat će poreznu osnovicu kao poreznu veličinu. Jer ove dvije činjenice nemaju vjerujte nikakve direktne veze. Jedinu korist od ovakvog načina propisivanja porezne osnovice imat će čitav niz konzultanata i konzultantskih kuća koji će vjerujte mi, a radila sam taj posao na tome, jako dobro zaraditi. Svake godine će svaki porezni obveznik, svaki porezni kontrolor morati kupiti novih 2,5 tisuće stranica izmijenjenih računovodstvenih standarda na kojima će neki jako dobro zaraditi. A vjerujte da to nema nikakve veze sa jednostavnim utvrđivanjem porezne osnovice, da to nema nikakve veze s dvostrukim knjigovodstvom koje navodno razlog s ovim. To meni više liči na to da netko ima jako dobar lobi u Ministarstvu financija, pa će iz tog lobiranja dobro proći oni koji se tim poslom bave. Treći aspekt o kojem želim nešto, ili treća stvar o kojoj želim nešto reći je pitanje amortizacije, o tome je danas dosta bilo riječi, i ministar je nešto o tome progovorio uvodno. Ovim prijedlogom Zakona o porezu na dobit ukida se mogućnost jednokratnog obračuna amortizacije u prvoj godini. Već se propisuju godišnje stope armortizacije. Ovakvim propisanim stopama smanjuje se mogućnost poslovnom sektoru, poduzetnicima da optimalno sukladno svojim proračunima upravljaju svojom imovinom, svojim kreditima i svojom gotovinom. Na taj način se usporava razvoj poslovnog sektora, a time se usporava u konačnici i povećanje porezne baze i mogućnosti da se u budućnosti iz iste porezne stope, znači sa istom poreznom stopom ostvari veći porezni prihod. A to sigurna sam je cilj Ministarstva financija ili bi trebao biti. Ili da se isti porezni prihod ostvari čak uz manje porezne stope, što bi proizvelo i dodatni akceleracijski afekat u gospodarstvu. Zbog korektnosti, jer ovdje sjedi samo ministar financija, moram reći da ovakve analize i prijedlozi ne bi trebali biti predmet financijskog sektora države, nego onog ekonomskog, dakle ne Ministarstva financija, nego Ministarstva gospodarstva, koje nadležno za gospodarstvo ili ekonomsku politiku. I ja se čudim malo da oni o tome nisu iznijeli svoj stav i upozorili da pitanje mogućnosti obračuna u prvoj godini nije nipošto štetno, nego da upravo otvara taj prostor da poduzetnik optimalno upravlja svojim poslovanjem. Dalje, želim se osvrnuti i na ukidanje poreza na dobit po odbitku na dividende i udjele u dobiti. Do uvođenja poreza na udjele u dobiti došlo je u trenutku kad je porez na dobit sa 35% snižen na 20%. Stopa poreza na dobit po odbitku uvedena je upravo zbog tog sniženja porezne stope da bi se amortizirao fiskalni ili porezni gubitak zbog tako velikog sniženja i utvrđena je stopa od 15%, stopa poreza na odbitku u postojećem zakonu je 15%. Jednako kao i stopa poreza na dohodak na dividende i udjele u dobiti koji će također biti ukinut. Ukidanjem poreza na dobit po odbitku uz stopu poreza na dobit nepromijenjenu znači od 20% gubi se prihod od poreza u Hrvatskoj. To je teza ali i činjenica. Ja se slažem s ministrom da su neki naši kolege u ovim raspravama zanemarili i efekat koji proizlazi iz ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Ja se slažem da mi na političkoj razini nismo radili takve precizne analize da bi mogli vidjeti koliko koja mjera donosi a koliko odlazi ali se ne slažem da u Ministarstvu financija bez jasnih analiza efekta uvođenja ili ukidanja pojedinog poreza dajete ovakve prijedloge. Međutim, postoje u ovoj zemlji ako već ne postoje među nama u politici i ako ih nema u Ministarstvu financija stručne institucije i stručni ljudi koji se bave tim analizama, koji uzmu podatke pa ih analiziraju, koji su točno utvrdili koliko udjela u dobiti ostvaruju nerezidenti iz zemalja s kojima nemamo sklopljen ugovor o dvostrukom oporezivanju i onih s kojima imamo sklopljen ugovor o dvostrukom oporezivanju. Da vas ne zamaram sa tim stručnim kompliciranim stvarima ja ću vam pročitati samo zaključnu rečenicu iz jedne takve analize. Značajno visoki iznos neisplaćene dobiti na kraju 2002. godine kod inozemnih osoba, rezidenata zemalja s kojima Republika Hrvatska nema u primjeni ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ukazuje da bi se u 2004. godini i u sljedećim godinama mogao očekivati porast prihoda od poreza na dobit po odbitku, po osnovi isplate dividende i udjela u dobiti ovim inozemnim pravnim osobama. Ovaj predloženi zakon ovako kako je predložen kao da ga je predlagao Zmago Jelinčić jer će razlika u poreznom opterećenju slovenskog investitora u Hrvatskoj i hrvatskog u Sloveniji biti drastična, svakako na štetu hrvatskog investitora, na štetu hrvatskog poreznog obveznika poreza na dobit.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS-PGS-a poštovani zastupnik Radimir Čačić. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. I završni osvrt ministar financija Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dakle, ja mogu reći da je bio ovo govor onih koji već četiri godine koče izradu hrvatskih računovodstvenih standarda i onih koji već četiri godine u Hrvatskoj ne primjenjuju međunarodne računovodstvene standarde. Oni koji znaju šta su međunarodni računovodstveni standardi znaju da se oni u Hrvatskoj primjenjuju samo negdje po prilici na 3% trgovačkih društava a hrvatski računovodstveni standardi su vrlo bitni za poslovanje malih i srednjih poduzetnika. No, neki kažu da se međunarodni računovodstveni standardi odnose i na male poduzetnike ali to je samo problem nepoznavanja problematike. Druga stvar, reći da je prijedlog ovoga napravljen iz ministarstva bez jasnih analiza mislim da je u najmanju ruku omalovažavanje svih onih sveučilišnih profesora i svih onih ljudi koji su radili u radnoj skupini a njih je bilo jedno pedesetak. Reći da se ovakav jedan prijedlog zakona daje i na hrvatsku Vladu i na Hrvatski sabor bez analiza, kažem to je govor onih koji se već četiri godine bore da se u Hrvatskoj ne uvedu hrvatski računovodstveni standardi. Jednostavno, računovodstvo lijeva desna strana, to je možda u socijalizmu šezdesetih godina moglo biti, međutim ni u socijalizmu osamdesetih kad su bili SOUR-i takvo jednostavno računovodstvo nije moglo biti. Međutim, pitajte porezne obveznike koji imaju svoje velike u Hrvatskoj i kad trebaju se pojaviti negdje vani na bilo kakvom natječaju ili bilo čemu da svoju bilancu moraju provoditi sukladno međunarodnim računovodstvenim standardima. Pa ako Hrvatska želi ići k tome. Druga stvar, nitko nije rekao da je osnovica za oporezivanje rezultat međunarodnih računovodstvenih standarda nego računovodstvena kategorija što na kraju krajeva i treba biti. Ali kažem, na kraju reći da Zmago Jelinčić će zapljeskati ovom zakonu mislim da su neki prije dvije godine daleko više zapljeskali nekim parafima.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Željka Antunović.
Ministar je ustvrdio da je spominjanje računovodstvenih standarda ustvari govor onih koji se zalažu protiv uvođenja međunarodnih računovodstvenih standarda u primjenu u Hrvatsku. Taj je navod potpuno netočan jer ja ne poznam nikoga u Hrvatskoj da se zalaže niti postoji, niti se itko zalaže za neuvođenje. Računovodstveni standardi su davno, davno uvedeni u hrvatsko i primjenjuju se za računovodstveno utvrđivanje rezultata poslovanja. Ono o čemu sam ja govorila je samo da to nema nikakve i ne treba imati nikakve veze sa utvrđivanjem porezne osnovice. A protiv uvođenja računovodstvenih standarda nema nitko ništa. Naprotiv, velim davno, davno je iza nas vrijeme kad su ti standardi uvedeni i postali obvezni u propisima o računovodstvu.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o porezu na dobit, drugo čitanje, P.Z. 192 Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo tablicu amandmana. Ministar financija Ivan Šuker, molim da se očitujete. 1. amandman Kluba zastupnika IDS-a.
1. amandman Kluba zastupnika IDS-a Vlada ne prihvaća iz jednostavnog razloga što smatramo da je dovoljno da … [[Zbog zvonjave ne razumije se.]] oni poduzetnici koji ispune taj jedan od uvjet moraju voditi knjige prema zakonu o računovodstvu.
Budući da nema nikoga u sabornici od Kluba zastupnika IDS-a dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Nitko. Amandman nije prošao. S time je konzumiran i amandman zastupnika Slavka Linića, Antuna Peruška, Zdenke Antešić, Gordane Sobol i Biserke Perman kojih također nema u sabornici. 3. Kluba zastupnika IDS-a.
Vlada ne prihvaća amandman iz razloga što nagrade učenicima i naučnicima za vrijeme praktičnog rada i naukovanja do propisanog iznosa prema propisima o oporezivanju poreza na dohodak nisu oporezive, a iznad propisanog iznosa su oporezive. Dakle u oba slučaja jesu porezni priznati rashodi što znači da se na njih ne plaća porez na dobit niti do propisanog iznosa niti iznad propisanog iznosa. Dakle ova kategorija je regulirana Zakonom o porezu na dohodak.
Hvala. Budući da nema u sabornici nikoga iz Kluba IDS-a trebamo glasovati i o tom amandmanu. Tko je za? Nitko. Amandman nije prošao. 4. amandman koji je odbijen, 4. amandman je identičan kao i amandman 3. zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešić, Gordane Sobol i Biserke Perman kojih nema u dvorani je konzumiran odbijenim amandmanom 3. pa o njemu nećemo glasovati. 5. amandman Kluba zastupnika IDS-a.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga što su dividende i udjele u dobiti primjene od drugih društava nakon oporezivanja jesu u poreznoj osnovici a kako ne bi bili dvostruko oporezivi isključeni su iz porezne osnovice i temeljem odredbi članka 6. stavka 1. točka 1. ovog zakona.
Budući da od Kluba zastupnika IDS-a nema nikoga u sabornici trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. 6. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman Vlada ne prihvaća iz razloga što na razvidan način uređuje se odredba tako da se obuhvaćaju sve privremene razlike a ne samo dio privremenih razlika koje se javljaju u oporezivanju glede odstupanja porezne od računovodstvene bilance. Molim? To piše, pardon prihvaća se, ispričavam se.
Znači amandman 6. je prihvaćen.
Da. Ispričavam se.
Postaje sastavni dio zakona. 7. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 8. Kluba zastupnika IDS-a.
8. amandman se ne prihvaća zato što su i poticaji ulaganja uređeni Zakonom o poticanju ulaganja koji uređuju uvjete i način za stjecanje statusa nositelja poticanja ulaganja.
Budući da nikog nema od Kluba zastupnika IDS-a u sabornici dajem na glasovanje taj amandman. Nitko nije glasovao za njega. 9. amandman zastupnika Slavka Linića, Antona Peruška, Zdenka Antešića, Gordane Sobol i Biserke Perman koje nema u sabornici je konzumiran prethodnim odbijenim amandmanom pa se o njemu ne glasuje. 10. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 11. isto Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 12. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 13. istoga odbora.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 14. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 15. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala ministre. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 75 glasova za i 3 suzdržana donesen predloženi Zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici s time smo glasovanje završili. Nastavak sjednice u utorak u 9,30 sa Prijedlogom Zakona o javnim cestama ukoliko bude proceduralnih poslovničkih pretpostavki, pa Zakon o lovstvu, Pomorskog zakonika, o obveznim odnosima i Državnoj službi. Hvala lijepa. - Konačni prijedlog Zakona o financijskoj policiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 217 Predlagatelj je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračun. Molim ministra financija Ivana Šukera da dodatno obrazloži prijedlog.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Ja znam da će ova točka dnevnog reda izazvati niz političkih kvalifikacija i ono što bih želio reći na početku da ovaj Prijedlog Zakona o financijskoj policiji i ova novo predložena financijska policija nema nikakve veze sa ovom institucijom koja je ukinuta prije dvije godine. No, ono što se evidentno pokazalo da nažalost nadzor, naplata proračunskih prihoda u Hrvatskoj uz postojeći sustav pa da ne znam kako revidiramo porezni nadzor u poreznoj upravi nije učinkovit i nije dobar to je istina, iz jednostavnog razloga što postavljanje poreznog nadzora na područne urede bez njihove konstantne prisutnosti u ispostavama porezne uprave zbog toga što se sa naplatom i kontrolom naplate trošarina u protekle dvije godine nakon ukidanja financijske policije nije nitko značajnije pozabavio i s obzirom na samu činjenicu da je u zadnjoj godini svog postojanja financijska policija utvrdila 2,5 milijarde obveza. Dakle, ono što porezni obveznici nisu naplatili. Prijedlog je da se osnuje financijska policija a osnovni razlozi za osnivanje Financijske policije su Financijska policija bi kao manje i operativno tijelo trebala biti, a osnovna zadaća joj je isključivo nadzorna i osigurala bi djelotvorni sustav nadzora i naplate proračunskih prihoda. Čvrstim sustavom nadzora postigla bi se bolja financijska disciplina i osigurala stabilnost poreznog sustava. Posebno značajna zadaća Financijske policije je suzbijanje sive ekonomije i sprečavanja porezne utaje odnosno porezne evazije. Drugo, Financijska policija će nadzirati proizvodnju, pravilnost i obračuna i pravodobnost uplate proračunskih obveznika posebnih poreza trajno, dakle kontinuirano kroz čitavo razdoblje oporezivanja. Osnivanjem Financijske policije poboljšat će se naplata proračunskih prihoda uz smanjenje nelegalne proizvodnje i trgovine i postizivanje, i postizanje pune objektivnosti primjenom važećih propisa. Kad se radi o posebnim propisima koji se obračunavaju na količinu proizvoda važna je brza, brzo djelovanje nadzornog tijela. Ja moram ovdje reći da nažalost kod trošarina od trenutka ukidanja Financijske policije nije bilo nadzornog tijela koje je kontroliralo trošarinu. A upravo kod trošarina je vrlo bitna promptna i trenutna kontrola. I onda tek efekat nadzora može biti pravi i može biti dobar. No kažem kome je to bilo u interesu, zašto se u protekle tri godine tako malo pažnje posvetilo nadzoru naplate trošarine naftnih derivata i duhana to je drugi par cipela. Izbjegavanje i utaja poreza, rad bez odobrenja gotovo uvijek je pračeno izbjegavanjem plaćanja doprinosa za obvezna osiguranja. Tako se uz mjeru za smanjenje porezne evazije poduzimaju i učinkovitije mjere za suzbijanje evazije doprinosa. Koncesijske naknade kao ugovorna obveza prema proračunu u sadašnjem sustavu pravilnosti i uplate javnih davanja nisu predmet nadzora odnosno nadzora pravilnosti, urednosti izvršavanja proračunskog obveznika. Ja moram reći dame i gospodo da u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj na jednom mjestu ne postoje obveznici koncesije. Nitko nije nadzirao niti kontrolirao one silne kamenolome uz kompletnu tresu auto-ceste. Tko zna koliko je izvađenog materijala natrag ugrađeno u auto-ceste i naplaćeno. Dakle koncesijsku naknadu u ovom trenutku skoro nitko ne kontrolira. I to će biti isti jedan od izvora prihoda i to značajnih izvora prihoda državnog proračuna jer samo sa nekoliko akcija državnog inspektorata u proteklih 7, 8 mjeseci utvrđeno je preko 300 milijuna kuna obveza samo s osnova nekakvih 15 ili 16 kamenoloma. Dakle da smo više vršili kontrolu rudarstva, a posebno s obzirom na količinu pitke vode s kojom u ovom trenutku raspolaže Republika Hrvatska na broj novih izvora i proizvođača pitke vode koja se prodaje, mislim da nadzor nad ovim dijelom je vrlo bitan i on je vrlo bitan kao izvor prihoda u proračunu budućnosti. Dakle osnivanje Financijske policije i predloženi ovim zakonom je nešto sasvim drugačije od one financijske policije koja je bila u prošlosti. Predlaže se 5 ispostava i kažemo osnovna namjera je sprečavanje porezne evazije, bolje punjenje i kontrola proračunskih prihoda.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Da? Predsjednik, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege s obzirom na novu i značajnu temu želim još jedanput ponoviti stav Odbora za financije i državni proračun. Temeljem članka 65. Poslovnika u okviru nadležnost kao matično tijelo Odbor se sastao i razmotrio ovaj prijedlog i donio sljedeći zaključak: Uvodno je predstavnik Vlade RH istaknuo da će se osnivanjem financijske policije poboljšati naplata proračunskih prihoda uz smanjenje nelegalne proizvodnje i trgovine. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade RH da se sukladno članku 195. Poslovnika, 159. Poslovnika ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskog sabora, predloženi zakon donese po hitnom postupku budući će početak rada financijske policije pridonjeti povećanju učinkovitosti u otkrivanju neprijavljivanju i izbjegavanju plaćanja poreza, doprinosa, trošarina, koncesijskih naknada, jačanju financijske discipline poreznih obveznika, a na taj način i cjelovitijem ostvarivanju prihoda državnog proračuna. Bilo je jedno mišljenje koje nije izdvojeno posebno kao mišljenje, ali ipak smo ga prikazali i kaže da u raspravi na Odboru iznjeto je i mišljenje da bi odredbu članka 25. Konačnog prijedloga zakona trebalo drugačije formulirati glede nagrađivanja ovlaštenih službenika financijske policije za natprosječne rezultate u radu. Međutim prevladalo je mišljenje da se predmetnom odredbom članka 25. treba omogućiti na predloženi način da Vlada RH uredbom utvrđuje kriterije i najveći mogući iznos dodatka za natprosječne rezultate u radu ovlaštenih službenika financijske policije budući je to praksa i u drugim zemljama. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno predložio Saboru donošenje Zakona o financijskoj policiji. Hvala lijepo.
Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospodo iz Ministarstva, gospođe i gospodo zastupnici. Odmah na početku dozvolite mi iskazati stav Kluba HDZ-a koji će podržati donošenje Zakona o financijskoj policiji. 2001. godine, prilikom donošenja Zakona o ukidanju financijske policije bilo je govora od strane tadašnje vlasti kako će se ukidanjem financijske policije moći ostvariti učinkovitiji inspekcijski nadzor iz djelokruga Ministarstva financija što je netočno jer je inspekcijski nadzor nije osnovna zadaća financijske policije. Zatim da će se ukidanjem financijske policije racionalizirati obavljanje poslova u tijelima državne uprave odnosno otkloniti preklapanje odgovornosti između financijske policije i porezne uprave u potpunosti. Međutim je bilo jasno kako je tom prigodom stvoren presedan nestručnog stihijskog i proizvoljnog ukidanja državnog tijela snagom volje pojedinaca u izvršnoj vlasti uporabom sile i političke moći a ne argumenta struke. Posebno dojmljivo, pod navodnicima, bilo je objašnjenje Vlade da se kao razlog ukidanja financijske policije uz racionalizaciju poslova moraju uzeti u obzir i preporuke međunarodnih institucija što je najblaže rečeno čudno budući da takvo tijelo poznaju i druge države. Dakle opravdanih razloga za ukidanjem financijske policije kao državne službe koja je kontrolirala zakonitost, ispravnost i pravodobnost obračuna i uplate državnih prihoda nije bilo jer podaci govore u prilog njezina postojanja odnosno djelovanja. A ti podaci su gledno kroz brojke bili sljedeći: 1998. godine financijska je policija obavila 6086 kontrola, podnjela 3595 prekršajnih prijava, 359 za privredni prijestup i 187 kaznenih prijava. 1999. godine bilo je 5185 kontrola, 3973 prekršajnih prijava, 570 za privredni prijestup, 248 kaznenih prijava. 2000. godine obavljeno je 5200 kontrola. Podnjeto je 3428 prekršajnih prijava, 644 prijave za privredni pristup, i 333 kaznene prijave. U ukupnom svom dotadašnjem postojanju od 9 godina financijska je policija obavila 767 kontrola, i utvrdila 8,62 milijuna javnih prihoda, podnjela 35799 prekršajnih prijava, 3177 prijava za privredni pristup, 1668 kaznenih prijava a zbog nezakonitog poslovanja zatvorila 169 objekata. No pitanje procesuiranja prijava od strane odvjetništva je ono pitanje koje u to vremenu nije zadovoljilo kriterije modernog cijelokupnog posla kojeg je provodila financijska policija. Ovo je naročito bili prisutno u slučajevima kada su bile u pitanju velike kontrole i utvrđene nepravilnosti u poslovanju na primjer Glumina banke, Dubrovačke banke, Gucičevih i Kutlinih tvrtki,posmrtne pripomoći i slično. A kada je podnesen veliki broj kazenih prijava od strane financijske policije a koje odvjetništvo nije proceusiralo. Ne prijeporna je po svemu iznesenom bila učinkovitost financijske policije bez obzira na sve ograde koje su se pojavljivale u njezinom radu. A takva je bila u vrijeme njezina ukidanja a takva i danas prilikom njezina ponovnog ustrojstva. I mjereno učincima u naplati prihoda državnog proračuna ali isto tako ne zaboravljam ovdje niti psihološke učinke njezina postojanja na porezne obveznike. Ovaj zakon koji danas donosimo je potpuno novi zakon o financijskoj policiji, i on predstavlja nužnost koja je neminovna. Neminovnost se dijelom sasvim sigurno ogleda i u naglašenoj potrebi preventive u borbi protiv korupcije. Jer iskustva razvijenih zemalja govore i ukazuju da korupcija raste razmjerno koncentraciji ovlašenja u državnoj upravi. A ako se pogleda što je sve ukidanjem financijske policije se nagomilalo u okviru porezne uprave postavlja se pitanje nije li ta koncentracija moći u dijelu porezne uprave a radi se o velikim prihodima i o najosjetljlivijem dijelu obveza građana, tj. plaćanju poreza. Tu je i pitanje nije li to ukidanjem financijske policije postalo mjesto mogućnosti korupcije i mita. Jer ovako sročena koncentracija moći u ministarstvu odnosno, u poreznoj upravi je bila izrazito velika. Zato vjerojatno je i Hrvatska sa 56 mjesta na ljestvici korumpiranosti pala na 67. O smanjenom intenzitetu punjenja državnog proračuan izlišno je i govoriti. Ukratko, kako je te 2001. godine Hrvatska demokratska zajednica bila protiv više nego prepoznatljive političke odluke o ukidanju koju je na temelju odluke nepoznatog centra moći koje je djelovao mimo Sabora donio SAbor. Tako je danas HDZ temeljem argumenata koje sam pokušao iznjeti pokazujući nepotrebnim razloge ukidanja i šteti koje je to ukidanje proizvelo za donošenje zakona o financijskoj policiji. Za njezino vraćanje. Ili još bolje rečeno njezinom vraćanju u život države. Ne kao jednoga represivnog tijela, nego kao jedne neminovosti nadzora urednosti i pravilnosti obračuna i pravodobnosti uplata proračunskih obveznika posebnih poreza trajnog, dakle kontinuirano dakle kroz čitavo razdoblje oporezivanja. Evo prema ovom prijedlogu zakona sasvim je vidljivo da će financijska policija već i prema svojim nadležnostima biti drugačija nego što je bila ona koju je nepotrebno bivša vlast ukinula. Ali drugačija i ne samo po tome. Ono što ne samo da želim vjerovati nego u što sam i potpuno siguran poznavajući moralni habit sadašnjeg ministra financija, u svakom je slučaju to da se iskreno nadam kako u financijskoj policiji više neće raditi nestručni ili nedovoljno iskusni ljudi za provođenje svih nadležnosti koje će imati financijska policija, ili ono štoje još gore oni korumpirani kojima niti malo nije stalo do provođenja poslova iz njezine nadležnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović u ime Kluba SDPa. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospdine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo sada već kasno obnoć kako se to i priliči ovoj temi mi o njoj raspravljamo. Dakle u ovo jedno opskurdno vrijeme, pa onda to sigurno i ne obećava svjetle učinke ovoga instituta kojeg je vlast nakanila instalirati. Klub SDPa energično se protivi donošenju ovoga zakona, i instaliranju financijske policije, Kao prvo zašto, i odmah ću odgovoriti. Naime, za vrijeme koalicijske vlasti kada je donesen opći poreski zakon, njegova osnovna poruka odnonso načelo je bilo upravo to da građani ne doživljavaju državu kkoja ih hoće pošto poto oguliti, koja ih hoće izrabiti ali s druge strane isto tako niti da država u svojim građanimavidi one koji je žele prevariti i pokrasti. Dakle osnovna je bilo instalirati uvesti jedno osnovno načelo povjernja koja je u ovim stvarima temeljno da bi onda i te porezna evazija bila što manja i da bi naplata poreza bila što veća. DRugo smatramo da pored poreske uprave, pored carinske uprave i da u pravo provođenje poreskih zakona njihovo poznavanje upravo najbolje znaju najbolje umiju provesti službenici iz poreske uprave. Naime zbog čega je to tako. Zato što je to jedno jednostvna činjenica da poreske obveznike upravo kontinurano gotovo kao obiteljski lječnik prati određenog poreskog obveznika .Prema tome upravo je on ovlašten i upravo on najbolje zna njegovo poslovanje ali nije tomu sve, postoje naravno i poreski inspektoru koji odlaze at hok po pojediniom akcijama ili redovito dakle, ovisno i od potrebe. Konkretne sitaucije a i zahtjeva koji nalaže upravo potrebu evidentiranja reagiranja poreskih inspktora prema jednom poreskom obvezniku. Prema tome ono što mi trebamo učiniti u ovom datom trenutku jeste upravo ojačati poresku upravu, ojačiti tu poresku službu da postje još motiviranija i samim time i odgovornija. Međutim što mi sada ovdje radimo, stvaramo jedan paralelni sustav, što je samo po sebi vrlo opasno i što ga ni jedna ni mnogo bogatija zemlja sebi ne može dozvoliti. Vidimo da financijsku policiju i to samo iz nekih tradicionalih stvari ima jedino Italija nema ni jedan zemlja u Europskoj uniji. Dakle ovaj represivni aparrt koji nastojimo uvesti nije nešto što može ohrabriti građane pa niti poreske obveznike. Ogromna su sredstva koja u ovim vremenima i ograničenog kapitalnog ulaganja pa i broja zaposlenika pogotovo u državnu upravi a mi ovdje evo vidite uvodimo najmanje 260 službenika i namještenika za koju predlagatelj predviđa da će upravo samo za njihovebruto plaće zaposlenika i nabavu sredstava rada biti potrebno 38 milijuna kuna. Zar nije bolje a gdje su još zgrade, gdje su poslovni prostori za tu službu koju je potrebno osigurati. Zar nije oportunije, svrsishodnije upravo ta sredstva osigurati u rad carine, porezne uprave USKOK-a kojim se ove godine u proračunu osigurava manje sredstava. Dakle, u one postojeće institucije koje ne možemo se pohvaliti baš njihovim radom, a zbog čega. Zato što ih nemaju. Niti su dovoljno ekipirani, niti motivirani i stalno vape za određenim sredstvima. I čini se zaista svrsishodnije da bi bilo bolje ova planirana sredstva, pa i puno manja, bili bi učinci bolji da smo upravo u postoojeće institucije koje imamo i za koje smo odogovorni, kako one funkcioniraju, jer nije lako stvarati jednu instituciju odnosno treba puno vremena da ona saživi i da dade plodove, odnosno da opravda smisao zbog koje je i ustanovljena. Dakle, smatramo u Klubu SDP-a da građanina treba stimulirati i da sve one mjere koje su bile i provedene za vrijeme koalicijske vlasti i u borbi protiv sive ekonomije, pa na vlastito poreske olakšice koje onda vode u krajnjoj liniji i do evidencije. Poreske olakšice od 48.000 evo sada su spale na 12.000 kuna godišnje. Dakle, da ovo ne govorim napamet govore i isntraživanja Instituta za javne financije da su upravo te mjere i borbe protiv sive ekonomije i borba protiv poreske invazije počele davati rezultate. I čemu onda sada odjednom financijska policija? Nije dobro za jednu državu da kani svoj proračun kupiti kaznama, globama, represijom, policijom svake vrste, jer država koja to čini sigurno prije svega evidentno pokazuje da nema povjerenja u svoje građanine u poreske obveznike, ali na kraju krajeva to je država koja prije svega više nije sigurna ni u samu sebe. Vidjeli smo vrlo negativno iskustvo policije, financijske policije koja je bila instalirana za vrijeme prvobitne HDZ-ove vlasti da je ona zaista u praksi nebrojeno je primjera, služila isključivo za politički obračun. Sjetimo se samo 1999. godine pred početak izbora za 2000. godinu možemo imati evidenciju koga je pohodila i posjećivala financijska policija. One počesto koji su se našli na tada neprijateljskim izbornim listama. I to je bila nepobitna činjenica. ČInjenica je i to da je financijska policija posjećivala osobe odnosno poduzeća i tvrtke i da je u njima bila godinama da iz njih godina nije izlazila i da su takva poduzeća upropaštena jer nitko više nije htio poslovati sa takvim sumnjivim tvrtkama, poduzećima koji eto, gdje se nastanila financijska policija. Bilo je, to su nam rekli ljudi iz financijske policije, da su na kolegiju se raspravljalo gdje su bili poslani da utvrde nepravilnosti, da nisu nađene nikakve nepravilnosti, da su bili slani po nekoliko puta, je li moguće, je li to pronađeno. To su nepobitne činjenice. Prema tome, osnivati takvu financijsku policiju pored poreskih organa gdje su se oni počesto po istom zadatku ili vrlo sličnom nalazili u istom poduzeću, u istom društvu. Mislim, kažem da je to sasvim, sasvim promašen, promašeno razmišljanje i da tu ni u kom slučaju ne mogu biti dobre namjere. Zašto, još jednom ponavljam, ne jačati poresku upravu? To još svjedoči o netolerantnosti prema drugima, a o velikoj tolerantntosti prema sebi. Država želi trenirati veliku strogoću, međutim evo i u ovom trenutku kasni se sa isplatama mnogih davanja, kasni se sa isplatama pa i stipendija djece hrvatskih ratnih vojnih invalida, to ste imali prigodu čuti preko televizije prije nepuna dva, tri dana. Kasni se sa isplatama gdje poduzeća posluju sa državom. Dakle, ponovno rađa se nelikvidnost, ponovno država postaje obijesna u neispunjavanju vlastitih obveza, a od svojih građana, od svojih poreskih obveznika traži i zahtjeva jednu veliku disciplinu. Mislim da je to jedan opasan trend prema jačanju policijske države i to ni u kom slučaju ne služi na čast zemlji koja ima ambiciju postati demokratska, bar na tom deklaratornom planu u što većoj mjeri. I mi se ovdje s pravom moramo pitati hoće li mo nakon ove financijske policije dobiti uskoro za sve one pogreške, građevinsku policiju, hoće li mo dobiti uskoro turističku policiju, hoće li mo uskoro dobiti policiju za ćudoređe, pa onda za kojim slučajem ukoliko se udovolji traženjima da se zabrani abortus i ginekološku policiju? To su pitanja koja ovdje postavljaju osnovno pitanje kuda ide Hrvatska i da li Hrvatska razvija svoju demokraciju? Vidjeli smo najaktualniji primjer što se događa s jednom ženom gospođom Crnošija koja se eto usudila drznuti ono što je prije opozicije radila čitavoj Vladi i slikala im veliki nos, eto, ja ću se osvrnuti i na to, koja se eto drznula napraviti nos jednom ministru, nema policije odnosno nema inspekcije koje nisu pohodili. A da je bila već instalirana i financijska izvan svake sumnje, da bi i ona došla tu. Mi ovdje nismo zagovornici i osuđujemo svaki pa i najmanji prekršaj, ali ministar ovdje je bio izjavio da je u ovom konkrentom slučaju se radilo o teškom zločinu za koji je u Kaznenom zakonu usput budi rečeno zapriječena najblaža kazna uvjetna do godine dana. Pa čak i za uvrede i klevete su 3 odnosno 5 godina. Za ovo kazneno djelo koje bi ona navodno, za koje se ona sumnjiči da bi počinila. Međutim, pustimo to legalnim organima. Ali svatko dakle tko se usudi kritizirati vlast zna, neka bude siguran da će ga prije svih pohoditi financijska policija. Dakle, ja predlažem, nemam ništa protiv jačanje discipline, ona nam je svima potrebna, ali vlast koja je nakanila to činiti prema svojim građanima i koja ima takvu ambiciju čini mi se da bi prije svega trebala disciplinirati samu sebe, pa prije svega ispunajvati obveze koje ima prema vlastitim građanima, glavnicu im davati, ovo su sporedna davanja kao porezi za ono što su pravedno zaslužili u poslovanju sa državom ili obvezama bilo kolektivnim ugovorima i slično, ali u svakom slučaju ne bi trebala uklanjati trn i trunku iz oka građanina prije nego što skine balvan iz vlastitog oka. Hvala lijepa.
Nema replika Klubu, ali imam primjedbu. Gospođa zastupnica je govorila o neprijateljskim izbornim listama. Neprimjereno, jer nema neprijateljske izborne liste za zastupnike u Hrvatskom saboru imaju samo suparničke. Pa i vašu izbornu listu smo mi u HDZ-u ako tako mogu reći smatrali suparničkom, a ne neprijateljskom. Ako, ali ja to pripisujem vašoj poslovičnoj žestini [[Upadica: To je retorika iz komunističkih vremena]] A imate, imate 11 ispravaka netočnih navoda. Repliku ne znam nijednu. Nema nijedna replika jer ne može biti po Poslovniku. Inače bi ih bilo vjerojatno. Prvi je gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Zapravo, ovo je vrvilo netočnostima i netočnim navodima, ali pošto se javilo dosta oni koji žele ispravit netočni navod ja ću se skoncentrirat samo na onome dijelu koji govori o ukidanju. Dakle gospođo Antičević Financijska policija je bila jedna od rijetkih institucija koje je osnovala Hrvatska demokratska zajednica kada je bila na vlasti, kad ste vi došli na vlast dali ste joj u zadaću, tada sam bio gradonačelnik i došli su financijski policajci nakon samo tri dana u kontrolu moje jedinice lokalne samouprave, a tako su bili upućeni u sve gdje je na vlasti u lokalnoj samoupravi ostao HDZ i kada nije izvršila zadaću koju joj je naložila partija onda ste je odlučili rasformirat.
Hvala lijepa. Može se smatrati da je ispravak, ali i ne mora se smatrati. Evo gospodin Vlado Jelkovac, izvolite.
Dvije stvari u nizu koje je gospođa Ingrid Antičević-Marinović rekla, koje bih želio ispraviti. Prvo je tvrdnja da se Financijska policija koristila isključivo za politički obračun. To je naprosto neistina, ali teško je to sada u kratkom vremenu argumentirati, ali mislim da to treba reći. I drugo, da su ljudi na neprijateljskim listama bili predmet obrade Financijske policije, jednostavno ne može stajati, a praksa i analiza bi sigurno sasvim nešto drugo pokazala. Hvala.
Hvala. Gospodin Ivan Jarnjak, ispravak netočnog navoda.
Poštovani gospodine predsjedniče, rečeno je da je samo u Hrvatskoj se represivnim mjerama prikupljaju sredstva za punjenje proračuna. Gospođo zastupnice vi ste studirali pravo i znate da ni jedna zemlja na svijetu ne prikuplja milodare i time puni proračune već isključivo kroz institucije i to upravo represivne prikuplja, itekako represivne prikuplja. I drugo, nije točno da će ova vlast formirati ginekološku policiju. Nebu.
Povreda Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Pa zastupnik, naš kolega je povrijedio članak 209., 214. u vezi članka 209. Poslovnika jer ja sam govorila da je Financijska policija, samo postoji u Italiji, u ni jednoj zemlji Europske unije, a nisam govorila da ne postoji takva vrsta represije nego samo o pitanju Financijske policije koja postoji jedino u Italiji.
Hvala lijepa. Nadam se da ste čuli tako u tom sklopu, nemojte onda više tako ponavljati jel'. Četvrti ispravak gospodin Velimir Pleša. Izvolite.
Pa u nizu netočnosti ispravit ću samo onaj kada je gospođa Antičević rekla, koga je pohodila Financijska policija, one koji su se našli na neprijateljskim listama. Netočno potpuno, uz argumentaciju iz Međimurja i Međimurske županije koju sada ne ulazeći ovdje i ne trošeći vrijeme, može vaša susjeda do vas potvrditi.
Hvala lijepa. Susjeda nije dužna davati dodatna objašnjenja. Ispravak netočnog navoda, zastupnik gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Uvažena zastupnica kazala je da donošenje ovog zakona predstavlja trend jačanja policijske države i represije. To nije točno. Kolegice vi jako dobro znate što se u pravnoj literaturi podrazumijeva pod policijskom državom. To je pojam koji se odnosi na jednopartijske sisteme, totalitarne sisteme, sisteme u kojima nema pluralizma niti demokracije. Dakle vi ste vezali ovaj pojam policijske države za nastojanje jedne stranke ili stranke koja predlaže ovaj zakon za sređivanje stanja u financijama jedne države i nije točno niti to što ste kazali da je samo u jednoj državi Financijska policija kao institucija ustrojena u okviru Ministarstva financija. Dakle, apsolutno netočan navod.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospodin Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica Antičević je rekla da država postaje nelikvidna. To apsolutno nije točno i neznam odakle vam pravo da tako govorite kada prema najnovijim podacima bilo od Porezne uprave, bilo od FINA-e, odnosno Gospodarske komore u ovoj godini je najmanji, već unazad 7-8 godina najmanji broj nelikvidnih tvrtki, nelikvidnih trgovačkih društava, a to ne bi bilo moguće kada država ne bi redovito izvršavala svoje obveze jer znamo da je država glavni generator bilo likvidnosti, bilo nelikvidnosti, odnosno solventnosti ili insolventnosti poduzeća jer ona je de facto najveći investitor i ona izvršava, ako ona redovito izvršava svoje obveze onda te likvidnosti, ona nije nikad nelikvidna. Prema tome govorite apsolutno netočno. Jedan drugi ispravak netočnog navoda, riječ je o … [[Ne razumije se.]] noći. Ja mislim da je ovo jedna predbožićna noć i da je ona pomalo nostalgična, čak i romantična. Ja sam bio malo prije vani …
Hvala lijepa. Završili smo. Ispravak netočnog navoda, gospođa Marija Bajt.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. S obzirom da su kolegice i kolege iz mog Kluba ispravljali netočne navode i ispravili većinu, ja odustajem, samo bih kolegici poštovanoj rekla da za nas u Klubu HDZ-a ne postoje politički neprijatelji nego možda politički neistomišljenici ili suparnici na izborima, ali ne neprijatelji. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Meni bi trebalo 10 minuta da ispravim netočne navode gospođe kolegice. Točno 10 minuta. Od prve do posljednje rečenice je izrekla netočnosti kao što su, ovdje su kolege već nekoliko puta ponavljale, ali ja ću ponoviti nešto što sam mislila da nikada neću čuti u Hrvatskom saboru, a to je da ovim zakonom Hrvatska država uvodi policijsku državu. Policijska država je prestala hvala Bogu na ovome području 1990. godine, a dobro znamo kakva je ona bila pa pretpostavljam da vi kroz priče vaših starijih znate što to je bila policijska država. I na kraju, ja sam mislila da se kolegica ne može izgasiti i htjela sam pozvati DVD Sabora, ali hvala Bogu izgasila se sama.
Gospođo zastupnice, nije primjereno govoriti da se može izgasiti ili neizgasiti i zbog toga što ste neprimjereno to govorili o svojoj kolegici u Saboru ja vam izričem opomenu. Izgasivanje i ugasivanje nije riječ u ovom Saboru. Gospodin zastupnik Stjepan Mesić, nemojte upotrebljavati ove riječi. Svak će dobiti opomenu tko tako govori. Gospodin Stjepan, oprostite Babić. Ovdje je progovorila podsvijest, ja se ispričavam svima. Stjepan Babić.
Dobro, ovo nisam čuo, ali …
… pomirila pravnička struka.
Može. Ja bih ispravio kolegicu Antičević koja je rekla da je gospođi Crnošiji poslana inspekcija zato što je crtala dugi nos. Nije poslana zato, nego zato što je gospođa kršila Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o lijekovima, gdje točno piše u kakvim ljekarnama se lijekovi izdaju. U biljnoj ljekarni se ne mogu izdavati lijekovi na recept. Ona je to znala, kršila je to od svibnja ove godine, a onda kad je došla inspekcija, dakle državna inspekcija ona joj je zabranila ulazak. Dakle, to je nezapamćen primjer u Hrvatskoj da se državnoj inspekciji zabranjuje ulazak. I mene čudi da bivša ministrica pravosuđa podržava ljude i potiče ih da krše zakon. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec, ispravak.
Meni bi bilo puno lakše ispraviti točni navod, ali tog instituta nema. Kolegica u žaru svojeg napadaja i izražavanja neprijateljstva prema svemu što čini simbole ove vlasti se zanese pa ne zna kojim jezikom kojim govori, pa ću ispraviti jezik kojim je govorila, jer nije točno hrvatski reći "poreska" nego se kaže porezna, a "hoće li mo", zna samo ona što znači, valjda je htjela hoćemo li. Pa znači treba se odlučiti kojim će jezikom ubuduće govoriti jer to je vrlo bitno u ovom Saboru. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. U Sabornici se govori hrvatskim jezikom, ja nisam primijetio da se nekim drugim govori. … [[Upadica se ne razumije.]] Još jedan ispravak netočnog navoda, pa smo završili, budite strpljivi. Ima riječ gospođa Božica Šolić.
Evo ispraviti ću netočan navod zastupnice Antičević. Rekla je da je Financijska policija služila Hrvatskoj demokratskoj zajednici samo u političke svrhe. To zastupnice zasigurno vam nije točno. Itekako je Financijska policija kad ste ju ukinuli pogodovalo mnogim vašim ministrima i članovima njihove obitelji. Ako hoćete činjenice ja ću vam potkrijepiti i činjenicu, a konkretno ta činjenica glasi za ministra Crkvenca i njegovu obitelj. Hvala.
Hvala lijepa. Nemojmo sada početi o tim, o ovome … Evo još ima gospodin Florijan Boras koji je, ne, ne, gospodin Florijan Boras tvrdi da ja nisam njega vidio, vjerovatno sam gledao ovako, pa nisam desno, znate. … [[Upadica se ne razumije.]] Dajte izvolite, neće nas to. Dvanaesta jubilarna.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja ću ispraviti navod gospođe Ingrid Antičević-Marinović trudeći se da ne dobijem opomenu.
Ako bude zaslužio, ne gine.
Pa ću otprilike ovako reći. Bez obzira što je nekim pojedincima pa i skupinama imanentno govoriti neistine, ja ću ipak ispraviti jedan netočan navod. Naime, … /Govornik isključen i naknadno uključen./ … dakle ljekarna stanovite gospođe Crnošija ili kako se zove nije pregledavana zbog dugog nosa nego zbog dugih prstića.
Ne možemo tvrditi jer to nitko još nije utvrdio. A to trebaju pravosudni i organi, i organi policije, ali ništa ne važi ni policija ako se ne presudi. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, nemojmo unaprijed nekoga proglašavati da je nešto dugoprstić i slično. Nije baš za opomenu, ali na granici je to. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]]
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Kada se već Financijska policija ukinula onda se stvarno postavlja pitanje da li je potrebno sada istu nanovo uvoditi, to je znači prvo, pa sigurno da nije, to je prvo, to je temeljno pitanje uz ono kakvu smo mi uopće Financijsku policiju imali, kad smo je imali. Da li je to bila neovisna, da li je to bila profesionalna Financijska policija, ili kao što bi rekla gospođa Ingrid Antičević, da li je to bila stranačka policija. Ako se kaže da će u ovome obrazloženju citiram: "ona ispuniti očekivanja kod ubiranja posebnih poreza" onda izgleda da se ovdje u ovome zakonskom tekstu misli na cigarete, na kavu, na alkohol, na naftu. Istina je recimo u Hrvatskoj se dešavaju neke čudne stvari, nije to sporno. Na primjer ove godine potrošeno je 100 milijuna litara plavog dizela kojeg inače mogu koristiti samo seljaci i ribari. Da oni nisu potrošili 100 milijuna litara plavog dizela to je svima jasno. Očigledno je da se tim dizelom u najvećoj mjeri u ovoj zemlji koriste građevinari pa je to razlog zašto seljaci i ribari muku muče sa cijenom tog goriva. Međutim, sam pojam Financijska policija budi jedan loš osjećaj. Naši privrednici pomalo zaziru od stare prakse od stare policije i ja se slažem bilo je razloga da ju se ukine, jer prije svega zbog pristranosti jer u poslovnom svijetu ne smije djelovati nikakva politička policija. Ako se to ponovi onda doista nama jedan takav institut u Republici Hrvatskoj nije potreban. Ako se formira onda joj treba precizirati ovlasti. A ovaj zakon sa svojih 29 članaka je sve samo ne precizan. Ovaj zakon u konačnici završiti će debaklom kao što završava i ovaj Zakon o sukobu interesa. Zanimljiv je ovdje u zakonu članak 7. koji govori o ravnatelju kojeg imenuje Vlada. Na prvi pogled nije to ništa čudno, ali ja bih bio ako se već to dogodi da to ubuduće čini Sabor, imajući na umu moć koja će se koncentrirati u rukama tog čovjeka. Što se tiče zakona, on je površan, on je nedorečen, s obzirom na problematiku kojom će se baviti. Treba precizirati ovlasti i način postupanja u svakoj situaciji kao i kod onog Zakona o sukobu interesa. Treba konkretizirati suradnju s MUP-om a naročito sa nadzorom porezne uprave da ne dođe do preklapanja u kojima će jedni i drugi zajednički nastupati. Meni su mnogi kao vjerojatno i svima vama pričali da im je najprije recimo, došla Financijska policija, a potom im je došla i poreska uprava. Zamislite sad takvu jednu mučnu situaciju kada 10 dana ništa vi ne činite nego samo iz svojih ormara vadite registratore, ako još imate onda i neku političku ambiciju vi ste u javnosti unaprijed i po tom osnovu dodatno proskribirani. Jer čim dođe Financijska policija svi misle da ste u najmanju ruku kriminalac. Ovdje se Financijskoj policiji daje primat u poslovima kontrole tzv. poslovnih poraza, to su ta nafta, kava, cigarete, alkohol. Međutim, to bi trebalo prije svega zbog carine posebno regulirati, zbog toga što obračun tih posebnih poreza i naplatu tih poreza vrši se na našoj carini. Zanimljivo je međutim da Financijskoj policiji nisu dati poslovi nadzora Casinoa, kockarnica za koje se zna da također obrću velik novac. To područje još uvijek kada su te kockarnice Casinoi po srijedi ostane neregulirano, no bit je sljedeća, građani još uvijek zaziru od bivše Financijske policije. Stoga ako je netko želi uvesti, ne i Klub IDS-a onda morate precizirati sve slučajeve u kojima će ta Financijska policija postupati a ne da postane mehanizam, bilo kakvog političkog ili ne znam kakvog pritiska kakva je i bila na neki način do 2000. godine. Članak 9. ovdje kaže. Postaje Financijske policije obavljaju poslove financijskog nadzor, zakonitost, utvrđivanje, obračunavajanje otplate proračunskih prihoda, utvrđivanje manje obračunatih ili uplaćenih proračunskih obveza, nadzora proizvodnje prometa proizvoda koji se oporezuju po posebnim propisima itd. Jednom riječju oni mogu raditi doista što ih je volja. I sve to na temelju ovih 29. članaka koliko ovaj Zakon sadrži. Mislim da je to presmjelo i da na kraju to neće završiti dobro. I zato još jedanput IDS nije za institut ili za instituciju koja je na neki način Hrvatsku u velikoj mjeri i opteretila. Možda i nije trebalo ukidati, ne znam. Ali sada u ovom trenutku Financijsku policiju zasigurno ne treba vraćati. Ono što mene malo brine što će navodno prema jednom napisu u Jutarnjem listu od 28. 11. u sjedište, sjedišta, u sjedište Financijske policije u Zagrebu biti još svega njihovih četiri ispostave u Rijeci, Osijeku, Splitu, i Zagrebu. Znači, dobro netko će reći protiv si Financijske policije, a sada bi agitirao da i Pula ili Pazin imaju takvu postaju. Znam, bolje je da budu što dalje. Ali ovo ustrojstvo potsjeća ...nekadašnje zajednice općina, a baš takvom jednom idejom Istrijani nisu bili zadovoljni. Znači, neke stvari ovdje valja precizirati. Na primjer što se dešava recimo sa tim plavim dieselom, ali to ja držim da mogu i postojeće službe. Još jedanput ću reći, mi smo protiv Financijske policije, jer se bojimo da se ona može pretvoriti u ono što je ta Policija bila do 2000. godine. Zamolio bih predsjedavajućeg da nam da malo vremena za amandmane, jer do kraja ove rasprave teško da se to može napraviti. A može se pretvoriti sve to skupa kao što je i gospođa Ingrid Antičević govorila prije mene u jedan skup, skup eksperiment. Dobro bi u nekom kontekstu ovaj Zakon staviti i u kontekst Zakona o poreskoj upravi. Jedini novi poslovi koje će sada Porezna uprava raditi u odnosu na postojeću su naplate po nalozima Financijske policije, koju još jedanput po četvrti put ponavljam, ne treba ni formirati. Iz onog razloga da citiram narodnu poslovicu "kad čovjeka ujede zmija, onda se jasno i guštera plaši". No, interesantan je i ova poreska uprava točnije ovaj famozni članak 2. koji doslovce glasi da na prijedlog ravnatelja umjesto zareza stavlja se točka, a riječi na temelju provedenog oglasa, odnosno javnog natječaja se brišu. Gospodo, znači raspored pomoćnika ravnatelja, pročelnika, voditelja, vršit će se bez provedenog oglasa ili javnog natječaja. E, ako je tome tako. Onda tu postoji itekakva mogućnost zloupotreba, pa nema govora da jedan ovakav član u ovom Zakonu poreskoj upravi potreban, a još manje da bi IDS za takav jedan institut ovaj glasao. I za kraj, da možda završim to u jednom drugačijem tonu, danas eto u Puli dogodila jedna stvar, Đuro Horače kojeg sam ja spominjao za ovom govornicom, koji jedno četiri, pet godina proveo u srpskom zatvoru od 94. do 99. konačno je dobio stan. I eto ajde barem nešto da se dobro danas dogodilo od Ministarstva branitelja.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospodin Željko Pecek, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo iz Ministarstva financija. Uvodno želim reći kako će HSS biti protiv ponovnog uvođenja Financijske policije i to iz nekoliko razloga. Najvažniji razlog su prije svega odredbe ovoga Zakona kojih se ja naprosto plašim, zato odmah i prelazim na te odredbe najbolji primjer je članak 15., gdje dajemo ovlaštenje da službenik Financijske policije može pozvati odgovornu osobu službene prostorije Financijske policije, što je na neki način u redu. Ali jednako tako može pozvati i treću osobu ako raspolaže citiram "sa obavijestima nužnim za pravilno i potpuno utvrđivanje činjeničnog stanja u postupku". Ova formulacija je famozna, znači može pozvati bilo koga ukoliko nešto pretpostavlja da bi on mogao znati o bilo komu. Naravno gdje ga privodi? Da li to ima tretman pritvora? Koliko dugo ga može držati u slučaju da sumnja da ta treća osoba zna nešto o petoj osobi naravno ovdje u Zakonu to ne piše. Naravno da to možemo posumnjati kako se radi i o sličnim postupcima kao što ovih dana raspravljamo u javnosti, u medijima kao što je postupila POA. Onaj model je službenik Financijske policije dolazi u nadzor, gdje piše prvo riješenje, gdje riješava prigovor, naravno da stoji u ovom Zakonu kao što je bilo i u bivšem Zakonu o Financijskoj policiji. Na riješenje je dozvoljena žalba, ali naravno onaj koji tuži taj i sudi, jer samostalna služba za drugostupanjski postupak je pri Ministarstvu financija, ona donosi konačno riješenje. Bilo bi dobro da je u ovom drugostupanjskom upravnom postupku i malo građanskog društva, da su neki stručnjaci ekonomske struke, da su neki pravnici, pa da se omogući poduzetniku da pred jednim tijelom koje nepristrano odlučuje mu se eventualno žalba ili prigovor usvoji. Ne, on je dalje upućen na sud i to na Upravni sud, a svi mi znamo da su najidelaniji rokovi završetka parnice na Upravnom sudu tri godine. Za tri godine nema više ni poduzetnika, a kamoli posla. Evo to je taj institut Financijske policije koji ovdje prenijet iz starog Zakona, iskustva, a ujedno i ožiljke osjeća veliki broj obrtnika i malih poduzetnika. Naravno, model na koji način se ide u nadzor je potpuno isti kao i u prošlom Zakonu, nalog izdaje čelnik unutarnje jedinice Financijske policije. Naravno za to mu ne treba ništa. Dovoljno da ga netko nazove na telefon, dovoljno je da ima za pokriće neku fol anonimnu prijavu i ide se u nadzor. Pa barem bi bilo primjereno u ovom Zakonu kada damo nekom velike ovlasti da odlučuje neko tijelo o tome kome se ide u nadzor, kako započinje ta istraga. Možda bi to mogao biti kolegij ili neko slično tijelo, ali ne, ovdje je isključivo financijski nadzor počinje uručenjem naloga, nalog izdaje čelnik da se i ne treba se ni sa kime o tome konzultirati. Ove tri stvari koje sam ja iščitao u Zakonu su strašne. Teško je biti poduzetnik. Teško je ne vjerovati da će se ovdje izbjeći subjektivan pristup. A imamo mehanizme, međutim, trebamo imati i namjere da postupimo odgovorno i da uvjerimo javnost kako neće biti subjektivnog pristupa. Kad bi to zapravo i htjeli gospodine ministre, onda upravo vas ja i molim, nije vas bilo, pa to naglašavam, da financijski nadzor ne započinje nalogom koji izdaje čelnik unutarnje kontrole, a može to napraviti bez ikakvog razloga. Ja vjerujem da bi za to trebao biti razlog i vjerujem da bi to trebalo odlučivati koje se zove kolegij. Jednako tako da u članku 15. ne ostavite mogućnost da se osobe privode u prostorije Financijske policije na koji način, da li su u pritvoru koliko dugo i zbog čega je nepoznato a pogotovo ako je to ostavljena mogućnost da treće osobe koje možda raspolažu sa nekim obavijestima. Ovo je zbilja pravno nejasno, uvodimo zapravo jednu novu policiju koja nije samo financijska. Ako netko nekoga može pritvoriti otvaramo tu puno značajnije procese od nekoliko članaka u ovome zakonu. Nešto da kažemo zbog čega smo mi u bivšoj Vladi ukinuli financijsku policiju. Zato jer nam je ostavila 24 milijarde i 700 milijuna kuna nenaplaćenih poreza i doprinosa. Dragi prijatelji, to je točno, to je istinito. To je istinito, 24 milijardi i 700 milijuna nenaplaćenih poreza i doprinosa smo mi zatekli 1.1.2000. godine. Nakon te efikasne. [[Upadica: Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Gospodine ministre, možete izaći ovdje a ne dobacivati nakon mene, imate pravo to znate.
Dobro je. Nastavite. Izvolite!
Da, hoću. Hvala. To je istinito gospodine ministre i to je činjenica. Vi to imate u svojim knjigama u Ministarstvu financija i to lagano možete provjeriti pa me demantirati. Međutim, ta ista financijska policija nije ostavila samo dubioze u smislu nenaplaćenih poreza i doprinosa nego je ostavila i veliku nelikvidnost koja je teža od 50 milijardi kuna bila u tom momentu 1.1. i ostavila je tridesetak posto obrtnika u stečajnom ili pred stečajnom postupku a jednako tako i trgovačkih društava. Ostavila je i javna trgovačka društva ili državna trgovačka poduzeća u gubicima koji nisu imali niti namjere a niti mogućnosti da se razvijaju. Model po kojem se to dogodilo je upravo ono što imamo još po nekim zakonima kao Zakon o izvršenju državnog proračuna gdje postoji diskreciono pravo, ja sam o tome već govorio, da se nekome omogući odgoda naplate poreza a nekome ne. Netko će plaćati zateznu kamatu a netko će dobiti odgodu na nekoliko mjeseci. Evo, vidite to se vjerojatno neće svidjeti poduzetniku kada dozna kakav Zakon o financijskoj policiji mi ovdje budemo usvojili u Saboru. Kada je dovoljno da ga netko anonimno prijavi da se dođe u njegove prostorije pa da se njegovog trećeg susjeda pritvori kako bi on eventualno rekao nešto ako službenik financijske policije pretpostavlja da bi on nešto mogao znati. To ovdje u zakonu piše htjeli vi to priznati ili ne. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prije dva ispravka netočnog navoda, pa će ministar. Prvo gospodin Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, ispravit ću totalno netočan navod gospodina Peceka u kojem je naveo da financijska policija privodi i pritvara. To je netočno. U članku 15. točno stoji da se poziva na razgovor. Ukoliko se ne odazove u tom pozivu je opisano o čemu će se razgovarati i zbog čega se poziva. Ukoliko se ne odazove onda se upotrebljava Ministarstvo unutrašnjih poslova da ga privede na razgovor. Nikakvog pritvora i nikakvih insinuacija o pritvaranju i zatvaranju nema a gospodin Pecek želi prikazati kako je to najgori represivni aparat u vrijeme komunizma kome je on služio.
Gospodin zastupnik Marijan Bekavac. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolega Pecek je ustvrdio da je financijska policija ostavila 24 milijarde nenaplaćenih poreza i doprinosa što je neistina. Kolega Pecek, vi bi morali znati kao bivši ministar da je poreze naplaćivala porezna uprava a ne financijska policija.
Hvala lijepa. Ministar gospodin Ivan Šuker. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa naprosto je fascinantno kako se olako rabe teške riječi, izmišljaju zakoni za ovom govornicom. Gospodine zastupniče, zakon koji je bivša Vlada donesla o dospjelim a nenaplaćenim potraživanjima je imao najpošteniju namjeru da naplati prihode koji nisu naplaćeni. Međutim, notorna je neistina da je 24 milijarde bilo sa 1.1.2000. 24 milijarde je bilo stanje u trenutku donošenja zakona. Nažaost, uz sve napore mojih prethodnika od te 24 milijarde je naplaćeno samo 2 milijarde nažalost ali taj dug nema skoro nikakove veze sa financijskom policijom. Međutim, kad se hoće politizirati onda se mijenjaju kruške i jabuke, svašta se govori i tako bez imalo grižnje savjesti kažete da se nekome daje odgoda bez kamata. Gospodine Pecek, ako se nekome daje obročno plaćanje ne oslobađa ga se zateznih kamata. Pa to bi bar trebali znati. Ali vi to uporno ponavljate za ovom govornicom već nekoliko puta. Jednostavno moram reagirati jer na vaše notorne neistine koje vi plasirate. Druga stvar, da ste pročitali zakon onda bi vidjeli što je osnovni zadatak i cilj kontrole financijske policije. Pa između ostalog i ovih 100 milijuna litara plavog diesela za prvih osam mjeseci koje se utrošilo. I to je razlog kontrole. A zašto? Zbog onoga poštenog hrvatskog seljaka i ribara koji je dobio poticaj od države da razno razni muljavele ne koriste pravo što ostali građani Hrvatske plaćaju. To trebaju utjerati. Pa treba reći da hrvatskim seljacima i ribarima treba 15 milijuna, 20 milijuna litara ili 30, nije bitno koliko a da oni ostali koji to nepravilno koriste te treba eliminirati. I točno imate u članku 5. što će nadzirati financijska policija. Ja stalno govorim da ovoj državi je bitno odrediti fiskalni prioritet, dakle one koji su fiskalno interesantni. Međutim, vi se stalno bavite sa nekakvim sitnim poslićima, politikanstvom i to stalno podmećete za ovom govornicom. Ja vas lijepo molim čisto u ime hrvatske Vlade kao njen predstavnik Vlade nemojte nam naturati nešto što nije namjera ovog zakona. Vi se možete slagati, to je vaše puno demokratsko pravo da smatrate da financijska policija ne treba. Ja smatram da treba zbog ovih 100 milijuna litara plavog diesela, zbog milijuna kutija cigareta i svega sličnog, zbog neplaćenog pretporeza, zbog različitih podataka Kineske gospodarske komore i Hrvatske gospodarske komore o broju uvezene, količini uvezene robe. Pa vi ste zadnji put čak tako rekli da tko je dao pravo državi da se zaduži kod HBOR-a. Stalno nešto senzacionalistički prikazujete. Međutim, ponavljam vam, 24 milijarde, to može potvrditi zastupnik Linić koji je najviše se zalagao za to. To je bila namjera prošle Vlade da se napuni državni proračun s onim potraživanjima koja nisu plaćena. I nitko nije od svih nas zastupnika koji smo raspravljali o tom zakonu za ovom govornicom, nitko nije bio protiv tog zakona. Možda smo imali različita mišljanja da su se trebala podijeliti ta potraživanja u četiri skupine upravo zbog te njihove nenaplativosti ali mi nikada nije palo na pamet da kažem i Liniću i Crkvencu je to je loše što vi hoćete napraviti. Njihova najpoštenija namjera je bila da naplate te prihode. Dakle, oni su mislili da će s tim zakonom to napraviti. Nisu loše mislili ako je sad efekat tog zakona milijun i pol ili dva milijuna kuna. Ali to ne mora značiti da je njihova namjera bila loša. Međutim, vi si uzimate za pravo sa svojim poznatim politikanstvom da kažete da je te 24 milijarde ostavila HDZ-ova Vlada. Po svim podacima koje je napravila bivša Vlada, dakle ondašnje Ministarstvo financija tih 24 milijarde je negdje pola pola s obzirom na visoke zatezne kamate iz perioda od dvije godine koliko je bila prošla Vlada. Ali ponavljam, nije bio zakon loš i namjera prošle Vlade nije bila loša. Prema tome, nemojte nekakve čak i dobre poteze i dobre namjere Vlade u kojoj ste sjedili maliciozno prebacivati na nešto drugo. Ali ponavljam, problem je 100 milijuna plavog diesela. A možda ste i vi tu pogođeni.
Nemojmo nagađati o ničemu nego govorimo o činjenicama. Ispravak netočnog navoda gospodin Željko Pecek.
Gospodine ministre, nisam sudjelovao u tome nikad pa ni sada. Ali financijska policija je sudjelovala u tome i netočno je da Hrvatskoj treba financijska policija jer 25 zemalja Europe ima je samo jedna. Prema tome, ne treba je niti Hrvatskoj. Budite vi efikasniji, napravite program borbe protiv sive ekonomije i sa postojećim prevelikim brojem ljudi u poreznoj upravi naplatite i uradite ono zbog čega primate plaću. Stvari su jako jednostavne, a i sami ste potvrdili da 24 milijarde kuna je bilo nenaplaćno. Ja nikoga nisam optuživao. Ja sam samo rekao što smo mi naslijedili. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Ajdemo, hajdemo dalje. Gospodin Krunoslav Markovinović, izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici evo nekoliko riječi samo o ovom. Naime zašto financijska policija? Pa evo već dugo pratim kretanje u privredi, pratim privrednike. Mi hvala Bogu imamo gotovo, između 800 i 1000, bliže 1000. Prema tome ima izuzetno puno dobrih, poštenih poduzetnika, obrtnika, trgovaca, gostioničara, štogod hoćete ali ima i nekih neobičnosti. Pričamo ko da živimo izvan prostora i vremena, a ne vidimo zapravo što se događa. Što je firma siromašnija vlasnik firme je sve bogatiji. Što je plaća manja jahta sve veća. Automobil, vikendica da ne govorim sve po redu, je li? Prema tome, pratimo i po prihodima. Ukidanje financijske policije 2001. godine prihodi su nam naglo pali. Zašto? Pa zato što je zapravo svako misli da može raditi što hoće, a pokazalo se kasnije do to i može raditi. Događalo nam se još dosta tih neobičnih stvari. Pratili smo malo po porezu pa smo ustanovili recimo da pojedini kafići nam ukupno plate porez mjesečno 30 kuna i slično pa onda smo malo gledali malo po većim firmama. Uspjeli smo doći do podataka. Dakle stvarno vrlo čudne i neuobičajene stvari. Kome smo se mogli požaliti? Najmanje vlasti jer očito da je zaštita bila takova, ono pustite nas na miru. Budite za nas i bit će sve u redu. 2001. godine je bilo ukidanje. Šta se događalo 2000. godine? 2000. godine evo to osobno svjedočim financijska policija po nalogu, to smo vidjeli, po zapravo tužbi Općinskog odbora SDP-a općine Sveta Nedelja dolazi kod nas, boravi dugo i na kraju gospođe uznevjereno kažu: «A šta ćemo sad? Kako ćemo nazad se vratiti kad nismo ništ našli?» Dakle iz prve ruke garantiram, možemo to i dokumentirati. Ukinuta, ja sam se, prvo sam mislio 2001. godine da ste ukinuli financijsku policiju iz razloga da zaštitite vaše bogate članove i bogate vlasnike vaših koalicijskih partnera dakle firme vaših bogatih koalicijskih partnera međutim imam osjećaj da ste ukinuli zato što nisu ispunili vaša politička očekivanja. I umjesto da srede nas, načelnike, gradonačelnike HDZ-a vratili su se jadni, bez rezultata i dobili su ukidanje. Hvala.
Gospođe i gospodo zastupnici u 21,12, i 12 je sukladno članku 207., stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. A sada imamo dvije replike i jedan ispravak netočnog navoda. Prva replika je gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zaista sam zadivljen da ovo vrijeme umjesto argumenata slušamo ovakve rasprave. Hvala vam gospodine na uvredama. Navikao sam ih slušati, ali zaista sramotno. To samo dokazuje da slabo čitamo materijale, da se ne znamo spremiti, da nemamo argumenata. To je otprilike moje mišljenje o vašoj replici, o vašoj raspravi. Zato sam se javio za repliku. Istina je, pitam vas da li znate koliko imamo službenika u poreznoj upravi, koje su njihove ovlasti i da li treba drugi paralelni sustav ili trebamo razgovarati zašto ne, efikasna uprava. Ne gospodo, mi poručujemo: vlasti su razbojnici, vlade su ti koji kreiraju razbojničku politiku. To ste upravo izjavili. Da, mi imamo prekrasne poruke. Jer to su argumenti koji prate ovaj zakon. Nemam što više dodati. Prekrasne poruke, još samo javno uputite. I tada će građani zaista vjerovati da možemo riješiti njihove probleme. Mislim da ovakva argumentacija uz ovakve ozbiljnosti i ovakve probleme, a ne znate niti koliko imamo poreznih ljudi koji bi trebali položiti računa za neefikasnost. I da se probamo pitati da li nam paradni sustavi trebaju. Čestitam.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Poštovani kolega Linić, mene izuzetno čudi, čude dvije stvari. Prvo, u ime Kluba vaša zastupnica bila je blago rečeno tri put oštrija od mene. Što niste onda reagirali? Što ne sredite situaciju u vašem Klubu? Garantiram da ćemo mi biti stručniji, daleko finiji nego što smo sad, ali prvo sredite situaciju kod vas. Napadate i onda se čudite kad vam mi to vratimo. Pa ja ne znam zapravo što se od nas onda očekuje? Hvala.
Hvala lijepa. Mogli ste i bez pozivanja na gospođu, ovaj, replika gospodinu Slavku Liniću, a ne gospođi Antunović, Marinović. ... [[Govornik se ne razumije.]] Replika gospodin Josip Đakić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uz sve ove replike želim se osvrnuti na zaposlenike porezne uprave koji bi kao mogli obavljati poslove sve ove koji su predviđeni za financijsku policiju. Zapravo najeveći dio financijske policije kada je raspuštena završio je u poreznim upravama za one za koje se je političkim podobnostima našlo mjesto. To nije rekao gospodin, zaboravio je to reći, ali neki su ostali neraspoređeni pa i danas nisu našli još svoj posao. Ali želim ga dopuniti što je uloga financijske policije ovim zakonom, gdje u članku 10. točno stoji da financijska policija provodi postupak prema odredbama Općeg poreznog zakona i posebnih zakona kojima su propisane pojedine vrste proračunskih prihoda ako ovim zakonom nije propisano drukčije. I u članku 11. radi otkrivanja i procesuiranja kaznenih djela kojima je oštećen proračun. Ovlašteni službenici financijske policije postupaju sukladno odredbama ovog zakona, Zakona o kaznenom postupku i Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Ako se netko ustručava ... [[Govornik se ne razumije.]] ovoga što je navedno u članku 11. onda stvarno mora imati dobre razloge zašto se boji osnivanja financijske policije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo na ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod, a ja bih molio ministra da to potvrdi. Financijska policija nije bila efikasnija u razdoblju do 2000. godine od Porezne uprave od 2000. do 2003. godine. Zato jer je ostvarena bolja dinamika prikupljanja prihoda i sakupljeno je više prihoda. Molio bih da se razgovara o brojkama, ne da je sakupljeno više nego je sakupljeno previše, a to nam najbolje govore i podaci da smo imali proračun 1999. godine 6 milijardi EUR-a, ove godine imamo 12 milijardi EUR-a a konačni porezni prihodi nam rastu, gospodine ministre slušajte, po stopi od 5% a razvoj Hrvatske se ... [[Govornik se ne razumije]] u stopu od 3,5%. Znači porezni prihodi nam se puno bolje prikupljaju nego što očekujemo stopu rasta. I to su notorne činjenice koje vi i ja znamo. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Ne možete jer je ovo, nakon sljedećeg govornika [[Upadica: Ne, nakon ispravka.]] Ne, ne, ne. Ispravak ali mora po Poslovniku se javiti još jedan zastupnik. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ali mora i jedan raspravljati. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne može, ne može. Nakon, možete se javiti nakon gospođe Nevenke Majdanić. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne ne. On nema pravo na odgovor [[Upadica: Ne, ali ja na gospodina Markovinovića. On je imao raspravu.]] Je ali da ste se javili prije nego su oni govorili o o ispravcima. Prema tome sada je gospođa Nevenka Majdanić pa se vi možete javiti. Izvolite gospođo.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, gospođe i gospodo. Jedan od glavnih ciljeva Vlade je uređenje poreznog sustava koji će dovesti komulativno kroz određeno razdoblje do povećanja gospodarske aktivnosti. Pretpostavka za to je osiguranje stabilnog poreznog sustava i financijske discipline, a da bi se to ostvarilo predlaže se osnivanje financijske policije. Zakonom o financijskoj policiji osnovala bi se upravna organizacija operativnog karaktera u Ministarstvu financija, čija je zadaća isključivo nadzorna, odnosno osigurao bi se djelotvorni sustav nadzora i naplate prihoda. Posebno značajna zadaća financijske policije je suzbijanje službenog gospodarstva tzv. sive ekonomije i sprečavnja porezne utaje. Činjenica je da se na tržištu broj korisnika kao i prizvoda koji se posebno oporezuju povećava. No to povećanje ne prati ostvarenje prihoda po toj osnovi u državnom proračunu. Financijska bi policija po također vršila nadzor i nad onim što često prati izbjegavanja i utaju poreza a to je obračun i naplata doprinosa za obavezno osiguranje Važna zadaća financijske policije je nadzor nad koncesijskim naknadama odnosno nad pravilnosti i urednost izvršavanja obveza proračunskog obveznika koncesionara koji nisu u sadašnjem sustavu nadzora niti jednoga nadzornog državnog tijela. Smatram da će usvajanje ovoga prijedloga zakona pridonjeti povećanju učinkovitosti u otkrivanju neprijavljivanja i neplaćanja poreza, doprinosa trošarina i koncesijskih naknada jačanju financijske discipline poreznih obveznika a na taj način i cjeloviotije ostvarivanje prihoda državnog proračuna. Vjerujem da će osnivanje financijske policije ostvariti zadane ciljeve pa predlažem da se usvoji zakon o financijskoj policiji.
Hvala lijepa. Ima jedna replika gospodina Antun Peruško. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče moram biti iskren pa priznati da ću iskoristiti institut replike kolegici uvaženoj a zapravo odgvaram jer tada nisam stigao gospodinu Markovinoviću. Ja repliciram kolegici na hvalospjeve koji su upućeni …/Govornik se isključio/ .. koordinacije sazivale, u MUPu od pripadnika službi i gdje se utvrđivalo na koje intervencije financijsku policiju treba. To je za vrijeme HDZa. I mogu prihvatiti ovo što je gospodin Markovinović rekao da je u njegovom mjestu po naredu općinskog odbora SDPa. Isto zlo. Dali po naredbi općinskog odbora SDPa ili HDZa. Uvijek je zlo isto. Bez obzira na korjene odakle ga vuče. I upravo radi toga što sam živi svjedok da se upravo poiltički postupalo mislim da nam je ovaj institut aposlutno nepotreban dapače štetan. Štetan za ovu zemlju i za njezine građane i ima dovoljno instrumenata da se to obavlja kroz postojeće institucije, uvjeravam vas ovaj put će na žalost biti ponovno vraćena bit će HDZova . Ne želim da drugi puta bude SDPa, radi toga sam protiv te financijske policije.
Vi ste gospodine zastupniče replicirali gospodinu Markovinoviću a ne gospođi Majdenić. Pa to nije bilo baš u skladu sa Poslovnikom ali šta ćemo. Prošlo je. Gospodine zastupnik Jure Bitunjac izvolite.
Ne ne bit ću duži. Gospdoine potpredsjedniče, poštovani predstavnici hrvatske vlade, gospođe i gospodo kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je po meni jedan vrlo značajan zakon koji defacto stvari ne vraća na poziciju an kkojoj smo bili 90tih godina. Ja mislim da je odgovor Ministarstva financija na po pitanju porezne discipline i obveza koje je pravne osobe moraju izvršavati kada je u pitanj udržavni proračun. Ja smatram da je u pravom redu model koji je pred nama prijedlgo zakona koji je pred nama da je on defacto ne možemo govoriti o policiji u klasičnom smislu riječi. Nego on je najbliži njemačkim rješenjima. Premda kod njih je malo drugačiji naziv. Smatram da kada je riječ o djelokrugi rada da je on dobro i precizno utvrđen u članku 5. Kada je riječ o određenim proizvodima znači naftni derivati, duhanski proizvodi, pivo. Alkohol kava, Znači proizvodi koje imaju veću poreznu stopu. Djelkrug rada također bi rekao da nije samo represivni danema samo represivni karakter nego ima i preventivni karakter, Prema tome financijska policija ne samo da na neki način da nije ta koja će vršiti kažnjavait nego na neki način i usmjeravati gospodarstvenike poglavito one koji neamju urednu evidenciju. I na neki način i može biti u tom pravcu i od pomoći. Kada je riječ o poreznoj upravi i financijskoj policiji mislim da bez obzira št oje porezna uprava daleko najvažnijim državni instrument po pitanju evidencije organizacije i naplate poreza, ona ipak preveliki na neki način pomalo i trom sustav. Prema tome ja upravo vidim i prostor za rad financijske policije na način na koji je predložen u ovom zakonu. U članku 22. Ono što mi se svidjelo posebno jeste mogućnost da financijska policija vrši tzv. dubinksu kontrolu. To je navedeno mislim u točki 7. članak 22. Tu ne vidim na neki način nikakvu represiju nit prema građanima niti prema pravnim osobama. Ali mi u pravom redu kao jedan kontrolni mehanizam i jasna poruka da svatko od nas mora izvršavarti svoju obvezzu. Kada govorim od nas, onda mislim na gospodarske subjekte ne nas prisutne u SAboru na građane Republike Hrvatske. I da zaključim ja podržavam ovaj Zakon o financijskoj policiji jer će on doprinjeti otkrivanju i naplati neprijavljenih plaćanja, poreza, doprionosa trošarina, koncesijskih naknada. A bolja naplata ovih poreza znači kvalitetnije i bolje punjenje državnog proračuna. VEće prihode državnog proračuna. A to može biti po mojo procjeni i pretpostavka to može biti pretpostvka da u jednom doglednom vremenu razmislimo i o smanjenju određenih poreznih stopa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodn Nenad Stazić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, evo ja ću nastojati biti što je moguće kraći. A bit ču posve dobronamjeran. Ajmo pretpostaviti da ova financijska policija neće biti kao što se obećaje ni politička, i da njezinici djelatnici biti posve stručni. I onda zamislimo što bi se dogodilo da ona već postoji. Da ona već postoji ona bi zakucala na vrata ministra Žužula jer ne bi bila politička, pa ne bi pravila političku razliku, da ga pita zašto je utajio porez na iznajmljivanje jedne od svojih nekretnina. Ministar bi rekao, kao što je i rekao u javnosti, da je zaboravio platiti. Kako zakon ne poznaje kategoriju zaboravnog poreznog obveznika nego onoga koji ne plati porez, optužuje ga da je utajio porez, to bi financijska policija nastojala privesti ministra Žužula da se to utvrdi. Po ovom zakonu. Ali ne bi ga našla kod kuće, jer je ministar na putu. Puno putuje, pa ga ne bi našla. I onda financijska policija sazna da je ministar jedan dan u Saboru. I dođe tu u Sabor baš u momentu kad treba izglasati nepovjerenje ministru Žužulu. E sad, s obzirom da su policajci financijski, ne samo politički neutralni nego i posve stručni, oni znaju brojat. Sigurno znaju brojati. I šta sad, banu tu u Sabor po ministra Žužula i zateknu se u čudu, vide da se u Saboru krivo broji. Vide da se proglašava kvorum, vide da se proglašava kvorum kojeg nema. Ustanove da je na djelu očita prijevara. A po članku 23. ovlašteni službenik financijske policije može naredbom privremeno ograničiti ili privremeno zabraniti obavljanje djelatnosti. Bilo bi to vrlo neugodno po predsjednika Sabora Šeksa. Hvala.
Hvala lijepa. Čudi me da imate gospodine Jarnjak ispravak netočnog navoda, jer ste ... Imate li ili nemate?
Imam.
Izvolite gospodine Jarnjak. Ispravak netočnog navoda.
Gospodine Nenadu Staziću. Jedan feler u cijeloj priči. Nemreju uhititi ministra, jer ima imunitet pa mu najprije treba skinuti imunitet. Prema tome pogriješili ste i priča je propala. Hvala lijepo.
E, nije priča propala, jer je moglo u međuvremenu se zahtjevati skidanje imuniteta, pa ga ipak... Dakle, i kao posljednji u raspravi, gospodin zastupnik VLado Jelkovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine minsitre, ali također vrlo kratko. Mislim da ipak trebam nešto reći. Ja naravno podržavam donošenje Zakona o financijskoj polciiji, jer držim da nije trebalo niti ukidati financijsku polciju 2001. godine. Evo samo jedan odgovor na neke misli i spominjanje nekih koordinacija u MUP-u ili drugdje kao u vrijeme HDZ-ove vlasti. Ja vas uvjeravam da je koordinacija bilo i u vrijeme koalicijske vlasti protekle 4 godine gdje se zaista i to pod vodstvom saborskih zastupnika iz vaše stranke dogovaralo koga će se obrađivati, gdje će se slati inspekcije, kome revizija, kome gospodarski kriminalitet itd. itd. Neću ulaziti u meritum stvari, ali reći ću samo još o financijskoj policiji, a vezano uz one misli da nije trebalo 2001. godine niti ukidati. Nju je očito trebalo ukinuti zato da bi se pod krinkom reorganizacije mogli smijeniti ravnatelji poreznih uprava i ravnatelji financijske policije. I to je naravno bilo najlakše učiniti na način da se dakle napravi reorganizacija, formira zajednička nova služba, a samim time već šefovi postojeći postaju bivši. Hvala lijepo.
Naprosto ne mogu vjerovati. Evo, dat ćemo završnu riječ gospodinu ministru Šukeru. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kao što sam i očekivao. Rasprava je izazvala niz političkih ocjena i procjena, no vidjet ćete u sljedećem zakonu da nije baš osnivanje financijske policije kao što se ovdje vidjelo, a čisto zbog neznanja funkcioniranja naplate prihoda državnog proračuna pojedinih diskutanata ovdje, htio bih reći da najveći dio proračuna naplaćuje u to vrijeme dok nije konsolidirana u državni proračun i mirovinsko i zdravstveno naplaćuje porezna uprava, a jedan dio je vodio brigu o njemu Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Prihodi koje je nadzorom utvrđivala financijska policija i porezna uprava po prilici godišnje su se kretali između 3 i 3 i pol milijarde koliko je utvrđeno nadzorima. Odnos je bio po prilici 1:3, negdje oko 30% nadzorom je utvrđivale nadzor porezne uprave, a negdje oko 70-ak% je utvrđivao nadzor financijske policije. Tako recimo u zadnjoj godini postojanja financijske policije financijska policija nadzorom je utvrdila neplaćenih, krivo obračunatih prihod od državnog proračuna u ukupnom iznosu od 2 i pol milijarde kuna, a nadzor porezne uprave je utvrdio negdje oko 800 milijuna kuna. Naplata do trenutka ukidanja je bila negdje oko 45% tih naplaćenih prihoda. Dakle, namjera bar moja osobna nije stvoriti represivni aparat koji će služiti za političko potkusurivanje i obračunavanje. BIla bi to katastrofa i za struku i za jednu Vladu i za državu. Ja to moram ovdje odgovorno reći. Moja namjera i Vlade Republike Hrvatske je da sa drugačijim modelom i drugačijim pristupom nadzoru naplate proračunskih prihoda, da pokušamo tu naplatu i nadzor učiniti učinkovitim. Dakle, s obzirom da na niz pokušaja ove godine na ovaj ili onaj način nismo psotigli željene rezultate smatramo da ćemo na ovakav način postići. Druga stvar stalno se govori o financijskoj policiji kao instrumentariju koji će kontrolirati male obrtnike. I dalje ponavljam predmet interesa, žiža interesa financijske policije nisu mali obrtnici. To se može obaviti i u uredima porezne uprave, pregledom poslovnih knjiga. To može napraviti nadzor, međutim vrlo interesantna je stvar jedna porezna kontrola ode u Rafineriju Rijeka i utvrdi da je sve u redu. Druga porezna kontrola ode u Rafineriju Sisak, potpuno identičan obračun i utvrdi 280 milijuna poreznih obveza. E, to je ono što se ne smije dogoditi. Ako je grešku napravio Sisak, onda je napravila Rijeka. Ili ako radi ispravno Rijeka, onda radi ispravno SIsak. Ne može se dogoditi da dva potpuno identična obračuna, e to je ono što se ne smije događati. Vrlo interesantno je da mi nismo koristili pozitivna iskustva iz zemalja koje imaju taj nadzor duže od nas, bez obzira kako ga oni zovu, ali recimo ne možete vršiti kontrolu posebnih poreza i doći u pivovaru da to kontrolira jedan pravnik ili ekonomista, iz jednostavnog razloga što on ne poznaje tehnološki proces. Ili recimo dođete u kontrolu posebnih poreza naftnih derivata. Jedan pravnik ili jedan ekonomista ne zna kakva je reakcija naftinih derivata kod temperaturnih promjena. Vi u ... imate temperaturne promjene između noći i dana po 10, 15 stupnjeva. Dakle, i takve ljude treba zapošljavati u finacnijsku policiju koji će znati tehnološke procese i koji će temeljem toga moći odrediti pravu naplatu. Dakle, ono što ja ovdje odgovorno mogu reći kao ministar financija, kao čovjek koji je predložio ovaj zakon, u ime Vlade Republike Hrvatske da cilj i interes za osnivanje financijske policije nije ovo što se čulo večeras u ovoj sabornici, jer da je to, to bi bilo pogubno za sve nas. Bez obzira kojoj političkoj stranci pripadamo. To bi bio jasan znak da se nismo makli ni milimetra od nekih vremena i kažem to bi bila tragedija. I bilo bi sramotno za svakog od nas tko bi se našao u funkciji predlagača ako bi predlagao tako nešto, čisto ljudski i moralno. I zato odbacujem sve takve primjedbe. Ja shvaćam da ja sam bio zastupnik, da je to politička bitka i da je zgodno poentirat nekad s ovakvim il' onakvim, ali zbog i odnosa prema ovom Visokom domu i prema Vladi ponavljam, bilo bi pogubno kada bi namjera bilo koga bila da se Financijska policija osniva za nekakve političke obračune, jer kažem prije svega moramo stvoriti preduvjete da se siva ekonomija smanji, neće se nikada ukinuti jer cijeli svijet ima problema s njim, moramo doći do toga da prihodi u državnom proračunu se povećaju da bi stvorili preduvjete za smanjenje onih opterećenja koja u ovom trenutku čine Hrvatsku nekonkurentnom. Ako ne naplatimo ono što trebamo naplatiti onda bolje da ukinemo zakone. Zašto dati nekome mogućnost da si on sam odlučuje koje će poreze plaćati. Dakle zato je posebno navedeno što će biti osnovni zadaci Financijske policije i budite sigurni da ću ja kao čelni čovjek tog ministarstva se zalagati ka tome, jer jedini i osnovni motiv je punjenje državnog proračuna sa konačnim ciljem da bi svi plaćali manji porez. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o Financijskoj policiji, prijedlog zakona br. 217 Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Ministar financija prihvaća amandman i postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim, uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je 76 glasova za i 3 suzdržana donesen Zakon o Financijskoj policiji u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Gospođe i gospodo zastupnici, jedna se greška potkrala kod glasovanja Zakona o financijskoj policiji. Upozorava operator, pa ćemo ponoviti glasovanje Zakona o financijskoj policiji. Molim da se uključite. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možete glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je Zakon donijet sa 77 glasova za i 2 suzdržana.
- Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Poreznoj upravi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 218 Predlagatelj je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračun. Molim ministra financija, Ivana Šukera da dodatno obrazloži prijedlog.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Vrlo kratko. Ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Poreznoj upravi uvjetovan je nekim promjenama koje su se dogodile u prošlim vremenima i koja bi se trebala dogoditi usvajanjem ovih zakona koji su danas predloženi pa evo vrlo kratko. Dakle, iz djelokruga Porezne uprave brišu se poslovi koji stupaju na snagu Zakona o porezima, posebnim porezima obavlja Carinska uprava. Dakle u onom trenutku kad je obavljanje kontrole i naplate posebnih poreza preneseno u Carinsku upravu to treba brisati iz djelokruga Porezne uprave. U djelokrug Porezne uprave dodani su novi poslovi koje će Porezna uprava obavljati nakon početka rada Financijske policije i na ovo želim posebno skrenuti pažnju da se vidi da se ne rade paralelne institucije, da će se mnoge institucije koje u ovom trenutku djeluju u Poreznoj upravi koristiti za efikasniji rad, a to su sljedeći poslovi: provođenje postupka prekršajnog postupka zbog povrede poreznih propisa i propisa plaćanja doprinosa za obvezna osiguranja prema zahtjevu Financijske policije te provođenje ovrhe radi naplate proračunskih prihoda koji su u postupku financijskog nadzora utvrdila financijska policija. U Zakonu o Poreznoj upravi potrebno je propisati da Porezna uprava obavlja poslove iz svog djelokruga, surađuje sa Financijskom policijom i drugim tijelima državne uprave, Državnim odvjetništvom, drugim tijelima sudbene vlasti, tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave koji imaju javne ovlasti radi utvrđivanja naplate i nadzora javnih prihoda. I peto, zapravo četvrto. Službenici Porezne uprave obavljaju iznimno složene i odgovorne poslove za koje nisu adekvatno plaćeni pa ovim zakonom predlaže se mogućnost povećanja vrijednosti koeficijenata složenosti poslova za rad u Poreznoj upravi kada se za to stvore financijski uvjeti. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Ja ću samo vrlo kratko, poodmaklo je vrijeme, dati potporu naravno ovom zakonu i svim ovim četiri ili pet zakona koji čine jednu sustavu cjelinu, jednu jedinstvenu djelatnost, a možda nije zgorega reći, tu smo čuli različitih komentara da je posebno dobro ovo što će se unutar Porezne uprave moći nagraditi dodatno službenici koji moramo priznati, nemaju velike plaće, imaju veliku odgovornost i još nekakve dodane poslove. I možda nešto što još nisam se javljala u drugim zakonima, treba reći. Da li je moguće nešto mijenjati u tom poreznom sustavu, jer koliko god bi donosili zakon, naši porezni obveznici su genijalci i uvijek nastoje naravno izbjeći porezne obveze. Nešto što se zove mjesto porezne obveze, jer imamo situaciju, a govorim iz života i praktičnih primjera, da na istom mjestu u istom lokalu imate šest ili sedam promjena nominalno vlasnik uvijek ostaje isti, dakle drugačije se zove objekt koji radi za Poreznu upravu i izbjegava desetljećima doprinose, poreze, sve one dadžbine koje bi se trebale dati. Budući da nema nikakve imovine nema mu se što ovršiti i normalno radi jedanput na muža, ženu, sestru, baku, bilo koga. Dakle mjesto ne bi moglo po meni, postoji takav sustav u Njemačkoj, na tom mjestu ne bi nitko mogao više otvoriti restoran, dućan ili bilo koji drugi objekt koji podliježe poreznoj obvezi dok ne bi onaj koji je do tada radio podmirio sve svoje obveze i to bi na neki način uvelo puno više reda i manju mogućnost zloporabe sviju ovih zakona koje naravno ja podržavam. Eto na tom tragu možda u neki od zakona je moguće to ugraditi u budućnosti, jer se naravno reforma bude i dalje nadograđivala. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poreznoj upravi, P.Z. br. 218 Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Imamo amandman 1. na članak 7. ministre. ... [[Upadica se ne čuje.]] Taj je povučen. I amandman na članak 9. drugi. Taj je prihvaćen amandman. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poreznoj upravi u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Gospođe i gospodo zastupnici, prema prijedlozima klubova ove točke od 24. do 28. predlažem objedinjenu raspravu jer se radi o materiji koja je, 24, 25, 26, 27 i 28. Jesmo suglasni? U redu. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 205, - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 206. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 214, - Konačni prijedlog Zakona o prikupljanju podataka po osiguranicima o doprinosima za obvezna mirovinska osiguranja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 216, - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 215 Molim ministra financija Ivana Šukera da dodatno obrazloži prijedloge.
Hvala lijepo. Krenut ću sa Zakonom o doprinosima za obvezna osiguranja. Ja bih samo želio reći da sve ove zakonske promjene koje se nude u ovom zakonu su posljedica uočenih nedostataka nakon prvog donošenja zakona, izmjena Zakona o obveznim doprinosima. Ja moram reći da je u trenutku donošenja Zakona o obveznim doprinosima mnoge stvari su nedefinirano netočno rečene, neodređene bile pa je Vlada na kraju godine jednom uredbom nije oslobodila one obveznike doprinosa nego jednostavno prolongirala njihovu naplatu. To se prije svega odnosi na novinare i na poljoprivrednike i ovim zakonom se predlaže da se isprave te nepravilnosti. Dakle što su određene uredbe koje su ugrađene u ovaj nacrt, osnovica za obračun doprinosa osiguranicima koji obavljaju samostalnu djelatnost uz radni odnos, osnovica je realni dohodak, tj. prema poslovnim knjigama. Samostalnim umjetnicima doprinos za obračunavanje prema osnovici koja je umnožak prosječne plaće koeficijenta 1,2, stipendije učenicima, studentima i športašima, pomoć djeci i obitelji umrlog radnika izuzimaju se iz obveza doprinosa. Ostale promjene. Dodatno se obveze izuzimaju naknade članovima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti te naknade športskim sucima i delegatima na amaterskim natjecanjima, uređena je osnovica stopa i postupak u slučaju kada poslodavac šalje radnika na stručno usavršavanje, studij ili postdiplomski studij u inozemstvo. Uređena je obveza doprinosa i postupak u slučaju naknade osobama koje pružaju njegu i pomoć hrvatskim ratnim vojnim invalidima koju isplaćuje nadležno ministarstvo. Osnovica doprinosa za novinare, zubotehničare, fizioterapeute i filmske radnike smanjuje se sa koeficijenta 1,1 i predlaže se novi koeficijent od 0,65. Uvodi se obveza doprinosa za zdravstveno osiguranje u određenim okolnostima učenika i studenata koji rade putem posrednika po stopi od 0,5. Ukida se obveza doprinosa za ozljede na radu poljoprivrednicima jer ne ostvaruju pravo naknade plaće u slučaju bolesti. Uređeno je pravo na mirovanje obveze u slučaju obveznika koji prema propisima o socijalnoj skrbi koristi dopust radi njege djeteta s posebnim potrebama i za to prima naknadu plaće Centra za socijalnu skrb. Ovlast za primjenu najviše godišnje osnovice je proširena na poslodavce te isplata drugih primitaka predlaže se prekršaj i kazna u slučaju nepodnošenja izvješća. Predlaže se da se postupak utvrđivanja zastare prava na uplatu doprinosa i otpis nenaplativih doprinosa, te povrat doprinosa bude na poreznoj upravi. Porezna uprava knjigovodstveno evidentira nastanak obveza i doprinosa za mirovinsko osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje na razini obveznika plaćanja tog doprinosa što za sad radi, što za sad za REGOS obavlja Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. I ono što će biti vjerojatno najspornije u ovoj raspravi je odnos REGOS-a, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i porezne uprave. Ja moram reći da otvoreno i pošteno i korektno da vrlo uspješnu mirovinsku reformu mi smo završili sa tom jasnom definicijom koja je funkcija REGOS-a. REGOS u ovom trenutku državni proračun košta preko 100 milijuna kuna. Međutim REGOS u ovom trenutku najveći dio posla obavlja za drugi stup mirovinskoga dok evidenciju osiguranika prvog stupa vodi mirovinsko prema obračunu bez obzira da li su uplaćeni ili nisu uplaćeni doprinosi. Evidenciju obveza po isplatiteljima vodi porezna uprava. Ja moram reći u svojim prvim razgovorima sa ljudima koji su vodili mirovinsku reformu u Hrvatskoj, ljudima iz Svjetske banke, bilo je dosta spora oko problema REGOS-a i porezne uprave. Međutim, isto tako i novinski natpisi koji su govorili da se Ministarstvo financija zalaže da porezna uprava ne ostane bez 2 tisuće djelatnika i da zbog toga se predlaže ovakav način funkcioniranja REGOS-a. Međutim, ja moram napomenuti zbog istine da porezna uprava je dobila izmjenom Zakona o obaveznim doprinosima vođenje i kontrolu doprinosa, međutim s toga osnova nije zaposlen niti jedan novi djelatnik u poreznoj upravi. Ali je vrlo interesanto da u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje koji je prestao raditi taj posao su ostali svi uposleni. REGOS za kojega se tvrdi da bi trebao raditi taj posao i da je nešto revolucionarno ima u ovom trenutku 17 zaposlenih i kompletan posao za REGOS obavlja FINA i što je najbitnije sve to plaća državni proračun, a FINA naplaćuje od REGOS-a ne obrazac nego stavku po obrascu. Tako da godišnji iznos obveza REGOS-a prema FINI je preko 100 milijuna kuna. Postavlja se jedno elementarno pitanje. Ako REGOS vodi evidenciju osiguranika za drugi stup mirovinskoga koji u ovom trenutku ima imovinu preko 6 milijardi kuna zar nije logično da drugi stup mirovinskog sam plaća REGOS, jer to je praktički privatno osiguranje. I bilo bi logično da ako REGOS radi posao za njih da ga oni plaćaju, a da država plaća za onaj dio koji obavlja za dio države. Međutim, jučer na I. kongresu malih i srednjih poduzetnika postavilo se pitanje tih silnih obrazaca koje poduzetnici moraju nositi i predavati što poreznoj upravi, što REGOS-u, što FINI i mi smo u proteklih nekoliko mjeseci razgovarali i sa REGOSOM i sa stručnjacima iz Svjetske banke i došli smo do spoznaje da bi bilo najbolje da napravimo jedan zajednički obrazac i za poreznu, koji bi koristili i porezna uprava i REGOS. Dakle pojednostavili bi život poreznim obveznicima, s druge strane pojednostavili bi i pojeftinili bi sustav, a s treće strane što je najbitnije dobili bi točniju i bolju evidenciju o obveznicima uplate mirovinskoga. Dakle, ono što je vrlo bitno napomenuti da se doprinosi obračunavaju za kalendarsku godinu i njihova netočna evidencija i sve ono skupa što se događalo sa tim doprinosima u proteklom razdoblju je između ostaloga i posljedica one 24 milijarde o kojima smo govorili u zadnjih nekoliko godina u ovoj sabornici jako puno. Zbog toga što se nije evidentiralo, nije se vodila naplata, poduzeća su otišla u stečaj, jednostavno je ostala obaveza prema Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje i mislim da bi bila prava katastrofa za Hrvatsku ako nakon ovako uspješne provedene mirovinske reforme ne bi zatvorili ovaj administrativni ciklus koji bi bio prije svega, efikasan, transparentan a i ne ovako skup, jer kažem 100 milijuna godišnje iz državnog proračuna plaćati za evidenciju koju porezna uprava može voditi praktički sa 10% sredstava mislim da je u najmanju ruku neekonomična a s druge strane drugi stup mirovinskoga koji ima u ovom trenutku prihode preko 6 milijardi kuna za svoje potrebe koje REGOS obavlja za njega bilo bi logično da sam plaća te usluge. Ali kažem nije problem ovdje zaposlenika porezne uprave, ovdje je problem, na žalost mi smo prenesli kompletan posao sa jedne institucije koja ima preko 2 tisuće zaposlenih u drugu instituciju, ti zaposleni su ostali tamo i svake godine kad usvajamo financijski plan Hrvatskog zavoda za mirovinsko i Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje najveći dio ide na njihove plaće. Međutim, oni na žalost u ovom trenutku nemaju efektivni posao koji će raditi. To je ono što se u narednom razdoblju mora riješiti i to je ono što se bar jednim dijelom pokušava riješiti izmjenama ovog zakona, jer ponavljam, bila bi šteta da jedna uspješna reforma završi zbog nekakvih administrativnih grešaka loše. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Izvjestitelji odbora. Predsjednik Odbora za financije i državni proračun, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. S obzirom da je ovdje pet zakona koji su klauzalno vezani jedni uz drugih ja neću čitati izvješća svih pet zakona nego jednom rečenicom kazati da je Odbor za financije jednoglasno prihvatio, odnosno predložio Saboru na usvajanje svih pet zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Da li želi izvjestitelj još kojega odbora? Ne želi. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, suradnici. Ja moram izraziti žaljenje što evo u pitanjima koja doslovno se tiču na ovaj ili onaj način svakog građanina u ovoj zemlji, svakog poduzetnika u ovoj zemlji, svake fizičke i pravne i pravne osobe koja ostvaruje neki dohodak razmatramo je u ovaj doista kasni sat, iako mislim da je dobro da objedinjeno razgovaramo jer je riječ doista o materiji koja je jedinstvena i dobro je da imamo paket pa onda imamo mogućnosti da sagledamo. Žao mi je dakle što o tome sad razgovaramo i žao mi je što moj početni, moje početno zadovoljstvo kada sam, mislim da je to bilo u svibnju kada je donijeta odluka da se ide u izmjenu ovih zakona da bi se popravila, zapravo ispravila loša rješenja ili nedovoljna jasna rješenja koja su bila uočena još 2003. godine, što je to moje početno zadovoljstvo pomućeno onime što je zapravo stiglo kao paket. Neću sada pobrajati sve ono što mislim da je dobro napravljeno u ovim zakonima i što je doista, što doista znači napredak u samom sustavu, čitav niz propusta koji su uočeni a ticali su se osiguranja osoba koja nisu ušla u taj sustav a trebala su biti već u samom prvom prijedlogu zakona dobro je što su ovdje, ja neću o tome. S pravom ministar Šuker kaže da je najproblematičniji dio koji se odnosi na odnos Porezne uprave i REGOS. To samo na oko izgleda kao sukob i problem i pitanje dviju institucija u cijelom ovom sustavu. Samo na oko. Taj sukob traje od početka od samoga koncepta mirovinske reforme, od same ideje stvaranja REGOS-a kao jedinstvenog registra osiguranika. Taj sukob je postao sukob činovnika, koji su rekao bih nastojali da temeljnu i osnovnu ideju mirovinske reforme i sam koncept objedinjenog okupljanja, prikupljanja doprinosa dovedu u pitanje. Ni meni se nije bilo lako niti prethodnoj Vladi nositi s problemom i sa tim sukobom. I doista unatoč značajnih i velikih rezultata koji su postignuti uvođenjem RS-obrasca koji je zamijenio 9 drugih obrazaca. Jedina institucija koja nije ušla u taj sustav i koja je pružala meni čudan još uvijek moram reći nejasan otpor je bila Porezna uprava. Očigledno je da prijedlog ovih zakona kojeg danas imamo govori da je priča u tom pogledu barem za neko vrijeme završena i da je Porezna uprava odnijela "pobjedu" i da je zapravo ovo završni napad Porezne uprave na princip objedinjenog prikupljanja koji se već dokazao u praksi. Želim reći da je M5 obrazac od početka ove godine kojega od početka ove godine ne podnosi se od strane poslodavaca, nego se generira u REGOS-u u prošloj godini nije za vjerovati generirano ih je 88%. Isto se to može napraviti i za ID i PK obrazac u Poreznoj upravi, a čime bi se ubrazao onda tok podataka prema Poreznoj upravi, a dobili bi oni na taj način analitiku za poreze, prireze i ne bi morali čekati kraj godine da utvrde da li su podaci dobro obračunati ili ne. Umjesto toga mi čujemo i ovdje se to u obrazloženju ovog Zakona kaže, upravo od strane Porezne uprave, da im ti podaci ne trebaju. Upravo za ne vjerovati. I da se paralelizam u izvještavanju koji je dobro uočen kao problem treba riješiti sužavanjem RS obrasca, a ne njihovom prilagodbom novom toku podataka. Gledajući, dakle ono što se u samom prijedlogu Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja navodi nagovještava potsjećam samo ovaj visoki dom da je napravljen doista giganski značajan iskorak u ozbiljenju jedne vizije, koja ima svoje nekakve i razvojne faze u realizaciju u ostvarenju. Dakle, još jednom napominjem da je do početka primjene ovoga Zakona, da su se pitanja doprinosa bila uređena putem više od 40 zakonskih provedbenih propisa. Sada je to riješeno jednim zakonom. Da smo postigli stabilno financiranje, to navodim u ...obrazloženja u zakonu. Stabilno financiranje osiguranja neovisno o visini naplaćenih doprinosa, jer se razlika između potrebnih i naplaćenih sredstava osigurava na teret ostalih sredstava državnog proračuna, bez zaduživanja u poslovnim bankama. Zatim donijeli smo reformu mirovinskoga sustava, to je sve skupa dovelo i do reforme sustava zdravstvenog osiguranja, osigurali smo nadam se da u obrazloženju to nije kritika, nego priznanje 2,5 milijarde kuna tranzicijskog troška, 25 milijarde kuna, vi znate šta je 2,5 milijarde kuna osigurati i uz to uvećati mirovine itd., što smo napravili. I moram reći da smo normativno uredili sve ovo što vi ovdje dobro navodite. Isto tako, bitno su riješena pitanja od, dakle jedinstvenim propisom reguliranog ubiranja doprinosa. Obuhvaćene su sve isplate fizičkim osobama, ono što nije do sad učinjeno, učinjeno je ovim izmjenama. Obuhvaćena je svaka osoba koja samostalno u obliku zanimanja trajno ostvaruje prihodne djelatnosti. Obveza doprinosa na više osnova za istu osobu itd. da ne nabrajam. Dakle, čitav ovaj komplet zakona je slijedio i pratio ne samo ono što se događalo u reformi mirovinskoga osiguranja kao najkompleksnijeg i najskupljega dijela socijalnog osiguranja, nego i u okviru reforme radnoga zakonodavstva i rekao bih ubili smo nekoliko ili postigli nekoliko ciljeva koje smo htjeli, to je da maksimalno povećamo socijalnu sigurnost ljudi, ali i da država dođe do prihoda i da temeljem, dakle toga svatko ima dobru osnovu za tu svoju buduću socijalnu sigurnost. No, dobra meta rekao bih ovih zakona, ali loš metak koji ne pogađa suštinu stvari. Dobro kažete da se utvrdilo da postoji paralelizam i da se dio poslova obavlja u istodobno više institucija. Nadzor zakonitosti i obračuna naplate, Porezna uprava, HZMO, HZZO. Utvrđivanje doprinosa riješenja porezna uprava HZZO. Evidentiranje HZMO. Za REGOS kad je riječ o doprinosima drugog stupa. Izvješćivanje Porezna uprava REGOS. Ali onda nešto što niste me uspjeli sada uvjeriti gospodine ministre. Kaže se, da je potrebno da Porezna uprava mora imati, kaže se izvornu i vjerodostojnu dokumentaciju o tome da je i kada je nastala obveza za uplatu i da mora imati vlastite podatke. Čini mi se da je zaključak do kojega ste došli ovdje postavili kao premise doveo do potpuno krive konkluzije, kako bi se to reklo u logici, i da smo dobili zakon koji poništava ono što smo dobro napravili u konsolidaciji tokova podataka i da on te podatke dezintegrira, ovaj puta na podatke prvoga i drugoga mirovinskoga osiguranja, s jedne strane, i sve ostale podatke o obveznim doprinosima na nivou obveznika s druge strane, što objektivno gospodine ministre znači korak unatrag. Objektivno korak unatrag. Žao mi je da umjesto, da mi budemo svjetski model. Kako se uspješno integriraju tokovi podataka, doprinosa i poreza, što smo bili, što smo napravili, zašto smo dobili i priznanja iz svijeta u ovom slučaju mi pravimo potpuno nepotrebno po mojemu mišljenju korak unatrag. Rečeno je da se RS obrascem, da se prikupljalju podaci koji se ne koriste, što naravno nije točno. Koriste ih razmjenom podataka sve institucije, osim Porezne uprave koja je uvela dodatne obrasce i od prvog dana je bila protiv ovoga koncepta. Temeljni razlog ne prihvaćanja bio je da RS nije njihov obrazac, a koliko se ja sjećam REGOS je imao prijedlog za riješenje tog problema, tako da RS obrazac bude u vlasništvu dviju institucija, i dakle Porezne uprave i REGOS-a. Zašto je tome tako ja doista nisam mogao dokučiti. Ali drage kolegice i kolege, ako smo imali sustav i sve do sada koji je funkcionirao i koji je doveo do toga da smo osigurali slijedeće rezultate. Na osobnim računima osiguranika, dakle u drugom mirovinskom stupu je 99,18% ukupno uplaćenog novca uz maksimalno poštivanje tajnosti i privatnosti jer se radi o osobnoj imovini svakog osiguranika. Dobro smo postavljeni formalnim, imali smo dakle sustav sa dobro postavljenim formalnim, računskim i logičnim kontrolama pri zaprimanju RS obrazaca. Doprinosi za obvezna osiguranja su točni i obračunani. To je dovelo do veće naplate doprinosa, mogu ovdje dati precizno podatke koji to potvrđuju. Procesi su automatizirani što osigurava dnevnu ažurnost podataka na nivou obveznika i osiguranika. Smanjena je isplata na crno plaća jer svakome osiguraniku je u interesu da mu poslodavac uplati točno obračunati iznos. Formiran je jedinstveni cjeloviti registar osiguranika s podacima vezanim uz obračun plaća, naknada i ostalih primitaka. Ti su podaci vrlo transparentni, procedure automatizirane tako da se iz njih mogu izgenerirati različiti obrasci i izvještaji. Na jednom mjestu osiguranici mogu dobiti potvrdu o ažurnim podacima unesenim u registar. Cjelovito prikupljeni podaci vezani za obračun plaća po osiguranicima kvalitetan su izvor podataka u svrhu statističkih istraživanja na razini države, županije, grada, općine. RS je uspješno zamijenio devet obrazaca HZMO-a. Povezane institucije dobivaju kvalitetne podatke itd., itd. Da zaključim, očigledno je da bi rasprava zahtijevala i nadam se da je raspravljena u stručnim krugovima. Da zaključim ono čemu se kao dojmu ne mogu oteti. Ne mogu se oteti dojmu, gospodine ministre, da su ovaj puta umjesto političara koji trebaju nuditi viziju pobijedili činovnici zbog nekakvog malog interesa institucije. Ne mogu se oteti tom dojmu. Imali smo prilike da u nečemu budemo avangarda i kao da smo nezadovoljni što imamo Janicu Kostelić, čekamo da to napravi Austrija ili ne znam neka druga sportska velesila prije nas. Mi se vraćamo na rješenja koja objektivno znače korak natrag a samo je malo trebalo, cijeli sustav nije završen, treba još puno toga napraviti. Samo je malo toga trebalo i više političke volje. Ja sam siguran da bi Regos koji je istina slažem se s vama prvotno konceptualno bio zamišljen samo za mirovinski za drugi stup. Dakle, nije ovo izlaženje izvan osnovnoga koncepta i modela ali kad smo ga već napravili grijeh je napraviti taj korak natrag. Svi ćemo na ovaj način uvjeren sam izgubiti da bismo možda, možda griješim, možda napamet govorim, zaštitili 600 ili 700 radnih mjesta. A što se tiče troškova koje spominjete pa ne mislim ja gospodine ministre kao što vi ovdje navodite. Naprotiv, ja mislim da je to velika prednost da država autsorsira dio poslova koje može netko drugi za nju obaviti. Nema razloga da mi imamo gigantska ministarstva sa tisućama i tisućama ljudi kad te poslove može obaviti netko tko će na tržištu napraviti za nekoga drugoga nešto. Pa to je prednost što Regos ima 17 zaposlenih, to nije njegov nedostatak. Ali cijena tih poslova je drugo pitanje. To je drugo pitanje. Kolika je cijena tih ljudi u poreznoj upravi koji će raditi na tim poslovima. Nije točno da nije ništa. Svaki taj čovjek i njegov dan nešto košta a iz iskustva znademo šta znači državna uprava a šta znači tvrtka koja radi i koja se potvrđuje na tržištu. To su pitanja koja se, dakle ja sam apsolutno za autsorsing, to moderne države rade. Ja sam bio u južnom Manhatanu vidio privatne zatvore. Državi se ne isplati imati zatvor nego ga dade privatnicima. Zašto mi mislimo da sve baš mora država napraviti? Zašto mislimo da to država mora napraviti? Dakle, to nije minus. Autsorsiranje ovih poslova, korištenje kapaciteta i ljudskih i tehnoloških, informatičkih FINA-e je bio po meni izvanredan potez koji nam je dao startnu prednost u odnosu na one koji to nisu imali i zato je naša mirovinsa reforma bila tako uspješna. U tom smislu niste me uvjerili da smo, da je ovo korak naprijed. Bojim se da smo napravili korak natrag. A filozofija "pleti kotac ko i otac" strah od promjena, strah od tih kvantnih skokova koje imamo prilike napraviti u ovoj zemlji nije pouzdan način da dođemo u poziciju i stanje koje toliko priželjkujemo, da uhvatimo priključak za one s kojima bismo se željeli usporediti. Korektno, ne kažem da nije korektno ali premalo ambiciozno za ono što bismo mi u Hrvatskoj trebali.
Hvala lijepa. Ministar Ivan Šuker. Izvolite!
Hvala lijepa. Ja prije svega zahvaljujem zastupniku Vidoviću na raspravi vrlo korektnoj ali upravo zbog toga bih htio da razjasnimo neke stvari. Upravo ovo što se predlaže ovim zakonom je dogovoreno sa tvorcima mirovinske reforme i dogovoreno sa stručnjacima najvećim Svjetske banke koji su pomagali u mirovinskoj reformi. Dakle, Regos treba voditi individualno i prvi i drugi stup, i treba voditi, zaduživati isplatitelja po drugom stupu. To treba biti briga Regosa. Ne možete poštovani zastupniče tražiti da porezna uprava nema svoj obrazac za preko 30 milijardi kuna proračunskih prihoda. Dakle, u trenutku kad porezni obveznik podnosi izvješće o porezu na dohodak on će podnesti izvješće o svojim ukupnim obvezama u poreznoj upravi i to je jedini dio koji porezna uprava preuzima. Sa postojećim kadrom, dakle onaj referent koji je vodio tog poreznog obveznika do sada sa osnova PD obrasca i ID obrasca on će njega, samo će se taj ID obrazac modificirati, dobit će još jednu poziciju, evidentirat će njegove obaveze s osnova mirovinskog i zdravstvenog a Regos treba voditi. Međutim, imate jedan drugi problem koji nikada nitko nije htio staviti na stol i o njemu raspraviti. To je problem viška uposlenih u FINA-i i problem viška uposlenik u HZMO-u. Na ovakav način kao što Regos radi htjelo se zaposliti jedno i drugo, međutim onda nije trebalo prenositi obvezu na poreznu upravu jer nadzor i kontrola mora imati nekakav dokumenat koji je netko potpisao i podnio da bi mi temeljem tog dokumenta sutra mogli doći u kontrolu i reći vi jeste platili, vi niste platili. Ja ne znam da li ste vi vidjeli karticu jednog poreznog obveznika u poreznoj upravi kad otvorite njegovu prvu stranicu imate sve njegove fiskalne obveze. Dakle, ako hoćete imati ažurni pregled njihovih obaveza s osnova mirovinskog i zdravstvenog ukupno, ne individualno on mora dobiti to na nekakvom obrascu. Ne može čekati nekakav podatak od nekog drugog. Ali Regos i s time smo se u potpunosti složili sa ljudima koji su radili mirovinsku reformu u Hrvatskoj u ovoj funkciji, dakle da vodi individualnu štednju i prvog i drugog stupa za svakog građanina a isto tako da s obzirom da je drugi stup privatni da vodi zaduženje po isplatitelju ukupno za drugi stup to treba raditi Regos. Kako će to Regos organizirati to je njegova stvar, s tim da ovu individualnu štednju za prvi stup što se tiče troškova Regosa će se podmirivati iz državnog proračuna kao što se podmiruje sada. A što se tiče drugog stupa on se treba podmirivati iz onih koji su ušli u taj drugi stup jer kažem nelogično je, govorili smo o tome da financijska policija 39 milijuna da je to strašno puno. A recimo obveze Regosa prošle i ove godine na godišnjoj razini prema FINA-i su preko 100 milijuna kuna. Dakle, nije to korak natrag. Ja mislim da smo napravili. Ja ne kažem da je ovo idealno ali u ovom trenutku se iz razgovora dakle i jedne i druge i treće strane došlo do toga da je u ovom trenutku to najbolje rješenje. Možda za dvije ili tri godine će postojati bolje rješenje, ali s obzirom da govorimo i o velikom broju ljudi gdje se pokazuje jedna osnovica za isplatu a druge su plaće. Dakle i to je problem Hrvatske koji možda neke druge zemlje ne naprave. Dakle dok se tu ne napravi reda ovi podaci moraju dolaziti u poreznu upravu jer ako jedna firma ima 100 ili 200 zaposlenih, ako ona ne uplati 2 ili 3 mjeseca za njih mirovinsko i zdravstveno to onaj referent u poreznoj upravi mora vidjeti. A mora ga vidjeti temeljem jednog obrasca. A zahtjev s druge strane onih koji uplaćuju ove doprinose je bio, i jučer je bilo njih preko 2000 u Lisinskom upravo o tome dajte nam pojednostavite, dajte čim manje obrazaca. Dakle sve ove promjene bez obzira, ja vam moram reći, bilo je otpora s jedne strane od porezne uprave, s druge strane od HZMO¸ s treće strane od Regosa kad smo mi krenuli u sve ove razgovore. Ali ovo je nekakav ajde sad zajednički dogovor što bi trebalo u ovom trenutku ajde bilo najbolje što se može napraviti. Kažem, evo hvala vam još jedanput na raspravi ali ovo sam osjećao potrebu da vam kažem jer ovo je dogovor jednih i drugih koji nisu mogli razgovarati u drugom mjesecu ali su uspjeli se dogovoriti oko nečega i rezultat toga je ovaj prijedlog. Evo hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani ministre, gospodo iz ministarstava, kolegice i kolege, ja neću ulaziti u ovu raspravu koja se do sada vodila u smislu procjene funkcioniranja sustava. Želim vjerovati da je to napravljeno u najboljoj namjeri i da se, da se stvarno čine pozitivni pomaci jedanput ka većoj funkcionalnosti sustava, a drugi put i ka zaštiti određenog broja uposlenih u ovom, i u ministarstvima i u FINA-i. Ja ću se prvenstveno osvrnuti na dva zakona iz ovog paketa a to je Zakon o doprinosima za obvezna osiguranja s obzirom da je objedinjena rasprava i Zakon o mirovinskom osiguranju sa Konačnim prijedlogom zakona. Hrvatska stranka umirovljenika je sa svojim partnerima umirovljeničkim udrugama pročešljala obadva zakona i najprije ću govoriti o Prijedlogu zakona o doprinosima za obvezna osiguranja. Dakle i možemo ovaj Prijedlog zakona procijeniti i ocijeniti da je pristup uređivanju cjelokupne materije bio korektan i konkretan. Cijenimo napore predlagača da olakša naplatu doprinosa, da smanji ionako pretjerano birokratiziranje i da sustav čini jednoznačnim i transparentnim. Međutim ima dva detalja koja nam smetaju da bi ukupna slika o ovom prijedlogu zakona bila još bolja. Naša primjedba usmjerena je ka, je prema članu 28. temeljnog zakona na koji su predložene izmjene i dopune, koji ograničava visinu osnovice za mirovinske doprinose na razinu prosječna plaća puta koeficijent 6 puta 12 mjeseci. To utječe na različitost građana u obvezama uplate doprinosa. Dakle tko ima veću plaću plaća manji doprinos što sam elaborirao kod moje diskusije o Zakonu o porezu na dohodak iako bi mu više odgovarao naziv Zakona o porezu iz dohotka. Govorim onaj prethodni zakon koji smo prije apsolvirali i to vezano uz članak 33. spomenutog zakona. No kako predlagač nije predvidio izmjenu tog članka ne možemo ništa, ništa popraviti amandmanima, ali to ne ometa realizaciju našeg amandmana u Zakonu o porezu na dohodak jer će novac ostati u riznici i biti će doprinos u rješavanju mirovinskih i socijalnih problema. No zato možemo intervenirati u članku 37. ovog prijedloga gdje smo podnjeli amandman kojim tražimo da se u stavku 1. članka 76. zadrži formulacija dosadašnjeg stavka 1. koji utvrđuje eksplicitno da se osiguraniku ne mogu umanjiti prava niti ukinuti u slučaju da obveznik obračunavanja i plaćanja nije obračunao odnosno uplatio ili djelimično uplatio dospjele doprinose sukladno člancima 71., 72., 74. temeljnog zakona. Osiguranik nema obavezu da sam uplaćuje doprinose iz, i na plaću i ostale prihode osim u slučaju da istovremeno u funkciji obveznika što je rijetkost, obzirom da više drugih zakona definira obveznike uplate doprinosa to smatramo da je ovaj naš amandnan ispravan, socijalno i pravno prihvatljiv u funkciji slabijeg u svijetu rada, a doprinosi jednoznačnosti, jednoznačnosti sustava. Što se tiče Zakona o mirovinskom osiguranju isto tako intervenirat ćemo amandmanima. Mislimo da, isto tako da je posao korektno, korektno učinjen i da se radi prvenstveno o tehničkim rješenjima koji poboljšavaju funkcioniranje i eksplicitnije određuju pojedine, pojedine dijelove odnosno pojedine sadržaje u ovom zakonu. Međutim ono što je za nas sporno vezano je uz članak 13. gdje za nas smatramo da nije potrebno uvoditi novi, novi stavak 2. u članku 13. odnosno u članku 13. izmjena i dopuna odnosno u članku 75. temeljnog, temeljnog zakona. Obrazloženje ćemo napisati uz amandman. Što se, također smatramo da u članku, u članku 21. odnosno pardon, u tom istom članku 13., u tom istom članku 13. imamo primjedbu na stav 8. u izmjenama i dopunama dakle u ovom prijedlogu gdje predlažemo da se mijenja taj stav i glasi da plaća ostvarena za godinu u kojoj se ostvaruje pravo na mirovinu uzima se, ne, u prijedlogu je ne uzima se. Uzima se za utvrđivanje vrijednosnih bodova osim ukoliko je to nepovoljnije po osiguranika u kojem slučaju se uzimaju prosječni vrijednosni bodovi iz stavka 6. ovog članka razmjerno stažu osiguranja u toj, u toj godini. Ovim prijedlogom osiguranik stječe povoljnije pravo što je socijalno, socijalno opravdano. I imamo isto tako jednu dilemu. U članku 21. ovog prijedloga radi se o tumačenju, tumačenju međunarodnih ugovora u drugom stupnju gdje smatramo da bi ipak trebalo reći koje je to vijeće ili koja je to posebna ustrojstvena jedinica u središnoj ustrojstvenoj jedinici zavoda koja daje tumačenje u drugom, drugom stupnju žalbe. Mislim da je ovo toliko puno riječi da bi se nešto nedefinirano reklo da nam ne može biti prihvatljivo pa molim predlagače. Mi stvarno nismo imali ni, nismo imali toliko mašte da kažemo koji bi naziv dali toj, toj, tom tijelu pa molim da vi koji imate više iskustva upotrijebite jedan praktičniji naziv od ovoga što, što ovdje piše. I naravno da imamo i jedan amandman na članak 31. S obzirom da naravno da nam treba kad ovo usvojimo a nadam se da hoćemo, da nam treba pročišćeni tekst Zakona o mirovinskom osiguranju, ali treba odrediti jedan primjeren rok i tu imamo isto tako amandman, a podsjećam da smo i ove godine već mijenjali Zakon o mirovinskom osiguranju i da je, su te promjene isto tako imale obavezu, obavezu izdavanja, utvrđivanja i izdavanja pročišćenog teksta zakona. To bi praktički bilo sve od Hrvatske stranke umirovljenika. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Šime Prtenjača, Klub zastupnika HDZ-a.
Gospodine presjedniče koolegice i kolege. Ja sam pripremio izvješće za svaki od zakona ovih 5 koji tu stoje. NO čujem kolege viču hoćemo revoluciju pa ne znam na što se odnosi, ako treba revoluciju u govoru ja ću to probati to vrlo kratko obrazložiti u ovom svom obraćanju.ž Naime jer predlagatelj je već iznio osnovne tehničke karakteristike ovih 5 zakona koji su obuvhaćeni ovdje. ja sam u jednoj rečenici kazao daje Odbor za financije podržao tih 5 zakona. A sada nakon što su prošli i odbori i između današnje rasprave bilo i nešto amadmana i usuglašavanja, tako da očekujem da će se još neki detalji oko toga razrješiti, da nije potrebno sada večeras još jedanputa to elaborirati. I zato dopustite samo da kažem nekoliko rečenica o svih 5 zakona. Uočeno je da do sada ovo područje je u nadležnosti nekoliko ministarstva i nekoliko državnih instutucija. To je zapravo jedan od temeljnih razloga zašto je trebalo pristupiti ovoj recimo reorganizaciji. A u okviru toga se bitnije ne zadire u prava svih onih koji su obveznici tih obveznih osiguranjal Stoga evo samo nekoliko ilustrativnjh primjera d arecimo u nadzoru svih tih podatka, obračuna i naplate sudjeluje porezna uprava, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Isto tako da kod utvrđivanja doprinosa rješenjima ili poreska uprava ili Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Treće je da evidnetiranje isto tako u području HZMOa REgosa, u drugom stupnju porezne uprave i tako dalje. I četvrto da u izvještavanju sudjeluju i porezna uprava i REgos. Iz toga proizlazi naravno da je kauzalno potrebno regulirati odredbe koje se vezane dakle jedne uz drugu, iz poodručja Zakona o mirovinskom osiguranju koji je nastavno vezano za izmejne i dopune ovoga zakona o obveznim doprinosima. Zakona i prikupljanju podataka osiguranicima i tako dalje. Zakonom o obveznm dobrovoljnim mirovinsim fondovima i Zakonu o zdravstvenom osiguranju. Evo to je područje koje treba regulirati u ovih 5 zakona i naravno ovdje se postavljaju mnoge dvojbe dali je moglo mnogo toga i dali se još uvijek može bolje od toga. SAda se uočavaju nedostaci, ne možda ne vide dovoljno ona krajnja rješenja. Ali činjenica je da onom tabelarnom prikazu naravno kada vidimo tko su nositelji obveznici stope i sve ono što prozlazi iz toga. U krajnjem tablalarnom pregledu vidimo da zapravo sve ovo zajedno će koštati manje obveznike ukupno manej obveznike nego što je to danas. S te strane se može prihvatiti. Isto tako s ove strane u podjeli novoj poodjeli nadležnosti držimo da bi se moglo postići postulat ja bih dopustite u svojoj reinterpretaciji kazato tri pe. Pojednostavljenje, pojefinjenje, i poboljšanje. To je sasvma dovoljan razlog da se ovih 5 zakona prihvati, ovako kako je predloženo. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik DRagutin Lesar Klub zastupnika HNSa, PGSa. Nema ga, nema riječi. Poštovani zastupnik Željko Pecek klub zastupnika HSSa.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana gospodo iz ministarstva. Ova jputa bih nešto rekao pohvalno o potezu koje je povuklo Ministarstvo financija. A u vezi doprinosa z aobvezna osiguranja mirovinska i zdravstvena. Moram se malo posipati pepelom kao član bivše Vlade jer smo mi nespretno formulirali pa čak i poslali uplatnice ako preciznije kažemo az one koji dopusnki obavjalju obrt ili slobodno zanimanje ili to rade uz mirovinu. Pa su te uplatnice bile aktualne koncem 2003. godine. Doduše to smo ispravili i uredbom koja je isto donjeta koncem prošle godine i sada se ta uredba pretače u zakonsko rješnje. GDje zapravo oni koji kao dopusko djelatnost obavljaj obrt ili slobodno zanimanje, uz rad ili su u mirovini. Plaćaju puno niće obvezne doprinose za mirovisnko i zdravstveno osiguranje. Ovdje je procjena predlagatelja da je to gubitak za državni proračun oko 157 milijuna kuna. Istovremeno u nekim dnevnim listovima čitamo kako zapravo ukupno obrnici plaćaju 80 tak milijona kuna u državni proračun kroz svoje aktivnosti. A vjerojatno bi bilo pošteno pokušati to u najmanju ruku demantirati jer radi se o stotinjak tisuća obrtniak i 150 tisuća zaposlenih kod njij koji očito imaju puno veće značenje kako za državni proračun tako i za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Međutim tu bi se moglo učinti još nešto dodatno, pa ja bih upravo i zamolio da predlagatelj kroz vlastite amandmane razmotri mogućnost kako bi obrtnicima i omogučio da u slučaju da budu neuzaposleni kao i svi ostali da mogu koristiti prava koja ih p ripadaju iz zavoda za zapošljavanje. Tu ima jedna nelogičnost ukoliko obrtnik zatvori obrt njegov radnik ima pravo na pomoć sa zavoda a on kao nositelj posla nema. Naravno mora se ut naglasiti da nema pravo isključito zbog toga što ne plaća dopirnos, ali ja imam ovdje prijedlog komore gdj eoni predlažu da ukoliko obrtnik želi odabrati tu varijantu da se ugradi mogućnost da on po vlastitoj odluci postane obveznik doprinosa za zapošljavnje naranvo u tom slučaju ukoliko zatvori obrt ili na neki drugi način ostane bez prihoda može korisitti te mogućnosti kao i svi ostali zaposleni u Republici Hrvaskoj. To je jedna nelogičnost. DRuga između vlasnka obrtničke radnje i radnika u obrtu se također događa ukoliko se obračunava staž osiguranja sa povećanim trajanjem. Naime radnik ima to pravo i obrtnik za njega uplaćuje ali ukoliko oni rade u istoj obrtničkoj radionici zbog zaknskih odredbi to isto za sebe ne može plaćati obrtnik ako nositelj posla. to su zapravo jedne nelogičnosti koje bi se mogle popraviti, tako da se omogući i obrtniku kao poduzetniku zapravo da uplaćuje staž osiguranja sa povećanim trajanjem. I ono zapravo što i dalje ostaje otvoreno što i dalje ostaje neizrečeno do kraja bez obzira na nižu osnovicu oni koji rade nešto dodatno ili su u penziji, plaćaju i mirovijsko i zdravstveno osigurannje. Kod mirovinskog osiguranja im se nešto događa povećava se osnovica, i očito mogu nešto pozitivno polučiti kod svoje mirovione. Međutim za one koji plaćaju po dvije osnove zdravstveno osiguranje, radeći u nekoj firmi kao radnik i kroz obrt kao dopunski djelatnost, ne ostvaruju nikakva prava. Nelogilčno je da netko uplaćuje tisuče kuna u proračunske fondove, odnosno fondove miroviskkog bolje rečeno ovdje zdravstvenog osiguranja, a unatoč plaćanju dvostrukog doprinosa nema nikakva dodatna prava. Dali bi to baš tako moralo biti i dali je to do kraja logično nisam siguran. Završno jedna velika nelogičnost je između upravo zakona o porezu na dobit i na dohodak. Jer ja ukoliko radim u firmi plaćam doprinose, i poreze na svoju plaću istovremeno imam drugu firmu mogu svu dobit izvuči iz firme i isplatiti je sebi. Međutim ukoliko radim to kao obrtnik i isto želim postupiti sa dohotkom naravno čeka me obavezno plaćanje ovih doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje koji su manji, ali zapravo isto postoje i to je jedan zapravo neravnopravan položaj koji je ovdje u članku 95. između onih koji se bave poduzetništvom u okviru Zakona poreza na dobit i u okviru Zakona o porezu na dohodak. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. NIje nazočan. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Katarina Fuček. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Nema ga. Dijeli sudbinu dvije prethodne zastupnice. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Gospodine predsjedniče, ja ću biti vrlo kratak, jer sve je rečeno i u uvodnom nastupu predlagatelja, kao i u ovim raspravama koje su dosad provedene. Zapravo ja sam se javio samo o Zakonu o izmjenama i dopunama zakona o zdravstvenom osiguranju. No, budući da u našem zakonu o zdravstvenom osiguranju svi članci zakona koji se odnose na prikupljanje doprinosa su sada u ovom zakonu jedinstvenom zakonu o doprinosima za obavezna osiguranja i to je zapravo ta jedina razlika u našem zakonu pa nema potrebe to sad posebno ponavljati. Jedino što bih predlagatelju sugerirao je da se poveže sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje, jer smo mi nedavno uveli jedinstveni broj osiguranika. Dakle, više neće biti da se svaka promjena poslodavca promjena i zdravstvene iskaznice nego će taj broj osiguranika ga pratiti bez obzira na promjenu poslodavca. Prema tome, to će biti korisni podatak koji će i poreznoj upravi i ovom praktički primjeni Zakona o obveznim osiguranjima vjerovatno koristiti. Mislim zbog informatičke obrade i tako dalje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. POštovana zastupnica Karmela Caparin. Povlači. Eto, iscrpili smo listu govornica i govornika. Ministar financija Ivan Šuker završni kratki osvrt.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dame i gospodo, ja vam se svima zahvaljujem na rasprvi. Možda je je ova zadnja rasprava o ovim zakonima pokazala kako možemo u korist da nešto dobro napravimo i kvalitetno raspravljati. Evo, možda je to budući putokaz za suradnju. Dakle, iskreno stvarno svima na raspravi. Ja mislim da smo napravili jedan korak naprijed. Međutim, ovo je jedna tema koja zahtijeva stalnu doradu i evo. Ministarstvo koji je nosioc ovog posla je otvoreno za svaku dobru sugestiju i dobar prijedlog. Hvala jedanput još lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o svih ovih pet prijedloga zakona. Imamo samo još jednu kratku točkicu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja, prijedlog zakona br. 205 Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika.
Gospodine predsjedniče
Imate amandman 2., imate amandman 1. Odbor za zakonodavstvo na članak 58.
Ne, ja imam amandman broj 1. Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika.
Ne, ministre. Kažem vam, amandman 1. Odbora za zakonodavstvo na članak 58.
Ispričavam se gospodine predsjedniče. Prihvača se ovaj amandman Odbora za zakonodavstvo.
Da. Amandman 2. na članak 59.?
Odbora za zakonodavstvo se također prihvača.
Hvala. I jedan i drugi amandman postaju sastavni dijelovi zakona. Imamo amandman Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika.
Amandman se ne prihvača iz razloga što Zakon o doprinosima za obvezna osiguranja uređuje vrste doprinosa obveznika doprinosa, obveznika obračunavanje doprinosa, obveznika plaćanja doprinosa, osnovicu i stopu za obračun, način utvrđivanje i obveze i rokove za uplatu te druga pitanja vezano uz plaćanje doprinosa za obvezna osiguranja. Sva pitanja vezana uz prava osiguranja po osnovi obveznih osiguranja određena su osnovnim propisima i svaki od grana socijalnih osiguranja mirovinskog, zdravstvenog i zapošljavanja pa se predlaže brisanje sadašnjih odredbi iz članka 76. Zakona kojim se utvrđuju prava u slučaju kada doprinosu nisu uplaćena. I to je razlog zašto se ne može prihvatiti ovaj amandman.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 71 glas za, 5 suzdržanih i 2 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. - Prijedlog izmjena i dopuna financijskog plana Hrvatskih auto-cesta za 2004. godinu Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za financije državni proračun, pomorstvo, promet i vezei kad je ministar financija Ivan Šuker tu, izvolite ministre.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Vrlo kratko. Na prijedlog Hrvatskih auto-cesta zbog povećanog prihoda od cestarina i zbog povećanih ostalih prihoda predlaže se da se financijski plan poveća za, zapravo na prihodovnoj strani ukupno za 206 milijuna kuna, a isto toliko da se poveća i rashodovna strana. S obzirom da je Hrvtski sabor nadležan za utvrđivanje financijskog plana i s obzirom da nema potrebe za rebalansom proračuna, smatram da je trebalo predložiti Hrvatskom saboru da usvoji ovaj prijedlog financijskog plana, tako da bi Hrvatske auto-ceste mogle upotrijebiti ovih 206 milijuna do kraja godine.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Ne žele. Otvaram raspravu. NItko se nije prijavio ni javio. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici. Sutra bi počeli sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima, točka 16. dnevnog reda. Onda točka 29. Konačni prijedlog zakona o uzimanju i presađivanju dijelova ljudskog tijela u svrhu liječenja, pa točka 30. Prijedlog zakona o genetski modificiranim organizmima i Konačni prijedlog zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom arhivu Domovinskoga rata. Za ova dva dana smo raspravili 30, 27, pa tako oko 30-ak točaka dnevnog reda. Hvala lijepo. Prekidam sjednicu. Nastvak dakle sutra u 9,30. Laku noć. Prijedlog izmjena i dopuna fianncijskog plana Hrvatskih autocesta za 2004. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno članku 24. Zakona o proračunu dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na izmjene i dopune financijskog plana za 2004. Hrvatskih autocesta. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 1 suzdržanim donjega predložena Odluka.