Dame i gospodo poslanici, poštovani gosti, otvaram 8. sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Na sjednicu su pozvani naši redovni gosti: predsjedavajući i članovi Predsjedništva BiH, predsjedavajući i članovi Vijeća ministara BiH, predstavnici međunarodnih organizacija i ambasada u BiH koji redovno prate rad našega doma, predstavnici određenih nevladinih organizacija. Srdačno pozdravljam sve prisutne poslanike i goste. Prema informaciji službe sjednici je prisutno 36 poslanika. Konstatiram da sjednica ima kvorum za rad i odlučivanje. Kad je riječ o izmjenama i dopunama dnevnog reda, želim vas upoznati da smo s dnevnog reda skinuli tačku 13. Izvještaj o realiziranim dozvolama za promet oružja, vojne opreme i proizvoda dvojne namjene za 2008. Tačku 14. Izvještaj o izdatim dozvolama za promet oružja, vojne opreme i proizvoda dvojne namjene za 2009. godinu. Tačku 15. Informacija o rješavanju viškova naoružanja, municije i minskoeksplozivnih sredstava Oružanih snaga BiH. Ove tri tačke smo skinuli s dnevnog reda na prijedlog Kolegija Doma u proširenom sastavu, s obzirom da se radi o materijalima koji su u parlamentarnu proceduru stigli prije godinu dana i na koje je svoje mišljenje dala Zajednička komisija za odbranu i sigurnost BiH starog saziva. Materijali će se uputiti Zajedničkoj komisiji ovog saziva kako bi dala svoje mišljenje o njima. Skinuli smo i tačku 16. Informacija o stanju javne zaduženosti BiH na dan 31.12.2010., s obzirom da je Komisija za finansije i budžet tražila od Kolegija Doma da Informaciju skine s dnevnog reda, jer je obimna i zahtijeva posebnu pažnju i raspravu. Dopunili smo tačku 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu BiH s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku, koje je negativno drugi put. 2 Otvaram raspravu o predloženom dnevnom redu. U okviru rasprave o dnevnom redu za diskusiju se prijavila Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Mene zanima da li je ovdje prisutan predsjedavajući Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, s obzirom da smo na prošloj sjednici usvojili zaključak da se traži njegovo prisustvo povodom rasprave o Izvještaju o radu Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. I interesuje me ako stručna služba može da nam kaže da li je on tu i da li je obaviješten da dođe? Hvala.
Podsjećam da je ovo rasprava o dnevnom redu današnje sjednice; da li je neko prisutan ili nije, bilo je do sada prakse, to želim reći, dakle da neko ne prisustvuje na početku sjednice ali do vremena otvaranja te tačke dnevnog reda da se i pojavi. Što se tiče poziva, oni su uredno pozvani u skladu sa našim zaključcima sa prethodne sjednice.
Ukoliko on nije tu, onda mi tražimo skidanje tačke dnevnog reda. [[zajednička diskusija]] Uredu prihvatam, ali...
Prijedlog je, dakle mislim da smo svi poslanici bili na istom fonu kada je to u pitanju, dakle da sačekamo tu tačku dnevnog reda ako ne bude na toj tački dnevnog reda, nije problem da opet donesemo sličan zaključak. S obzirom da je ovaj prijedlog prihvaćen, konstatiram da nema više prijavljenih za raspravu o dnevnom redu i konstatiram da 8. sjednica Doma ima sljedeći 1. Usvajanje Zapisnika 7. sjednice Predstavničkog doma; 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobivene odgovore, b) Nova poslanička pitanja; 3 3. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-5-6010, od 26.10.2010. (prvo čitanje); 4. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ličnoj karti državljana Bosne i Hercegovine, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-7-111, od 3. 2. 2011. (prvo čitanje); 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, predlagač Vijeće ministara BiH, s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku, zakon broj 01,02-02-7-5910, od 19. 10. 2010. (prvo čitanje); 6. Godišnja platforma o obavještajno-sigurnosnoj politici, predlagač Predsjedništvo BiH, broj 01,02-04-24411, od 21. 3. 2011.; 7. Izvještaj o radu Vijeća ministara BiH za 2010. godinu, materijal broj 01,02-50-19-23911, od 18. 3. 2011.; 8. Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH za 2010. godinu, materijal broj 01,02,011,021-08-38411, od 20. 5. 2011. (odgoĎena rasprava na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011.); 9. Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu, materijal 01,02-50-19-35211, od 4. 5. 2011. (odgoĎeno izjašnjavanje na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011.); 10. Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu, materijal broj 01,02-50-19-24811, od 22. 3. 2011. (takoĎer odgoĎeno izjašnjavanje na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011.); 11. Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010., materijal broj 03-50-19-318-111, od 4. 5. 2011. (odgoĎeno izjašnjavanje na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011.); 12. Izvještaj o realizaciji mjera za poboljšanje uslova poslovanja u poljoprivrednoj proizvodnji i prehrambenoj industriji Bosne i Hercegovine, materijal Vijeća ministara BiH, broj 01,02-28- 68-110, od 24. 12. 2010.; 13. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Informaciji o radu Tužilaštva BiH za 2010., materijal broj 012-09-48311, od 2. 6. 2011.; 14. Prijedlog zaključka o formiranju Interresorne radne grupe za pripremu prijedloga izmjena i dopuna Izbornog zakona BiH, Zakona o finansiranju političkih stranaka i Zakona o sukobu interesa u institucijama vlasti Bosne i Hercegovine; 15. Prijedlog zaključka o osnivanju Privremene zajedničke komisije oba doma Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine za provoĎenje procedure imenovanja jednog predstavnika akademske zajednice u Komisiju za izbor i praćenje rada Agencije za prevenciju korupcije i koordinaciju borbe protiv korupcije; 16. Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o dopuni Zakona o upotrebi i zaštiti naziva Bosne i Hercegovine; 17. Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o registraciji pravnih lica koja osnivaju institucije Bosne i Hercegovine; 18. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Kabineta ministara Ukrajine o uslovima uzajamnih putovanja državljana; 19. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Bosne i Hercegovine i Kraljevine Belgije o plaćenom radu izdržavanih članova porodice diplomatskog i konzularnog osoblja; 4 20. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Narodne Demokratske Republike Alžir o ukidanju viza za nosioce diplomatskih pasoša; 21. Davanje saglasnosti za ratificiranje Evropske konvencije o krajoliku, Firenca, 20.10.2000.; 22. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o kulturnoj saradnji izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Rumunije; 23. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Malezije o saradnji u oblasti kulture; 24. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Crne Gore o graničnim prelazima za meĎunarodni saobraćaj; 25. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Srbije o policijskoj saradnji; 26. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Hrvatske o policijskoj saradnji u borbi protiv prekograničnog kriminala; 27. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Crne Gore o graničnim prelazima za pogranični saobraćaj; 28. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Srbije o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa; 29. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o finansiranju izmeĎu Bosne i Hercegovine i Evropske komisije koji se odnosi na Državni program (II. dio) za 2009. godinu u okviru Instrumenta za pretpristupnu pomoć; 30. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o saradnji u oblasti odbrane izmeĎu Vijeća ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Crne Gore; 31. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Savezne Republike Njemačke o finansijskoj saradnji u 2009. godini; 32. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o zajmu izmeĎu Bosne i Hercegovine i OPEK Fonda za meĎunarodni razvoj – Projekat stambene obnove; 33. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o kreditu izmeĎu Bosne i Hercegovine, koju zastupa Ministarstvo finansija i trezora BiH, i UniCredit Bank Austria AG – Finansiranje projekta nabavka opreme i pružanje usluga za dvije bolnice u Sarajevu; 34. Davanje saglasnosti za ratificiranje Finansijskog sporazuma izmeĎu Bosne i Hercegovine i Komisije Evropskih zajednica koji se odnosi na državni program (I. dio) za 2008. godinu u skladu s Instrumentom za pretpristupnu pomoć. Prelazimo na prvu tačku dnevnog reda Ad. 1. Usvajanje Zapisnika 7. sjednice Predstavničkog doma
Gospodine predsjedavajući i gospodo zamjenici, uvažene dame i gospodo, ja bih zamolila da se u Zapisniku 7. sjednice dostavljenom svima nama ispravi netačan navod mog zahtjeva za zaključak, vezano za tačku dnevnog reda 24. Dakle, u Zapisniku stoji:' Predlažem da se usvoji Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi u 2010. godini.' U dokumentu zaključka koji sam ja dostavila jasno je vidljivo da je situacija dijametralno suprotna, mala riječ ali velika razlika, ja predlažem da se ne usvoji Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi u 2010. godini. Hvala vam lijepa.
S obzirom da nema više prijavljenih kada je riječ o Zapisniku 7. sjednice Predstavničkog doma, zaključujem raspravu u okviru prve tačke dnevnog reda. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda: Ad. 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobivene odgovore Do današnje sjednice odgovor na postavljeno pitanje su dobili: Dušanka Majkić od visokog predstavnika za BiH, na pitanje postavljeno na 3. sjednici Doma; Slavko Jovičić od RTV BiH, na pitanje postavljeno na 5. sjednici Doma; Aleksandra Pandurević od Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH, na pitanje postavljeno na 5. sjednici Doma; Nermin Purić od Regulatorne agencije za komunikacije BiH, na pitanje postavljeno na 5. sjednici Doma; Nermina Zaimović-Uzunović od Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta, na pitanje postavljeno na 5. sjednici Doma; Lazar Prodanović od Ministarstva pravde BiH, na pitanje postavljeno na 7. sjednici Doma; Zijad Jagodić od Direkcije za civilno zrakoplovstvo BiH, na pitanje postavljeno na 7. sjednici Doma i Denis Bećirović od Ministarstva odbrane, na pitanje postavljeno na 7. sjednici Doma. Prvo pitam ima li komentara na dobivene odgovore. Nema, niko se nije prijavio, ili imamo komentare na dobivene odgovore? Prva se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, želim da kažem da sam odgovor visokog predstavnika jutros dobila, da sam ga vidjela, ali nisam uspjela da ga analiziram, tako da ostavljam izjašnjavanje o odgovoru za sljedeću sjednicu. 6
Sljedeći za diskusiju se prijavio Mirsad Đugum.
Gospodo predsjedavajući, kolegice...
Jel' ovo isto komentar na dobiveni odgovor?
Ustvari jedno pitanje: da li je...
Novo poslaničko pitanje?
Ne, nego ... da li odgovor na postavljeno pitanje na 5. sjednici koje je postavio Emir Kabil je došao u klub i vjerovatno poslanicima, al' nije pročitan ovdje, tako da bi imali komentar na ovo pitanje, ili ćemo ostaviti za sljedeću sjednicu kada se nađe na listingu Kolegija. Zato danas nije pročitano da je došao odgovor na ovo pitanje.
Ja mislim, ako nije pročitano, to je tehnička greška. Ako već imate spreman komentar na dobiveni odgovor, mislim da nije problem dati odmah, ako želite.
E, hvala. Ovde je jedan komentar na pitanje koje je postavljeno oko fiskalizacije u javnom i privatnom sektoru na 5. sjednici Parlamentarne skupštine BiH. U odgovoru koji smo dobili od ministra finansija u jednom dijelu stoji: 'Ova djelatnost javnih zdravstvenih ustanova, znači ne postoji obaveza evidentiranja prometa putem fiskalnih uređaja, jer za osigurana lica nije utvrđena cijena zdravstvenih usluga, pa se tako i finansiranje zdravstvenih usluga ne vrši po osnovu cjenovnika nego paušalno.' Ovaj odgovor je apsolutno neadekvatan i mislim da ministarstvo i vlada su zaboravili desetine hiljada ljudi koji nemaju apsolutno zdravstveno osiguranje. Nemam podatke da se vlada pobrinula da zdravstveno osiguranje imaju osobe koje su na čekanju, vode se kao u radnom odnosu ali su na čekanju, ili osobe za koje se ne uplaćuje zdravstveno osiguranje. I jedna i druga kategorija moraju platiti zdravstveno osiguranje kada odu i u dom zdravlja i u bolnicu. Neshvatljivo je da od vlade dobijemo odgovor da ne postoje cjenovnici. Cjenovnici za zdravstvene usluge postoje i u domovima zdravlja i u bolnicama. Zar svako od nas nije platio Uvjerenje za zdravstveno osiguranje, Uvjerenje za polaganje vozačkog ispita, sistematske preglede i to je sve što se plaća i u javnim zdravstvenim ustanovama. Medicina se rada finansira sa 50 ili 60% od Zavoda zdravstvenog osiguranja, a ostalo ide na slobodno tržište. Isto tako i druge javne ustanove. 7 Iz svega ovoga proizilazi da promet, i to značajan promet, imaju i zdravstvene ustanove u javnome sektoru, a zbog ovakvog odgovora, zato što se mislilo samo na osigurane osobe a ne na druge kategorije koje su znatno ugrožene, postavljam pitanje: 'Koliko je zdravstveno neosiguranih osoba na području Federacije i RS-a? Koliko osoba nema zdravstveno osiguranje jer su na čekanju? Koliko osoba nema zdravstveno osiguranje jer se za njih ne uplaćuju doprinosi za penziono i zdravstveno osiguranje? I na osnovu čega je donesena odluka da se izuzme javni sektor iz fiskalizacije, iako je zakonom iz '97. godine jasno da su privatni i javni sektor u istoj ravni, a ponukan posebno jednim dijelom odgovora koji se nalazi u odgovoru ministra, gdje kaže – obzirom da i rješavanje sistemske neravnopravnosti između javnog i privatnog zdravstvenog sektora ukoliko ono uopšte postoji.'
Kolega Đugum, vrijeme je isteklo.
E to je sve.
Zahvaljujem. Ja samo da bismo se potpuno razumjeli: je li ovo bio odgovor koji je dostavljen Vama ili gospodinu Kabilu? ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Svima, je li, u klubu, Vi ste u ime kluba to i postavili. Uredu. Komentar na dobiveni odgovor: poslanik Lazar Prodanović. Izvolite. A nakon toga otvaramo nova poslanička pitanja.
Gospodine predsjedavajući, pročitali ste da sam dobio odgovor od Ministarstva pravde. U mojim materijalima nemam taj odgovor, ne mogu ga komentarisati, molim vas da to pravo zadržim za narednu sjednicu. Hvala vam.
Prelazimo na b) Nova poslanička pitanja. Riječ ima Saša Magazinović. Izvolite. 8
Poštovani predsjedavajući, zamjenici predsjedavajućeg, kolegice i kolege, sve vas pozdravljam. Ja imam jednu poslaničku inicijativu. Google map, trenutno najviše korišteni servis za pretraživanje mapa u svijetu, preko web stranice Google map moguće je satelitski ili kartografski gledati gotovo sve svjetske države do te mjere detaljno da i u malim mjestima možete vidjeti plan ulica, značajnije objekte itd. Takođe, većina navigacijskih sistema se upravo nastavlja na Google map kao svoju osnovnu platformu, a ono što je jednako važno je činjenica da turisti umnogome koriste ovaj servis pri planiranju putovanja ili u toku samog boravka u mjestima koja posjećuju. Zbog čega sam ovo sve rekao? Zbog toga što je zaista zabrinjavajuća činjenica da je, prema informacijama koje se mogu naći na internetu, a koje možete i sami provjeriti – BiH jedina zemlja u Evropi koja nema ucrtane i, kako informatičari kažu, otključane mape gradova u BiH, dok, ako gledamo u svjetskim razmjerama, uz BiH samo još Sjeverna Koreja nije prisutna na ovom velikom svjetskom atlasu. Za Sjevernu Koreju možemo pretpostaviti zašto nije tu prisutna, ali objašnjenje za BiH što tražim u okviru ovog poslaničkog pitanja, odnosno inicijative, mislim da nema potrebe dalje objašnjavati šta to znači za imidž BiH ili kakve su reakcije potencijalnih turista koji planiraju put u BiH, pa to pokušaju ostvariti na uobičajen način kako to čine. Neformalne grupe mladih ljudi iz Banja Luke i Sarajeva su pokušale inicirati prema kompaniji Google rješavanje ovog pitanja. Postoje neka obećanja, međutim ja iniciram da se u čitavu tu priču uključi nadležno ministarstvo kontaktirajući kompaniju Google ili na drugi način koji smatraju korisnim kako bi se na svjetski poznatom servisu pojavile i mape unutar BiH. I pored toga tražim informaciju o postupanju nadležnog ministarstva po ovoj inicijativi. Hvala vam.
Riječ ima Dušanka Majkić.
Moje pitanje je upućeno Ministarstvu odbrane. U skladu sa članom 151. Poslovnika Predstavničkog doma upućujem sljedeća pitanja: '1. Da li su, kada i na koji način Ministarstvo odbrane BiH i Zajednički štab upoznati sa informacijama nadležnih službi o neispravnosti helikoptera koji su došli sa remonta iz Ukrajine - Ikara? 2. Da li su i kada Ministarstvo odbrane i Zajednički štab formirali stručnu komisiju radi ispitivanja navoda supervizora i tehničkih inspektora o uočenim neispravnostima nakon završetka remonta i kakvi su ti nalazi? Staviti mi na uvid izvještaj komisije. 3. Koji je zakonski osnov kažnjavanja pukovnika Predraga Planinčića i zastavnika Duška Mrđe koji su zbog objavljenog teksta u dnevnim novinama "Glas Srpske", od 6.9.2010. godine, kažnjeni najstrožijom kaznom, petomjesečnim umanjenjem plate od 21%, i pored nalaza istražnog tima Vojne policije, što je kasnije potvrdilo i Tužilaštvo BiH i Okružno tužilaštvo u Banja Luci, a da 9 ne postoje nikakvi dokazi o njihovoj odgovornosti? Čime pravdate očitu diskreditaciju srpskih oficira od strane Oružanih snaga BiH? 4. Zašto major Jelisaveta Kockar, doktor vazduhoplovne medicine, shodno Pravilniku o vojnim letačima i formacijskom mjestu – do danas nije ostvarila pravo na letački dodatak? Ko i sa kakvim namjerama u Oružanim snagama BiH provodi klasičan mobing nad imenovanom? Čime pravdate diskreditaciju najstručnijih srpskih kadrova?' Hvala.
Riječ ima Mirsad Mešić. Izvolite.
Dame i gospodo, ja upućujem pismo, odnosno tri pitanja Direkciji za civilno zrakoplovstvo BiH. Prvo pitanje se odnosi na 'rokove i termine uspostavljanja zračne kontrole, radarske kontrole bosanskohercegovačkog neba'. Drugo je: 'Da li je oprema koja se ugovara ili koja je nabavljena kompatibilna sa opremom republika Srbije i Hrvatske?' I konačno, treće pitanje je: 'Koje su smetnje za normalno funkcioniranje Agencije za pružanje usluga u zračnom prometu BiH?' Naravno, insistiram na pismenom odgovoru.
Hvala. Riječ ima Drago Kalabić. Izvolite.
Zahvaljujem. Moje pitanje je upućeno ministru finansija i odnosi se na informaciju koju uporno tražimo ali je ne dobijemo, pa smo prinuđeni da u formi poslaničkog pitanja zatražimo tu informaciju: 'Koliko novca je plaćeno za prostor koji je kupljen za potrebe „Službenog glasnika BiH“, koliki je to iznos po metru kvadratnom? Koliko novca je plaćeno za kupovinu prostora u Mostaru za potrebe Vijeća ministara, te koliki je to iznos po metru kvadratnom?'
Riječ ima Lazar Prodanović. Izvolite. 10
Gospodine predsjedavajući, moje pitanje upućujem Ministarstvu finansija: 'Zanima me koliki je iznos plaćenih kamata u 2010. i 2011. godini po osnovu neangažovanih sredstava po odobrenim kreditima, o kojim projektima se radi i kolika su sredstva kreditna ..., dakle kojima je produžen datum zatvaranja, odnosno koja nisu povučena po osnovu odobrenih ugovora u prethodnom periodu?' Hvala vam.
Hvala. Ja također imam nekoliko pitanja. Prvo pitanje: 'Okvirni zakon o visokom obrazovanju u BiH u članu 60. stav (1) kaže da je obaveza visokoškolskih ustanova da usklade svoje statute sa ovim zakonom u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu spomenutog zakona. Pitanje glasi: Ko vrši kontrolu usaglašavanja i šta će se preduzeti za one univerzitete ili nivoe vlasti ako nisu izvršili usaglašavanje zakona?' Pitanje postavljam Ministarstvu civilnih poslova BiH i odgovor tražim u pisanom obliku. Drugo pitanje: 'Umjetnička galerija BiH je jedna od najstarijih bosanskohercegovačkih institucija koja se bavi likovnom umjetnošću. Osnovana je 1946. godine. Umjetnička galerija BiH se saopštenjem obratila bosanskohercegovačkoj javnosti u kojem se navodi - Situacija u kojoj se Umjetnička galerija BiH nalazi proteklih 15 godina, koja je kulminirala zadnjih mjeseci, primorala nas je da donesemo odluku da je od 1. septembra 2011. godine zatvorena za javnost. Dakle, u vezi s tim postavljam sljedeće pitanje: Zašto Vijeće ministara BiH ignoriše uništavanje ovakvih institucija koje su od državnog značaja za zaštitu i promociju kulture i likovne umjetnosti?' Pitanje postavljam Vijeću ministara BiH i Ministarstvu civilnih poslova i odgovor tražim u pisanom obliku. Riječ ima uvaženi poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, ja sam ovo pitanje postavljao u prošlom sazivu, bio sam odlučio da ga ne ponavljam dok se ne izabere novi sastav Vijeća ministara ali, kako stvari s tim stoje, ipak sam se odlučio da to pitanje u ovom sazivu Predstavničkog doma ponovo postavim. 'Radi se o novcu kojeg je država BiH dobila prodajom zemljišta za potrebe Vlade SAD za izgradnju ambasade ovdje u Sarajevu. Poznato je da je Parlamentarna skupština 2005. godine raspolagala tom imovinom, to je za mene bilo jedino zakonito raspolaganje državnom imovinom BiH, tako što je to zemljište prodala za potrebe izgradnje ambasade za nekih 12 miliona američkih 11 dolara. Nakon što su se podmirile ove potrebe vezane za građevinsko zemljište i te naknade, ostalo je nekih 7 miliona maraka. Zna se da je to zemljište bilo ustupljeno Univerzitetu u Sarajevu i potpuno je jasno ... da ostatak novca, dakle oko 7 miliona američkih dolara, treba uplatiti na račun Univerziteta u Sarajevu. Mi smo do sada dobijali odgovore od Vijeća ministara da to nije urađeno zato što Parlament nije donio odluku pa su oni predlagali jednom domu, pa drugom domu, sve je to uredu. Moje pitanje glasi da mi tačno napišu: Zašto do danas, evo šest godina, 7 miliona dolara nije uplaćeno na račun Univerziteta u Sarajevu dobijenih od prodaje tog zemljišta? Dakle, razlozi zbog čega? Interesuje me šta o tome ima da kaže Vijeće ministara.' Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Riječ ima Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala. Moje pitanje je upućeno Savjetu ministara BiH. Naime, početkom ovog mjeseca, kako smo mogli vidjeti iz medija, u posjeti BiH boravio je njemački ministar za privrednu saradnju i razvoj Dirk Nibel. Nažalost, ovdje je naišao na jedan nedopustivo loš prijem, pa smo tako imali situaciju da su njemački mediji objavili da je njegova posjeta – da je BiH pokazala neučtivu nezainteresovanost za njegovu posjetu i pri tom su naveli da je Njemačka jedan od naših najvažnijih bilateralnih partnera. Ja podsjećam da je BiH u prošloj godini u spoljnotrgovinskoj razmjeni imala najveći izvoz u Njemačku i mene zanima: 'Zašto se niko iz Savjeta ministara nije udostojio da razgovara sa gospodinom Nibelom?' Hvala.
Riječ ima Nermina Zaimović-Uzunović. Izvolite.
Hvala lijepo, uvaženi predsjedavajući. Kolegice i kolege, ja imam jednu poslaničku inicijativu koja se odnosi na poništenje oglasa koji je objavila Agencija za državnu službu 10. avgusta 2011. godine i koji je zavrijedio i medijsku pažnju zbog velike nekorektnosti koje su unutra navedene. 'Naime, Agencija za državnu službu objavila je sramotni oglas 10. avgusta i u oglasu stoji da kandidat treba pored općih uvjeta ispunjavati da je prema njemu prestala pravna posljedica presude za krivično djelo nasilja u porodici. 12 Ovakav oglas može se samo razumjeti na jedan način. U Agenciji, odnosno za poslove za koje Agencija raspisuje konkurs mogu da se zaposle samo muškarci jer se cijeli oglas obraća isključivo muškim kandidatima i da je po mogućnosti nasilnik u porodici. Poznato je da BiH je potpisala cijeli niz međunarodnih pravnih akata kojima se odlučno opredjeljuje za borbu protiv svih oblika nasilja nad ženama. U zemlji u kojoj postoji i gdje je evidentno nasilje u porodici, ovakav oglas predstavlja sramotu za državne službe. Zbog toga tražim od Agencije da se ovaj sramni oglas poništi jer je diskriminatorski, da se raspiše ponovni koji će biti u skladu sa normama koje je prihvatila BiH i ugradila u svoje zakonodavstvo.' Moram da napomenem da ne samo da je ovo moja inicijativa nego su me potaknule i brojne nevladine organizacije koje su mi skrenule pažnju i tražile od mene da danas se o ovom oglasim. Hvala.
Riječ ima Danijela Martinović. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani predsjedavajući. Poštovane dame i gospodo, kolegice i kolege, uvaženi gosti, imam jedno zastupničko pitanje koje upućujem Vijeću ministara: 'Privremeni sporazum o stabilizaciji i pridruživanju pruža mogućnost BiH da uvede privremene mjere zaštite u slučaju prekomjernog uvoza. Iz dosadašnje prakse, dakle, interesira me koliko je puta BiH do sada iskoristila navedeni zaštitni mehanizam, sa kojim efektima na BiH privredu, te koje institucije, odnosno ministarstva su bila zadužena za pokretanje inicijative?' Molim pismeni odgovor. Hvala lijepo.
Riječ ima Nermin Purić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, dobar dan svima. Moje prvo poslaničko pitanje postavljam Predsjedništvu BiH, a glasi: 'Da li Predsjedništvo BiH ima namjeru provoditi reviziju općih pravaca i prioriteta za provođenje vanjske politike BiH koji su utvrđeni još 2003. godine? Ne treba posebno naglašavati da se u međuvremenu desilo niz značajnih promjena i na regionalnom i na globalnom planu i da su ovi principi na neki način već zastarjeli.' Drugo pitanje, za Vladu Federacije BiH: 'Da li su tačni izvještaji iz medija, izjave pojedinih vladinih dužnosnika da su finansijski najmoćnije i najsolventnije javne kompanije, te neke direkcije i institucije oročile oko milijardu KM u komercijalnim bankama uz mizerne kamatne stope? Šta je Vlada poduzela s ciljem rasvjetljavanja 13 cijelog tog slučaja, te kako namjerava potrošiti dio novca koji pripada Federaciji BiH? Da li će taj novac biti utrošen u razvojne projekte i zapošljavanje ili, kao i do sada, u krpljenje budžeta i kupovinu socijalnog mira? Također, molim da mi se odgovori o kojim je kompanijama i institucijama riječ i o kojim se iznosima radi?' Sljedeće pitanje je također za Vladu Federacije BiH. Ovo pitanje postavljam na inicijativu Obrtničke komore Unsko-sanskog kantona: 'Da li je Zakon o komunalnim djelatnostima Unsko-sanskog kantona u skladu sa federalnim Zakonom o komunalnim djelatnostima? A ovo se posebno odnosi na član 36. Zakona.' I posljednje poslaničko pitanje za Vladu Unsko-sanskog kantona: 'Da li Vlada poduzima mjere na smanjenju broja nezaposlenih u Unsko-sanskom kantonu, na koji način to provodi, u okviru kojih projekata i kakvi su očekivani efekti?' Molim odgovore u pisanom obliku za sva pitanja. Hvala lijepa.
Riječ ima Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo zastupnici, uvaženi gosti, ja imam jedno zastupničko pitanje, nadam se da je vrijedno, jer evo na kraju smo akobogda osmog mjeseca ove tekuće kalendarske i proračunske godine a još uvijek nemamo ni naznaka hoćemo li u parlamentarnu procedur dobiti prijedlog proračuna za ovu tekuću i kalendarsku i proračunsku godinu. Pa, ja upućujem pitanje ustavno ovlaštenoj instituciji za predlaganje proračuna, Predsjedništvu BiH: 'Namjerava li uopće u toku ove kalendarske i proračunske godine u parlamentarnu proceduru dostaviti Prijedlog proračuna institucija BiH za 2011. godinu? I ako to misli kad to misli učiniti, osobito ako se ima u vidu da zbog nepostojanja proračuna za ovu tekuću godinu je onemogućena provedba jednog dijela zakona i naših obveza utvrđenih u zakonima BiH? Ja ću izdvojiti samo jedan koji se tiče Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Oružanim snagama BiH koji je donesen ovdje u Parlamentarnoj skupštini BiH i ionako mizerna sredstva koja su prethodnih godina izdvajana za poticaj povratka kroz proračun BiH, a zbog situacije da nemamo proračuna, ovakvim gestom su svedena na nulu za ovu tekuću godinu.' Hvala lijepo.
Riječ ima Emir Kabil. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi poslanici, moje pitanje se odnosi na PDV, porez na dodanu vrijednost. Kao što znate, porez na dodanu vrijednost je svetinja u svakoj državi pa bi trebalo biti i u našoj državi. Svaka procedura kad je u pitanju izmjena poreza na dodanu vrijednost mora se strogo pratiti i u našem parlamentu: od komisije, ne znam ni ja, Upravnog vijeća i Agencije za indirektno 14 oporezivanje, na kraju, Parlamenta koji može donijeti dopunu zakona ili kad je u pitanju visina stope ili smanjenje stope ili povrata PDV-a. Upravo zbog toga moje pitanje je konkretno. Mogu reći da sam šokiran kad sam dobio tu informaciju od ljudi na terenu i odnosi se na poslaničko pitanje za Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva. Poslaničko pitanje glasi: 'Kako je moguće da federalni ministar poljoprivrede podzakonskim aktom, tj. pravilnikom, suspenduje više važećih zakona, a posebno Zakon o porezu na dodanu vrijednost PDV na način da osnovicu za obračun PDV-a umanji za 30% i naloži da se PDV obračuna na osnovicu 80%? Kao dokaz mojoj tvrdnji imate „Službene novine Federacije BiH“ od srijede, 10. 8. 2011. godine, gdje u članku 25. striktno se kaže: Sve naknade propisane ovim pravilnikom iskazane su bez poreza na dodanu vrijednost PDV gdje se na dio naknade u visini 80%, koji nije prihod proračuna Federacije i proračun kantona, dodaje porez na dodanu vrijednost. Znači 30% je neko oslobodio.' Hvala.
Riječ ima Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedavajući, dopredsjedavajući, kolegice i kolege, ja bih imao dva pitanja za nadležno državno i entitetska ministarstva, a odnosi se na sljedeće: 'Koliko vremena građani BiH moraju čekati kako bi se u svakodnevnom platnom prometu otpočeo koristiti euro kao platežno sredstvo, s obzirom da je i Centralna banka BiH saglasna sa time?' Drugo pitanje: 'Koji su ključni razlozi i zašto na prostoru u Federaciji BiH ne funkcioniše sistem bonus- malus u osiguranju kao što je to i u RS-u, što smatram ključnim problemom za nered u ovoj oblasti?' Ovo sam pripremio pitanje za Agenciju za osiguranje Federacije BiH. Hvala.
Zahvaljujem. I poslednji prijavljeni poslanik Nermina Ćemalović. Izvolite.
Dozvolite da pozdravim sve prisutne. Moje pitanje upućujem Vijeću ministara. Hrvatska je sa EU usaglasila da se roba biljnog i životinjskog porijekla iz BiH uvozi na dva granična prelaza, Doljani i Gradiška. Prvi je van funkcije, neracionalan, ne funkcionalan; a drugi infrastrukturno potpuno devastiran. Dužina granice između nas i Hrvatske je 1.001 km, a moguć je 15 uvoz proizvoda samo na dva granična prelaza, koja sam navela, a sa druge strane na granici Hrvatske prema Sloveniji i Mađarskoj dužina granice je 860 km, a ima dva granična prelaza za protok robe. Ulaskom Hrvatske u EU BiH neće moći gotovo ništa da izvozi osim ribe zbog izuzetno rigoroznih kontrola kvaliteta i bezbjednosti hrane, čime će BiH za vrlo kratko vrijeme izgubiti jedno vrlo bitno tržište za robu biljnog i životinjskog porijekla vrijedno više od milijardu eura godišnje. Hrvatska je važan vanjskotrgovinski partner BiH i sa njom zaista imamo obezbijeđeno tržište. Informacije radi, u prvih šest mjeseci izvoz je iznosio 623 miliona KM, a uvoz milijardu i 280 miliona KM. Krivci za pasivnost i ovo sve što se dešava su faktički organi vlasti u BiH. BiH nema infrastrukturu na državnom nivou koja se odnosi na certifikovanje, akreditovanje, nema "CE" označavanje i ne može izvoziti u EU. Moje pitanje glasi: 'Zbog čega je pregovarački tim BiH dozvolio samo dva granična prelaza prema Republici Hrvatskoj nakon njenog ulaska u EU? I drugo pitanje je: 'Kakve će to posljedice imati za izvoznike privrede BiH?' Imam još jedno pitanje. Drugo pitanje je upućeno Agenciji za zaštitu bilja: 'Zabrinjavajuće je stanje brojnosti polenovih zrna ambrozije u vazduhu u periodu polinacije ove opasne korovske alergijske biljke na našim prostorima i danas je to najrašireniji korov u mnogim zemljama Evrope, kako kod nas tako i u Hrvatskoj, Sloveniji, Srbiji, Austriji, Mađarskoj. To je rezultat nepravovremenog i neadekvatnog suzbijanja ove invazivne korovske vrste koja izaziva alergijske reakcije na dišnim putevima i drugim organima. Najviše se javlja na poljoprivrednim zemljištima, uz rubove cesta, na obradivim vrtovima i drugim površinama. Vlada Federacije BiH je u avgustu 2009. godine donijela Odluku o mjerama za sprečavanje širenja i uništavanja ambrozije što je objavljeno u „Službenim novinama Federacije BiH“, broj 51/09. Za RS nemam informacija. Pitanje glasi: Šta je učinjeno i šta se čini na nivou BiH u vezi ovog problema?' Hvala.
Zahvaljujem. Zatvaram raspravu o drugoj tački dnevnog reda. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda: Ad. 3. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, predlagač: Vijeće ministara BiH (prvo čitanje) 16 Na 7. sjednici Doma, održanoj 27. 7. 2011. godine, nije prihvaćeno negativno Mišljenje Ustanovnopravne komisije, pa je Prijedlog zakona vraćen Komisiji radi dostavljanja Domu novog mišljenja. Ustavnopravna komisija Mišljenje je dostavila 23. 8. 2011. godine i ovaj put je podržala principe Prijedloga zakona. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u prvom čitanju. Za raspravu se javlja Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, dakle, radi se o zakonu koji je dobro poznat bosanskohercegovačkoj javnosti i ima za cilj da iz sistema izvršne vlasti u koji su, po mom mišljenju, uključeni greškom, te da se isključi nezavisne regulatore, to su državni Ured za reviziju, Regulatorna agencija za komunikacije i državni Odbor za žalbe. Ovaj zakon popravlja tu grešku i Ustavnopravna komisija je, doduše većinom glasova, podržala te principe. Ja želim samo da kažem da je zakon u skladu sa standardima koji se primjenjuju u Evropi i u razvijenom demokratskom svijetu kada je institucionalno poziciranje ovih organa u pitanju. Dakle, radi se o regulatorima koji ne mogu biti dio izvršne vlasti. Pogotovo, dakle, ne mogu biti dio izvršne vlasti imajući u vidu stepen razvoja kada je BiH u pitanju. Ja pozivam Dom da se ne inatimo po ovom pitanju. Mislim da ovdje ima malo više inata nego što treba da ga bude i da onda podržimo ovaj zakon. Hvala vam.
Za diskusija se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
Ja želim da ponovim stavove koje smo već rekli. Od zahtjeva da se izuzme Kancelarija za reviziju institucija iz ovog zakona, na guranje smo došli da se izuzmu tri institucije iz ovog zakona, od kojih jednoj ovaj parlament, ovaj Savjet ministara, ne može čak ni da sprovede proceduru izbora ni novog direktora, ni novog savjeta. Kako kaže gospodin Džaferović to je sa evropskim standardima; zaista nije sa evropskim standardima da direktor obnaša, evo, privodi kraju drugi svoj mandat, da je Savjet Agencije drugi mandat – da ne možemo da ga izaberemo. I u tako nesređenoj situaciji treba nam samo još da nigdje niko ne može čak ni da im aminuje ono što se zove direktor, dakle Savjet ministara da mu se oduzme ta mogućnost. Dakle, u ovako nesređenoj situaciji, samo im treba dati evropske standarde koje bi oni zloupotrebljavali. Koliko je svima stalo da se ovo riješi, naročito predstavnicima međunarodne zajednice, prošli put sam o tome govorila: sasvim nediplomatski učinili su sve da instaliraju ponovo gospodina Huseinovića na to mjesto. Ne znam ko od poslanika u prošlom sazivu nije imao razgovore i nije vršen pritisak da se ta procedura završi. E, to je razlog zašto nećemo, poštujući sve one druge, zašto nećemo podržati ... listu. Ništa se nije promijenilo. Procedura izbora u Regulatornoj agenciji za komunikacije nije završena. I nema namjeru niko da je završi. Ne treba da vas čudi jer će očito direktor Regulatorne agencije i Savjet Regulatorne agencije raditi i treći mandat i ko zna koji 17 mandat, baš ih briga šta o tome kaže i Parlamentarna skupština i Savjet ministara, tako da nećemo podržati prijedlog ovog zakona.
Za repliku se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
Nije kriv direktor Regulatorne agencije za komunikacije što nije izvršen izbor po raspisanom konkursu, nego su odgovorni oni koji blokiraju taj proces u koji žele da mimo onoga što je predloženo od strane Vijeća i što je prošlo proceduru usvoje kao rješenje. I, dakle, ti zapravo proizvode nered kada je u pitanju institucija. I ne mogu oni koji proizvode nered, kada je u pitanju funkcioniranje institucija, pozivati se na to. I ne treba tu stvar uopće pominjati kada govorimo o institucionalnom pozicioniranju Regulatorne agencije za komunikacije, državnog Ureda za reviziju i Odbora za žalbe. To je pitanje koje je potpuno odvojeno. Jedno je personalno pitanje i oko njega dakle imamo i možemo o tome govoriti, a drugo je institucionalno pitanje. Ne mogu se te dvije stvari spajati u diskusiji. Toliko, hvala vam.
Replika, Dušanka Majkić. Izvolite.
Ne govorim ja o personalnoj ličnosti gospodina Huseinovića. Govorim o procedurama u kojim ćemo u ovoj zemlji uskoro imati najveći broj imenovanih lica sa isteklim mandatima. Nije ovo jedina institucija, ali je očito mnogim predstavnicima međunarodne zajednice, a i domaće političke javnosti – veoma stalo da se stanje u ovoj instituciji zadrži ovako kako jeste i da joj se još oslobodi, daje joj se ta samostalnost da i Savjet ministara ne treba da potvrđuje mjesto prvog čovjeka. E, to su razlozi koji nas upućuju da to ne trebamo uraditi. Procedura se mora sprovesti i završiti. I ko god bude izabran, i ako gospodin Huseinović bude izabran, svaka čast, ali ne može se treći mandat obnašati, a da procedura nije završena i sprovedena.
Replika, Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospođo Majkić, pa niko ovdje nije naivan. Istekao mandat direktoru SIPA-e, raspisuje se konkurs, bira se čovjek. Čestitam, neka je izabran. Istekao mandat direktoru Granične policije, konkurs, bira se čovjek, izabran. Ne blokira niko ni jedno ni drugo. Istekne mandat direktoru Uprave za indirektno oporezivanje, istekne mandat direktoru RAK-a, i onda blokada po nekoliko godina. Šta mislite zašto? Mislite da smo mi naivni, da ne znamo zašto je to. O tome ja govorim. I nemojte molim Vas lijepo! Ovo je pročitana stvar. Hvala vam lijepo. 18
Za diskusiju se prijavio Petar Kunić. Izvolite.
... hvala, predsjedavajući. Ja sam također bio protiv ovog zakona iz sljedećih razloga. Naime, ako dolazi do diferencijacije, dakle osnivanja novih agencija, odnosno faktički ovdje se radi o izdvajanju tih agencija iz upravnog sistema organa državne uprave, naravno da je to tendencija i da ja to potpuno razumijem, ali prethodno je trebalo sačiniti neku finansijsku podlogu, da li to zahtijeva primanje novih radnika, koji radnici, odnosno namještenici, državni službenici prelaze iz postojećih institucija u te nove institucije. Jer šta se javlja? Javlja se da se osnivanjem takvih institucija stalno povećava broj državnih službenika, odnosno namještenika. I u tom pogledu ovaj parlament mora zauzeti stav i mora imati čiste zaključke. Hvala lijepo.
Nema više prijavljenih za raspravu. ... Zaključujem raspravu u okviru treće tačke dnevnog reda. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda: Ad. 4. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ličnoj karti državljana Bosne i Hercegovine, predlagač: Vijeće ministara BiH (prvo čitanje) Predlagač Vijeće ministara BiH Prijedlog zakona je dostavilo u parlamentarnu proceduru 3.2.2011. godine. Nadležna Ustavnopravna komisija je Mišljenje o principima i ustavnom osnovu dostavila 23.8.2011. godine. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u prvom čitanju. Za diskusiju se prijavio Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, ispred Ustavnopravne komisije predlažem da Predstavnički dom podrži ovaj zakon u prvom čitanju. Ovdje je uvaženi ministar Nović, on može, ukoliko osjeti za potrebnim, govoriti o nekim konkretnim rješenjima, ali mislim da je ovo važan zakon, da u sebi sadrži neka rješenja koja do sada nismo imali, kao što su uključivanje biometrijskih elemenata u ličnu kartu, dobrovoljnu mogućnost elektronskog potpisa i dostavljanje lične karte. Budući da je drugačiji sistem zaštite, ne samo neposredno nego i posredno putem punomoćnika, odnosno putem pošte, jer je putem pošte dostavljanje novina u ovom zakonu. 19 Ono što se javilo kao problem pred Ustavnopravnom komisijom i zbog čega sam ja ustao da danas govorim ovdje je činjenica da je Zakon o ličnoj karti, koji je donesen prvi puta u BiH na nivou države 2001. godine, do sada nekoliko puta mijenjan. Mijenjan je nakon 2001. godine jedanput odlukom visokog predstavnika, pa je ta odluka potvrđena od strane Parlamentarne skupštine BiH, pa je onda jedanput mijenjan odlukom Parlamentarne skupštine, pa onda opet odlukom visokog predstavnika. E, ta odluka visokog predstavnika, koja je objavljena u "Službenom glasniku", broj 53/2007, nije potvrđena nikada od Parlamentarne skupštine BiH, ali se ... odnosila samo parcijalno na nekoliko izmjena koje su se ticale prelaska državne granice vezano za poštivanje Dejtonskog mirovnog sporazuma. Na to se odnosilo to što je proglasio visoki predstavnik na privremenoj osnovi, a što Parlamentarna skupština nije potvrdila. Zakon je kasnije mijenjan ponovo 2008. godine, iako ovaj 'Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o ličnoj karti' iz 2007. godine, kojeg je nametnuo visoki predstavnik, nije usvojen od strane Parlamentarne skupštine BiH, pa se onda pred nas postavilo pitanje da li Parlamentarna skupština BiH može razmatrati zakone ukoliko je jedan dio tog zakona izmijenjen odlukom visokog predstavnika, a ta odluka kasnije nije potvrđena u Parlamentarnoj skupštini BiH. ... Ja mislim da se ovdje radi ... i da ne postoji ništa sporno da Parlament digne ruku i potvrdi i tu odluku. Opet je dakle u pitanju inat, jer zaista ništa sporno nema. To je čak i sa rokom, određenim rokom važenja, odredba koju je nametnuo visoki predstavnik. Ali evo, dakle mi smo mijenjali ovaj zakon 2008. godine i ... ja predlažem da mi podržimo ovaj zakon u prvom čitanju i pored ove činjenice, jer mislim da se ovaj zakon, jednim dijelom, on akceptira ta rješenja iz tog zakona a, drugim dijelom, i ne dotiče ih se, tako da mislim da nema smetnje, po mom mišljenju, da Parlamentarna skupština BiH danas izmijeni ovaj zakon, odnosno podrži principe izmjena Zakona o ličnoj karti. Tim prije, jer je 2008. godine također postupano kod istog pravnog stanja. Ja mislim da nema smetnje. Ukoliko OHR smatra da postoji neka smetnja, onda će naravno OHR reagirati. Jer, dokle god OHR ne reagira, ja mislim da smo mi u pravu i da postupamo onako kako treba da postupamo. Jer kad se pogledaju Jedinstvena pravila, ona govore o zakonima koje je nametnuo visoki predstavnik i jedino što ima u Jedinstvenim pravilima je da Parlament kada potvrđuje zakon visokog predstavnika ne može ništa mijenjati. On ga mora potvrditi i usvojiti onako kako ga je donio visoki predstavnik. I to je sve kada su u pitanju zakoni visokog predstavnika. Sad se postavlja pitanje pravno šta ako je (za mene ne bi bilo sporno da mi sada donosimo, da je to bila intervencija) jedini Zakon o ličnoj karti kojeg bi donio visoki predstavnik, pa mi sada ne potvrdivši ga, mijenjali. To bi bilo potpuno sporno. Ovdje je jedna od izmjena bila koja, evo, ostavimo sada da vidimo hoće li reagirati visoki predstavnik ili ima li zapravo potrebe. Ja mislim da nema potrebe za reakcijom i da mi možemo da idemo sa ovim poslom. Toliko, hvala vam.
Riječ ima Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala. Pa, što se tiče Kluba poslanika SDS-a, mi smatramo da je ovo jedno dobro zakonsko rješenje. Međutim, tu postoji ova dilema o kojoj je govorio gospodin Džaferović. Posebno, jer ovaj član 1. spominje ove privremene lične karte, a ... one su tretirane zakonom kojeg je nametnuo visoki predstavnik. Sad se postavlja pitanje kako mi možemo mijenjati i uzimati dio iz te odluke, a da je 20 prethodno nismo ovdje usvojili. Ona nije dio našeg zakonodavstva još uvijek, a posebno je možemo li mi uticati i mijenjati ove odluke visokog predstavnika. Ovo oduzimanje, uslovi pod kojima se oduzimaju lične karte nisu tretirani u postojećem zakonu. Oni još uvijek nisu dio našeg pravnog sistema nego nametnute odluke visokog predstavnika. I znači, što se tiče nas mi ćemo, a da ne pričam o tome što se tiče SDS-a, mi smo zaista protiv uvođenja markiranja tog stanovništva, oduzimanja ličnih karata. Nažalost, ... nepravedno su nekima ljudima oduzimane lične karte, ostajali su bez posla, trpili neviđena šikaniranja da bi se na kraju ispostavilo da ništa od svega tog nije bilo. Niti je ko pozvat pred tužilaštvo, niti je ko odgovarao, niti je ko ikad saslušan, a ljudi su godinama nepravedno bili izloženi šikaniranju. Ja vam kažem da znam ljude koji su ostali bez posla zbog toga. I znači, što se tiče nas, za nas je zaista sporno oduzimanje bilo kakvih ličnih karata. Postoje zakoni, postoji centralna evidencija, zna se kako se neko može spriječiti da pređe granicu, i tako da ovaj zakon ćemo podržati uz određene amandmane koje ćemo poslije uložiti. Toliko, hvala. /kratko prekinuto snimanje/
Odluke visokog predstavnika, koleginice, dio su pravnog sistema BiH, jer je i visoki predstavnik dio međunarodnog ugovora u kome se nalazi Ustav BiH, dakle dio pravnog sistema. Njegove odluke su zakoni koji se poštuju i izvršavaju jednako kao i zakoni koje usvaja Parlamentarna skupština BiH i tekstovi zakona koje on proglasi svojim odlukama ulaze u prečišćavanje i prečišćavaju zajedno sa zakonima koje usvaja ova skupština. Dakle, tu nema nikakve razlike kada je u pitanju snaga zakonskih akata i je li to dio pravnog sistema ili ne. Hvala vam.
Beriz Belkić. Izvolite.
...vezano za izmjene i dopune Zakona o ličnoj karti. Ja sam se više javio, ne da saopštim da ćemo to podržati, nego da zamolim sviju nas, odnosno da nas podsjetim da ćemo se i u budućnosti suočavati sa situacijom da imamo dileme možemo li mijenjati zakon koji je nametnuo, odnosno dijelove zakona koje je nametnuo visoki predstavnik. Mi smo jednostavno odbili, odnosno mi smo prihvatili i preuzeli jedan broj zakona, ne samo ovaj o ličnoj karti. Mi smo na prošloj sjednici, mislim, postavili pitanje i zatražili informaciju: tačnu specifikaciju zakona koje je nametnuo visoki predstavnik, odnosno izmjena i dopuna zakona koje je nametnuo visoki predstavnik, da ovdje u Parlamentu odlučimo šta da radimo s tim. Ničemu ne služi, niti čemu vodi nepreuzimanje tih zakona. Dakle, definitivno ništa se izmijeniti neće, niti će se neka šteta napraviti, ali ćemo stvoriti čistu situaciju i nećemo dolaziti u priliku kao što sada smo u dilemi da li možemo, ne možemo itd. Dakle, i posljednje što želim reći, zaista sugerišem da bi bilo dobro da ne ulazimo u praksu da kod prostih rješenja izmjena i dopuna pobjegnemo od konkretne stvari, nego pređemo u neke 21 sfere i otvorimo neka druga pitanja. Ovo a propo ovih inata, imenovanja, procedura itd. da te stvari raspravljamo možda u drugim prilikama, a da se skoncentrišemo na zakone koji su pred nama. Hvala lijepo.
Za diskusiju se prijavio Petar Kunić. Izvolite.
Ja sam podržao ovaj zakon i podržaću, ali ne mogu propustiti a da ne kažem i ovom prilikom sljedeće konstatacije. Naime, nikada ni jedan visoki predstavnik nije imao pravo da donosi zakone. On je imao pravo da donosi odluke, a odluke su po prirodi i karakteru nešto drugo. To nisu zakoni. Ako pažljivo proučite Bonsku deklaraciju, sve deklaracije, Dejtonski sporazum, vidjećete da visoki predstavnik nema pravo da donosi zakone. To je ostavljeno samo za Skupštinu. On može donositi privremene odluke koje je dužan što prije staviti na dnevni red Predsjedništva, odnosno Savjeta ministara. Nigdje ne piše Parlamentarne skupštine. Prema tome, iz toga možete izvući da nikada nije imao ovlaštenja da donosi zakone. Pa, molim vas, u vrijeme Austro-Ugarske postojao je Zakon o upravljanju Bosnom i Hercegovinom gdje je protektor Benjamin Kalaj donosio odluke u skladu sa tim zakonom. Zamislite koliko godina poslije da slobodna demokratska Evropa dade ovlaštenja takva visokom predstavniku u BiH. To je bila fikcija. Hvala.
Replika, Šefik Džaferović.
Kolega, nije to bila fikcija. To je bila realnost u BiH. Ne bi to niko donio da stanje u BiH nije bilo takvo da se to nije pokazalo kao nužno, kao neophodno potrebno. Dakle, nemojmo kriviti svijet koji hoće da nam pomogne, nego krivimo one u BiH koji prave probleme, zbog kojih demokratski svijet treba da reagira. U tome je suština. To je zamjena teza i to su fikcije.
mikrofon nije uključen
... [[mikrofon nije uključen]] u BiH, nego govorim o pravnim pitanjima. Dakle, formalno- pravno visoki predstavnik nije imao pravo da donosi zakone. Ešdaun, koji je donio najveći broj zakona, na moje pitanje u ovom parlamentu – na kojoj osnovi donosi zakone za BiH – preskočio je to pitanje, mudar političar pa je preskočio to pitanje, nije odgovorio. Hvala.
Za diskusiju se prijavio Zijad Jagodić, a ja podsjećam, dakle, na dnevnom redu je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ličnoj karti državljana BiH. 22
Ja bih zamolio samo za jedno pojašnjenje – doduše zakon ću zasigurno podržati, ali me nešto zanima zbog naših građana – da li će ovim izmjenama Zakona o ličnoj karti naši građani i dalje biti maltretirani u pogledu rješavanja svojih ličnih obaveza, poslova, znači po lokalnoj javnoj upravi? Da li će pored lične karte morati i dalje nositi sa sobom CIPS-ove potvrde itd.? Da li će se ovim izmjenama, ja to nisam mogao uočiti, ... to desiti? Hvala vam.
Riječ ima ministar civilnih poslova, gospodin Sredoje Nović. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, uvaženi poslanici, želim da vas prije svega pozdravim i posebno u ovom novom sazivu i zaželim uspješan rad ovom parlamentu. Na konkretno pitanje, ja bih dao i konkretan odgovor. Jedno od ključnih pitanja izmjena i dopuna ovog zakona jeste upravo što se u novu ličnu kartu ugrađuju biometrijski podaci, a to znači isti oni podaci koji su ugrađeni u naše putne isprave, a to istovremeno onda znači da je i trebalo bi da se građani na taj način oslobode hodanja, s jedne strane, i, s druge, da konačno mogu kad dođu i apliciraju za ličnu kartu da nadležni organ unutrašnjih poslova obavlja službeno sve ono što treba sa matičnim uredima i time se unosi u lične karte, kao što je to predviđeno. Dakle, identično sa putnom ispravom koju danas i vi koristite. Samo da kažem da je izuzetno značajno da mi u ovoj ličnoj karti takođe želimo da uvedemo i elektronski memorijske elemente koji će se koristiti, naravno po želji građana, i koji mogu da to koriste takođe sa ličnom kartom, a ne da imaju elektronski potpis na posebnoj karti i da koriste dva dokumenta. Mi mislimo da je to dobar pristup, da je to i evropski pristup, ali nećemo građane nagoniti na to, već je to isključiva želja svakog građanina koji će se izjasniti prilikom apliciranja. Takođe je jako bitno što se i precizira u kojim slučajevima se može tražiti kopija lične karte novim zakonom, u koje svrhe, jer smo svjedoci da se zaista sa podacima iz lične karte u značajnoj mjeri i zloupotrebljavalo i manipulisalo od strane mnogih organa. Takođe mislim da je vrlo bitno da građani BiH definitivno mogu dobiti lične karte i putem pošte. A to znači da samo jednom dođe u nadležani organ, aplicira, ispuni sve što treba i kaže želim da mi se dostavi ova lična karta putem pošte. To je izuzetno skraćivanje i ušteda novca, ali i skraćivanje vremena za hodanje naših građana. Mislim da je još takođe izuzetno bitno što objava izgubljenih i ukradenih ličnih karata će ubuduće biti na web stranici Agencije za identifikaciona dokumenta, koja je na nivou BiH, i na jednom mjestu će se to objavljivati, a ne kao što je to danas da se objavljuje u svakom kantonu, u svakom entitetu i da ne znate u Bihaću da li je neko ko traži ličnu kartu možda već objavio u Mostaru ili u nekom drugom kantonu. Mislimo da je to jako bitno. 23 I naravno, još jedna od ne tako bitnih ali za građane jeste bitno, bez obzira koji to bio iznos, što će biti ubuduće oslobođeni plaćanja bilo kakve takse za izdavanje i zamjenu lične karte. Naravno, cijenu lične karte utvrdiće Savjet ministara shodno svemu onom što bude dolazilo. Zašto je nama važan ovaj zakon i zašto smo ga očekivali mnogo ranije? Važan nam je iz razloga što negdje sredinom 2012. godine definitivno ističu svi ugovori naši o nabavci postojećih ličnih karata i, ukoliko ne bismo izmijenili sada sve ove elemente, mi bismo morali ući u fazu nabavke novih ličnih karata, a to znači postojećih. I kada bismo ovaj zakon izmijenili za dva-tri mjeseca, mi ne bismo bili u poziciji da tehnički uradimo sve ono što treba do konca samih tendera, a to bi značilo u osnovi bacanje novih 5-6 miliona oko ličnih karata. Lične karte će sukcesivno biti zamjenjivane, dakle ne masovno istog časa već kako kome ističe, i mi očekujemo u drugoj polovini 2012. godine a najkasnije 1. januara 2013. godine da nove lične karte sa svim ovim elementima budu u opticaju u BiH. Hvala.
Hvala uvaženom ministru Noviću. Nema više prijavljenih za diskusiju. Zatvaram četvrtu tačku dnevnog reda. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda: Ad. 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, predlagač: Vijeće ministara BiH, s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku Na 7. sjednici Doma, održanoj 27. 7. 2011. godine, nije prihvaćeno Mišljenje Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku, pa je Prijedlog zakona vraćen Zajedničkoj komisiji radi dostavljanja novog mišljenja. Zajednička komisija je 24.8.2011. godine ponovo dostavila negativno Mišljenje. Otvaram raspravu o Mišljenju Zajedničke komisije. Za diskusiju se prijavio Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dakle, ja neću ponavljati svoju diskusiju od prošli put, ja ću samo iskoristiti prisustvo ministra Novića ovdje. Ja ostajem kod svih onih razloga zbog kojih smatram da ovaj zakon ne treba usvojiti, o kojima sam govorio detaljno prošli put. A kada ih ja sve saberem i kada hoću da izvučem zaključak zbog čega ne treba usvojiti ovaj zakon, moj dojam kad se pogledaju odredbe ovog zakona, pogotovo član 12., član koji se referira na član 38. Zakona je – da li svjesno, da li nesvjesno, ja to ne znam, ali ovo je moj dojam – da se oteža sticanje državljanstva BiH ljudima koji eventualno izgube državljanstvo BiH zbog toga što su uzeli državljanstvo drugih država a BiH nije zaključila s tim državama ugovor o dvojnom državljanstvu, 24 sa jedne strane, i, sa druge strane, da se olakša sticanje državljanstva licima koja su u BiH došla iz zemalja bivše Jugoslavije i nastanila se u BiH. To je moj dojam. Ja dalje neću izvoditi zaključke. Volio bih da griješim. I to je zapravo stvar koja mene priječi da podržim principe ovoga zakona. O detaljima možemo govoriti. I druga stvar, mi kapitalno pitanje ne zahvatamo, zabijamo glavu u pijesak: Član 17. !? 1. januara 2013. godine nekoliko stotina hiljada građana BiH, zato što su protjerani iz BiH i zato što su radi rješavanja svojih životnih pitanja bili prisiljeni da uzmu državljanstva drugih država, znači izgubili državljanstvo BiH zato što BiH, ne oni, nego BiH, država, nije zaključila s tim državama ugovor o dvojnom državljanstvu. I to pitanje se uopće ne tretira. Ja predlažem da se ovaj zakon povuče iz parlamentarne procedure i da mi sjednemo i da mi pitanju državljanstva posvetimo pažnju na pravi način, uključujući između ostalog i ovo pitanje koje se tiče člana 17. i 1. januara 2013. godine. Hvala vam.
Nema više prijavljenih. Zatvaram petu tačku dnevnog reda. Prelazimo na šestu tačku dnevnog reda: Ad. 6. Godišnja platforma o obavještajno-sigurnosnoj politici, predlagač: Predsjedništvo BiH Na osnovu člana 7. stav (1) alineja 5. Zakona o obavještajno-sigurnosnoj agenciji BiH, Predsjedništvo BiH je 21. 3. 2011. godine dostavilo Domu Godišnju platformu o obavještajno- sigurnosnoj politici na usvajanje. Zajednička komisija za nadzor nad radom Obavještajno-sigurnosne agencije BiH je 27. 7. 2011. godine dostavila Mišljenje o Godišnjoj platformi. Zajednička komisija je podržala Godišnju platformu i predlaže Domu da je usvoji. Također, predlaže Domu i usvajanje sljedećeg zaključka: 'Pozivamo Predsjedništvo BiH i Vijeće ministara BiH da u zakonskom roku dostave platformu o obavještajno-sigurnosnoj politici BiH za 2012. godinu, te da odrede svoje predstavnike koji će neizostavno prisustvovati sjednici Komisije na kojoj se ova platforma bude razmatrala.' Otvaram raspravu. Kolega Đugum, je li? Riječ ima poslanik Mirsad Đugum. Izvolite.
Hvala, predsjedavajući. Ja bih ukratko rekao da je jednoglasno prihvaćena Godišnja platforma na Zajedničkoj komisiji i da je izraženo upravo ovo negodovanje članova Zajedničke komisije, a uvidom i u 25 dokumentaciju od ranijeg rada da apsolutno izvjestioc po ovoj tačci nije se odazivao do sada na sastanke Zajedničke komisije, tako da je Zajednička komisija upravo u tom cilju išla da izvjestilac obavezno pošalje svoje predstavnike na sastanak Zajedničke komisije o Platformi, jer to je ono što bi bilo potrebno za donošenje i prihvatanje ove platforme. I drugo, da se Platforma donese u zakonski određenom roku, jer obično do sada ona je uvijek kasnila i ovo je dostavljeno sada u trećem mjesecu, bez obzira što Komisija nije bila formirana do šestog mjeseca, ali ipak je kašnjenje negdje od pet mjeseci u slanju u Parlamentarnu skupštinu, odnosno na Komisiju u razmatranje, tako da pozivam da se ovi zaključci Komisije usvoje i da se u zakonskom roku dostavi od Vijeća ministara i Predsjedništva i da se neizostavno imenuje osoba koja će biti prisutna na raspravi u Komisiji. Hvala.
Zahvaljujem. S obzirom da nema više prijavljenih za raspravu, zaključujem raspravu u okviru ove tačke dnevnog reda. Prelazimo na sedmu tačku dnevnog reda: Ad. 7. Izvještaj o radu Vijeća ministara BiH za 2010. godinu Vijeće ministara BiH je 18. 3. 2011. godine dostavilo Izvještaj o radu. Komisije Doma i zajedničke komisije oba doma su svaka iz svoje nadležnosti dostavile mišljanja o ovom izvještaju sa usvojenim zaključcima. Negativno Mišljenje o Izvještaju o radu Vijeća ministara su dali Komisija za vanjske poslove, Komisija za vanjsku trgovinu i carine i Zajednička komisija za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku. Otvaram raspravu o Izvještaju, ali prije toga pitam da li neko u ime Vijeća ministara želi da da uvodne napomene. Predsjedavajući nije tu. Izvolite, generalni sekretar Vijeća ministara, gospodin Zvonimir Kutleša. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedatelju, cijenjeni zastupnici, ja prvi put sam za ovom govornicom pa ćete mi oprostiti ako budem imao nekakvu tremu zbog koje mogu neke nespretnosti ispasti. Ali evo, samo da kažem da me je predsjedavajući ovlastio da načelno govorim o Izvještaju o radu Vijeća ministara, a tu su i ministri koji za pojedine oblasti, oblasti koju pokrivaju, mogu dati odgovore na pitanja o najvažnijim aktivnostima i stanju u oblasti za koju je osnovano odgovarajuće ministarstvo. Ja samo hoću u početku da kažem da mi imamo zaokružen sustav i planiranja i izvještavanja o radu Vijeća ministara. Od prije tri godine imamo Naputak o izradi programa rada Vijeća ministara, 26 a od prije dvije godine imamo i Naputak o metodologiji kojim se propisuje način pripremanja izvještaja o radu, način izrade izvještaja o radu Vijeća ministara. I, kao što znate, zastupnici iz ranijeg saziva znaju da već evo treću godinu zaredom imamo Program rada Vijeća ministara, a drugi put imamo i Izvještaj o radu Vijeća ministara ovako sukladno metodologiji. Ta metodologija je i, mogu reći, pohvaljena. Mi smo je radili u suradnji sa međunarodnom zajednicom, odnosno, preciznije sa administracijom Vlade Slovenije i Vlade Francuske, a isto tako imamo dosta pohvala o načinu pripremanja i o samom Uputstvu za pripremanje izvještaja o radu i od drugih međunarodnih organizacija. To tvrdim i iza toga stojim. Nastranu to kako je Vijeće ministara radilo. To je na temelju ovako sačinjenog izvještaja i sigurno se može steći realna slika koliko je Vijeće ministara radilo, odnosno kako je radilo u izvještajnom periodu, tj. u prethodnoj godini. I to je dobra strana Izvještaja o radu, a kakva će biti ocjena rada Vijeća ministara, to je već druga stvar. Kao što ste vidjeli, ja naravno neću čitati Izvještaj o radu ali on ima i svoj uvodni dio, a taj uvodni dio je rađen u uredu predsjedavajućeg. Vidjeli ste da su sve aktivnosti u prethodnoj godini bile potčinjene, ustvari da su potčinjene sa dva strateška cilja, a to je punopravno članstvo u EU i punopravno članstvo u NATO savezu. Naravno, tu su i pobrojane i najvažnije aktivnosti koje su obilježile rad Vijeća ministara u 2010. godini ... a trebale su biti i prioriteti za narednu godinu, tj. ovu godinu, međutim zbog situacije, zbog toga što je prethodno Vijeće ministara, odnosno i aktualno, na isteku mandata, toga ovaj put nemamo. Ovaj izvještaj sadrži najvažnije aktivnosti i stanje u svakoj pojedinoj oblasti. Naglašavam najvažnije aktivnosti, jer pored ovoga što je navedeno u Izvještaju o radu Vijeća ministara, postoji niz i puno toga što su ministarstva i upravne organizacije radile, ali to logično nije navedeno jer taj izvještaj ne bi bio na 120 plus prilog, stotinjak stranica, 220, nego bi to bilo možda i 1.220 stranica. Zbog toga to treba imati u vidu, dakle da su to samo najvažnije aktivnosti i ocjene stanja ... Metodologija je takva da su posebno iskazane zakonodavne aktivnosti, koji su također i vođenje pregovora, zaključivanje međunarodnih ugovora. Kao što ste mogli vidjeti, tu je aktivnost popriličito velika i poslovi su urađeni, mislim, i iznad onoga što se očekivalo. Cijenili smo da posebno treba iskazati i procese evropskih integracija, planirani i realizirani programski zadaci. Na kraju imamo prilog u kojem se precizno govori bez imalo uljepšavanja, friziranja, šta je to planirano za 2010. godinu programom rada Vijeća ministara, a šta je realizirano. I ti podaci su sigurno bez ikakvog friziranja prezentirani u ovom izvještaju. Također, za razliku od ranijih godina imamo i jedno poglavlje 'Proračunska sredstva'. Znači, koliko je proračunskih sredstava potrošeno, planirano i potrošeno za obavljanje ovih aktivnosti koje su sadržane u Izvještaju o radu Vijeća ministara. Naravno, ovaj postotak od 61% realizacije možda bi bio značajno veći da su bile odrađene i realizirane neke aktivnosti koje nisu bile, ustvari za koje postoje objektivni razlozi zašto nisu realizirane. Često puta su u pitanju nepostojanje suglasnosti u tim radnim grupama koje su formirane za izradu različitih akata, nacrta zakona itd. Često puta ... neke aktivnosti nisu odrađene zbog toga što nije bilo usuglašavanja stavova sa stavovima Evropske komisije i sl. Dakle, kada bi se ovome izvještaju pridodale sve aktivnosti koje su bile odrađene a nisu prezentirane u ovome izvještaju, jer nisu bile ni planirane, i aktivnosti koje iz objektivnih razloga nisu realizirane – taj postotak ne bi bio 61% nego po nekakvoj slobodnoj procjeni taj postotak bi iznosio oko 75%. 27 Ja naravno da ne mogu davati ocjene stanja oblasti i govoriti o radu i stanju u pojedinim oblastima, tu su gospoda ministri koji će na vaša pitanja moći sigurno dati kvalitetne odgovore. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima Dušanka Majkić. Izvolite.
Dakle, poštovane koleginice i kolege, ja bih prvo zamolila predstavnike Kluba SDA da omoguće da se sjednica održava normalno jer nema smisla; ako nas to ne zanima, onda možemo da izađemo, ali nema smisla da onemogućavamo rad sjednice. Dakle, ovo je dokument oko koga bi se trebala voditi veoma žestoka debata. Prošle godine, odnosno za 2009. godinu, Parlament je prvi put usvajao Izvještaj o radu Savjeta ministara i mislim da smo ga propustili po onoj daj Bože da ga se riješimo što prije. Mislili smo da je to prvo učenje. Metodologija izrade izvještaja o radu Savjeta ministara, koji do sada nije rađen, da je to prvo učenje i prvi koraci, a da će sljedeći izvještaj sigurno biti bolji. To nam se osvetilo danas, i mi danas imamo metodološki jedan katastrofalan izvještaj. Prva dilema koju iznosim pred vas je samo Uputstvo o metodologiji. Uputstvo kaže da izvještaj o radu Savjeta ministara treba da sadrži najvažnije aktivnosti i rezultate ostvarene u izvještajnom periodu o ocjeni stanja u oblastima djelokruga Savjeta ministara, odnosno ministarstvima, samostalnim upravnim organizacijama i tijelima Savjeta ministara. I onda sam uzela da pogledam šta sadrži ovaj izvještaj i vidjela: prema Zakonu o Budžetu institucija BiH za 2010. bilo je registrovana 71 institucija. Dvije institucije nisu imale poslovne aktivnosti, samo su figurisale, to je bila ona Komisija za imovinske zahtjeve i Državna regulatorna komisija za električnu energiju, dakle to je 69. Od tih 69 institucija mogle bi se izuzeti sve one institucije za koje nije nadležan Savjet ministara, a to su institucije pravosuđa, institucija Kancelarije za reviziju, Parlamentarna skupština, Predsjedništvo, Pravobranilaštvo, Centralna izborna komisija, Kancelarija za razmatranje žalbi i ostale gotovo sve (možda sam neku još propustila), sve ostale su vezane za ovaj Izvještaj o radu Savjeta ministara. Međutim, kada sam uzela ovu knjigu, ovaj obiman izvještaj, kako kaže generalni sekretar, on sadrži devet ministarstava, sedam bezbjednosnih institucija, 22 upravne organizacije, dvije direkcije, što čini da fali gotovo 20 institucija BiH. Navešću vam samo neke od tih koje nedostaju a koje su morale biti ovde jer imaju i veliki budžet i imaju veliki broj zaposlenih: Direkcija za civilno vazduhoplovstvo koja ima gotovo 7 miliona budžet i zapošljava 79 radnika; Agencija za zaštitu ličnih podataka; Arhiv Banja Luka; Centar za uklanjanje mina koji ima 8 miliona budžet i zapošljava 187 radnika; Institut za meteorologiju – 45 zaposlenih; Institut za nestala lica; Kancelarija koordinatora za reformu javne uprave koja je osnovana pri Kabinetu predsjedavajućeg Savjeta ministara ali koja ima budžet 10 miliona i ima izvršenje 22%. Zar to nije bilo interesantno vidjeti zašto je ta institucija imala samo 22% izvršenje? Komisija za koncesije koja nije izdala nijednu licencu; Kancelarija za veterinarstvo. Zamislite, Kancelarija za veterinarstvo koja je imala budžet 7 miliona i zapošljava ... i nema izvještaj od Savjeta ministara; Uprava za zaštitu bilja, a onda i one koje su svakako morale biti kao što je Služba za zajedničke poslove, Odbor državne službe za žalbe, 28 rad Generalnog sekretarijata Savjeta ministara, Kancelarije za zakonodavstvo, Komisija za očuvanje spomenika itd. Mislim da je ovo zaista nedopustivo da nedostaje toliki broj institucija na osnovu kojih se moglo sagledati kakav je u stvari bio rad Savjeta ministara u 2010. godini. E sad, kada se uzme ova velika knjiga, u prvom dijelu je sadržan uvod, uvod na 3,5 strane, to je u stvari Izvještaj o radu Savjeta ministara, a naknadno separatni dijelovi. To su dijelovi koji sadrže pojedinačne separate ministarstava i ostalih institucija koje su obuhvaćene. Kako je trebalo ustvari raditi uputstvo? To je zanimljivije kako je trebalo uraditi uputstvo. Prvo, da je postojao interes da se taj izvještaj uradi kako treba, trebalo je pogledati sajtove vlada, ne treba daleko ići, vlada susjednih zemalja. Ali nije ni to trebalo otići, trebalo je pogledati kako rade izvještaj o radu entitetske vlade. Vi imate vrlo pregledno, selektivno, dakle nisu uradili da su pridružile izvještaj ministarstava, nego su analizirale svoj rad kroz rad ministarstava. I sad, šta je bila obaveza? Član 8. Uputstva koje je izdao Savjet ministara iz 2009. godine kaže da Kabinet predsjedavajućeg Savjeta ministara je zadužen za izradu uvodnog dijela izvještaja o radu. To je valjda ovo 3,5 stranice. Ne djeluje mi da je to radio Kabinet predsjedavajućeg Savjeta ministara. Drugi dio je znači pod b), da ga tako definišemo, odnosi se na ministarstva, samostalne upravne organizacije i pojedina tijela Savjeta ministara za izradu pojedinačnih izvještaja o aktivnostima o stanju u oblasti njihovog djelokruga. Niti se može zaključiti da su obuhvaćene sve institucije, niti se ovim izvještajem može sagledati loš rad pojedinih institucija. Ovako kako je metodološki prikazano, sve institucije su dobro radile, jer svi su imali evropske integracije, sve su imale zakonodavne ..., nešto što nisu malo završile uradili su nešto što nije bilo u planu pa su prebacili. Dakle, Savjet ministara je trebao da koordinira aktivnosti izrade objedinjavanja izvještaja i to je očito bilo da su ta tri dijela pala knjiga na jedno slovo, da je praktično ostalo sve Generalnom sekretarijatu koji je morao da uradi sva ta tri dijela i zato je ovaj izvještaj ovakav kakav jeste. Mislim da nije urađeno kako treba. Imamo dvije mogućnosti. Vidimo da su neki od izvještaja dobili negativno mišljenje Komisije. Jedan izvještaj negativan Komisije sudi o tome da pada Izvještaj o radu Savjeta ministara. Imamo dvije mogućnosti: da u tehničkom mandatu Savjeta ministara vratimo da se ovo napravi kako treba po cijenu da to bude za dva mjeseca, ali da se konačno pred ovaj parlament pošalje izvještaj kakav Parlament zaslužuje. Jer moramo imati dostojanstva malo bar prema samima sebi. Mi ne smijemo dozvoliti, jer ovo je poniženje da dođe ovakav jedan izvještaj. Dakle, još ni jednu riječ nisam rekla o radu institucija. Govorim o tome kako ovaj izvještaj izgleda. Ni po čemu se ne može suditi, samo da vas podsjetim da sve do ovog momenta dok ne dignemo ruku, Izvještaj je na dušu Savjetu ministara. Onog momenta kada ovaj parlament podigne ruku, on je naše vlasništvo i mi odgovaramo za njega. Dakle, imamo mogućnosti da donesemo odluku. Ja predlažem da se 2011., odnosno, sljedeća godina ne desi isti ovakav izvještaj, da vratimo ovaj, da prisilimo da Savjet ministara napravi izvještaj kakav treba da ... bude izvještaj o radu Savjeta ministara i da nakon toga vodimo ovu debatu. Hvala.
Replika, Azra Hadžiahmetović. Izvolite. 29
Zahvaljujem, predsjedavajući. Evo, ja ću samo podsjetiti da je na dnevnom redu Izvještaj o radu Vijeća ministara za 2010, a ne o metodologiji izvještaja ili izradi izvještaja itd. Dakle, diskusija koja je prethodila mojoj intervenciji je bila većim dijelom upućena na metodološki okvir izrade izvještaja i mi nemamo naravno ovde nikakvih uputstava ni ranije utvrđenih stavova. Kada je riječ o samom Izvještaju o radu Vijeća ministara za 2010., moja intervencija se više odnosi na odsustvo predsjedavajućeg Vijeća ministara. Mi ako govorimo o Izvještaju o radu Vijeća ministara, sasvim bi logično bilo da raspravu ovde vodimo u prisustvu predsjedavajućeg Vijeća ministara. Nije ovo skupni zbir pojedinačnih izvještaja, gdje nam pojedini ministri ili predstavnici ministarstava mogu eventualno odgovoriti na neka pitanja. I u tom smislu mislim da bi bilo logično da Kolegij obezbijedi prisustvo predsjedavajućeg Vijeća ministara. Moja intervencija i sljedeća je šta znači vratiti ovaj izvještaj, ili eventualno, šta znači ne usvojiti ovaj izvještaj?! ... U normalnim državama, je li, kada se ne usvoji izvještaj o radu vlade, vlada podnosi ostavku. Šta ako nam Vijeće ministara eventualno u tehničkom mandatu podnese ostavku, šta ćemo onda? Dakle, malo da razmislimo o nizu nekih pitanja koja možda više mogu poslužiti kao osnov za buduće rasprave o budućim izvještajima budućih vijeća ministara. Ali ono što je ključno, dakle imamo ovaj izvještaj, koji je o radu, a ne o metodologiji. I drugo, cijenim da bi bilo neophodno prisustvo predsjedavajućeg Vijeća ministara. Hvala.
Replika, Dušanka Majkić.
Ja samo hoću da kažem ako nije bitno što je ispušteno 20 institucija koje su trebale biti u ovom izvještaju i, ako je to proceduralna greška, onda ja ne znam stvarno šta je izvještaj o radu Savjeta ministara. Zar se može ... usvojiti ovaj izvještaj ili ne usvojiti koji nema 20 institucija koje je osnovao Savjet ministara i kojem podnosi izvještaj? Dakle, ono o čemu sam govorila je od same suštine za sam izvještaj. I ako ga ne usvojimo, odnosno ako ga usvojimo – isti ovakav ćemo imati sljedeće godine, isti ovakav. Dakle, ja sam mislila da je to rješenje, bez obzira što jeste tehnički mandat i što jeste obaveza da se nešto završi. To što ... u tehničkom mandatu sve dok ne bude drugi, valjda će i oni koji su glavna kočnica da se uspostavi Savjet ministara voditi računa o tome, ali ja zaista mislim da nedostatak 20 institucija – pa to se zove neodgovornost zaboraviti 20 institucija koje smo osnovali i koje rade sa tolikim budžetom!
Druga replika, Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Ma, evo upravo zbog ovoga o čemu govori gospođa Majkić, nedostatak 20 i nešto institucija, kako navodi, i kako sama kaže neodgovornost, upućuju na potrebu prisustva predsjedavajućeg 30 Vijeća ministara. Ja mislim da bi gospodin Špirić dao vjerovatno i odgovor na pitanje zašto nedostaju 20 i nekoliko institucija iz ovog izvještaja i o kakvoj neodgovornosti je riječ.
Dobro. Nakon ovih kritičkih tonova od strane poslanika iz vladajućih stranaka koje su izabrale ovo Vijeće ministara i podržavale ga, evo, za riječ nam se javlja i prvi poslanik iz opozicije, Mladen Ivanković Lijanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedavajući. Poštovane dame i gospodo, ja vas sve srdačno pozdravljam. Izvješće o nečijem radu može se mjeriti rezultatima koje je to tijelo uradilo. Ovdje se ne može odvojeno ni promatrati samo rad Vijeća ministara, jer uvelike rad Vijeća ministara zavisio je od parlamentarne većine koja je to Vijeće izabrala i od njezine efikasnosti u donošenju zakona. A rezultati koje je ta parlamentarna većina imala, odnosno Vijeće ministara jeste da je zemlja BiH sa najvećom stopom nezaposlenosti u Evropi, 43% zvanična statistika ili 27,2% po anketi o radnoj snazi. Procjene govore da u BiH živi oko 3,85 miliona stanovnika. Dakle, nemamo ni popisa stanovnika a Vijeće ministara, naime, nije krivo. Dakle, kriva je parlamentarna većina, a jeste, ovisi njegov rad upravo o tome koliko imamo stanovnika i šta to stanovništvo radi. Dakle, po procjeni kaže se da u BiH od tih 3,85 miliona stanovnika, anketa o radnoj snazi za 2010. godinu kaže da je bilo 2,6 miliona radno sposobnog stanovništva. Od ovog broja je oko 1,4 miliona ili 55,4% stanovnika bilo neaktivno stanovništvo. A neaktivno stanovništvo, kaže se, to su osobe do navršenih 15 godina života i radno sposobne osobe koje se ne izjašnjavaju niti da su zaposlene, niti da su nezaposlene, dok radno aktivno stanovništvo čine zaposlenici i nezaposlene osobe koje aktivno traže posao. Po anketi o radnoj snazi za 2010. godinu, BiH je imala 842.000 osobu zaposlenu i 315.110 nezaposlenih. A zvanična statistika kaže da imamo 688.944 zaposlenih i 522.080 nezaposlenih ljudi. Struktura zaposlenih je bila u poljoprivredi 19,7%, nepoljoprivreda 31% i uslužne djelatnosti 49,3%. Dakle, sve manje nalikujemo na zemlju poduzetništva i radne etike. Poduzetnici su obično ili naivci koji brzo propadaju ili tajkuni i omraženi favoriti politike koja im osigurava poslove, status i utjecaj mimo objektivne tržišne utakmice. Ne da nam se učiti, ne da nam se raditi. Spremni smo uzeti, a ništa ne dati. Dakle, indikatori razmjene robe sa inostranstvom kažu: u prošloj godini, u 2010. dakle, 6.000.520.699 smo imali robnog deficita. Dakle, našu BiH samo u prošloj godini smo osiromašili za 6,5 milijardi KM. Uistinu, od dva desetljeća od osamostaljenja, među vodećim političkim strankama nema minimum političkog konsenzusa kakvu državu želimo, i glavni problemi BiH nisu riješeni. Točnije, većina njih iz dana u dan postaje ozbiljnija i opasnija. Nema snage da donesemo demokratski ustav, jer ovi sadašnji krši osnovna ljudska prava, a međunarodna zajednica u BiH ima uticaj preko visokog predstavnika i praktično imamo protektorat. Jedan od glavnih problema BiH leži baš u tome da ne možemo napraviti iskorak, da smo osuđeni koprcati se u blatu nerazvijene i korumpirane balkanske krčme, u kaljuži tajkuna i kriminala, negativne platne bilanse, rastuće zaduženosti, neiskorištenosti prirodnih resursa i niskih stopa rasta, da nam je sudbina postati sluge svjetskog kapitala, igračka interesa velesila i da ćemo biti uvijek taoci nesposobnih političara i da nikad ne možemo postati Kalifornija Evrope. 31 Moj angažman u politici? Ja mislim da možemo i moja kandidatura za predsjedatelja Vijeća ministara mi daje za pravo da o ovom razgovaram i tražim podršku, jer u vama svima, to jeste znamo da ovo Vijeće ministara ima tehnički mandat i ako ne usvojimo Izvješće Vijeća ministara, kao što je gospođa Azra kazala, vlada bi trebala dati ostavku. Poznati aforizam kaže: Ako ne znaš kamo ideš, svaki ćete put tamo dovesti. Pojednostavljeno rečeno, uspjeh se gradi na jasnoj strategiji i na sposobnom vođstvu. Nije se teško složiti s ocjenom da BiH u 20 godina svoje samostalnosti nije imala ni jedno ni drugo. Unatoč ponekoj parcijalnoj studiji i prijedlogu, još ni jedna vlada nije iznjedrila suvislu strategiju dugoročnog razvoja. Umjesto toga, političari nam već desetljećima pune glavu idejama da je ulazak u NATO i EU naša jedina strategija. Približavanje NATO-u i ujedinjenoj Evropi samo je sredstvo koje nas može brže ili sporije, kvalitetnije ili manje uspješno, dovesti do ciljeva koje smo preda se stavili. U Evropu možemo ući kao nerazvijeno Kosovo, a možemo ući i kao razvijena Finska. Jasna strategija, osim razvojne, za BiH ima i psihološku zadaću. Mi smo zemlja opterećena nedovršenom prošlošću. Umjesto retrovizora valja nam u ruke uzeti dalekozor. Možda ne mislimo jednako o prošlosti, ali to mora pasti u drugi plan. Prvi plan je vrijeme pred nama, naša budućnost. Nju čine zajednički ciljevi koje ćemo odrediti i za koje se boriti. Ona je potencijalno sjajna i pobjednička za svakog stanovnika BiH, dok nas prošlost može beskonačno svađati. Dakle, ključno u radu Vijeća ministara je upravo loše vođenje ekonomskih politika BiH. Ključne četiri ekonomske politike su u rukama ovog parlamenta i Vijeća ministara, a to su fiskalna, monetarna i vanjskotrgovinska. Dakle, loše vođenim tim politikama, promjenom smjera tih politika možemo popraviti ovo stanje. Zahvaljujem.
Riječ ima uvaženi poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Pa evo ja ću pokušati na ovakav način iznijeti svoj stav, odnosno naš stav, kada je riječ o ovom izvještaju, dakle umjesto da danas imamo godišnji izvještaj novoizabranog Vijeća ministara, jer je haman godina dana, je li, kako su ljudi dobili izbore, ili u najgoroj varijanti da imamo prvih 100 dana, mi sada raspravljamo o godišnjem Izvještaju Vijeća ministara za 2010. godinu. 2010. godina – i to je također po meni vrlo važno – je bila izborna godina i, ako se sjećate, uoči izbora slati su signali Vijeću ministara da ne poduzimaju nikakve radnje, idu izbori, doći će nove političke snage itd., itd. Dakle, po meni je suština u sljedećem. Dajte da se konačno uspostavi Vijeće ministara. Ocjena rada Vijeća ministara ...( ovaj izvještaj o kojem mi danas govorimo) je data u oktobru mjesecu od strane birača. 80% političkih subjekata je u prilici da ponovno pravi Vijeće ministara. Dakle, rasprava o ovom izvještaju apsolutno ne donosi ništa. Po meni je ključni problem neuspostava Vijeća ministara, neimplementacija izbornih rezultata. Ovi ljudi ničim izazvani rade, dužni su da rade taj posao, tumačili mi to tehnički, netehnički, i zahvaljujući njima mi praktično smo i imali nešto da i radimo, iako nemamo ni parlamentarnu većinu. A i to malo što su nam ljudi dostavljali, evo smo izgleda potrošili. I dakle, po meni je ključni problem uspostava Vijeća ministara. Sve ovo drugo je gubljenje vremena. 32
Podsjećam, tačka za koju smo svi glasali danas je Izvještaj o radu Vijeća ministara za 2010. godinu. Riječ ima poslanik Mirza Kušljugić.
Gospodine predsjedavajući, uvažene kolege, ja prvo imam obavezu da pročitam Mišljenje Komisije o radu Ministarstva vanjskih poslova BiH u okviru Izvještaja Vijeća ministara, a poslije toga bih diskutovao i o Izvještaju Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa. Dakle, Komisija za vanjske poslove je razmatrala Izvještaj Ministarstva vanjskih poslova. Moram da istaknem da je na sjednici Komisije bio prisutan i ministar i četiri pomoćnika i da smo istovremeno svi, kao članovi ove komisije, dobili nekoliko pisama od zamjenice ministra, koja je ukazivala na stvari koje ja pretpostavljam su poznate ovome domu jer se o tome više puta razgovaralo. Nakon diskusije Komisija je nastojala da da svoj doprinos da bi ovo ministarstvo u budućnosti radilo bolje. A prilikom glasanja i provedene rasprave sa jednim glasom 'za', dva glasa 'protiv' i četiri glasa 'suzdržana' se negativno izjasnila o Mišljenju Ministarstva vanjskih poslova. Da bi u budućnosti omogućili bolji rad Ministarstva vanjskih poslova zajednički smo se složili i pokrenuli smo inicijativu koju smo uputili Predsjedništvu BiH i Vijeću ministara da se ubrza donošenje zakona o vanjskim poslovima BiH, jer bez tog zakona je Ministarstvu jako teško raditi. A bilo kakav proces približavanja EU će zahtijevati značajno restrukturiranje organizacione strukture ovog ministarstva. Također smo na iste adrese uputili i inicijativu da se u što kraćem roku definiše i strategija vanjskih poslova BiH, o njoj je danas nešto bilo govora, to nije strategija to su osnove. Jer tek na osnovu takvih jasno ... dokumenata može se ili bi se moglo relevantno razgovarati i procjenjivati djelovanje Ministarstva vanjskih poslova. Bilo je još nekih inicijativa na Komisiji, koje je Komisija smatrala da nisu primjerene ovoj sjednici, između ostalog i formiranje anketnog odbora koji bi sagledao organizaciju i način funkcionisanja Ministarstva vanjskih poslova, gdje se Komisija opredijelila da ona zatraži pismenu informaciju od Ministarstva i ona prva sagleda tu situaciju bez da sada formiramo neki novi ... organ. Što se tiče komentara koji se odnosi na Ministarstvo vanjske trgovine i ekonomskih odnosa, moja diskusija je usmjerena na dvije do tri rečenice u tom izvještaju koje se odnose na sektor energije. Naime, ta čitava priča oko uređenja energetskog sektora ili sektora energije na državnom nivou je na kraju svedena na pet ili šest ljudi koji rade u tom sektoru. I u zadnjem Izvještaju Evropske komisije o napretku BiH u procesu stabilizacije i približavanja EU istaknuto je da je neophodno kadrovski i sa kapacitetom ojačati taj dio Ministarstva, odnosno tu se konkretno predlaže formiranje sektora koji bi imao tri odjeljenja. Zbog toga sam, između ostalog, na prošloj sjednici i u diskusiji pokrenuo inicijativu da dobijemo polaznu analizu o ispunjavanju obaveza koje smo preuzeli potpisivanjem međunarodnih sporazuma, što je ova komisija (na koju je to bilo upućeno) jučer jednoglasno podržala. I ja se nadam da ćemo – barem sa pravne strane, gdje smo mi kao parlament, državni parlament je najodgovorniji – uspjeti stvoriti uslove da se u ovoj privrednoj grani, za koju se kaže da ima veliki potencijal za razvoj u BiH, stvore preduslovi za investicije. Jedan od razloga zašto 33 investicija dosad u sektoru nema je između ostalog i neuređena situacija gdje 90% zakonske regulative i agencija koje je trebalo da se formiraju su na državnom nivou. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Riječ ima Boško Tomić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, kolege poslanici, pa evo, dozvolite da samo kažem nekoliko riječi. Prije svega, generalni sekretar je govorio o načinu izvještavanja i o pohvalama koje su upućene od strane međunarodnih faktora. Istina, ja nemam ništa protiv i to mi se sviđa kada se tako stvari dešavaju, ali iz izvještaja koji je ponuđen onda ne možemo da dođemo do spoznaje koje su sve aktivnosti urađene. Ali ... prateći zbivanja i rezultate rada pojedinih ministarstava možete da ocijenite i kroz njihove dnevne izvještaje o njihovim aktivnostima i na kraju da vidimo gdje se ekonomski nalazi BiH, kakvo je stanje u oblasti stvaranja novih radnih mjesta i tu bi sve trebali da budu izlazni parametri sa kojima bi Vijeće ministara, odnosno, određena resorna ministarstva trebala podrobnije da istaknu u svojim izvještajima. Stoga znam da su podaci – o čemu su i prethodno kolege govorile – broj nezaposlenih raste, smanjuje se broj zaposlenih, stopa nezaposlenosti 43% u BiH. A u Izvještaju Ministarstva inostranih poslova se kaže 'ekonomska diplomatija zauzima značajno mjesto u svojim aktivnostima', pa bi dobro bilo i moguće da su vjerovatno i učinili određene pomake i korake, ali bi dobro bilo da znamo koji su to i šta je. Koliko poslodavaca je na ove prostore dovedeno, koliko je bilo pomoći, a vjerujem da je to i bilo, koliko je bilo pomoći našim poslovnim ljudima koji odlaze u svijet, koliko je dato informacija i da li uopšte su naša ministarstva i naše ambasade na usluzi našim poslovnim ljudima koji hodaju i traže posao po svijetu, odnosno traže partnere ili traže plasman svojih roba. Ne može se time samo kriviti neko ko se nalazi na čelu ministarstva, vjerovatno je i određeno zatečeno stanje kadrova pa, ne potcjenjujući ljude koji odlaze tamo na ta mjesta, ali je najmanje onih koji su se bavili privredom da bi mogli ravnopravno da razgovaraju sa partnerima koje bi mogli da privuku, ali nisu nestručni da ne mogu da ponesu prospekte i podatke o privredi u BiH sa kojim bi partnerima dali bolja objašnjenja i pozvali ih ovdje. Mnogo bogatije zemlje koje dolaze ovdje na ove prostore, njihovi ambasadori su u tako malim mjestima kroz razgovore sa načelnicima opštine o privredi uvijek tražili posao za svoje firme. I na svaki način nastoje da prezentuju svoju zemlju i zainteresuju kako bi nešto od svojih proizvoda plasirali na ovom prostoru. Iako ovo nije nešto posebno velik prostor, al' izuzetno atraktivan, izuzetno različita privreda može da se razvija – od prerade drveta, turizma, proizvodnje hrane, sa ovoliko sunčanih dana. Smiješno je da toliko robe uvozimo, a da sve to možemo da proizvodimo na ovim prostorima. I stoga mislim da bi naša predstavništva, naša diplomatija u inostranstvu morala mnogo više o tome da povede računa, jer masu aktivnosti koje su nekada trebali da rade diplomatska predstavništva to sada i nemaju obaveze, nemamo ni posebnih potreba, a na prvom mjestu nam je ekonomija i u tom pravcu bi trebalo se na neki način posvetiti upravo tim poslovima i osposobiti naša diplomatska predstavništva, naše ambasade da mogu i u svako doba da znaju sa kojim potencijalom se raspolaže i šta je to što bi bilo aktuelno da se radi na našim prostorima. A usput da i 34 nama daju povratne informacije kako bismo mi mogli da prezentujemo našim poslodavcima, odnosno građanima BiH, koji su zainteresovani za otvaranje novih radnih mjesta za biznis itd. Pošto, kada bih govorio o svim ministarstvima onda bi stvarno trebalo mnogo vremena, smatram da je dobar broj ministarstava na kvalitetan način obavljao svoju funkciju, a ja ću posebno istaći da je to na korektan način uradilo i Ministarstvo civilnih poslova, jer je ono kroz svoje izvršavanje zakonodavne aktivnosti izvršilo sa 100%, zatim u podzakonskim aktima sa 90 i nešto procenata, u međunarodnim ugovorima 73% itd. i mislim da je to jedno od ministarstava koje na kvalitetan način rješava pitanja. Ima i drugih ministarstava, ali da ih ovdje ne ističem, koji su takođe sa velikim procentom, ali osvrnuo sam se najviše na Ministarstvo inostranih poslova zbog toga što smatram da bi u predstavništvima, u ambasadama i diplomatijom mogli mnogo više da radimo na ekonomskom planu. A izvještaj kao izvještaj nije teško napisati, u njemu se mogu stvari sasvim na drugačiji način prezentovati, ali su bitni rezultati, rast proizvodnje, zaposlenosti, povećanje uslova privređivanja, dovođenje stranog kapitala, investicije, to bi trebali da budu rezultati ukupno i Vijeća ministara a i ovog ministarstva. Hvala.
Za riječ se javila Milica Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Ja sam se javila za riječ iz razloga što sam u ovom izvještaju koji smo dobili zapazila nekoliko stvari, naravno stvari na koje ne mogu a da ne obratim pažnju, da ne prokomentarišem, mada naravno u materijalu koji je preko 200 strana bi se imalo mnogo štošta reći, imalo bi se mnogo štošta prokomentarisati. No naravno sa ove vremenske distance kada je 11 mjeseci poslije izbora, koje smo imali prošle godine, postavlja se pitanje da li je uopšte svrsishodno voditi neku raspravu o ovom izvještaju kada znamo vrlo dobro da je Savjetu ministara, čiji izvještaj razmatramo danas, istekao svaki rok poslije oktobarskih izbora. I kao što reče kolega Belkić da je sreće da danas vodimo raspravu o prvih sto dana novog Savjeta ministara, a ne da govorimo o ovom izvještaju Savjeta ministara kome je istekao mandat. No naravno, šta je tu je, mi smo u situaciji da o tome porazgovaramo. Ja želim da kažem sledeće. Dakle, opšti utisak je da ... Savjet ministara u prethodnom sazivu nije postigao onaj rezultat za koji smo mislili da će postići 2007. u januaru kada je konstituisan i nije ostvario one rezultate koje su građani i javnost BiH očekivala da se to uradi. To se konačno i vidi ovdje na strani 5 gdje je pobrojano numerički, dakle šta je planirano, koliko je urađeno. I procentualno ako gledate to je negdje 25% aktivnosti od onoga što je planirano ili se željelo uraditi. Danas se može konstatovati da je samo urađeno. Dakle, učinkovitost ovog Savjeta ministara je vrlo upitna. Naravno, šta je poruka svega toga? Poruka je da ako se može išta naučiti i poučiti iz ovoga da neki novi saziv ministara, što kaže, uči na tuđim greškama, ne na svojim greškama, i da se potrudi da to tako ne bude. Ovdje je navedeno niz aktivnosti i između ostalog i strategije, akcioni planovi koji su doneseni i sve ono u čemu je učestvovao Savjet ministara ili je pokretao. I naravno, mi ne sporimo da je to urađeno djelimično ili u mjeri u kojoj se to moglo i dalo uraditi. I naravno želim da kažem da za sve to što Savjet ministara nije uradio ono što je trebalo da uradi postoje objektivni razlozi i taj 35 Savjet ministara kao organ izvršne vlasti u BiH ne može se odvojiti i odvojeno posmatrati od situacije u Parlamentu i ukupne političke situacije u BiH koja je, kao što znamo, vrlo složena i komplikovana, pa je to imalo reperkusije i na rad ove institucije. No, u generalnom smislu, ono što ja zamjerim posebno Savjetu ministara – a smatram da bi bilo od posebnog značaja za privredni ambijent u BiH – jeste stvar o kojoj nismo nikad dobili povratnu informaciju da li se uopšte počelo ili se išta uradilo, a po ovom izvještaju vidimo da nije ni urađeno ništa: dakle, 2008. u ljeto kada smo prihvatili Sporazum CEFTA tada je tadašnji saziv Parlamenta donio zaključak i obavezao Savjet ministara da u roku od 60 dana donese program zaštite domaće proizvodnje i da taj program tih mjera predoči Parlamentu. To se nikada nije desilo i mislim da je privredni ambijent u BiH mnogo pretrpio zbog toga i, na kraju krajeva, imamo veliko nezadovoljstvo kod privrednih i velikih i malih subjekata u ovoj zemlji. A mislim da taj program da je urađen i da je donesen, kao što je to uradila Hrvatska i Srbija, da bi u izvjesnoj mjeri ako ne potpuno spriječilo onda ublažilo određene negativne tokove koji su se desili zbog toga što smo morali prihvatiti Sporazum CEFTA i što je to teklo tako kako je teklo. Što se tiče ministarstava, dakle ima ministarstava koja su radila dobro svoj posao, a ima ministarstava na koje se mogu danas iznijeti osnovane primjedbe. Recimo, ja sam zapanjena činjenicom da u aktivnostima koje se tiču sprečavanja kriminala i terorizma u BiH od ukupno planirane tri aktivnosti realizovane dvije. Ja kad sam ovo pročitala pitala sam se da li neko nije pogriješio, da li nije štamparska greška pa je nekakva tu napravljena, prosto da ne povjerujete, znači. A kad pogledate izvještaj međunarodnih organizacija onda je BiH visoko na ljestvici zemlje u kojoj se ne vrši sprečavanje ni kriminala organizovanog i drugih vrsta korupcije isto tako. Dakle, to je prosto nepojmljivo da je u 2010. samo tri aktivnosti planirano na tom planu, na tom polju, a realizovano samo dvije. Ono što bih željela da kažem još u pogledu rada pojedinačnih ministarstava, posebno bih se osvrnula na Ministarstvo inostranih poslova. Mislim ... da se od tog ministarstva mnogo očekivalo i danas imamo vrlo, vrlo oskudne rezultate u situaciji kada i Parlament i sve institucije BiH i ukupna javnost ove zemlje očekuje da se aktivnosti na euroatlantskim integracijama ubrzaju i da dobiju svoj intenzitet. Naravno, Ministarstvo inostranih poslova je ovdje napisalo i reklo da su oni kao učestvovali, i ne sporimo da jesu, oni su bili jedna karika u lancu koja je bila neizbježna i koja se nije mogla zaobići, ali sve druge aktivnosti koje smo mi očekivali od tog ministarstva nisu provedene, nisu urađene. I dokaz nezadovoljstva radom tog ministarstva i ministra lično jeste da je u prethodnom sazivu ovog parlamenta u dva-tri navrata bila pokretana inicijativa za opoziv ministra inostranih poslova. Ja znam za najmanje dvije, a možda je bila još koja koje se ja ne sjećam. Ono što smo očekivali od Ministarstva inostranih poslova jeste da napravi reda u diplomatsko-konzularnoj mreži BiH. Ja prihvatam da je sadašnji ministar zatekao vrlo nesređeno stanje u toj oblasti, ali isto tako odgovorno tvrdim da ništa nije preduzeo da se stvari poboljšaju i da krenu nabolje. O toj ekonomskoj diplomatiji, to je izlišno pričati, jer od toga nije ništa ni bilo. Ništa se nije desilo na planu da te diplomatsko-konzularne institucije po svijetu doprinesu bar boljem političkom imidžu BiH nego što ga ona ima danas. Mi nažalost imamo situaciju da u pojedinim ambasadama i konzulatima ne da imamo ambasadore i diplomate nego imamo prave skandal majstore o kojima se bavi javnost BiH i o kojima pišu novine, a da pri tom ministar ništa nije preduzeo da se ti ambasadori opozovu i privedu odgovornosti za to što rade. S druge strane imamo ambasadore i diplomate koji ne vrše diplomatsku misiju u inostranstvu na destinacijama u kojima se nalaze nego se ponašaju kao politički lobisti za artikulaciju politika određenih partija iz Federacije i smatraju da im je to prioritetan zadatak da artikulišu politiku partije koja ih je kandidovala na te 36 pozicije. Dakle, tu ništa nije urađeno i imamo vrlo, vrlo negativne rezultate na tom planu. E, o ekonomskoj diplomatiji da i ne govorimo. I na kraju, dakle ove institucije koje su pobrojane ovdje, koje se podvode u okvir Savjeta ministara, kad pročitate ovaj izvještaj neke od njih prosto čovjek da kaže: žali Bože para koje se troše na rad tih institucija. I samo ću još to reći da svi oni koji zagovaraju i koji bi željeli da se još nekih drugih institucija osnuje i postavi na nivou BiH treba na osnovu ovog izvještaja da se zamisle i da dobro analiziraju rad ovih koje već imamo. Dakle, imamo institucija koje potpuno beskorisno postoje i ne daju rezultate ... zbog kojih su osnovane. Primjer za to je Kancelarija za razmatranje žalbi, a ima ih naravno još poprilično. To bi bila moja glavna zapažanja u vezi sa ovim izvještajem. Mislim da uz dobru volju i naravno angažman svih nas koji utičemo na to, Parlament koji bira Savjet ministara i naravno Dom pred kojim Savjet ministara treba da podnese izvještaj, da podnese račun i, na kraju krajeva, da odgovara, jer mi glasamo za njih i mi ih biramo te bi trebalo na osnovu svega toga da neki novi saziv se potrudi da sve ove stvari, na koje mi danas primjedbujemo, da se prevaziđu u nekom novom sazivu ministara ako to bude bilo moguće. Ali, kako stvari stoje i kako stoji politička situacija u BiH, izgleda da imamo i one koji ne žele da doprinesu ili blokiraju stvari da ne dođe uopšte do toga. Naravno, ja bih željela, kao poslanik koji će vjerovatno biti u situaciji da glasa za novi saziv Savjeta ministara, da imamo promijenjenu situaciju u pogledu prisustva ministara sjednicama Parlamanta, što nažalost nije bila situacija na velikom broju naših sjednica kada nismo imali ponekad ni jednog predstavnika Vijeća ministara na našim sjednicama, pa tako nismo imali prosto kome ni reći sve ono što smo primjedbovali i što smo, da kažem, i u hodu smatrali kao ... negativne pojave. Toliko, hvala.
Riječ ima Mirsad Mešić. Izvolite.
Dame i gospodo, spadam u grupu poslanika koji smatraju da nije baš inteligentno previše vremena trošiti na jedan prilično neozbiljan dokument koji, između ostalog, ne sadrži ni ono što je sam propisao kao metodologiju, kako je gospođa Majkić rekla, za izvještavanje ovog parlamenta. Više sam zagovornik slanja jedne jasne, žestoke poruke ovog parlamenta kako ćemo se ponašati u budućnosti prema svima onima koji izvještavaju ovaj dom. Ja bih naravno imao mnogo mogućnosti da pričam o Izvještaju koji ima 200 i nešto stranica ali, evo, ne pada mi napamet, nego želim dati doprinos koji se može svesti na sljedeće zaključke: Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH vraća Vijeću ministara BiH Izvještaj o radu Vijeća ministara BiH za 2010. godinu, jer isti po sadržaju ne odgovara Metodologiji za izradu godišnjih izvještaja o radu i ne sadržava veliki broj izvještaja o radu. Neodgovorno je da raspravi o radu Vijeća ministara ne prisustvuje predsjedavajući Vijeća ministara. I drugi zaključak koga bih ja predložio se odnosi na sljedeće: Obavezuje se predsjedavajući Vijeća ministara da u roku od 30 dana (a ovo predlažem iz razloga da ne otvaramo rizik neprihvatanja izvještaja i neke stvari koje nam nisu baš svima jasne) dakle ... dostavi novi izvještaj o radu Vijeća ministara, pripremljen po sopstvenoj Metodologiji za 37 izradu godišnjih izvještaja, te da predsjedavajući Vijeća ministara podnese ekspoze o radu Vijeća ministara. Hvala.
Riječ ima Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Ma pomalo mi je besmisleno govoriti o Savjetu ministara koji treba da ode, a tvrdim da je ovo bio najgori saziv Savjeta ministara u postdejtonskom periodu. Čini mi se da smo svi postali opozicija i da su oni izgubili, većinu danas da nemaju. ... postoji jedna stvar na koju ću se samo osvrnuti, zato što sam zamoljena od strane mojih sugrađana koji se osjećaju pogođeni izvještajem Ministarstva za ljudska prava. Naime, u ovom izvještaju se Opština Bratunac optužuje za opstrukciju povratka. Ja ću vam reći da je od početka ove godine ministar Halilović tri puta bio u našoj opštini, da je prilikom svoje druge posjete, i uvijek je tamo rado viđen bio, izjavio da je Bratunac jedna od opština koje najefikasnije realizuju projekte obnove kuća i infrastrukture u saradnji sa Ministarstvom za ljudska prava. Ja sam zaista zahvalna Ministarstvu za ljudska prava koje je u protekle tri godine uložilo jedan naš opštinski budžet u obnovu i infrastrukturu. Al' ne mogu da shvatim da je ministar Halilović u ovom izvještaju, ne znam da li ga je pročitao, optužio svoje partijske kolege da opstruišu povratak. Naime, u Opštini Bratunac SDS, tj. mi imamo samo načelnika i ni jedan više resor. Predsjednik Skupštine Opštine dolazi iz Stranke za BiH, dio skupštinske većine kao zamjenik načelnika (gospodine Bećiroviću, nije smješno) dolazi iz SDP-a. I mogu vam reći da imamo sjajnu saradnju i da ćemo i nakon idućih izbora zadržati i jedne i druge i zato ja molim ministra Halilovića zaista da ljude nepravedno ne optužuju, ni Stranku za BiH, ni SDP da opstruišu povratak. Hvala.
Zahvaljujem. Vraćamo se na Izvještaj o radu Vijeća ministara. Riječ ima Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo zastupnici, članovi Vijeća ministara, uvaženi gosti, mene veseli ovako uvijek raspravljati o učincima i neučincima Vijeća ministara, a pogotovu me veseli kad raspravljamo o toj instituciji kao da se radi o istinskoj vladi istinski uređene države. I onda je stvarno lijepo slušati šta sve očekujemo od te vlade koja nije ni 'V' od vlade, a nisu oni krivu što nisu ni 'V' od vlade nego su samo VM, Vijeće ministara koje nema nadležnosti ni za jednu od ovih oblasti zbog kojih ste ih napadali, uglavnom, je li. Zapošljavanje, je li, rad i socijalna politika, industrija, energetika, rudarstvo, poljoprivreda, vodoprivreda, šumarstvo, trgovina, turizam, ugostiteljstvo, obrt i poduzetništvo itd., itd., šta je od toga u nadležnosti Vijeća ministara? Ne treba meni predsjedatelj Vijeća ministara da mi kaže da nije ništa. Ja razumijem čovjeka što nije došao, jer biti na čelu Vijeća ministara, biti u sastavu Vijeća 38 ministara u ovakvom ustavnom i političkom ambijentu je uistinu vrijedno svake pohvale ili čuđenja, najblaže rečeno. Prihvatiti da budete odgovorni za sve i svašta, a da niste nadležni ni za što, stvarno je vrijedno svake pohvale, da ne kažem neku ružniju riječ, i hrabrosti itd. Evo gledam ministra sigurnosti, puno puta smo pričali ovdje o očekivanjima u oblasti sigurnosti itd., pa ću ga podsjetiti da sam vrlo često rekao, žao mi je što je tako, da se izvan ove zgrade ne pita baš nešto puno u sektoru sigurnosti. Nije on kriv, ustavna rješenja su takva da se on ne pita ne zato što je on, bili su i neki prije njega, ako Bog da bit će i neki poslije njega, ali stanje će uglavnom biti isto, da ne govorimo o ministru prometa i komunikacija, evo vidim njega sad ovdje, i hvala ovim ministrima koji su ovdje, koji se ne pita baš nešto previše hoće li Koridor Vc ići mjesec dana sporije il' pet godina brže. Potpuno je svejedno kako okrenuli ove konstrukcije, jer čovjek nema nadležnosti u oblastima da može uticati, iako je imao nadležnosti i on i drugo nadležno ministarstvo da se osiguraju sredstva, al' ima previše šarafčića u ovom sustavu koji mogu opstruirati i kočiti svaki pokušaj ... E, o njima mi danas ne pričamo jer nemamo njihove izvještaje ovdje na stolu. Imamo čitav niz razloga i povoda zbog kojih bismo mogli optuživati i Vijeće ministara i ovaj parlament i ovu Parlamentarnu skupštinu i parlamentarnu većinu, tu čarobnu riječ. Je li ovo Vijeće ministara imalo parlamentarnu većinu? Hoću da vas podsjetim kako smo došli do Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i koja je parlamentarna većina ispunila uvjete za potpisivanje Sporazuma. Nije to parlamentarna većina koja je imenovala Vijeće ministara, da vas podsjetim, ne želim podsjećati koja je i kakva je i kako je složena. I puno puta smo imali parlamentarne većine ad hok formirane, ovisno koliko nam se dopadaju prijedlozi koji su dolazili ovisno iz kog ministarstva. I nije zato krivo Vijeće ministara. Hoću vas podsjetiti koliko je zakona oboreno od ovog Vijeća ministara, znači ovog Vijeća ministara koje je kao imalo parlamentarnu većinu. Mi raspravljamo o Izvješću o radu Vijeća ministara. Ja ne želim niti jesam odvjetnik ni ovog, niti ću biti bilo kog drugog saziva Vijeća ministara, ali imam potrebu i ljudski i politički i etički, kako god hoćete, da kažem da nije korektno optuživati bilo koga za nešto za što on nije odgovoran. Znači, bilo koga, pa makar se radilo i o Vijeću ministara iako je to uvijek lako, jer smo mi u povoljnijoj poziciji, mi smo njih kao postavili, oni nama kao odgovaraju, mi njih imamo pravo napadati, oni nama nemaju pravo uzvraćati, i onda nema bolje prilike, jel možemo raditi šta god hoćemo. U biti nećemo napraviti napredak. ... Znači, suština je da u ovoj zemlji zahvaljujući ustavnopravnom ustrojstvu, zahvaljujući mnogim eksperimentima koji su se provodili i provode nad građanima i sudbinama građana ove zemlje, imamo nekoliko vlasti koje apsolutno nemaju veze jedna s drugom. Imamo zakonodavnu vlast, imamo izvršnu vlast, imamo čitav set neovisnih institucija za koje ni oni ne znaju kome odgovaraju i imamo – zašto to ne reći, jer smo i danas to spominjali ovdje – i vlast koja se zove OHR. A neke od tih izvještaja nemamo prilike ni vidjeti, a kamoli napadati, kritizirati. Evo imamo priliku od ovih koji kao jedini još nam nešto i odgovaraju, zato poziv svima nama, prihvatili ili ne prihvatili Izvještaj o radu Vijeća ministara, nažalost neće se ništa dogoditi. To je problem sustava ove zemlje – ništa se neće dogoditi. I da smo ovaj izvještaj razmatrali u prvom mjesecu ove godine, opet se ne bi ništa dogodilo, znači, jer imamo sustav, pa vi znate da je ovaj saziv Vijeća ministara dva put potvrđivan u ovom parlamentu, sjećate se toga, jer nismo imali nikakvo drugo rješenje. Zašto nemamo 10 mjeseci poslije izbora Savjet ministara, Vijeće ministara? Kako je to moguće? Zašto nisu raspisani novi izbori? A u normalno uređenim zemljama to se dogodi kad se u roku ne uspostavi vlada da se raspisuju izbori. Kod nas je to nemoguće uraditi. Hajmo se okrenuti stvarnosti i hajmo umjesto da koristimo mogućnosti da napadamo ministre iz prijateljskih 39 ili konkurentskih političkih stranaka uistinu svi skupa pokušamo doći do rješenja u kome će Vijeće ministara, ko god u njemu bio, imati i ustavne i zakonske temelje da može efikasno raditi na zadovoljstvo svih građana i svih naroda u BiH i tad će imati smisla i da ih kritiziramo, tada će imati smisla i da ih razrješavamo, tad će imati smisla i da raspisujemo izbore kad ne uspostavimo vlast u nekakvom normalnom roku, kao što je u svim drugim zemljama. Ovako ja ću, ne zato što sam prezadovoljan učincima Vijeća ministara, zato što to ništa ne znači, podržati ovaj izvještaj bez bilo kakvih zaključaka jer mislim da je potpuno svejedno podržali ga ili ne podržali, ali samo da ne bismo odugovlačili, da ne bi pravili trakavicu od čega nema nikakve koristi. Hvala lijepo.
Replika, Mladen Ivanković Lijanović.
Uvaženom zastupniku Niki. Izvršna vlast na nivou države BiH je Vijeće ministara, a da nema utjecaja na pravljenje ambijenta u poduzetništvu, industriji, u obrtu i bilo kojoj grani zapošljavanja, itekako, jer upravo nadležnost na nivou države je fiskalna politika, jedan od glavnih stubova PDV-a koji 60% prihoda daje u sve proračune. Dakle, itekako ima utjecaja samo fiskalna politika. Da ne govorim o vanjskotrgovinskoj politici i zaštiti domaće proizvodnje koji je u prošlom parlamentu, znamo, odbijen, a bio je predložen ovdje. Sigurno bi bilo bolje stanje da imamo i taj zakon sad na snazi i sigurno bi se lakše snalazili i bilo bi napretka u zapošljavanju. Toliko, hvala.
Za diskusiju se još prijavio Slavko Jovičić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Namjerno sam se javio posljednji po ovoj tačci dnevnog reda, a mislio sam da se nikako ne javljam, najbolje bi bilo. Ali uvažavajući i uvijek pozdravljajući kolege iz Centra civilnih inicijativa da mi tamo ne stave, jer bi to bio raritet da postoji jedna sjednica da se nisam javio, pa to zaista, ovo najiskrenije kažem da zapišete. E, sad ovaj izvještaj. Pa ljudi moji, stvarno čekao sam da čujem o ovom izvještaju. E sad, najbolje radili neki ministri, e, može li ovaj parlament da ih zbog tog najboljeg rada ponovo imenuje za ministre? Ovi drugi neki najgore radili, e, može li ovaj parlament da ih pošalje odmah danas na izdržavanje kazne? Ne može, ni jedno, ni drugo, ni treće, ni četvrto. I moram podsjetiti kolege koji su u novom sazivu jedne izvanredne situacije kada je zaista uvaženi gospodin i poslanik, a tada u Kolegiju gospodin Belkić, predsjedavao i jedan nesporazum je bio samo u trenutku a to pokazuje ovu situaciju izvještaja. Bila su poslanička pitanja a ja sam zaista svjesno postavio nagradno pitanje, a ne poslaničko. Prvo da mi neko nabroji institucije koje uopšte postoje u ovoj zemlji, pa da mi nabroji čime se bave, pa da onda mi raspravljamo šta oni rade. Ali nije bilo takvog odgovora i nikad ga nisam dobio. A onda smo kroz razne izvještaje stigli do ekonomske diplomatije, i to sam tražio ... 40 na pet sjednica, pa predlagao nagradu za nekog ambasadora koji dovede investitora da ga odlikujemo najvećim ordenom. Pošto se to nije desilo, ordeni ostali, ne znam da li još imaju. I danas iste priče. Sljedeće godine će biti iste priče. Ali tada ćemo moći da kritikujemo taj aktuelni saziv, ako ga ikada izaberemo. A sad govoriti o Izvještaju o radu Savjeta ministara i ljudi za koje neke znamo da će ponovo sjediti u tim ministarskim foteljama, neki će otići na druga radna mjesta, neki neće nigdje biti u politici, i šta smo mi danas uradili po ovoj tačci dnevnog reda? Imamo li mi izvještaj Parlamenta? Taj meni izvještaj treba da kažemo - možemo li mi ikom išta u ovoj zemlji narediti? Možemo li mi ičiju odgovornost tražiti? Možemo li mi izvještaj ovog i onog vidjeti po raznim ministarstvima, ako neko nije uradio što nije znao ili htio, ili je radio namjerno ono što ne treba u vlastitu korist ili na štetu interesa ove zemlje? E, takav bi meni izvještaj trebao. E zato sam se javio na kraju da bih sam sebi dao oduška i šlagvort da kažem da je ovo potrošeno vrijeme, da je ovo uzaludna priča. Usvojili mi ili ne usvojili ovaj izvještaj, niko se ništa danas neće, svi će opet ići hvala Bogu ručati, kafu popiti i niko ništa sutra neće pomenuti sem novinara koji će nešto napisati. Dakle, izgubili smo samo vrijeme raspravljajući o nečemu od čega niko apsolutno nema koristi. Pa ću završiti, da ne bih koristio vrijeme predviđeno, jer mi je i ovo bilo dovoljno i previše, da kažem – kanite se izvještaja kojima je rok prošao. Kanite se kandidovanja tački dnevnog reda koje neće doprinijeti ništa da unaprijedimo situaciju u bilo kojem segmentu. I okanite se raznih izvještaja i kritika kada nikom ništa ne možemo. A ja i ne želim da budem ni policajac, ni tužilac, ni ne znam ni ja ko, nego želim da budem poslanik kao što i jesam. Ali sutra će opet biti odgovornost poslanika u Parlamentu. Kao ništa nisu uradili. Pa šta ću, evo dajem 10 za Izvještaj. Najveća akademska ocjena a nisam profesor, odakle mi pravo! Pa onda kažem - za šta desetka ovom izvještaju kada on zaslužuje jedinicu, evo 1. Pa u rasponu tom hajde da se malo pomirim da ne uvrijedim neke ministre koji su dobro radili i ministarstva, evo 6, da imaju prolaznu onu ocjenu. I šta sam sad u tom rasponu rekao? Napravio glupost. E, ne želim da se bavim raspravama oko izvještaja raznoraznih od kojih nemamo nikakve koristi. Hoćemo li usvojiti ili nećemo, kao da je nekom važno. Pa da interesuje nekoga, ovdje bi bio cijeli Savjet ministara, hvala i vama što ste došli, ministri. Šta će se desiti? Ni jedan sada neće kravatu skinuti i baciti revoltiran što mu nije izvještaj usvojen, nego će zvati mene na kafu i reći – bravo, Slavuj, nisi me kritikovao. E, zato ću završiti. Hvala lijepo.
Podsjećam poslanike da za sve tačke dnevnog reda svi poslanici u ovom parlamentu imaju tri mogućnosti da ih skinu s dnevnog reda da ne dođu na dnevni red. Prvo, unutar svojih klubova. Druga mogućnost je na Proširenom kolegiju putem svojih predstavnika i, treća, prilikom utvrđivanja dnevnog reda. Nemojte da glasamo za dnevni red, a onda kad dođemo i otvorimo tu tačku dnevnog reda da onda diskutujemo je li trebala ili nije trebala biti na dnevnom redu. Za repliku se javio Mirza Kušljugić. Izvolite.
Pa moja replika je vrlo kratka i odnosi se na nekoliko posljednjih diskusija. Vi ste vidjeli da smo mi na Komisiji za vanjske poslove zajedno i u saglasnosti sa ministrom i njegovim pomoćnicima konstatovali da je jako teško da se u tom ministarstvu radi bez zakona i strategije. Dakle, pokrenuli smo nekakvu proceduru, uputili je nadležnim, između ostalog, i sebi. Moja 41 intervencija prema Ministarstvu trgovine i ekonomskih odnosa je također bila u tom pravcu. Dakle, mi ne diskutujemo o ovom izvještaju da bi ocijenili samo Vijeće ministara, nego da bi u okviru svega ovoga na neki način ukazali šta treba da se promijeni kako bi se stvorilo okruženje da to Vijeće ministara bolje radi, a to je u našoj nadležnosti.Tako da mislim da tu vrstu diskusija treba da vodimo i ona ima svoj smisao.
Kolega Jovičić, replika.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Replika je Vama, ali pazite sad.
Moja opaska je bila generalne prirode.
Ne, ne opaska. Vi ste potpuno u pravu jer je to tačno tako kao što ste Vi sve to sada rekli. To nije trebalo biti objašnjenje, nego to tako treba biti. Ali šta sam ja htio kroz svoju diskusiju da pokušam. Ljudi moji, Hrvatska je 2013. godine u EU. Nije, ona je sutra. Kineski zid je na granici, hoće li ovaj narod preživjeti iako najbolji neki spoljnotrgovinski odnos imamo sa Srbijom i Hrvatskom? Šta će se desiti sutra, prekosutra, 2013.? Imamo li mi tu viziju? Kanite se ovog što je prošlo, od toga nema niko koristi. Na to sam mislio. Ali sam svjestan da se to mora naći na dnevnom redu, moramo raspravljati. Ali ja vas molim kao prijatelje i kolege da ne gubimo na tome, trošimo se bez ikakvog razloga. Nećemo postići ništa. Imamo li mi ... viziju 2013. godine, EU je tu na vratima i ovo što malo imamo izvoza, past će sve. Neće nam trebati ni CEFTA, ni ne znam ni ja šta. Šta ćemo, ljudi, to? Dajte nam tu neku viziju i to nije ... nikakva replika Vama. Vi to u Kolegiju, tačno tako. I ja sam to pozdravio, mada uvijek glasam protiv dnevnog reda, ne što su tačke, nego što nema ovih koje pišete vi tamo u zapisniku. Prisustvovali – nisu, bude 5 minuta i nema a to nije dnevni red niti zapisnik koji je adekvatan o onome što se dešavalo. Zato sam ja protiv toga. Dakle, uvaženi predsjedavajući, podržavam sve što ste rekli. Ali dajte više, što je prošlo što ne možemo promijeniti, kritika mi je preko glave, da se kanimo toga, već imamo li viziju šta nas sutra čeka? Hoćemo li preživjeti ovu godinu, iduću i iduće godine? Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Za diskusiju se prijavila Nermina Zaimović-Uzunović. Izvolite.
Hvala lijepo, predsjedavajući. 42 Evo razmišljala sam da li da pričam i o čemu da pričam konačno kada je u pitanju ovaj Izvještaj o radu Vijeća ministara. Naime, ja sam u prošlom mandatu kada smo razmatrali Izvještaj o radu Vijeća ministara bila dobro pripremila i procente i brojke i onda smo čekali da se pojavi predsjedavajući Vijeća ministara, napravili smo pauzu i nismo željeli praviti raspravu o toj tački, Izvještaju o radu Vijeća ministara bez predsjedavajućeg Vijeća ministara. Ove godine, kao što vidim, to nije potrebno niti je briga predsjedavajućeg Vijeća ministara za ovaj izvještaj koji podnosi ovom domu koji je nadređen i koji je birao to Vijeće ministara. Prema tome, devalvira se, samim tim devalvira se uopšte uloga Parlamenta u ovom, o čemu treba naravno da pričamo jer je to nešto previše važno. Ako se vratim sad ovom izvještaju onda, kao što su i prethodnici i prethodnice rekle, forma izvještaja, sadržaj – to pričate o nekakvim brojevima u neku marku, a ključne stvari nisu poentirane, nisu naglašene, nego je to onako poslagana hrpa papira, kako je ko slao, tako je samo neko dodao brojeve stranica. Ako ćemo o tome, to je vrlo, vrlo kritičan formalno gledajući izvještaj kao nekakav materijal. Ja ga ne mogu nazvati knjigom, knjiga ima svoje zakonitosti, ovo je neki materijal koji je neko sjeo pa onako pobacao i poslagao smatrajući da je kraj ovog Vijeća ministara u tehničkom mandatu pa to ne valja, ali šta me briga što ne valja, nemam posljedica od toga niti ću biti, ako budem ministar, to mi niko neće uzeti kao lošu referencu, odnosno kao negativnu stvar. Što se tiče sadržaja, evo kažem u sadržaju nemamo ničega bitnog, nemamo osnovnih parametara šta su to bila strateška opredjeljenja u radu Vijeća ministara, šta su to bila strateška ostvarenja. Mi smo također prošle godine, razmatrajući godišnji izvještaj, rekli da bi bilo neophodno i da je prirodno i normalno da jedna vlada – hajde možemo je kolokvijalno, mada je to Vijeće ministara koje ima naravno svog predsjedavajućeg – da da pregled šta je to Vijeće ministara u cijelom svom mandatu, uključujući i ovaj tehnički dio, radilo. Ja mislim da bi ovaj parlament trebao da traži nekakvu rekapitulaciju šta je to urađeno, sa osvrtom šta je to ključno što ne valja, njihovo viđenje zbog čega to nisu mogli da urade pa da ovde raspravljamo o tim stvarima, da ih popravljamo na način na koji Parlament jedne države treba to da radi. Dakle, mi nemamo ništa, ništa nemamo šta je to za četiri godine rađeno. Da li imamo godišnje izvještaje, ja ne znam prošle godine smo imali njihov izvještaj koji je također bio šlampav kao i ovaj ovdje što ga imamo. Svakom mandatu dođe kraj pa i ovom mandatu. Međutim, mi moramo znati, ovaj parlament kao nadzor i koji usvaja ili ne usvaja ovaj izvještaj, ima li, a ima smisla, i ja mislim da mora da ima smisla da se ove stvari urede; govorim principjelno jer je konačno potpuno besmisleno sada ulaziti u brojke ove ovdje koje nam danas ništa ne znače, ali neke strateške stvari mislim da se moraju naglasiti. Ja bih na kraju da predložim da, ako to već neće Vijeće ministara na čelu sa predsjedavajućim Vijeća ministara, onda bar da tehničke službe Vijeća ministara nam naprave jedan pregled ključnih aktivnosti i ključnih nedostataka onog što to Vijeće ministara, shodno svojim opredjeljenjima i zacrtanim planovima, nije ostvarilo. Zašto? Niti počinje od ovog sastava Parlamentarne skupštine rad ovog parlamenta, niti je ovo prvi ni posljednji saziv Vijeća ministara i moramo imati, ako ništa, kontinuiranu informaciju da svaki put ne počinjemo iz početa, iz početka, tragajući po pola mandata za informacijama. Evo, ja bih toliko.
Vama ću zadnjem dati riječ. Evo imamo poslanika Mirsada Đuguma. Izvolite. 43
Hvala, predsjedavajući. Vidimo koliko smo rasprvu vodili o ovome izvještaju za 2010. kada je bio regularan rad Vijeća ministara. Možemo zamisliti tek kakvu ćemo voditi raspravu za 2011. kada je Vijeće ministara u tehničkom mandatu. Klub SDP-a izražava svoju zabrinutost za stanje u BiH, za tešku ekonomsku situaciju, nezaposlenost većine građana BiH, a što ugrožava i neizbor ili neuspostavljanje Vijeća ministara. Pozivamo relativne pobjednike na izborima da u što kraćem roku predlože predsjedavajućeg Vijeća ministara i izvrše svoje obaveze koje su dali u predizbornim kampanjama. Pozivam Predsjedništvo BiH da u što kraćem roku pozove predsjednike političkih partija na konsultativni razgovor oko predlaganja predsjedavajućeg Vijeća ministara. Ne možemo se oglušiti ni na današnju, da tako kažem, javnu kandidaturu gospodina Lijanovića, koji dolazi iz platforme, koji je faktički dao i svoj program rada. Ja sam ga bar tako mogao razumjeti u ovom dijelu njegovog izlaganja od 10 minuta. Mislim da ima dovoljno snage i mislim da ima dovoljno mudrosti u ovom parlamentu da se podrže aktivnosti da u što kraćem roku političke partije, koji su relativni pobjednici na ovim izborima, naprave zajedničku platformu rada i da predlože Vijeće ministara i da, da tako kažem, država krene normalnim tokom. Hvala.
Za riječ se još jednom javio generalni sekretar Vijeća ministara, gospodin Kutleša. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedatelju. Samo da pojasnim malo. Više zastupnika je istaklo da nisu obuhvaćene sve institucije BiH. One naravno nisu obuhvaćene. ... Ako su upravne organizacije u sastavu ministarstva, onda područje rada i djelokrug rada, odnosno upravna oblast za koju je ministarstvo osnovano i koja pokriva i oblast upravne organizacije koja je u njegovom sastavu – rad je prikazan u dijelu koji se odnosi na izvještaj o radu ministarstva. Naravno, ima i onih institucija koje sukladno ovome uputstvu nemaju aktivnosti za koje smo mi smatrali potrebnim da se nađu u ovom izvještaju o radu, a to je donošenje zakona, vođenje pregovora, zaključivanje međunarodnih ugovora, proces evropskih integracija, planirani i realizirani programski zadatak, nisu ih imali odobrena, dobro odobrena proračunska sredstva, to je ukoliko ima ovih aktivnosti. Prema tome, izvještaj o radu ovih institucija razmatralo je Vijeće ministara. Zašto nema nekih samostalnih, odnosno stalnih tijela Vijeća ministara, Generalno tajništvo? Pa mislim da za Parlament nije bitno, rad Generalnog tajništva je bitan za Vijeće ministaram, mi, koliko smo sjednica pripremili, zaključaka izradili, odluka, itd., itd. Mislim da to nije interesantno, ima još takvih, Ured za zakonodavstvo koliko je dao mišljenja itd. Iz tih razloga neka samostalna tijela i neke upravne organizacije koje su u sastavu ministarstva nisu ovdje navedene. Naravno ima ovdje, evo meni je zapelo za oko da ovaj planirano – realizirano, samo je prilog ovome Izvještaju o radu Vijeća ministara, pa neko je spomenuo po pitanju sprečavanja kriminala: planirne su tri, a realizirane samo dvije aktivnosti. To su samo najvažnije, sukladno ovome. Naravno da je bilo (pretpostavljam, napamet govorim) puno tih aktivnosti koje nisu jednostavno navedene u ovome Izvještaju o radu Vijeća ministara, ali su one navedene u Izvještaju o radu Ministarstva 44 sigurnosti, pretpostavljam, ali nisu po ovoj metodologiji ni trebale biti navedene u ovome Izvještaju o radu Vijeća ministara. I još samo da kažem da je predsjedavajući imao nekih obveza i nije mogao biti nazočan današnjoj sjednici. Ja sam generalni tajnik i po Zakonu o Vijeću ministara sudjelujem u radu Vijeća ministara. Mogu kompetentno govoriti o metodologiji. Naravno, nisam odgovoran niti za jednu upravnu oblast, pa prema tome ne mogu biti odgovoran za rad, odnosno stanje u nekim upravnim oblastima kao što su to recimo ministri i oni mogu odgovarati na ta pitanja, ja stvarno ne mogu. Hvala lijepo.
Za repliku se javio Slavko Jovičić.
Poštovani predsjedavajući, naravno da po Poslovniku ne mogu replicirati, gospodine Kutleša, sada se Vama obraćam, nije ovo na Vašu adresu ni na Vašu poziciju i funkciju; ali evo, kako smo mi poniženi u Parlamentu. Pa, gospodine Kutleša, Vi nemate mogućnost na Savjetu ministara da govorite, a ne da u ime Savjeta ministara da izvještavate Parlament. Mi smo poniženi danas, ljudi, ja ovo neću da dozvoljavam. Uredu, prihvatam konstataciju da nema predsjedavajućeg Savjeta ministara, uredu. Pa normalno, ne može čovjek biti prisutan ako je odsutan. Ali ima li neko drugi, zamjenik, ministar, ne znam ko da ovom parlamentu podnese izvještaj po Poslovniku? Gospodine Kutleša, nemojte lično, zaista odlično radite Vi, ne znam još neko, ja nisam ovdje da ocjenjujem, ali ako Vi izvještavate Parlament kao sekretar Savjeta ministara o radu, o izvještaju i obrazlažete šta je urađeno, šta nije, ali ja pitam šta smo mi ovdje. Ja zato ne želim, nisam ja predsjedavajući, predsjedavajući i Kolegij su izvanredni, pružaju mogućnost svakome da kažu, da se obrate i naši gosti, i to je dobro, ali mi danas govorimo o Izvještaju o radu Savjeta ministara za 2010. godinu i generalni sekretar nas obavještava šta je urađeno, šta nije. I to vrlo kratko, jer ne može više. Vi nemate mogućnost da Savjetu ministara to obrazložite, a ne nama u Parlamentu. Ima li neko drugi da je to trebao danas da nama kaže ovdje, mada nam ništa nije trebao reći, jer mi sve znamo. I tamo kod vas i ovdje kod nas i vi kod nas i kod vas ništa i da ne komplikujem situaciju. Nemojte ljudi praviti ovu ujdurmu od Parlamenta. Nemojte, neću da se ponižavam ovde kao ..., bez obzira šta ko mislio o meni. Ja o vama kolegama mislim sve najbolje. Zašto se ovo dozvoljava? Zar ne možemo jednom u godini dana kada usvajamo izvještaj imati obezbjeđenog predstavnika Savjeta ministara? Nekoga ko je ovlašten! Nemamo nikoga. Hajde što ih nemamo nikako na sjednicama, nekada imamo neke ministre i nemojte sada da ja preferiram pa izdvajam od ministra civilnih poslova koji je izvanredan, ministar za ekonomske odnose koji je izvanredan, a drugi nisu. Ma neću ni jednog da pominjem ni u pozitivnom ni u negativnom kontekstu. Dakle, gospodine predsjedavajući, nije na Vašu adresu, vi zaista Kolegij dobro vodite, ali šta smo mi danas doživjeli. Šta smo doživjeli? Da u izvještaju, ponavljam još jednom da lično me ne shvatite, uvaženi kolega, gospodine, koji odlično radite, ali nije da Vi izvještavate Parlament šta se uradilo i šta nije, u ovom izvještaju, molim vas lijepo, i nemojte više dozvoliti to.
Replika, Saša Magazinović. Izvolite. 45
Moja replika je na istom fonu kao i kolege Jovičića. Dakle, budući da su kolege iz kluba govorile, ja sam se suzdržavao u toku ove tačke za komentare, imajući u vidu ono što je kolega Belkić rekao da su i građani u dobroj mjeri kazali svoje mišljenje o ovom izvještaju, ali ne samo o ovome nego o četverogodišnjem mišljenju. ... Međutim, ovo što je na kraju kolega Jovičić rekao, zaista je istina. Ovo je pomalo ponižvajuće za ovaj parlament i ne znam šta je stvarni razlog zbog čega je do toga došlo. Međutim, pod ruku mi je došlo izlaganje predsjedavajućeg Vijeća ministara od prije pet godina koje počinje rečenicom 'Naš prvi zadatak je da stvarnosti pogledamo ravno u oči.' Ja mislim da je bio red i da se danas pogledamo ravno u oči i da stavimo i zajednički ocijenimo prošlogodišnji izvještaj kao ... zadnji izvještaj u tom mandatu. I ja zaista ne želim komentarisati šta je sve stajalo u ekspozeu predsjedavajućeg Vijeća ministara a šta nije ispunjeno, ali samo ću citirati dvije-tri rečenice jer imam toliko vremena. Dakle, predsjedavajući Špirić je tada rekao 'Obraćam vam se nažalost u jednom prelomnom trenutku za našu zemlju. Umjesto da se veselimo decenijskom napretku poslijeratne BiH, stojim pred vama u trenucima kada su svi narodi i građani ove države snažniji nego ikada iskazali svoju muku, nestrpljenje, otvoreno nezadovoljstvo. Uvjeravam vas da sam potpuno svjestan težine situacije a i da sam potpuno spreman da se sa njom suočim. Ne smijem ostati po strani i nadam se da ću u narednim godinama zajedno sa vama, predstavnicima svih naroda i građana, uz opštu podršku, uspjeti da pronađem jedan novi put za izlazak iz ovog neodrživog stanja.' Dakle, ovo je prvi pasus njegovog izlaganja i, ako ništa, radi ovoga što je tada rečeno trebali smo danas biti u društvu sa predsjedavajućim i razgovarati o ovom izvještaju. Hvala.
nije uključen mikrofon
Zahvaljujem, predsjedavajući. Kolegice i kolege poslanici, dame i gospodo, nekoliko stvari koje sam želio da kažem na kraju: naime, nemojte da formalne razloge o Izvještaju o radu Savjeta ministara za 2010. godinu stavljamo ispred suštinskih razloga i pitanja koja u BiH su veoma važna za raspravljanje. Svako od vas je mogao da predloži da ne raspravljamo o ovom izvještaju dok ne bude predsjedavajući Savjeta ministara ovde i vjerovatno bi dobio podršku u ovome parlamentu. Zašto sada na kraju rasprave to vodite kao najvažniju stvar u ovoj današnjoj raspravi? To nije pošteno, kao što nije pošteno da se na ovakav način zaključci koji su predloženi od gospodina Mešića ... Vaši zaključci mogu biti djelimično prihvaćeni, ali ne može ... biti neodgovorni ... Savjeta ministara, ne prisustvuje predsjedavajući Savjeta ministara. Zašto niste predložili da se to skine kao tačka dnevnog reda dok ne dođe predsjedavajući Savjeta ministara ili neko od njegovih zamjenika da stavimo da bude ovde neko ko će odgovoriti na pitanja? Danas nije rasprava o predsjedavajućem Savjeta ministara, danas je rasprava o radu Savjeta ministara i o institucijama koje su navedene u ovom izvještaju. Iz tog razloga mislim da nije uradu da se na ovakav način ovi zaključci predlažu, niti je uredu da raspravljamo o tome da li je trebao biti predsjedavajući ovde nakon toga što nismo predložili da se skine tačka dnevnog reda. Savjet ministara u ovome mandatu je radio četiri godine 46 najbolje što je mogao i moram da kažem za ovom govornicom da su oni koji su došli iz RS-a bili bolji dio u tom Savjetu ministara, ma šta o tom mislili ostali. I garantujem da će u idućem Savjetu ministara kadrovi koji dođu iz RS-a sigurno biti bolji dio Savjeta ministara. Zašto ne govorimo o pojedinačnim ministarstvima? Zašto ne navodimo ministarstva koja su dolazila ovde dva-tri puta da se smjenjuju? Zašto sada nema zaključak da ili ministar spoljnih poslova da ostavku ili predsjedavajući Savjeta ministara ga ponovo u ovome parlamentu stavi na glasanje da li on može da nastavi svoj posao da radi pa na takav način da predložimo mijenjanje nekih stvari u BiH. Zašto u zaključcima tražite da za mjesec dana predsjedavajući Savjeta ministara dostavi novi izvještaj? Da li to znači da vi već sad znate da mjesec dana ova država ponovo neće imati Savjet ministara? Hvala.
Replika, Saša Magazinović. Izvolite.
Vrlo kratko. Ne želim komentarisati veći dio diskusije, nego samo da se osvrnemo na predložene zaključke. Dakle, kolega Živkoviću, prijedlog zaključaka koji je dao kolega Mešić je na tragu diskusije Vaše kolegice iz kluba Dušanke Majkić. Moja diskusija o prisustvu ili neprisustvu predsjedavajućeg Vijeća ministara je također na tragu diskusije vašeg kolege iz kluba, našeg zajedničkog kolege, Slavke Jovičića. Prema tome, ja ne znam zbog čega Vi na ovaj način reagujete? Možda je ovo nešto što trebate prije na klubu raspraviti, pa onda da o tome razgovaramo u Parlamentu.
Replika, Milorad Živković.
nije uključen mikrofon
Mirsad Mešić, replika.
Ja želim samo da potvrdim da je zapravo replika gospodina Živanovića. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] A dobro, 1:1, nije bilo namjerno, a ustvari jeste. Dakle, ubijedili ste me da sam potpuno u pravu, ja naravno sam podržavam ove zaključke na energičan način.
Replika, Milorad Živković. 47
Neće uspjeti, znači, kao što ni do sada nije uspjelo mnogima da posvađaju ni Klub SNSD-a ni rukovodstvo SNSD-a. Svako u ovom klubu ima pravo na svoje mišljenje i izlaganje. Ja sam govorio o zaključcima koji nisu konzistentni. Naime, prvi dio prvog zaključka je u skladu sa onim što je gospođa Majkić govorila i sasvim je ok. Ali nije uredu da se napiše u zaključku 'neodgovorno je u raspravi da nema predsjedavajućeg Savjeta ministara'. Moglo je da se napiše da se poziva predsjedavajući Savjeta ministara da dođe kada bude prezentovao ovaj izvještaj koji tražite. I nije uredu, ni u skladu sa vašim političkim prezentacijama ovde u BiH, da ćete napisati da za mjesec dana taj isti predsjedavajući Savjeta ministara dostavi novi izvještaj, a pričate o tome kako žurno treba BiH da dobije Savjet ministara. Hvala.
Replika, Drago Kalabić. Izvolite, gospodine Kalabiću. Zamolio bih ostale kolege zaista za malo pažnje.
Imam potrebe s obzirom da gospodin Jovičić nema pravo na repliku, ali u ime kluba želim da kažem da gospodin Magazinović nije u pravu. Upravo Vi ste uradili suprotno onome što je predlagao gospodin Jovičić. On je rekao da nema smisla da se o ovome raspravlja, a vi ste ovdje nama ponudili zaključak gdje tražite da ponovo sve ovo ponovimo. A on je jasno ovde rekao svoj stav, iza koga evo i ja stojim, danima raspravljati sada o nečemu što je prošlo i ne donosi vjerovatno nekakve rezultate. Ali stojim iza onoga što je rekao, suprotno gospodinu Magazinović, što je rekao gospodin Kušljugić da iz ovoga treba izvući pouku. Ali to treba, vjerovatno gospodin Magazinović nije bio ovdje kada je o tome bila riječ da treba za budući Savjet ministara i za buduće odnose. I o tome je govorio gospodin Jovičić. Gospođa Majkić isto tako nije govorila o tome da treba o ovome ponovo raspravljati, nego o onome čega nema. A ne, a ja sam Vas razumio da Vi želite sve ovo ponoviti da bi tu došao gospodin Špirić, što nije sporno, samo ste to juče trebali uraditi. Ovo što je rekao gospodin Živković, na Kolegijumu mogli ste da zatražimo, kao što smo radili za Visoki sudski i tužilački savjet i za sve ostalo. Znači, negdje ste promašili pa to vidite u klubu. Klub SNSD-a je što se tiče ovoga potpuno na fonu i jasno zna šta iz ove priče hoće.
Za diskusiju se javila Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsjedavajući. Ja imam potrebu, naravno iako je sve u okviru Poslovnika, da se izvinem zašto se na kraju javljam za diskusiju. Ja sam iscrpila dvije replike, a ostala mi je mogućnost diskusije, a povod moje prijave, iako je u međuvremenu uslijedilo nekoliko interesantnih polemika, bio je prijedlog zaključka koji je podijeljen poslanicima. Pa evo, tim povodom htjela sam upravo da pomenem, iako je 48 gospodin Živković dobrim dijelom iscrpio i sadržinu moje diskusije, znači li ova tačka 2., odnosno prijedlog zaključka pod 2. da SDP računa već unaprijed da u narednih 30 dana neće biti Vijeća ministara, da ne kažemo, ili predsjedavajućeg Vijeća ministara? Međutim, nije, nije suština u tome, ovdje je u polemičkoj raspravi u više navrata pomenuto, i kolega Živković je to rekao, zašto nije predloženo da se prekine sjednica i pozove predsjedavajući Vijeća ministara. Gospodine Živkoviću, na samom početku rasprave o ovoj tački dnevnog reda, druga po redu nakon gospođe Majkić sam bila ja koja sam, između ostalog, pomenula da bi bilo sasvim logično da je Kolegij obezbijedio prisustvo predsjedavajućeg Vijeća ministara. Ja ću vas samo podsjetiti da ste vi znali tako reagovati kod nekih drugih državnih institucija, skinuti automatizmom, iako smo to usvojili kao tačku dnevnog reda, automatizmom skinuti kada ta tačka dnevnog reda dođe na dnevni red, na raspravu, ukoliko nemamo ... obezbjeđenih adekvatno pristunih predstavnika te institucije. Dakle, ja ne mislim ni da je ova rasprava, štaviše, mislim da je bila i suvišna. Više se govorilo metodološki, što je sasvim logično, jer je ovde bio predstavnik sekretarijata, Generalnog sekretarijata Vijeća ministara, više se govorilo metodološki o samom izvještaju. Prijedlozi koji idu u pravcu da se odgodi izjašnjavanje, dopuni, vrati izvještaj, mislim da su više alibi za ključne stvari koje opterećuju ovu državu, a to je da se ne pita niko zašto nemamo novog vijeća ministara, zašto danas ne raspravljamo o budžetu za 2011. iako smo već u maltene posljednjem dijelu godine. I čini mi se da prijedlozi ovakve vrste, i neke diskusije koje su se mogle čuti, više mi liče na neke dobre majstore zavrzlame u ovom parlamentu, koji su prvo govorili o potrebi programske koalicije, pa onda matematičke koalicije. Evo, jutros sam naletila u nekim novinama na jednu novu konstrukciju tehničkog partnerstva, a nakon ove rasprave, pogotovo polemike između SNSD-a i SDP-a, pitam se može li biti i tehničko partnerstvo u ovoj državi. Dakle, nemojmo se zamajavati ovde ni stvarati neki prostor za neki alibi. Da malo možda ipak se upitamo šta je stvarno suština današnje rasprave, odnosno koje su pouke i poruke. Nisam za to da se usvajaju zaključci ovog tipa, jer niko ovde nije ni govorio o sadržini rada Vijeća ministara. Nisam ni za to da Kolegij ubuduće obezbjeđuje ovakvu raspravu bez prisustva adekvatnih predstavnika Vijeća ministara, koji bi obezbijedili zaista sadržinsku raspravu. I ja se duboko nadam da će više i prestati citiranje uvodnog govora, inaugurativnog govora gospodina Špirića od prije četiri godine, jer mi govorimo o Izvještaju o radu Vijeća ministara za 2010., a ne za cijeli mandat. Ili, ako ćemo govoriti o cijelom mandatu, hajde da stavimo na dnevni red i otvorimo sadržinsku raspravu. Zahvaljujem.
Uvaženi poslanik Denis Bećirović. Šta je? Replika, je li?
Ja se javljam za diskusiju.
Diskusija. Izvoli. 49
A tačno je da imam još dvije replike, ako zatreba. Dakle, mi raspravljamo o Izvještaju o radu Vijeća ministara za 2010. godinu. S obzirom da je to posljednji godišnji izvještaj vjerovatno u radu u ovom četverogodišnjem mandatu, prirodno je da se dio poslanika osvrnuo i na čitav mandat jer je 2010. godina jedan dio tog četverogodišnjeg mandata. I moram reći, da budemo precizni do kraja, što se tiče poslanika SDP-a, mi ćemo glasati protiv ovog izvještaja. Razlozi zašto ćemo glasati protiv su brojni. Danas su ih naveli brojni poslanici, ne samo iz opozicije već i iz pozicionih stranaka. Sasvim je logično da se neki poslanici osvrnu i na ekspoze predsjedavajućeg Vijeća ministara i na sporazum koji je potpisan 2007. godine i da vidimo da li je to realizirano u ove četiri godine, uključujući i 2010. godinu. Ne treba podsjećati kakvi su rezultati postignuti. Činjenica je da je Vijeće ministara od 2002. do 2006. mnogo bolje stanje u zemlji i u ovom parlamentu ostavilo Vijeću ministara koje je izabrano početkom 2007. godine. Činjenica je da ovo Vijeće ministara ostavlja zemlju u mnogo gorem stanju pred dolazak novog Vijeća ministara. Što se tiče insinuacija prema SDP-u, naš stav je i iskreno zalaganje da treba što prije formirati Vijeće ministara BiH. Ali ako neko od nas traži da ga formiramo na način kako je bilo formirano ovo, i da radi na ovakav način kako je radilo ovo, onda ste nam danas baš dali prave argumente da tako ne radimo. Međutim, za razliku od ovog Vijeća ministara, buduće Vijeće ministara kada god da ono bude formirano, a nadam se što prije, neće krenuti ni od nule. To Vijeće ministara će krenuti u velikom minusu. U ovih četiri godine, a posebno od aprila 2006. godine, atmosfera u ovoj zemlji je toliko zatrovana da će trebati itekako mnogo više mudrosti i energije da se stanje dovede prvo na nulu. A ko je napravio to stanje koje ja, evo, podsjećam i na april 2006. godine, ja mislim da je to danas potpuno jasno svima u ovoj zemlji. Pri tome želim vrlo jasno reći da svoju energiju treba da usmjerimo zaista na formiranje Vijeća ministara. Međutim, ovde nema niko izrazite većine da to može sam napraviti. I oni koji govore o relativnim pobjednicima, evo ako već i prozivaju SDP i SNSD, treba reći da te dvije stranke imaju 16 poslanika. Postoji 26 drugih poslanika u ovom parlamentu koji matematički opet mogu napraviti i da imaju entitetsku većinu. Dakle, razne kombinacije su otvorene, ali o tome ćemo razgovarati kada bude ta tačka dnevnog reda. Uostalom, mi smo već imali jednog kandidata za mandatara i znamo ko je glasao 'za' ko je 'protiv'. Idemo u novu proceduru ali je jako važno da zarad ovog iskustva, i s tim ću završiti, iz 2010. i ove četiri godine da ne pravimo više greške koje smo pravili do sada. Replika, Beriz Belkić. Izvolite.
Dakle, sve ove činjenice, odnosno argumente, pod navodnicima da tako kažem, koje ste iznijeli spominjući 2002. do 2006., pa onda ovaj protekli mandat, pa ono šta se ostavljalo – to su sve stvari koje ste vi koristili u predizbornoj kampanji. Dakle, iza toga su se desili izbori i oni su dali rezultat koji su dali. Dakle, moramo se ponovno vratiti na pravu stvar, ključnu stvar – uspostavljajte vlasti. Predizbornu kampanju ste imali, sve ste to građanima i javnosti predočili i dobili ste podršku. Izvolite, napravite vlast. 50
Replika, Drago Kalabić. Izvolite.
Evo, iako sam ja očekivao da ćemo poslušati mog uvaženog kolegu Jovičića, ali očito je otišlo u nekom drugom pravcu, a možda i u pravom pravcu, ko zna – moja replika se odnosi na ovo što je rekao gospodin Bećirović za protekle četiri godine. Ja neću ulaziti da oponiram tim ocjenama stanja, kako je on to rekao da je bilo vrlo loše, ali bih ja podsjetio na nešto drugo. To je bilo nekakvo stanje. Mandat je četiri godine. SDP kao izborni pobjednik troši već jednu godinu mandata u kome nemamo šta ocjenjivati jer nema stanja. U prethodnom periodu je postojalo neko stanje koje jedni ocjenjuju ovako i onako. Vi ste odgovorni zato što nema stanja. ... Svejedno, kad iz fudbalskog igrališta uzmete loptu što ni lopte nema u igralištu. Potpuno razumijem da ste u prethodnom mandatu kao opozicija mogli tako da govorite. Sad ne. Sad ste vi bitan faktor koji je doprinio ovakvoj situaciji u kojoj nema stanja kojeg bi ocjenjivali. Nema, nema ni Vijeća ministara, niti se bilo šta dešava, pa čak ni negativno. Iako je naravno u suštini na kraju sve negativno. Znači – na taj način pozivati se, ovo što je rekao gospodin Belkić, mogu razumjeti zbog predizborne kampanje, ali sad kad ste dobili priliku da završite – SDP upravlja zakonodavnom vlasti u ovoj zemlji, najvišim organom, Parlamentom BiH. Kako ste do toga došli? Što ste to uzeli ako nemate uticaja na sve ostale? Narod zna i vidi vas kao vlast. To što je to tako kako jeste, morali ste biti svjesni to što SDP ne može zbog jedne stolice da napravi pomak. Ali ja sam očekivao od vas da ćete to bar prećutati, jer to je sad svima poznata činjenica. Vi imate priliku da vlast u ovoj zemlji formirate za 48 sati. Iz određenih razloga, koje evo mogu da razumijem ili ne razumijem, vi to nećete da uradite. Da li ste ubjedljivi u objašnjenju zašto to nećete da uradite, to je nešto drugo. Ali imate priliku i građani ove zemlje to moraju znati. Znači, da vi imate priliku, ako vam je stalo do ove države, da u roku od 48 sati formirate vlast na Ustavu i zakonu. Radi nekih svojih principa, i to je demokratski, i to je demokratski, niste vi jedini pozvani. I slažem se s vama kad kažete da imaju i drugi. A u prošlom mandatu ste bili opozicija jer niste imali priliku da djelujete drugačije. Sad imate, možete, a ne morate. Ali jedino je nezgodno dijeliti lekcije nakon te vrlo nezgodne pozicije u kojoj se vi nalazite. ... Parlament valjda upravlja procesima u ovoj zemlji. Vi kao predsjedavajući Parlamenta valjda imate neku većinu, valjda imate, imate! Kako ste došli do toga dođite i do Vijeća ministara, dođite i do drugih stvari. Znači, nije korektno. Ja ne branim ocjene iz prethodnog perioda, neću uopšte u ovom momentu da se na njih osvrćem. Ali su one sada u odnosu na ovo stanje, jer ne može onaj ko je rekao da je loše sporiti činjenicu da sad ne možemo doći ni do lošeg. Ne možemo doći ni do čega i u kojoj vi ne možete izbjeći svoju odgovornost. I mislim da bi bilo dobro da o tome razgovaramo pri izboru novog Vijeća ministara, a ne pri ovom ovakvom kakvo je, kakvo jeste, odlazećeg, i što bilo kakva rasprava o ovome neće promijeniti stanje odlazećeg Vijeća ministara. Ali ko zna, kako ste se počeli igrati s ovim rokovima, znači nema prijedloga. Ako ja sad sabiram to 30 dana, pa tek onda prijedlog i ostalo, znači to je vrlo daleko, vrlo daleko. Hvala.
nije uključen mikrofon 51
... da se shvati da ovo nije bila nikakva prozivka što sam rekao 'relativni pobjednici'. To su činjenice, relativni pobjednici postoje u ovom parlamentu i dužnost je da se formira od relativnih pobjednika, da tako kažem, i predloži Vijeće ministara. SBB želi da radi na zakonit način i da radi na razvoju BiH i u tom smislu želimo apsolutno da podržimo i formiranje vlasti. To smo dokazali pri izboru, odnosno pri glasanju na prijedlog predsjedavajućeg Vijeća ministara koji je bio u prošlom periodu na glasanju, a isto tako u formiranju vlasti na federalnom nivou. Kao konstruktivna opozicija i kao lideri opozicije želimo da jednostavno doprinesemo što prije izboru Vijeća ministara i da BiH krene onim putem koji i zaslužuje.
Uvaženi poslanik Denis Bećirović, replika. Izvolite.
Pa svi očekuju da se vjerovatno ne slažem sa gospodinom Kalabićem, sa ovim tezama, ali ja ću početi prvo sa slaganjem s njegovom prvom tezom. Naime, on je rekao jednu, barem za mene, novinu, a to je 'da je SDP izborni pobjednik na općim izborima', citiram Vas. Mislim da u toj Vašoj rečenici bi se mogao naći i ključ rješenja budućeg Vijeća ministara. Neki, neću Vam sada govoriti koji ljudi iz Vaše stranke, tvrde da SDP nije izborni pobjednik i od oktobra žele formirati vlast na način da kažu da taj izborni pobjednik, a Vi ste rekli da je to SDP, ne može biti niti imenovati ni premijera, ni ministra vanjskih poslova, može tamo biti neki, citiram, 'ministar za izbjegla i raseljena lica'. U kojoj to zemlji u Evropi i u svijetu se izbornom pobjedniku tako poručuje i na takav način želi formirati vlast? Ako ima negdje takav primjer, ja bih volio zaista da ga navedemo. S druge strane, rekli ste da je SDP odgovoran za neformiranje vlasti. Mi i brojni drugi građani i krugovi u ovoj zemlji mislimo da je SNSD odgovoran. Mislimo to iz razloga zato što sam predsjednik te stranke gotovo svakog mjeseca govori da je BiH nemoguća država i mislimo da upravo on ne želi formiranje ni Vijeća ministara ni drugih institucija kako bi dokazali tezu da je BiH nemoguća država. Druga replika, gospodin Kalabić.
Evo da se ja složim sa prvom konstrukcijom gospodina Bećirovića, izborni pobjednik naravno u Federaciji, to ste zaboravili da dodate, jer vi, zato što u RS-u ne postojite, kako ćete biti pobjednk tamo gdje vas nema. Mislim, to valjda razumijete stvar. Nekad vas je bilo dok ste vodili neku drugu politiku. Znači, naravno da se podrazumijeva da ste izborni pobjednik u Federaciji i da dva partnera iz RS-a i Federacije koji su pobjednici, niti smo mi, niti nam pada napamet da vam govorimo da smo mi u Federaciji pobjednici. Ja ne znam otkud Vama to da računate da ste vi i da neko pomišlja da ste pobjednici na nivou i da RS i Federacija na taj način mogu da učestvuju u formiranju vlasti sa onima koji su pobijedili. Nije korektno od ljudi, evo, koji se predstavljaju i žele da budu opozicija i daju, zato su bili izbori, onima koji su dobili najviše glasova da budu pobjednici. 52 Tačno je, neki iz moje stranke vrlo ružno govore o BiH, ali ne znam što vi njoj radite ružno. Što se vi njima pridružujete, iz SDP-a, svojim postupcima vi se pridružujete onima koji iz SNSD-a viču da ih puno ne interesuje BiH, što je uobičajena stvar. Ali ne znam otkud u zadnje vrijeme da ste se njima pridružili u ponašanju, vi iz SDP-a, pa i vas ne interesuje, da ne kažem ne galamite na tu BiH ali radite sve isto kao i oni što na nju galame. I to je ta novina koju je SDP unio, što je mene iznenadilo. Od jedne žestoke kampanje za državu, za čovjeka, pretvorilo se u državu za jednog čovjeka koji je zadovoljan sa pola BiH i to je sva kampanja bila u priči za čovjeka. Iako mi isto tako neće biti jasno zašto to SDA gleda koja je sasvim drugačiju politiku vodila i sad gleda kako to SDP na neki način zabavio se svojim dijelom kolača i nema inicijative. Znači, gospodine Bećiroviću, nije to stvar izbornog pobjednika u BiH da može da radi šta hoće. Vlast u BiH se mora formirati na osnovu Ustava i zakona, bez obzira ko je pobjednik. I nema tog pobjednika koji u BiH može uzeti sve pa, između ostalog, ni SDP nikad to neće moći, ni bilo ko drugi. Zato i jeste specifičnost BiH, jer vi podrazumijevate da izborni pobjednik treba da zanemari prošlost, Ustav, zakone i ostalo. E sad ni na tom dijelu (ne vidim danas gospodina Jurišića), daj Bože da se držite i na tom dijelu, tamo cijeli dan, i taj dio je izgleda upitan. Ja mislim da vi to treba da sjednete, dobro saberete, da se spustite na jednu realnost, da se manete onih predizbornih, svih onih velikih stvari; svi smo mi to iskusili kad se ode visoko da se onda vrati negdje na nekakvu normalu i da sjednu ljudi razumni; ovoj zemlji treba vlast, ovoj zemlji treba vlast onih koji imaju legitimitet, koji imaju podršku naroda, iz sva tri naroda, i treba je što prije formirati, bez ikakvih eksperimenata, bez ikakvih pokušaja da jedni druge, jer se to na kraju pokazalo kao nemoguće, te prevare i slično. Treba nam vlast koja će biti legalna i legitimna u svakom dijelu ove zemlje i iza koje će stajati sva tri konstitutivna naroda i svi građani ove zemlje.
Vrijeme za repliku.
Mislim da je to red da tako formirano, a sve ove druge predizborne kalkulacije i pokušaje mislim da trebamo ostaviti iza sebe. Hvala.
Za repliku se javio gospodin Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Moja replika ide na dva izlaganja uvaženog zastupnika Kalabića, uglavnom. I moram reći da nisam očekivao da će svojim izlaganjem reći ovoliko stvari s kojima se ja ne mogu složiti principijelno. Prvo se ne mogu složiti da u ovoj zemlji postoje izborni pobjednik. Izborni pobjednik je onaj koji ima 22 glasa u ovom parlamentu, koja uključuju po jednu trećinu u oba entiteta. Takvog ja ovdje ne vidim, odnosno takve političke stranke ovdje ne vidim. To je u skladu s Poslovnikom i Ustavom. Mogao bih prihvatiti relativno da postoji nešto što je relativno, ali da ne ulazim u to. Ali to je čisto tehnička poslovnička neslagalica. Ima nešto s čime se puno više ne slažem. Ne slažem se u 53 prvom izlaganju pa sam mislio da ću komentirati odnosno izraziti neslaganje kada ste rekli da je prije ovih zadnjih izbora bilo nekakvo stanje, pa ste rekli da sad uopće nema stanja. Ja se s Vama ne slažem da nema stanja. Ima stanje, samo je puno gore. Znači, ima stanje, samo je ono puno gore, jer nikad, koliko ja znam, u postdejtonskoj BiH proračun institucija BiH nije ovoliko čekao na prijedlog na usvajanje u Parlamentu i nikad, koliko ja znam, u postdejtonskoj BiH nikad ovoliko dugo nismo bili bez Vijeća ministara. Imamo institucije koje su ustavno nadležne za to, očigledno da nešto ne funkcionira u njima, a to nije Vijeće ministara iz prošlog saziva. Hvala lijepa.
Replika, Mirsad Mešić. Izvolite.
Ma zapravo je ispravka krivog navoda. Gospodin Kalabić je rekao da SDP-a nema u RS-u. Ja mogu sa zadovoljstvom utvrditi da imamo svoje odbornike, da imamo svoje poslanike i, naravno, imamo delegate u Vijeću naroda RS-a. Ono što me zabrinjava i što nas zabrinjava u SDP-u je ova činjenica koju je gospodin Kalabić rekao da u njegovoj partiji postoje neki koji ne vole BiH. To nije naravno ni nalik na SDP. Takvih kod nas zapravo nema.
Diskusija, Salko Sokolović. I s ovim treba da okončamo raspravu. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Evo, koliko ja čekam, jedno pola sata, da dođem na red, bilo je puno ovih replika, ali eto ramazan je, ja postim pa sam saburli čovjek, nije mi danas posebno ni do galame neke, ali sam u ovih pola sata promijenio šest diskusija, i na kraju neću govoriti ono što sam mislio da govorim. Ali pošto je u pitanju rad Vijeća ministara za prošli saziv gdje sam ja kao predstavnik SDA također bio u poziciji te ne mogu negativno govoriti o radu Vijeća ministara i ne želim o njemu, na kraju krajeva, govoriti jer liberalizacija viznog režima, aktivnosti na realizaciji zakona koji nas približavaju EU, dugo je četiri godine, i niz tih nekih vrlo pozitivnih stvari koje je Vijeće ministara uradilo, mada i nije radilo dobro u nekim stvarima, radilo je neke i možda loše stvari, ali ja neću da budem od onih koji kažu kad čovjek uradi sto dobrih stvari i ne zaposli mu sina na kraju kaže to je najgori čovjek na svijetu. Takvi su najprisutniji danas u ovoj našoj BiH. Znači, bilo je dobrih stvari i ja stojim iza toga. Ali hoću i ovo reći, da smo mnogo još toga u prošlom sazivu mogli postići da su nas pratili iz opozicije, evo odgovor na tvrdnje iz SDP-a. Mislim, morate priznati i te stvari. Znači, neki zakoni nisu prošli zato što ih vi niste podržali. Prema tome, to je jedna slika rada prošlog Vijeća ministara, možda će to biti slika i za budući rad. Ja sam realan čovjek, ja ne želim da navijam ni za ovu ni za onu stranu. Ja govorim o nekim stvarima koje su se dešavale ovdje, ja ih slušao svojim ušima. Nametale su se neke teme koje su pravile negativnu atmosferu. Jednostavno, ja sam to u predizbornoj kampanji tumačio pravljenjem ambijenta da vi možete doći na vlast. Danas smo mi u toj platformi. Evo, radit ćemo neke druge stvari na jedan drugačiji način, možda. Ali budžet koji nije usvojen osam mjeseci je problem svih nas ovdje, i onih koji predlažu, on je bio jednom ovdje, nismo ga usvojili. Pa koje je to Vijeće ministara da je trenutno u funkciji? I staro i novo čekalo bi ovaj budžet. Šta bi radilo? Što će nam onda Vijeće ministara 54 novo, ukoliko ne znamo, dat budžet Vijeću ministara koje je trenutno u funkciji da radi neke stvari. I onda ćemo za jedno godinu dana kad bude analiza 2011. godine pričati kako su se trošile pare ovako, trošile pare onako, pa i mi krivi što su se pare trošile tako jer nisu imali ljudi budžeta, rade ono što rade. Ja bih ih zamolio da ne budu u tehničkom mandatu već da rade svoj posao. Da ozbiljno rade svoj posao. Deset mjeseci je dug period. Mi nemamo vlast. Evo, što kaže gospodin Kalabić, znači inicijativa mora postojati od nekog. Mene novinari uvijek pitaju ima li te vlasti u HNK-a. Nikad me ne pitaju kao državnog poslanika ima li te vlasti u državi BiH. Ja bih volio da me pitaju ima li te vlasti u državi BiH. A kantone ćemo, ako Bog da, ukinuti. Entiteti, mislim to, vremenom će, ako bude sreće u ovoj državi, na jedan drugačiji način izgledati; ove mlađe generacije koje dolaze kad budu vodile ovu državu. Ali daj da mi rješavamo naše stvari; znači, pa neće oni premijera, neće oni mandatara, neće oni vanjske poslove, šta hoće se?! Koji su parametri da se približi. Hoćemo li to iseliti iz Predsjedništva iz političkih partija, hoćemo li to preseliti ovdje u Parlament? Daj da mi sjednemo da razgovaramo na tu temu. Evo ja sam spreman. Ja sam spreman, jer svaki dan me neko pita što nema Vijeća ministara, a 10 je mjeseci...
Kolega Sokoloviću, samo da podsjetim, Izvještaj o radu Vijeća ministara za 2010. godinu.
Znam, ja upravo, svi ste vi diskutovali na jedan drugačiji način, ja kažem ovo je šesta verzija, ja sam mislio nešto pričati sasvim drugo. Ali imam pravo kao poslanik u ovom parlamentu, kao čovjek koji je izabran od građana i naroda ove države BiH koji me svaki dan pitaju šta je s Vijećem ministara, pa evo da i ja ovdje progovorim i da kažem – šta je s Vijećem ministara? Šta je s budžetom? Zbog čega smo usvojili izmjene i dopune Zakona o Oružanim snagama, danas nemamo budžeta da počnu isplate tim ljudima, ali napravili smo obavezu državi BiH itd. Znači, potrebno nam je novo Vijeće ministara, potrebna nam je inicijativa, ali potrebno je i da se ja na ovakav način izjasnim ovdje i da kažem da i ovo Vijeće ministara ..., čiji Izvještaj o radu mi danas ovdje razmatramo, nije radilo toliko loše kako neko hoće da kaže. Na kraju, tamo su radili ministri iz SDA, ja želim da pohvalim njihov rad u prethodnom periodu i da imam jednu globalnu pozitivnu ocjenu, ipak, o radu tog Vijeća ministara bez obzira kako to neko gleda na jedan drugačiji način. Hvala.
Replika, Mladen Bosić. Sa ovim zaključujemo sve prijavljene i raspravu o ovoj tački dnevnog reda. Izvolite.
Evo ja ću vrlo kratko. Prije svega da primijetim da više nema ni jednog ministra, nema predsjedavajućeg, nema ni ministra prisutnog, i da je to u stvari odraz ove apsurdne situacije da mi 55 ne znam koliko sati ovdje u Parlamentu pričamo o Izvještaju o radu Savjeta ministara kome se ništa ne može desiti na osnovu toga kako ćemo mi glasati i šta ćemo reći. I nisu se ministri i koji su bili – svaka čast što su došli, to su obično oni koji dođu – nisu se džaba smješkali dok ste vi ovdje iznosili svoje primjedbe, jer to nema nikakve veze sa njima. Što god bi vi rekli, oni ostaju i dalje u svom mandatu, samo sad nisu više nikom odgovorni. Ja sam razočaran ovom diskusijom ovdje danas. Nekad je pametnije i bolje ništa ne reći i ništa ne diskutovati nego doći u situaciju, zarad jeftinih političkih poena, da se još dublji rovovi iskopaju ovdje i još više onemogući bilo kakav kompromis i dogovor. Ja vidim da se ovdje pojedini javljaju stalno, vjerovatno da bi im neko stavio recku iz Centra civilnih inicijativa kad bude sljedeći izvještaj, da budu najbolji sa najviše javljanja. Dajte da se uozbiljimo, dajte da više ne diskutujemo na način koji će dalje onemogućiti bilo kakav kompromis i bilo kakav dogovor. Hvala.
Zatvaram raspravu u vezi sa sedmom tačkom dnevnog reda. Prelazimo na osmu tačku dnevnog reda: Ad. 8. Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH za 2010. godinu Na osnovu člana 20. st. (3) i (4) Zakona o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću BiH, dostavljen nam je Godišnji izvještaj 20. 5. 2011. godine. Mišljenje Ustavnopravne komisije smo dobili 30. 6. 2011. godine. Komisija nije primila k znanju Godišnji izvještaj. Na 5. sjednici Doma, održanoj 14. 7. 2011. godine, kao i na 7. sjednici, održanoj 27. 7. 2011. godine, odgođena je rasprava o Godišnjem izvještaju zbog neprisustva predlagača. Na 7. sjednici je zaključeno da je potrebno pozvati predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH, gospodina Milorada Novkovića, da lično prisustvuje tokom rasprave o Godišnjem izvještaju, što je i učinjeno 27. 7. 2011. godine. Otvaram raspravu o Godišnjem izvještaju. S obzirom da je gospodin Novković ovdje, predlažem da njemu prvo damo riječ, ako se slažete. Izvolite. Ja bih Vas zamolio samo za govornicu ovdje radi stenograma.
Dobar dan, vrlo cijenjeni i poštovani predsjedavajući, vrlo cijenjeni i poštovani poslanici. Ovom prilikom želim da vas pozdravim ispred Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, da se zahvalim što ste Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća stavili na dnevni red o kome će se danas raspravljati. A istovremeno želim da se izvinem što ja kao predsjednik Vijeća nisam bio prisutan na dvije prethodne sjednice ovog uvaženog doma. Na prvoj sjednici nisam bio prisutan iz razloga što je bila sjednica Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, ali smo blagovremeno obavijestili. 56 Međutim, zbog greške administracije Visokog sudskog i tužilačkog vijeća nisu blagovremeno o tome upoznali ovaj dom. Na drugoj sjednici ovog doma gdje je bila rasprava o Izvještaju Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, bila je moja zamjenica Mikić Danijela, jer po Zakonu o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću dvije imaju potpredsjednice koje mogu u svim situacijama da zamjenjuju predsjednika Vijeća. Ja nisam mogao da pristupim tamo isključivo iz zdravstvenih razloga, ona mi je prenijela i ja sam odazvao se na današnju sjednicu Vijeća kao što sam se odazivao i u prethodnom sazivu ovog doma na sve sjednice Vijeća, pa čak i kad nisam bio predsjednik Vijeća, kad sam bio član Vijeća. Ja ću ukratko da iznesem nekoliko stvari kada je u pitanju rad Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, odnosno Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća za 2010. godinu. Krenuću prvo od ovlaštenja Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Vijeće ili Savjet ima isključivu nadležnost da bira i imenuje sve sudije redovnih sudova u Republici BiH, kao i sve tužioce. Djelimično učestvuje u izboru sudija Ustavnog suda Federacije BiH i RS-a. Sa izborom sudija Ustavnog suda BiH nema nikakvih prinadležnosti i bira i imenuje sudije i tužioce u Brčko Distriktu. Visoki sudski i tužilački savjet ima 16 članova, 15 domaćih i jedan međunarodni član. U Visokom sudskom i tužilačkom vijeću uglavnom i pretežno su članovi sudije i tužioci. Jedan član Vijeća je lice koje je ispred Parlamenta BiH, a jedan ispred Vijeća ministara BiH. Pored toga kao partner Visoko sudsko i tužilačko vijeće djeluje i radi sa ministarstvima pravde na nivo BiH, entiteta, pravosudnom komisijom Brčko Distrikta i sa ministarstvima finansija radi obezbjeđenja finansiranja pravosudnih institucija u BiH. Kad su u pitanju osnovni principi pravosuđa – a to je nezavisnost, samostalnost, efikasnost, objektivnost i stručnost – Visoko sudsko i tužilačko vijeće ima isključivo tu nadležnost i za to je odgovorno. Kada je u pitanju ono što najviše interesuje i javnost a i ovaj dom, to je dokle ide nezavisnost sudija, odnosno tužilaca – nezavisnost sudija i tužilaca ne može biti bez znaka jednakosti sa odgovornošću. Taj znak jednakosti kad je u pitanju odgovornost je Ured disciplinskog tužioca koji djeluje u sastavu Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Ja ću iznijeti jednu činjenicu, jedan podatak, da u BiH trenutno radi 1.066 sudija i 333 tužioca na svim nivoima. U regiji, osim Crne Gore, daleko više radi i sudija i tužilaca. Kada je u pitanju postupak koji je vođen protiv sudija i tužilaca, u BiH je to neuporedivo koliko je vođeno postupaka, koliko je suspendovano, razriješeno sudija i tužilaca i koliko su druge blaže mjere izrečene prema sudijama i tužiocima. U istoriji pravosuđa BiH – vraćam se na period od 1946. godine pa sve do 2003. godine, odnosno 2002. godine otkad je uspostavljen prvi Savjet na nivou BiH, sastavljen od savjeta entiteta na nivou BiH – nikad nije izrečeno više i razriješeno sudija i tužilaca u tom čitavom periodu od 50 godina i više nego što je to učinjeno za ovih zadnjih pet ili šest godina. A ono što je osnovna djelatnost i opredjeljenje Visokog sudskog i tužilačkog vijeća je da poboljša i dovede u stanje efikasnosti pravosuđe BiH, a to čini zajedno sa ministarstvima pravde. Bez potpunog i pravilnog finansiranja pravosudnih institucija to neće biti učinjeno. Hoću da vas ovdje obavijestim, kao vrlo odgovorne ljude, da Visoko sudsko i tužilačko vijeće i u narednom periodu će učiniti sve ono što je u njegovim ovlaštenjima da pravosuđe BiH bude efikasno, odnosno da ispuni sve uslove i da ne bude prepreka ulasku BiH u evropske integracije. Strukturalni dijalog o pravosuđu BiH je započeo 7. juna ove godine, 7. i 8. juna, i bio sam ja kao predstavnik Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH. Raspravljalo se o nekoliko vrlo bitnih i 57 značajnih stvari, a sasvim sam siguran da će to biti i u narednom periodu. Prvo, kada je u pitanju Strategija za reformu sektora pravde – to je jedan vrlo bitan i značajan dokumenat, u čijem donošenju su učestvovala sva ministarstva pravde u BiH, određene nevladine organizacije i Visoko sudsko i tužilačko vijeće – o mnogim stvarima, a naročito o principima i standardima rada pravosudnih institucija je dogovoreno. O određenim pitanjima nije postignuta saglasnost, a to je kada je u pitanju fragmentarno finansiranje pravosudnih institucija u BiH, kada je u pitanju unifikacija legislative i kada je u pitanju 'Vrhovni sud BiH'. I mogu da vas obavijestim da na ministarskim konferencijama do sada o tome nije mnogo raspravljano i u tom pravcu nije ni postignuta saglasnost. Međutim, u toku strukturalnog dijaloga je došlo do određenih preporuka, odnosno prvog seta preliminarnih preporuka u vezi sa provođenjem Strategije za reformu sektora pravde u BiH od Evropske komisije. Ja sam siguran da vi imate te preporuke. Kada je u pitanju sektor pravde i ta strategija postoji pet preporuka. Sve odluke Visokog sudskog i tužilačkog vijeća koje je učestvovalo na ministarskoj konferenciji i radu i razvoju Strategije za reformu sektora pravde su prepoznatljive u ovim preliminarnim preporukama, odnosno prvom setu. Nadalje, kada je u pitanju provođenje Državne strategije za rad na predmetima ratnih zločina, Evropska komisija je takođe i u tom pravcu dala prvi set preliminarnih preporuka. Na strani Godišnjeg izvještaja o radu Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, i to strana 117. do 125., možete uporediti ove preporuke Evropske komisije i zaključke Visokog sudskog i tužilačkog vijeća od 1. i 2. decembra prošle godine i zaključke nadzornog tijela u kome učestvuje Visoko sudsko i tužilačko vijeće unazad dvije i po godine, koje su prepoznatljive u prvom setu preporuka. A naročito bih vas zamolio da se upoznate sa zaključcima Visokog sudskog i tužilačkog vijeća vanredne sjednice od 1. i 2. decembra u Mostaru gdje smo donijeli 11 zaključaka povodom procesuiranja predmeta ratnih zločina i implementacije Državne strategije za procesuiranje predmeta ratnih zločina. Isto tako kada je u pitanju budžetska reforma i kada je u pitanju budžet, kada je u pitanju fragmentarno finansiranje, imaju odluke Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, imaju preporuke sa prvog strukturalnog dijaloga koje su takođe ovdje sadržane i prepoznatljive. U vezi pitanja jednakog tretmana pred zakonom svih građana u BiH, Visoko sudsko i tužilačko vijeće je takođe donijelo tu određene zaključke koji su takođe navedeni u preporukama strukturalnog dijaloga. Sve ove zaključke Visoko sudsko i tužilačko vijeće odnosno nadzorno tijelo je donijelo prije nego što su bili ovi strukturalni dijalozi, perije godinu i po – dvije godine itd. Ja sam spomenuo broj sudija i tužilaca, koliko radi u BiH, i sasvim je razumljivo kad je u pitanju i disciplinska odgovornost da od 1.300, odnosno od 1.400, 360 sudija i tužilaca koji djeluje i radi, da svi nemaju ni iste motive za rad, da svi nemaju iste moralne kvalitete, da svi nemaju istu odgovornost i da svi nemaju stručno znanje. Ništa nema savršeno i u svakom slučaju da postoje određeni propusti i postoje određene greške. Tu nezavisnost sudijsku i tužilačku putem Ureda disciplinskog tužioca i na drugi način pokušavamo da riješimo. Ništa posebno kada je u pitanju rad pravosudnih institucija u BiH nije riješeno na kvalitetniji način nego što je riješno u BiH. Naprotiv, lošija su rješenja. Okruženje i regija su i vama poznati.
Gospodine Novkoviću, ja bih Vas zamolio da u narednu minutu završite, s obzirom da je poslovničko vrijeme za ova uvodna izlaganja. 58
Vrlo rado. Kada je u pitanju informacijsko-komunikacijska tehnologija i kad je u pitanju elektronska obrada predmeta, Visoko sudsko i tužilačko vijeće i sve pravosudne institucije u BiH su daleko u tom pravcu iznad regije i daleko iznad standarda mnogih evropskih zemalja. O tome se možete upoznati i na sajtovima okruženja Crne Gore, Srbije, Hrvatske pa i nekih drugih zemalja. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Prvi za diskusiju se prijavio Slavko Jovičić. Izvolite, gospodine Jovičiću.
Hvala lijepo. Samo dok sjedne uvaženi gospodin, pa makar mi proteklo i ovo vrijeme. Dakle, identična situacija kao i u prošlom sazivu, samo ne znam više ni ja koje godine, jer teško je nešto zapamtiti, kad se tada praktično ništa nije dešavalo. I kad ja govorim o instituciji, meni je uvijek neprijatno što se ljudi koji su na čelu te institucije poistovjete sa tom institucijom. Dakle, nesporno je da Visoki sudski i tužilački savjet svake godine ima najbolju knjigu koju pravi, izvještaj, za regala odlična. To sam rekao svake godine kad god smo ovu knjigu ovakvu dobili. To nije poniženje ni Sudskog tužilačkog savjeta. A drugo, šta da ja Vas pitam kad ste Vi nezavisni od sebe, a ja nikakav uticaj kao poslanik nemam ni da Vas pitam, ni da ću dobiti odgovor, niti bilo kakva moja preporuka, a ne Vaše preporuke iz knjige, može na vas uticati da Vi promijenite stanje u pravosuđu. Vi ste nezavisni i to poštujem. I da niste zavisni od budžeta, ma Vi ne bi nikad izdali ni jedan list i stranicu, a ne knjigu. Vi ne biste došli ovdje. Bilo je pristojno da se pojavite, rekli ste dva puta niste i opravdano. Ali ja ne znam ni danas šta ćemo dobiti što ste se Vi pojavili. Nemojte pogrešno da razumijete, ovaj parlament ne odlučuje o Vašim sudijama koje ste Vi disciplinski kaznili ili pozvali na odgovornost, jer ih mi nismo ni birali. Pa to je valjda Vaš zadatak bio da to i uradite, a ne da nam danas podnosite za govornicom izvještaj, nije mi, ne znam više ni koliko sudija, tužilaca je nešto odgovaralo. Ja Vas pitam kao poslanik koji ne može nikakav uticaj vršiti na Vas, možda je dobro, pratite li Vi javnost, da javnost kaže da je najnezadovoljnija sa radom pravosudnih institucija. I Vi danas Parlamentu možete podnijeti ne znam kakav izvještaj. I Vi nama praktično ne odgovarate, mi ne možemo nikakvu sankciju prema nekom vašem sudiji, ne znam ni ja, vašem stručnom saradniku. Nemojte ovo pogrešno shvatiti, ne prijetim ja Vama, ne daj Bože, ja ne prijetim nikom. Ne možemo Vas smijeniti, evo. Neko Vas drugi izabrao i kako ću Vas onda ja smijeniti i kad bi htio, kad bih sam odlučivao, a ne odlučujem, na svu sreću, možda. Prema tome, pominjete okruženje. Pustite mi okruženje, dajte ovdje okružen sa svim nemogućim i mogućim situacijama od jadnog naroda koji svaki dan me zove i kaže – tamo je da Bog sačuva, predmet traje 12 godina, čeka. Pa ima li neki sudija, nemojte ga disciplinski, hajte ga nagradite nek taj završi predmet od prije 12 godina. A ova posebno 117. strana pa dalje kako ste Vi rekli, to sam i zapamtio i bez Vas, ovi ratni zločini. Pa nemojte Vi vjerovati meni kao poslaniku, rekao sam, koji ništa nema uticaja na Vas i ovo što gledam u Vas, to je samo sticajem okolnosti, jer 59 se ne obraćam direktno Vama, niste Vi institucija, ali je predstavljate. Pa vidite li Vi da ova država upravo ili zemlja, kako hoćete nazovite, ne ide naprijed zbog neraščišćene ratne prošlosti? A baš ste sjedili, samo ne gore na kraju, i sad mi je žao ko Vas je gore sjeo, sjedili ste u drugom redu. Prošli izvještaj kad je bio pa me je predsjedavajući gospodin Belkić upozorio da ste prisutni, a ja sam Vas i vidio i pitao Vas i zajedno sa tadašnjim tužiocem Marinkom Jurčevićem od vas tražio da napravite strategiju da se ratni zločini završe i čak predložio za pet godina. I ponosio se što ste Vi to prihvatili. Nije meni trebalo medijski da Vi to kažete, 'to je poslanik Jovičić predložio u Parlamentu', jel' to Vama nije naum palo uopšte. Ja sam insistirao i dobio podršku od kolega i evo ponosim se što smo svi tada dali Vam podršku. I šta smo danas od Vas dobili? Dobili knjigu na koju ne možemo uticati ni jedan list. Evo ne možemo na pola stranice. Šta će mi onda knjiga. Ovdje je knjiga davno napisana. I onda govorite o preporukama šta će biti. Govorimo o izvještaju šta je bilo. Pustite preporuke šta će biti, ko Vam daje podršku. Davaćemo i mi ako ima rezultata. Ali naravno, nisam ja zaboravio da Vi u svojoj diskusiji obraćate pažnju oko Vaše samostalnosti finansijske. Još ned'o Bog da ste tu samostalni, pa da Vam mi ne određujemo budžet. Ma ne bi znali, ne bi znali da postoji pravosudni sistem. Pominjete strukturalna ova, pa vidite li da je ova zemlja upravo zbog tih strukturalnih Vaših akrobacija dovedena u najgore strukture. Da ništa ne funkcioniše. Pa dajte barem to uradite. Pa dostavili nam izvještaje da je 40 milijardi donacija stiglo u BiH. Maršalov plan za Njemačku bio 5 milijardi, ljudi uspjeli da stanu na noge. 40 milijardi, evo neću da nikog krivim, ja ne etiketiram nikoga. Pokrali ljudi ogromne pare i Vi sad čekate da Vam ja kao poslanik dam smjernice šta ćete Vi raditi. Pa Vi dajte smjernice svojim tužiocima i sudijama koje Vi birate, ne mi. Evo, nezavisni ste od nas. Vi ih birate, Vi ih ponekad smijenite kad ne urade ono što Vi mislite da treba, a ne pitate nikog, nikom niste odgovorni i onda ste Vi kao vrhovna komanda svih, pod navodnim znacima, pravosudnih i tužilačkih oružanih snaga, koje su negdje, nešto rade, a one druge čekaju da se pojave u izvještaju. I sad je ovdje važno je li 60 ili 40 ili nijedan disciplinski kažnjen. Ma ja Vas pitam jel' on vratio plate koje je primao, a ništa nije radio? Nije. Ja Vas pitam je li on taj dan jeo kad ste ga Vi kaznili. Ma jeo je duplo zato što se riješio Vas što ste ga kaznili da ništa ne radi, a eno ga opet prima platu. I da ja ovo ne karikaturiram i karikatura je ovdje previše, najgora reforma, nikakva i nigdje nije spovedena u pravosudnom sistemu, jeste u BiH, a Vi se hvalite samo zato što ste bili na nekim skupovima i predstavljali Visoki sudski i tužilački savjet. Ili ste od njih pogrešno učili ili naše preporuke Vi nikada niste usvojili i njima rekli da to ne valja?! ____________(?) Pauza. Rekli pauzu, mi imamo pauzu sada, izvinjavam se. Je li od mene zavisi, da ja prekinem?
Gospodine Jovičiću, imate ... riječ, a sve druge poslanike ću zamliti da se ne javljaju na način kako to nije predviđeno Poslovnikom. 60
Evo, evo, evo.
Za pauzu se svi možete javiti i tražiti je. A ako vas već interesuje, u planu je nakon ove tačke dnevnog reda da damo pauzu. Izvolite. ____________(?) Mogli bi i mi odrediti kad će biti pauza.
Pa evo čekam. Koliko je sekundi prošlo, 46, ovo što su mi oduzeli, neću ja to nadoknaditi, ne treba. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Ne treba. Nije. Profesore, svaka čast. Ali evo da završim. Isti slučaj kod svih izvještaja. Možemo li i jednu rečenicu i riječ promijeniti u ovom izvještaju? Možemo li gospodinu Novkoviću, koji možda nije najodgovorniji za ovo, ... nemojte me pogrešno shvatiti, nego vi svi tamo koji radite, možete li Vi na osnovu toga što sam ja išta danas rekao, a evo sve sam rekao negativno protiv tog Visokog sudskog i tužilačkog savjeta koji uopšte, da vam iskreno kažem, nije ni trebao. Neko je to nametnuo. Da je Parlament birao, birali bi neke sudije, pa bi morale doći ovdje da sjednu u prvi red da ih pitamo. A ovako ne mogu ja pozvati ni Vas da dođete, Vi ćete kad hoćete dođete, kad se sjetite, a ne vaše sudije. I dobro je što ste nezavisni. Ali nemojte onda da kroz diskusiju tražite pare, e, tu ste zavisni i to je sreća, jer bi Vi svašta tamo povećali. E nećete to dobiti, odmah da znate, kroz budžet. Jer rezultati Vaši iz ove najdeblje knjige koju ja dobijam u Parlamentu nisu, a potom posebno poglavlje 10. ratnih zločina gdje su Srbi, Srbi, nezadovoljni i evo sad, a to izbjegavam. Kao predstavnik žrtava rata koji je prošao turturu 44 mjeseca po logorima, potpuno sam nezadovoljan hoće li ikada jedan predmet tamo gdje Vi sjedite ugledati svjetlost dana gdje je neko optužen – neću reći osuđen, to je stvar sudije – za stradanje mog srpskog naroda, mojih sapatnika. Ima li i jedan predmet, kad će doći? A ja sam tada predložio i pomogao da napravite strategiju od pet godina. Evo prošlo je četiri godine, koliko još imate strategije da nam sljedeću knjigu napišete, niste ništa uradili. To je suština. Ja znam da ovo ne odgovara mnogima. Ali kad mi ne zavisimo niti možemo bilo šta uraditi da ovo promijenimo stanje, ja Vas molim da radite ono što Vam je neko tamo nametnuo. Mi ništa ne odgovaramo. Od nas ništa ne tražite. Nas ništa, niste ni ovo trebali podnijeti ovaj izvještaj. Šta ćemo mi u ovom izvještaju promijeniti? Nezadovoljan sam sa svime, ali kakva je korist što sam ja nezadovoljan. Hvala lijepo. 61
Cijeneći raspoloženje poslanika dajemo pauzu od sat vremena. Nastavak u 15,00 sati. [[PAUZA]] Dame i gospodo poslanici, nastavljamo sa raspravom u okviru 8. tačke dnevnog reda. Za diskusiju se prijavio poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, kada govorimo o informaciji o radu Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH, mislim da prije nego što bilo šta kažemo moramo znati šta je pozicija Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH i Parlamentarne skupštine BiH u odnosu na instituciju Visokog sudskog i tužilačkog vijeća i u odnosu na rad te institucije. Bojim se da se ponekada brkaju neke stvari. Polazeći od sistema podjele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast i od opredjeljenja BiH da u BiH razvija princip samostalnosti, nezavisnosti, autonomnosti sistema sudske vlasti, treba kazati da ovaj dom a i Parlamentarna skupština BiH nema pravo da ocjenjuje ni jednu instituciju iz sistema sudske vlasti, ni Visoko sudsko i tužilačko vijeće, ni Sud BiH, ni Tužilaštvo BiH. Bojim se da ponekada se ova stvar ne razumije dovoljno i da se ponekada pređe ta linije koja treba da govori o odnosu između ove institucije ili tih institucija i Parlamentarne skupštine BiH. Oni odgovaraju onome kome odgovaraju po zakonu kako je to propisano, ali naša uloga ovdje se prije svega svodi na razmatranje u ovom izvještaju preporuka koje se odnose na nas. Visoko sudsko i tužilačko vijeće je sačinilo preporuke i te preporuke se odnose kako na izvršnu vlast, tako na sudsku vlast, na međunarodne organizacije, prema tome mi treba da pogledamo šta je to što je naš posao kako bi tim institucijama pomogli da posao rade na najbolji mogući način. A najbolje će raditi svoj posao i na najbolji mogući način ukoliko budu potpuno samostalni i nezavisni bez obzira što je to ponekad teško postići. Ja tvrdim da je građanima ove zemlje, a mi smo zbog njih ovdje prisutni najbolje kada se te institucije u sistemu koji je osigurao potpunu autonomiju, samostalnost i nezavisnost i praksa demokratskog svijeta je pokazala da je to najbolji model i najbolje rješenje, sve drugo može da bude katastrofalno. Zbog toga ja mislim da mi trebamo primiti na znanje, jer to je naš posao, mi ne usvajamo ovaj izvještaj, jer i zakonodavac, dakle mi kada smo pisali, kada smo donosili Zakon o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću – nismo kazali da mi usvajamo, da oni nama podnose izvještaje. Jer princip samostalnosti ne trpi da ta institucija podnosi izvještaj i da ga mi usvajamo ili ne usvajamo. Mi nemamo pravo usvajati ili ne usvajati taj izvještaj i to je odraz proklamovanog i u zakonu zapisanog principa o nezavisnosti i samostalnosti sistema sudske vlasti, ali prima informaciju na znanje i meni je pravo da vam kažem začudo čime su se rukovodili pojedini članovi Ustavnopravne komisije kada nisu htjeli da prime ni na znanje, mislim, to je već politizacija pitanja. Pročitali su, dobili su taj izvještaj i potpuno je jasno da je to primljeno na znanje, al' evo demonstrira se na neki način taj stav da se kaže da se nije ni primilo na znanje, iako zapravo jeste. Naš zadatak je da vidimo šta je to što mi treba da uradimo u Parlamentu BiH kako bi ovi ljudi i ova institucija svoj posao radili što uspješnije i da se skoncentrišemo na preporuke. I zbog toga predlažem da osim što ćemo primiti na znanje podržimo preporuke koje se tiču ove institucije ili su vezane za ovu instituciju a navedene su u ovom izvještaju, odnosno u informaciji o radu Visokog sudskog i tužilačkog vijeća za 2010. 62 godinu. Ima tu posla za nas, jedan dio posla smo počeli da radimo ovdje u Parlamentu kada je u pitanju Zakon o plaćama. Jer ... jedan od najvećih dometa reforme pravosuđa je pokušaj i djelimično realiziran stav da nosioci pravosudnih funkcija u sudovima i tužilaštvima trebaju biti, da te pozicije trebaju biti zastupljenje kada je etnička zastupljenost u pitanju po popisu iz '91. godine. To je za mene najveći napredak, to je za mene važno za reintegraciju ove zemlje, za obnovu povjerenja unutar ove zemlje, ali čini mi se da se mi ne odnosimo na adekvatan način spram tog pitanja. Dobili smo ovdje prijedlog zakona kojim bi trebali da podstaknemo i to nisu nikakva velika novčana sredstva, ljude koji izbivaju iz mjesta gdje imaju stanove i kuće i rade u nekim drugim općinama. Ti ljudi rade za istu plaću za koju rade i oni koji imaju stanove i porodice u općinama gdje im je posao. Nisu ti ljudi u istoj poziciji: ako zastupnici, državni službenici, članovi Vijeća ministara ili ministri na svim nivoima imaju pravo na odvojeni život i na smještaj, zašto onda, recimo, ne bi to imale sudije i tužioci koji odu iz Zenice u Trebinje i obratno iz Trebinja u Zenicu, na primjer samo govorim, da obavljaju, rade i obavljaju sudsku ili tužilačku funkciju. Eto, to je posao kojeg mi treba da radimo i to je način kako da pomognemo da sudska vlast u BiH bude što uspješnija. Naravno, uvijek će biti problema i uvijek će se moći kritikovati i to dakle uopće nije problem, ali ja bih nas sve podsjetio da mi zapravo izgrađujemo sistem nezavisne samostalne sudske vlasti i ja mislim da je model kojeg je odabrala BiH sa nezavisnim regulatorom koji se zove Visoko sudsko i tužilačko vijeće jedan od najboljih modela u Evropi. Nikada se neće više ovdje u BiH dogoditi – jer mislim da smo mi preko te granice prešli, preko te linije prešli – da sudije i tužioce bira neki parlament, da ima neki uticaj na to, to jednostavno treba zaboraviti. Ovo će biti institucija koja će to raditi, jer to je jednostavno trend savremenog svijeta, demokratskog svijeta, jer je to zapravo nešto što je istestirano u praksi. Ima zemalja koje kombinuju modele, upliću i parlamente i vlade, imaju zemlje gdje to rade ..., ali vjerujte na kraju će se to završiti evo na ovaj način kako je to instalirano u BiH. Hvala vam lijepo.
Riječ ima Dušanka Majkić. Izvolite.
Evo dogodilo se i desio se i ovaj Dan D kada imamo priliku da govorimo o ovako jednoj značajnoj temi i da za tu priliku imamo prisutnog i predsjedavajućeg Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Hoću da vas podsjetim na član 20. Zakona o Visokom sudskom i tužilačkom savjetu koji kaže da Visoki sudski i tužilački savjet dostavlja izvještaje nadležnim institucijama, odnosno da na poziv Parlamentarne skupštine predsjednik ili njegov ovlašteni predstavnik može da ga zamijeni radi obrazlaganja izvještaja i odgovaranja na pitanja poslanicima. Dakle, nama je dozvoljeno da kroz raspravu kažemo, odnosno iznesemo određene prijedloge, sugestije koje ne osporavaju samostalnost Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Dakle, izvještaj primamo, kako reče kolega Džaferović, k znanju, a ustvari čemu služi onda izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Izvještaje o svom radu koje Visoki sudski i tužilački savjet dostavlja parlamentima, kaže, služi za upoznavanje poslanika, ali bez mogućnosti da od neusvajanja istog što znači bez praktičnog uticaja predstavnika naroda na rad tog visokog tijela. Dakle, možete da pričate u prenesenom značenju, možete da pričate 63 šta hoćete, ali to nema nikakvog uticaja jer ja sam samostalan. Ovo je unikatan primjer u svijetu, to znači da jedna institucija za svoj rad ne odgovara nikome, to je nezabilježeno. Podsjećam vas da je Visoki sudski i tužilački savjet zamišljen kao samostalno tijelo koje će omogućiti da sudije časno i nepristrasno u okviru propisanih normi vrše svoju dužnost, ispunjavajući onaj vrhovni postulat iz antičke maksime: ići sudiji, znači ići pravdi. Tako smo zamislili, ali to nismo ostvarili. Visoki sudski i tužilački savjet je potpuno nezavisan upravni organ koji svojim aktivnostima konkuriše ministarstvima pravde, s tom razlikom što se on ponaša kao nepovredivi vrhovni autoritet koji nikome ne odgovara. Po tom se može komotno reći da je izašao izvan ustavnih okvira ove zemlje. Ima nekoliko stvari ... preko kojih zaista ne bi mogli preći, to je prvenstveno sastav Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Polazeći od preporuka Svjetske asocijacije sudija koja govori o neophodnosti da pravosudni regulator na svaki način treba da obezbijedi reprezentativnost s pravom se može pitati da li je to obezbijeđeno u sadašnjem sastavu Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Drugo, ja sam zaista bila iznenađena, možda neko od kolega se malo više bavio time, u Zakonu o Visokom sudskom i tužilačkom savjetu stoji da je to tijelo koje ima 15 članova. A onda sam vidjela da postoji 16-ti, pa sam onda tragala otkud taj 16-ti, to je 16-ti koga je nametnuo, odnosno, propisao visoki predstavnik, iako u ovom zakonu ne postoji nijedna riječ o tome. Ne piše da visoki predstavnik postavlja jednog člana Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Jel' to znači da imamo 16-og člana koji radi u neregularnom statusu, a on je možda ključna stvar za ovakvo konstituisanu instituciju kakva je ova. Jel' to znači da zahvaljujući tome što je jednog čovjeka postavio visoki predstavnik on će sve odluke koje mu padnu napamet sprovesti preko te ličnosti. I zato se često kaže da institucijom Visokog sudskog i tužilačkog savjeta ne rukovodi ovdje prisutni predsjednik Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Da je on samo čovjek koji tu sjedi, neću da kažem težak izraz kako se obično kaže marioneta, ali da se sa druge strane donose odluke koje se tamo sprovode. Podsjećam vas da je na tu temu dosta priče bilo prilikom posljednjeg slučaja sa glavnim tužiocem Miloradom Barašinom. Skovano je to na nekom drugom mjestu, a egzekucija je takođe urađena na način koji sasvim miriše na ovo o čemu govorimo. Dakle, otkud vam 16-ti član? I da li to znači da Visoki sudski i tužilački savjet radi protuzakonito? Čudno je da od nastanka do danas Visoki sudski i tužilački savjet nije uspostavio realna i svrsishodna pravila o izboru sudija i tužilaca, pa se njihov izbor vrši stihijski i arhaično. Dokle se došlo sa tim može se vidjeti da kandidati koji učestvuju u konkursu za izbor na neku dužnost nemaju pravo na upotrebu pravnog lijeka, što je nezabilježeno i protivrječno Evropskoj konvenciji o ljudskim pravima. Zamislite, molim vas, jedino je to mjesto gdje nemate pravnu pouku. Dalje, treba dodati takođe da Visoki sudski i tužilački savjet svoje odluke donosi u hermetički zatvorenom krugu bez ikakve konsultacije sa sudovima i tužilaštvima za koje se ti kandidati biraju. Pitala sam jednog sudiju: 'Kako znaš od koga će dobiti u sljedećoj turi' ... (pošto na njega treba da dođe red) 'da dobije sudiju?' On kaže: 'Ne znam, niti mene ko pita, niti ja imam pravo da utičem, da kažem meni treba taj profili, to će odlučiti neko u Visokom sudskom i tužilačkom savjetu, odlučićemo ko to odlučuje o tome.' Dalje, s obzirom da znači donosi u uskom krugu tako svoje odluke, to je odgovor i na mnoga imenovanja sudija i tužilaca koji svojim radom nisu opravdali imenovanje na tako visoke i odgovorne funkcije. Za učinjena krivična djela pojedini kadrovi Visokog sudskog i tužilačkog savjeta se kažnjavaju smanjivanjem od plate za određeni period, a potom se unapređuju na najviše funkcije. Svaka čast! 64 Nekoliko riječi o Sekretarijatu Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Dakle, Sekretarijat kao prateća služba Visokog sudskog i tužilačkog savjeta pretvorila se u svoju suprotnost, jer ona predstavlja ustvari jedan paralelni organ, pa praktično od volje i htijenja te službe zavisi šta će Savjet uraditi. Rukovodioci službe, na koje se sažalio maloprije gospodin Džaferović, sa platama su rangirani na nivo najviših sudijskih dužnosti što je neshvatljivo s obzirom da se radi o pratećoj službi. Jer odgovornost tih službenika je daleko od odgovornosti onih koji imaju sudijsku praksu. Ali oni odlučuju. To je što se tiče Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Što se tiče stanja u pravosuđu: 2,5 miliona neriješenih predmeta. Ništa ne treba reći, nijednu riječ kakvo je stanje u pravosuđu ako se kaže ta cifra. Najveći broj neriješenih predmeta u osnovnim i opštinskim sudovima, daleko bolja situacija u RS-u, zašto to da ne kažem: 530 hiljada predmeta ili jedna petina u fazi rješavanja, od toga 300 hiljada komunalnih predmeta. Takođe, u RS-u su prošle godine formirani i privredni sudovi kojih nema u pravosudnom sistemu BiH, ali koji pokazuju izuzetno dobre rezultate, barem u onom što je do sada viđeno. Dakle, mi trenutno u BiH imamo četiri zasebna pravna sistema, dva entitetska, jedan BiH, jedan Brčko Distrikta. Naša materijalna zakonodavstva nisu identična, a u nekim elementima su potpuno različita. Pravosuđe u BiH mora da postane efikasnije, nezavisnije i transparentnije. Oko te nezavisnosti, koju često zloupotrebljavamo, moglo bi se zaista govoriti. Jer kad danas postavite pitanje nekom ko se kandiduje za bilo koju funkciju o kojoj će odlučivati Visoki sudski i tužilački savjet i kad ga pitate koje su to osobine ...
Vrijeme za diskusiju je isteklo.
(evo sad ću, završavam), koje su to osobine koje će donijeti, na osnovu kojih će prevagnuti odluka hoće li biti izabran ili ne, znate šta će reći – veza. I još pitanje koje želim da postavim gospodinu Novkoviću. ... Dvije osobe – jedna je članica Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, to je Zahid Kovač, advokat iz Zenice, i drugi je Redžib Begić, sudija Suda BiH – su lica koja su smijenjena svojevremeno sa mjesta sudije odlukom visokog predstavnika zato što su osumnjičeni za ratne zločine. Oni su danas ključni ljudi koji odlučuju u Visokom sudskom i tužilačkom savjetu i u Sudu BiH. Pitanja stranih sudija unutar Tužilaštva, od kojih praktično niko, nikakav posao ne radi, stoje. I jedan odgovor koji bi jako zanimljiv bio da date, a vezan je za Svena Morisa Urkea i 10 miliona maraka koje vaša institucija dobija kao poklon.
Vrijeme je isteklo.
Dakle, bilo bi veoma zanimljivo da nam objasnite, znamo šta se dešava s tim novcem, znamo da pored plata dobijate još po 10 hiljada maraka mjesečno, voljela bih da kažete nekoliko riječi o tome.
Riječ ima gospodin Petar Kunić. Izvolite. 65
Hvala, predsjedavajući. Ja ću biti malo kraći jer je gospođa Majkić rekla neke stvari koje sam i ja mislio. Naime, u čemu je problem, možda to malo odstupa od teme al' bih molio da me saslušate. Model Visokog sudskog i tužilačkog savjeta koji je prihvaćen u BiH nije aplikativan za ovaj prostor. To je jedan švedski model koji imaju neke zemlje, ali nećete naći u ozbiljnim zemljama da parlament nema udjela u izboru sudija. Pa molim vas, uzmite samo pred kim se polaže zakletva, pred kim polaže zakletvu sudija? Je li pred svojim kolegama ili ... (ne potcjenjujem ni provinciju, ni šta ja znam sudije iz Sarajeva) polaže pred onim sudijom iz Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, ipak ovaj ima više iskustva, više i znanja, pretpostavka, a ne mora biti. E, ovdje se manipuliše s nekim stvarima kao što su manipulisali stranci. Ja sam bio u Parlamentu kad je ovaj zakon donesen i rekao sam ..., također sam rekao: to nije primjenljivo za nas jer ne odgovara našim prilikama, ne odgovara našoj tradiciji, pravnoj tradiciji. Ovdje se stalno govori da se sudske odluke ne mogu komentarisati. Mogu se u kontinentalnom pravu odluke komentarisati, u anglosaksonskom ne. Ne postoji ni jedan organ u jednoj državi da je nezavisan u odnosu na druge organe vlasti. Postoji podjela vlasti, to je osnovni princip gdje jedna vlast kontroliše drugu. Dakle, uspostavlja se balans da izvršna vlast kontroliše pravosudnu, pravosudna izvršnu, parlament itd. Dakle, postoji jedan ekvilibrij koji mora biti uspostavljen unutar države. Dakle, ne postoji enklava u državi, dakle pravosuđe da je potpuno nezavisno. Ja se čudim kolegi Džaferoviću da ovako diskutuje. Pa to nema nigdje na svijetu. Zaista, tu je Duška dobro rekla. Nigdje nema na svijetu da jedan tako ozbiljan dio državne vlasti može biti nezavisan. Mora biti uklopljen u sistem, on mora imati odgovornost, jer u sadašnjim okolnostima, u sadašnjem normativno-pravnom sistemu nikom nije odgovoran. Ja sam tada tom Šveđaninu, mladom Šveđaninu koji me molio, 'molim Vas prihvatite ovo, znate, mora to proći', itd., glasao sam ja protiv toga, pa rekoh 'kako će se kontrolisati taj Visoki sudski i tužilački savjet?' Pa veli: 'Putem financija, vi donosite budžet pa mu uskratite sredstva.' ... 'Ne postoji u zakonu da možete uskratiti sredstva pravosuđu, možete ga kontrolisati' ... To sam mu ja rekao, naravno. Dakle, šta je na sceni? Institucionalno je postavljeno nezavisno pravosuđe, a u stvari nije. Ustvari na pravosuđe imaju uticaj političke stranke. To smo mi svjedoci svakidašnjih zbivanja. Samo sagledajte neke odluke koje se donose, začuđujuće, zaprepašćujuće. Prema tome, model koji je prihvaćen, apsolutno prioritet je – dakle nije to ni za Srbe, ni za Hrvate, ni za Bošnjake – da moramo, moramo mijenjati jer to je potrebno za BiH, ova situacija, dakle to moramo jednostavno mijenjati, to ne može opstati, ono ne može bitisati jer ne odgovara realnosti i ne može se prihvatiti. Vidite kandidovanje, Duška je spomenula, kandidovanje Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. ... kandidovanje, pogledajte na sajtu, može svako vidjeti kako se kandiduju sudije, imaju isto Visoko sudbeno vijeće, mislim da se zove, pogledajte kako se kandiduju, ... postoji izborna komisija, postoje birački odbori, postoji ... kandidovanje, ko se može kandidovati itd., već dakle ta procedura je razrađena u cilju da se stvore uslovi
Kolega Kuniću, zbog stenograma, zbog stenograma samo ... jel' ovo Vaš uključeni mikrofon ovamo ili. 66
Da, da, naučio sam šetati kroz dvoranu pa oprostite. Jedna stvar koja je bitna, ja bih molio da to uočite: nezavisnost pravosuđa moderne demokratske države izbjegavaju da kažu nezavisno sudstvo, pravosuđe, nego nezavisan sudija. U rješavanju konkretnog slučaja pravosuđe ne može biti van konteksta državnih struktura i ono se može kritikovati kao što se mogu kritikovati svi organi vlasti. Prema tome, to treba razlikovati. Šta proizilazi iz ovih činjenica koje sam pokušao navesti, koliko uspješno, ne znam. Država mora kontrolisati pravosuđe, i to treba donijeti zakon da država ima uticaj da kontroliše pravosuđe kao što kontroliše sve ostale vlasti, ništa se pravosudna funkcija, iako je najnezavisnija u anglosaksonskom pravu, tamo je i te kako kontrolisana. Pogledajte SAD. Ko imenuje sudije, molim vas? U sadašnjoj situaciji Visoki sudski i tužilački savjet, dakle ... ne odgovara nikom. ... Može on biti fantastičan, idealan, može se stvoriti situacija da imamo ljude fantastične, fantastična struktura i ona može djelovati izvjesno vrijeme, ali država stvara objektivna pravna pravila. Ustvari, treba objektivizirati, dakle za dugoročno vrijeme, a to znači da treba utvrditi pravila kandidovanja, pravila izbora Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, ako ostajemo kod ovog modela. Dakle, zakon po hitnom postupku treba mijenjati. Ne bih htio govoriti šta je primjetno, ja gledam sa aspekta Banja Luke, tu se ne bih složio da je kod nas u RS-u pravosuđe idealno, ne, ista situacija kao i ovdje. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] ... bio bih ja, trebao bih ja biti kod vas odličan jer govorim u ime objektivizacije situacije, nemojte gledati politički sve. U pravosuđu su stvoreni klanovi, klanovi, i to je najopasnije. Mi smo imali u Banja Luci da su se kandidovali kandidati koje sam ja lično poznavao; spadam u grupaciju ljudi koji nikad se nije bavio s ničim nezakonito, koji su odlični, koji su pošteni, koji su obrazovani, koji poznaju svoju struku, nisu prošli. Jednostavno ne prođu, znate dogovor između Federacije i Republike koga treba propustiti ... prođe, i taj drugi čovjek ne prođe. Prema tome, i to je jedna vrlo velika opasnost za pravosuđe BiH. Hvala lijepo.
Replika, Šemsudin Mehmedović.
Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici, moja replika se odnosi na dva prethodna izlagača. Naime Dušanka Majkić je izjavila da su dvojica članova Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, imenom i prezimenom: Zahid Kovač i Redžib Begić, evo smijenjeni i kažnjeni od strane visokog predstavnika zbog eventualno, je li, navodnog učešća u ratnom zločinu. Ja mogu da kažem radi istine sljedeće: Zahid Kovač je bio kantonalni tužitelj do 2001. godine, kada ga je vlast 67 Alijanse smijenila nelegalno i ponovo je vraćen na tu poziciju. I poslije toga nije imao nikakvih sankcija više. A što se tiče gospodina Redžiba Begića, to je jedan od čestitih sudija koji je evo kadrovski iznjedrio ... kanton, bio je sudija i prije rata, sudija je bio i u RS-u, čini mi se tri ili četiri godine. Prema tome, s te pozicije je došao na poziciju člana Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Ali hoću da repliciram i uvaženom profesoru. Evo, slažemo se da nema, možda niko ne kontroliše Visoko sudsko i tužilačko vijeće, ali oni postupaju u skladu sa zakonom. Ja nisam do sad imao priliku, evo petu godinu sam u ovom Zastupničkom domu, nisam imao priliku da vidim da je neko predložio izmjene i dopune zakona kako i na koji način bi ostavili sudstvo, pravosuđe kompletno neovisnim, a da ga kontroliše, evo, Parlament ili, ne znam ni ja, neka druga institucija. Ali hoću da postavim i pitanje uvaženoj gospodi iz Visokog sudskog i tužilačkog vijeća: Kako se zapravo boriti protiv političke zloupotrebe funkcije tužitelja? Mi smo nažalost svjedoci da u BiH imamo koliko hoćete slučajeva politički motiviranih procesa i optužnica koje, naravno radi karijere tužitelja, nikad sud ne odbacuje, nego jel‘ potvrđuje optužnicu i ona ide dalje u proces. A kada uđete u taj proces onda je vrlo teško izaći. Ja sam imao situaciju da budem šest i po godina u takvom jednom procesu koji je bez veze, na kraju se završio oslobađajućom presudom, ali znate šest i po godina trošite novac, vrijeme, živce, zdravlje itd. I naravno da za to niko nije odgovoran što je to tako, a mnoštvo je takvih procesa u BiH, nažalost, i danas. Bez obzira šta mi mislili o gospodinu Čoviću, ali ja mislim da nema čovjeka u BiH koji ima više tih optužnica koje su podnesene protiv njega. Ja mislim da je krajnje vrijeme da se jedanput stane: ako je čovjek kriv ... neka ga sud osudi i da završimo, da se stavi tačka. Ali čim jedna optužnica završi, odnosno jedan proces, nastavlja se drugi, to ide u beskraj. I onda građani BiH nemaju sigurnost u pravni sistem, odnosno u pravosudni sistem BiH.
Vrijeme!
Evo ja sam iskoristio repliku i za diskusiju. Hvala vam.
Replika, Šefik Džaferović.
Bio sam odsutan iz sale kada je gospođa Majkić govorila i ne mogu da vjerujem da se tako olako poteže za imenima i daju tako teške kvalifikacije. Ja bih zamolio sve nas ovdje u sali da kada govorimo o tim stvarima i tako teškim stvarima da onda dobro promislimo i dobro se pripremimo. Jedan čovjek je od te dvojice ljudi već dva puta biran u ovom domu i u ovom parlamentu, dva puta biran, prije sedam godina i prije tri godine ili prije šest godina i prije dvije godine, jednoglasno. Čestit čovjek i nema nikakve veze, dakle čovjek, nije tačno da je Zahid Kovač osumnjičen za ratne zločine. Redžib Begić, sudija Kantonalnog suda u Zenici, sudija Vrhovnog suda RS-a nekoliko godina, sad je sudija Suda BiH, ja moram ustati ovo kazati - nema nikakve veze i nije tačno da je čovjek osumnjičen za ratne zločine. Ja vas molim da vodite računa kada govorite o imenima i prezimenima, nemojte, nemojte časne i čestite ljude dovoditi u poziciju da ih ... ovako teško pokušavate blatiti ovdje u parlamentu. 68
Replika, Dušanka Majkić.
Kolega Džaferoviću, ja Vas molim ubuduće da ... repliku uzmete samo onda kad čujete to... Neumjesno je i nepristojno da replicirate nekome, a da niste čuli šta je rekao. Drugo, nemojte misliti zato što su neki od njih Vaši zemljaci da ćete ih moći na taj način da ih zaštitite. I treće, vrijeme kada su bili to o čemu govorite je vrijeme kad se mnoge stvari nisu znale. Na sreću, ono prolazi i mnogi akteri događaja bivšeg rata postaju poznati i jasni. Ja Vas molim da mi nikakvim pretnjama ili ne znam na kakav način onemogućavate da kažem ono što imam. Ja kao poslanik sam odgovorna za to što govorim i spremna sam da snosim sankcije za ono što kažem.
Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala, predsjedavajući. Gospodin Mehmedović pomenu političke procese koji se ovdje vode, upravo koji su se vodili pri našim pravosudnim institucijama. Upravo ti politički procesi, te optužnice koje su se pisale negdje u nekim otuđenim centrima moći govore da naše pravosuđe nije nezavisno, da naše pravosuđe nije profesionalno. Postavlja se pitanje odgovornosti ko je kriv za to. Smatram da je za to najviše krivo Visoko sudsko i tužilačko vijeće koje nije u stanju da ispuni svoju zakonsku obavezu. Ali su krivi i oni koji su sjedili ili sjede ovdje koji nisu do sad predložili izmjene i dopune zakona koji će omogućiti zaista da ovaj Monteskijeov princip podjele vlasti, koji je pominjao gospodin Džaferović, da i u praksi bude operativan i da to tako bude. Nažalost, naše pravosuđe niti je efikasno, niti je profesionalno, niti je nezavisno. Naprotiv, naš pravosudni sistem šalje jednu vrlo ružnu poruku građanima BiH. Šalje im poruku da u ovoj zemlji možete ubiti čovjeka pod uslovom da imate dovoljno novca i da tužilac (gospodine Novkoviću, odgovorno tvrdim) namjerno napravi propuste u svom radu kako bi oslobodio ubicu. Visoko sudsko i tužilačko vijeće, gospodine Novkoviću, sedam-osam pritužbi na rad gospodina Gorana Rubila u Doboju je ignorisalo. Na kraju je ubica Branislava Garića kažnjen sa šest mjeseci oduzimanja pištolja. Ko je odgovoran za to? Ja da sjedim na Vašem mjestu nakon takvog propusta, nakon takvog nereagovanja Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, ja bih podnijela ostavku. Ja pozdravljam efikasnost Visokog sudskog i tužilačkog savjeta kad je bio u pitanju slučaj glavnog tužioca Milorada Barašina. Međutim, čudim se da isti taj politički magazin je iznio vrlo kompromitujuće podatke i informacije o tužiocu Goranu Rubilu. Gdje je tad bila ta efikasnost i nezavisnost? Nisam vidjela, znači, a tamo su se vrlo, vrlo teške kvalifikacije i optužbe iznijele. Druga stvar, apsurdno je etički kodeks, Kodeks tužilačke etike kaže 'da će tužilac zatražiti svoje izuzeće ako kod javnosti se može stvoriti utisak da nije u stanju odlučivati o predmetu nepristrasno'. A ja ću vam sad pokazati, i mi smo tražili izuzeće tužioca Rubila, predsjednik Bosić je pisao kad je on dodijeljen Visokom sudskom i tužilačkom savjetu, i odgovor koji je dobio 'da Okružno tužilaštvo u Doboju posjeduje potrebne kapacitete da se istraga završi u skladu sa zakonom, te da se ista provede na profesionalan i brz način'. Vidjeli smo kako je okončana. Okružni tužilac iz Doboja Goran Rubil usred predizborne kampanje 2008. godine, 22. jula, šalje dopis Opštinskom 69 odboru SDS-a u Doboju u kome, vjerovali ili ne, evo dopisa, se traži 'ažuriran spisak svih članova Srpske demokratske stranke u Doboju po abecednom redu'. Molim vas, ako je on vodio istragu zbog nekih navodnih zloupotreba protiv naših aktivista, zar nije bilo logično te ljude koje istražuje da traži da li su oni članovi stranke, a ne našu bazu podataka. Potom okružni tužilac u Doboju Goran Rubil na nezakonit način privodi naše aktiviste i to ih je poslije ... optužio za neka krivična djela, ustvari to nisu čak ni krivična djela, to su prekršaji za koje CIK izriče kaznu od 200 maraka. Pokojni Branislav Garić se obraća Visokom sudskom i tužilačkom savjetu 1. oktobra 2008. godine i ulaže pritužbu na rad Gorana Rubila, evo i taj dopis ovdje, još jedan dopis, i tu istu pritužbu šalje i Okružnom tužilaštvu u Doboju gdje navodi da okružni tužilac prijeti našim članovima u prethodnom postupku da će biti zatvoreni i uhapšeni. Potom na dan izbora okružni tužilac u Doboju Goran Rubil bez saglasnosti suda, bez naloga suda, uzme čovjek mobilni telefon i hoda po Doboju i nezakonito snima i fotografiše naše aktiviste. Pokojni Branislav Garić zbog tog podnese krivičnu prijavu protiv njega koja se nalazila u Bijeljini. Vođena je istraga pod oznakom tajna, tako da mi nemamo informacija šta se tu desilo. S obzirom na sve ovo, s obzirom na krivične prijave s jedne i s druge strane, mi smo očekivali, kad je predsjednik Bosić pisao Visokom sudskom i tužilačkom savjetu, da će Rubil biti izuzet s tog predmeta. Nažalost, to se nije desilo. Umjesto da kada je već napravio propuste, kada nije zatražio supervještačenje u sudskom postupku, zamislite ubica traži da mu se dozvoli da se brani sa slobode, čovjek ušao, otišao od kuće, uzeo pištolj, stavio ga u džep, rekao negdje, usput u kafani, odoh ubiti Garića, ušao u kancelariju i s pet hitaca vrlo precizno ga ubio, sjeo u kola, nazvao brata i rekao ja sam ubio Garića, došao ovdje u Sarajevo, jer se plaši odmazde naših aktivista, predao se i onda dolazi na sud i kaže: ja se ničeg ne sjećam. Zanimljivo! I tužilac sve to pušta da prođe tako. Kad ubica traži tako neuračunljiv, kaže da je depresivan, da mu se dozvoli da se brani sa slobode, tužilac u Okružnom sudu u Doboju se saglasi i kaže da nema problema, može, on nije opasan po okolinu, može on da se brani sa slobode – e, onda mi dignemo, napravimo proteste u Doboju, pa se tužilac žali Vrhovnom sudu i mi očekujemo sad da će na Vrhovnom sudu tražiti da čovjek bude u zatvoru, a on dođe pred Vrhovni sud pa tamo kaže: ma nema problema, može on da se brani sa slobode, pustite ga. Znači, to je zaista bruka i sramota za čitav pravosudni sistem. Ja napominjem da je protiv Gorana Rubila podnijeto još prigovora Visokom sudskom i tužilačkom savjetu, da apsolutno niko nije reagovao, da nažalost, moram reći i da sam zapanjena kad sam vidjela evo danas odgovor da je njegov rad ocijenjen ocjenom 3,50, a riječ je o čovjeku koji je izgubio preko 90% procesa koje je vodio i za koje se plaća paprena odšteta, pa čak i ubica Branislava Garića ima pravo na odštetu; znači, ubio je čovjeka, izašao na slobodu i još će zaraditi pare na to. Kad je bio Izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog savjeta u Narodnoj skupštini, naši poslanici su isto ovo potegnuli. I gospodin Novković je tad rekao: kad je u pitanju procesuiranje krivičnog predmeta u Doboju, ubistvo Garića, kao predsjednik Visokog sudskog i tužilačkog vijeća ne želim da se u to miješam. Pa Vaš posao je, gospodine Novkoviću, da obezbijedite profesionalnu i efikasnu i nezavisnu istragu. Hoćete li da Vam kažem, više smo odustali da Vam pišemo, tužilac Goran Rubil je u jednom drugom predmetu pred strankom, sudijom i advokatom poslao jednu, da ne kažem kakvu, poruku predsjedniku Bosiću, zato što skrećemo pažnju na ono što je radio. ... Više nema svrhe da Vam pišemo, jer niko ne reaguje na sve to. Ja Vas pozivam, s obzirom da se pravosudni sistem nalazi u ovakvom stanju u kakvom se nalazi, da pokažete odgovornost, da pokažete da se nešto ovdje treba mijenjati i da kao odgovorni 70 ljudi podnesete ostavke, svi članovi Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, i da to bude polazna tačka od koje ćemo mi krenuti u reformu pravosuđa, gdje ćemo napraviti pravosuđe o kakvom gospodin Džaferović govori. Ja vjerujem da on to iskreno, čovjek radeći u onom nekom prethodnom sistemu, kad je zaista to tako bilo, misli da je to i sad tako; nije, gospodine Džaferoviću, naš pravosudni sistem je truo do daske. I mi predlažemo konkretne zaključke, a to je: Da se formira jedna interresorna radna grupa koja će u dogledno vrijeme pripremiti izmjene i dopune Zakona o visokom sudskom i tužilačkom savjetu koje se odnose na sastav i način izbora Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, da ne bi bilo da te članove biraju oni koje poslije ti članovi Visokog sudskog i tužilačkog savjeta treba da lustriraju. (I tu pravimo jedan Gordijev čvor međusobnih talova, dilova i ne znam čega sve ne još). Dalje, da se otklone potencijalne zloupotrebe položaja od strane članova Visokog sudskog i tužilačkog savjeta u smislu da tokom trajanja mandata ne mogu biti birani na rukovodeće sudske i tužilačke pozicije, da ne bi sami sebe imenovali. I treće, da razmislimo i o načinu izbora predsjednika sudova na svim nivoima u BiH, sa izuzetkom ustavnih sudova entiteta i način izbora glavnih tužioca, kao i dužinu njihovog mandata i da ograničimo broj mandata koji oni mogu imati. Toliko, hvala.
Za diskusiju se prijavio prvi zamjenik predsjedavajućeg, gospodin Milorad Živković. Izvolite.
Već nekoliko puta se suzdržavam da ne komentarišem iz samo jednog razloga da ne budem slučajno pogrešno shvaćen, što ne bih želio ni u kom momentu da se desi. Naime, zgrožen sam činjenicom da čovjek može da ubije drugoga čovjeka, da se zna ... i ko je učinio, i da je to priznao, i da se nađe i oružje čim je učinjeno – i da taj čovjek bude na slobodi. Zgrožen sam činjenicom da ima greška u sistemu koja ne dopušta da se obnovi proces i da se na bilo koji način to vrati na stanje da taj čovjek odgovara za počinjeni zločin. I dići ću ruku za bilo kakvu aktivnost koja će se voditi u pravcu da zločinac odgovara za ono što je uradio. I u ovome momentu mogu da kažem da u ovome u BiH ima graška u sistemu. Ali isto tako imamo i problem u djelovanju prema postojećem zakonu da u istom tom Doboju, prema informacijama koje svaki građanin u Doboju zna, ne povede se pitanje porijekla desetina miliona u ostavinskoj raspravi. Da to niko u Doboju ne želi od tužilaca i nadležnih institucija da povede kako je neko mogao uz običnu platu da zaradi desetine miliona. I mogu da kažem i konstatujem da ima problem u djelovanju sistema prema zakonu ..., imamo. U drugom primjeru, najbolje je na primjerima govoriti, uopštene priče se vode kada hoćete demagoški nešto da objasnite, a primjerima je najbolje reći ono što mislite da kažete i tim slijedom ću reći da je i očigledna pristrasnost i uplitanje politike u sistem, i u sudski sistem, i u sistem Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, evo, na primjeru recimo Upravnog odbora Televizije BiH. Naime, OHR je u slučaju bivšeg člana Upravnog odbora Plamenka Čustovića dao tumačenje da član 71 Upravnog odbora djeluje u tehničkom mandatu sve dok se ne izabere novi. Šta je Sud BiH uradio? Promijenio mišljenje i rekao da je nelegalno smijenjen Agović. I to je uradio, molim vas, u jednom danu zaprimljen podnesak, dostavio ga sudiji i odmah donio rješenje. A godinu i po dana ne dozvoljava se upis vršioca dužnosti direktora BHRT-a. O čemu mi govorimo, o čemu mi govorimo, o kakvom sudstvu, tužilaštvu govorimo? I treći primjer: stvaranje sudske i tužilačke prakse. Čovjek se javi za tužioca, bude za tužioca izabran, izađe u „Službenom glasniku“ i neko se tamo, a taj neko je izbačen iz svih fakulteta kao tzv. profesor prava, žalio se na to rješenje, čovjek je bio kao inspektor kažnjen u toku rata zato što je išamarao neke magarce koji su oduzeli pištolj od policajca i dobio kaznu zbog toga, i napisano da je brisano, kako to već pravnici kažu 'izbrisano', i ne smije se uopšte pominjati da je čovjek ikad kažnjavan. I zbog toga čovjek nije izabran za tužioca, postavljena je druga djevojka člana uglednog biznismena iz Doboja. Znači, greška u sistemu, problem u djelovanju, pristrasnost, selektivnost, politička zavisnost, zavisnost od međunarodne zajednice. Gdje je tu nezavisnost, nezavisnost sudstva, Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, gdje je tu pravo i pravda? Govoriti o instituciji kojoj je nadležnost dao bivši premijer Republike Srpske, tad iz PDP-a, da se ta nadležnost može prenijeti na nivou BiH koje nema u ustavnom sistemu BiH je pitanje da li uopšte takav izvještaj trebamo i razmatrati. Hvala.
Beriz Belkić ima riječ. Izvolite.
Da vam pravo kažem ove prethodne diskusije su me pomalo, da tako kažem, poremetile mi jedan koncept kojeg sam imao kad je riječ o mom izlaganju, odnosno mom učešću u diskusiji, al' evo pokušat ću. Razumijem i emocije ljudi koji znaju za konkretan slučaj itd. Dakle, što se mene lično tiče, ja ću ovaj izvještaj primiti k znanju, evo primio sam ga k znanju. Što se tiče preporuka, nisam ih baš mnogo pronašao prema ovom parlamentu, one su više prema tužilaštvima, prema Vijeću ministara, prema ministarstvima itd. Ali nama je jasna uloga ovog parlamenta i mi ćemo to što je do nas, što kaže naš narod, korektno uraditi, pa i uključujući i inicijative eventualne o eventualno potrebnim izmjenama i dopunama Zakona o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću o kojem se i govori ovdje u ovom izvještaju. Podržavam ja i opredjeljenje Visokog sudskog i tužilačkog vijeća da se reforme u oblasti pravosuđa nastave, a i da je Visoko sudsko i tužilačko vijeće spremno uključiti u procese oko eventualnih budućih ustavnih promjena. Dakle, to je što se tiče konkretnog akta. Evo par komentara, odnosno par mojih razmišljanja u vezi ovoga što je ovdje danas izneseno i što smo čuli. Spominjali smo odgovornost, neovisnost, kontrola. Dakle, to je jedna, po meni, vječna dilema ko koga treba da kontroliše, bez obzira na dosadašnju demokratsku praksu, gdje se završava ta kontrola i imate nekoliko različitih koncepata. Ja lično ne vjerujem baš ni u parlamentarnu kontrolu, da vam pravo kažem, jer i tamo sjede ljudi, sjede i tamo političari itd. I ta kontrola nad kontrolom na kraju dovede do velikog brata, više se ne zna ko koga kontroliše. 72
nije uključen mikrofon
Ne, ne, sigurno, ne zna se ko koga, zašto bih ja vjerovao, gospodine Kuniću, da ćete Vi biti korektniji i ja pa ćemo pravilno izvršiti kontrolu.
nije uključen mikrofon
Jeste, ali smo grupe, parlamentarne većine itd. Dakle, ja vjerujem u kontrolu sistema, sistem, mehanizmi i automatsko djelovanje, dakle da je onemogućen pojedinac. Dakle, mi smo zastali sa reformom pravosuđa, mi nismo dovršili taj posao, mi smo jednostavno zaustavili reformu pravosuđa, mi to nismo završili i to se mora završiti. Govorimo o depolitizaciji, pa svi smo mi ovdje političari i funkcioneri u svojim strankama i preko stranaka došli i odavde također šaljemo neke poruke političkim, naš odnos prema nekim, nekoj stvari. Dakle, to je kad je riječ o toj kontroli i odgovornosti. Pitanje je, treba tu biti vrlo oprezan kako i na koji način tu stvar uspostaviti, jer uvijek do ljudi je, što kaže naš narod, zato ja više vjerujem u mehanizme i sistem koji ne da ljudima da dođu u situaciju da zloupotrijebe poziciju. Ovdje je rečeno - greška u sistemu. E sad, praktično jeste problem što mi nismo dobili zaokružen sistem i jeste problem što imamo različito viđenje kakav mi to pravosudni sistem treba da imamo. Da li da trebamo imati tri, četiri potpuno odvojena ili trebamo harmoniziran sistem i vertikalno i horizontalno povezan na nivou države. Različita su mišljenja i mi se nismo uspjeli oko toga dogovoriti i to je imalo za posljedicu stanje u pravosuđu gdje su ljudi jednostavno i nesigurni i razvučeni. Ne zna se šta ko traži, jedni priznaju ovaj sud, drugi traže da se uspostavi i vrhovni sud, među koje i ja spadam, ovi neki ljudi kažu neće ovi suditi ovima i onima. Dakle, mi stvaramo jednu atmosferu u kojoj je vrlo teško funkcionisati kao Visoko sudsko i tužilačko vijeće. I tamo sjede ljudi koji su podložni, da tako kažem, i osjetljivi i ranjivi na različite pojave, različite stvari itd. I posljednje što želim da kažem, dakle još jedanput ponavljajući da sam primio ovaj Godišnji izvještaj k znanju itd., mene je strašno zabrinulo i želio bih, gospodine predsjedniče Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, na neki način da se ove dvije-tri stvari koje smo čuli ovdje raščiste. To će ostati u zraku i vrlo, vrlo bi štetno bilo da ne znamo o čemu se tu radi. Ja sam čuo sljedeće: da ima neki 16-ti član za kojeg niko ne zna živ odakle je i otkud on. Dajte recite ima li ga ili nema, da znamo, da nema otvorene dileme. Dalje sam čuo da neko rukovodi, da vi, halo, il' nešto. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Pa ne, evo da ljudi kažu. I čuo sam o nekom novcu da prima čovjek 10.000 maraka, ako sam dobro shvatio. Ko prima? Halo, ne smije to ostati u zraku, to u zraku ne smije ostati, ljudi! I zbog 73 toga jeste ova situacija, niko nikom ništa ne vjeruje. Mi ne smijemo izaći iz ove sale da se te neke stvari ne razriješe. I kada je riječ o ovom slučaju u Doboju, ja se zaista pridružujem razmišljanjima i gospodina Živkovića i gospođe Pandurević, jer to je stvarno nepojmljivo da čovjek koji je ubio čovjeka itd., ali ne znamo po kojem zakonu krivičnom, šta je zakon, moramo čuti i drugu stranu šta je rukovodilo tog čovjeka, mora da je zakon bio. Ljudi, pa nije moguće da se to desilo a da nema okvir neki kojim je zakon to tako odredio. Dajte da mijenjamo onda zakon. Hvala.
Riječ ima Mladen Bosić. Izvolite.
Hvala, predsjedavajući. Ja prvo da konstatujem da mi raspravljamo o izvještaju svete krave. Znači Visoki sudski i tužilački savjet je sveta krava u sistemu BiH, nedodirljiv, pod motom nezavisnosti pravosuđa, izvan sistema, bez ikakve kontrole, ali ne nezavisan. Ovakav sistem nije nezavisan, on je zavisan samo od drugih političkih centara moći, vjerovatno od ovih koji plaćaju 10.000 maraka iz crnih fondova i postoji dovoljno dokaza za sve ovo što govorimo. Znači, mnogo toga sam čuo od gospodina Kunića i zahvalan sam mu na ovom profesorskom izlaganju. Njegova konstatacija da se ne može presaditi palma ili smokva sa jadranske obale ovdje negdje oko Sarajeva pa da daje plodove, da se ne može sistem pravosuđa iz Švedske presaditi na ovo područje je apsolutno tačno. Ja ne sporim dobre namjere oko reforme pravosuđa da se napravi nešto što je dobro. I tu je očigledno nastala greška. Ne možete u jednom korumpiranom društvu, u jednoj korumpiranoj sredini koja ima tradiciju, kulturu korupcije – presaditi nešto što postaje svrha samo sebi i kontroliše samog sebe. Prema tome, mora se vršiti neka izmjena ako uopšte hoćemo da imamo pravnu državu. Nije tačno da mi ne treba da komentarišemo pravosuđe i presudu i nije tačno da je pravosuđe nezavisno od države i od društva. Gospodin Kunić nam sad objasni kako se u anglosaksonskom pravu ne smiju komentarisati presude. Ali, gospodine Kuniću, i u anglosaksonskom pravu gdje se ne smiju komentarisati presude poslanici imaju pravo u parlamentu da ih komentarišu. Znači, čak i tamo postoji mogućnost kontrole. A onda u britanskom nezavisnom pravosuđu kad se dese nemiri na ulicama Londona pohapse 1.200 ljudi, premijer izađe i kaže - tražim od sudova i tužilaštava da rade neprekidno 24 sata. I ljudi rade neprekidno i samo ih šibaju u zatvor. I niko tamo u takvoj demokratiji ne kaže - neko vrši pritisak na pravosuđe. Znači, priča o slobodi pravosuđa i nezavisnosti je ovdje zloupotrebljena, naišla je na plodno tle da se izvitoperi u svoju suprotnost. I nemojte molim Vas, gospodine Novkoviću, da nam kažete da nije Vaš posao da dajete mišljenje o nekoj presudi koja je oslobodila ubicu. Pa čovjek kada ubije kokoš ima neku odgovornost. Onaj ko u saobraćaju slučajno nekog zakači, odležaće nešto u zatvoru, ili će biti na liječenju. Znači, ovdje imamo ozbiljan problem i ovaj prijedlog da se počne razmišljati šta treba promijeniti u ovom sistemu je prijedlog za koji ja očekujem da će svi prihvatiti. 74 Drugi primjer, neko je spomenuo političke procese. Jasno je da imamo političke procese u ovom pravosuđu i jasno je da imamo politički uticaj ali kažem: vjerovatno ne od ovog establišmenta protiv kog se vode procesi, nego sa neke druge strane. Ako tužilac pokreće proces i u kontinuitetu gubi sporove, onda je li kriv tužilac ili je kriv sud, odnosno sudstvo koje odbacuje njegove činjenice. Morate se izjasniti o tome. Mora se uspostaviti pravna sigurnost. Kako vi mislite kako se mi osjećamo iz SDS-a kada se niko ne oglasi na ovako sramnu presudu od pravosudnog sistema? Je li vi imate pojma da ste dali legitimitet i drugim ljudima da ubiju nekoga od članova SDS-a, ja govorim da se radi o potpredsjedniku SDS-a? Je li znate da ste snizili cijenu života ljudi i da ste izvršili selekciju na one za koje važi zakon i na one za koje ne važi zakon tako da ja vas molim, ja ne očekujem ništa ovde da se desi, ali vas molim da razmislite o potrebi promjene ovakvog pravosudnog sistema. Mora postojati neki sistem kontrole pravosuđa civilni. Ovakav sistem nema nikakav legitimitet. Da se vratim na Švedsku. U Švedskoj je primjer korupcije u državnom sistemu to što je jedan advokat dao dvije ulaznice za utakmicu nekoj službenici na šalteru i ona ga prijavila, i on kažnjen za to. I to se navodi kao primjer korupcije u javnom sistemu. I to društvo gdje je to korupcija, i ovo društvo gdje postoji kultura korupcije – ne mogu se porediti i ne mogu imati iste institucije, dok ne sazrije ovo naše društvo na takav stepen društvene svijesti kao što je to u Švedskoj. Hvala.
Riječ ima Mato Franjičević. Izvolite.
Pa evo, u najkraćem ja ću dotaknuti samo dva, po mom mišljenju, najvažnija momenta, bar iz mog kuta gledanja. Prvi se tiče osiguranja pretpostavki, odnosno stvaranja pretpostavki za harmonizirani nacionalni balans, kada je riječ o pravosudnom sustavu u BiH. I u tom smislu mislim da je potrebno onemogućiti diskriminaciju po mjestu prebivališta, odnosno da bi bilo dobro ukoliko bismo davanjem prava na odvojeni život i putne troškove onemogućili ovu vrstu diskriminacije i stvorili te neophodne pretpostavke ... da doista imamo harmoniziran nacionalni balans u našim sudovima i tužiteljstvima. To je taj momenat. Drugi možda i važniji – drago mi je da je profesor Kunić to na svoj način iskazao jer je zaista riječ o temeljnom principu koji je vrlo važan – moramo naime shvatiti da ne postoji apsolutna neovisnost nikad i nigdje. Postoji podjela vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudbenu, međutim ta podjela vlasti ne znači da su ove tri vlasti potpuno nezavisne. To je nemoguće postići i kada bi se moglo postići, to bi bilo kontraproduktivno. One jedna o drugoj itekako ovise i u odnosu su međusobne ovisnosti i međusobnog nadzora, što je još važnije. S tim u svezi, nameće se onda i pitanje i mislim da je gospodin Bosić u pravu kada je na početku svog izlaganja rekao da ovdje govorimo o svetoj kravi. Ne može postojati, odnosno nije dobro da postoji bilo koje tijelo koje ne odgovara nikome. Odgovornosti uvijek ima, samo je pitanje je li ta odgovornost transparentna ili je netransparentna. Nadam se da ćemo se svi složiti da je mnogo bolja ova prva, dakle transparentna odgovornost, kad se jasno zna ko kome odgovara i s kakvim argumentima, odnosno s kakvom metodologijom se vrše analize i traži odgovornost, ispituje odgovornost. Izravna posljedica postojećeg stanja u kojem postoji ta netransparentna odgovornost, odnosno prividni izostanak bilo kakve odgovornosti jesu nažalost i ove visoko utemeljene sumnje da o političkoj pripadnosti često može ovisiti hoće li netko biti procesuiran i kada za to nema razloga i također neće li netko biti procesuiran i kada za to ima razloga. 75 Evo toliko.
Riječ ima uvaženi poslanik Adnan Bašić. Izvolite.
Ja se izvinjavam, uvijek malo imam tehničkih problema. Gospodine predsjedavajući, dragi moji prijatelji, kolegice i kolege, poštovani poslanici, nešto me je ponukalo da se malo dignem i da uzmem riječ ovde. Naime, pažljivo prateći – možda mnogo bolje od vas koji vide, jer ja slušam da bih vidio – zapanjilo me je da niste reagovali na jednu čudnu konstataciju koja je izrečena od strane našeg uvodničara. Naime, radi se o sljedećem. On je iznio jedan podatak da je u periodu, ako se ne varam a ispravite me, od 2002. godine do danas više smijenjeno sudija i tužilaca nego od '46. godine do 2002. godine. Ako sam pogriješio, molim vas da me ispravite. To je za mene frapantan podatak. A meni je žao i bilo bi dobro da je u okviru ovoga izvještaja bar neka mala analiza svega toga bila u ovome šta je najveći razlog za smjenu tih ljudi. Dakle, je li to korupcija, je li to mito, je li to nešto treće, četvrto, peto ili šesto, da znamo o čemu se radi. Jer u ovoj, kako ja imam običaj da kažem, zemlji nemogućih mogućnosti sve je moguće. Najveća, hajde da kažem, zakonodavna, pa izvršna vlast se upravo bazira na pravosuđe jedne zemlje. Pazite, drevna riječ pravo, proizišla je iz ljudskog vokabulara, pa danas imamo pravo, pravda, pravdoljubivost, pravednost, pravičnost itd. Sve je bazirano na tom osnovnom početku. Mi polako ulazimo u jedan procjep kada su u pitanju institucije o kojima danas razgovaramo, a to je naše tzv. tužilaštvo i naše sudstvo. Problem je u glavama ljudi, u mentalnom sklopu i psihologiji. Naime, veliki dio tih ljudi pripadaju malo starijim generacijama. Strahovito je velika i bitna razlika između socijalističkog sistema i poimanja pravde i pravičnosti u jednoj državi, kao što je ex Jugoslavija i ove dejtonske BiH. Veliki utjecaj na naše ove pravosudne organe naravno ima onaj sud koji je za nas najbolniji a i najzanimljiviji, to je Sud u Hagu. On je baziran na tzv. anglosaksonskom pravu, zar ne. Postepeno i mi primjenjujemo poneke dijelove toga, iako se još nismo snašli u svemu tome. U civilizovanim zemljama, a naročito na Zapadu, postoji onaj, maloprije smo govorili o odgovornosti i o ovisnosti i neovisnosti, je li, malo je to kompleksno pitanje – tamo postoji nešto što se zove Ministarstvo pravde i ministar pravde. Znate, princip subordinacije mora da postoji. Nema neovisnosti i nema nedodirljivih, možda čuveni Eliot Nes i on nije bio nedodirljiv, ali se tako zvao. A propos Amerike, neko je spomenuo ako se ne varam od prethodnika. Pa to je ono do čega ćemo mi vrlo teško doći, posebno ovako sa našim balkanskim mentalitetom, posebno kada je u pitanju poimanje pravde i pravičnosti. Naime, ima jedan fenomen koji je samo u Americi. Neko je to možda spomenu usput. Vrhovni sud SAD-a ima nešto što niko drugi nema. Naime, biranje sudija u Vrhovni sud je doživotno. I postoji jedna zanimljivost, Američki senat ili Američki kongres mogu da ukinu, pazi ovo je sve relativno, dakle mogu da ukinu Vrhovni sud, ali čak ni američki predsjednik ne može da smijeni ni jednog sudiju u Vrhovnom sudu. E kada bi to bilo kod nas, možete misliti šta bi se desilo. Da vam kažem još jednu drugu stvar. Ovaj problem koji nas muči, kada su u pitanju ovi problemi koji su pojedinci iznosili, brine populaciju kojoj ja pripadam. Baziram to na svojoj čuvenoj izreci da je svako društvo jako onoliko koliko se brine o svojim najslabijim članovima. U eri silnog nasilja u postratnoj BiH u kojoj se svakodnevno dešava u našim ljudskim životima, gdje su ljudi kao 76 što sam ja, najnezaštićeniji, moraju da se zabrinu na ovakav izvještaj i ovakve diskusije koje sam danas čuo. Dakle, ja strahujem za svoj život i za sve ono što jesam. Da li me stvarno neko štiti u ovoj državi, da li su tužioci i sudije sposobni da kazne one koji pokušaju da me ugroze i ne samo mene, nego sve ljude koji pripadaju ovoj najslabijoj populaciji, kao što su stari ljudi, kao što su invalidi kao što sam ja itd.? Toga se ja bojim. I, na kraju krajeva, kada razgovaramo o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, pazite jednu stvar, kome mi dajemo pravo da nas tuži i da nam sudi?! Ja neću govoriti o Nasrudin-hodži i onom čuvenom Kadija te tuži, kadija te sudi, to je prevaziđeno. Ja imam jednu staru mudru filozofsku izreku za koju mnogi od vas nisu ni čuli, ali je ona povod da dobro razmislite o njoj i da ona bude moj, hajde da kažem, završetak svega ovoga, da ne budem dugačak. Ona glasi: Pravo je moć, a moć je pravo. Dobro razmislite o tome. Hvala.
Replika, Slavko Jovičić.
Poštovani predsjedavajući, pa nema ovdje ove tipke da ja sad jer nije ovo replika gospodinu Bašiću, odmah da znate, ali nemam pravo ni repliku gospodinu Novkoviću jer on ne odgovara nikome, on nije član Parlamenta, ništa, ovdje je u ulozi gosta. Ima ovdje u ovoj knjizi preporuka nekih sijaset...
Kome na kraju replicirate?
Replika, evo, kako ću postaviti pitanja gospodinu Novkoviću. Pa rekao sam nema replike gospodinu Novkoviću. Dali ste preporuke, a evo Vama jedna preporuka. Jeste li smijenili ijednog tužioca koji je recimo izgubio pet predmeta? Jeste li naveli u ovom izvještaju koliko će biti oštećen budžet BiH za nadoknadu ljudima koji su džabe čamili po zatvorima, a od nas tražite pare da vam se povećaju za ne znam koje stavke? Znate li koliko ćete Vi nedjelovanjem u Visokom sudskom i tužilačkom sajvetu, držeći takve tužioce i sudije koji gube predmete, oštetiti budžet BiH? Ne znam ni ja, ali to će biti milionske štete koje su već sada. Hoćete li vi lično odgovarati što takvog tužioca i sudiju niste smijenili, a imate neograničenu vlast koju nema Parlament? Kome ćete Vi odgovarati? Nećete nikome, smijenili ga ili ne smijenili. A on oštetio budžet BiH nekoliko miliona. Biće procesa još, polako, svi će se žaliti, kao i Mirko Šarović koji je potpuno u pravu, kojeg ste tamo držali bez veze. Evo ne branim Mirka Šarovića, ali bez veze, vidjelo se tamo. I ne znam kojih procesa će još biti, svi će se sada žaliti. E, hoćete li vi odgovarati? Pa ne možete pare nadomjestiti, nemate ih vi da vratite u budžet, a ni mi nemamo u budžetu. Šta ćemo onda? E, baš ste nezavisni, svaka čast! Ovo pokazuje da ste nezavisni. Vaša institucija, ne mislim, nemojte nikada vi pojedinačno gledati, nego institucija koja je sama sebe izabrala, odnekud iz nebuha, i kada svi ovi dođu za naplatu, ne znam ja hoću li ja biti poslanik tada, ali to će godinama ići, biće neko, biće možda moje dijete, i ono će vraćati što vašom nebrigom ste držali tužioce koji su gubili predmete, nisu stručni, ljude zatvarali i sad, normalno, ljudi s pravom traže odštete. A ko će im platiti duševnu bol, razvod od porodice, odvojenost od djece, uništene živote i bezbroj drugih stvari koje nema u odvojenom Visokom sudskom i tužilačkom savjetu i u Tužilaštvu. Igrate se sa sudbinama ljudi?! Dovodite u pitanje 77 opstanak porodice, društva, dovodite svega! Nađite mi jedno ime kojeg ste smijenili, tužioca, koji je izgubio četiri predmeta a ljude zatvorio. Ta vi meni imena dajte, nemojte mi davati 1.326, vi ste primili, primio bih ja 4.000 kada bih imao vašu mogućnost. Hvala lijepo.
Replika, Mladen Bosić.
Pa ja ću kratko. Ovdje smo čuli teške diskusije i teške optužbe, ne samo na funkciju Visokog sudskog tužilačkog savjeta nego generalno na pravosuđe. I ja, evo, mislim u ime diskutanata iz Kluba poslanika SDS, a pretpostavljam da se to odnosi i na sve ostale diskutante koji su bili kritični, naglašavam da u pravosudnom sistemu sigurno ogromna većina i sudija i tužilaca i osoblja su pošteni ljudi koji rade svoj posao na pošten način. Ali je evidentno da postoji zaštita onih koji ne rade posao na način kako bi trebalo, a tu ste vi odgovorni. I ovdje, ono što sam ja govorio, ja sam govorio o sistemskoj grešci, o potrebi uvođenja neke vrste društvene kontrole, pa čak i na sistemu pravosuđa – nemiješanje politike u pravosuđa, ali neka vrsta mora biti, jer ovo je sistem koji je odvojio se sam za sebe. Znači, evo ja bih želio, pretpostavljam i u ime svih, da još jednom potvrdim da svi mi smatramo da je ogromna većina tih ljudi koji rade u pravosuđu i rade težak i odgovoran posao da rade to kako treba i rade to pošteno i sa najboljom namjerom.
Za diskusiju se prijavio poslanik Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo, gosti, pa moram reći da mi se u najvećem dijelu rasprava o ovoj vrlo osjetljivoj temi danas dopala, da je vrlo sadržajna i mislim da ovakve rasprave u biti potvrđuju smisao raspravljanja o ovakvim izvještajima, pa i kada ih primamo samo k znanju. Puno toga je rečeno i mislim da je i prijedlog, ako sam dobro vidio dosad, jedinog zaključka na tragu, meni se bar čini, većine rasprava. Možda mi svi pojedinačno nemamo isto poimanje neovisnosti pravosuđa. Možda nemamo svi isto poimanje ni efikasnosti pravosuđa. Šta se to podrazumijeva? Možda nemamo ni profesionalizam u pravosuđu, možda svak na svoj način doživljava. Slažem se sa ocjenom, evo, koju je kroz repliku uvaženi zastupnik Bosić istakao, i mislim da to ne trebamo zaboraviti i mislim da to treba biti u prvom planu. Ja sam apsolutno uvjeren da je većina, i to ogromna većina, sudaca i tužitelja u institucijama sudova i tužiteljstava u BiH apsolutno profesionalna i apsolutno želi uvjete da bude potpuno neovisna od bilo koga i od bilo čega, pa i od nas u ovom parlamentu. Ja spadam u kategoriju onih koji svakako podržava tu postavku da budu neovisni i o nama u Parlamentu, ali nije dobro ako su ovisni o nekom drugom. Ko ima puno manji legitimitet, ko ima puno manje pravo da se petlja u neovisnost pravosuđa od nas koji smo neposredno birani od strane građana, pa kakvi god mi bili ovdje. 78 Ne bih volio da se ova rasprava personalizira i da se svede na kritiziranje ili, ne znam, iznošenjem svojih ocjena o predsjedatelju i članovima Visokog sudbenog i tužiteljskog vijeća. Ali složit ću se sa svima koji su konstatirali, mislim da je najveći broj rasprava išao u tom pravcu, da se radi o krupnom defektu u sistemu. I ja ću vjerujući da ćemo podržati zaključak koji će doprinijeti da pokušamo mijenjati stanje u ovoj oblasti, a mijenjat ga možemo isključivo kroz promjenu zakonskih propisa, odnosno kroz ovaj Zakon o visokom sudbenom i tužiteljskom vijeću, a onda možda procjenjujući i kroz neke druge zakone. Kao doprinos potrebi da se to uradi, evo navest ću nekoliko stvari. Već ste problematizirali članstvo jednog od članova Visokog sudbenog i tužiteljskog vijeća, i ja ne želim, uistinu je problematično jer ne postoji negdje u zakonu, ne želim to dodatno pojašnjavati, ali postoji nešto u zakonu, i to je ono što je meni drugi problem. Među sadašnjim članovima Visokog sudbenog i tužiteljskog vijeća – koji su tamo ne svojom krivicom, da se razumijemo, jer zakon tako propisuje – ima šest sudaca, ako sam ja dobro pobrojao, pet tužitelja i četiri odvjetnika ili advokata. Da se ne radi ovdje slučajno o grubom sukobu interesa? Možete misliti sad odvjetnika koji sebi bira suce koji će suditi u procesima u kojima je on stranka u postupku ili odvjetnika koji sebi bira tužitelje koji je suprotstavljena stranka njemu u postupku. Pa to nema nigdje, bez obzira ko to radio. Znači, evo da nema ništa drugo, da nema ni jedan drugi defekt u tom sustavu, ja mislim da je ova stvar jednostavno neprimjerena. Suci i tužitelji su potpuno dvije strane. Sud mora biti neovisan, a tužitelji su stranka u postupku, potpuno ravnopravna odvjetnicima u postupku. Prema tome, izvolite, neka oni izvole, a mora postojati institucija, nekoliko kolega je ovdje pominjalo, koja će pozvati nesposobne, korumpirane, neodgovorne tužitelje koji proizvode neselektivno i bez ikakve odgovornosti procese koji skupo koštaju, a nemaju onaj efekt koji bi trebalo da postignu efekt, znači da profunkcionira u punom kapacitetu pravna država. Znači, mora postojati neki oblik odgovornosti. Mi je do sad nismo vidjeli. I da ne idemo dalje u nabrajanju razloga, mislim da postoji ozbiljan razlog, evo da mi ispunimo svoju funkciju, neko je rekao već i slažem se ja: dio odgovornosti za ovakvo stanje je više do nas ovdje nego u Visokom sudbenom i tužiteljskom vijeću. Visoko sudbeno i tužiteljsko vijeće samo provodi zakon koji je na snazi. Prema tome ne možemo, nisu oni ti koji mijenjaju zakon. A mi možemo promijeniti zakon, ako cijenimo da je defekt u sustavu, kroz većinu rasprava smo čuli i ja isto tako mislim da jeste, evo onda hajmo podržati ovaj zaključak da formiramo radnu skupinu, interresornu, kako god hoćete, znači stručnjaka i iz Visokog sudbenog i tužiteljskog vijeća i iz Parlamenta i iz Vijeća ministara, svih zainteresiranih da uistinu imamo i profesionalno i efikasno pravosuđe i maksimalno neovisno na način one neovisnosti da ne bude ovisno o nekakvim politikama ili pojedinačnim interesima. Hvala lijepa.
Zatvaram raspravu, odnosno, gospodine Novkoviću, da li želite? Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, poštovani poslanici, spreman sam odgovoriti na sva pitanja koja ste postavili ovdje u vezi rada Visokog sudskog i tužilačkog vijeća i u vezi rada sudova i tužilaštava u BiH, uz vaše dopuštenje da mi je potrebno nešto malo više vremena, a ja ću se potruditi da budem što koncizniji, što precizniji i što kraći. 79 Ja ne spadam u kategoriju onih ljudi, odnosno sudija, koji predstavljam stanje i u Visokom sudskom i tužilačkom vijeću i u sudovima i u tužilaštvima u BiH da je stanje idealno i da nema određenih propusta i grešaka. Vrlo teško je obezbijediti rad sudova i tužilaštava, ne samo u BiH nego inače u svim pravnim sistemima bez određenih grešaka i propusta. Toga je bilo i toga će biti. Jedino, i vi kao ovaj uvaženi dom, a i Visoko sudsko i tužilačko vijeće i pravosudne institucije trebaju naći mehanizme, donijeti takve zakone koji će što manje omogućiti subjektivnost i u Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, a i u sudovima i u tužilaštvima. Ovom prilikom želim da istaknem jednu činjenicu, a to je da Visoko sudsko i tužilačko vijeće funkcioniše, ima pravni osnov za svoje funkcionisanje na osnovu Sporazuma između Vlade Republike Srpske, Vlade Federacije BiH i Vijeća ministara BiH koji je u martu mjesecu potpisan, gdje su određena ovlaštenja prenijeli na jedno tijelo koje se zove Visoko sudsko i tužilačko vijeće. Na osnovu toga je u ovom parlamentu donijet i Zakon o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću. Visoko sudsko i tužilačko vijeće nije donijelo taj zakon, funkcioniše i radi i mora da postupa po tom zakonu. Inače, ako ne postupa po tom zakonu, onda može da dođe pod udar odgovornosti. Mi iz Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, lično ja od prije tri-četiri godine, a imamo i sad pripremljene izmjene o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, ja sam sasvim siguran da ćete vi u neko skorije vrijeme razmatrati da li izmjene, da li novi zakon o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, mislim, takav i razgovor ovog strukturalnog dijaloga o pravosudnim institucijama u BiH. Vi ste iznijeli dosta teških riječi i na Visoko sudsko i tužilačko vijeće i na sudove i tužilaštva. Ja se sa određenim stvarima neću složiti, ja ću pokušati to da obrazložim. Ima situacija i činjenica gdje raspolažete ili niste dovoljno informisani o određenim predmetima, o nekim vrlo bitnim i važnim činjenicama. Zanemarili ste jednu činjenicu da pravosuđe BiH i Visoko sudsko i tužilačko vijeće djeluje u vremenu od 2003., odnosno 2004. godine, u jednom vrlo složenom i teškom političkom ambijentu, da se susrelo sa izuzetno, izuzetno teškim i složenim predmetima. Radi se o jednoj pravno složenoj državi, što je vama u potpunosti poznato, koja je prouzrokovala i složen pravni, složen pravosudni sistem koga nema ni u regiji, a nema ga ni u Evropi. Naime, imamo četiri nivoa sudova u BiH, i to na nivou BiH. Imamo Sud i Tužilaštvo BiH koji djeluju po Zakonu o Sudu i Zakonu o Tužilaštvu BiH. Na nivou entiteta imamo pravosuđe u Republici Srpskoj koje djeluje na osnovu Zakona o sudovima u RS-u, zatim na osnovu Ustava RS-a i na osnovu Zakona o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću. Ista je situacija kad je u pitanju pravosuđe Federacije BiH. Kada je u pitanju pravosuđe Brčko Distrikta, tu je nešto jednostavnija situacija. Tamo se radi na osnovu Zakona o sudovima i na osnovu Statuta Brčko Distrikta gdje postoji dvostepenost, dakle imamo Osnovni sud koji je univerzalan za svu nadležnost, i imamo Apelacioni sud, kao drugostepeni sud koji je opet univerzalan za kompletnu nadležnost. Na drugoj strani imamo Ustavni sud BiH koji odlučuje u apelaciji a na osnovu Konvencije o povredi ljudskih prava i sloboda. Nemamo sinhronizovan pravosudni sistem u BiH. Vrlo teško na taj način obezbjeđujemo ujednačenost sudske prakse. Veliki broj vrlo složenih predmeta ratnih zločina koji se procesuira na nivou BiH, Sud i Tužilaštvo BiH, i na nivou entitetskog pravosuđa, a isto tako i na nivou Brčko Distrikta. Imamo jedan izuzetno veliki broj složenih predmeta kad je u pitanju povrat imovine, imamo privredu koja je doživjela krah, stečaj, likvidaciju, zatvorene fabrike, na stotine hiljada radnika koji su ostali bez posla. Imamo tri kategorije invalida, i sve to uglavnom kad ostvaruju svoja prava, rješava se preko pravosuđa na čitavoj teritoriji BiH. 80 Ja vas molim kao vrlo odgovorne ljude, nemojte zanemariti činjenicu – na stotine i stotine hiljada u BiH je za šest, odnosno sedam godina, otkad traje ova reforma, riješeno izuzetno, izuzetno složenih predmeta gdje nije poznata sudska praksa u našem okruženju. Želim sad da odgovorim na pojedina konkretna pitanja, ukoliko budem u mogućnosti, a ono što ne budem u mogućnosti mi ćemo dostaviti pismene odgovore. Kada je u riječ o pitanju uvaženog poslanika Jovičića, on je postavio u dvije svoje diskusije nekoliko pitanja. Ja ću poći od toga zašto nisu suspendovani, odnosno razriješeni tužioci koji izgube tri ili četiri spora. Ja sam ponosan, i to veoma ponosan, zato što neko bude u zatvoru godinu ili godinu i po dana, a sud ga oslobodi vrlo hrabro i smjelo i kaže ovaj čovjek nije počinio krivično djelo. Dakle, radi se o vrlo kvalitetnim sudijama i o vrlo kvalitetnom pravosuđu. Da vam kažem, znate kako je ranije bilo: ranije je bilo pokrij mu pritvor i oglasi ga krivim. A mi smo tu praksu unazad šest godina prekinuli. U svim sudskim sistemima – u Njemačkoj, u Švedskoj, u Danskoj, u Austriji – ima predmeta gdje tužioci gube slučajeve i osumnjičeni se oslobađaju. To je opštepoznato i to je po meni jako dobro. Jer u vrijeme kad je neko osumnjičen postoje određeni standardi da se odredi pritvor, da se izoluje, da se obezbijede dokazi, i kad se dođe do onih dokaza, odnosno ne obezbijede se kvalitetni dokazi, jedino rješenje je da sud oslobodi, i to je civilizacijski, i to je civilizirano pravosuđe. Mi nemamo tužilaca u toj mjeri da gube slučajeve što prevazilazi jednu uobičajenu praksu i kod nas i u svijetu.
Pa ko će platiti odštetu, ja Vas pitam, nemojte odgovarati, nisam ja na sudu.
Gospodine Jovičiću, ja ću Vas zamoliti, dobit ćete riječ, a sada dozvolite da gospodin ...
nije uključen mikrofon
Gospodine Jovičiću, gospodin Novković ima riječ.
nije uključen mikrofon
Dobit ćete riječ nakon njegovog izlaganja. Izvolite.
Kad je u pitanju naknada štete za osuđena lica, svakako to u svim pravnim sistemima i u svim državama snosi i plaća država, zato i postoji država. Daleko je bolje da se isplati šteta nego da nevin čovjek bude u zatvoru. Ja sam to rekao i ponovio. Nema više pokrivanja pritvora. 81 Na Vaše pitanje da je cjelokupna javnost vrlo negativno raspoložena prema pravosuđu u BiH, nekoliko anketa je bilo kad je u pitanju povjerenje javnosti u pravosuđe, uopšte nema odstupanja od ranijeg, a nema ni odstupanja kako je to u drugim zemljama. Naime, ja sam dugo u pravosuđu, 35 godina, uvijek neko sa sudskom odlukom je nezadovoljan. Onaj ko izgubi spor, on je nezadovoljan. Onaj ko dobije spor, on je zadovoljan. Međutim, ono što je zabrinjavajuće jeste to da je kod nekih sudskih slučajeva, a pogotovo kad je u pitanju Sud i Tužilaštvo BiH, da je javnost podijeljena u BiH. I to i za nas kao Visoko sudsko i tužilačko vijeće a svakako i za vas treba da bude zabrinjavajuće. I Visoko sudsko i tužilačko vijeće u tom pravcu, kroz određene reforme rada Suda i Tužilaštva BiH, a to je, zna se, kad su u pitanju ratni zločini, iznalazi mogućnosti da rad i tog suda i tog tužilaštva, a što je i u uputstvima u struktalnom razgovoru, omoguće se bolja rješenja kad je u pitanju primjena materijalnih zakona itd. da javnost u tom pravcu, bar ako je nezadovoljna, ne bude podijeljena. Želim da vrlo konkretno odgovorim na pitanje poslanika, ne znam da li je gospođa ili gospođica, uvažene Aleksandre Pandurević i uvaženog poslanika Mladena Bosića, pošto se njihovo pitanje otprilike svodi na isto ... i uglavnom u pitanju je jedan slučaj, jedno ubistvo, ja neću spominjati imena, u Doboju. Ja sam kao predsjednik Visokog sudskog i tužilačkog vijeća u potpunosti, možda i najbolje u BiH, upoznat sa tim slučajem. Međutim, ja ću Vam iznijeti ono samo za što imam ovlašćenje, a to je da je u pitanju ubistvo, da je u pitanju oslobađajuća presuda prvostepenog suda, da je drugostepeni sud, Vrhovni sud RS-a, potvrdio oslobađajuću presudu. Ja da imam svoje ovlašćenje ja bih Vam vrlo rado iznio svoje mišljenje u vezi tog slučaja na jedan vrlo objektivan i stručan način, a za to bi mi trebalo i da imam ovlašćenje i dva sata, jer do najsitnijih detalja mogu analizirati bez bilo kakvih pribilješki i sve detalje iznijeti iz tog predmeta. Međutim, ono još što mogu da Vam kažem u vezi tog predmeta, Okružno tužilaštvo u Doboju je imalo mogućnost da uloži zahtjev za zaštitu zakonitosti Vrhovnom sudu RS-a. Iz kojih razloga i zašto nije uložilo, ja nemam ovlašćenja i ne znam da li je bilo osnova ili nije da uloži, ali je evidentno da taj zahtjev za zaštitu zakonitosti nije uložen. Bio bih vrlo srećan i ponosan da je Tužilaštvo imalo mogućnost, nažalost nema zakonsku mogućnost da uloži apelaciju Ustavnom sudu BiH pošto to ne pripada Tužilaštvu, nego pripada samo osumnjičenom, odnosno okrivljenom. Međutim, i ja ne spavam zbog tog predmeta, ali Visoko sudsko i tužilačko vijeće po zakonu i nigdje u svijetu ne može pravnosnažnu presudu da promijeni, a da i vi birate sudije i da odlučujete o njihovoj odgovornosti, i vi kao Parlament, jedno najviše zakonodavno tijelo, ne biste mogli promijeniti tu odluku. Međutim, sve zavisi od vašeg zaključka koji ćete danas donijeti na ovom parlamentu u pogledu toga. Vi taj zaključak možete uputiti Visokom sudskom i tužilačkom vijeću. Ono što mi kao Visoko sudsko i tužilačko vijeće, a ne Uredu disciplinskog tužioca, možemo i što smo ovlašteni, mi ćemo učiniti i to ćemo uraditi. A ne možemo to učiniti i uraditi ako vi određeni zaključak kao ovo tijelo ne podnesete. A ako podneste onda ćemo mi u okviru svojih ovlašćenja sve učiniti i uraditi. Ja kao sudija sam presudio 52 ubistva. Imao sam četiri oslobađajuće presude. Dakle, može biti oslobađajuća presuda kad je u pitanju ubistvo. Ali bih lično volio da je postojala apelacija da se ta odluka na Ustavnom sudu može da preispita, a isto tako biće mi drago ako podneste određen zaključak Visokom sudskom i tužilačkom vijeću i ono će u okviru svojih ovlašćenja sve da uradi. Tačno je to da ste podnosili pritužbe Uredu disciplinskog tužioca. Međutim, Ured disciplinskog tužioca ne može promijeniti odluku. Ne može ništa posebno da uradi. Ja sam i u toku sa tim pritužbama. Ima još jedna pritužba koja je podnijeta u vezi sa tim predmetom. Ali se može 82 analizirati predmet. Odluka se ne može izmijeniti. Može se podnijeti zahtjev za obnovu postupka ako se sazna za neku novu činjenicu koja nije bila poznata u vrijeme izvršenja krivičnog djela. I hoću da vam kažem otvoreno, može se podnijeti zahtjev i za ponavljanje postupka ako se utvrdi da je sudija ili tužilac koji je učestvovao u donošenju te odluke, odnosno sudija počinio određeno krivično djelo. U vezi tog predmeta istinski ne mogu više ništa da kažem jer nemam ovlaštenja. Ako se podnese određen zaključak od ovog doma Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, ja ću na sjednici Visokog sudskog i tužilačkog vijeća u vezi tog predmeta iznijeti i reći svoje mišljenje, na što imaju pravo i drugi članovi Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Kada je u pitanju, što je istakao još gospodin poslanik Mladen Bosić, kontrolisanje presuda, mijenjanje presuda, Visoko sudsko i tužilačko vijeće nije ovlašćeno za to i ne može po zakonu da kontroliše presude, onda bi i vi mogli kontrolisati presude i onda bi faktički stvorili jednu totalnu pravnu nesigurnost. Zna se kome pripada to pravo. Ima prvostepeni sud, ima drugostepeni sud, redovni pravni lijekovi, vanredni pravni lijekovi, apelacije Ustavnom sudu BiH i zato ima Sud u Strazburu, opet se ograničava kada su u pitanju povrede ljudskih prava. Želim da odgovorim potpredsjedniku gospodinu Živkoviću kada je u pitanju tužilac Okružnog tužilaštva u Doboju koji je, zaboravio sam ime i prezime, bio izabran za okružnog tužioca u Doboju, mislim da sam ja i telefonskim putem sa gospodinom Živkovićem kontaktirao ili sa nekim drugim u vezi toga slučaja. Dakle, radi se o tužiocu koji je zadovoljio sve kriterije za izbor okružnog tužioca u Okružno tužilaštvo Doboj, međutim on je osuđivan. Tačno je to da je i brisana ta sudska odluka. Međutim, postoji pravilo po kome Visoko sudsko i tužilačko vijeće mora da postupa. Mi ne provjeravamo niti imao zakonsku mogućnost da li je neko osuđivan, da li se vodi krivični postupak itd., ali kandidat je dužan da napiše i navede da li je osuđivan, nije bitno da li je, čak da li je osuđivan i za prekršaj. Ako se utvrdi poslije njegovoga izbora da nije iznio tu činjenicu, to je razlog za razrješenje. Ja sam se lično angažovao oko toga, pa ja mislim puna dva mjeseca. I nije on sam, bilo je takvih više slučajeva kod Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Uvaženi profesor i poslanik gospodin Kunić Petar nije postavio pitanje ali je na jedan teoretski način, vrlo zanimljivo, komentarisao odabir, sastav Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, pravio je uporedbu kako je to u BiH, kako je to u drugim državama, kako je to u drugim sudskim sistemima itd. Nemam sad vremena a nemate ni vi, a vrlo rado ću nekom prilikom da komentarišem sve to sa uvaženim profesorom i poslanikom Kunić Petrom. Ja sam za to da se iznađu najbolja rješenja za organizaciju pravosuđa u BiH. Ali morate imati u vidu i jednu činjenicu da smo mi jako složena pravna država i da to prouzrokuje i druge institucije pa i pravosudni sistem da bude ... tako složen. Pitanje četiri advokata u Visokom sudskom i tužilačkom vijeću. Tačno. Postoje četiri advokata ... a to proizilazi opet iz naše pravno složene države. Naime, jednog advokata biramo, odnosno, Advokatska komora upućuje Visokom sudskom i tužilačkom vijeću iz Federacije BiH, drugog upućuje iz Advokatske komore RS. Druga dva advokata koja su došla u Visoko sudsko i tužilačko vijeće, jednog je imenovao Parlament vaš, a drugog je imenovalo Vijeće ministara BiH. Sticajem okolnosti koji su advokati, ja lično sam već u svojim prijedlozima za izmjenu zakona naveo da ne mogu biti advokati i sudije koje imenuje Vijeće odnosno koje imenuje Parlament BiH, a da se iz reda advokata jedan mandat od četiri godine imenuje advokat iz RS, a drugi iz Federacije, i tad ćemo imati samo jednog advokata u Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, kao što je i u drugim pravnim sistemima, odnosno državama. I mislim da nema ni jednog sudskog vijeća, savjeta u kome 83 nema predstavnika iz advokatskih komora, jer oni sudjeluju i oni predstavljaju, kao advokati, pravosuđe. Gospođa Majkić – kada je u pitanju pravo prigovora na izbor sudija i tužilaca. Slažem se, ja mislim i to ću predložiti, a vi ćete o tome odlučiti, da treba da postoji pravo prigovora u drugostepenom postupku kad je u pitanju izbor tužilaca i i sudija, i to ima u nekim pravnim sistemima. Razgovarao sam u Banja Luci i sa gospodinom Mirelom, isto to je njegovo mišljenje. Kada je u pitanju da Visoko sudsko i tužilačko vijeće prilikom izbora sudija i tužilaca ne konsultuje predsjednike sudova i glavnih tužilaca, uglavnom konsultuje ali samo na okolnosti da li je potreban sudija civilista, da li je potreban sudija krivičar, da li je potreban sudija koji radi vanparnicu, izvršni postupak itd. I to redovno konsultujemo. Moj prijedlog je bio da ne budu predsjednici sudova i ne glavni tužioci, jer pojedinac može da bude subjektivan, nego da Kolegij sudija i Kolegij tužilaca i da mi tražimo od njih da im dostavimo sve, imena i prezimena kandidata koji su konkurisali, i da oni daju svoje mišljenje šta oni smatraju ko bi trebao biti sudija u tom sudu a ko tužilac, a isto tako mišljenje od institucije iz koje dolazi taj sudija i tužilac, pa smo jedno vrijeme tražili i mišljenje od ministarstava pravde, međutim oni su od toga odustali i neće da nam dostavljaju svoje mišljenje. Ĉlan Visokog sudskog i tužilačkog vijeća Zahid Kovač je imenovan od strane ovog parlamenta, koliko je meni poznato, a sasvim sam siguran da se protiv njega ne vodi nikakav predmet kada je u pitanju ratni zločin. Kada je u pitanju sudija Suda BiH Begić Redžib, on nikad nije bio član Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Bio je sudija prije 90-tih godina u Okružnom sudu, odnosno Višem sudu u Zenici, bio je sudija Okružnog suda u Banja Luci četiri godine, ja sam mu bio predsjednik. Radi se o izuzetno stručnom i osposobljenom sudiji. Bio je u Okružnom sudu jedan među najboljim sudijama. I zbog toga je izabran u Vrhovni sud RS gdje je bio skoro tri godine. Bio je izuzetno dobar sudija. I sad je sudija Suda BiH. Nisam nikad čuo da se protiv njega vodi neki krivični postupak za ratni zločine. Ako neko ima dokaze i za jednog i za drugog ili za bilo koga od sudija i tužilaca da je pokrenut i da se vodi postupak, ja bih vas zamolio, to je u interesu nas svih, da obavijeste Visoko sudsko i tužilačko vijeće, i mi ćemo to na svoj način utvrditi i provjeriti. I, ono što po mojim zapažanjima je ostalo – tačno je to da je zakon propisao 15 članova Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, to je tačno. Postoji 16-ti član, međunarodni član. Ne stoji u zakonu da ima 16 članova. Ništa ne stoji u zakonu o međunarodnom članu Vijeća. I ja bih vas zamolio da sa tim pitanjem se obratite OHR-u jer njega je postavio visoki predstavnik. Dakle, ja kao predsjednik Vijeća i samo Vijeće u toj situaciji ne možemo ništa da učinimo. Isto je to kad su u pitanju bile međunarodne sudije. I mi smo, kad smo dobili upit za međunarodne sudije prije dvije godine i nešto, mi smo dali svoj prijedlog kao Visoko sudsko i tužilačko vijeće, koji je u potpunosti prihvatila Narodna skupština RS i koji je u potpunosti prihvatio visoki predstavnik. Međunarodne sudije i u Sudu i u Tužilaštvu rade u jednom skroz reduciranom broju. Njihov mandat traje do 31.12.2012. godine. Međutim, već određene sudije odlaze i njihova mjesta se popunjavaju domaćim sudijama. Ja bih vas na kraju zamolio da posjetite Vijeće, i dođete u Vijeće, i da zatražite sve informacije koje su vama potrebne, jer mislim da imate informacija, pa to možda čak dolazi iz profesionalne zajednice, jer ima jedan broj sudija i tužilaca koji uopšte ne voli Visoko sudsko i tužilačko vijeće. Zna se iz kojih razloga. Zato što postoji jedan veliki pritisak na posao, na rad i na odgovornost. 84
Gospodine Novkoviću, ja bih Vas zamolio da privedete kraju, evo zaista dali smo Vam vremena.
Privešću kraju samo jednom rečenicom. Zahvaljujem se na jednoj vrlo otvorenoj raspravi. Lično sam mnogo danas od vas i čuo i saznao kad je u pitanju rad Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, inače, pravosudnih institucija u BiH. To ću prenijeti na prvoj narednoj sjednici, koja je 7. septembra, svim članovima Visokog sudskog i tužilačkog vijeća i sve ono što dostavite u obliku zaključka Visokom sudskom i tužilačkom vijeću sve ćemo učiniti i uraditi u okviru svoje nadležnosti. I molim vas da na određen način malo izmijenite sliku o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću, ali samo na osnovu argumenata. Hvala vam puno još jednom.
Zahvaljujem gospodinu Novkoviću. Za repliku se javio gospodin Živković.
Ako već ne možemo podržati Godišnji izvještaj, možemo makar da ne bude zadnja predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, ipak poslanici u ovome parlamentu trebaju da daju zadnju riječ. Naime, mnogo toga ovdje što smo rekli Vi ste potvrdili, a pogotovo zadnjom Vašom konstatacijom da postoji 16-ti član u Visokom sudskom i tužilačkom vijeću i time potvrdili i zadnju moju zamisao o tome da je Visoko sudsko i tužilačko vijeće zavisno od međunarodne zajednice. Nešto što nisam spomenuo, a to je ono što ste se Vi dotakli jednog primjera koji sam naveo u vezi sa tužiocem u Doboju – to je neelastičnost Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Naime, taj čovjek, čestit čovjek i čestit tužioc trebao je da bude, a platio je nepostojanje prakse Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. Na njegovom primjeru je pokazano kako ta praksa nije bila do njegovog slučaja. Niko u Visokom sudskom i tužilačkom savjetu nije znao da kaže šta se dešava sa time kada se neko briše iz sudske evidencije i gdje je napisano da se ne smije nigdje spominjati, da li on u svom odgovoru mora to da napiše. I onda smo išli kod člana iz RS Ustavnog suda gospodina Ivoševića, pitali njega kakva je praksa, i on pismeno dostavio Visokom sudskom i tužilačkom vijeću da ne treba to da se radi, i čovjek dostavio taj dokument i ponovo bio smijenjen. Gdje je tu elastičnost i gdje je tu pravljenje prakse kada te prakse nema, kada nema pravilnik da čovjek zna kako da popunjava upitnik, i na njegovom slučaju se sav sistem slomio. E, to je ta neelastičnost koja se morala u međusobnim dogovorima, i zato smo razgovarali telefonom, ne da namičem neke svoje ljude nego da pitam kakva je praksa i da li je uredu da zbog te prakse strada jedan čestit čovjek. Hvala.
Kolega Ljubiću, s obzirom da je pauza u pitanju. ____________(?) 85 ... pošto mi je neophodno. Koliko tražite pauzu? _____________(?) 10 minuta.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, dakle, mi smo u Klubu poslanika iskoristili vrijeme da bismo pripremili jedan zaključak na bazi sugestije koju nam je u završnoj riječi dao predsjedavajući Visokog tužilačkog i sudskog savjeta i u vezi sa tim predlažemo dakle sljedeći zaključak: 'Povodom tačke dnevnog reda Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog savjeta za 2010. godinu, Parlamentarna skupština BiH, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH traži od Visokog sudskog i tužilačkog savjeta da analizira tok sudskog procesa koji je doveo do oslobađajuće presude u predmetu ubistva Branislava Garića i da informaciju dostavi Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH.' Da ne objašnjavam razloge jer se zaista u diskusijama čulo dovoljno toga, mislim da nema razloga sada da dajem dodatna obrazloženja. Zaključak možemo eventualno i korigovati ukoliko kolege smatraju da trebaju još nešto da se doda. Al' mislim da je ovo vrlo koncizno i vrlo precizno. Hvala.
Aleksandra Pandurović. Je li replika na ove zaključke ili?
Ma ja sam u međuvremenu, tokom ove pauze, a povodom čitave ove ovdje diskusije, pozvala me je supruga gospodina Garića i zamolila da se oglasim zbog neistinitih tvrdnji koje je ovdje iznio gospodin Živković, a koji je pomenuo nekakve, žao mi je što ga tu nema, ali zbog javnosti koja možda ovo prati, ja moram reći da zbog nekih plaćenih tekstova koji su opet za cilj imali da pokriju tu oslobađajuću presudu iznijete su po nekim medijima neistine o imovini pokojnog Branislava Garića. Zbog toga je njegova porodica bila izložena, njegova djeca, prijetnjama, zvali su ih kući, tražili im novac. Branisalv Garić sve što je imao prije stekao je prije nego što je ušao u politiku. Kada je ušao u politiku, stekao je jedan stan koji je kupio na kredit. Svi koji žive u Doboju znaju da 86 njegova porodica i dan-danas živi u stanu u kome su živjeli i prije rata i mislim da je vrlo ružno na takav način govoriti o nekom, iznositi neprovjerene, netačne informacije. Druga stvar, SDS je u Narodnoj skupštini predlagala zakon o ispitivanju porijekla imovine svih političara od '92. do danas i to da se krene od lidera partija, od Mladena Bosića, Borislava Bojića itd. pa do Milorada Dodika i zašto ne i do Vas, gospodine Živkoviću? Hvala.
Replika, kolega Milorad Živković, prvi zamjenik. Izvolite.
Ja se izvinjavam što nisam bio na početku replike koja je očigledno bila upućena meni. I naravno, na početku one diskusije sam rekao da mislim da je to dobro shvaćeno od većine onih koji su bili dobronamjerni ali se moraju razdvojiti dvije stvari. Jedna stvar je stvar pitanja ubistva u Doboju, a druga stvar je sasvim druga stvar, pitanje djelovanja sudstva i tužilaštva zadnjih 10 godina u Doboju. O tome da li sam ja pričao neprovjerene stvari, rekao sam da se to priča po Doboju. Ja bih volio da sudije i tužioci to provjere u Doboju, pa počevši od mene i od vas i od bilo koga drugog. Hvala.
Zatvaram raspravu u okviru ove tačke dnevnog reda. Replika, izvinjavam se, gospodin Božo Ljubić.
Ne znam kako shvatiti ovo sada kao repliku i raspravu, u svakom slučaju, neće biti duže od vremena predviđenog za repliku. Ali nakon što sam čuo odgovore uvaženog predsjednika Visokog sudskog i tužiteljskog vijeća, gospodina Novkovića, koji su, uvjeren sam, dati potpuno iskreno i otvoreno, nisam ništa spokojniji što se tiče dakle ni pravljenja države, ni Suda BiH ni Tužiteljstva u BiH, jer mi iz zakonodavne i izvršne vlasti se ne smijemo miješati u rad pravosuđa, a Visoko sudsko i tužiteljsko vijeće izgleda ne može ništa učiniti. Prema tome, ako bi se na tome zadržali, onda zbilja nema niko razloga da ima spokoj, jer se radi o jednoj od najvažnijih oblasti društvenog života, zapravo uopće življenja u jednoj državi. I stoga ja mislim da treba sa nekoliko riječi ovdje se osvrnuti na ovo izvješće, pa i na ove odgovore i ja i dalje smatram da je Visoko sudsko i tužiteljsko vijeće i početak i kraj kvalitete pravosuđa i pravne države i da od toga treba početi, kao što je ključ kvalitete visokog obrazovanja upisna politika i procedura, upis i izbor nastavnika i procedure i sve iz toga dalje proizilazi. Sve iz toga dalje proizilazi, tako je i ovdje – ključ uspjeha pravosuđa pravne države je izbor sudaca i tužitelja. I zato najveću pozornost treba posvetiti ovom pitanju i sigurno ja ovdje neću se osvrtati na sve stvari, ali imam pravo ovo nazvati replikom, jer jedno pitanje je ostavljeno neodgovoreno. Možda nije dovoljno eksplicitno nametnuto ovdje, a to je bila rasprava gospodina Franjičevića koji je jasno rekao da ne postoji u sastavu najviše sudske istance u BiH, izuzimajući Ustavni sud, dakle Suda i Tužiteljstva – taj regionalno i nacionalno izbalansiran sustav. Jer prema mojim informacijama ni u Sudu ni u Tužiteljstvu nema ni jednog Hrvata iz županije sa hrvatskom većinom. Objašnjenja mogu biti različita, pa i to da ljudi nemaju dovoljno beneficija za odvojeni život, za smještaj itd., itd. 87 pa se ne odlučuju doseliti u Sarajevo. To objašnjenje ne stoji. Dakle, treba naći načina, izdvojiti sredstva, ako je to jedini razlog, a evo ja želim vjerovati da jeste što ih nema u ovim institucijama, i onda se mogu postavljati razna pitanja oko toga itd., itd. i danas je bilo puno govora o političkim, da tako kažem, motiviranim procesima, optužnicama, pa i presudama, ja ću ovdje, ja se usuđujem to reći, a onda možemo govoriti i politički determiniranom pravosuđu. Naš uvaženi kolega zastupnik, nekada član izvršne vlasti, na Sudu BiH je procesuiran, suđen i presuđen. Isti sud presudu prekinuo, proglasio se nenadležnim. Slučaj mirovao, mirovao i reaktiviran u jednom politički osjetljivom i burnom trenutku, i to proces prebačen na Kantonalni sud Sarajevo, zato što je sjedište te institucije u kojoj je radio u Sarajevu. Znači li to da smo mi svi skupa ovdje koji smo angažirani, bilo u federalnim organima, bilo u državnim organima, bilo u Parlamentu, zapravo, u krajnjem slučaju, ako to neko odluči: izručen je, pod navodnim znacima, Kantonalnom sudu Sarajevo. Prema tome, mnoge stvari ovdje trebaju se mijenjati. Ja ovdje isto tako želim reći da vjerujem i uvjeren sam u moralni i profesionalni dignitet najvećeg broja sudaca i tužitelja u BiH. Ali praksa nekih tužiteljstava i sudova mi, na kraju krajeva, pomalo zabrinutost donosi da se ne bi slučajno sudovi i tužiteljstva u nekoj budućnosti ako procesi eskaliraju pretvorili u obračun sa političkim neistomišljenicima. I zato, od svega ovoga što sam ja danas čuo, zapravo za mene najveću pozornost i podršku zavređuje, mislim da je to zaključak, inicijativa kolegice Pandurević, koja se tiče promjene zakona i o Visokom sudskom i tužiteljskom vijeću a onda ..... u oblasti pravosuđa, jer mi jednostavno moramo mijenjati stvari u ovoj oblasti. Hvala lijepo.
Replika, Slavko Jovičić.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Replika je upućena kolegici Pandurević. Molim vas, uvažena kolegice, Vi ovde nastupate vrlo korektno, ali za ubuduće da ne završavate i ne počinjete. Ja nisam advokat Milorada Dodika, sami ste rekli imate klub, imate poslanike u Narodnoj skupštini RS. Sve to tamo razriješite. Ne prenosite nikakve nadležnosti RS ili bilo kakve rasprave iz te skupštine ovdje, jer to nema veze. Dakle, počeli ste dobru priču, sa kojom se opet ne slažem, od vašeg predsjednika partije kojeg ja ni u kakvom kontekstu neću pomenuti, sem kao kolega poslanik. Ali ste je tako završili efikasno: da ste vi predložili donošenje zakona od vašeg predsjednika pa do Milorada Dodika. Nemojte više da koristite tu retoriku, jer on nije član ovog parlamenta, ja nisam njegov advokat, sve što imate razriješite u Narodnoj skupštini RS, pokrenite inicijative kakve vam padnu naum i ne padnu. Ali ovo je Parlament BiH i da u takvim rasponima i u takvom kontekstu, što je to jasna asocijacija, ne pominjete ime predsjednika Saveza nezavisnih socijaldemokrata Milorada Dodika. Ja vam to govorim kao prijatelj, pa onda kao kolega. A evo vam još i govorim: ni vašeg predsjednika Mladena Bosića ne pominjite u kontekstu predsjednika partije nego kao kolega u ovom parlamentu. Evo ja nemam ništa protiv njega ni kao kolege, nego ga pozdravljam.
2014. nije tako daleko. Aleksandra Pandurević ima riječ. 88
Hvala, gospodine predsjedavajući. Gospodine Jovičiću, ja sam poslanik u ovom parlamentu i ne možete mi Vi određivati šta ću reći. Iznosim ono što ja smatram da trebam reći. Što se tiče zakona o oduzimanju nelegalno stečene imovine, SDS ga je predlagala u Narodnoj skupštini i kada je vama već toliko stalo do ispitivanja porijekla imovine političara zašto ga niste podržali u Narodnoj skupštini RS. Ja sam Vas samo na to htjela podsjetiti da je Vaša partija bila protiv tog da se ispita porijeklo imovine političara. Hvala.
Zatvaram raspravu. Otvaram devetu tačku dnevnog reda: Ad. 9. Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu Upravni odbor RTV BiH je 4. 5. 2011. dostavio Izvještaj na usvajanje, nadležna Komisija za saobraćaj i komunikacije dostavila je 22. 7. 2011. Komisija je prihvatila Izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Komisija predlaže Domu da usvoji zaključak: 'Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH ocjenjuje da je ključni problem u poslovanju RTV BiH u menadžmentu.' Na 7. sjednici Doma, održanoj 27. 7. 2011., usvojen je zaključak: 'Odgađa se izjašnjavanje o Izvještaju o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu i zadužuje se nadležna komisija da sistematizira predložene zaključke i predloži konzistentne zaključke ovom domu.' Zaključke su predložili Dušanka Majkić, Aleksandra Pandurević, Ismeta Dervoz i Denis Bećirović. Komisija za saobraćaj i komunikacije je 24. 8. 2011. dostavila Mišljenje i predlaže Domu usvajanje sljedećih zaključaka: '1. Članovi Upravnog odbora RTV BiH kojima je istekao mandat treba da nastave rad u punom kapacitetu sve do imenovanja novih članova, a najkasnije do 31. 12. 2011. 2. Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH traži od Regulatorne agencije za komunikacije BiH da u što kraćem roku ponovo raspiše konkurs za izbor članova Upravnog odbora RTV BiH iz reda srpskog i hrvatskog naroda, a u skladu s rokom iz prethodnog zaključka. 89 3. Predstavnički dom Parlamentarne skupštine smatra da je potrebno održati tematsku zajedničku sjednicu oba doma Parlamentarne skupštine BiH posvećenu aktuelnom stanju u Javnom RTV sistemu BiH uz sudjelovanje svih relevantnih institucija.' Ovdje nema rasprave. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: Ad. 10. Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu
Zahvaljujem. Dakle, da ponovim sa današnjeg izlaganja uvodni dio, i to da je BiH u prošloj godini imala deficit 6,5 miljardi, a u ... proteklom razdoblju od pet godina 38 milijardi i 108 miliona smo imali trgovinskog deficita. U protekloj godini pokrivenost uvoza izvozom bila je 52,1% u ukupnoj robnoj razmjeni. Od toga poljoprivredna proizvodnja, odnosno poljoprivreda, carinska tarifa od 1 do 24. Imali smo uvoz od 2 milijarde 560,93 miliona KM, a izvoz 613,8 miliona KM, odnosno pokrivenost uvoza izvozom iznosila je samo 23,97%. Istina je da BiH nije većinski agrarna zemlja, istina je i da je prije rata BiH bila u deficitu kada je u pitanju poljoprivreda i poljoprivredna proizvodnja. Međutim, nema razvijene zemlje da joj nije razvijena i poljoprivreda. A isto tako u svijetu nema razvijene zemlje samo da se živi od poljoprivrede. Dakle, to je čisto protekcionistička djelatnost i tu vlada čisti protekcionizam i poljoprivreda treba subvencije. Dakle, ne može se govoriti ... hajmo u poljoprivredu i postat ćemo bogata zemlja. Ne. Ali proizvodnja hrane je strateški, odnosno, i vitalni, i nacionalni interes svake države. I zbog toga tu moramo veliku pažnju posvetiti tom resursu, a poljoprivredna proizvodnja znamo da je input u ostalu industrijsku proizvodnju, odnosno u prerađivačku, i znamo što znači stabilnost u hrani jedne zemlje, što to znači kad jedna zemlja, 91 posebno evo u ovim današnjim krizama se vrlo dobro osjeti, pa EU kad dođe kriza, dakle svaka država se okreće ka sebi, zatvara granice i na neki način vodi računa sama o sebi. Ovo govorim iz razloga što ukupna površina BiH iznosi 5.124.000 ha, od toga je 2.567.000 ha poljoprivredno zemljište, odnosno 50%, od toga je 1.589.000 ha obradiva površina i 1.020.000 ha oranica. Dakle, 90% je privatno vlasništvo, tako je bilo prije rata, podaci koji govore, i nije se znatno promijenilo, 4% je bilo zadruga, i 6% je bilo državno. Danas imamo u BiH podatak da je neobrađeno 492.000 ha ili 48,85% obradive površine. Dakle, pola obradive površine ne radimo, a imamo skoro 2 milijarde deficita u poljoprivrednoj proizvodnji, odnosno skoro evo 30% ukupnog deficita je samo u poljoprivrednoj proizvodnji. Jedna statistika koja nam kaže da u sektoru poljoprivrede – lov, šumarstvo i ribarstvo – sada imamo zvanično 17.737 prijavljenih zaposlenih, dakle 17 tisuća i nešto imamo prijavljenih zaposlenih, a podatak koji imamo je da imamo otprilike 500 tisuća poljoprivrednih gazdinstava. Dakle, imamo totalno sivu ekonomiju, ljudi rade nacrno, neorganizirano i zbog toga imamo i ovakvo stanje. Da bi ovo stanje unaprijedili, dakle ja sugeriram tri stvari. Vjerovatno Vijeće ministara neće biti uskoro formirano, koliko imam informacije da i ovaj parlament što je ostalo zakona za mjesec-dva će završiti sve i nećemo ni mi imati što raditi i najvjerovatnije da ćemo se mi pretvoriti u izvršnu i zakonodavnu vlast, da ćemo mi predlagati zakone i donositi i davati na izvršenje onima kojih se to tiče i zato sugeriram i sad Vijeću ministara koji je u tehničkom mandatu da odredi ... stvari. Prvo, zaštita poljoprivredne proizvodnje, prehrambene industrije, zaštita, imamo primjer EU koja točno regulira zaštitu i zna se na koji način taj mehanizam radi. Nažalost, zbog naše nemarnosti sa EU smo imali i liberalizaciju do 2010. godine poljoprivrednih proizvoda. Taj termin nam je istekao, sad se primjenjuje Ugovor o stabilizaciji i pridruživanju. I nedavno naši poljoprivrednici koji su imali izvoz šljive su to platili, dakle imali smo, EU je 10 eura na 100 kila prelevmana naplatila, a to ne našom, ne krivicom EU nego našom krivicom što nismo bili ažurni i to odradili. Druga stvar je kako namaknuti veće poticaje, jer sada u BiH imamo izdvajanje za podršku u poljoprivrednom sektoru 44 KM po ha poljoprivrednog zemljišta ili 61 KM po ha ekvivalentno obrađenoj površini, odnosno 32 eura sada imamo po ha ekvivalentno obrađene površine poticaja. A u EU, u koju sutra trebamo da idemo, dakle s kojom već otvaramo granice, u EU prosjek je 250 eura. Istina je da je i kod njih među državama protekcionizam i negdje od 100 eura pa do 500 eura u Grčkoj, a 100 eura Estonija ima poticaja na obradivo zemljište. Dakle, najmanja zemlja ima skoro tri puta, 300% veće poticaje na obradivu zemlju. Dakle, kako ćemo mi namaknuti sredstva za ove poticaje jer to moramo uraditi, nema drugog izbora, granice zatvoriti ne možemo, slijede nam integracije, u integracije moramo ići jer je to jedino realno i očekivati. Promjenom fiskalne politike, kao što smo ovdje govorili to se može uraditi, oporezivanje luksuza, rasterećenje rada. Jedan prijedlog, kažem, moja sugestija je da se izvrši PDV na dvije stope, dakle 7% za osnovne životne namirnice i 22% na ostalo, te bi dio sredstava mogli izdvojiti za poticaj. Drugi dio sredstava je oporezivanje neobrađenog zemljišta. Dakle, oporezivanje neobrađenog zemljišta: ako bi uveli 100 KM po ha, a prosječno domaćinstvo je kod nas 2 ha, dakle nikom ne bi u prosjeku bilo 200 maraka godišnje oporezovano neobrađeno zemljište – dobili bi na tom samo 49,2 miliona. Evo, privest ću kraju, i Mapa puta koja je urađena, odnosno koja je odrađena, a nije završena. Ovdje mi u Parlamentu nismo dobili, ja sam vidio i čuo da je Povjerenstvo za vanjsku trgovinu i carine dobilo tu Mapu puta, a radi se o izvozu proizvoda životinjskog porijekla u EU. Dakle, Hrvatska ide u EU već prije pola godine, dakle mi smo obaviješteni da će Hrvatska prije godinu dana već to početi primjenjivati, jer to mora dogodine hitno se odraditi, tu Mapu puta, i potrebno je tu hitno reagirati i osigurati sve resurse u Uredu za veterinarstvo i Ministarstvu vanjske trgovine i ekonomskih odnosa da bi ispunili ovu Mapu puta, 92
Vrijeme!
jer ako to ne ispunimo, gubimo 54 miliona izvoza, dakle skoro 10% našeg izvoza će biti uništeno. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, Drago Kalabić. Izvolite.
Pa evo, ja sam zahvalan kolegi Lijanoviću na ovim nekim informacijama, podacima, iako je to bilo malo naširoko i naveliko, ali dobro. Da, možemo ako je to najava ponovo kandidature da to razumijemo i tako i sa te strane. Ali, ja moram se prisjetiti da smo iz te partije to slušali u prethodnom mandatu. Znalo je biti iscrpno i zabavno, međutim u međuvremenu desila se jedna mala sitnica da je ta partija u Federaciji zapostavila resor poljoprivrede. I ja sam očekivao danas da čujem kako to ide tamo, šta se to dešava. Međutim, Vi ste nama ispričali teoriju ali niste kazali šta ljudi vaši rade u praksi trenutno. Znači, kako čujem iz medija da vi tamo dijelite velike pare za subvencije (ne mogu pitati kolege iz SDA, iz SDP-a, jer oni to ne smiju ni pomisliti da pitaju, tako se barem priča), da je to potpuno vaš kolač i volio bih iz iskustva da čujem kako Vaša partija tim velikim resursom tamo upravlja jer ste dobili priliku, i to je lijepo. Ovi što ne smiju pitati vjerovatno su to do sada loše radili pa vas i pripada da raspodjeljujete to i da na taj način, pa sam očekivao praktičan pristup pored ovog teoretskog. Znači, dobili ste priliku, sada tamo Vaša partija upravlja, kako čujem, nikoga ništa ne pitate, niti vas ko smije šta pitati. Sa tim resursom dijelite malo po babi, malo po stričevima. Dobro, ima vjerovatno neke razloge, valjda neki kriteriji postoje, bez obzira što ovi to ne smiju znati. I ja sam očekivao da ćete dati s čim se to suočavate, kako to ide, kako to u praktičnom smislu, teorije smo slušali četiri godine i dobili ste priliku, evo. I da nam kažete, mene je to zanimalo zaista, i kako ste to napravili da vas ovi ne smiju pitati, i da to jedna mala partija dobije tako veliki resurs, i da sa njim upravlja, možda je to i kvalitetno, ja neću da kažem. Ali ako smo slušali sve ovo što se tiče teorije, volio sam da čujem i taj dio kako zaista ide, jer je to revlucionarno nešto. Poslije toliko vremena jedna mala partija je dobila priliku da upravlja tim resorom u Federaciji. I zaista sam očekivao, mislim, ne očekujem ja s druge strane repliku, znam da ovim ostalim nije pametno da pitaju bilo šta, ali evo mene je zaista interesovalo šta je to novo što je Vaša partija iskusila za ovih par mjeseci koliko upravljate sa 60-tak, 70 miliona maraka, ipak to nije malo para, da to jedna mala partija podijeli sve. Pa ja mislim da bi bilo zanimljivo da prenesu ta iskustva da mi čujemo ... je li to dosta njima, je li, mislim na koji način, sa kakvim problemima se suočavaju i slično. Ja sam o tome govorio. To je praktična stvar. Zaista bih to volio da čujem.
Zadivljuje ovaj senzibilizirani i obazriv pristup SNSD-a prema SDP-u i SDA-u, a ipak podsjećam na tačku dnevnog reda. Za repliku se javio Mladen Ivanković Lijanović. 93
Dakle SNSD je veća stranka od Boljitka, točno je to; ima resurs poljoprivrede u RS-u, dakle ima poticaj više nego u Federaciji i nema rješenje. I mi u Federaciji nemamo rješenje sa ovakvim stanjem. Zato sam i naveo sad u startu šta bi trebalo uraditi da bi se to popravilo. Hvala.
Riječ ima Saša Magazinović. Izvolite.
Kolega Kalabiću, govorili ste 2 minuta 38 sekundi, šest puta ste u tih 2,5 minuta rekli: ne smiju pitati, četiri puta ste rekli da je Radom za boljitak mala partija i pet puta ste pitali kako to vi. To ste sve mogli reći u 10 sekundi i svi bi vas isto shvatili i dobili bi vjerovatno isti odgovor. A s druge strane, neću Vas pitati gdje se informišete o tome i ostalo. /kratko prekinuto snimanje/
Meni jeste jako simpatično da vi to morate reći umjesto kolega, jer ne vidim gdje ste uopšte imali potrebe da Vi na tako nešto reagujete ali očito je jedno da na neki način, i meni je drago da kolega Lijanović to nije demantovao – znači istina je ono, Vaša diskusija ili replika ima nekakav drugi smisao, ali ostaje ta priča da se ne pita i da se i dalje neće pitati. Ali i podržavam gospodina Lijanovića da i u takvoj situaciji da je to malo para. Treba povećati pare za poljoprivredu u Federaciji, ali da ostane i dalje da se ostali ne pitaju. Znači to da u to ne diramo. A sada što se tiče kako svi, kako se informištemo svi ostali, pa svi imaju razne načine informisanja, između ostalog iz vaših redova ljudi nas mole da to pitamo, evo da budem iskren. Mislim, onako na kraju nisam čovjeka (dobar sam godinama sa njim) mogao da odbijem jer i on kaže i meni je toga dovde. E, ja nekada za svoju muku zamolim druge da pitaju i tako se mi ispomažemo međusobno i mislim da to nije tako ni loše.
Dobro. Mi jako dobro poznajemo kolegu Dragu Kalabića. Replika, Mirza Kušljugić.
Pa ja bih suštinski odgovorio i replicirao gospodinu Kalabiću. Jutros sam imao priliku u 9,00 sati da budem sa federalnim premijerom i da mi iznese prve podatke da nije najveći problem sredstva, nego način podjele sredstava. Dakle, u federalnoj vladi, što je urađeno u zadnjih nekoliko mjeseci, ustvari je jedna revizija ko dobiva sredstva za poticaj. Samo da vas podsjetim da u Hrvatskoj te poticaje 80% dobivaju firme gospodina Todorića, da u Srbiji 80% zemlje u Vojvodini kupuje gospodin Mišković. Dakle, situacija nije tako jednostavna ni oko kupovine, ni oko poticaja u zemljama u tranziciji, ali rješenje je moguće. I najvjerovatnije će pravac rješenja biti taj: da biste dobili poticaj, morate biti registrovani poljoprivredni proizvođač, a ne kao što je to bilo do sada. 94 A to kako je bilo u prethodnom mandatu vlade, to vjerovatno vi znate, vi ste bili u toj vladi, imali ste ministra. Mislim da ste mogli i tada intervenisati na način podjele, kada je taj resurs držao
Danijela Martinović, diskusija.
Hvala lijepa. Izgleda da je meni pripala čast da se vratim na tačku dnevnog reda. Izvještaj o realizaciji mjera za poboljšanje uvjeta poslovanja u poljoprivredi i prehrambenoj industriji BiH, koje je Vijeće ministara usvojilo 2010. godine, sadrži pregled mjera, 25 mjera, a većina tih mjera je inicirana od strane starog saziva Parlamentarne skupštine. Dakle, posmatrajući popis realiziranih i nerealiziranih mjera, ... zabrinula me je činjenica da u velikom broju slučajeva krucijalne oblasti i mjere koje se odnose na krucijalne oblasti su implementirane samo djelimično. Dakle, osvrnula bih se na dvije oblasti, na dva područja. To su oblast zaštite domaće proizvodnje od prekomjernog uvoza, te poljoprivreda, ruralni sektor i podsticajnje mjere. Kada je riječ o oblasti zaštite domaće proizvodnje od prekomjernog uvoza, dakle zabrinjavajuća je bila činjenica, odnosno konstatacija da nije bilo odgovarajućih informacija u velikom broju slučajeva koje bi dovele do toga da se mogu preduzeti zaštitne mjere, pa se onda krivica za nedostavljanje informacija prebacuje sa Ministarstva za vanjsku trgovinu i ekonomske odnose na Vanjskotrgovinsku komoru i obratno. Isto tako rečeno je da su donošenjem Odluke o izmjeni i dopuni Odluke o mjerama zaštite domaće proizvodnje od prekomjernog uvoza samo djelimično riješeni problemi koji se odnose na zaštitu domaće proizvodnje. U tom smislu i smjeru je bilo upućeno i moje zastupničko pitanje da se konačno jasno odgovori koje su to pretpostavke za poduzimanje zaštitnih mjera, ko je taj ko je odgovoran za iniciranje navedenih mjera i što je do sada urađeno po tom pitanju. Isto tako, dakle, nemamo ni komisiju za praćenje podataka o prekograničnom prometu roba, a rečeno je u izvještaju da nije ni formalizirana, što god značilo to formalizana, komisija u ovom ministarstvu za zaštitu domaće proizvodnje. Kada je riječ o ruralnom sketoru i podsticajnim mjerama, dakle drugoj da kažem gorućoj oblasti, u situaciji kada smo prošle godine uvezli pića i hrane u vrijednosti od milijardu KM, uz nepostojanje adekvatne zaštite, nemamo ni odgovarajuće mjere koje se odnose na harmonizaciju i podsticaj kada je riječ o poljoprivredi. Tako imamo Ured za harmonizaciju i koordinaciju sistema plaćanja u poljoprivredi koji je formiran ali uopšte nije operativan. Isto tako nije se završila ni harmonizacija podsticajnih mjera u poljoprivredi BiH, kao ni sistem monitoringa. U izvještaju se kaže sljedeće: da su formirane komisija, zatim radna grupa za ruralni zravoj, po okviru radne grupe i tehnički tim. Ispade da smo samo formiralni komisije, grupe i tehničke timove, a gdje su efekti svih tih timova i ostalo. Naravno, svima je nama jasno da odgovornost i ingerencija za poljoprivredu su prvenstveno na entitetskom nivou i jasno je da nema adekvatne koordinacije između ministarstva i entitetskih ministarstava poljoprivrede. No, EU to apsolutno ne zanima. Naime, prema Akcionom planu za 95 realizaciju prioriteta iz dokumenata Evropsko partnerstvo sa BiH dužni smo, sad ću navesti dvije tačke, jedna je SP 153, dakle to su šifre, i SP 154, provesti sveobuhvatnu državnu poljoprivrednu strategiju, što podrazumijeva donošenje nacrta državnog plana za poljoprivredu i ruralni razvoj, odluku o uspostavljanju sistema plaćanja, službu za monitoring farme, savjetodavno vijeće za poljoprivredu. I u Akcionom planu je navedeno da su rokovi koje moramo ispuniti, dakle, bili 2009., odnosno 2010. godina. Zatim, da moramo jačati kapacitete na državnom nivou za koordinaciju i harmonizaciji, što podrazumijeva uspostavu usklađenih IPA standarda i ostalog. No u ovom izvještaju ima jako malo ili se nikako ne pominju koraci koji se odnose na realizaciju ili početak realizacije navedenih mjera što predstavlja našu evropsku obavezu. Zbog toga bih molila da nam Ministarstvo vanjske trgovine i ekonomskih odnosa u sljedećem izvještaju, ili pošto ovdje vidim da je predstavnik ovog ministarstva, da nam dostave informacije u kojoj fazi se nalazi implementacija navedenih mjera koje su nam evropska obaveza, odnosno vezane za dokument Evropsko partnerstvo sa BiH. Konačno moramo imati uvid u konkretne probleme, konkretne zahtjeve, preporuke i planove za njihovo rješavanje. Hvala lijepo.
Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsjedavajući. Evo dozvolite da pozdravim ovu informaciju, način na koji je ona prezentirana Parlamentu ovdje i da skrenem pažnju što će biti i uvod u sadržinu moje diskusije na nešto što stoji ovdje u trećem pasusu uvoda Pregleda aktivnosti o realizaciji mjera, a to je da Izvještaj o realizaciji usvojenih mjera prema nadležnostima i zaduženjima koje imaju i koje ni nakon upućene urgencije nisu dostavila entitetska ministarstva poljoprivrede i Odjel za poljoprivredu Brčko Distrikt. Dakle, skrećem pažnju samo na nešto povodom i dosadašnjih u više navrata pokrenutih rasprava o eventualnim ustavnim promjenama o potrebi formiranja ministarstva poljoprivrede na držanom nivou i argumentima ili nazovi argumentima, koji su se čuli da se koordinacijom nadležnih tijela unutar BiH mogu postići adekvatni efekti. Evo kako ta koordinacija trenutno izgleda, dakle resorna entitetska ministarstva ni nakon urgencije nisu dostavili izvještaj. Iz izlaganja gospodina Lijanovića, pogotovo nakon statistike, uslijedio je i prijedlog nekih mjera. Pa evo i dozvolita da povodom realizacije ovog izvještaja i rasprave o stanju u poljoprivredi, i naravno konkretno referirajući se na neke od mjera koje su predložene, skrenem pažnju na nešto kao zemlja koja pretenduje da ide u članstvo EU. Kao što znate, mi u ovom periodu možemo koristiti ...
Ja bih zamolio kolege zaista da saslušamo uvaženu kolegicu. ____________(?) ... cijeli dan, ipak smo mi ovdje izloženi ... Cijeli dan! Ja bih vas zamolio zaista da pokušamo da se saslušamo međusobno. Izvolite. 96
Predsjedavajući, ja ne očekujem da mene neko sluša i ne mislim da Vaša intervencija u tom smislu je neophodna ali da se stvore uslovi ovde za normalan rad i normalnu raspravu – to sam očekivala, i prije da reagujete, predsjedavajući. Jer, komunikacija između nas tokom nečije rasprave i neke rasprave može biti svakako ... poželjna
Uvažena kolegice, ja sam prije ove Vaše diskusije najmanje 10 puta intervenirao i ako ja moram poslanike podsjećati na Poslovnik, onda dokle smo došli?
Ja mogu samo da sugerišem da možda se nekada malo smanje tonovi, jer nekada malo previše je bučno. Toliko. A da neko mene sluša, ne mora zaista, to ne očekujem. Ali evo, da se vratim sadržini diskusije. Dakle, kao zemlja koja pretenduje da uđe u članstvo EU u ovom periodu nama stoje na raspolaganju sredstva instrumenta pretpristupne pomoći IPA fondova. Od pet komponenti dvije su nam na raspolaganju kao zemlja koja nema još uvijek kandidatski status. Od te dvije, kao što znamo, ne koristimo sredstva iz nama poznatih razloga. Dakle, malo da se upitamo samo u svrhu potrebe dodatnih podsticaja evropskih sredstava, evropskih fondova, a fondove koji će nam stajati nekada u budućnosti na raspolaganju – kao što je Evropski fond za agrarno usmjeravanje i garancije malo transformiran, Evropski fond za ribarstvo, sredstva Evropskog regionalnog fonda i Kohezionog fonda – zato se jako puno posla treba uraditi i u ovoj Parlamentarnoj skupštini naravno i u novom Vijeću ministara. Dakle, hoću da skrenem pažnju samo na nešto. Protekcionizam jeste bio obilježje agrarne politike u EU koja je i najvažnija politika EU. Činjenica da je skoro 50% budžeta EU trošeno samo na agrar nam govori o važnosti koje EU pridaje toj politici. Međutim, reforme koje su završene u ovoj fazi, novijoj fazi istorije, pod pritiskom pravila Svjetske trgovinske organizacije udaljavaju tu politiku od protekcionizma. Prema tome, zemlja koja pretenduje da ide ka članstvu EU, da računa na protekcionizam, a da u isto vrijeme računa na evropske fondove i evropska sredstva, mislim da je u koliziji. Dakle, evo da se vratim, dobro je da ovaj parlament, nažalost evo i u kasnim satima i sa smanjenom pažnjom, raspravlja makar i u ovom okviru ograničenih nadležnosti državnih institucija o jednom važnom segmentu, ali ono što hoću da posebno skrenem pažnju, prvo, da pozdravim naravno posebno rad novih institucija u ovom domenu, novijih u relativno novijoj istoriji stvorenih od Ureda za veterinarstvo, za kontrolu hrane itd., sektora čak u Ministarstvu vanjske trgovine i ekonomskih odnosa, koji se bavi ovim pitanjima, zaštite bilja itd. Puno je posla pred ovim institucija, ali svakako, ono što su do sada uradili, vrijedno je pažnje. Zahvaljujem. 97
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: Ad. 13. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Informaciji o radu Tužilaštva BiH za 2010. Izvještaj o usaglašavanju ste dobili. Kolegij kao komisija nije postigao saglasnost, danas glasamo u drugom krugu o primanju k znanju Informacije o radu Tužilaštva BiH za 2010. Ovdje nema rasprave. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: Ad. 14. Prijedlog zaključka o formiranju Interresorne radne grupe za pripremu prijedloga izmjena i dopuna Izbornog zakona BiH, Zakona o finansiranju političkih stranaka i Zakona o sukobu interesa u institucijama vlasti Bosne i Hercegovine
nije uključen mikrofon 101
Kolega Mešić odustaje tako da glasamo o Izvještaju o radu Vijeća ministara o radu za 2010. godinu, sa mišljenjima komisija Doma i zajedničkih komisija. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! ____________(?) ...Molim vas ponovo... Klub SNSD-a traži da se ... [[zajednička diskusija]]
Pa ne znam odakle sumnja. Gospodin Živković je u ime kluba govorio o ovome i ovaj zaključak je došao na vrijeme. Znači, bila je diskusija na ovu temu i shodno iz te diskusije je ovaj zaključak.
Ja moram reći, zaista korektno, da ovaj zaključak jeste se čuo od jednog od poslanika SNSD-a tokom rasprave, tako da ne vidim problem.
Ako znači nešto 10 minuta pauze?
Ne znam ništa. Idemo na glasanje. Molim vas da se pripremite za glasanje. Hvala, gospodine Kalabiću. Mislim da ste nam pomogli, riješili da otklonimo i ovaj problem. Pozivam vas da se pripremite. Glasajte sad o ovom zaključku. Konstatiram da ovaj prijedlog zaključka nije dobio potrebnu većinu. 103 Prelazimo na glasanje o primanju k znanju Godišnjeg izvještaja. Dakle, ovaj izvještaj smo, htjeli ne htjeli, primili k znanju, ali sad da glasamo hoćemo li glasanjem to potvrditi. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Za ovaj izvještaj imamo potrebnu opću većinu, ali nemamo entitetsku većinu. Naknadno usaglašavanje. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu Odgođeno izjašnjavanje na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011. Ovdje prvo glasamo o zaključcima a na kraju o samom izvještaju. Prvo glasamo o usvajanju zaključka iz novog Mišljenja Komisije. Da li je potrebno, ja sam već pročitao, sve je jasno. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da su ova tri zaključka dobila potrebnu i opću i entitetsku većinu i da ih je Predstavnički dom prihvatio. Glasamo takoĎe o ovom zaključku Komisije, koji glasi 'Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH ocjenjuje da je ključni problem u poslovanju RTV BiH u menadžmentu.' Molim vas da se pripremite, to je stari zaključak Komisije. Da li ste se pripremili za glasanje? Jeste. Molim vas da glasate. Ovaj zaključak nije prihvaćen, nije dobio potrebnu opću većinu. Sada, na kraju ove tačke dnevnog reda, glasamo o usvajanju Izvještaja o radu i poslovanju BH RT-a za 2010. godinu. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je Predstavnički dom usvojio Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu OdgoĎeno izjašnjavanje na 7. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 27. 7. 2011. Prvo glasamo o ... dva zaključka Komisije. Da li je potrebno da pročitamo? Nije. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da su ova dva zaključka Komisije usvojena, da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. 104 Sada glasamo o usvajanju Izvještaju o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu opću većinu, da imamo potrebnu i entitetsku većinu, i da je Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. usvojen.
nije uključen mikrofon
To su ova dva.
... Ne, to su dva poslije, a ovo je sastavni dio Mišljenja.
A ovo smo usvojili sad sa Mišljenjem Komisije.
... Dobro ako smo usvojili, to je onda super, dobro.
Pročitat ćemo ovo i izjasnit ćemo se i o ovom da nema nikakve dileme. Dakle, Mišljenje o Izvještaju o radu Kancelarije za razmatranje žalbi u 2010. godini. Riječ je o Mišljenju Komisije koje je potpisao Emir Kabil. 'Kancelarija za razmatranje žalbi je 22. 3. 2011. godine dostavila Parlamentarnoj skupštini BiH svoj Izvještaj o radu za 2010. godinu. Komisija za finansije i budžet Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine na 4. sjednici, održanoj 26. 7. 2011. godine, razmatrala je Izvještaj te ga sa pet glasova 'za', jednim glasom 'protiv' i jednim glasom 'uzdržan' prihvatila bez predloženih zaključaka, sadržanih u dijelu 16. Izvještaja, a zatim uputila u dalju parlamentrnu proceduru. Na osnovu člana Poslovnika Komisija je odredila izvjestioca Emira Kabila.' O tome smo glasali i nema potrebe da se izjašnjavamo više. Tako je. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. Ovde, dakle, prvo glasamo ovom zaključku Komisije. Da li je potrebno? Dakle, ovaj zaključak je svima poznat. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je ovaj zaključak dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu. Sada glasamo o usvajanju Izvještaja o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. 105 Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Je li ovo greškom bilo 'za' ili? Konstatiram da je Izvještaj o radu odbijen sa jednim glasom 'za' i 20 glasova 'protiv'. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: Izvještaj o realizaciji mjera za poboljšanje uslova poslovanja u poljoprivrednoj proizvodnji i prehrambenoj industriji Bosne i Hercegovine Glasamo o usvajanju ovog izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Je li ovde treba ponoviti glasanje? Konstatiram da imamo opću većinu, nemamo entitetsku većinu. Kolega Živkoviću, drugi krug. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Na zahtjev Kluba SDP-a ponovit ćemo glasanje. Molim vas da se pripremite ponovo za glasanje. Glasajte, sad! Imamo potrebnu opću većinu, nemamo potrebnu entitetsku većinu. Usaglašavanje u Kolegiju. Glasamo odmah u drugom krugu. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je ovaj izvještaj prihvaćen, da nemamo dovoljno glasova 'protiv'. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Informaciji o radu Tužilaštva BiH za 2010. Glasamo u drugom krugu o primanju k znanju Informacije o radu Tužilaštva za 2010. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da nismo primili k znanju Informaciju o radu Tužilaštva za 2010. godinu. Očigledno da imamo dovoljno glasova 'protiv' iz jednog od entiteta. Tako je. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: 106 Prijedlog zaključka o formiranju Interresorne radne grupe za pripremu prijedloga izmjena i dopuna Izbornog zakona BiH, Zakona o finansiranju političkih stranaka i Zakona o sukobu interesa u institucijama vlasti BiH Glasamo o usvajanju ovog zaključka s predloženim članovima. Dakle, Niko Lozančić, Nermina Zaimović-Uzunović, Milorad Živković. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je Predstavnički dom prihvatio Prijedlog zaključka, zajedno dakle s predloženim članovima. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: Prijedlog zaključka o osnivanju Privremene zajedničke komisije oba doma Parlamentarne skupštine BiH za provoĎenje procedure imenovanja jednog predstavnika akademske zajednice u Komisiju za izbor i praćenje rada Agencije za prevenciju korupcije i koordinaciju borbe protiv korupcije Glasamo o usvajanju ovog zaključka s predloženim članovima, dakle koji su predloženi: Danijela Martinović, Borislav Bojić, Mirsad Đugum. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu, da smo usvojili Prijedlog zaključka, zajedno sa predloženim članovima. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o dopuni Zakona o upotrebi i zaštiti naziva BiH Glasamo o imenovanju Milice Marković, Mirsada Mešića i Mate Franjičevića u Zajedničku komisiju. Pozivam vas da se pripremite za glasanje, ako dozvoli ovo lijevo krilo Parlamenta da glasamo. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo usvojili, odnosno imenovali tri člana iz Predstavničkog doma. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o registraciji pravnih lica koja osnivaju institucije Bosne i Hercegovine Glasamo o imenovanju Šefika Džaferovića, Aleksandre Pandurević i Mate Franjičevića u Zajedničku komisiju. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! 107 Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo imenovali tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma. Sada prelazimo na 18. tačku dnevnog reda i predlažem da prvo glasamo o tome da se o svim sporazumima od tačke 18. do tačke 34. izjasnimo u paketu. Ko je za ovaj zaključak. Glasamo, sad! Konstatiram da smo prihvatili ovaj zaključak. Pozivam vas da se pripremite sada za glasanje. Glasamo o davanju saglasnosti za ratifikaciju sporazuma od tačke 18. do tačke 34. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo ratificirali ove sporazume. Napominjem sve koleginice i kolege da je 9. sjednica Predstavničkog doma zakazana za 8. septembar 2011. godine. S ovim završavamo rad 8. sjednice Predstavničkog doma i hvala vam na saradnji. Sjednica je završena u 18,40 sati.