Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Pred vama se nalazi dakle jedan od zakona kojima se određuje profesije koje su na nivou Europske unije riješene kao jedinstvene profesije i kojima u državama Europske unije na određenoj razini sukladno i kvalifikacijama i kompetencijama je potpuno ujednačen znači ravnopravni odnos, stručnost, znanje i provedba zdravstvene zaštite u tom segmentu. O čemu se dakle radi? U Republici Hrvatskoj jedna djelatnost primalja postoji tradicionalno već niz godina ali je na razini srednjoškolskog obrazovanja. Na taj način po gledajući europskim direktivama gdje se 10+3 na način da je osam godina osnovnog školstva, dvije godine općeg obrazovanja u srednjoj školi, dvije godine stručnog obrazovanja što je činilo nekad naših 8+4 dodaje i godinu dana pripravničkog staža nakon čega se polaže stručni ispit gdje smo formalno zadovoljili bazični dio 10+3 u osnovnoj edukaciji. Međutim za profesiju primalja na razini Europe što se smatra europskom primaljom i u daljnjem današnjem razgovoru navodit ćemo europsku primalju da možemo razlikovati da ne bi došlo do zabune ta edukacija je još dopunjena sa minimalno 3 godine stručnog studija s time da se u nekim državama ide i prema sveučilišnom studiju kako bi europska primalja imala sve one kompetencije koje je predviđeno direktivama. To je direktiva 36 iz 2005. godine. Na takav jedan način u tijeku pregovora ispostavilo se da hrvatske primalje koje u ovom trenutku ne rade samostalno, znači one u ovom trenutku rade na razinama bazične primalje, ali kao dio tima ginekologa opstetričar nemaju kompetencije da im se automatski prizna status europske primalje jer je to kompletno druga razina školovanja. Suočeni sa takvom činjenicom a radi se oko cirka tisuću i 800 ljudi koji rade znači kao primalje u hrvatskom zdravstvu a koje definitivno ni u hrvatskom zakonodavstvu nemaju kompetencije koje kompetencije ima europska primalja već imaju kompetencije na razini dakle srednjeg, srednjoškolskog školovanja bilo je potrebno nekako to razgraničiti. Da se zadrži tradicija hrvatskog primaljstva koja postoji zajedno sa strukovnom školom primalja ali da se preuzmu i obveze koje pregovori sa Europskom unijom kao takve nameću. Na taj način se u tijeku postupka krenulo prvo u pripremu studija primaljstva te je prvi studij primaljstva otvoren u Rijeci, na Sveučilištu u Rijeci. Drugi studij je u pripremi i uskoro se očekuje otvaranje isto tako u Zagrebu gdje bi se školovale primalje na razini dakle europske primalje. S druge strane u potrebi dakle ujednačavanja profesija u dogovoru s Agencijom za strukovno obrazovanje definiralo se da primalja koja radi dakle u timu sa ginekologom i po ovom prijedlogu novog zakona u timu sa europskom primaljom, nazovimo je tako, da stječe zvanje dakle primalje asistenta što je prihvatljivo sa strane Europske unije, što je prihvatljivo i sa naše strane gdje 1800 primalja koje u ovom trenutku dakle nemaju kompetencije ne gube profesiju već imaju čvrsto definiranu profesiju, profesiju primalja asistenta. U razvoju primaljstva u Hrvatskoj kako je viša primaljska škola već bila ukinuta određeni broj primalja je nastavilo svoje školovanje kroz stručne studije medicinskih sestara. Iz tog jednog razloga u daljnjim pregovorima traži se prijelazno razdoblje gdje bi se moglo uz određene dopune školovanja ali ovaj puta kratkotrajne i jedan broj hrvatskih primalja koje su do sada radile na mjestu, znači ono što se zove primalja asistent, gdje bi mogle steći kompetencije temelju godina rada što mi volimo reći stečena prava, ali ovdje je ljepše reći godine rada u struci, godine stjecanja vještina u praksi gdje bi na takav jedan način uz dodatnu određenu edukaciju koja je sada u fazi dogovora sa Europskom komisijom isto tako bi se moglo onda priznati status europske primalje. Zašto je to bitno? To nije samo bitno iz nekakvih priznavanja stečenih prava jer do sad su mogla obavljati određeni posao, a od sad ne bi. To nije, uopće ne ide u tom smjeru. Primalje koje su do sada sa nazivom primalje obavile dio posla nastavljaju u potpunosti obavljati svoj dio posla sa nazivom profesije primalja asistent i tu promjena nema nikakvih. Europska primalja ima sasvim druge kompetencije i odgovornosti. Iz tog razloga ne može se samo jednostavno administrativno primalji asistentu nametnuti ta prava i odgovornosti iz čisto jednostavnog razloga što europska primalja po direktivi Europske unije, a tako je to i uređeno u zemljama Europe ima praktički kompetenciju kompletnog vođenja fizioloških trudnoća. Računa se da je sigurnih u prosjeku Europske unije preko 70% trudnoća fizioloških. Na takav način si je Europska unija smanjila pritisak onoga što se odigrava fiziološki znači prirodno na specijaliste ginekologe i opstretičare i predala dakle jednoj skupini, jednoj profesiji odgovornost za vođenje toga. Europska primalja mora dakle znati prepoznati u, bilo kakav pomak u trudnoći koji bi mogao ići prema bilo kakvoj patologiji i bilo čemu gdje bi zahtijevalo dakle ulazak ginekologa u praćenje trudnice. Gdje bi bilo kakav zahvat ili bilo koje drugo stanje moglo utjecati na normalnu trudnoću i nakon toga prelazi iz kompetencije primalje u kompetenciju specijaliste ginekologa i opstretičara. Tako uređen sustav koji se pokazao kroz niz broja godina u Europi dobrim je sustav kakav se na neki način traži i direktivom od Republike Hrvatske. Iz tog razloga pred vama je Prijedlog zakona o primaljama u kojem se jasno definira što je primalja asistent i koja je razina školovanja. Što je primalja koju sam, danas spominjem kao europska primalja u Republici Hrvatskoj, kakav je način kompetencije i odgovornosti gdje treba podsjetiti dakle da primalja – asistent on radi u timu sa specijalistom ginekologom ili sa primaljom, europskom primaljom ili primaljskom prvostupnicom kako se titula dobiva nakon završenog stručnog studija. I isto tako da oni koji će kontrolirati, koji će propisivati standarde da to bude komora sa javnim ovlastima. Dakle, koja će urediti područje primaljstva u Hrvatskoj. Jasno je da se u takvom zakonu, zakon je rađen po uzoru na ostale naše zakone o profesijama. Najbliži zakonu je Zakonu o medicinskim sestrama, te za svako daljnje pitanje u vezi ovih usuglašavanja stojimo na raspolaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb, predsjednik odbora gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa. Štovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb na svojoj je 10. sjednici raspravljao o ovom predmetu kao matično radno tijelo sukladno članku 76. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Djelatnost primalja koja se obrađuje ovim zakonom u sklopu integralnog dijela cjelokupne zdravstvene zaštite i posebne profesionalne grupacije unutar zdravstva nije do sada bila odgovarajuće zakonski riješena, dakle nije bila regulirana. Zbog važnosti pružanja primaljske skrbi koja utječe na uspješnost i kvalitetu cjelokupnih zdravstvenih usluga i obzirom na dugu tradiciju primaljstva u Hrvatskoj kao i dosadašnje različite pristupe u edukaciji članovi odbora podržali su ovakvo rješenje i podržali su ovaj zakon. Ovim putem donošenjem posebnog zakona za svaku profesionalnu grupaciju u sustavu zdravstvene zaštite taj sustav će ističu članovi odbora biti potpuno zakonski usklađeni. Prijedlogom je, istakli su članovi odbora, po prvi puta sadržaj i način djelovanja primalja definiran posebnim zakonom . Za sve ono što nije uređeno ovim posebnim zakonom na odgovarajući način prema tumačenju zakonodavca određuje se i primjenjuje Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Prijedlog definira i usklađuje s europskim propisima edukaciju, nadležnost i odgovornost primalja. Udruživanjem primalja u strukovnu komoru jamči se nadzor nad kvalitetom i praćenje dostignuća u primaljskoj struci. Tijekom rasprave postavljeno je pitanje položaja primalja koje su sada u radnom odnosu, a koje stupanjem na snagu ovog zakona neće ispunjavati uvjete za obavljanje poslova. Kako je objasnio predstavnik predlagatelja po katalogu znanja i vještina kako to predviđa ovaj zakon primalje koje sada obavljaju taj posao postati će prema ovom zakonu primalje asistentice. Nakon opširne rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru usvajanje Zakona o primaljstvu u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li drugi odbori? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice je raspravljao o Prijedlogu zakona o primaljstvu s Konačnim prijedlogom zakona koji se usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije, te će ga i podržati. Čuli smo da direktivom Europske unije 2005./2006. se jamči osobama koje su stekle stručne kvalifikacije u jednoj od država članica pristup istoj profesija i ista prava prilikom obavljanja te profesije u drugoj državi. Ali veća je jednostavnost pružanja usluga mora se osigurati u kontekstu poštovanja javnog zdravlja. Za primalje se predviđa jedinstven sustav izobrazbe u svim državama članicama. Međutim, države bi prilikom ustrojavanja njihove izobrazbe trebale imati maksimalnu slobodu. Primaljstvo kao što smo čuli do sada nije imalo svoj zakon, iako je primaljska skrb vrlo važna zdravstvena usluga u Republici Hrvatskoj u bolničkom sustavu, te obuhvaća 24 satno zbrinjavanje trudnica, rodilja, novorođenčadi, brojne dijagnostičke i terapijske postupke uz pravodobno izvještavanje liječnika. Primaljstvo u Hrvatskoj ima dugu tradiciju, dulje nego sestrinstvo. Dobro je spomenuti, a na području Hrvatske nađen je u Vranjicu kraj Solina spomenik Elia Suite iz antičkih vremena što je najstariji spomen primalje u našim krajevima. U Republici Hrvatskoj prve primaljske tečajeve održavao je u 18. stoljeću varaždinski liječnik Ivan Krstitelj Lalangue koji je izdao prvi primaljski udžbenik za seoske žene koje se žele baviti primaljstvom pod nazivom “Kratek nauk od meštrije pupkorezne“. Najstarija škola u, dakle nekada je to bila praksa u seoskim sredinama, a danas 99% poroda se obavlja u bolničkim ustanovama. Najstarija škola u Hrvatskoj osnovana 1786. u Rijeci. Održala se godinu dana jer je bila privatna i nije imala državnu potporu. 1821. u Zadru je počela prva primaljska škola i tada je čitava pokrajina Dalmacija imala jednu primalju. Danas u Republici Hrvatskoj imamo 1760. primalja i do sada nismo imali zakon kao što smo čuli o primaljstvu već je njihova profesija uređena pojedinim odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji uređuje rad primalja u sklopu tima primarne zdravstvene zaštite. Nakon završene srednje škole nastavile su usavršavanje kao medicinske sestre. 1000 primalja radi kao medicinske sestre. Nakon usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije stupanja na snagu zakona postaju primalje asistentice i mogu raditi samo pod nadzorom koji može provoditi primalja koja ima pravo valjano odobrenje od komore za samostalan rad ili liječnik specijalist ginekologije i opstetricije. Dakle, očigledno je obrazovanje temelj. Obrazovanje primalja prvostupnica stječe uspješnim završavanjem stručnog dodiplomskog studija za zanimanje primaljki prvostupnice. To smo čuli od gospodina državnog tajnika. Članovi kluba Hrvatske demokratske zajednice su posebno ukazali na dužnosti primalja koje države članice osiguravaju. To je vrlo bitno da se vidi koju širinu primaljke prvostupnice mogu raditi. Dakle, primjereno, prvo primjereno informiranje savjetovanja u vezi sa planiranjem obitelji. Dijagnostika trudnoće, praćenje, vršenje pregleda potrebitih za praćenje razvoja normalnog tijeka trudnoće. Propisivanje ili savjetovanje o pregledima potrebnih za najraniju moguću dijagnozu rizičnih trudnoća. Izvođenje programa za pripremu roditeljstva, pripreme za porod uključujući i savjet o higijeni prehrane. Skrb i pomoć majci tijekom poroda i praćenje stanja fetusa u maternici. Vođenje spontanih poroda uključujući ebiziotomiju u hitnim slučajevima vođenja poroda na zadak. Prepoznavanja znakova koji upozoravaju na nepravilnost kod majke ili djeteta koji traži upućivanje na liječnika. Pregled i njega novorođenčeta, njega majke i djeteta, davanje savjeta. Dakle, vrlo široko područje djelovanja. Nakon svega nabrojenog vidljivo je da će svaka primanja morati imati široko medicinsko obrazovanje i veliku moralnu i etičku profesionalnu odgovornost. Pa bi spomenuo članak 15. zakona sadrži odredbu privatne prakse primalja koju obavljaju primanja sa završenim studijem primaljstva koji ima odobrenje za samostalan rad izdan od Hrvatske komore primalja. Članak 21. koji govori da primalja nije odgovorna za neprovedeni postupak u slučaju kada i unatoč znanju i vještini poslodavac nije osigurao lijekove, sredstva, potrebni pribor i tehničku opremu u skladu sa minimalnim standardima. Dakle, sve nam je glede edukacije jasno, pitamo da li imamo mi mogućnost edukacije primalja na našoj sredini. Prošle godine je, naravno da imamo, otvoren u Rijeci studij za primalje, a biti će uskoro i u Zagrebu. I dakle sukladno direktivi osposobljavanje primalje obuhvaća minimalno redovito osposobljavanje za primalje koje obuhvaća najmanje tri godine teoretskog i praktičnog obrazovanja ili posebno redovno osposobljavanje za primalje koje traje 18 mjeseci. Svaka zemlja mora za sebe odlučiti na koji način želi školovati diplomiranu primalju,, ali mora zadovoljiti minimalnu edukaciju propisanu direktivom Europske unije. Obzirom na visoko obrazovanje, dakle potrebito je spomenuti, to smo čuli i ranije da se zakonom regulira status primalja, organizira se komora, jača uloga primalje u javnom zdravstvu, djelovanje se temelji na etičkim i stručnim načelima, što smo rekli ranije. S obzirom na visoko obrazovanje primalja, vjerujemo da će pridonijeti zdravlju žena, majki, djece, trudnica, kao i pronatalitetnoj politici. Zbog svega gore navedenog, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati predloženi zakon. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Čitajući prijedlog ovog zakona načelno se može reći kako je on poprilično zbunjujući. Mi smo danas ovdje čuli uvodno obrazloženje, ali nije cilj da se daje jedan nejasan zakon i onda da dođe državni tajnik ili netko već ispred predlagatelja i daje objašnjenja, nego sve mora pisati jasno u zakonu kako ne bi dolazilo do zbrke. Ja ću, evo s vama ovdje podijeliti neke od dilema koje sam i ja kad sam čitala zakon, a vidim kroz koji su prolazili i kolege koje su se oglasile u ime Hrvatske liječničke komore. Na primjer, spominje se pojam primanja asistentice i jasno se kaže u članku 13. da se nad njenim radom vrši nadzor od strane voditelja tima primaljske skrbi i liječnika. Iz toga prilično jasno proizlazi da postojeće primalje sa završenom srednjom školom moraju imati nadzor visoko obrazovane primalje i liječnika. Ja moram priznati da to mi se čini pomalo previše. Znate kako se u našem narodu kaže "puno babica, kilavo dijete". Imati ćemo dakle primalju asistenticu, pa primalju koja nadgleda voditeljicu tima, pa liječnika, dakle nastati će jedna gužva u rađaoni. Stvar se komplicira već u članku 14. i 15. gdje se kaže da primalja asistentica ima pravo na samostalan rad. Što je sad tu, evo kažem u obrazloženju smo ponešto čuli, no zakon kako je napisan ne daje jasne upute kako će se u rađaoni stvari odvijati. Gospodin državni tajnik je dao nekakva objašnjenja koja poprilično ovako zvuče jednostavno, ako je ovako onda će se onako raditi, ako se dogodi ovo, onda će biti ovako i to sve zvuči dosta dobro u teoriji, no praksa može pokazati sasvim nešto drugo. Ovdje smo čuli raznorazno od mog prethodnika prepričane ili pročitane činjenice iz uvodnog obrazloženja, a mene je, recimo u tom uvodnom obrazloženju bocnula jedna stvar i to mislim da je uvredljivo i zbunjujuće kada kažem, citiram da je "do sad rad primalja bio podređen volji i stavovima nadređenih liječnika". Pa ja se pitam što to znači? Pa nisu valjda liječnici svoje stavove isisali iz malog prsta nego su ih stekli kroz obrazovanje od 6 godina fakulteta, godinu dana pripravničkog staža, 4,5 godine specijalizacije iz ginekologije opstetricije. Što to znači volja i stav nadređenog liječnika? Još jednu opasku koja nije suštinska, ali nije loše za spomenuti. Činjenica je da se u zakonu uporno ponavlja pojam pacijent. Ja zaista ne znam zna li predlagatelj nešto što ja ne znam, ali koliko je meni poznato, ovo je segment zdravstva u kojem se pojavljuju isključivo pacijentice, a ne pacijenti. Čitajući ovaj prijedlog zakona, onaj tko pokuša proniknuti o kakvoj se zapravo tu strategiji radi i kako će to sve u praksi izgledati kada se počne primjenjivati, zapravo gubi vrijeme i radi uzaludan posao. A zašto? Naprosto zato što ova Vlada u svim segmentima, pa tako i u zdravstvu pokazuje kako uopće nema strategiju već uvodi kojekakve vatrogasne mjere, ali na način da trenutno ugasi plamen, no iskrice i dalje tinjaju i samo čekaju pogodnu priliku da plamen ponovo bukne. U zdravstvu su se, podsjetimo se mnoge odluke donosile, povlačile, isprobavalo se recimo sa uvođenjem administrativne pristojbe, pa se ta ista pristojba ukidala. Danas se uvode participacije, a troši se silna energija da se dokaže kako je ova Vlada socijalno iznimno osjetljiva, dugovi bolnica prema dobavljačima negdje dosežu vremenski i do dvije godine, dug za lijekove je preko milijardu kunu, dug ljekarnama do kraja godine će biti oko 1,4 milijarde kuna. Tako da što se dugova tiče, ono što se u narodu kaže: "dužna sam kao Grčka" Može se slobodno prebaciti na termin "dužan sam kao naše zdravstvo". Dug se pomalo namiruje iz kazne liječnicima koji su napisali previše recepata ili prekoračili bilo koji drugi limit koje im je ministarstvo nametnulo, demotiviramo svoje kadrove za rad i školovanje u zdravstvu plaćama koje su ispod svake razine i ispod razine za onaj trud koji su ljudi u tom školovanju svom uložili, postojeći kadar u čije obrazovanje smo ulagali odlazi u inozemstvo, a uvozimo zdravstvene radnike iz drugih zemalja. Situacija u zdravstvu je loša, a potezi ove Vlade na žalost ne vode ka tome da se ta situacija barem obuzda. Ministra izvlači, ali ovo izvlači kažem pod navodnicima velikim kao kuća, samo to što ljudima pažnju od loše situacije u zdravstvu odvlači svakodnevna sve teža borba za goli život. U zemlji u kojoj se svakim danom sve veći broj ljudi bavi razmišljanjem koliko puta u tjednu će jesti meso, u zemlji u kojoj se ljude doslovce bombardira spektaklima maštovitih imena poput "maestro", "indeks", "dijagnoza" i slično iza kojih se ne dogodi ama baš ništa suštinski, naravno da se može dogoditi da srljanje zdravstva u propast ostane u drugom planu. No to svakako ne znači da se ono i ne događa. Sagledavši realno sve, naprosto ne čudi što se donosi još jedan zakon bez jasno određenih smjernica, zakon koji će izazvati zbrku u jednom ovako osjetljivom segmentu zdravstva i zakon iz kojeg se može iščitati sljedeće: Da postojeći kadar primalja sa završenom srednjom školom koje imamo, više neće moći obavljati svoj posao samostalno ili možda hoće, sada je to potpuno zbunjujuće, odnosno da će nam trebati u vrlo brzom roku visoko obrazovni primaljski kadar kojeg nemamo i kojeg ćemo onda vjerojatno početi uvoziti iz drugih zemalja Europske unije. Zaista nisam ksenofobična, no mislim da se svi možemo složiti oko toga da si ne možemo priuštiti uvoz radne snage iz drugih zemalja pored svih naših nezaposlenih. Tu se također može dogoditi još jedan problem u rađaoni koji može, pri porodu koji može, sve to može biti poprilično prihvatljivo do ne daj Bože nekog hitnog stanja, o tome smo govorili i u petak kada smo razgovarali o, raspravljali o Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, a to je problem sporazumijevanja. Teško je u hitnim stanjima misliti i davati upute na stranom jeziku, a svaka žena koja je rodila jako dobro zna da ukoliko pažljivo sluša upute iskusne primalje da će joj porod proći ipak koliko-toliko lakše. Zato mi danas iz Sabora možemo jasno poslati poruku. Trudnice u okviru tečajeva za lakši porod nije zgorega naučiti pojmove poput: sestro pukao mi je vodenjak, sestro molim vas pomognite i sl. na jezicima europske, zemalja Europske unije iz koje pretpostavljamo da ćemo uvoziti visoki kadar. Jer kada panika krene, nema vremena ni za objašnjavanje ni pantomimu. Evo tu je naš predstavnik manjina Mađara, kada počne recimo primalja vikati: „njom jo, njom jo“ jel' tako, to znači tiskajte a ne gušite svoje dijete a to se može dogoditi u rađaoni kada budemo imali uvezene primalje. U potpunosti shvaćam želju i potrebu kako da se djelatnost primalja uskladi sa Europskom unijom, no nama nitko iz Europske unije neće naložiti kako da se uskladimo. Mi smo ti koji trebamo osmisliti način i napraviti adekvatan zakon koji će omogućiti kvalitetno obavljanje primaljske djelatnosti. Napominjem da se radi o vrlo važnom i kao što rekoh o vrlo osjetljivom segmentu zdravstva, jer su primalje one koje istovremeno brinu o životu majke i djeteta u jednom prirodnom, ali isto tako i vrlo riskantnom procesu. Jedan pogrešan korak može dovesti do fatalnih posljedica čak i kada se radi o zdravoj majci i zdravom djetetu. Upravo zbog te osjetljivosti danas u svijetu je ginekologija jedna od struka u kojoj su tužbe pacijenata najčešće i zato je iznimno važno donositi jasne zakone koji će u što većoj mjeri unaprijediti zdravstvenu zaštitu što se za ovaj zakon ne može reći. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena kolegica napominje s pravom ispravak, ispravke u prijedlogu zakona u svezi imenice pacijent i pacijentica iako izgleda u skoro vrijeme možda to, i to će biti irelevantno. Ali prije svega moram reći da je trudnoća i porod jedno fiziološko normalno stanje i zapravo imenica pacijentica ne priliči tome, to bi trebala biti trudnica i rodilja jel'. Evo, samo toliko.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo kolegica je vjerojatno u dobroj namjeri izrekla i nekoliko netočnih navoda. Prvo kaže da je u ovom zakonu zbrka u rangiranju primalja. Nije zbrka u ovom zakonu jer je to rangiranje prepisano iz akata Europske unije i mi smo obvezni to uskladiti i radi se o stvaranju reda prema stupnju edukacije, a ne o nikakvoj zbrci. Drugo veli da je zdravstvo dužno kao Grčka. Ja bih bio jako zadovoljan da je to točno, a nije točno. Uz napomenu da je današnji dug zdravstva dvije milijarde manji nego dug zdravstva koji smo naslijedili nakon Vlade SDP-a. Dvije milijarde je manji nego onda. I da se dug smanjuje ne zahvaljujući reogranizaciji financiranja, jer nju tek treba reogranizirati, nego zahvaljujući dobrom punjenju proračuna. To je istina. Kaže da ministra izvlači što se svi bore za goli život pa ne vide što je u zdravstvu. A što onda izvlači Svjetsku zdravstvenu organizaciju kolegice, koja je rekla da smo među 200 zemalja na 20. mjestu po kvaliteti dostupnosti i to najsiromašnija zemlja među prvih 50, a ipak smo na 20. mjestu.
Hvala. Na redu je klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo moram izraziti zadovoljstvo što vezano za primalje kao izuzetno važnu profesiju u zdravstvu imamo konačno prijedlog zakona. Ali moram izraziti i nezadovoljstvo, jer ovo konačno se odnosi samo što je Vlada evo po prvi puta zapravo shvatila kolika je važnost struke primalje pa je i predložila Zakon o primaljstvu. Naime meni nije baš osobito, nejasno mi je zbog čega ovaj zakon ide u prvom i drugom čitanju po hitnom postupku kada se radi po meni o vrlo važnoj problematici. Tim više što se mogu složiti u nekim dijelovima, a mislim da su oni bitni sa kolegicom koja je imala izlaganje malo prije. Zakon bi trebao biti potpuno razumljiv u najmanju ruku za one na koje se zakon odnosi, za 1760 primalja u Republici Hrvatskoj. E sada meni u puno dijelova koji su bitni, baš ovaj zakon nije najjasniji. Neću se određivati o tome evo zbog ispravke da ne dajem prigodu nekome ispravke točnog navoda, tek da se točan navod i javi i digne ona pločica, ali ovaj zakon zaista u puno puno bitnijih dijelova je nejasan. Možete misliti kako će on biti nejasan primaljama ili je možda jasan, gdje smo svrstali primalje sada ove vrijedne zaposlenice u hrvatskom zdravstvu koje sada i trenutno rade i obavljaju dužnost i ja ću kazati pod navodnicima „primalja“ s obzirom na ovaj zakon, jer mi primalju ili kako je to kazao državni tajnik, europsku primalju ili primalju EU, mi nemamo u Hrvatskoj. Mi ovoga trenutka primalju u Republici Hrvatskoj u sustavu zdravstva nemamo kakav predlaže se ovim zakonom. Ovaj zakon se usvaja i ja pretpostavljam da će se većinom ruku usvojiti onako kako je i predložen, dakle po hitnom postupku. Ja jedino što mogu apelirati i vjerojatno zastupnici će imati primjedbe i prijedloge na pojedine odrednice ovoga zakona da ih naravno predlagatelj odnosno Vlada prihvati. Ali ono što bih ja volio i želio, dakle da ovaj zakon ide u prvom čitanju, da ga raspravimo ovdje na sjednici Hrvatskoga sabora, da predlagatelj razmotri sve prijedloge i sugestije koje zastupnici iskažu na ovaj Zakon o primaljstvu i dakle da zakon ide u drugo čitanje. Meni je jasno da Europska unija od nas traži donošenje ovog zakona i da to traži, da smo u "zeitnotu" i da ovaj zakon evo trebamo isključivo, ja bih kazao isključivo zbog Europske unije donijeti po hitnom postupku. Sa druge strane, naravno ne donosimo Zakon o primaljstvu zbog Europske unije. Donosimo, ja želim vjerovati, Zakon o primaljstvu zbog toga što trebamo urediti upravo ovaj dio u zdravstvenom sustavu koji se odnosi na primalju. Ali još jednom kažem, mislim da ga trebamo donijeti u dva čitanja, ne po hitnom postupku i da nakon što se zaključi ova rasprava ipak predlagatelj treba razmotriti sve sugestije izložene na raspravi. Dakle, vratimo se na činjenicu da u ovom trenutku mi nemamo niti jednu jedinu primalju kakva je ona definirana u ovom prijedlogu zakona. A one koji obavljaju poslova primaljstva dakle, meni je vrlo teško zapravo primalja asistent. Idemo tu terminologiju upotrijebiti. Dakle primalja asistent, njih je 1760 sada u Republici Hrvatskoj. Studij za primalje čini mi se da je tek od prošle godine radi u Rijeci, jel' tako? Od prošle godine radi u Rijeci Studij za primalje ili od ove, dakle nebitno, trogodišnji studij. Prema tome, tek za dvije ili tri godine mi ćemo dobiti prvi kadar, prve primalje koje stječu uvjet za primalju prvostupnika. Dakle, Hrvatska nema niti primalju prvostupnika niti ima EU primalju. Mi imamo samo primalje asistente i to njih 1760. A oprostite, ja mislim da to baš nije u najmanju ruku da nije korektno i da nije fer prema primalja koje trenutačno rade odnosno kako ih ovaj zakon naziva primalje asistenti. U jednom dijelu, čini mi se na matičnom odboru, bilo je postavljeno pitanje a što sa ovim ženama koje rade, što zapravo, kako to zakon predviđa, kako njih riješiti. Pa je bilo rečeno deset godina rada i odobrenje za samostalan rad od nadležne naravno Hrvatske komore primalja koja se tek osniva. Pomalo me smeta što niti u ovom dijelu za, mislim da je to trebao zakon odrediti, što to znači odobrenje za samostalan rad. Što znači odobrenje za samostalan rad, jer sve tri kategorije moraju dobiti odobrenje za samostalan rad Hrvatske komore primalja. Međutim, koje uvjete primalja asistent pa onda primalja prvostupnik pa onda EU primalja ili bolje rečeno primalja, koje kriterije treba zadovoljiti da bi dobila odobrenje za samostalan rad? Mislim da to ne možemo ostaviti komori, mislim da to ne možemo ostaviti niti nadležnom ministarstvu da određene kriterije za ove tri kategorije primalja ipak treba decidirano navesti u zakonskim odrednicama. Nadalje, čini mi se da se kaže da ovaj zakon državni proračun neće koštati ništa, odnosno da će koštati samo 140 tisuća kuna, a vezano za godišnji a vezano za osnutak Hrvatske komore primalja. Međutim, ako već predlagač predlaže zakon na način da je potpuno svjestan da nema dvije kategorije primalja nego samo jednu i da 1760 primalja u ovom trenutku obavlja svoj posao prema ovom novom prijedlogu zakona kao primalja asistent, tada mislim da je državni proračun trebao osigurati novce da se ove žene koje imaju volju, koje hoće da se mogu školovati i da im država financira školovanje. A ne da država, kao što se i sada događa da veliki broj medicinskih sestara zapravo moraju od svoje plaće izdvajati itekako značajne novce. Mislim da je to negdje oko 9, 10 tisuća za studij za više medicinske sestre. Ali vratimo se na zakon. Dakle, primalje smo ostavili da se same školuju. Neće ovo biti besplatno. Ili neka me državni tajnik demantira. Da li će se za 1760 primalja asistenta omogućiti školovanje, edukacija sukladno ovom zakonu, da te žene koje to žele mogu dakle upisati višu školu, da mogu upisati studij, ali da mogu upisati studij na račun državnog proračuna? Ne bih volio kad bi to bilo na račun poslodavca, jer onda bi opet bolnice opteretili sa izdacima. Mislim da je ovo stvar zakona, usklađenje zakona s Europskoj unijom. Ovaj zakon treba donijeti Hrvatski sabor po prijedlogu Vlade Republike Hrvatske pa mislim da državni proračun treba osigurati novac za edukaciju 1760 primalja, naravno one koje to žele i da to ne možemo pustiti da se to zapravo spontano odvija i da te žene same financiraju svoju edukaciju, ona nije mala. Jedna godina studija je negdje oko 9, 10 tisuća kuna. Prema tome, držim da predlagač mora osigurati značajno veća sredstva u ovom proračunu, isto kao što držim da je sa edukacijom i obrazovanjem predlagač odnosno nadležno ministarstvo zakasnilo, jer je trebalo imati na umu da da predlaže Zakon o primaljstvu koje vidjeli smo prijedlog je po hitnom postupku, tako da se studij primateljstva, evo u Rijeci je, da li prošle godine ili ove, nisam siguran, no studij primaljstva i visoko obrazovanje za primalje trebalo je započeti daleko, daleko ranije da bi se stekli uvjeti prvo da se educiraju ovih tisuću 760 primalja koje sada rade na teret državnog proračuna, a ne iz svog džepa, a onda kada se steknu uvjeti i kada Hrvatska uđe u Europsku uniju da imamo svoj kadar, kadar koji ima stupanj edukacije i asistenta, primalje prvostupnika, ali i primalje kakav poznaje Europska unija. Sa ovakvim prijedlogom zakona i brzinom ulaska u Europsku uniju koju dakle svi želimo, ali koja aktualana vlada predviđa da će se dogoditi za dvije godine, mi ćemo primalje ostaviti na vjerometini bez da imaju odgovarajuće obrazovanje kakvo se traži po ovom zakonu, a tu mislim prvostupnika i na primalju i naravno otvorit će se mogućnost, pa čak ukoliko se usvoji ovaj zakon na ovakav način na koji predlagatelj predlaže, tada će se otvoriti mogućnost, ali i prijeka potreba da zapošljavamo u zdravstvenim ustanovama primalje koje naravno imaju uvjete prema ovom zakonu, a uvjete prema ovom zakonu neće imati primalje koje sada obavljaju ili će za dvije godine obavljati posao u hrvatskom zdravstvu, nego će imati primalje naravno koje već dugo godina imaju organiziran sustav edukacije, sustav školovanja u Europskoj uniji. Prema tome, ja se nadam prije svega da će ovaj zakon ipak ići u drugo čitanje, da će se evo primjedbe iz rasprave uvažiti i da ćemo u najmanju ruku omogućiti zdravstvenim djelatnicima primaljama koje sada rade ovaj posao u hrvatskim zdravstvenim ustanovama, besplatno školovanje, besplatnu edukaciju i na vrijeme organizirati sustav školovanja. Visoke škole za primalje mi još uvijek nemamo, prema tome mi u dogledno vrijeme kroz nekoliko godina, ako usvojimo ovaj zakon još uvijek nećemo moći kazati da imamo hrvatsku EU primalju. Hvala.
Hvala. Imamo ispravak. Gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Htjela bih ispraviti netočan, gotovo sam sigurna da je netočan navod gospodina Šišljagića da će primalje ostati na vjetrometini i da smo već odavno trebali početi obrazovati primaljski kadar. Nemojte se doktore uopće sekirati, uzbuđivati, kako smo mi krenuli i kada ćemo ući u Europsku uniju stići će se vjerojatno obrazovati sve primalje.
Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Šišljagić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora ja ću povući ovu povredu Poslovnika ukoliko mi može neto rastumačiti što je ovdje ispravljeno netočno. Povreda Poslovnika uopće nije ispravljen netočan navod.
E što je ispravljeno, a što povrijeđeno, kod Zakona o primaljstvu to je … očekivanja bila. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice, kolege, tajniče. Prije nego što krenem na raspravu o primaljama reći ću da Odbor za zdravstvo prošli tjedan je imao izuzetno kvalitetnu raspravu u kojem zaista sjede, ja bih rekao kompentetni stručni ljudi iz svih stranaka i da smo sve ovo što sam ja do sada čuo danas od kolegice Borzan, gospodina Šišljagića, pa u petak što smo čuli da smo mi to itekako dobro, pa budući da sada imamo još jaču ekipu tu su i vanjski članovi, vrlo kvalitetno i dobro raspravili. Mi nismo zanemarili, kao što je danas i profesor Hebrang rekao u uvodnoj riječi, nijedan segment razmišljanja o situaciji u kojoj smo se našli sa prijedlogom ovog zakona, a na kraju smo ipak zaključili da će to sve biti uredu i da je vrlo dobro i značajno podržati taj zakon. Prema tome, toliko sada samo uvodno, a ja ću krenuti, pokušati se držati isključivo teme, isključivo zakonskog prijedloga iz sheme, jer sve ovo okolo naokolo i mi smo na našem Odboru za zdravstvo raspravili i jednoglasno smo podržali taj prijedlog. Znači, kao što je rekao gospodin Šišljagić u Republici Hrvatskoj prema podacima strukovnog razreda primalja Hrvatske komore medicinskih sestara, registrirano je tisuću 760 primalja. Do sadašnji zakoni iz 2003., 2005., 2006, godine uređuju rad primalja u sklopu tima primarne zdravstvene zaštite. Radi se po profesionalnoj grupaciji u sustavu zdravstvene zaštite koja do sada, kao što je rekao doktor Šišljagić, nije odgovarajuće zakonski uređena. Kao što nam je poznato Svjetska zdravstvena organizacija koja proklamira cilj, zdravlje za sve, uvažava i značaj primaljstva kao struke koja mora koristiti svakoj ženi kojoj je to potrebno. Naravno da to iziskuje nužnost donošenja zakona kojim će se urediti sadržaj i način djelovanja primalja, što doprinosi domaćem zakonodavstvu usklađenje s pravnom stečevinom Europske unije. Prema tome, djelatnost primalje obuhvaća promociju zdravlja, prevenciju bolesti, otkrivanja patoloških stanja majke i djeteta, osiguravanje medicinske pomoći i pružanje prve pomoći na svim razinama u odsutnosti liječnika. I o tome smo dosta raspravljali. Standard njihovog obrazovanja redovno osposobljavanje za primalju obuhvaća minimalno tri godine teoretskog i praktičnog obrazovanja ili posebno u redovima osposobljavanja za primalje koje traje 18 mjeseci, koje nije predmet istovjetnog osposobljavanja medicinskih sestara za opću zdravstvenu njegu. Što se tiče uvjeta za obavljanje djelatnosti primalja što je bilo danas puno puta spomenuto, znači primalja asistentica koja je stekla temeljnu naobrazbu za primalju asistentice može provoditi primaljsku skrb samo pod nadzorom primalje s licencom za samostalni rad i liječnika specijaliste ginekologije i opstreticije. Voditelj tima primaljske skrbi je primalja koja je završila odgovarajući preddiplomski i diplomski sveučilišni studij koja je upisana u registar primalja pri Hrvatskoj komori primalja i kojoj je dano odobrenje za samostalni rad. Što se tiče znanja i vještine koje mora posjedovati primalja, sukladno direktivi iz zakona, istaknuto da je primjereno poznavanje pod broj jedan znanosti, na kojoj se temelje poslovi primalje, posebno opstetricije i ginekologije. Pod dva, primjereno poznavanje etike profesije i profesionalnog zakonodavstva. Pod tri, temeljito poznavanje bioloških funkcija anatomije, fiziologije, opstetricije i neonatologije, te također poznavanje odnosa između stanja zdravlja i fizičkog, socijalnog okruženja čovjeka, njegovog ponašanja. Pod četiri primjereno kliničko iskustvo u ovlaštenim ustanovama pod nadzorom osposobljenog za ginekologiju i opstetriciju. Primjereno, pet, razumijevanje i osposobljavanje zdravstvenih radnika i iskustvo u radu sa takvim osobljem. Zakonski prijedlog sadrži i odredbe o obavljanju privatne prakse koju smo nešto čuli primalja, znači privatnu praksu mogla bi obavljati samo primalja sa završenim studijem primarljstva koja ima odobrenje za samostalan rad izdan od Hrvatske komore primalja. I na kraju ovim se zakonskim prijedlogom uređuje da se pripravnički staž i položen stručni ispit kao i uvjeti za obavljanje djelatnosti primalja ne odnose na državljane članica Europske unije. Hrvatska demokratska zajednica će podržati predloženi zakon.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Mirando Mršić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, o ovom zakonu bi bilo lako razgovarati kada bi znali kakva nam je reforma zdravstva i da li reforma zdravstva postoji ili ne. Kao što znamo reforme nema a kada će biti to ne znamo. I stoga je ovaj zakon i razgovor o ovom zakonu vrlo težak, jer ne postoji projekcija što će ovaj zakon napraviti u području zdravstvene zaštite i kakvi će biti njegovi utjecaji na samu razinu zdravstvene zaštite. Ono što je sasvim sigurno zakon će smanjiti razinu zdravstvene zaštite jer trudnice kao što znate u Hrvatskoj za razliku od Europe se skrb o trudnicama vode kolege ginekolozi. Ja ne govorim da će kolegice primalje, više primalje biti manje vrijedne nego kolege ginekolozi, međutim, obzirom da nije ustrojen prijelazni sustav, da nije ustrojeno kako će se taj zakon provesti u praksi, vjerojatno ćemo vrlo brzo doći u situaciju da ovaj zakon mijenjamo, odnosno da neke određene članke ovoga zakona povlačimo kao što je ova Vlada to radila i sa prijašnjim zakonima. Sjetimo se Zakona o trgovini. Kada govorimo o pregovorima, onda u pregovorima treba zaštiti nešto što je tekovina hrvatskog zdravstva, ako smo zaštitili naše proizvode, pa smo zaštitili sir i vrhnje, bilo bi dobro da je Vlada uspjela i pregovarački tim zaštiti hrvatsko zdravstvo od smanjenja razine zdravstvene zaštite koja se ovim zakonom ipak bez obzira na sve intencije državnog tajnika i sve diskusije koje HDZ-ova većina pokušava nam danas podastrijeti, da je to korak naprijed u skladu sa Europom, to je korak natrag u skladu sa Europom. Naime, u Hrvatskoj primalje su dio tima i direktno su pod ingerencijom kolega ginekologa, imamo ih 1800. Ono što nam se može desiti, nakon četiri godine, ovaj zakon kao što vidimo u članku, završnom članku gdje se kaže da članak 37. zakon stupa na snagu 8-og dana od objave, može nam se desiti da kada završi se trogodišnji studij koji je počeo u Rijeci i dobijemo primalje prvostupnice, da one u tom trenutku ima sva prava da budu voditelji tima i da budu osobe koje će voditi trudnoću. Ne postoje prijelazne odredbe a da ne kažemo da ne postoje niti plan šta ćemo sa ovih 1800 primalja koje rade u sadašnjim rodilištima, odnosno u zdravstvenoj zaštiti, To znači da će izgledati situacija da će kolegice koje nakon tri godine koje završe studij, koje ne budu imale niti dana kliničke prakse, biti nadređene kolegicama koje rade 10, 15 i 20 godina u struci i one po tome ne samo da zaslužuju naziv primalja prvostupnica, nego jasno da neke od njih zaslužuju i naziv dipl. primalja. Zakonodavac je trebao predvidjeti plan što će napraviti sa tim primaljama, plan kako one koje žele nastaviti školovanje, kako ih uz rad osposobiti da dobiju dovoljan broj bodova, da njihovo obrazovanje bude sukladno sa obrazovanjem primalja u Europskoj uniji. Da samo kažem, … [[Govornik se ne razumije.]] Europskoj uniji je to takva ako naša trudnica sada ode u Njemačku dobije trudove, pregledati će ju primalja, nakon toga ide u rodilište i poroditi će ju primalja. Međutim u Hrvatskoj to gospodo to nije tako i ne možete najedanput preko noći stvari prevrnuti i reći e sada je bilo ovako, sada je na drugi način, pogotovo što nemamo niti kadra za to. Potrebno je bilo, ja sam očekivao da će državni tajnik nam kazati kako se i na koji način misli riješiti taj problem i osigurati miran i lagani prijelaz iz jednog sustava u drugi ako to mi stvarno hoćemo. Ipak to je korak natrag. Da ne govorimo o tome da primalje kada jednog dana postanu samostalne, podliježu i svim mogućim nedaćama koje smo mi svjesni da kolege ginekolozi imaju u svome radu, zato se većina ljudi kada završe medicinu rijetko odlučuje na ginekologiju, jer je to stresan posao i … [[Govornik se ne razumije.]] puno, puno tužbi. Recimo u jednoj bolnici od 20 tužbi koje su na sudu, 15 je zbog problema u ginekološkoj struci. Što će se događati sa medicinskim sestrama primaljama, to ostaje otvoreno pitanje, zakonodavac je tu predvidio da je medicinska sestra primalja, sama, kada dovrši obrazovanje samostalna, dobije licencu komore, ona samostalna i ima odlučivanje. Drugo pitanje je komora koja se osniva, sa kojim kadrom ćemo osnovati komoru. Imati ćemo komoru ne primalja, nego primalja asistentica, jer niti jedna od primalja neće imati formalno obrazovanje da zadovolji europske kriterije. Ista je priča i sa medicinskim sestrama što je kolega Šišljagić dobro napomenuo, imamo ih 25 tisuća u Hrvatskoj, ulaskom u Europsku uniju imati ćemo 25 tisuća medicinskih sestara asistenata. To nije pošteno prema tim ljudima, prema tim osobama koje su cijeli svoj život provele u zdravstvenom sustavu a za ipak nije očekivati da o svojoj plaći koja je negdje od oko 4 do 5 tisuća kuna sa dežurstvima plaća još školarinu da dobije tih 300 … [[Govornik se ne razumije.]] bodova na koji način bi mogla postati medicinska sestra prvostupnica. Zakonodavac je trebao i u ovom slučaju i u slučaju medicinskih sestara napraviti program kako omogućiti tim sestrama da ulaskom u Europsku uniju budu dio Europe a ne da ostanu van Europe iako ćemo biti formalno u svemu tome. Dakle ovaj zakon bi mogli lakše tumačiti kada bi bilo projekcije što će se desiti u zdravstvenom sustavu, kada bi bilo reforme i kada bi mi znali koliko trebamo primalja prvostupnica, koliko trebamo diplomiranih primalja, koliko trebamo viših medicinskih sestara primaljskog i ginekološko opstetritičkog smjera. Definitivno te projekcije nema. Stoga ovaj zakon će vjerojatno vrlo brzo doživjeti svoje promjene jer će biti neprovediv u praksi. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Naime gospodine potpredsjedniče ispravio bih netočan navod kolege koji je kazao da smo u Hrvatskoj zaštitili sir i vrhnje pa bih sukladno tome trebalo zaštititi neke stvari u zdravstvu i onda tijekom pregovora sa Europskom unijom. Samo za vašu informaciju dakle zaštita sira i vrhnja je bio jedan neuspjeli pokušaj jednog gospodina koji je u suradnji sa Zagrebačkim holdingom to pokušao napraviti ali to nije uspjelo jelda? A što se tiče zaštite mi u Hrvatskoj imamo 9 zaštićenih proizvoda ali samo po našem zakonodavstvu. Dakle tek smo usvojili zakone kojima smo implementirali zakonodavstvo Europske unije i tek sad dolazimo u fazu da bi mogli te proizvode zaštititi i po propisima Europske unije.
Gospođa zastupnica Sonja Šimunović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, cijenjeni kolegice i kolege zastupnici pred nama je Prijedlog zakona o primaljstvu. Dakle radi se o potpuno novom strukovnom zakonu. Zbog te činjenice kao i činjenice da se djelatnost primalja tiče trudnica, rodilja, novorođenčadi kao izuzetno osjetljive i važne skupine u ukupnoj populaciji neophodno je bilo provesti opširnu stručnu raspravu o području koje zakon uređuje. Kako se s ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom EU koje predviđa primalje kao samostalnu profesiju te kako do sada rad primalja nije bio odgovarajuće zakonski uređen donošenje ovog zakona je neophodno. Međutim vjerojatno zbog brzine pisanja, nedostatka širine i stručne rasprave on obiluje nejasnoćama i nedorečenostima na kojima bi se dalo poraditi i popraviti ih. Evo par primjera. Prvo što me zbunilo čitajući ovaj Prijedlog zakona su termini kojima se vrši podjela primalja. Spominju se primalje asistentice, primaljske prvostupnice, pretpostavljam kao nova buduća zanimanja no nigdje u Prijedlogu zakona nema precizne definicije svake od vrste primalja. Pojam diplomirana primalja uopće se ne koristi iako je on sukladan sadašnjem sustavu izobrazbe primalja prema bolonjskom procesu. U zakonu se spominje visoka razina obrazovanja primalja. U dijelu kojim se uređuje djelatnost primalja stoji. Evo citirat ću dio: «Djelatnost primalja obuhvaća sve postupke, znanja i vještine primaljske skrbi.» To je nedovoljna definicija, nejasna, preopćenita. Jedan strukovni zakon kao što je ovaj mora sadržavati točan i precizan sadržaj djelatnosti. Iščitavajući ovaj zakon do kraja vam ostaje nejasno što točno radi zapravo primalja asistentica, što prvostupnica a da i ne spominjem primalju sa visokom razinom obrazovanja? Nadalje ovim zakonom se reguliraju i povrede radnih dužnosti što nije potrebno jer su radni odnosi u nadležnosti poslodavca te samim time regulirani i Zakonom o radu te drugim propisima iz ovog područja. Strukovna komora ima ovlast sprovođenja disciplinskog postupka zbog povrede pravila struke i etike, a ne radi radnih dužnosti. Kod opisa poslova koje obavlja Hrvatska komora primalja navodi se da između ostalog donosi sadržaj Protokola za plan i provođenje djelatnosti primaljstva. Mislim da je to jednostavno nemoguće provesti bez suradnje sa Ministarstvom nadležnim za zdravstvo i Hrvatskom liječničkom komorom. Kada se uzmu u obzir sve ove istaknute primjedbe izuzetno je važno regulirati odredbe za prijelazno razdoblje koji ovim zakonom nisu izregulirani. Naime odredbe prijedloga zakona zasnovane su na trenutno nepostojećim vrstama primalja. Tek će za godinu dana u Rijeci na Visokoj školi za primalje diplomirati prva generacija prvostupnica. Ostaje nejasno jedno ključno pitanje, a to je pitanje rada trenutno postojećih medicinskih sestara primalja koje su zaposlene na obavljanju poslova medicinskih sestara u primarnoj zdravstvenoj zaštiti te se postavlja i pitanje opstojnosti njihovih radnih mjesta. I druga važna stvar je pitanje reguliranja statusa i upisa u registar i izdavanja odobrenja za samostalan rad medicinskih sestara koje sada obavljaju poslove primalja. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću ustvari iskoristiti prijedlog ovog zakona koji je pred nama Prijedlog zakona o primaljstvu da upozorim na neke stvari o kojima smo u ovom Saboru već raspravljali. Naime prošle godine povodom Majčinog dana i Međunarodnog dana obitelji Odbor za ravnopravnost spolova je u suradnji sa Hrvatskom udrugom primalja, Udrugom medicinskih sestara i Udrugom Babe i Rode organizirao i jednu tematsku sjednicu odbora pod nazivom «Prava rodilja i položaj primalja». Moram kazati, to izvješće sa tog odbora imate i danas na web stranicama Sabora, a moram kazati također da je, da su odjeci ustvari te sjednice bili dosta jaki u javnosti. Podiglo se ustvari dosta prašine jer smo o položaju rodilja i položaju i ulozi primalja progovorili i na osnovi rezultata jedne ankete koju je udruga Roda provela putem svojih Internet stranice i kada ju negdje u 10-tak dana se na tu anketu javilo oko 600-tinjak žena koje su prošle dakle trudnoću, prošle su rađanje i boravile u našim rodilištima i naravno imale priliku susresti se i okusiti što to znači biti rodilja i što to znači rađati u hrvatskim bolnicama i način na koji se prema njima odnose u našim rodilištima. Nemam razloga vjerovati da je danas puno drugačije obzirom da je od te sjednice prošlo otprilike godinu i pol dana, a ja ću sad ovdje iskoristiti priliku pa reći još jednom i ponoviti da mi je ustvari žao što tada na tu sjednicu odbora se nije udostojio doći nitko od tadašnjeg Ministarstva zdravstva, nitko od Liječničke komore. Tada je, tada je ukazano na sjednici odbora da u Republici Hrvatskoj postoje institucionalni mehanizmi za promicanje i zaštitu reproduktivnog zdravlja žena i humanizaciju poroda počevši od Ustava Republike Hrvatske, od nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova, Zakona o zaštiti prava pacijenata, Konvencije o ukidanju svih oblika diskriminacije žena i Konvencije o pravima djeteta. Međutim rezultati istraživanja koje je provela tada udruga Roda o njihovoj, među ženama o njihovom iskustvu prilikom zadnjeg poroda ukazalo je da postoje ozbiljni propusti u našem zdravstvenom sustavu i u odnosu zdravstvenih djelatnica prema trudnicama odnosno ženama tijekom porođaja kojem se u dobrom dijelu žene tretiraju kao običan objekat koje nemaju pravo pitati o medicinskim intervencijama koje se tijekom poroda poduzimaju na tijelu majke niti djeteta prenijela su šokantna svjedočenja o nehumanom i nepristojnom ponašanju, odnosno o postupanjima kojima se krše temeljna ljudska prava u rodilištima. Ovo govorim ne da kažem da su svi takvi ali da upozorim na jedan segment, odnosno da upozorim kroz ovaj zakon na jedan segment o kojem u biti mi vrlo rijetko govorimo. Također želim podsjetiti da u nacionalnoj politici za promicanje ravnopravnosti spolova u okviru poglavlja – zdravlje žene između ostalog se kaže da će se i to je rok bio 2007. godina izraditi sveobuhvatan program humanizacije rađanja koji će uključiti izradu i usvajanje smjernica za prirodan porođaj, promociju fiziološkog porođaja, te edukaciju žena i zdravstvenih radnika o pravima pacijentica radi većeg sudjelovanja žena u odlučivanju o porođaju. Podsjećam da je nositelj ove zadaće Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Ja sam sigurna da ovakve smjernice nisu izrađene. Naime, ove godine kad smo zatražili izvješće od Ministarstva zdravstva o tome koje su mjere iz ove nacionalne politike koje se tiču problematike zdravlja žena izrađene ova zadaća je potpuno preskočena. Dakle, niti ja mogu samo zaključiti, dakle da se niti ništa ne radi na izradi ovakvih smjernica. A ovo govorim stoga što je u stvari u skladu sa dakle povodom ovoga zakona u stvari to jedno od pitanja koja se apsolutno nameću. Jedan od zaključaka tada sjednice tog odbora koji je proslijeđen između ostalog i Ministarstvu zdravstva je upravo se odnosio na donošenje znanstveno utemeljene smjernice za skrb pri fiziološkom porođaju. Tada je jedan od zaključaka bio, jer u vrijeme kad smo o tome raspravljali nije bio primaljski studij, da dakle otvori primaljski studij što smo čuli da je ove godine ustanovljeno. I jedan od zaključaka po kojem je nama itekako važno, a o kojem nitko mi se čini ne želi previše govoriti, a to je. Naime, ja ne znam koliko znate, ako griješim ali neka onda tu i državni tajnik, pa nek' me ispravi. U Hrvatskoj imamo problem nepriznavanja pravne osobnosti zdravog novorođenčeta od Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Naime, rođeno dijete se naziva jednoplodnim, odnosno višeplodnim spontanim porodom. Tako se naziva u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje. Dakle, novorođenče se uopće ne prepoznaje kao osoba, kao pacijent. Pa možda će gospodin državni tajnik u svojem završnom obraćanju reći i nešto oko toga. Između ostalog, zaključak je bio i ulaganje u rodilište i osnivanje van bolničkih porodnih centara za porođaje niskog rizika. Ja vjerujem da svi znate i da ste imali prilike vidjeti u kakvom su u stvari stanju naša rodilišta u koja se u stvari možda najmanje ulaže. Jedan od primjera nam je imali smo ove godine zadnje što je bilo ovo šibensko rodilište i onda je naravno hitna intervencija ministra na brzinu nađi pare, zakrpaj postojeće rupe, pa do neke slijedeće prilike. Također kad govorimo o problematici rodilišta tada treba podsjetiti da je tijekom devedesetih godina UNICEF u Hrvatskoj provodio program “Bolnice prijatelji djece“. Tada je u sklopu toga projekta 15 rodilišta steklo naziv “Bolnica prijatelj djece“. Međutim, kako se onda u međuvremenu pokazao onaj famozni paket sretna beba, tada je u stvari na neki način većina rodilišta izgubila taj status i mi danas negdje od listopada 2007. do danas imamo samo 9 od čini mi se 36 ako se ne varam rodilišta koja imaju taj naziv “Bolnica prijatelj djece“. A to nije samo, to nisu bolnice, rodilišta u kojima se promovira dojenje kao najzdraviji način prehrane novorođenčeta. To su i bolnice u kojima se onda ocjenjuje i odnos prema rodiljama i novorođenčetu i odnos i mogućnost da majke i djeca budu zajedno itd. itd. Željela bih također u ovoj raspravi poduprijeti sve one koji se zalažu da se iz teksta, da se tekst pročisti u smislu naziva. Naime, govoriti o bolesnicima ili bolesniku kroz ovaj tekst smatramo da je neprimjereno jer u pravilu u najvećem broju slučajeva radi se o pacijenticama koje su zdrave. Dakle, radi se o fiziološkom porodu koji je hajde da tako kažem jedno normalno stanje i normalno i poželjno u stvari stanje. Dakle, i ne može se prema rodiljama, dakle prema trudnicama odnositi kao prema bolesnicima. Stoga predlažem da, ako se već ne može uvesti naziv klijentica, pretpostavljam da ne, hajde da onda makar stoji pacijentica. Jer kod nas se čini mi se podrazumijeva da kad se negdje dođe da dođeš u nekakvu ordinaciju kao pacijent, pa bez obzira da li ti se ustanovi jesi li zdrav ili si bolestan kao i da se na drugi način ujednače nazivi ovog, jer u jednom času govorimo o primaljama asistenticama, odnosno asistenti, asistentice, prvostupnice, prvostupnici, a onda dalje govorimo samo o članovima tima itd. itd. Dakle, u tom smislu mislim da treba ovaj zakon jednostavno dovesti na neki način u red. I ono što mi se čini da je apsolutno nedovoljno naglašeno, a to je uloga primalje u brizi o reproduktivnom zdravlju žena, te zdravlju novorođenčadi. Ja mislim da u tom dijelu bi trebalo konačno i u Hrvatskoj to jasno naglasiti kroz zakone, pa bi u stvari u ovom dijelu gdje govori o Hrvatskoj komori primalja, dakle koje su sve javne ovlasti, odnosno što komora obuhvaća između ostalog trebalo stajati, makar u ovom dijelu gdje govori da zastupa interese primalja, ali da govori da zastupa, odnosno da brine o reproduktivnom zdravlju žena, te zdravlju novorođenčadi. Evo zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Osobno smatram da je dobro da je ovaj zakon došao pred zastupnike, jer donašanjem ovog zakona vjerujem da će se osnažiti primaljska struka. No, primjedbe kao i prethodnika kolege nije dobro da žurimo, jer žurba ne mora i u pravilu nije odraz kvalitete sadržaja koji ćemo donijeti ovdje. Dobro je da prilagodimo se zakonskim odredbama koje važe u zemljama Europske unije da omogućimo slobodni protok roba i usluga i ljudi na tom tržištu. Kad smo prošlog petka u objedinjenoj raspravi 6 zdravstvenih zakona raspravljali i kad se vodila diskusija acenat dan je bio na stanje u zdravstvu i pitanje reformi, što je posve razumljivo jer je pitanje sa kakvim to sustavom zdravstvene skrbi mi želimo ući u Europsku uniju. I tada sam rekao, dopustite mi da ponovim, da bi odredili prioritete zdravstvene politike, pa i u tom kontekstu sproveli reforme moramo jasno definirati što želimo mijenjati i kako to želimo učiniti. Ako toga ne postoji, onda nije riječ o reformama, nego u usklađivanju naših potreba i navika i zbog toga nam se zdravstvo zapravo događa jer se njime kvalitetno ne upravlja. I u segmentu današnje rasprave Prijedloga zakona o primaljstvu postoje elementi gore navedenih spoznaja. Zakon o primaljstvu je potreban, ali kao i svaki zakon donesen ovdje u Saboru trebao bi biti svojim sadržajem, imati jasne ciljeve svojih dosega, što će mu omogućiti upotrebljivost i duži vijek trajanja, što ovdje često nije. Moji kolege prethodnici su nešto govorili o važnosti primaljstva, o povijesti tog primaljstva, pa se ja neću osvrtati na to, ali koliko je zapravo primaljstvo kroz povijest zasebne skrbi bilo važno samo jedna. 1877. godine osnovano je primaljsko učilište u bolnici Sestara milosrdnica u Zagrebu. Napredak škole osigurao je mladi kirurg Franju Durst koji je zajedno s ravnateljem učilišta Antunom Lobmajerom izdao knjigu "Primaljstvo-učena knjiga za primalje". Primalja je u Hrvatskoj bila samostalna, dobivala je diplomu, polagala je zakletvu pred sucem i vodila iskaz o porodima. Nekad bilo, izgleda danas se samo spominjalo. U čemu je važnost ovog zakona? Nekoliko osobnih opservacija. Tijelo trudnice tijekom trudnoće prolazi kroz cijeli spektar promjena te sa sobom nosi trudnici veliki broj novih iskustava koje ona sama nije ni očekivala. Osobno još iz svojih dana kada sam radio kao mlad liječnik u ambulanti znam da nema, ovo stavljam pod navodne znake, "bezveznog pitanja" kad je u pitanju trudnoća. I stoga je djelatnost primaljstva važan segment zdravstvene skrbi. Dakle, ovim zakonom trebalo bi osnažiti ulogu primalje, posebno u okviru javnog zdravstva, promocije zdravlja žena i obitelji i smanjenjem mortaliteta i modbiditeta majke i djece. Prijelazno razdoblje potrebno je osmisliti tako da se ne dogodi da jedne godine nema novih školovanih primalja, a također je potrebno usvojiti program doškolovanja i priznavanja kompetencija primalja koje imaju srednjoškolsko obrazovanje s iskustvom i koje sada porađaju žene. Također, treba definirati što će biti s primaljama koje ne žele doškolavanje. Prema Bolonjskoj deklaraciji za školovanje primalja one mogu preuzeti normalne porode i patronažu tako da bi u Hrvatskoj primalje mogle obavljati gotovo 2/3 poroda, što bi pojeftinilo zdravstveni sustav. Cijela filozofija primaljstva počiva na saznanju da je rađanje normalna tjelesna funkcija žene koja zahtjeva poticajnu okolinu iskusnog pratioca koji će uočiti eventualne probleme. Prirodni porod kojeg smo se danas ovdje dotakli poznat je i kao nemedikamentozni porod točno je zapravo ono što i sam naziv govori. Rađanje djeteta bez upotrebe lijekova i opstetičkih intervencija tijekom poroda. Ne treba se zavaravati, ne možemo imati prirodan porod u današnjem društvu u Hrvatskoj ako sami ne poduzmemo korake da se to dogodi. Dana 8. srpnja 2008. godine Europska komisija za primaljstvo sastala se sa predstavnicima Hrvatske udruge primalja. Tada je upozoreno da sa stajališta standarda i direktiva EU u Hrvatskoj primaljstvo zapravo ne postoji, no svakako postoji mogućnosti i načini da se određena pitanja usklade. A sada, samo još mojih par opservacija o samom zakonu. Neke moje kolegice i kolege dale su, ne bih se htio ponavljati, ali da kažem sljedeće. Ovdje u općim odredbama u članku 1. uvedene su podjele primalja. Definicije, kao što vidimo nisu precizirane, a osobno dati ću jedan prijedlog pojma diplomirane primalje jer je ta titula bi bila u skladu sa sadašnjim sustavom bolonjskog procesa. Kao što je kolegica moja prethodnica isto rekla, djelatnost primalja kako je navedena ovdje obuhvaća sve postupke, znanja i vještine primaljske skrbi. To je zaista uočeno, pogotovo ako se referiramo na još jedan drugi strukovni zakon, Zakon o liječništvu, gdje također u tom zakonu u članku 3. taksativno određene djelatnosti liječnika. Opet se neću ponavljati na članak 13. stavak 1. je u nedosljednosti sa člankom 15. stavak 2. po meni jer se govori o pojmu samostalnog rada jer onda bi trebalo zaista definirati tko to ima pravo samostalnog rada i što je to ustvari pojam samostalnog rada. Opet ću se vratiti na ono svoje prethodno, po ovome jedino, a da onda skratimo, mogli bi uvesti termin diplomirana primalja. Uostalom, ako to učinimo, a pogotovo uslijed nedosljednosti koje ovdje vladaju u ovim izričajima, ja ne znam, mislim da ovaj zakon nije u potpunosti usklađen sa člankom 141. Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji kaže u stavku 1. zdravstveni radnici više ili srednje stručne spreme mogu obavljati privatnu praksu iz svoje stručne spreme i to medicinske sestre, viši zubari i zubni tehničari i fizioterapeuti. Ima tu još primjedaba, kolege i kolegice su o nekima od njih govorili. Naime, kao da se ne ponavljam i ja sam, ovaj zakon je potreban. Možda bi bilo bolje da smo danas raspravljali i diskutirali o ovom prijedlogu zakona kao prvom čitanju. Osobno se nadam da ćete uzeti u razmatranje ove primjedbe. Sam zakon ću prihvatiti jer mislim da predstavlja iskorak u zakonskom reguliranju ove problematike ali je prebrz, prebrzo donesen po mojem sudu. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,46 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o primaljstvu je u svojoj suštinskoj, osnovnoj ideji da regulira jednu specifičnu i rekla bih iznimno važnu djelatnost u sustavu zdravstvene zaštite ustvari dobar. Treba priznati da su primalje na neki način izgubile status kakav su nekad imale, treba priznati da se u svom radu susreću s različitim standardima pa i sa izostajanjem vrednovanja njihove kvalitete i učinkovitosti, kao i osobne odgovornosti za sve provedeno, odnosno neprovedeno. Premda smo ovaj zakon radi struke mogli i trebali donijeti puno ranije, nije mi žao što ga donosimo pod pritiskom i na poticaj Europske unije, ali mi je žao što nam postaje praksa da donosimo zakone na brzinu bez dovoljno stručne rasprave što će za posljedicu nužno imati naknadnu izmjenu zakona i mislim da je ovaj zakon tipičan primjer za to što govorim, jer Prijedlog Zakona o primaljstvu je nedorečen sa bezbroj propusta, sa bezbroj dilema i nedoumica kao što su to i moji prethodnici već iznijeli. Mislim da mi nije dovoljna rasprava od 10 minuta da pobrojim sve ono što u ovom zakonu nije dovoljno jasno definirano, a zakon mora biti jasan i mora biti nedvosmisleno definirati kako prava tako i obveze. Jedna od temeljnih stvari koju je ovaj zakon trebao definirati, a propustio je to učiniti jest dužnost primalja, jasna nedvosmislena dužnost primalja. Jer jasno definiranje dužnosti znači ujedno i jasno definiranje odgovornosti, to nam je valjda jasno. U ovom zakonu niti jasna dužnost, niti je jasna odgovornost, a tiče se trudnica, tiče se rodilja, novorođenčadi kao izuzetno osjetljive i iznimno važne skupine u sveukupnoj populaciji. Ako ne razumijete o čemu govorim, pogledajte članak 16. prijedloga, on nabraja: primjena dostupnih znanja, pa slušajte drugu alineju. Primjena metoda rješavanja problema u provođenju primaljstva koje zahtijevaju vještinu analitičkog kritičkog pristupa. Pa ja moram priznati da moj studij medicine i dva doktorata znanosti nisu pomogli da shvatim što ovo konkretno i jasno znači. Pa slijedi dalje nabrajanje, postupanje, čuvanje profesionalne tajne, poštivanje prava pacijenata, poštivanje etičkog kodeksa, poštivanje vjerskih načela itd. itd. i tako bliže. Moram priznati da je meni ovo sve osim jasnog nabrajanja dužnosti, jer ono, mislim da je ovo jako važno, ono što predstavlja, ono što čini, ono što uzrokuje perinatalni mortalitet o kojem kada raspravljamo o ovome ne bismo smjeli zaboraviti, dakle smrtnost dojenčadi u jednoj zemlji, vjerujte mi nema veze ni s čuvanjem ugleda ustanove, niti sa čuvanjem profesionalne tajne da me krivo ne razumijete. Čuvanje ugleda ustanove ili čuvanje profesionalne tajne je izuzetno važno, ali nema veze sa perinatalnim mortalitetom. Ali nešto drugo ima veze s tim, ima dijagnostički i terapijski postupak koji je primalja dužna u praćenju trudnice učiniti, itekako ima veze. Čak štoviše, u preambuli zakona čak stoji da djelatnost primalja obuhvaća brojne dijagnostičke i terapijske postupke. Pazite brojne, a ja vas pitam a koje to. Koje je to dijagnostike i terapijske postupke primalja dužna učiniti i zbog kojih odgovara? Ja vjerujem da svaka savjesna i odgovorna primalja želi znati i u ovom zakonu pročitati koje su njene obveze i koja su njena prava. Kratko i jasno, nedvosmisleno, onako kakav jedan zakon mora biti, ako je dobar. A je li ovaj zakon dobar? Meni nije. Zašto? Jer stavlja dileme po pitanju jedne od najvažnijih stvari koje ovaj zakon mora regulirati, ostavlja dileme i za primalje, ne samo za njih, ostavlja dileme i za liječnike i za sustav i za trudnicu s mogućim kobnim posljedicama. To nije dobro i to držim da je jako veliki nedostatak ovoga zakona. U cijelosti pročitan zakon ponukao me je da se zapitam, kada mi usvajamo ovaj zakon, odnosno kada ovaj zakon stupa na snagu? Hitni postupak. Zbog čega? Što ako ga sada usvojimo, većinu imate dakle to ne bi u principu trebao biti problem, dakle ako usvajanje zakona i neće biti problem, kako ćemo ga kasnije provesti u djelo, kako ćemo ga sprovesti u život. Hoće li se i u ovom slučaju ponoviti dobro nam znan problem provedbe odredbi zakona? Hoćemo li sadašnje stanje dovesti do kaosa, zapitala bih se. Moram priznati da mene gospodine državni tajniče zabrinjava činjenica da ste vi svjesni da u ovom trenutku nemamo niti jednu jedinu primalju sa završenom višom ili visokom stručnom spremom. Svjesni ste i činjenice da danas u Hrvatskoj imamo primalje samo za završenom srednjom školom i da one kao takve ne bi mogle obnašati kompetencije koje obnašaju zadnjih 10, zadnjih 20 godina, ali u isto vrijeme se čini da vas to baš posebno ne zabrinjava. Čini se da ste s postojećim stanjem zadovoljni i čini se, ne, ne čini se nego vi drugu alternativu i rješenje nemate. Spominjali smo stručni studij u rijeci. Da, istina je. To nam je jedini stručni studij primaljstva danas u zemlji, studij koji ima upisnu kvotu od 30 studenata odnosno studentica i koji će tek u 12. mjesecu ove godine upisati. Dakle, imamo generaciju koja završava prvu godinu, koja će tek u 12. mjesecu upisati drugu godinu studija. Dakle još uvijek nemamo, kao što su i prethodno kolege rekle, prvu generaciju visoko obrazovanih primalja o kojima ovaj zakon govori. Ono što želim reći jest da kaos moramo izbjegavati, a ne ga sami stvarati. I to tako da predvidimo vrijeme prijelaznih odredbi odnosno potrebno vrijeme u kojem ćemo se kvalitetno pripremiti za provođenje predloženog zakona. Još jedan kratki osvrt na kompetencije komore. Mislim da, naravno kompetencije Komore primalja, mislim da su one neobično velike i osim izdavanja licenci ulaze i u samu organizaciju pojedinih zdravstvenih ustanova, što nije trenutno slučaj ni sa ingerencijama Liječničke komore nit ingerencijama Komore medicinskih sestara. O nedosljednostima zakona kolege su govorile, ja to neću ponavljati. Konačno, obzirom da će ovaj zakon vrlo vjerojatno bez obzira na naše konstruktivne kritike i prijedloge, u ovakvom obliku ipak biti usvojen, meni ne preostaje nego da se kao i kolegica Borzan tješim da će ionako proteći još vremena i vremena i vremena prije no što uđemo u Europsku uniju pa da ćemo eto se konačno sabrati i profunkcionirati. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa, kolegica očito krivo navodi brojne svoje primjedbe jer očito zakon nije razumjela. Kaže da svaka primalja bi željela u ovom zakonu vidjeti koje su joj obveze i prava. Kolegice, ovaj zakon ne određuje prava i obveze primalja, to vam određuje Zakon o zdravstvenoj zaštiti, a obveze će odrediti akti komore koja je ovdje utemeljena. Dakle, morate razlikovati zakon od zakona. Kaže da ne treba hitni postupak. Treba, jer je usklađivanje sa Europskom unijom i mi smo pregovorima obećali, obvezali na hitni postupak, a ova Vlada svoja obećanja izvršava. Treći netočan, kaže ne piše kada će se početi provoditi. Onda kad prve primalje, čija edukacija je u tijeku, završe. Automatski će imati okvir za svoje poslovanje. Da to nismo donijeli, one bi došle na bespravno područje. I zadnje, zakon će uvesti kaos. Ne, on će riješiti kaos i netočno je da će do Europe proći vremena, vremena, vremena i vremena, proći će samo vremena.
Državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite da u ime predlagača pojasnimo određene nejasnoće koje se evo tijekom rasprave pojavljuju. Jasno je upravo zbog čega smo kao predlagači smatrali da ovakav zakon treba donijeti i taj zakon nije otok u moru, taj zakon je dio rada koji ova Vlada radi već tri godine, odnosno Ministarstvo zdravstva u vezi primalja. Dakle, otkad se počelo raditi po pitanju primalja i određivanja što će se dogoditi u sustavu primaljstva prvo, tada se uključila i rasprava se cijelo vrijeme vodi u suradnji sa jednom od najvećih asocijacija primalja, to je Hrvatska udruga primalja. Ali isto tako treba reći i sa stručnim društvima znači Hrvatskog liječničkog zbora i sa Hrvatskom liječničkom komorom zato što se problematika zadire u područje koje u jednom dijelu je bilo područje koje je do sad isključivo pokrivala specijalistika odnosno ginekolog opstetističar i jedan dio koji je do sada bio na razini dakle primaljstva u Republici Hrvatskoj. Ovaj zakon navodi definiciju primalja asistenta, ali morate znate to je već na snazi u Republici Hrvatskoj. Dakle, Agencija za strukovno obrazovanje i sektor zdravstva u agenciji je već prije šest mjeseci donio odredbu prema kojem se završetkom dakle stručne škole primaljske u Republici Hrvatskoj stječe titula primalja asistenta, a ne primalja. Znači, ovaj zakon to ne definira nego ga on postavlja u situaciju što je to u sustavu. Drugo što treba reći isto tako, da treba konačno jasno razlikovati, primalje nisu medicinske sestre primalje. Primalje nisu liječnici primalje, primalje su primalje. To znači, one imaju svoju vrstu školovanja, svoje kompetencije i svoje odgovornosti. Zakonski prijedlog koji je pred vama je prijedlog na koji način su regulirane sve profesije u zdravstvu koje su do sada regulirane. Prema tome, čak i neke odredbe i neki članci, onaj tko je malo bolje pogledao, a koji možda sada ispadaju nejasni su na identičan način, možda čak i od riječi do riječi kako je to u recimo Zakonu o medicinskim sestrama. I isto tako postoji nekoliko razina. Znači postoji medicinska sestra prvostupnica, postoji bazična medicinska sestra što smo mi do sada zvali srednje medicinska sestra. Općenito govoreći, da ne bi nastao ja smatram to da je bio nesporazum i možda sam se ja krivo izrazio. Europska primalja je ono što je razina primaljske prvostupnice, nema nekoliko razina. Dakle, mi smo u Hrvatskoj govorili srednja stručna sprema, viša stručna sprema, visoka stručna sprema. Toga po novom kurikulumu uopće nema. Prema tome, ono što po novom kurikulumu ima, ima bazična dakle što je nešto bazično? To je ono što je kod nas, mi kažemo primalja asistenti i tu cijenimo tradiciju jer toga nema u Europi. Nema u većini država, nema. Oni jednostavno priznaju samo jednu razinu primaljstva i to je razina primaljstva na nivou primalje prvostupnice. Međutim, mi želimo zadržati takvu jednu stvar jer postoji tradicija i nakon toga dolazi onaj drugi dio, a to je primaljska prvostupnica, znači razina primalje koju Europa kao takvu prizna. Nazivlje ne možemo tu mijenjati jer diplomirana primalja je već davno definiran naziv Zakonom o akademskom nazivlju i stručnom obrazovanju koji je donio ovaj Hrvatski sabor, gdje se kaže diplomirana medicinska sestra, diplomirana primalja je rang završenog specijalističkog diplomskog stručnog studija. Malo samo da podsjetim, to znači nakon prvostupništva, stručnog prvostupništva može biti organiziran u različitim strukama specijalistički diplomski stručni studij i tada se stječe titula diplomirana sa strane stručnog studija. Prema tome, u cijelom ovom procesu, radi se o procesu koji traje preko dvije godine. Ovo je moment ne samo usuglašavanja sa direktivama Europske unije nego je jedan pravi tajming koji je dogovoren zato što se u ovom trenutku došlo do razine i u organizaciji nastave što je proces, nije se to jučer nitko sjetio pa organizirao na brzinu nekakvo školovanje, već je to jedan dugotrajan proces stvaranja kurikuluma, stjecanja akreditacije. I ja otvoreno kažem ovdje jasno i glasno, ni taj program on nije dovršen, on se radi u sklopu sa sveučilištem i on se sukcesivno i dovršava. Al' ono što treba reći isto tako da je sada moment kada treba osnovati komoru, kada komori treba dati ovlasti koje imaju sve komore i ne odgovara istini da su to drugačije ovlasti od komore medicinske stare, jer su i odredbe praktički potpuno jednake kao što su u Zakonu u komorama, a komore su dakle ustanove od javne djelatnosti. Na takav jedan način ovo je trenutak kada treba sada postaviti za daljini razvoj cijelog sustava u okviru cijele strategije koja se sada provodi u Republici Hrvatskoj na području primalje preko tri godine i koja moram reći je pozdravljeno od onih koji upravo na koji se danas pozivate, a to je Hrvatska udruga primalja. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo upravo ste govorili o nečemu što sam htio komentirati. Naime, rekli ste da je intencija da odmah to raspravim, iako nisam mislio odmah, da je intencija u Europskoj uniji ove kako reče moj kolega Šišljagić, EU primalja, dakle to su one koje su završile dodiplomski studij 6 semestara. Međutim, u članku 7. stavak 1. mi i dalje zadržavamo i kažemo ovako. Temeljno obrazovanje primalje asistentice stječu uspješnim završavanjem srednjoškolskog obrazovnog programa. Dakle, intencija Europske unije da one budu prvostupnice, dakle ono što bi mi rekli viša školska sprema, a u našem članku zakona recimo zbog tradicije mi zadržavamo srednjoškolsko obrazovanje primalja. Dakle, tu nekakva ipak jedna je kontradikcija. Smatram da je ovaj zakon vrlo važan, zato sam se javio za riječ, jer znamo dobro da od rada primalja, bilo asistentica, bilo prvostupnica kako se to ovdje da kažem krsti, u mnogome zavisi kvaliteta i trudnoće, i poroda, i da kažem prvih dana života novorođenčeta. Svjesni smo i to da Hrvatska ima svake godine sve manje poroda i zato nam je svaka trudnica, svaka rodilja i svako novorođenče vrlo bitno i u svezi poboljšanja da kažem demografske slike, ali jasno da i smanjimo onaj perinatalni mortalitet koji je u Hrvatskoj još uvijek negdje u razini srednje razvijenih europskih zemalja, a ne na nivou nekih zemalja Europske unije. Dakle, taj mortalitet je nešto veći, nego li u nekim zemljama EU. Tisuću 760 primalja Republike Hrvatske koje su završile srednje obrazovanje i jedna jednini studij upravo ovaj prvostupanjski ili dodiplomski studij u Rijeci koji je otvoren 2007. godine kada je upisano 28 polaznica, da kažem ovako ovaj ili polaznika. Ove godine na taj isti studij, dakle u školskoj godini 2008., 2009. upisano je 19 polaznika. Mišljenja sam da je kako ste rekli sa Ministarstvom obrazovanja itd. trebalo razmišljati o tome, a mi smo već dugo u pregovorima sa Europskom unijom, pa i u ovom segmentu, dakle i u ovom polju u zdravstvu u koje danas razmatramo, neke stvari su se mogle i trebale predvidjeti i ranije. I mislim da je jedini studij koji postoji, a to je ovaj u Rijeci, pa kažu uskoro se otvara, ja ne znam točno u Zagrebu, mislim da se mogao proširiti i na i ima uvjeta da u nekim još gradovima u Republici Hrvatskoj ili još nekim regijama, kao što je Slavonija i Baranja se otvori bilo pri veleučilištu, sveučilištu, nije bitno, ovakav studij. Da bismo upravo dostigli standarde, dakle završavanjem dodiplomskog studija i stjecajem zvanja primalje prvostupnice, da bismo upravo dostigli i što prije standarde Europske unije. Pa pitam se u vezi ovog studija u Rijeci i nekakvih budućih studija dodiplomskih, kakva je njihova zapravo neću reći budućnost. Evo kako to da ovdje u zakonu u članku zakona, samo sekunda, u članku 14. ovoga zakona govori se o tome da te iste završene prvostupnice moraju obvezno pohađati pripravnički staž i polagati stručni ispit. I jeli ova škola u Rijeci sada jedinstvena škola u Rijeci, utemeljena ima li program kakav imaju škole u zemljama Europske unije? Istovremeno prvostupnice iz Europske unije koje bi se zaposlile u Republici Hrvatskoj neće morati imati pripravnički staž, ni položen stručni ispit. Zašto ta naša škola visoka u Rijeci nema isti program da bi se priznalo bez pripravničkog staža i polaganja stručnog ispita, pravo na rad kao primalje. Nadalje, ja sam ovaj prijedlog zakona jučer i prekjučer dostavio, da kažem bazi, primaljama u Brodskoj bolnici, Slavonsko-brodskoj bolnici. Tražio sam od njih da ga pročitaju, prouče i da mi dostave nekakva svoja mišljenja i razmišljanja. Jedno od pitanja je i ovako bilo, kako ministarstvo misli riješiti status primalje koja ima završenu visoku školsku spremu, dakle općeg smjera. To se tada tako zvalo, jel'. Dakle, ona je sestra, viša sestra općeg smjera, ali radi kao primalja. Da li će joj biti priznat ovaj prvosupnička kvalifikacija ili ona mora ići na doškolovavanje? Ima 10 godina primaljskoga staža, a ukupno 20 godina staža kao viša medicinska sestra. Što s njom raditi? Ima ih takvih više. Čak su postavljali pitanje s obzirom na težinu posla primalja i s obzirom na rad od 7 noćnih smjena, kakav je njihov status u smislu radnih prava, beneficiranog staža itd. s obzirom na adrenalin kojega sasvim sigurno doživljavaju u svom radu, odnosno šubove adrenalina, kakav je taj status njihov. Govorili su o tome kako primalje EU, kako je rekao moj kolega Šišljagić, imaju u EU 3 tisuće eura plaću. Hoćemo se mi izjednačiti, ako hoćemo ući u EU, hoćemo li izjednačiti plaće primalja EU, odnosno onih koji će završiti u Rijeci, buduće u Zagrebu negdje u Slavonskom brodu na veleučilištu ne znam ni ja gdje. Ima šanse da se otvori još dodiplomski studij primalja. Koliko mi to uopće imamo srednjih škola o kojima govori članak 7. stavak 1.? Koliko je primaljskih srednjih škola u Republici Hrvatskoj? Gdje su te škole. 1975. godine je u Medicinskoj školi u Slavonskom brodu upisana generacija primalja. 1979. godine ta je generacija završila. Od '79. godine nema kvalificirane primalje koja je završila školu u Slavonskom brodu. Sada one koje su se zaposlile u bolnici pune 30 godina rada, a one koje bi došle raditi u tu istu bolnicu moraju doći iz drugih sredina ako imaju kvalifikaciju srednje stručne spreme primalja. Srednje škole, koliko znam postoje u Zagrebu, Rijeci, Osijeku, Splitu i Varaždinu, to je pet srednjih primaljskih škola. I kažem, postoji kontradikcija u tome što mi ovdje, što nam tvrdite da se hoćemo se približiti standardima EU, da primalja bude prvostupnica, većina primalja i da ih, da se polako to i izmijeni u strukturi, dakle, školovanosti u samom tom primaljskom poslu a u članku 7. kažem, ponovno ponavljam postoji da temeljno obrazovanje je srednja stručna sprema. U članku, stavku 1. U članku 13. se kaže da pravo, odnosno kada se govori o pravu na samostalan rad onda se govori o tome da primalja ima pravo na samostalan rad, a primalja asistentica također ima pravo na samostalan rad uz nadzor asistenta, bilo liječnika ili primalje prvostupnice. Znači li to da ukoliko bude zahtjeva i licenci za odobrenje samostalnog rada primalja da samostalan rad može otvoriti i primalja asistentica prijaviti da kažem i šta će ona u svoju nekakvu ordinaciju unajmiti i liječnika zbog nadzora. Ova primalja prvostupnica to ne mora učiniti, ona može raditi samostalno. I ima niz kažem problema koji proističu iz ovog pomalo, kažem nedorečenog zakona, u svakom slučaju smatram da je namjera dobra i da je pristupanje EU i usvajanje ali baš navrat nanos ili brže bolje, nema potrebe misli da se mogu popraviti i dodaci ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Rajko Ostojić izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, čujte, u Hrvatskoj zdravstvenoj administraciji ništa novo, na svu sreću puno dobrih stvari u hrvatskoj medicini, jedno od njih je ovo sjajno, podvih koji su napravili moji kolege na Rebru, umjetno srce i hrvatska medicina zahvaljujući entuzijazmu naših medicinskih sestara, naših liječnika radi sjajan posao. A hrvatska zdravstvena administracija nastavlja ono što radi zadnjih pet godina čeka i čeka, odgađa i odgađa i onda kao što su rekle i kolegica Jerković i kolega … [[Govornik se ne razumije.]] kada dođemo u slijepu ulicu brzometno i brzopleto dajemo zakone, brzometno i brzopleto dajemo odluke. A kada smo u slijepoj ulici znamo da radi autonomni žičani sustav a on je nevoljni, nevoljni, primordijalni, dobro je dok radimo voljnim žičanim sustavom. 8 zakona, gospodine predsjedniče, kolegice i kolege 6 zakona starih već pet godina oni su nota bene prošli proceduru, prvo i drugo čitanje, demokratsku proceduru, dorađivali, radili itd.. Pet godina nerada, čekanja, odgađanja, i onda dva brza zakona, Zakon o primaljstvu, Zakon o fizioterapijskoj djelatnosti koji su nedorečeni i apsolutno će teško biti implementirani. Znate što je paradoks? Paradoks je što su ti zakoni već bili spremni 2004. da ih se provede kroz proceduru, da prođe i prvo i drugo čitanje, pa da i naše primalje i fizioterapeuti napokon nađu svoje mjesto pod suncem, nađu svoje mjesto u hrvatskom zdravstvenom sustavu, ali ništa od toga, čekalo se, odgađalo, došli smo u slijepu ulicu. Ja moram biti iskren da mi to nije jasno, zašto se čekalo? Ili se nije htjelo ili se nije znalo? Osobno ne znam šta je gore, tragično po meni. Ili se nije htjelo, ili se nije znalo ali situacija je vrlo, vrlo nesimpatična i kao što je kolega Bruno Kurelić rekao i apelirao vrlo rado da se krene u prvo i drugo čitanje. Međutim, došli smo, Europska unija je tu, ona kaže gospodo čekate, mi ćemo vam pomoći. Zakon o primaljstvu bi ja pogledao u širem kontekstu. Govorili smo puno o Andriji Štamparu u javnom zdravstvu ali možemo se ponositi našom ginekologijom, možemo se ponositi našim porodništvom, možemo se podnositi našim primaljstvom o čemu je govorio maloprije i kolega Grubišić. 1983. imate jučer u novinama, za one koji ne znaju, koji ne prate medicinu je profesor Šimunić sa svojim timom napravio MPO, medicinsku potpomognutu oplodnju, tada smo bili peta zemlja u svijetu, peta od 192., nije ih bilo 192. u međuvremenu ih se stvorilo, ali bili smo peti u svijetu, kao Bilić boysi, kao naša nogometna reprezentacija, danas oni a mi '83. Petrova, Zagreb, Hrvatska, peta u svijetu. Par godina prije je primjerice '78 došao prvi CT aparat, kako se u ona govorilo prvi južno od Beća, istočnog Berlina, a pet godina poslije '83. profesor Šimunić radi sjajno djelo MPO, koji se nažalost zadnjih godina ugasio, stišao, nestao, pa eto i tu ćemo vam pomoći, Klub zastupnika SDP-a je uputio Zakon o MPO-u, dajte proučite ga, pokušajte ga shvatiti i pokušajte ga implementirati. Počela je školska godina 152 razreda osnovne škole se svake godine manje upisuje. Upisuje se manje zbog nataliteta, između ostaloga zato što se i MPO ne primjenjuje a natalitet nam pada. O šibenskom rodilištu govorila ja gospođa, moja draga prijateljica Sobol, ali tako je i u Petrovom, radili smo prije par mjeseci onu akciju … [[Govornik se ne razumije.]] centar pomozimo Petrovoj bolnici, naše bolnice, naša rodilišta rade u vrlo vrlo lošim uvjetima. I onda čitam u novinama neki dan jedan dužnosnik je operirao sjajno, spasio je život, i ja mu čestitam, operirao je gospođu, operirao je sjajnu operaciju, zbilja, zbilja vrlo tešku operaciju, operaciju, obzirom da je to pisalo u novinama, zato ću to ponoviti, gospođa je u poznim godinama 78 čini mi se, operirao je tumor od 10 kg, to je u biti sjajno, ja mu čestitam, to je sjajno za tu ženu, tu bolnicu, ali ajmo gledati šire, ajmo gledati širi kontekst, zašto je došlo do razvoja takvog tumora? Zato što nema prevencije. Nema edukacije. Nema prosvjećivanja. Ne radimo svoj posao. Svrha medicine je otkriti tumor od jednog milimetra, jednog centimetra. Ono što sam ja danas napravio. Pet milimetara. To je svrha medicine. Svrha medicine je prosvijetiti, educirati, raditi javnozdravstvene akcije, raditi preventivne preglede i na vrijeme detektirati predkancerozna stanja. Ima tu puno liječnika. A ne dovesti u fazu, u fazu koja govori o lošem zdravstvenom sustavu kolegice i kolege. O sjajnoj operaciji, a lošem sustavu. Inače ja da sam taj dužnosnik ja bih se jasno slikao ako pacijentica dozvoljava da se slikam s njom i to sam radio i prije ali zasigurno se ne bih slikao sa onim tumorom. Jer to mislim da će Hrvatska liječnička komora vjerojatno reagirati jer to izgleda u najmanju ruku neobično i to se ne radi u uređenim državama. Prema tome još jedanput čestitam na sjajnoj operaciji, ali zabrinimo se o zdravstvenom sustavu koji treba raditi više na zdravstvenoj edukaciji i zdravstvenom prosuđivanju. Gospodine državni tajniče Svjetska zdravstvena je prije 6 godina organizirala konferenciju isključivo i samo o primaljstvu. Isključivo i samo o primaljstvu. Prije 6 godina. Zakon je čekao, dočekao je novu administraciju. Nije se primijenio pa vam je gospođa Sobol kao predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova pokušala pomoći 2007. ali i 2006. povodom Majčinog dana i Dana obitelji. Ponovo apelirati, zamoliti, pomoći argumentima: Dajte primijenite taj Zakon o primaljstvu. Napravite to kako rade uređene države ali ni to nije prošlo. No nećemo više o zdravstvenoj administraciji jer to svi znamo kako ide. Čestitam hrvatskoj medicini i našim hrvatskim medicinskim sestrama, primaljama i liječnicima. Ali terminološki ovaj zakon spominje pacijente što je rekla Biljana Borso. Dakle jasno da se ne može govoriti o bolesnicima. Teško je reći o klijentima ali to su pacijentice jer hvala dragom Bogu trudnoća je fiziološko stanje. Dakle to je kažu ljudi drugo stanje, ali to je fiziološko, normalno stanje u kojem većina naših žena radi, radi vjerovali ili ne do tri dana prije poroda. Odu na porod i onda se vrate na posao nakon par mjeseci. Ali dakle normalno fiziološko stanje i to treba cijeniti. To treba u zakonu poštovati. A na osnovu rodne ravnopravnosti promijeniti i ovu terminologiju jer sad je to zbilja neobično. Ljudski resursi. Znate li vi kako danas, kolega Grubišić je govorio o 1975. i nažalost su neke škole za primalje u međuvremenu nestale, ali kako se danas školuju te naše medicinske sestre? Vratimo se na medicinske sestre … [[Govornik se ne razumije.]] a onda možemo i o primaljama jer su zajedno. Pa znate li vi kad one ulaze u bolnice? Sa navršenih 14 godina života, u 15-toj, 16-toj. Svi imate djecu. Pa to su djeca. To su djevojčice. To su djeca koja sa 15 godina gospodine potpredsjedniče ulaze u bolnicu, a sa 16 ulaze u rađaonicu. Moj sin je student medicine i on će, on će ući u rađaonicu tek, kao i ja, na 6. godini medicine sa 24 godine. A te curice, te dečke puštamo unutra sa 16 godina. Puštamo u rađaonice i očekujemo od njih da sa 16 godina to shvate. Očekujemo od njih sa 16 godina da nauče to znanje. Očekujemo od njih sa 16 godina da primijene to. Pa to je nemoguća misija. Zato smo vas molili prije par godina, apelirali: prilagodimo Zakon o primaljstvima. Jer kao što vam je napisala direktiva. Citiram: «U sustav strukovnog obrazovanja ulazi se sa navršenih 14 godina i 2, satnica zdravstvene njege u tijeku 4 godine kako se sad školuje daleko je ispod razine stjecanja mogućnosti samostalnog rada. Zašto? Jer je nedovoljno: a) znanja b) nedovoljno prakse i 3. nedovoljno vještina.» Dakle ne može djevojčica sa 16, 17 godina ulaziti u takav jedan sustav, operacijsku dvoranu. Ok. Ali šta ćemo sa ovim primaljama koje sad postoje? Pa njih ne postoji. One će biti izbrisane jer ih ima 1000, a nema ih nigdje. Zašto? Jer nas ponovo niste slušali. Napravite premošćivajući model «bridgeing model». Napravite tranziciju. Svi u životu trebamo tranziciju iz ovog ili onog perioda. Onih 1000 radi o čemu je govorio kolega Grubišić. Evo već pune 30 godina. One će sa ovim nestati. Ne daj Bože da budu izbrisane. Gdje će one? I vi, i ja, kao i vi sad pustiti u bazu. Onda su oni meni rekli: «Profesore doktore a gdje sam tu ja? Šta da ja radim? Imam 52 godine. 30 godina sam primalja. Mene nema. Hoće mi se desiti izbrisani kao u nama susjednim zemljama?» Neće valjda. Neće valjda. I molim vas, molim vas. Puno kolega je pitalo. Kolegica Jerković je pitala: «Što ste čekali, zašto ste radili?» Pa ja moram biti iskren da je vrlo jednostavno. Zbog čekanja, odgađanja, zbog nerada jer nečinjenje je lagano. Činiti je teško. Nečinjenje je odmaranje, čekanje, odgađanje. A mi smo tu da nešto pomognemo. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa evo štovani zastupnik je izrekao nekoliko netočnih stvari a ja ću abecednim redom dok me ne prekine gospodin potpredsjednik. Administracija na čekanju 5 godina i ništa se ne događa. U ovih 5 godina je kolega doneseno više promjena u zdravstvenom sustavu nego u vašem mandatu i to zbog toga jer imamo viziju, jer imamo reformu ali dinamika reforme u zdravstvu mora biti vrlo oprezna da ne ugrozi socijalno osjetljive, da ne ugrozi kronične bolesnike i tako dalje. Ne treba s reformom žuriti. Sustav nije u takvom stanju da bi trebalo žuriti. Postupno i bez šteta. Klub SDP-a poslao je Zakon o umjetnoj oplodnji. Kakav zakon takav naslov. Naime to nije Zakon o liječenju neplodnosti kao što ste napisali u prijedlogu jer umjetna oplodnja nažalost ne liječi neplodnost. Dakle kakav vam je naslov takav je i zakon pa će tako nadam se i završiti. I na kraju kaže da je, uputili ste pod naslovom liječenje neplodnosti. Umjetna oplodnja nije liječenje neplodnosti. Žena i dalje ostaje neplodna ili muškarac. Ali ako to ne znate uzmite enciklopediju za djecu, osnovna škola, sve piše. Netočno je da tumor od 10 kila znači loše zdravstvo. U American Journal of Radiology imate, prošli tjedan su objavili tumor od 42 kile. A nije im loše zdravstvo.
Replika. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Ostojić u svojoj ste raspravi izrazili nadu ili očekivanje da će Liječnička komora reagirati na činjenicu objave određenih fotografija u tisku. Nažalost ja bih volio da ste vi u pravu i da se to vaše očekivanje ostvari ali sumnjam jer ta ista Liječnička komora nikad do sad u Hrvatskoj nije reagirala na, i onda kada liječnici, dio liječnika suprotno Zakonu o zaštiti prava pacijenata u kamere i mikrofone deklariraju sve povrede i traume naročito nakon teških prometnih udesa ili drugih nesreća unatoč upozorenju i pučkog pravobranitelja upućenog Liječničkoj komori pa i mojoj intervenciji bivšem ministru zdravstva u Hrvatskoj neki dan, prije desetak dana s velikim iznenađenjem mediji su konstatirali da osječka bolnica odbija davati podatke o zdravstvenom stanju unesrećene osobe kao velikom čudu. Prvi put se dakle desilo i to osječka bolnica da se pozivajući na Zakon o zaštiti prava pacijenata javnosti nisu želili dati podaci o zdravstvenom stanju pacijenata za što ih treba pohvaliti. Ali istovremeno kritizirati Liječničku komoru, ali i one liječnike koji i nakon 3 godine donošenja zakona ne poštuju taj zakon i javno medijima daju izvješća o zdravstvenom stanju pacijenata tako daleko da nabrajaju i polomljena rebra, povreda kojih sve unutarnjih organa, trauma i svega ostalog što je pacijent doživio. Mislim da bi Liječnička komora trebala intervenirati i u ovom slučaju kojega ste i vi spomenuli ali i ovo, i na ovu doista nedopustivu praksu. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Rajko Ostojić.
Hvala lijepa gospodine zastupniče Lesar. Dakle, u pravu ste, ali gledajte. Hrvatska liječnička komora je osnovana prije desetak godina nakon dugog niza godina gdje ona nije postojala i to je ono što nama treba. Treba nam tranzicija, treba nam edukacija i dobro je ako je od 16000 liječnika u međuvremenu njih 13, 14 naučilo da ne treba davati izjave. Trebamo učiti još ove dvije, tri tisuće i ja podržavam s jedne strane vaše stanovište. A s druge strane ne da branim, nego mislim da je Hrvatska liječnička komora zadnjih nekoliko godina napravila značajan pomak, značajan pomak upravo to jer nas na Medicinskom fakultetu uče riječ “pacijent“ a uče nas znanju, vještinama. Ne uče nas komunikaciji, na žalost ne uče nas ni zakonima. Zato je mene strah ukidanja staža. Jer na stažu vas treba učiti zakon kao što građevinskog inženjera na stažu treba učiti Zakon o ne znam izdavanju dozvole i lokacijske. Zato je mene strah ukidanja staža, jer na stažu mi moramo naučiti primijeniti svoje vještine i naučiti zakonski okvir u kojem postojimo, a o stažu ću ja govoriti kasnije. Prema tome, ja mislim da je Hrvatska liječnička komora u zadnjih godinu, par dana, kolega Minigo to vrlo, vrlo dobro vodi napravila značajan pomak. Ali gledajte, nezgodno je kad državni dužnosnik ovo radi znate. Prema tome, kolega iz hitne medicinske pomoći dođe mu stotinu kamera on nešto kaže, on mora reći i ja bih rekao. Sa ovim iskustvom ne bih, ali prije deset godina bi. Prema tome, moramo davati primjer našim kolegama i ono što kažu lijepo resno verba, djela ne riječi, kad prvi put jedan državni dužnosnik kaže ja to ne smijem i neću se slikati, onda će to dobiti poruku i svi ostali liječnici. Hvala vam lijepa.
Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o primaljstvu pomalja se već dugi niz godina, ali evo i nakon čitavog niza godina da kažem terminologijom sadržaja, odnosno što bi nužno trebao sadržavati ovaj zakon. On nije zreo da se rodi i mi ovdje dakle kao savjesne primalje to ne smijemo dopustiti jer nam treba jedan dobar, dobar zakon. Ali Vlada očito provocira porođaj ovog zakona i sigurno je zbog svih onih opaski koje su dolazile ovdje i u ime kluba i pojedinačno od strane kluba SDP-a sigurno je da ćemo imati jedno nedonošće koje neće biti sposobno da odgovori ni za život ni za rad i morat ćemo mijenjati ovaj zakon. Da je tomu tako to nužno se vidi i iz ne samo ocjene stanja, nego prije svega ocjene sredstava potrebnih za provedbu ovog zakona. Pa tako vlast kaže da će biti za potrebnu provedbu ovog zakona samo 140000 kuna. Pa molim vas lijepo, a cijela ova prilagodba dakle na čiji će teret pasti. Na teret primalja koje će morati plaćati i upisninu i članarinu s ovih bijednih 3 i pol tisuće kuna, a o poslu gdje se svi slažemo koji je tako važan i prevažan i nitko od nas nije došao na svijet bez njezine asistencije. Ali glorifikacija žene i njezine uloge i pojedinih zanimanja obrnuto je proporcionalna od valorizacije materijalne. I to je sramota. Želite prilagodbu na teret tih žena koje će usput budi rečeno s ovim vašim prijedlogom zakona eoipso samim time postati pomoć asistentice u Europskoj uniji. Uza sva potrebna znanja i iskustva i škole koje su sada završile mi inače valjda pripremamo se za ulazak u Europu tako da naši radnici postaju pomoćna radna snaga, pa čak i onda kada su kvalificirani, pa čak i onda kada su visoko kvalificirani. To je nešto što je nedopustivo, ali po tome eto očito vidimo raspoloženje vlasti prema građanima i pojedinim kategorijama građana. Ako se malo pogledaju pojedine odredbe ovog zakona koji ima svega tridesetak članaka i koji vrvi greškama, nedosljednostima, nomotehničkim pogreškama koje su nedopustive u ovakvom jednom malom zakonu, pa se postavlja pitanje što bi Vlada učinila da je sačinila neki prijedlog zakona od 370 članaka kad evo na ovih nekolicinu, 37 članaka ovoliko grešaka. Jedan te isti pojam se naziva sa tri, četiri riječi i potpuno neadekvatne. Dakle, žena je pacijentica, ali nije samo žena pacijentica. Ona je i bolesnik. U članku 20. kaže da je žena i bolesnik koja ide roditi. Dakle, tako usput s brda s dola ste predložili ovakav zakon koji na neki način i upravo zbog ovakvih predstavlja i povredu ugleda zastupnika. Kakve su ovlasti i dužnosti primalja? To je jedan meta jezik o kojem je govorila ova žena kolegica Romana Jerković. Primjena metoda rješavanja problema u provođenju primaljstva. Ali što ovo znači? To znači da se prebacuje, nije to slučajno. To znači prebacivanje odgovornosti na primalju u slučaju krizne situacije ili odgovornosti bolnice, odnosno pojedinih učesnika, odnosno osoba koje su asistirale porodu. I to se dan danas događa, a sa ovakvim, sa ovakvom stipulacijom to će biti još češće. Vi imate također u svom izričaju, dakle očito Vlada ima problema ne zna još uvijek kakva, zna govoriti lijepo o suzbijanju nasilja i tako ali još nije načisto s nekim pojmovima, dakle seksističkim pojmovima zanimanja, pa je tako u ovom zakonu uvijek liječnik, ne daj Bože liječnica. Na kraju krajeva, mi imamo i medicinskog brata. Zašto ovo zanimanje nije otvoreno i prema muškarcima? Zato se treba potruditi naći adekvatan izraz i za takve slučajeve. U članku 17. govori se da će sadržaj i obrazac primaljske liste koju, naravno popunjava sama primalja donijeti ministar, a kad i u kojem roku? Pa nije ovdje čudno izostao rok jer koji god rok je bilo koji zakon do sada predvidio, ministar ga nikad resorni nije ispoštivao. Pa sada ovdje imamo u nedogled, act kalendar graekas, a primalja će vjerojatno i odgovarati jer nije negdje nešto napisala, a nema gdje to napisati. Sve ono što su njezine dužnosti i što je ona tijekom svog određenog radnog zadatka trebala ispuniti. Onda vidite u članku 21. primalja nije odgovorna, možete misliti, za neprovedeni postupak. Koji je to, molim vas, je li možete zamisliti postupak, neprovedeni postupak? Pa sama riječ govori postupanje, činjenje. Dakle, nešto što je izostalo. Pa kakva je ovo sintagma za neprovedeni postupak. Zato što je rađeno na brzinu, nešto je prepisano, tek toliko da se nešto ima i da možemo lijepo izgledati kako imamo Zakon o primaljstvu. Dakle, evo neka predlagatelj ozbiljno razmisli da ovaj, bez obzira što je i izglasan kao konačni prijedlog zakona, ali ovo ili amandmanom da djeluje, ali u svakom slučaju, ovo je tek bilo podobno za prvo čitanje. Ovo je sigurno vrijeme i da se spomene o ozbiljnoj bijeloj kugi koja je zavladala u Hrvatskoj i ovom zanimanju gdje nema dovoljan broj djece, novorođenčadi, onih koji se imaju tek roditi. I kako i zbog čega je tomu tako? Očito je država tu zakazala i država na neki način djeluje kao najbolja kontracepcija. Mladi nemaju zaposlenja, nemaju krov nad glavom, a i oni koji bi htjeli, država im to onemogućava. Peta zemlja u Europi, sedma u svijetu koja je imala prvo rođeno dijete u epruveti i danas u 21. stoljeću 2008., evo kolega hebrang kaže da neplodnost nije bolest. Ono je bolest po definiciji Svjetske zdravstvene organizacije i svaka takva obitelj ima pravo na liječenje. Ali ona je zamrla. Ne samo nove inovacije da izostaju zbog nedostatnih sredstava, nego više nema ni donora. Onog trenutka kada smo mi ovdje progovorili o tome da i žene mogu i trebaju donirati jajne stanice. Sada više nema ni donacija sperme. Prema tome, to su ozbiljni problemi i vrlo je čudno, nema objašnjenja zašto onaj zakon koji je evo, dok je bio ministar Hebrang u Vladi 2004. uputio ga u zakonsku proceduru koji se bio radio nekoliko godina, to je bio odličan prijedlog, on je nekako nemušto nestao i što je preostalo nama nego kao odgovornoj oporbi, nego sačini takav prijedlog zakona o medicinski potpomognutoj oplodnji za koju duboko vjerujemo, evo da će naići na odjek i da će naići na podršku i onih koji smatraju da to nije bolest. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Mislio sam se ne javljati jer je toliko netočnosti, ali kad me je prozvala, bar da to ispravim. Dakle, nisam ja kolegice rekao, poslušajte zapisnik, da neplodnost nije bolest. Netočnost na žalost nije bolest koju vi iznosite, nego da je zakon koji ste predložili u naslovu rekao zakon o liječenju neplodnosti, a umjetna oplodnja ne liječi neplodnost, a to je zakon o umjetnoj oplodnji. Dakle, pobrkali ste lončiće. Neplodnost jest bolest, ali vaš zakon je isto bolest jer ima krivi naslov. Isto tako kaže da u bolnici imamo medicinskog brata. Nemamo, nego imamo ono što piše u zakonu, imamo pristupnika, pristupnicu, imamo primalju asistenta, asistenticu. Dakle, u 2 spola uvijek rečeno i to je kvalitetno i dobro i u skladu sa zakonom. I na kraju kažete da je država najbolja kontracepcija. Mislim da je to uvreda za državu. Naime, država je od 2004. godine svojim mjerama dovela do toga da je broj živorođenih u Hrvatskoj sa 40 tisuća porastao na 41 tisuću 446, da je broj živorođenih na 1000 stanovnika porastao sa 9,1 na 9,4, dakle država je slaba kontracepcija jer radi sve da bude sve više djece.
Replika, gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović je rekla da je Hrvatska država najbolja kontracepcija. Hrvatska država nije ništa napravila u ovih 5 godina da se poboljša natalitet bez obzira na to što su raznorazne strategije koje su dovele do toga da se pokuša povećati natalitet Hrvatske, još uvijek ima 1,14 djece po familiji i ako nas tako nastavi, izgleda da nam je to tako sudbina, biti će nas za 50 godina puno manje nego sada, a što se tiče zakona o medicinski potpomognutoj oplodnji, u svakom slučaju rado bi vidjeli prijedlog HDZ-a. 2004. ste ga stavili u ladicu, mi ćemo biti sretni ako ga vidimo ove godine, i ako bude napredniji od ovog zakona koji je pred vama, bez obzira na trud zastupnika Hebranga koji to pokušava jednom primjedbom ili jedim vicem promijeniti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Uz ovo što ste rekli kolega, 11 tisuća mladih odlazi svake godine iz Hrvatske. Jedan razred se upiše gotovo u svakoj školi manje. Svake godine se Hrvatska opustoši za jedan mali grad. Prema tome, pitanje je pameti da osim ovih metoda poticaja koje Vlada očito nije spremna, niti zna kako napraviti takve jedne programe, ali u svakom slučaju, prihvatiti ovaj prijedlog zakona koji smo sačinili kao klub SDP-a i ponudili ovdje u Hrvatskom saboru o medicinski potpomognutoj oplodnji. Jer ukoliko nemamo tog zakona poslije možemo ozbiljno se zapitati, a zbog čega ga nemamo. Jesu tu moguće razne zlouporabe. Naše žene i ovog trenutka odlaze u Češku, odlaze u Ukrajinu, odlaze u Sloveniju, a onda će možda ministar Primorac istraživati u dobroj namjeri gensku strukturu Hrvata. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Pa moje kolegice i kolege su uglavnom iznijeli čitav niz primjedbi tako da ne bih onda opterećivao sabornicu sa pojedinačnim primjedbama vezanim uz ovaj zakon, ali moram naglasiti jednu načelnu i jedan prijedlog. Prema tome ovaj zakon koji mi danas imamo u raspravi je izuzetno važan zakon budući da regulira djelatnost primalja, njihovu edukaciju, stručni nadzor nad radom i općenito kontrolu nad skrbi o rodiljama i tek rođenoj djeci. Prema tome radi se o izuzetno važnom zakonu i zato nije dobro što u njemu ima čitav niz bitnih dijelova koji su nedorečeni i nejasni. Gospodin državni tajnik je u usmenim obrazloženjima iznio neka pojašnjenja koja daju odgovore na pitanja koja smo čuli danas ovdje, ali se ja pitam zašto to onda nije u zakonu. Dakle tragično je kako kaže državni tajnik da je tri godine pripreman ovaj zakon i da je kao rezultat trogodišnjeg rada izašao ovakav prijedlog. Ljudi moji, pa to zaista nije moguće. Stoga ja podsjećam još jedanput da nije dobro da je to podcjenjivanje nas saborskih zastupnika da nam se stalno nekvalitetni zakoni pravdaju potrebom prilagođavanja Europskoj uniji i donošenju po hitnom postupku. Prema tome jasno je da ovaj zakon koji danas ovdje imamo je nekvalitetan, a da se ta nekvaliteta opravdava potrebom prilagođavanja Europskoj uniji i donošenjem u hitnoj proceduri. Pa ako već nije moguće, pošto smo izglasali da ide po hitnom postupku, ja apeliram državnog tajnika da uvaži ove primjedbe koje su danas ovdje izrečene i da dobijemo zakon koji će biti puno kvalitetniji nego što je ovaj prijedlog, posebno u prijelaznim odredbama gdje se treba jasno definirati što će biti sa primaljama koje su trenutačno u Hrvatskoj, njih 1800. I ono što je tragično, kao član Hrvatske liječničke komore imam primjedbe na pet stranica od kojih je uvažena samo jedna. Prema tome Hrvatska liječnička komora kao najviša strukovna udruga liječnika poslala je primjedbe na pet stranica, a uvažena je samo jedna. Hvala lijepo.
Hvala. 5-minutna rasprava, klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Pa evo, ajmo krenuti od najbanalnije stvari. Državnog tajnika bi priupitao, a malo prije je bila rasprava, kako se zove onaj najviši stupanj primalje u muškom rodu. Dakle imamo primalju asistenticu, asistenta, imamo primalju prvostupnika, prvostupnice, ali imamo i onu zadnju kategoriju primalja pa bih molio u muškom rodu kakav je to izričaj na hrvatskom. Kada govorimo o površnosti zakona, ja zaista mislim, neću kazati da je on bio površan, ali da postoji puno pogrešaka i to bitnih u ovome prijedlogu zakona, to stoji, nedorečenosti. Kao što smo čuli bilo je vremena četiri godine da se na ovom zakonu itekako poradi. Ne mogu prihvatiti obrazloženje da Europska unija po hitnom, žurnom postupku traži da se donese ovaj zakon. Pa naravno da traži, ali to je tražila io prije četiri ili pet godina. Kada se donosi neki zakon onda je četiri ili pet godina dovoljno, ali ne može se, mislim da se ne može objasniti niti pravdati donošenje jednog po meni ovako ozbiljnog zakona u žurnoj proceduri objedinjenoj u prvom i drugom čitanju posebno stoga što je ova rasprava ukazala da postoje zaista brojne primjedbe. Evo malo prije je kolega zastupnik naveo jedan podatak koji evo želim ponoviti još za ovom govornicom. Hrvatska liječnička komora jel' tako, temeljem ovog prijedloga zakona, konačnog prijedloga zakona je uputila dosta primjedbi na tekst i sadržaj zakona. Dakle na pet stranica i od tih pet stranica jedna primjedba je uvažena. E sada što kazati o toj činjenici? Hrvatska liječnička komora je najviša strukovna liječnička organizacija u zdravstvu i trebali bi uvažavati ako ništa drugo, primjedbe struke. Pa evo i ovdje u ovoj raspravi nismo čuli odgovor što će biti sa 1760 primalja koje dugo godina radi u zdravstvenom sustavu i za koji vas ja uvjeravam da sasvim sigurno imaju kvalitetu razine primaljske skrbi isto kao što imaju u Europskoj uniji na onoj razini primalje prvostupnika. Prema tome HDSSB predlaže da ovaj zakon ide u drugo čitanje, da sve primjedbe, nejasnoće i prijedloge uvrstite u konačni prijedlog zakona, dakle u drugom čitanju, da ne prihvatimo objašnjenje i obrazloženje a moramo ovaj zakon donijeti zato što to traži Europska unija, da se osigura primaljama pod navodnicima „primaljama asistenticama“ za 1760, školovanje na račun državnog proračuna uz još jednu primjedbu, da ovaj zakon stoji četiri godine, da je za tih četiri ili pet godina imalo dovoljno vremena da se organizira nastava i na razini visoke školske spreme, ali i na razini visoke škole i 140 tisuća kuna odvojiti u državnom proračunu samo za osnutak Hrvatske komore primalja mislim da je pomalo neozbiljno. Ja vas molim da osigurate sredstva državnog proračuna da bi primalje koje dugo godina rade u hrvatskom zdravstvu, uspješno obavljaju taj posao, da bi one koje žele mogle se školovati, dajte im vremena u zakonskim odrednicama, školovati se na račun države. Hvala vam lijepo.
Hvala. Završni osvrt. državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite da na kraju kažem nekoliko riječi, jer tijekom današnje rasprave moram priznati primalje koje u Republici Hrvatskoj su prošle jednu burnu povijest od toga da su bile primalje, pa su bile medicinske sestre, pa su bile medicinske sestre primalje i djelatnost nije bila definirana na svoj način. Da su iz današnje rasprave, bar sam ja tako očekivao a vjerujem i one htjele vidjeti hoće li konačno u Republici Hrvatskoj primalja biti profesija na onome dijelu na kojem svi zaslužuju. Rasprava je bila konstruktivna i pokazala je jasno da možda neke odredbe nisu sasvim jasne. Zašto? Zato što se ne rješava cijela problematika jednim zakonom, nego je ona riješena kroz niz zakona koji jedan drugoga dopunjuju pa sam već tako naveo i Zakon o akademskom nazivlju i stručnom obrazovanju, ali i drugi zakoni, pa Zakon o zdravstvenoj zaštiti. I kao takav, ovaj zakonski prijedlog stvara samo onaj dodatni okvir, onaj finalni proizvod, proizvod koji će konačno primaljama u Republici Hrvatskoj dati djelatnost, dati profesiju kako stvar ide. Prema tome, ukoliko ovaj zakonski prijedlog prođe tada primalja nije medicinska sestra ili medicinski brat, ona je primalja. Primalja prvostupnica, prvostupnik, primalja asistentica, asistent i kao takav imaju svoju profesiju, imaju svoju stručnu komoru i imaju određene dakle prava i obveze u sustavu zdravstvene zaštite kao što je to dobra praksa Europske unije. Zakon, opet navodimo, spada i pripada u zakone kojima se Republika Hrvatska sigurno usuglašava sa pravnom stečevinom i zakonodavstvom Europske unije. Ali još više od toga, kao što će biti i sljedeća točka dnevnog reda, spada u zakon koji konačno u Republici Hrvatskoj uređuje određene stvari i postoji potreba za ovakvim načinom njegova donošenja iz razloga što je on samo jedan dio, jedna karika u lancu sustava što se događa recimo u ovoj profesiji na području primalja. Potrebno je jasno i glasno reći i odgovore na određena pitanja koja su konkretno i konstruktivno postavljena tijekom današnje rasprave, radi toga da to ne ostane nejasno. Članak 36. zakona kaže jasno i glasno, ja ću ga citirati: "Primalje koje su stekle višu stručnu spremu, prema ranijim važećim propisima …", to u prijevodu dakle koje su završile stručni studij sestrinstva, koje su završile druge stručne studije iz biomedicine. A to je ono što je danas bilo tu upitno i koje treba poslat na kraju krajeva i poruku u javnost što će se dogoditi sa primaljama koje su deset godina radile u struci sa primaljama koje su završile u tom dijelu visoki stručni studij, jasno kaže a koji su obavljali dakle djelatnost primaljstva u posljednjih deset godina prije stupanja na snagu ovog zakona, mogu i dalje obavljati tu djelatnost pod uvjetima da u roku od dvije godine steknu odobrenje. Zašto su te dvije godine? To je ono što sam rekao i u raspravi, da će one dakle dobiti onaj status prvostupnika. Prema tome, prvo, ne treba biti bojazni da će itko izgubiti profesiju koju je imao do sada, a ovaj zakon je stvorio temelj i on je zato bio potreban da pripremimo da i ona europska primalja odnosno primalja prvostupnica u Republici Hrvatskoj može postati i ona koja je to zaslužila svojim desetgodišnjim radom u struci uz određene kompetencije. Tako da taj članak 36. rješava to pitanje koje je kao konstruktivno tu postavljeno i ja ga pozdravljam, jer puno se šalje van krivih informacija na teren. I ova današnja rasprava će usmjeriti, kao npr. da zakon stoji četiri godine, ne stoji. Zakon je rađen u proteklih šest mjeseci u suradnji s udrugama. On je rađen u određenom tempu, a da ne kažem paušalne ocjene koje kažu zakon je katastrofalan, ali ne kažu koji dio u zakonu je tako katastrofalan ili bilo kako drugačije rečeno. Znači, ono što želim reći u ime predlagatelja, da se u Republici Hrvatskoj definitivno konačno poruči i primaljama koje odgovorno rade svoj posao da će ga u okviru onoga što su do sad obavljali moći i dalje obavljati. Isto tako reći da oni koji nisu možda slučajno upoznati, iako je bilo i medijski popraćeno i upozorene su da one koje su radile u sustavu na poslovima primaljstva kako je do sad bio da nose titulu primalje asistenta, primalje asistentice, da je to već uređeno drugim zakonima i da se postavlja podloga za daljnju edukaciju. Primjedbe koje su dostavljene kako se ovdje navodi, od Hrvatske liječničke komore pa se kaže da nisu prihvaćene. Treba pogledati suštinu primjedbi. Prihvaćene su one koje su bile apsolutno vezane uz primaljstvo, a primjedba koja se recimo ticala i jednu ćemo navesti samo. To je bila primjedba primjerice na odgovornost primalja na koju se ovdje poziva, kada je ona odgovorna ili kada nije odgovorna, što je isto očigledno nepoznavanje ovoga zakonskog prijedloga kad se kaže da će primalja odgovarati ako nije ispunila listić koji nije ministar donio jer nije napisan rok. A jasno i glasno ovdje kaže sljedeće, znači da primalja nije odgovorna i na to je Hrvatska liječnička komora imala prigovor. Tu kažem odgovorno, nije odgovorno za postupke u slučaju kad unatoč primjeni znanja i vještina nije osigurao lijekove ili kad nije mogla znači uspješno provest primateljsku skrb ili ako nije mogla ispuniti taj obrazac. Prema tome, neće ovaj zakon dovest do toga da će se primalje kažnjavati ili da će se odgovornost prebacivat na primalje. Ovaj zakon će jasno i glasno osigurati i prava i obveze primaljama i na taj način zaštititi jednu djelatnost koja je časna u ovome. Moram reći sada, jasno i glasno određene druge tu situacije. Očekivao sam osobno, na to mislim da imam pravo, ne želim ja utjecati kako će itko voditi raspravu i svatko ima prvo sve, ali mislio sam da ćemo dobiti kvalitetnu raspravu o primaljama upravo iz zahvalnosti prema toj struci, koja je svoj posao nakon niza godina u određenom dijelu dobiva prvi puta i samostalno. Jer, prisjetit ćemo se ranijih godina prošlog stoljeća. Babice, ono što je danas prevedeno primalja su porađale po kućama, porađale su u bolnicama. Onda su tokom uvođenja zdravstvene zaštite izgubile taj status. Usklađivanje s Europskom unijom i uređenjem na području Republike Hrvatske, mi smo taj status i vratili. Iz toga razloga, govoriti ovdje da se radi o katastrofalnom zakonu može biti, svatko ima pravo na svoj mišljenje, međutim definitivno je ocjenjeno i od strane kompetentnih institucija iz Europe da je zakon dobar, da zakon osigurava ono što mu je zakonski namjena bila, kao što je to osigurao i medicinskim sestrama, kao što je to osigurao liječnicima i svima ostalima. I da ustvari predlažemo i dalje u ime predlagatelja da se ovaj zakon donese kako bi daljnji tijek poslova i daljnji lanci kako navodim, mogli na vrijeme i kvalitetno riješiti i da probleme primaljstva u Hrvatskoj se riješi na dobar i kvalitetan način. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo povredu Poslovnika, gospođa Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Povrijeđeni su članci Poslovnika od 111. do 115. prvenstveno članak 112. koji govori o odgovornosti Vlade za svoj rad i odluke koje donosi. Gospodine predsjedniče, apsolutno je neprimjereno, ali i nedopustivo da državni tajnik odnosno predstavnik Vlade ili bilo tko tko sjedi ovdje si dozvoli da ocjenjuje kvalitetu rasprave i to ukupne rasprave koja je danas ujutro, cijelo prijepodne vođena o jednom Zakonu o primaljstvu. Ja mislim da je uloga onoga tko predlaže da obrazloži prijedlog zakona, ali između ostalog da na kraju u svojoj završnoj riječi makar odgovori na pitanja koja smo kao zastupnici i zastupnice i danas postavili ovdje. Meni npr. niti na jedno moje pitanje koje sam postavila gospodin državni tajnik nije odgovorio, ali si je dao za pravo da procjenjuje kvalitetu rasprave koja je danas ovdje vođena u tijeku prijepodneva.
Gospođo zastupnice nije povrijeđen Poslovnik u ni jednoj svojoj odredbi, do duše manjkavost po vašem mišljenju, obrazloženja ili odgovora na vaše pitanje od strane predstavnika vlade može se kritizirati, ali to ne znači da je povrijeđen Poslovnik. Poslovnik izričito nije povređen, premda mislim da je dužnost predstavnika vlade dati obrazloženja i dati odgovore na ona pitanja koja su postavljena u ovoj raspravi, međutim strogo gledajući Poslovnik nije povrijeđen. I imamo ispravak netočnog navoda gospodin Mirando Mrsić. A povreda isto Poslovnika? Dobro. Izvolite gospodine.
Poštovani gospodine predsjedniče. Povrijeđen je članak 112., a pozivam se na članak 209. Naime, državni tajnik i predstavnik vlade je tu da brani zakon i da odgovara na naše primjedbe, a ne da ocjenjuje o tome kako mi diskutiramo i to nije prvi put da se to desilo u ovom Visokom domu, te molim da se državni tajnik upozori da on nije tu da ocjenjuje kako mi diskutiramo i što diskutiramo, nego da odgovori na naše diskusije i na naše primjedbe. Nije odgovorio niti na jednu od onoga što smo mi dali i molim da to ubuduće ne radi.
Glava 112. kojeg ste citirali nije povrijeđen, jer u njemu stoji da je Vlada odgovorna Saboru za svoj rad i odluke koje donosi, odgovorne naravno, a predsjednik i članovi vlade zajednički su odgovorni za odluke koje donosi Vlada, a osobito su odgovorni za svoje područje rada. Ovaj član Poslovnika nije povrijeđen ako postoji zahtjeva da se utvrdi odgovornost, ima procedura za to, a to nije članak 112. koji je bio ovdje, citirali. I drugo, zašto ne bi predstavnik vlade izrazio svoje mišljenje o tome kako ocjenjuje i članak 209. u nijednom svom odredbi nije povrijeđen, molim vas, nije povrijeđen nijedan članak Poslovnika. I možemo ići dalje. Ako mislite da je postoji procedura da se to utvrdi. Hvala lijepa. Ja ću vas podsjetiti da je s time smo zaključili ovu raspravu, o ovoj točki dnevnog reda. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o primaljstvu. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 160. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnica Gordana Sobol. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite. … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
U amandmanu na članak 1. Odbora za zakonodavstvo prihvaća se amandman, s time da se u 1. stavku riječi: „primalja primaljskog smjera“ zamijeni riječima: „medicinska sestra primaljskog smjera“ [[Upadica: U tom dijelu prihvaćamo.]]
Prihvaćen je u ovom izričaju državnog tajnika i postaje sastavni dio prijedloga zakona. Zatim 2. amandman na članak 7., 13., 14. i 15.
Prihvaća se.
Prihvaća se i postaje sastavni dio prijedloga. Treći, na članak 25.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Četvrti, na članak 27.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Zatim peti na članak 31.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Šesti, na članak 37.
Prihvaća se.
Hvala lijepo. Sada imamo gospođe zastupnice Gordane Sobol. Amandman 1. na članak 2.
Amandman se ne prihvaća, jer je točno da je imenica „primalja“ ženskog roda. Međutim na poslovima primalja rade radnici oba spola te se naziv primalja ili engleski midwifes jedno odnosi na oba spola. Ista problematika riješena je i prihvaćanjem amandmana Odbora za zakonodavstvo na članak 1. ovog zakona.
Gospođa Sobol, izvolite.
Nisam zadovoljna obrazloženjem, jer nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova Zakona o ravnopravnosti spolova i uredbe Vlade koju je Vlada već donijela u odnosu na nazive recimo zanimanja državnih službenika i službenica i na očekivane promjene u nazivima po nacionalnoj klasifikaciji zanimanja, trebalo je već doći i doći će do promjena. Ako već ovo niste mogli prihvatiti onda ste makar trebali prihvatiti pa recimo predložiti da riječi: „zdravstveni radnici“ da se zamjenjuju riječima: „zdravstveni radnici/radnice“. Jer u jednom dijelu teksta vi prepoznajete i govorite rodno osjetljivim jezikom kada govorite o asistentima, asistenticama. Molim glasovanje.
Molim tko je za ovaj prijedlog amandmana koji inače ne prihvaća Vlada? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 2. iste zastupnice.
Amandman se ne prihvaća, jer se u smislu navedenog članka ovog zakona smatra da se radi o znanju stečenom na stručnom studiju. Utemeljenje na znanstvenim činjenicama je sastavni dio kurikuluma i edukacije što nije predmetom ovog zakona.
Molim gospođu zastupnicu. Izvolite, Gordana Sobol.
Utemeljenje na … činjenicama ja smatram da je izuzetno bitno da stoji u odredbama i ovoga zakona, a vezano oko znanstvenih činjenica ili ne obzirom i samo Ministarstvo zdravstva na žalost pokazalo je i u više navrata pa i kada je zdravstveni odgoj u pitanju i kada smo tražili da se uvede odgoj zasnovan na znanstvenim činjenicama to se odbija pogotovo kada se radi o nečemu što je Ministarstvo zdravstva bilo dužno po nacionalnoj politici za ravnopravnost spolova usvojen u ovom Parlamentu jednoglasno ako se ne varam, dakle konsenzusom ste trebali napraviti, a to je postupnik za skrb tijekom fizioloških porođaja. Tražim glasovanje.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Treći amandman gospođe zastupnice Gordane Sobol na članak 13.
Amandman se ne prihvaća, jer veznik „i“ u duhu gdje se može obavljati samostalno, sasvim dovoljno daje izričaj ovoga stavka.
Gospođa Sobol, izvolite.
Pa gospodine državni tajniče kada dajete ovakvo obrazloženje zašto odbacujete, u biti ja ne znam da li je itko shvatio o čemu se ustvari u amandmanu radi. Naime radi se u članku 13. stavak 3. ja predlažem da se riječi: „i liječnik“ zamijene riječima: „i liječnik/liječnica“ i u biti ovdje se radi o tome tko vrši nadzor nad radom primalje, asistent, odnosno primalja asistentice. Ja predlažem, a u skladu sa time da idemo i ka europskim i svjetskim iskustvima o većoj samostalnosti i povjerenju u rad primalja, dakle da nadzor nad radom primalje asistenta/asistentice može obavljati i samostalna primalja. Dakle nije nužno da u nadzoru uvijek bude i liječnik/liječnica jer je kroz druge članke propisano kada mora biti. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 4, na članak 16.
Amandman se ne prihvaća. Naime, izričaj pacijent odnosi se na korisnika zdravstvenih usluga te se može raditi i o zdravom pacijentu, dok se izričaj bolesnik odnosi na pacijenta kod kojeg je utvrđeno stanje bolesti. Isto tako točno da je trudnica pacijent ženskog roda, međutim kod trudnoće se isti izričaj koristi za majku i dijete, gdje nije nužno da je i dijete ženskog spola. Zadaća primalje je voditi brigu i o skrbi o majci i djetetu. Te smatramo kako je formulacija navedena u duhu zakona dostatna, uvažavajući time činjenicu što je i u amandmanu Odbora za zakonodavstvo rečeno da u članku 1. se dopunjuje da izrazi koji se koriste u ovom zakonu i propisi koji se donose na temelju njega, a koji imaju rodno značenje bez obzira jesu li korišteni u muškom ili ženskom rodu, obuhvaćaju na jednak način muški i ženski rod.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Dakle, mi smo se počeli susretati nakon Nacionalne politike za ravnopravnost spolova, nakon Antidiskriminacijskog zakona i Zakona o ravnopravnosti spolova u jednoj praksi koju vi, izričaj je dakle u muškom rodu, automatski smatraju se neutralnima i da se primjenjuju na ženski i muški rod. Mene samo zanima jedno. Zašto recimo nije palo na pamet pa možda i Odboru za zakonodavstvo da obzirom da se radi o struci u kojoj su u ogromnoj većini žene, da kaže da oni izričaji koji se koriste u ženskom rodu da se automatski odnose na jednak način i na muški rod. Pa barem u ovom dijelu zakona koji se kažem, u većini se radi o ženama koje obavljaju taj posao. Ali ja podsjećam da postoji Nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova, da je već donesen i Zakon o akademskim nazivima koji prepoznaje muško-ženski rod u pisanju akademskih naziva, da uredba Vlade postoji o državnim službenicima i namještenicima gdje točno piše da se u muškom i ženskom rodu pišu zanimanja. I nije mi jasno, da jedino kad mi donosimo zakone da to ne možemo napraviti. Osim toga, kolegice i kolege, podsjećam vas da smo mi i naš Poslovnik izmijenili upravo na način da se sve rodno osjetljive imenice moraju pisati u muško-ženskom rodu. A valjda ne moram podsjećati na ono što smo svi skupa ovdje donijeli. Ja mislim da stvarno nije opterećenje zakonodavcu da uz liječnik još stavi onu crticu kosu i napiše liječnica ili obratno, radnik/radnica. Ja ne znam u čemu bi to trebao biti problem i smatram da to apsolutno ne bi trebalo izazvati nikakvu zbrku. Ja molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 5, na članak 17. gospođe zastupnice …
Mogu samo nešto?
Izvolite.
Ispričavam se, jer ja sad ne znam da li je došlo možda do nekakve zbrke jer ovo što ste vi stavili pod amandman 4, moj amandman 4. je nešto drugo. Ne znam ili sam ja to krivo?
Na koji članak, to je važno.
Dobro, ok, 'ajmo dalje. Riješeno.
Molim? Ok. Na amandman 5. sada, iste zastupnice. Da vidimo. Vlada.
Amandman se ne prihvaća. Znanstvene činjenice čine skup točno definiranih i određenih podataka da bi se možda bolje moglo primijeniti izričaj znanstvenih spoznaja. Međutim, studij primaljstva temelji se na znanstvenim spoznajama, što je dijelom propisa o obrazovanju te nije nužno navođenje znanstvenih spoznaja u ovom zakonskom prijedlogu.
Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Ja moram još jedanput reći, iz iskustva koje imamo sa Ministarstvom zdravstva, njihovim odnosom prema obrazovanju, odgoju utemeljen na znanstvenim činjenicama, ja mislim da je ovo potrebno. Pogotovo, još jedanput podsjećam, namjerno podsjećam da još uvijek niste izradili Postupnik ili Pravilnik za skrb tijekom fizioloških porođaja te molim da glasamo o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 6. na članak 18.
Amandman se ne prihvaća, jer se u duhu navedenog … [[Govornik se ne razumije.]] i smatra da se odnosi na bolesnika, bolesnicu kada se provode postupci po uputi liječnika, što je vidljivo i već iz sljedećeg podstavka gdje kaže: "kada promijeni način i sadržaj od liječnika ordinirane terapije".
Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Kod ovog amandmana ću samo kazati još nešto koje u biti se odnosilo i kod amandmana 4. Naime, mi još uvijek čini mi se i to se očito neće promijeniti, ženu koju dolazi u naša rodilišta smatramo prvenstveno bolesnicom. A vi ste i sami, ako se ne varam, kad ste predlagali ovaj prijedlog zakona rekli, mislim da ću točno kazat, da je preko 70% slučajeva jesu normalni fiziološki porođaji, dakle bez bilo kakvih komplikacija. I od početka, od ulaska pacijentice u bolnicu smatrat je bolesnicom, mislim da nije u redu i da mi u našim glavama očito još uvijek živimo tko zna gdje. Prema tome žena, zdrava žena koja rađa zdravo dijete nije bolesnica. Porođaj je u takvim slučajevima fiziološki proces i ja smatram da se ne može smatrati bolešću. Obzirom da bi možda bilo previše očekivati da biste možda prihvatili naziv klijentica, ja sam predložila da to bude pacijentica, ali evo. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 7. na članak 19.
Amandman se ne prihvaća iz istog razloga kako je to navedeno i u prethodnom amandmanu, jer se u obadva ova članka i ne odnosi na pacijentice, već se odnosi na onaj dio trudnica, znači na onih do recimo 30% kod kojih je nastupila bolest i koje se smatraju bolesnicama.
Hvala. Gospođa Sobol. Izvolite.
Mislim da ne mogu prihvatiti to obrazloženje, jer onda me zanima u kojim ste drugim dijelovima zakona upotrijebili umjesto bolesnice riječ pacijentica. Mislim da niste. Ali, tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 8. na članak 20.
Amandman se ne prihvaća jer je formulacija u članku 20. sasvim dovoljno određuje na koji način se rješava ukoliko pacijentica koja ima pravo po Zakonu o zaštiti prava pacijenata odbije postupak.
Gospođa Sobol. Izvolite.
Nažalost, po mom mišljenju smatram da se na dovoljno jasan način to ne vidi iz predloženog i ja sam predložila da u slučaju kada pacijentica u skladu sa Zakonom o zaštiti prava pacijenata svjesno odbija ordinirani postupak ili primjenu ordinirane terapije, da je primalja obvezna odmah izvijestiti ovlaštenog ili ovlaštene liječnika ili liječnicu ili samostalnu primalju. Ovdje sam posebno htjela naglasiti da ovdje treba prepoznati da je odbijanje pojedinog postupka ili terapije zakonsko pravo svake pacijentice i smatram da na to treba gledati u prvom redu afirmativno, a ne na način na koji to čini Ministarstvo zdravstva. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 9. na članak 21.
Amandman se ne prihvaća iz već izrečenog mišljenja kao u prethodnom amandmanu. U prijedlogu zakona se točno i jasno definira da primalja nije odgovorna ukoliko pacijentica koristi pravo sukladno zaštiti o pravi pacijenata.
Hvala. Gospođa Sobol. Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman deseti na članak 27.
Amandman se ne prihvaća, jer se u članku o kojem se radi određuje uloga komore, a ne uloga primalje. Uloga primalje definirana je drugim člancima ovog zakona.
Gospođo Sobol izvolite.
Već sam mislila da … [[Govornik se ne razumije.]] Gledajte ono što sam željela postići i amandmanom 10, a i sljedećim amandmanom da se ponovno ne javljam na obrazloženje to je da se i kroz ovaj dio koji se odnosi i na komoru, naglasi ono što mi se čini da mi u Hrvatskoj apsolutno malo naglašavamo, ja bih čak rekla dovoljno ne poštujemo, pa se to nedovoljno ili apsolutno nikako ne vidi iz prijedloga zakona o djelatnosti primalja, a to je da apsolutno nije prepoznata uloga primalje u zaštiti reproduktivnog zdravlja žena i novorođenčadi. Dakle, nešto što je uobičajeno, što je praksa, što je u skladu i sa europskom asocijacijom koja skrbi o primaljama. Meni je žao što na ovaj način se ubiti nešto što smatram da je itekako za dobrobit i žena i njihove novorođene djece ne želi prihvatiti. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I amandman 11. na članak 27. isto stavak 1. jel'. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća iz istih razloga kao prethodni amandman, jer se ovim člankom ovoga zakona određuje uloga komore, a definicija i uloga primalje se definiraju drugim člancima ovog zakona.
Hvala. Glasujemo. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o primaljstvu. Molim tko je za Konačni prijedlog Zakona o primaljstvu, molimo dignimo ruke? Hvala. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Rezultat? Ovaj je zakon prihvaćen sa 78 glasova za i 30 suzdržanih, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dame i gospodo zastupnici prelazimo na: - Konačni prijedlog zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 162; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Mario Habek i zastupnik Bruno Kurelić. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Gospodin Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi još jedan zakonski prijedlog kojima se po prvi puta uređuje određena djelatnost, ovaj puta se radi o fizioterapijskoj djelatnosti. U fizikalnoj medicini postoji određena grana koja se bavi dakle fizikalnom terapijom, odnosno fizioterapijom, a koja grada u ovoj Republici Hrvatskoj provodi je srednja i visoka stručna sprema, dakle, po prvi puta dakle, uvedeno prvostupnici i bazična struka, a koja struka je bilo apsolutno potrebe za usuglašavanjem i postavljanjem kao jedinstvene definicije struke i djelatnosti iz razloga što se ta djelatnost obavlja u zdravstvenom sustavu, ali i izvan zdravstvenog sustava bez posebno propisanih standarda, što je ta djelatno dobila proširenje iz javnozdravstvenog sustava u sustav privatnog sektora i što u cijelom sustavu kao takvom radi otprilike negdje oko 3,5 tisuće djelatnika, različitih, dakle, dva stupnja obrazovanja a koji i na čiji prijedlog se krenulo u rješavanje zakonom ovu djelatnost bi trebalo riješiti i sustav standarda, primjene određenih novih tehnologija, sustav dugogodišnjeg medicinskog usavršavanja, tečajeva trajne medicinske edukacije u području fizioterapije. U ovom zakonskom prijedlogu kao što je to bilo i u prethodnom, predlaže se dakle, uređenje fizioterapijske djelatnosti, na način da se određuje tko može obavljati ovakvu fizioterapijsku djelatnost na način da se odredi tko će odrediti standard obrazovanja, dodatno usavršavanje te da se uvodi i komora fizioterapijske djelatnosti. Kao što smo to u raspravi oko objedinjene rasprave o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i naveli, zdravstvene djelatnosti u Hrvatskoj, one veće u principu su zakonske riješene. Tako je riješeno liječništvo, tako je riješeno sestrinstvo, tako je evo danas prijedlog pred vama bio Zakona o primaljstvu, tako su riješeni farmaceuti. I onda se postavlja pitanje da li sve djelatnosti koje se odvijaju u okviru zdravstva i koje potpadaju pod zdravstvene djelatnosti rješavati svaku za sebe ili postaviti određene uvjete prema kojima bi se odredilo koje djelatnosti bi trebalo riješiti neupitno kao samostalne djelatnosti, odnosno u okviru određenih samostalnosti a koje djelatnosti bi trebalo riješiti jednim, nazovimo to tako općim odredbama. S obzirom na to da neovisnost od državne uprave, znači pravu neovisnost u stručnom smislu, kakvu doživljava liječništvo svojim strukom kroz hrvatsko liječničku komoru, kako doživljava sestrinsko kroz sestrinsku komoru, smatra se da dajući javne ovlaste komorama na temelju određenih zakona možemo uvoditi standarde, možemo kvalitetno pratiti i to se vidi u radu ovih do sada osnovanih pet komora i koje moraju imati tu svoju apsolutnu dakle, neovisnost. Zato smo rekli da neovisnost koja se veže uz financijski uvijek sustav komore svoju neovisnost mogu stvoriti samo ukoliko su financijski neovisni od državnog proračuna, ukoliko su financijski nepotpadaju ni pod kakvu kontrolu nazovimo to tako države, kao što to navodim opet u svim komorama. Po istom takvom uzusu odlučeno je a ekonomski pokazatelji su pokazali koji bi bio recimo minimalni broj članova neke komore da u okviru hrvatske svakodnevnice ta komora može imati svoju financijsku neovisnost čime ta komora ima apsolutno i svoju neovisnost u stručnom smjeru i nikakvog upliva osim onoga što je obveza države kada se prenose javne ovlasti, a to je nadzor nad provođenjem javnih ovlasti. Taj broj se kreće negdje između dvije i pol i tri tisuće članova profesije o kojoj se govori koje daje još jedan dodatni dakle na temelju ovog što se vidi, dodatni motiv da se fizioterapijska djelatnost u Republici Hrvatskoj riješi na jedan poseban način. U tijeku donošenje jednog ovakvog, odnosno prijedloga koji je donesen ovdje pred vas za raspravu, rađene su brojne konzultacije i stječe se dojam da je fizioterapijska javnost izrazito spremna dočekati jedan ovakav prijedlog. Iz kojeg razloga? Iz razloga što će se po prvi puta kada se propišu standardi fizioterapijske djelatnosti, kada se propišu i odgovornosti ali sa odgovornosti se potpisuju i kompetencije tada će se u tom dijelu moći stvoriti kvaliteta i dići dignitet struke kao takav. Kao što smo u raspravi po prethodnoj točki dnevnog reda, neke stvari su se pokazale, treba možda sada u uvodnoj riječi apsolutno reći još nešto dodatno. Zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti nije zakon koji je opet isto tako otok u moru kao što sam prošli put rekao što znači on isto tako potpada pod odredbe određenih drugih zakona u određenim segmentima ili je riješeno primjerice određenim drugim zakonima pa bi sada mogao navesti samo recimo jedan za početak. Da ne treba biti bojazni kao što su iskazana bojaznost sa strane Hrvatske liječničke komore da fizioterapeuti dobivaju nekakvu apsolutnu neovisnost u fizikalnoj terapiji i da recimo specijalisti liječnici koji propisuju fizikalnu terapiju nemaju upliva na to odnosno da se nešto za što je bilo potrebno edukacije od minimum 10 godina, govorim o visokoj edukaciji bez osnovnoškolskog educiranja, da se sad prenosi u niži sloj. Ne. Zakon o zdravstvenoj zaštiti u svojim odredbama i kaže da se fizikalna terapija, da fizioterapeut radi po uputama, pod nadzorom i on kao takav definira i zato to u ovom zakonu nije bilo potrebno. Jer ponavljati odredbe mogu se ako se želi posebno nešto poentirati ali smatrali smo nepotrebnim ići sada ponavljati odredbe i stvarati umjetno zakon sa većim, da bi zakon imao veći broj članaka kada je to već riješeno Zakonom o zdravstvenoj zaštiti. Isto tako Zakon o akademskom nazivlju i Zakon o akademskom nazivlju i stručnom obrazovanju koji je isto tako donesen ovdje u Saboru riješio je pitanje dakle nazivlja u dijelu, da li se radi o fizioterapiji, fizioterapeutskoj skrbi i tako dalje. Znači prvostupnika, prvostupnice i to. Taj dio je riješen. Ono što možda ostaje stvarno upitno je sljedeće i treba jasno u uvodu reći i to navesti jer je možda predmetom najveće, najveće diskusije, najveće rasprave iz razloga što možda nije shvaćena namjera i moja je dužnost ovdje reći što je namjera predlagača ovog zakona Vlade Republike Hrvatske? Uređenje područja fizioterapeutske djelatnosti. Zašto to tako kažem? Jer u Republici Hrvatskoj imali smo praksu da neuređene djelatnosti u nekim drugim segmentima kao takve nemaju jasno propisane tko provodi određenu djelatnost niti na koji način? Takva je bila i fizioterapijska djelatnost. Pa ste dobili situaciju da jedna druga djelatnost o kojoj se nadamo da ćemo odnosno znamo da ćemo, ali nadamo se da ćemo i u skorom roku pred ovaj Visoki dom donijeti novi jedan prijedlog. To je recimo djelatnost radne terapije kao jedne od posebnih djelatnosti koja postoji u svim zemljama u Europi postoji dobra praksa. Tada ćemo tu djelatnost radne terapije propisati onda će se znati u djelatnosti radne terapije što je to ustvari radna terapija po pravoj definiciji a ne kako je ona danas shvaćena. Zato smo imali u sustavu primjera da netko sa titulom radnog terapeuta provodi fizikalnu terapiju. I to je bilo, treba otvoreno reći da li je to ispravno, nije ispravno. O tome se može i o tome će rasprave biti i bilo je. I bilo je u razgovorima rasprava. Ali da li je to se moglo spriječiti? Nije se moglo spriječiti jer nije bilo propisa? Da li je to potrebno spriječiti? I o tome treba vidjeti. Ali iz tog jednog razloga smatramo da jednim ovakvim prijedlogom kao što smo naveli i u prošlom prijedlogu uređujemo stanje na određenom području. To stanje postavljamo na prave noge, definiramo širi okvir onih koji to mogu provoditi ne ulazeći u tu drugu struku ili bilo koju treću struku nego davajući samo tko će to provoditi? A u daljnjim postupcima može se slobodno reći kada će se i Zakonom o zdravstvenim djelatnostima u okviru radne terapije govoriti o toj profesiji tada se može definirati i reći definitivno što je radna terapija jer to svakako nije fizikalna terapija. To svakako nije fizioterapija i radna terapija nije fizioterapeutska djelatnost. A da li radni terapeuti imaju kompetencije to provoditi? Po trenutnom sustavu školovanja možda možemo reći imaju ili nemaju i možemo polemizirati ali ne možemo direktno zatvoriti oči pred time da je oni provode i da je to prihvatljivo i da je kao takvu provode i samim time zakon koji ne kaže tko su sve fizioterapeuti već zakon koji kaže kako bi u Republici Hrvatskoj trebala izgledati fizioterapijska djelatnost u ovom svom prijedlogu ima možda i tu s jedne strane osporavanu, s druge strane i ne previše a to je da oni koji djeluju u provođenju fizioterapijske skrbi, oni koji provode fizikalnu terapiju su jasno definirani 4 kategorije i to bi trebao biti osnov koji će dati pravac kuda će se dalje fizikalna terapija razvijati. Sve druge odrednice ovog zakona dovoljno su u više manjem dijelu slične odrednicama svih zakona u profesijama u zdravstvu, znači liječništvu, stomatološkoj djelatnosti, farmaceutskoj i tako dalje kao i prava i kompetencije koje su u određenim okvirima stavljeni za koje isto tako smatramo da nisu predmetom jednog ovakvog zakona jer ovakav zakon treba samo ustrojiti djelatnost, odrediti kompetencije i postaviti stvar na noge a akti koje donosi opet dakle jedna ustanova sa javnim ovlastima, jedna udruga s javnim ovlastima kako god hoćemo nazvati su akti koji trebaju propisati sve ono dalje jasno uz nazor i suradnju Ministarstva zdravstva ali uz sustav rada fizioterapeutske djelatnosti. Smatram da je prijedlog koji se nalazi pred vama dobar, da će ta, sigurno da će donijeti do poboljšanja u sustavu fizioterapeutske djelatnosti u Republici Hrvatskoj a isto tako mogu slobodno najaviti da je, ovi prijedlozi koji su evo ovih dana se nalaze pred vama jedan početak onoga što se zove stvarno rješavanje stanja i postavljanja situacije u reguliranost čime možemo reći da ukoliko se ovaj zakonski prijedlog prihvati i fizioterapija u Hrvatskoj odnosno fizioterapeutska djelatnost postaje regulirana profesija. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, za zdravstvo i socijalnu skrb. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Fizioterapeuti su profesionalna grupacija u zdravstvu u Republici Hrvatskoj koja neposredno pruža fizikalnu terapiju pacijentu. A fizikalna terapija, fizioterapeutska skrb sačinjava brojne dijagnostičke, terapeutske postupke i naravno neprekidno praćenje, vođenje evidencije i naravno o tome pravodobno izvješćivanje liječnika na svim razinama zdravstvene zaštite. Pa koje su to razine? Dakle recimo u bolničkom dijelu, dakle u ortopediji konkretno gdje se događaju najznačajniji operativni zahvati nezamislivo je. I na svim mjestima gdje je ugrožena pokretljivost i funkcija da tako kažem. Pa tako nema područja gdje nema a posebno značajno mjesto u tom dijelu je sigurno neurologija gdje danas u vrijeme brojnih cerebrovaskularnih oboljenja i gubitka funkcije je nezamisliv rad bez djelatnosti fizioterapeuta. I kardiokirurgija, pa i pedijatrija gotovo u svakom području da je izuzetno potrebita ova djelatnost. Ali, posebno je potrebito spomenuti isto tako u području kućne njege. Tu je angažirano oko 400 fizioterapeuta koji su neizmjerno značajni u tom području i glede kvalitete, ali i kvalitete življenja tih osoba kojima je potrebita takva fizioterapeutska skrb. Pa spomenimo tu naravno u zemlji koja evo obiluje sa tako brojnim termalnim lječilištima itd. da isto tako fizioterapeuti nalaze svoje posebno mjesto i budući je turizam strateška grana vjerujem i u budućnosti će nalaziti još i više. Dakle, zasigurno se radi o jednoj uistinu važnoj profesiji, ali i koja broji recimo i taj podatak sa danom 31. prosinca 2007. 3457 fizioterapeuta, od toga 2100 visoke stručne spreme, 1357 srednje stručne spreme. Pa i sama evo pojam fizikalna terapija u svakom od nas ili u široj javnosti odmah asocira da gotovo svatko zna i za tens i za magnet i za laser itd. I naravno i ono što naša javnost ima krasan jedan izraz za zlatne ruke tih ljudi koji naravno provode tu djelatnost. To je vrlo važno, ali ima jedan evo problem u svemu tome da ta djelatnost nije zakonski regulirana osim u dijelu jednome u okviru Zakona o zdravstvenoj zaštiti gdje je regulirana privatna praksa. Sad eto pred sobom imamo, dolazi nam zakon koji će uistinu to regulirati i pomoći riješiti taj problem i klub Hrvatske demokratske zajednice će ga naravno podržati. A podržat će ga iz slijedećih razloga. Prvo, naravno zato što će zakonski, ovim zakonskim se prijedlogom regulira, uređuje sadržaj, način djelovanja fizioterapeuta kao zdravstvenih radnika čija je djelatnost sastavni dio zdravstvene djelatnosti od interesa za Republiku Hrvatsku. Drugo. Zato što evo fizioterapeuti uz medicinske sestre recimo i to su jedni od najmobilnijih zdravstvenih profesija i vrlo traženi u okviru Europe će biti na neki način omogućena im konkurentnost, kvalitetna konkurentnost na tom tržištu Europske unije. Dakle, će biti regulirani kao profesija i bit će automatizmom priznati u svim državama Europske unije. Ali moramo reći sukladno onoj Direktivi 2005/36 i iz Europske unije. Ali bez položenog stručnog ispita i pripravničkog staža. To moramo na ovom mjestu spomenuti. Treće, zakonsko rješenje je komplementarno definicijom fizikalne terapije kao osnovnog i bitnog sadržaja djelatnosti fizioterapeuta kako je određuje Svjetska zdravstvena organizacija navodeći da je fizikalna terapija integralni dio cjelokupne zdravstvene zaštite i obuhvaća promociju zdravlja, prevenciju bolesti i provođenje postupaka fizikalne terapije. Četvrto posebno važno želim tu reći to je zakonskim se prijedlogom uređuju se uvjeti za obavljanje djelatnosti. Uvjeti, evo dosta smo kod prethodnih točaka smo dosta oko toga se i sporili. Ali ovim dijelom u svakom slučaju to reguliraju članci 7, 8 i 9, pa dozvolite da ih i pročitam na neki način. Članak 7. koji kaže: “Temeljno obrazovanje fizioterapeuti stječu završavanjem studija fizioterapije kojim se osigurava visoka razina obrazovanja sukladno propisima iz područja visokog obrazovanja.“ Članak 8. “Završavanjem studija iz članka 7. ovog Zakona stječe se pravo na naziv prvostupnik fizioterapeut“. I članak 9. “Nadzor nad radom fizioterapeuta pripravnika može provoditi samo fizioterapeut koji ima odobrenje za samostalan rad.“ Mislim da je to bilo potrebito reći, a dalje peti momenat koji naravno nam daje za pravo da podržimo ovaj zakon govori da nadzor nad radom fizioterapeuta pripravnika bi mogao provoditi fizioterapeut koji ima pravovaljano odobrenje za samostalni rad, licencu. To znamo uglavnom svi. Šesto. Pravo na upis u registar fizioterapeuta ostvario bi fizioterapeut koji je nakon stečenog temeljnog obrazovanja za fizioterapeute i nakon obavljenog pripravničkog staža položio stručni ispit. I pravo sedmo ono što smo rekli ranije, pravo na samostalan rad imao bi fizioterapeut kojemu je izdano odobrenje za samostalni rad, tj. znamo licenca. Jel tako? Osmo je važan momenat svakako koji treba spomenuti ovdje, je da se prijedlogom ovog zakona uređuje i stručni nadzor nad radom fizioterapeuta. Način i uvjete provedbe navedenog nadzora propisala bi Hrvatska komora fizioterapeuta, pa dozvolite nekoliko riječi o Komori fizioterapeuta. Uglavnom znamo svi koja je njezina djelatnost, ali budući je ovo nova komora, moram da reknem, da kažem nekoliko riječi. Hrvatska komora fizioterapeuta je samostalna i neovisna strukovna organizacija sa svojstvom pravne osobe i javnim ovlastima koja zastupa interese fizioterapeuta, fizioterapeutskih tehničara, radnih terapeuta i masera kupeljara. U članku 25. se govori koje ovlasti ima komora. Vodi registar članova, izdaje, obnavlja ali i oduzima odobrenje za samostalni rad, obavlja stručni nadzor, donosi kodeks fizioterapeutske etike, deontologije. Osnivač komore je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi koje ujedno i provodi nadzor nad zakonitošću rada komore. I deveto što uvijek svagdje se postavlja koje je vrlo važno kontrola kvalitete. Kontrolu kvalitete je vrlo važna i bitna i često puta je u ovom Visokom domu spominjana. Za provođenje fizioterapeutske djelatnosti provodi za to posebno educirani fizioterapeut odabran od strane poslodavca i Ministarstva zdravstva. Naravno da ovome podliježu i privatne ordinacije fizioterapije što do sada nije bilo. To je isto bitno za spomenuti i očigledno iz ovih svih 9 točaka koje sam ja ovako naveo da će to zasigurno unaprijediti ovo prevažno područje i da ga treba podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Nekako u zadnje vrijeme sve ponosniji predlagatelji zakona u javnosti zaokružujući svoje napore u kreiranju novih zakona objašnjavaju svoj trud otprilike slijedećim riječima. “Naše ministarstvo vozilo je u petoj brzini i ispunilo zadatak.“ Poštovani, vožnja, pogotovo vožnja u petoj brzini nije najsretnija usporedba za mjerenje efikasnosti ovakvog posla, jedino ako cilj nije provozati u petoj brzini i korisnike naših usluga. Mogu razumjeti objedinjavanje u raspravi šest zdravstvenih zakona prošlog petka, jer oni su svojim izmjenama donijeli kozmetske promjene u odnosu na dosadašnje zakonske okvire potrebne u konačnici da zadovoljimo slobodno kretanje ljudi i usluga koji u našem kretanju europskim tržištem rada željno nakon ulaska u ujedinjenu Europu svi mi očekujemo. Ali ovdje pred sobom imamo danas Prijedlog zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti. Iščitavajući ovaj prijedlog stječe se dojam da se ovaj zakon želi, da tako kažem uvaliti zaobilaznim putem, brzo i bez odgađanja, a sve pod parolom moramo se prilagoditi Europskoj uniji i njezinim okvirima. No, dali je to baš tako u ovom slučaju? Ovo zanimanje nije izrijekom spominjano u Direktivi EU 36/05 kao u slučaju Zakona o primaljama koji je također novi zakonski prijedlog kojeg smo imali prethodno na čitanju i na usvajanju. Najblaže rečeno, zašto smo ovaj zakon smiksali radi već uhodane 5. brzine, odnosno zašto ga trebamo donijeti po hitnom postupku? To je moje pitanje predlagatelju. Pitam sve nas, otvara li to mogućnost da u skoro vrijeme se ukaže potrebama za izmjenama i dopunama ovog zakona? Pustimo se natjecanja u brzini radi samog natjecanja. Ovdje je daleko važnije sa čime ćemo stići na cilj, nego da samo prvi stignemo na cilj, uostalom tamo, dragi kolege i kolegice više i ne možemo, bar prvi. Argumentaciju za ova razmišljanja obrazložiti ću kasnije, sada nekoliko riječi o ovoj djelatnosti. Životno iskustvo često svjedoči o sporom i teškom povratku organizma putem rehabilitacije u normalne životne aktivnosti ako smo dulje vremena zbog neke teže bolesti ili povrede bili prisiljeni ležati u krevetu. Vrlo je čest slučaj kod starijih ljudi koji se nađu u takvoj situaciji da za njih povratka više zapravo i nema. I zbog toga fizioterapijska djelatnost ima veliko značenje u ukupnoj zdravstvenoj skrbi. Ono je prije svega dinamički proces koji uključuju procjenu, temeljem toga pruža intervenciju i vrednuje učinjeno. Uzimajući u obzir ovo što sam rekao, operativni nosilac djelatnosti, ponavljam operativni temeljem dosadašnje praske bio je fizioterapeut koji je obavljao proces fizikalne terapije. Fizikalna terapija pruža usluge ljudima u cilju razvijanja, održavanja i obnavljanja maksimalne funkcionalne pokretljivosti i funkcionalne sposobnosti u svim životnim dobima. Povijest medicine spominje fizikalnu terapiju kao najstariju terapijsku mjeru. Vrijednosti helioterapije, liječenja sunčevom energijom izravno i neizravno poznato je otprilike koliko i seže povijest ljudskog roda. No ove dvije terapije puni zamah doživljava u novije vrijeme zahvaljujući prvenstveno mnogim znanstvenim otkrićima, posebice iz područja fizike i njihovoj upotrebljivosti u području fizikalne terapije. Vjerujem da vam je ovih par napomeno dalo uvid u važnost sadržaja ove djelatnosti. Tim više zakonsko normiranje ove djelatnosti ima punu težino te bi trebalo poslušati i uvažiti prijedloge struka. U slučaju ovog zakona reći ću struka jer se još bar jedna našla ovdje samostalna struka obuhvaćena ovim zakonom. Konstatacija stoji da uvažavanje struke na predložena zakonska rješenja u dovoljnoj mjeri da ih nije bilo. Nikako nije sporna potreba da se regulira ova djelatnost, posebno ako reguliranje ove djelatnosti donosi jasan i točno definiran djelokrug djelovanja, u ovom slučaju više djelatnosti uključeni u ove zakonske normative. Dobro je da se zakonski regulira osnivanje i djelokrug i aktivnosti Komore fizioterapeuta kao krovne strukovne organizacije koja se brine o licenciranju i relicenciranju njezinih članova kao rezultat kontinuiranog stručnog obrazovanja te stručnog nadzora nad radom. No, iščitavajući pojedine članke ovog zakona vjerujem da mnogi koji djeluju unutar sustava zdravstvene skrbi pronašli bi značajnu količinu, u najmanju ruku nelogičnosti u ovako predloženim rješenjima. Pa krenimo redom. Prvo, upada u oči udaljavanja profesije fizioterapeuta od bilo kakvog utjecaja liječnika specijaliste, posebno u sferi utjecaja liječnika specijaliste fizijatra na sam tijek terapijskog postupka, što u konačnici određuje i rezultat tog postupka. Tim više što je liječnik specijalista fizijatar kreator i predlagač terapije. Članak 2. stavak 2. fizioterapeut obavlja i upravlja procesom fizikalne terapije, nije jasno što to točno znači upravlja s obzirom na jasno utvrđenu postojeću odgovornost liječnika specijaliste za propisanu terapiju. Pod dva, svakako da je upitno i uvrštenje radnih terapeuta i masera kupeljara u Komoru fizioterapeuta, kažem ovdje komoru, uz obavezu licenciranja i relicenciranja unutar ove djelatnosti jer oni su samostalna zanimanja i struke koji imaju svoju edukaciju unutar svojih djelatnosti koja posebice u domeni radnog terapeuta nije istovjetna, a sve to još je više začuđujuće kad se zna da je intencija EU smanjenja broja licenciranih zanimanja, a mi ovim zakonom licenciramo masere kupeljare koji su temeljem dosadašnjeg stanja u obrazovanju imali 3 godine srednje škole. Pod tri, ovime se dakle objedinjuju potpuno različite samostalne struke fizioterapeut, radni terapeut, pa i maser kupeljar različitog sadržaja i stupnja obrazovanja što je najblaže rečeno čudno rješenje iz čega proizlazi potreba da se jasno definira što je to fizioterapeutska skrb s obzirom na zanimanja koja su ušla u njezino područje djelovanja. Četiri, posebno ovdje nije jasno zašto je radni terapeut, što je posve samostalna struka, a područje njegove djelatnosti šire, ponavljam šire od djelatnosti kojom se bavi fizioterapeut uvršten u ovaj zakonski prijedlog. Ovo zamagljuje, pa mogu i slobodno reći degradira struku radnog terapeuta. Obzirom da ove zakona usklađujemo sa europskim normama napominjem da su zakonska rješenja koja reguliraju radnu terapijsku praksu definirani u većini EU zemalja te pošto se stalno pozivamo na europska rješenja trebalo bi pozitivne elemente tih zakonski rješenja uzet kao osnovu kod kreiranja naših zakonskih prijedloga. Osobno kolegice i kolege nisam previše iznenađen ovakvim zakonskim rješenjima. Uvrštavanjem ratnog terapeuta pod ovu djelatnost pogotovo nakon što sam preslušao i tonski zapisa sjednice Vlade u kojem ministar zdravstva predstavlja donošenje paketa od 8 zakona premijeru, naravno nakon strelovite vožnje, obrazlažući Zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti kaže: Mi i u Hrvatskoj imamo preko tri tisuće fizijatara i ta brojka nalaže da tu profesiju reguliramo posebnim zakonom. Naravno ovdje je struka liječnika specijalista zamijenjena strukom fizioterapeuta o kojem govori ovaj zakon. Uopće osobno, govorim osobno, ne sumnjam za razliku od dijela javnosti da ministar ne razlikuje ove dvije struke, ali nalazim spornim voženje u petoj brzini jer očigledno da djeluje na kvalitetu same vožnje pa time postavljam i pitanje: Nisu li radni terapeuti kolateralne žrtve te vožnje? I pod 5. standard obrazovanja, odnosno temeljna naobrazba za sve ove profesije, govorim o maserima kupeljarima te radnim terapeutima koji su unutar ovog sustava, tj. Djeluju unutar djelatnosti fizioterapeutske skrbi nije jasno definirana. I da zaključim. Stoji spoznaja da je rad fizioterapeuta kao segmenta zdravstvene skrbi bio do sada izuzet iz jasno postavljenih zakonskih normi. Dobro je za ovu djelatnost da zakonski regulira standard i uvjete obrazovanja nosioca djelatnosti, dakle fizioterapeutima postavi standarde za kontrolu njihovog rada. No svakako bi trebalo izbjeći nelogičnosti kojih u ovom zakonu ima, formirati kao cjelinu ne opravdavajući se od strane predlagatelja da su ova pitanja riješena u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, Zakonu o kvaliteti zdravstvene zaštite te ostalim pozitivnim propisima. Ovo je zakon, strukovni zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti, a time i o akterima ove djelatnosti. Ovo je samo primjer da brzina donošenja zakona u ovoj sabornici nije parametar koji bi trebalo garantirati uspješnost obavljenog posla. Temeljem ovih nedorečenosti, klub SDP-a biti će suzdržan u glasovanju ovako sadržano riješenom prijedlogu zakona, govorim o sadržajno riješenom prijedlogu zakona o fizioterapijskoj djelatnosti. Mišljenja sam da kvaliteta donešenih zakona ne smije zamijeniti kvantitetu donešenih zakona. Znate onu staru narodnu izreku. Priznanje da sam bio možda u zabludi u ovom slučaju kod formuliranja nekih rješenja, nije ništa više od samog priznanja da sam danas pametniji nego što sam bio jučer. Mi kolegice i kolege priložiti ćemo amandmane za koje se nadam ukoliko ih usvojite da će učiniti jasnim i preciznijim formulaciju nekih stavaka, odnosno cijelog prijedloga ovog zakona uopće. Hvala vam lijepo svima na pažnji.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Ja ću ispraviti tri netočna navoda uvaženog zastupnika koji kaže da se stječe dojam da se želi uvaliti zaobilaznim putem donošenje ovog zakona. Drugi netočan navod, da se objedinjuju različite profesije. I treći netočni navod, da su radni terapeuti kolateralne žrtve pete brzine. Naravno da je donošenje ovoga zakona je namjera zapravo predlagača urediti ovo područje fizioterapeutske djelatnosti. Nadalje, fizioterapeutska djelatnost postaje profesija, jednako se tako zakonom, ovim zakonom, prijedlogom zakona određuje tko može obavljati ovu djelatnost i po prvi puta definitivno imamo izlaz iz okvira javnog zdravstvenog sustava i ulasku u privatni sektor. Hvala vam lijepa.
Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ima jedna traumatološka, kirurška i ortopedska izreka koja kaže: „Život je kretanje i kretanje je život“. Evo i naš potpredsjednik to dobro zna s obzirom na nedavnu operaciju jel'. Upravo je to on što resi, što krasi i čini njihov rad plemenitim, službu za fizikalnu medicinu i rehabilitaciju u Republici Hrvatskoj kao i one koji rade u privatnim ordinacijama fizikalne terapije. To su ljudi dakle koji sasvim sigurno u zemlji koja ima da kažem toliko invalida rada i svih ostalih invalida i umirovljenika, to je služba koja svojim radom upravo na ovoj, na temelju ove moje prve izreke, dakle izrečene, život je kretanje i kretanje je život, upravo smanjuje na kraju tu stopu i invalidnosti i radne nesposobnosti. Zbog toga je prijedlog ovoga Zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti upravo i zanimljiv i treba ga razmotriti, a ja bih ovaj zakon usporedio, odnosno gledao u svjetlu onoga prijašnjeg koji je bio ovdje na raspravi, Zakon o primaljstvu i mislim da ima dosta sličnosti, ali i nekih stvari koje su različite u odnosu na taj zakon. Sličnosti su te da predlagatelj ima europske namjere, a nedorečene su sve ostale iste, tj. one naše koje smo već iznosili za ovom govornicom. Ovaj prijedlog zakona je u svakom slučaju za one buduće generacije ja bih rekao odmah ovako u početku, prvostupnika koji će doći iz naših učilišta, visokih učilišta gdje se u šest semestara stječe znanje fizioterapeuta prvostupnika. Već sada imamo osobe koje studiraju i diplomski studij iz fizikalne terapije. Ovdje nije definirano u ovome prijedlogu zakona koje su oni struke, kako se oni nazivaju, je li to diplomirani fizioterapeut, je li je to poludoktor, poluspecijalist fizikalne medicine. Ja se s pravom pitam, kao što se još netko ovdje priupitao, što će biti sa našim specijalistima fizijatrima i hoće li se ugasiti ta specijalizacija? Je li ona potrebna? Koje će biti njeno područje djelovanja u našem zdravstvu? U samom uvodnom dijelu prijedloga ovoga zakona navodi se da imamo 3457 fizioterapeuta. Od toga je 2100 više ili visoke stručne spreme. Što to znači? Jesu li zaista ovdje uvršteni specijalisti fizijatri ili ne? 1357 je srednja stručna sprema, u tome je razlika. Naime, kod primalja mi nemamo nijedne osobe sa visokom stručnom spremom odnosno nemamo prvostupnika. Kod fizikalne terapije imamo ih 2100, zapravo ne znam koliki je dio onih koji je završio višu školu za fizikalnu terapiju od onih koji su završili za prvostupnika. To se ovdje ne vidi iz ovoga materijala. I zapravo se postavlja pitanje opet u konzultaciji sa bazom jučer i prekjučer, što će se dogoditi i kako da oni koji su završili prije pet, deset godina Višu školu za fizikalnu terapiju postanu prvostupnici. Kakav oni imaju naziv? Ako je ovo fizioterapeut prvostupnik, kakav je status ljudi koji su završili srednju školu za fizioterapeuta i imaju dvije godine više škole za fizioterapeuta? U ovom prijedlogu zakona ja ne vidim rješenje za njih, možda će nam to državni tajnik objasniti, ali ako već smo pledirali za to da primalje one koje žele mogu nastaviti školovanje za prvostupnika kako je rekao i moj kolega iz HDSSB-a Šišljagić, da se to plati iz državnog proračuna. Onda bi i ovdje ova godina koja nedostaje onima koji imaju Višu školu za fizikalne terapeute trebala po istom načelu, po istom principu se primijeniti pa da i ti ljudi postanu prvostupnici, što ide Hrvatskoj u korist jer bi time zapravo, brojem prvostupnika se približila standardima Europske unije. Razlika između Zakona o primaljama i ovoga zakona je u tome što zaista se u Hrvatskoj razvila privatna djelatnost u fizikalnoj terapiji, razvila se i patronažna fizikalna terapija. A u članku 2. ovoga prijedloga zakona ima u stavku 2. jasno piše da je fizioterapeut dakle misli se na prvostupnika valjda, ja sam i amandmanom to htio pojasniti, je zdravstveni radnik koji obavlja postupke fizikalne terapije i upravlja procesom fizikalne terapije. Procesom fizikalne terapije, to je sasvim nešto drugo od postupaka fizikalne terapije. Možda su dvije riječi slične, možda se nekome čini da to nije značajno, al' sasvim značajno da se dakle obavlja postupke fizikalne terapije i upravlja procesom fizikalne terapije. Kako je to rečeno odnosno što je to proces vidi se iz članka 17. pa sam zbog toga smatrao da je potrebnim ovdje dodati riječ prvostupnik. Dakle, fizioterapeut prvostupnik. Ponovo se ponavlja ista priča u svezi obrazovanja fizioterapeuta prvostupnika prema kojemu oni opet se razlikuju od europskih prvostupnika, moraju ići na pripravnički staž u trajanju od godinu dana i na stručni ispit na kojemu će možda ovaj puta biti neko drugo pitanje, recimo koje su boje papci na istarskoj kozi umjesto na koju stranu je okrenuta koza. U članku 16. ovoga zakona u uvodnom dijelu piše da je fizioterapeut dužan uzeti u fizioterapeutski postupak pacijenta ili pacijenticu, da ne bude nesporazuma, po indikaciji za fizikalnu terapiju od strane liječnika. Kojega liječnika? Specijalista fizijatra, kirurga, neurologa, traumatologa? Kojega liječnika? I on će izraditi plan i program fizikalne terapije sukladno uputnoj liječničkoj dijagnozi. Što će raditi specijalist fizijatar onda? Što je njegova dužnost onda? Do sada, u sadašnjoj praksi liječnik specijalist fizijatar propiše proceduru i postupke fizikalne terapije. Sada to, kaže u ovome uvodnom dijelu, izrađuje fizioterapeut. on izrađuje plan i program. Što će nam fizijatar onda? Što se događa sa fizijatrima, gdje su oni? Osobito što u samom uvodnom dijelu piše od strane liječnika, ne piše specijalista fizijatra, ne piše rekao sam ni kirurga, ni traumatologa, ni neurologa, neurokirurga, da nekoga ne zaboravim, ako zaboravim neka me ispriča. Tako da mislim da je tu također jedan u tom članku 16. bi to trebalo definirati da ne bi bilo propusta i da ne bi bilo nedoumica. Dobio sam pitanje eto u svojoj bolnici, kako to da su danas, a već ih ima školovanih prvostupnika, šest semestara po Bolonjskom procesu i došli su raditi i ima ih dosta, izjednačen bodovno sa onima koji su završili višu školu, koji imaju četiri semestra. Rekli su mi da je jedino u Dubravi napravljena razlika da kažem u bodovnom ili platnom razredu u svezi plaća tih ljudi. Mislim da upravo ovaj problem sa višom školom za fizioterapeute nije razriješen, ne vidim, nisam našao to, možda će kažem državni tajnik nešto od toga reći, ali ovdje kao da je malo to zatajeno. S obzirom da sam ocijenio da je zakon, prijedlog zakona sa sličnim nedostacima, nedoumicama i dvojbama i nedorečenostima sličan onome Zakonu o primaljstvu, mislim da će klub HDSSB-a ostati suzdržan u svezi ovoga zakona i mislim da ga treba doraditi. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Gospodine državni tajniče moram priznati da na samome Odboru za zdravstvo kada smo slušali obrazloženje ovoga zakona stekao se dojam zaista da Vlada ima samo isključivo pozitivne namjere u uređenju ovoga prostora definiranja djelatnosti fizikalnih terapeuta, odnosno fizikalne terapije. Međutim, prešućena nam je čitav niz stvari koji su u međuvremenu hoćete ne samo izlaganja nekih drugih kolega, drugih klubova, nego iz javljanja stručnih, strukovnih krugova ljudi koji se bave terapijskom djelatnošću, bez obzira da li se radi o fizikalnoj terapiji ili drugim oblicima terapije. Mene brine načelno gledano taj strah i zazor kojega Vlada pa i Ministarstvo zdravstva imaju prema civilnome sektoru. Preniska je razina suradnje i konzultacija, jer se sada vidi da su dvije strukovne udruge i to Hrvatska udruga radnih terapeuta i hrvatski zbor fizioterapeuta bile otvoreno protiv ovakvoga zakona. I ne samo to, nego da traže da se obustavi postupak za njegovo donošenje. Naime, tvrde da se ovim zakonom nije dobro uredilo područje o kojemu se govori, da su pomiješane mnoge kategorije koje ne idu skupa, da su dvije posve odvojene samostalne struke stavljene u isti koš i to na način da je jedna drugoj subordinirana i da se naravno prešućuje činjenice iz života, odnosno prakse. O čemu se radi. Postoje tri različite strukovne udruge koje okupljaju različite vrste terapeuta koje ovaj zakon pokušava sve staviti pod istu kapu i činjenica je da ministarstvo surađuje samo s jednom od te tri. A ove dvije druge, njihovi se zahtjevi očito ignoriraju. Naime, Hrvatska udruga radnih terapeuta je 12. rujna 2008. godine sve svoje primjedbe na predloženi zakon uputila Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, te članovima Socijalno gospodarskog vijeća na čijoj sjednici se trebalo raspravljati o tome, ali sjednica nije održana. Nadalje, postoje i usmena i pismena upozorenja da se djelatnost radne terapije ne može regulirati ovim zakonom. I sada imao jednu kontradikciju. Ona izvire iz ovoga što je državni tajnik Golem rekao danas ovdje u usmenom izlaganju. Dakle, Zakon o fizioterapijskoj djelatnosti s jedne strane obuhvaća i radne terapeute stavljajući ih u kategoriju osoba koje te poslove obavljaju sa srednjom stručnom spremom, a zna se da oni imaju svoj obrazovni program na zdravstvenom veleučilištu, a s druge strane se kaže, mi ćemo posebnim propisom urediti područje radne terapije, odnosno radne terapijske djelatnosti. Što sada to znači? Dakle, s jedne strane u zakonu kažemo u ovome, da će svi radni terapeuti morati se učlaniti u komoru fizioterapeuta i da će im ona propisivati disciplinske uvjete. A s druge strane se kaže da će oni imati posebno zakonsko rješenje, pa pretpostavljam da će imati posebnu komoru ili ako ne mogu zbog svoje brojnosti imati posebnu komoru, hoće li biti dio one komore o kojoj se već neko vrijeme govori, koja bi trebala obuhvatiti čitav niz zdravstvenih struka koje nisu obuhvaćene postojećim komorama. Navodno su ne samo Hrvatska udruga radnih terapeuta, nego i Hrvatski zbor fizioterapeuta sklopili sporazum sa Hrvatskom udrugom laboratorijske medicine, Hrvatskim društvom inženjera medicinske radiologije, Hrvatskom sanitarnom udrugom i Hrvatskom udrugom za hipoterapiju kako bi se oformila posebna komora koja bi okupila negdje oko 10 tisuća ljudi. E sad nije jasno, hoće li se ovaj zakon provoditi i odnositi na radne terapeute samo u slučajevima kada provode fizikalnu terapiju, što je relativno malo slučajeva, jer fizikalna i radna terapija gotovo da nemaju nikakve sličnosti. Kod radne terapije u pravilu ne dolazi do nikakvoga fizičkog kontakta sa pacijentom, radi se sasvim o nečem drugom, a do onda će se poseban zakon donositi za radne terapeute koji rade svoju struku, dakle radnu terapiju, pa će onda oni prvi morati biti članovi jedne komore, a ovi drugi će morati biti članovi posebne komore ili o čemu se tu radi. Poštujemo intenciju predlagatelja da uvede reda, da definira, da ove sve posebne zdravstvene struke formulira i zakonom, definira njihov prostor djelovanja i odgovornost, i mogućnost angažiranja kroz strukovne komore i naravno potrebu licenciranja. Sve to poštujemo, ali ovdje se pojavljuje jedan veliki prostor koji može biti prostor zlouporabe. Puno bolje bi bilo da je Vlada jednim posebnim aktom donijela definiciju svih medicinskih zanimanja, a onda išla zakonom uređivati pojedina područja, jer bi onda svi u startu znali na čemu su, kako se tretiraju, koji im je pravni položaj budući kako će funkcionirati unutar zdravstvenoga sustava. A ovako ispada da nakon što smo dugo vremena imali samo jednu, dvije ili tri zdravstvene struke definirane zakonom, sad odjednom moramo zbog europske prakse definirati i ostale, ali to ne radimo na konzistentan način, jer europska praksa govori da radna terapija zaslužuje pažnju posebnih zakonskih propisa, da se nju tretira sasvim drugačije i da im se omogućava udruživanje u posebne komore. Fizioterapeuti koji su dominantni u ovoj djelatnosti teško mogu skrojiti takve kriterije koji će odgovarati radnim terapeutima, jer oni ne znaju što je radna terapija, znaju jedino kakva je odgovornost radnog terapeuta kada se bavi fizikalnom terapijom. Ali zar nije ministarstvo reklo da to ubuduće ne želi, dakle da se radnom terapijom bave radni terapeuti, a fizikalnom fizikalni terapeuti … [[Govornik se ne razumije.]] i fizikalni tehničari. Dakle, nastaje jedan prostor u kojemu se više uopće ne zna što Vlada želi, ali se znade da ne surađuje dobro sa strukovnim udrugama koje imaju konkretne prijedloge i to nije dobro. To nije dobro jer svjedoči o strahu … [[Govornik se ne razumije.]] spram strukovnih udruga, odnosno udruga civilnoga društva u širemu smislu. Ja bih volio da je drugačije. Kao dugogodišnji aktivist takvih udruga znam koliki je socijalni kapital koje one nose i koju korist može imati cijelo društvo od njih, pa i ministarstvo. A kada sam već rekao aktivist upozorio bih sve kolege, uključujući i naš Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb kada pišu dokumente da u hrvatskom jeziku postoji imenica specijalist, koja se sklanja baš kao specijalist, … [[Govornik se ne razumije.]] kriminalist, a u nekim drugim jezicima su drugačije forme te riječi. Dakle, specijalist je nominativ riječi o kojoj se govori kada se govori o liječnicima. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Najbolje se složiti sa posljednja tri kluba i očito će svi klubovi biti suzdržani što je u biti teško stanje, najteže je biti za, protiv, suzdržani ni sim ni tamo, razlog je to ovaj prijedlog zakona nedorečen, visoko vjerojatno neprihvatljiv, razlog je opet odgoda i čekanja, razlog je opet neaktivnost zdravstvene administracije za razliku od naših sjajnih fizioterapeuta i njih ima, kao što smo nekoliko nas rekli 3,5 tisuće. Većina mojih prethodnika je govorila o fizikalnoj terapiji o bolničkom sustavu, dakle, fizikalna terapija nakon velikih trauma, nakon operacija, nakon ortopedskih zahvata, nakon prometnih nezgoda, što se nažalost dešava vikendom, jer se ne poštuje Zakon o sigurnosti u prometu. Većina mojih prethodnika je dakle, govorila o svim tim sjajnim ljudima koji govore o bolničkom sustavu, a nitko se nije zahvalio pa ću se ja zahvaliti svim fizioterapeutima koji su pružili veliku pomoć svim našim ratnim veteranima, hrvatskim braniteljima u Domovinskom ratu koji su dakle, na prvoj crti bojišnice sudjelovali zajedno sa kirurzima, medicinskim sestrama, a kasnije u rehabilitaciji primjerice, ja sam bio u istočnoj Slavoniji, Bizovačkim toplicama, i vrlo dobro znam što se je radilo u Bizovačkim toplicama koje su tada bile, koje su tada bile pod našom upravom. Ali postoji treća strana fizioterapije, postoji peta strana fizioterapije a to je fizioterapija koja je potpuno neiskorištena zadnjih nekoliko godina i koja je meni apsolutno neshvatljiva, a to je fizioterapeut i fizioterapija u l ječilištima. Vjerovali ili ne mi u Hrvatskoj imamo 156 nalazišta ili mjesta primjene prirodnih ljekovitih činitelja koji su razvrstana u klimatoterapiju, talasoterapiju i … [[Govornik se ne razumije.]] samo u tih 156 imamo samo 18 njih koji djeluju u lječilišta, državni tajnik vjerojatno zna, ali većina ne zna od tih 18 8 je klimatoterapija, 10 je … [[Govornik se ne razumije.]] terapija, diljem naše države dakle, Bizovačkih toplica, Daruvarskih toplica, Varaždinskih toplica, tu je Dragica, Stubaka, Krapinskih toplica, Dino iz Istre, Istarskih toplica, Istarskih toplica, Splitskih toplica, preko Biokovke u Makarskoj završimo u Veloj luci i Korčuli. Diljem Hrvatske, diljem Hrvatske ali nećemo sada govoriti o starom Rimu, ali sjetimo se Austro-ugarske i da su sva ona gospoda i dolazili u 19. 18. stoljeću u Selce, Opatiju, Velu luku da iskoriste naše znanje, ne samo mogućnost prirodnih ljekovitih stredstava i u to vrijeme je bio sjajan zdravstveni turizam, sjajan zdravstveni turizam. Gdje je danas zdravstveni turizam? Maloprije sam spomenuo Bilić boyse, ozbirom da sam neki dan govorio liječnicima koji rade u nogometnim klubovima diljem Hrvatske, pa sam im rekao gospodo vi idete u Čatež, Čatež prije 20 godina nije postojao, a postojale su Daruvarske, Varaždinske, … [[Govornik se ne razumije.]] Istarske, evo prošle godine prvi put da su naša nogometna reprezentacija ove godine išla u Rovinj. Zato što je nestalo. Meni je strah da je nestalo opet iz neznanja ili držeći figu u džepu da se to možda privatizira. Jer ta lječilišta dijelom posluju sa HZZO-m, djelom posluju privatno, dubioze rješavamo mi, naši građani, porezni obveznici, mene je strah da se to ne radi svjesno. Radije bih da se radi iz neznanja. Austrija svi ćemo, čitam jučer, prekjučer u novinama 30% naših građana ne ide više, ove godine na skijanje i nadam se da je to istina, ali njihova ljetni turizam, njihove toplice, lječilišta donose tri puta više nego zimski turizam. Prag. Zlatni Prag, u tri mjeseca zbog svog turizma, uključivo zdravstveni turizam tri mjeseca ubere točno onoliko milijardi eura koliko ubere cijela Hrvatska. Znači Prag u tri mjeseca, a mi 12 mjeseci, cijela Hrvatska donesemo od zdravstva. Jer nema zdravstvenog turizma. Imamo more ali nemamo kopno, a Prag je ako znate na … [[Govornik se ne razumije.]] da znate da je na … [[Govornik se ne razumije.]] nije na Jadranskom moru i ne broje, ne broje studente, pardon, ne broje turiste, vjerujte mi da ne broje, koliko ih je sletilo, koliko ih je prošlo autoput, koliko ih je izišlo, to je nevažno. Dođite, pružimo, a ne ono što smo radili prije 2, 3 mjeseca kada smo im zabranjivali, baš Češkim, sjajnim Češkim turistima koji obožavaju Hrvatsku i obožavaju naše more, zabranjivali na način pa smo povlačili nekakve uredbe, da ne vraćamo se u prošlost jer prošlost ne možemo promijeniti, a ovdje se toliko toga može promijeniti pa kolega Kurelić govori peta, meni se čini da vozimo u rikverc u nekim stvarima, a u rikverc kao što svi dobro znate možete raditi maksimalnu brzinu 35-40 km, dakle ako ga maksimalno turirate ne možete ići više od 35 km na sat, jer rikverc je nezgodna brzina. Dakle, lječilišta treba iskoristiti, treba ih pružiti, a najbolji primjer vam je preko granice Čatež, susjedna Slavonija, Slovenija pardon, gledam Slavonce, susjedna Slovenija jer samo tako možemo iskoristit naša lječilište, naših 18 lječilišta i naših 156 nalazišta ili mjesta primjene prirodnih ljekovitih činitelja. I zato je ovaj zakon dobro došao, govorim o Zakonu o fizioterapeutskoj djelatnosti, ali ne ovaj zakona ovako kako je napisan. Zato nam je dobro došla komora fizioterapeuta jer ih ima 3500 i predstavljaju drugu … [[Govornik se ne razumije.]] zdravstvenu profesiju među svim zdravstvenim profesionalcima, dakle, naj … [[Govornik se ne razumije.]] je li, jer mogu raditi i u bolnici i u kliničkom centru i domu zdravlja i u lječilištu i privatnu praksu, zato treba to urediti jer su to već napravile uređene države i kao što vrlo jasno kaže, dakle, Europska unija je to već davno prepoznala i Europska unija je vrlo jasno prepoznala da je fizioterapeutska profesija zakonski regulirana i naziv fizioterapeut je rezerviran za one koji imaju određeno znanje i djelokrug rada. Ali kao što je fizioterapijska djelatnost zakonski regulirana u Europskoj uniji isto tako je regulirana i terapija, radni, dakle i radni terapeuti o čemu je govorio kolega Kurelić i vrlo jasno rekao dakle da nažalost radni terapeuti nisu prepoznati u ovom zakonu. Dodjeljuje im se mjesto na razini pomoćnika u fizioterapiji dakle na razini osoba sa srednjoškolskim obrazovanjem a kao što dobro znate radni terapeuti se obrazuju na veleučilištu i završetkom studija stječu naziv prvostupnika. Gospodin državni tajnik je toga svjestan i on je u obrazloženju rekao da je svjestan kako on voli reći jasno i glasno, možda može, možda ne može ali glasnost nije argument. Argumenti su: jasnoća, preciznost, dorečenost. Glasnoća, ako je glasnoća argument onda to ne, nije dobro jer glasnoća najčešće krije neke druge stvari. Dakle svjestan sam očito da je na tragu jedna velika opasnost a to da radni terapeuti kao potpuno neovisna zdravstvena udruga se regulira prijedlogom druge profesije. Tu smo zbilja jedinstveni u svijetu. Tu možemo biti ponovo hrvatski paradoks. Možemo biti hrvatski jedinstvena, jedinstveni, jedinstvenost u svijetu i nadam se da će državni tajnik a on naglašava i on je to očito prepoznao ubrzo ispraviti u novom prijedlogu zakona. Mi smo mu pružili mogućnost da prihvati naše amandmane Kluba zastupnika SDP-a i nekoliko nas zastupnika i nadam se da će to napraviti. Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo ja ne bih želio zapravo se ponavljati vezano za ovaj Prijedlog zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti. Zamjerke su slične kao i kod onog prethodnog zakona. Opet mislim da nije bilo nikakve potrebe žurnosti i hitnog postupka. Radi se o važnoj profesiji, djelatnosti u zdravstvu. Tri tisuće i petsto ljudi je u pitanju. Dakle stoje primjedbe kao što je, kao što su moji prethodnici kazali vezano za radne terapeute u najvećoj mjeri i čini mi se da tu itekako čvrsti i jaki argumenti stoje. Ali ono što bih htio još više podcrtati a to je upravo, vraćam se na članak 16. ovog zakona dakle jasno je i državnom tajniku, a isto tako bi moralo biti jasno i predlagaču ovoga zakona da fizioterapeut ne može sukladno prijedlogu ovoga zakona odnosno neću kazati ne može ali ne bi smio zaista donositi čitav postupak fizioterapije samo temeljem uputnice. Samo temeljem dijagnoze kako stoji to u članku 16. Događa se redovito da će on dobiti dijagnozu od traumatologa, od kirurga, od neurologa, od neurokirurga, od ortopeda. Ja vas uvjeravam da na razini sadašnje edukacije obrazovanja ne može fizioterapeut odgovarajuće, odgovarajuće propisati terapiju sukladno svim ovim liječničkim profesijama odnosno specijalizacijama koje su uputili da da to on radi samo na temelju dijagnoze. Isto tako postavlja se pitanje naravno dodatne edukacije za sve one fizioterapeute koji imaju dvije godine višeg obrazovanja što će biti sa njima? Pa slijedom onoga što je bila primjedba u Zakonu o, kada smo govorili o prethodnom zakonu, o primaljama isto tako mislim da za te ljude treba naći rješenje, da za te ljude treba osigurati financijska sredstva za njihovu dodatnu edukaciju da bi zapravo sa tom dodatnom edukacijom ispunili uvjete koje ovaj Prijedlog zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti i o kojima govori a vezano za stupnjeve obrazovanja. Prema tome predlažem da se usvoje ovi prijedlozi jer mislim da su zaista prijedlozi u dobroj namjeri izrečeni. Primjedbe isto tako na prijedlog ovog zakona. Predlažem da on ide u drugo čitanje mada svjestan da toga drugog čitanja neće biti jer će ići po žurnom postupku, ali onda barem evo koliko smo u ovoj raspravi uspjeli dobro raspraviti ovaj prijedlog zakona barem one amandmane koje su zastupnici predložili da predlagatelj prihvati. HDSSB ovisno o tome kako će se predlagač postaviti prema iznesenim prijedlozima odnosno amandmanima će se zapravo i postaviti prema usvajanju odnosno protivljenju ovakvog Prijedloga zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Sonja Šimunović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Cijenjeni kolegice i kolege zastupnici već je puno zamjerki izrečeno na račun ovog prijedloga zakona ali recimo po meni glavna zamjerka je da za razliku od prethodnog zakona o kojemu smo raspravljali, a to je Zakon o primaljstvu koji zaista predstavlja usklađivanje sa direktivom 36-05 ovaj zakon dakle Zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti pokušava nam se progurati na mala vrata. Ja se nadam da neće zvučati preružno ali pokušava nam se «uvaliti» pod izlikom prilagodbe sa zakonodavstvom EU. Naime ovo zanimanje nije regulirana profesija prema direktivi 36-05. I ne mora se donositi po hitnom postupku. Tako da zaista ne razumijem zašto se to čini pogotovo stoga što se ovdje radi o potpuno novom strukovnom zakonu. Normalna procedura donošenja zakona uz široku stručnu doprinijela bi na kvaliteti ovog zakona što nam je svima ovdje u cilju. Kao što sam već rekla mnogo je zamjerki ovdje bilo. Puno nisu kolege moje već izrekle tako da ja ću samo ukratko nabrojati neke od njih. Prvo, zakonom se objedinjuju potpuno različite samostalne profesije, različitog stupnja obrazovanja dakle od masera kupeljara sa srednjom trogodišnjom školom do fizioterapeuta prvostupnika. Drugo, jako je neprecizno definirana sama djelatnost fizioterapeuta. Sam zakon kaže, citiram: «Djelatnost fizioterapeuta obuhvaća sve postupke, znanja i vještine fizikalne terapije.» Definicija je nepotpuna, nejasna, preopćenita a jedan strukovni zakon kao što je ovaj zaista mora sadržavati točan i precizan sadržaj djelatnosti. Zatim, treća zamjerka je da dio zakona koji se odnosi na obrazovanje fizioterapeuta stoji da temeljno obrazovanje stiču završavanjem studija fizioterapije. I to je sve. Nigdje ni riječi o temeljnoj naobrazbi fizioterapeutskog tehničara, radnog terapeuta, te masera – kupeljara. Shodno tome zapravo ostaje nejasno tko ima obavezu upisa u registar fizioterapeuta pri Hrvatskoj komori. I četvrto i zadnje, kod opisa dužnosti fizioterapeuta zapravo ostaje nejasna, nedovoljno definirana uloga liječnika specijaliste u cijelom fizioterapeutskom postupku, te kod propisivanja terapije i samog nadzora što je izuzetno važno i neophodna stvar i ne može se tako olako preko cijele stvari prijeći. Zbog svega ovog gore navedenog ovaj zakon, ovaj prijedlog zakona zapravo nije dobar. Trebao bi se revidirati, trebao bi se nadoraditi. Ja se nadam da će uz sve, uz prihvaćanje svih ovih amandmana koje su kolege podnijele da će se ići u susret tomu i da bi zapravo uz prihvaćanje svih tih korekcija i amandmana da ću i ja osobno i klub SDP-a glasati za njega i podržati ga. Hvala.
Hvala. Hajmo sada prekinuti raspravu, pa nastaviti u 15,00 sati. Na redu je gospodin zastupnik Željko Jovanović, pa gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Nastavak u 15,00. U 13,29 isteklo vrijeme za prijavu u raspravi od 10 minuta. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti. Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora, pa veliki dio onoga što sam govorio kod Zakona o primaljama, mogao bih ponoviti ovdje, s time da je ovdje problem još veći jer jednostavno Zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti pokušava nam se progurati na mala vrata pod parolom prilagodbe Europskoj uniji a da istovremeno ovo zanimanje nije regulirano direktivom 3605 i ne mora se donositi po hitnom postupku. Pa prema tome, još jedanput ponavljam, a ako zaista ne moramo donositi zakone po hitnom postupku, zašto ih ne donosimo u dva čitanja kada smo i kod Zakona o primaljama a i sada kod Zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti vidjeli koliko ima rješenja koja bi mogla biti bolja nakon što se uvaži rasprava i kolega saborskih zastupnika ali i struke. Evo, nevjerojatno je, ipak građani gledaju Sabor, tako da u ovoj pauzi od 13 do 15 sati, jednostavno mi se ispraznila baterija na mobitelu i koliko me je zvalo liječnika fizikalne medicine i radnih terapeuta koji su nezadovoljni sa zakonom koji nam je predložen, koji smatraju da nije dobar i da bi morao ići u drugo čitanje kako bi se ispravile sve greške koje su u njemu. Jedna od činjenica izrečenih u uvodu da bi radni terapeuti izgubili radno mjesto ukoliko ne donesemo ovaj zakon potpuno je netočno jer više od 90% radnih terapeuta ima i zvanje fizioterapeut jer su završili srednjoškolsko zanimanje za fizioterapeuta. Pa prema tome, taj navod da zbog toga donosimo ovaj zakon ne stoji. Da ga donosimo zbog Europske komisije i Europske unije zbog prilagodbe također ne stoji jer je Hrvatski sabor dobio protest krovne udruge europskih organizacija za edukaciju radnih terapeuta i djelatnosti radno okupacijske prakse koji su izrazili negodovanje zbog načina na koji se donosi ovaj zakon jer neće osigurati mobilnost radne snage na europskom tržištu rada. Samo da vas podsjetim da je u petom mjesecu ove godine u Hamburgu održan Europski kongres radnih terapeuta na kojem su bili po prvi put i predstavnici iz Hrvatske i tako su postali članovi udruge koja okuplja 130 tisuća radnih terapeuta iz 26 zemalja koji smatraju da ovakav zakon neće doprinijeti kvaliteti rada u Republici Hrvatskoj vezano za fizioterapeutsku djelatnost i za rad radnih terapeuta. Prema tome, smatram da ovakav zakon nije dobar, da ga treba preusmjeriti, ovo da bude prvo čitanje i da na temelju struke, primjedbi izrečenih u ovoj sabornici donesemo zakon koji će biti kvalitetan i koji će omogućiti da fizioterapeutska djelatnost bude provedena u Hrvatskoj na način u korist zdravlja pacijenata. Moram vam naglasiti da u Hrvatskoj postoje dvije udruge, postoji Hrvatska udruga fizioterapeuta i hrvatski zbor hrvatskih terapeuta koji imaju potpuno oprečno mišljenje o prijedlogu zakona koji smo danas dobili. I zaista neshvatljivo je da se kroz ovaj zakon pokušava na neki način gurnuti liječnike u stranu jer ipak liječnik specijalista fizikalne medicine mora biti ključan kod donošenja odluka koje se tiču fizioterapije vezano uz dijagnozu koju pojedini čovjek ima. Dakle, molim da ovaj zakon ipak ide u drugo čitanje kako bi bio kvalitetniji nego što smo ga dobili na klupe.
Hvala. Gospodin zastupnik Mirando Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Završni osvrt, državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo, dozvolite da na kraju cijele ove diskusije ipak zaključim naš prijedlog sa nekoliko činjenica. Točno je da ovaj zakon ni na koji način ne uređuje postupke radne terapije niti profesiju radnih terapeuta. U, točno je i iznio sam to na Odboru za zdravstvo da se Europska udruga obratila ministarstvu i isto tako da smo im obrazložili da je u postupku onako kako je i dogovoreno sa šest udruga u ministarstvu oko profesije zdravstvenih djelatnosti, pa između ostalih i sa Hrvatskom udrugom radnih terapeuta, da će se profesija radni terapeuti isto tako riješiti, te da nisu predmetom ovoga zakona i da radni terapeuti nemaju obavezu učlanjivati se u komoru sukladno ovom zakonu, to imaju samo oni unutar radnih terapeuta koji se namjeravaju ili žele baviti fizikalnom terapijom morali bi biti članovi, odnosno odgovarati ispred … [[Govornik se ne razumije.]] komore, jer ovo nije Zakon o fizioterapijskoj profesiji, nego zakon o fizioterapijskoj djelatnosti. Znači oni koji se namjeravaju baviti tom djelatnošću, morali bi biti pod tom komorom i morali bi odgovarati tim standardima. Jasno je u cijelom postupku rasprave da je to i najveći problem koji se javlja i Hrvatska udruga radnih terapeuta koja se godinama bori za svoju situaciju i za situaciju da se radna terapija i radni terapeut postavi kao zanimanje jer danas u nekim sustavima i evo i oni su me jučer upozorili na razgovoru da u sustavu socijalne skrbi recimo radnu terapiju rade i defektolozi i mnogi drugi. Prema tome, da samim time što uopće nemamo riješeno pitanje radne terapije u Hrvatskoj kao profesije da oni imaju velikih problema i samim time vjerojatno postoji i strah da je ovo nešto što će spriječiti da oni riješe svoj problem kroz određenu profesiju. Jasno kao što sam jučer u sastanku s njima rekao kažem i danas ovdje u sabornici, mislim da je dobro da se to u javnosti zna, ni na koji način, donošenje Zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti neće utjecati na reguliranje profesije radnih terapeuta, niti su fizioterapeuti i oni viši koji su školovani i u rangu radnih terapeuta, znači oni prvostupnici, a i oni niži nadređeni na bilo koji način radnim terapeutima. Ali je istina da ako će radni terapeut provoditi fizikalnu terapiju da će je provoditi po uputi liječnika specijalist fizikalne medicine koji propisuje to. I to je istina. I istina je da u našem društvu postoji situacija da čak i moje privatne ustanove koju vode radni terapeuti a koji se bave isključivo fizioterapijskom djelatnošću, znači ne radnom terapijom kao što je danas bio tu uvaženi zastupnik naveo točno, radna terapija nema dodir sa pacijentom, fizički dodir, fizikalna terapija ima i tu već se može vidjeti granica. Prema tome, sa strane Vlada, sa strane ministarstva podrška da se radna terapija riješi će biti apsolutna jer ćemo i izaći sa tim prijedlogom. I to sam rekao i njima jučer, pre ovaj Dom, da se usvoji, da se to riješi. Tako da tu ne vidimo nikakva veći problem. S druge strane, dužan sam dati odgovore. Pa recimo odgovore oko toga koja razina školovanja je gdje riješena. Članak 14., stavak 3., podstavak 2. Zakona o akademskom nazivu i stručnom obrazovanju je već riješio prije godinu dana da svi viši, govorimo o višim fizioterapeutima, znači oni koji imaju završene manje od tri godine više škole, danom stupanja na snagu toga zakona postaju visoki, odnosno dobiju titulu prvostupnika. Tako da nema tu bojazni i iz ovoga zakona nije iščitano što će se dogoditi sa fizioterapeutima koji imaju višu, to se dogodilo prije godinu dana i nije predmetom ovoga zakona. Tako da mnoge stvari mi možemo ovdje navoditi do danas, ja sam pokušao i sukladno kritici prema meni pokušao iz ove današnje diskusije izvući sve ove stavke koje se djeluju kao otvoreno pitanje da bi se reklo da ipak zakon nije dorečen. I moram reći sada da zakon mi djeluje dorečen, jer ono što nije ovdje po Zakonu o zdravstvenoj zaštiti članak 141. ili je to članak 52. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti iz 2006. godine, jasno kaže da fizioterapeuti mogu obavljati privatnu praksu iz svoje stručne spreme samostalno, ali sukladno uputama specijalista fizikalne medicine i rehabilitacije. Prema tome, nadzor se ne gubi. I u istom članku su riješene i za medicinske sestre, da se razumijemo. Ili kad se kaže recimo da trpamo u isti zakon, oprostite na tom izrazu, ali malo možda pričam emotivno, strpamo u isti zakon visoku spremu kao prvostupnike i srednju stručnu spremu da to ne bi potpadalo. A što smo napravili onda u Zakonu o sestrinstvu koje je na snazi? Tamo imamo tri kategorije sestara i imat ćemo vjerojatno više. Prema tome, nije uvjet da netko bude organiziran u određenu komoru, da bude samo poveznica toga da bude isti rang pa smo mi rekli liječnicima. Na kraju krajeva, Hrvatska liječnička komora ima više rangova općih medicinara, specijalista, prema tome to su različiti rangovi. Tako da ništa ne vidim osobno u ovim prijedlozima da bi trebalo biti sporno, osim sigurno da je jedno obraćanje mnogih koji su sudjelovali, a moram reći Povjerenstvo za fizioterapiju i to tražio sam da mi se donese kompletan popis ljudi koji od 2006. godine rade na ovom problemu. Imaju svoje predstavnike unutra i iz Hrvatskog zbora fizioterapeuta, iz Hrvatske udruge fizioterapeuta, iz Hrvatske udruge radne terapije i iz predstavnika ustanova koje se bave fizikalnom medicinom, iz Hrvatskog liječničkog zbora i našeg ministarstva kao oni koji su nosioci administrativnih poslova. I oni su radili na izradima ovih prijedloga. Prema tome, sa strane predlagača ostajemo kod svog prijedloga da se može ići u hitnom postupku, ali nigdje nismo rekli da je to uvjet. Uvjete smo nabrojali koji su, ovo nije uvjet, ali ovo je dobra prilika da se jedna profesija regulira moderno, po principima Europske unije u fizioterapeutskoj djelatnosti. A da najavimo, kao što sam rekao u uvodnoj riječi, da ćemo sigurno pred ovaj Visoki dom doći i sa prijedlogom uređivanja i drugih profesija u hrvatskom zdravstvu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Gospodin državni tajnik je naveo da su u izradi zakona konzultirane udruge i široki krug stručnjaka. Ono što se zna, nije konzultirana čak ni Radna grupa za fizikalnu medicinu i rehabilitaciju koja je radna grupa Ministarstva zdravstva za to područje, pa bi bilo uputno da je i ona konzultirana. Osim toga, nisu konzultirane niti Društvo za reumatologiju i fizijatriju niti druge strukovne udruge, tako da ovaj zakon u svakom slučaju nema podrške struke, a struka znači kolege fizijatri su ti koji jednostavno u dijelu ovog zakona participiraju.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br.162. rasprava zaključena, pregled amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje. Gospodin državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite. Prvo zastupnika Bore Grubišića na članak 2.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Drugo, zastupnika Bruna Kurelića.
Amandman se ne prihvaća, jer se proces fizikalne terapije jasno određuje u odnosu na fizikalnu medicinu i rehabilitaciju i nije u suprotnosti sa navedenim izričajem.
Gospodin Bruno Kurelić. Izvolite.
Državni tajniče, ovaj prvi dio rečenice je uredu, fizioterapeut jest zdravstveni radnik koji obavlja postupke. No s obzirom na ulogu liječnika specijaliste fizioterapeuta koji postavlja dijagnozu a time određuje i tijek i sadržaj terapijskog postupka smatram da ovaj drugi dio rečenice upravlja procesom fizikalne terapije nije odgovarajući. Stoga tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Treće, amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 15.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Četvrto, zastupnika gospodina Željka Jovanovića. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća, jer se izričaj liječnik koristi upravo u određivanju razlike između prvostupnika i liječnika. Ukoliko postoji potreba da se jasno definira specijalist, tada se radi o doktoru medicine specijaliste, a ne o liječniku specijalisti.
Hvala. Gospodin zastupnik Željko Jovanović.
Gospodine državni tajniče u ovom amandmanu postoje tri stavka tako da bi molio da pojasnite u odnosu na sva tri stavka koja predlažem promijeniti, budući da vaše objašnjenje se odnosi samo na jedan od ta tri stavka koja ja predlažem, budući smatram da je i kod ostalih zdravstvenih radnika točno određena dužnost koja se odnosi na propisanu terapiju od strane liječnika. Pa vas molim da pojasnite zašto ne prihvaćate ostale stavke ovog članka. Tražim glasanje.
Izvolite gospodine držani tajniče, dali vi imate dopunsko objašnjenje.
Može dopunsko objašnjenje. Ostala dva članka riješena su člankom 131. Zakonom o zdravstvenoj zaštiti.
Glasovanje je zastupnik tražio. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman peti, zastupnika Marija Habeka u članku 16.
Amandman se ne prihvaća, jer je isto već definirano Zakonom o zdravstvenoj zaštiti u članku 141., odnosno u članku 52. u zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti.
Gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Državni tajniče ja sam samo htio da se, da komunikacija između liječnika fizioterapeut bude što kvalitetnija i da ne bi došlo u nekim slučajevima do katastrofalnih posljedica. Meni stvarno nije jasno što vam smeta u ovom amandmanu da liječnik i fizioterapeut imaju bolju komunikaciju. Stvarno ne znam zašto ste protiv toga. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Šesti amandman, Odora zakonodavstva na članak 6.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Sedmi, zastupnika gospodina Željka Jovanovića na članak 17.
Amandman se ne prihvaća. Prema Zakonu o zdravstvenoj zaštiti dijagnozu može postaviti isključivo samo liječnik te se ne nalazi potrebno posebnog naglašavanja u ovom prijedlogu zakona. Isto tako ministar ne donosi opće akte već akte propisane zakonima, a komori donosi opće akte. U smislu toga, predlagač smatra da sadržaj fizioterapeutskog kartona kao i određena druga dokumentacija koja svojim općim aktima uređuju druge komore može i na kvalitetan način riješiti i Hrvatska komora fizioterapeuta.
Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Pa ne prihvaćam ovo obrazloženje, dakle, imati ćemo jedan apsurd da ćemo imati zdravstveni karton u kojem neće pisati dijagnoza postavljena od strane liječnika specijaliste. Tako da tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 8. amandman zastupnika Brune Kurelića na članak 19.?
Amandman se ne prihvaća jer je ista problematika riješena u članku 18. stavku 1. podstavku 3. ovoga Zakona.
Gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite. Povlačite amandman? Ovaj amandman je povučen. Odbora za zakonodavstvo, 9. amandman na članak 24.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 10. Odbora za zakonodavstvo na članak 26.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 11. Kluba zastupnika HDZ-a, na članak 28.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 12. Kluba zastupnika HDZ-a, na članak 33.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I 13. Odbora za zakonodavstvo na članak 36.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Dajem na glasovanje dakle, Konačni prijedlog zakon o fizioterapeutskoj djelatnosti. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je zakon prihvaćen sa 79 glasova za, 4 protiv i 27 suzdržanih skupa sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo na sljedeću - Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, hitni postupak Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo; lokalnu i područnu samoupravu; poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj; Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. I zastupnik Zvonimir Mršić, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske predlaže ovom cijenjenom Domu donošenje Zakona o ovlastima Vlade da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora u periodu dok Hrvatski sabor nije u zasjedanju, dakle od 15. prosinca 2008. do 15. siječnja 2009. te od 15. srpnja 2009. do 15. rujna 2009. Isto tako, opreza radi, predlaže i da se Vlada ovlasti da u slučaju eventualnog raspuštanja Sabora u idućoj godini, ovlasti Vlade da uredbama uređuje pitanja koja se mogu zakonodavnom delegacijom prenijeti na Vladu, dakle sva ona pitanja osim ustrojstva državne vlasti, lokalne samouprave, donošenja državnog proračuna i njegove izmjene, dakle sve ono što se ne može delegirati na Vladu. Predlažemo da stupanjem na snagu ovog zakona nastave vrijediti uredbe sa zakonskom snagom koje je donijela Vlada osim Uredbe o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini koja bi prestala vrijediti stupanjem na snagu ovoga zakona, jer je Vlada predložila Hrvatskome saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini koji zakon konzumira ovu uredbu. Kako je riječ o malom zakonu koji je od potrebe za nesmetano funkcioniranje državnog poretka, molimo Sabor da ga prihvati kao konačni prijedlog zakona. Na ovaj zakon podnesena su dva amandmana, jedan Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav kojeg prihvaćamo sa zahvalnošću. Drugi je amandman zastupnika Zvonimira Mršića, njega ne možemo prihvatiti iz razloga što, zastupnik naravno to nije mogao znati, ali mi znamo i sada je već svima jasno da je Vlada predložila donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini. Stoga nema razloga da se ovaj prihvati i time važenje Uredbi o izmjeni Zakona o trgovini produži do kraja godine. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori. Zakonodavstvo? Lokalnu i područnu samoupravu? Poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj? Za Ustav, Poslovnik i politički sustav? I Odbor za pravosuđe? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire, podržava dakle Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, ali isto i stav i mišljenje da i nadalje treba podijeliti zakonsku ovlast za donošenje uredbe na temelju zakonskih ovlasti, ali ograničeno kao i do sada. Dakle, samo u razdoblju kada Hrvatski sabor redovito ne zasjeda te za razdoblje kada je Hrvatski sabor eventualno raspušten ili mu je istekao mandat. Dopustite mi uvodno ipak da istaknem dvije ključne stvari kada smo na ovoj temi, a temi smo zapravo na uredbama temeljem zakonskih ovlasti. Naime, kada god raspravljamo o zakonodavnoj delegaciji u uredbama na temelju zakonskih ovlasti zapravo govorimo o ustavno-pravnom institutu, poremećaja nadležnosti između zakonodavnog tijela i izvršne vlasti, dakle između Parlamenta i Vlade, ali je uvijek bitno naglasiti da se taj poremećaj događa na temelju ovlaštenja samog zakonodavca, dakle samog Parlamenta. I drugo, ustavno-pravna određenja zakonodavne delegacije sastavni su dio prakse i načina rada u svim suvremenim državama, pa tako i kod nas te se ona odvija, odnosno provodi u odnosu na ona pitanja koja su kao takva navedena i nalaze se, dakle u ustavnim odredbama. Uvijek se tu radi o svojevrsnom zadiranju izvršne vlasti u nadležnost zakonodavne vlasti, naravno iznimno ili osim kada je riječ o uredbama za primjenu ili izvršenje zakona po logici stvari, te uredbe su vezane uz točno određeni zakon čiju primjenu u praksi omogućuju. Što se tiče samog konkretnog zakona, dakle ovim zakonom ovlašćuje se Vlada Republike Hrvatske da uredbama uređuje pitanja tekuće gospodarske politike iz djelokruga Hrvatskog sabora, ali ne sva pitanja. Dakle, izuzeta su pitanja izmjena državnog proračuna, pitanja propisivanja poreza te naravno sva ona pitanja koja su izuzeta izričitom odredbom Ustava, dakle članka 87. Ustava Republike Hrvatske, a odnose se na razradu Ustavom utvrđenih ljudskih prava i temeljnih sloboda, nacionalna prava, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela i tijela jedinica lokalne samouprave. Isto tako treba naglasiti da uredbe na temelju zakonske ovlasti ne mogu djelovati unatrag, osim ako Sabor drugačije, dakle ne mogu djelovati unatrag, međutim ako Sabor drugačije ne odluči, prestaju važiti istekom roka od godine dana od dana dobivene ovlasti. Shodno svemu izloženom, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, to još jedanput naglašavam, podupire ovaj prijedlog zakona, dakle Prijedlog zakona ovlasti Vladi Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ovdje se u ovome Prijedlogu zakona o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbom uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. U obrazloženju doslovce kaže da na temelju važećeg Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, Vlada Republike Hrvatske donijela je sljedeće uredbe i to uredbu o dopuni Zakona o plaćama sudaca, drugih pravosudnih dužnosnika, "Narodne novine" br. 134/07. Zatim uredbu o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori za izobrazbu, uredbu o izmjeni Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, isto tako objavljeno u "Narodnim novinama" 1134 iz 2007. i uredbu o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini, "Narodne novine" br. 96/2008, od 21. kolovoza 2008. godine. Ja ću se isključivo usredotočiti samo na ovu uredbu sa zakonskom snagom koja tangira Zakon o trgovini, točnije kao što je poznato to je suspenzija jedne "nerazumne" norme kojom se branio rad trgovini nakon 21 sat. Isto tako mislim da je apsurdno da se brani trgovini i rad nedjeljom. Jedan dio tog apsurda, znači zabrana rada poslije 21 sat u sezoni, ovom uredbom o kojoj je danas riječ je otklonjen. Na žalost ostaje da se vidi što će biti sa onim radom, zabranom rada nedjelje, ali o tome ćemo više raspravljati kada dođe taj zakon na dnevni red. Postavlja se jasno pitanje da li, recimo što je znam zabrana rada nedjeljom šteti velikim sustavima? Ja tvrdim da njima to ne šteti imajući na umu da su samo 5 velikih trgovačkih lanaca u ovom trenutku da drže 54% tzv. male trgovine. Ako govorimo o 10 prvoplasiranih trgovačkih lanaca, znači oni drže čak 74% male trgovine, a ako govorimo o 15 prvih velikih lanaca, tu sad dolazimo čak do 80%. Znači tisuće i tisuće ostalih bore se za ovih preostalih 15 ili 20% i tu činjenicu da upravo takva jedna odredba šteti malim, a ne velikima treba posebno razmotriti i dakako taj zakon u tom dijelu preispitati. Ako imamo na umu da će 2010. prestati zabrana, to je uvijek ove agencije za tržno natjecanje u preuzimanju 1200 kioska "Tiska" u maloprodaju mješovitom robom, to će "Konzum" koji danas ima 600 trgovina učiniti još jačim, dok će svi ostali mali trgovci, usuđujem se reći boriti se za 10% učešća na tržištu i utoliko ni na koji način iste ne treba sputavati, ne treba ograničavati, ne treba ih nekim zakonskim normama šikanirati jer oni se u pravilu bore za golo preživljavanje. Na žalost, tu borbu ne prepoznaju prije svega sindikalni lideri koji da su u kojem slučaju u poziciji tog malog trgovca, ja sam duboko uvjeren da bi i oni borili se za sat rada više, a ne za sat rada manje. Isto tako, znam više puta reći za ovom govornicom da je čak položaj tih malih trgovaca, obrtnika češće teži nego radnika koji rade kod njih. Ovi prvo odgovaraju cijelom svojom imovinom, ovi drugi i odgovaraju isključivo normalno svojim radom. Možemo reći i sljedeće, da spomenutih ovih pet najvećih trgovačkih lanaca 2007. u trgovini na malo, ostvarilo je 19 milijardi kuna prometa, to je tih 54%, a ti mali su ostvarili možda 5-6 milijardi kuna i zato ih još jedanput kažem, ne treba ni na koji način šikanirati, ograničavati im vrijeme rada pogotovo ne u sezoni. Ono što je posebno interesantno po meni, jedna posljedica jednog ovakvog apsurdnog zakona koji je na svu sreću u jednom trenutku uredbom Vlade stavljen ad acta ogleda se u tome da su produkt tog zakona de facto ovi veliki trgovci. Znači produkt tog zakona po mom sudu su upravo ovi veliki lanci. Oni su ti koji mogu sjesti, koji se mogu dogovoriti. To u pravilu rade, sjednu, dogovore se kakve će biti cijene. Njih nije briga da li će to utjecati na neku inflaciju ili neće. Preko takve jedne prakse politike gotovo bih rekao da mogu rušiti svaku vlast, mogu izvlačiti ljude na ulicu, mogu utjecati na izborne rezultate, na politiku poticaja itd. itd. Što su ovi veliki, nekojima je išao na ruku postojeći Zakon o trgovini, radili ovo ljeto. Ja tvrdim da su upravo to, sjeli i dogovorili se, svjesno potakli inflaciju. Oni su bili svjesni da na Jadranu uz milijun stanovnika tih domicilnih od Istrijana preko Primoraca, Dalmatinaca itd. u svakom trenutku još 2 milijuna turista iz nekih trećih zemalja ili Republike Hrvatske, uglavnom su to bili stranci i oni su se jednostavno dogovorili ajde uzmimo tim ljudima novce i to je bio osnovni razlog zbog čega su te cijene u 7., 8. mjesecu divljale kako su divljale. To što su dovele u pitanje možda narednu sezonu, ne toliko u hotelima već u privatnom sektoru u van pansionu, to njih jednostavno nije briga, a sada vidimo da toj ekipi više nije dovoljno samo novac. Sada hoće i vlast. Jedan Kerum želi biti ne znam gradonačelnik u Splitu, Kukurin župan u Županiji istarskoj, Todorić netko spekulira predsjednik države, a ako treba instalirat će šta ja znam i predsjednika vlada iako je ne znam ova ekipa možda na vlasti tamo 90-gih godina na neki način stvorila upravo ove tajkune. Medije imaju, imaju i fizički ili preko kupovanja novinara, tj. reklamnog prostora. Mogu svakog jasno kontrolirati, na sindikate ionako ne možete računati i to je nama naša borba dala. To je znači ta hrvatska realnost. To je realnost na žalost izgleda i drugdje u svijetu, ali izgleda nigdje kao kod nas, jer 1% gospodarstvenika drži 75% hrvatskog gospodarstva, 4% preostalo, još 13%, a svi ostali njih 95% još cca 13%. Znači uloga politike je da to vidi, sindikata da to prepozna, medija da o tome govori, ne znam građana da to prate što se dešava, a crkve da sve to ne poškropi svetom vodicom. Što se tiče samog ovog Prijedloga zakona o ovlasti uredbi, to je apsolutno logično, međutim dobro je da je pred ili da će na klupe doći i ovaj Zakon o trgovini kojega treba što je moguće prije promijeniti ne samo u tom dijelu rada nakon 21 sata već i glede rada nedjeljom u sezoni na način da svatko tko želi može raditi, jer zašto bi na 2 milijuna turista koji su u tom trenutku na Jadranskoj obali zarađivalo de facto samo 15 velikih lanaca. I konačno po mom mišljenju ne može jedan standard vrijediti za ugostitelje, drugi za trgovce, a sindikat i crkva itd. to ne trebaju priječiti poglavito ako imamo na umu da one, znači te bitegice, trgovinice rade i u jednoj Sloveniji, i u Italiji, u sezoni u Grčkoj, Španjolskoj, prema tome nitko nikome ne treba činiti štetu. Sve u svemu klub IDS-a stoji iza ovoga zakona, jasno je da postoje trenuci kada Vlada mora intervenirati svojim uredbama kada parlament ne zasjeda osim kada se usvajaju ti financijski dokumenti, ali vidjeti ćemo jasno to je ono što me daleko više zanima, u kom pravcu će teći rasprava o Zakonu o trgovini i da li će se neke nelogičnosti na koje smo upozoravali i ranije, u dogledno vrijeme promijeniti.
Hvala. Nekoliko ispravaka. Prvi gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče ne mogu ne ispraviti neke nevjerojatne navode koji su netočni. Kaže ova ekipa na vlasti je stvarala tajkune. Ova ekipa na vlasti nije stvarala tajkune gospodine zastupniče, tajkune su stvarali neki drugi. Ova ekipa na vlasti je gradila državu. Govoreći o tajkunima kaže to je nama naša borba dala. Ne, naša borba nama je dala demokraciju, slobodnu, neovisnu Hrvatsku, oslobodila ju je, uvela u Ujedinjene narode, u Vijeće Europe i sve ostalo, a sada će u Europu. A što je vama vaša borba dala, o tome razmislite. I na kraju kaže u negativnom kontekstu, a sve je to poškropila crkva. Crkva u Hrvatskoj zagovara moralna načela, zagovara obitelj, jednakost, ljubav i sve ono što je pozitivno, pa šteta da i vas nije poškropila malo s time.
Drugi ispravak, gospodin zastupnik Željko Turk.
Gospodine potpredsjedniče ispravljam krivi navod uvaženoga zastupnika koji je rekao da se njih nekoliko većih dogovorilo da u jeku sezone digne cijene pa tako za nekoliko milijuna kuna ili eura kao što je spomenuto, … [[Ne razumije se.]] dodatno novaca, mislim da ovako slobodna interpretacija na rubu znanstvene fantastike, čini se na žalost da je prvo polugodište ove godine bilo vezano izuzetno na inflatorna kretanja vezano uz cijene energetike, sirovine. Iole ozbiljniji ekonomist zna da je najvećim dijelom to utjecalo i porast cijene kako energije tako i dalje, a onda je i ova Vlada mjerama i utjecajem na privrednike utjecala da se u okviru i novog sustava obično nafte, odnosno smanjenja cijena nafte i ponešto smanji i cijene energenta hrane pa mislim da to bi trebao znati uvaženi zastupnik pa koristim priliku da ga ispravim.
Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Odmah na početku reći ću da će Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke podržati prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora s konačnim prijedlogom zakona i to iz razloga što se u svim uređenim i demokratskim državama preveniraju situacije u kojima bi zbog ne zasjedanja Parlamenta iz ovog ili onog razloga ili zbog njegova raspuštanja izvanredni ili redovnih izbora, praktički onemogućilo državi da funkcionira kroz donošenje zakonskih propisa. Nije ovo prvi put ovakav zakon se donosi svake godine, on dozvoljava Vladi da u onom interegnumu između dviju sjednica reagira na neke situacije i to da reagira što je moguće odgovornije. Ovaj zakon i definira o kojim se pitanjima smije uređivati zakonskim uredbama, no međutim ono na što želimo upozoriti je praksa zlouporabe ovoga zakona. Moji kolege su već spomenuli da je najeklatantniji primjer zlouporabe ove ovlasti, upravo cirkus koji je napravljen donošenjem odredbe kojom je promijenjen Zakon o trgovini. Nema toga zakona za kojega bi se reklo da je ideala, nije niti Zakon o trgovini, ali za razliku od ostalih zakona koji se modificiraju ovakvim uredba Zakon o trgovini je donesen tek mjesec dana prije donošenja ove uredbe. Zakon o trgovini bila je tema višemjesečne javne rasprave u Hrvatskoj. Nije samo bilo pitanje hoće li se raditi nedjeljom i blagdanima, nego koliko dugo će se raditi u kojima zonama i pod kojim uvjetima. Dakle, mjesecima smo pokušavali dokazati da uravnilovka koja vrijedi za svakoga jednako, nema smisla, niti da je logična, da u Republici Hrvatskoj postoje zone koje su od osobitog turističkog značenja, da turistička sezona u različitim krajevima države različito dugo traje i da obzirom na to treba prilagoditi propise. Na sve moguće načine se upinjala vladajuća većina u Parlamentu da nam dokaže da to naprosto nije tako i da treba ograničiti rad trgovina do devet sati. Uredu, držite da su to kvalitetni argumenti koje ste nam iznosili u raspravama, mi smo ih morali prihvatiti i po njima se ravnati, ali 21. kolovoza Vlada na telefonskoj sjednici, dakle ministri s jahte javljaju mobitelom svoju suglasnost da se namagarči Hrvatski sabor i da se praktički mjesec dana nakon rasprave koja je ovdje vođena donese nešto sasvim drugo od onoga što je ovdje zaključeno. I što ćemo sada? Pa kome je Vlada zapravo okrenula leđa? Vama kolege iz vladajuće većine koji ste vjerojatno po naputcima upravo te vlade tražili eksplicite da ostane ovaj limit, a ne nama koji smo govorili cijelo vrijeme da tu stvar treba liberalizirati i prepustiti je jedinicama lokalne samouprave koje će najbolje prema lokalnim prilikama procijeniti da li je to doista devet sati. Takav način izigravanja i ismijavanja Hrvatskoga sabora na žalost nije usamljena. Prije nekoliko dana premijer nam je svima se nasmijao u facu rekavši da gospođa koju, ovdje neću spomenuti imenom i prezimenom, nije njegova moralna vertikala, nego moralna vertikala Hrvatskoga sabora. Imat ćemo mi takvih slučajeva ubuduće sve više i više kako stvari stoje, ali nećemo prestati upozoravati da iznad Hrvatskoga sabora ne može biti Vlada, Vlada se ne smije ponašati tako da dezavuira i ismijava rad ovoga Parlamenta. I mjesec dana nakon što nas je uvjeravala u drvo i kamen se kunući, da ono što predlaže je dobro, mijenja to i na telefonskoj sjednici 21. kolovoza. To je praksa na koju upozoravamo kao neprihvatljivu. Zahvaljujem.
Hvala. Klub SDP-a gospodin zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, gospodine ministre. Zakonom o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora Vladi Republike Hrvatske dane su velike ovlasti, ali iz veliko od strane Hrvatskog sabora kao ovlaštenog zastupnika naroda kao vrhovnog tijela zakonodavne vlasti u Republici Hrvatskoj. Budući da Hrvatski sabor prema Ustavu Republike Hrvatske održava svoje sjednice između 15. siječnja i 15. srpnja, te između 15. rujna i 15. prosinca, nužnost je da se ovlasti drugo državno tijelo da u razdoblju između tih zasjedanja donosi propise iz područja tekuće gospodarske politike koje su inače u djelokrugu Sabora i tu ne vidimo ništa sporno. Međutim, ako se ta prenesena ovlast donošenja propisa, odnosno uredbi sa zakonskom snagom konzumira neodgovorno, nepromišljeno i sa štetnim posljedicama po Republiku Hrvatsku, onda je stvar malo drugačija. A nedavna prošlost pokazala je da mi imamo upravo takvu situaciju. Navest ću taj primjer koji je ovdje već spominjan, a to je Zakon o trgovini. Za vrijeme ljetne stanke u zasjedanju Hrvatskog sabora Vlada je na brzinu i to na famoznoj telefonskoj sjednici za koju čak ne postoji nikakvo zakonsko utemeljenje donijela uredbom kojom se izvan snage stavljaju odredbe Zakona o trgovini kojim se reguliralo da to radno vrijeme trgovina mora završiti najkasnije do 21,00 sat. Ako pustimo po strani činjenicu da je predlagatelj tog isto zakona bila ista Vlada Republike Hrvatske i činjenicu da je SDP prilikom donošenja tog zakona ukazivao na nelogičnost odredbe da u turističkim mjestima trgovine svoja vrata moraju zatvoriti najkasnije u 21,00 sat, ipak vladajuća većina u Saboru je tada odbila sve SDP-ove primjedbe i prihvatila vladin prijedlog. Da bi onda kada je započela turistička sezona i kada su se pred tisućama zaprepaštenih turista počela zatvarati vrata trgovina pod pritiskom javnosti i medija, Vlada u hitnom postupku na telefonskoj sjednici, svoje vlastito zakonsko rješenje neposredno prije toga doneseno, ukinula uredbom. Eto vidite, poštovane kolegice i kolege mi smo protiv takvog načina rada i protiv takvog odlučivanja. Jednako tako protiv smo toga da se odluke donose bez prisustva javnosti. Moram spomenuti da je Vlada Republike Hrvatske upozorena čak i od nevladinih organizacija poput GONG-a i Transparency International-a, da ima praksu kakva ne postoji u drugim zemljama razvijene demokracije da donosi odluke obavijene velom tajne na svojim zatvorenim sjednicama, premda za to nema nikakve potrebe, niti bilo kakvog opravdanja. Ne radi se o nikakvoj državnoj ili vojnoj tajni, radi se jednostavno o bahatoj i arogantnoj vlasti koju nije briga za građane vlastite države. Hrvatska javnost, hrvatski građani tako nikada neće doznati što se događalo na zatvorenim sjednicama, koji su se propisi donosili, kome su dodjeljivani novci iz državnog proračuna, o tome nema informacija, o tome Vlada šuti, to Vlada taji pred građanima, čak štoviše gubi i određene sudske postupke zbog kršenja Zakona o pravu na informacije. Eto mi nismo i niti ćemo biti za takvo ponašanje. Mi smo za Vladu koja će djelovati otvoreno, demokratski i transparentno a to Vlada gospodina Sanadera nikako nije. No, vratimo se na sam prijedlog zakona i to bismo željeli reći. U članku 4. Vlada predlaže da sve uredbe koje je donijela po ovoj osnovi prestaju važiti 31. prosinca osim Uredbe o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini, znači isto ova malo prije na prečac donesena uredba koja bi trebala prestati vrijediti na dan stupanja na snagu ovoga zakona. Postavlja se pitanje što ova Vlada hoće, prvo donese zakon, pa onda vidi da je donijela loš zakon, pa onda donese uredbu kojom ukida odredbe toga zakona, a onda predlaže zakon kojim bi tu uredbu ponovo ukinula. Ovo je samo jedan primjer koji dokazuje da smo bili u pravu kada Vladi Republike Hrvatske u ovom sazivu nismo dali povjerenje i zbog čega u to povjerenje i sposobnost i kompetentnost Vlade gospodina Sanadera nemamo ni danas. Zaključak je jasan. Vlada luta, ne snalazi se i nema pojma. Drugim riječima, nekompetentna je za posao koji obavlja. Takvim ponašanjem Vlada ismijava Sabor kao instituciju Hrvatske države, a saborski zastupnike parlamentarne većine pretvara u glasačku mašinu. Pa čak i oni koji nose odgovornost za upravljanje svojim jedinicama lokalne samouprave u vladajućoj se većini gradonačelnici su u mjestima koja su bila u tom slučaju direktno dotaknuta, uredno su glasili za taj zakon i onda su se vratili u svoja mjesta i rekli mi nažalost s time nemamo nikakve veze. Ili su tražili načina da se promijeni neposredno ono što su donijeli prije toga u ovoj istoj sabornici. S druge strane prisjetili bi se mi u SDP-u a i sve ostale podsjetiti na situaciju da je Vlada u predizbornom razdoblju pred sam kraj 2007. odnosno, pred same parlamentarne izbore kada je Sabor bio raspušten opet na svojim tajnim i zatvorenim sjednicama donosila odluke o dodjeljivanju milionskih iznosa iz proračunske zalihe, pojedinim institucijama pretpostavljam čiju pomoć je HDZ računao u predizbornoj kampanji. Stoga razloga za nepovjerenje spram Vlade koju vodi Ivo Sanader ima i previše. To nije europsko ponašanje, to nije demokratsko ponašanje i to nije ponašanje koje je u interesu i za dobrobit građana Republike Hrvatske. Klub SDP-a načelno podržava donošenje zakona kojim bi se riješilo pitanje donošenja propisa vezanih za pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora u razdoblju kada Hrvatski sabor ne zasjeda. I to je potreba. Ali s druge strane izražavam ozbiljnu sumnju u to da je Vlada Ive Sanadera zaslužila da bude nositelj te odgovornosti koju bi joj Hrvatski sabor kao vrhovno predstavničko tijelo i najviše tijelo zakonodavne vlasti ovim zakonom propustio.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege kolega Dragovan je kazao da je Vlada bahata i ne vodi računa o svojim građanima, što ne odgovara jasno istini. Vlada vodi računa jasno o svojim građanima, vodi politiku ravnomjernog razvoja, to su građani potvrdili na izborima u studenom 2007. godine. Vaša politika koja stalno potiče scenarij rasula, ne nailazi na podršku kao što se da vidjeti i to je razvidno politici Hrvatske demokratske zajednice i politici dr. Ive Sanadera.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče, ministre sa suradnikom. Kada govorimo o ovom zakonu osnovna stvar koju se ovim zakonom definira je da postoji jedan prostor koji prilikom, znači kada Sabor ne zasjeda da se može ukazati potreba da hrvatska Vlada uređuje sa uredbama pojedina pitanja iz djelokruga rada Hrvatskoga sabora i tu ne treba biti ništa sporno. To je kao što su i neki govornici prije mene već istaknuli, jedna velika odgovornost koju ovaj Visoki dom daje hrvatskoj Vladi. I hrvatska Vlada bi trebala sa vrlo velikom pažnjom se nositi kakve uredbe i u kakvim situacijama te uredbe primjenjujemo. Znači kada govorimo o podršci ovom zakonu tu vjerujem da će svi zastupnici dati podršku, ali s druge strane moramo istaknuti da danas u Hrvatskoj, hrvatska Vlada takve ovlasti koje je dao Hrvatski sabor koristi na neprimjerene načine. Prihvaćajući zakon, znači kada pogledamo četiri uredbe koje su ovdje spomenute i na temelju kojih je Vlada donijela uredbe u proteklih negdje nešto manje od godinu danas vidimo Uredbu o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini koja je još uvijek na snazi i koja proizlazi iz po meni prihvaćanja zakona koji u praksi se pokazao neprovediv, na koji je oporba tijekom donošenja zakona upozoravala i na koji je davala mnoge amandmane. Ali u toj situaciji kada donesemo takav zakon koji ovaj Visoki dom donese i koji se počinje primjenjivati, kakva je poruka da Vlada u roku 7 ili dva tjedna, znači u jednom vrlo kratkom, kakva je poruka da ona to jednom telefonskom sjednicom mijenja? To je po meni jedna poruka koja ide i prema Hrvatskom parlamentu na neki načni kao da Vlada i mijenja Ustav Republike Hrvatske, odnosno kao da pokazuje da u Hrvatskoj nije na djelu parlamentarni sustav nego da je Vlada iznad Parlamenta. Po meni u ovom zakonu bi trebalo i to je po meni jedan minimum unijeti da Vlada ne smije na telefonskim i zatvorenim sjednicama donositi ovakve odluke. Ukoliko mi gospodo i kolege i kolegice zastupnici donosimo zakone pred hrvatskom javnošću, znači ovu sjednicu konkretno može gledati svaki hrvatski građanin koji ima kod kuće Internet, koji može gledati televiziju preko Interneta. Zbog čega hrvatska Vlada sebi može dopustiti situaciju da donosi odluke sa zakonskom snagom mobitelom i na zatvorenim sjednicama. Po meni je to nedopustivo. Ja se osjećam kao zastupnik u Hrvatskom saboru na neki način ponižen. Ono o čemu mi raspravljamo ovdje mjesecima, predlažemo amandmane te nosimo glas naših glasača. Vlada može u jednom danu u telefonskoj sjednici promijeniti u okviru ovih dva ili tri mjeseca kao da ništa na kraju krajeva nismo radili. I zbog toga mislim da to nije duh ovog zakona i da nije duh ovog zakona da Vlada može na taj način mijenjati odluke Hrvatskoga sabora i da bi trebali kao minimum ugraditi amandman ili odredbu da se takve odluke sa zakonskom snagom ne smiju donositi telefonskim sjednicama, kao što je kolega rekao, sa neke jahte, sa plaže itd. Ovdje se radi o vrlo ozbiljnim temama i da bi trebale biti donesene na propisan način. Zbog toga ću i u smislu toga predložiti jedan amandman gdje bi se to definiralo da se to ne može donositi na telefonskim sjednicama odnosno na sjednicama koje su zatvorene od očiju javnosti. S obzirom da naš rad ovdje u Parlamentu to nije, ne vidim zbog čega bi takve zakonske ovlasti Vlada mogla donositi na zatvorenim sjednicama. Neću puno pričati, vjerojatno će o tome biti prilike kada ćemo govoriti o Zakonu o trgovini, na jedan nedopustiv način donošenja zakona i vladanja odnosno primjene tih zakona u Hrvatskoj gdje se naš rad Parlamenta na neki način obezvređuje i gdje premijer u tjedan dana može ono što smo mi predložili promijeniti na način na koji on misli da je odgovarajući. To je jednostavno poruka koju mi kao Sabor ne smijemo dopustiti i moramo poslati poruku i hrvatskoj javnosti, ali i Vladi da u ovoj zemlji ipak zakone donosi Parlament. Tako da, iako kažem da ću podržati ovaj zakon, bio bih puno sretniji kada bi hrvatska Vlada sa malo više odgovornosti koristila ovlasti koje zbog objektivnih ustavnih okolnosti joj Parlament daje i kada bi, ne onako olako donosila uredbe kao što je to donijela primjenjujući znači ovaj zakon na uredbu koja se odnosi na Zakon o trgovini. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovan predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Jedna uobičajena i normalna institucija u Parlamentu dovedena je u pitanje zbog praktičnog ponašanja hrvatske Vlade. Dakle, sasvim je normalno i Ustavom dozvoljeno da kao izuzetak hrvatska Vlada ima uredbama drugačije uređivati pojedina pitanja kad je to spletom okolnosti potrebno, od onog kako je Sabor uredio. Što radi Vlada? Vlada čak i u formalnoj kaže ja imam veće ovlasti od Sabora pa svoju uredbu naziva Uredba o izmjeni zakona. Vlada umjesto da kaže da je Uredba o uređivanju odnosa u trgovini i radnog vremena i da s time završi, a zakon ostaje u djelokrugu Sabora. Ona kaže sebi, ja preuzimam ulogu Sabora i ja donosim uredbu. Zamislite kakva je to pravna rugoba, pravna rugoba da uredbom mijenja zakon. Na to nema ovlasti ni od Sabora ni po Ustavu. Dakle, neka se Vlada zadrži na uredbu da neko pitanje uredi uredbom, a neka ostavi naše pravo i obvezu da stvari uređujemo zakonom. Drugi problem je kad to Vlada koristi i zašto koristi. Kad bismo mi bili pravna država i kad bi čuvali svoje institucije onda bi za štetu koja je, ako Sabor nije dobro odlučio, trebali tužiti Sabor građani odnosno poduzetnici koji su trpjeli zakonsku nelogiku, a to ispada da je bila nelogika koja je donošenja na prijedlog Vlade samo 30 dana prije i po diktatu, moram reći, po diktatu, demokratskom diktatu većine a ne po razmišljanju i zastupanju građana. Dakle, građani bi trebali tužiti za neodgovornost zastupnika u Saboru prilikom donošenja Zakona o radu trgovina. Naprosto mi smo po pravilu donijeli štetu njima, ali ne samo štetu trgovcima i trgovinama nego smo uskratili i užitak mnogim našim gostima. Mi smo uskratili užitak, uskratili smo i zaradu mnogim našim ljudima. A koje su posljedice za povjerenje u instituciju Sabora? Dakle, na prijedlog Vlade, s 30 dana na inzistiranje saborske većine po odluci zapovjednika bojnog broda ovaj Sabor je donio Zakon o trgovini. I manje je od 30 dana jedna osoba, urbi et orbi, kaže mijenjajte zakon. Mijenjajte zakon, priredite mi uredbu. Umjesto da kaže, ja ću drugačije urediti radno vrijeme i ja sam odgovorna za to. Kao predsjednik Vlade tražim da se Vlada sastane. Dakle, derogacija, derogiranje jedne državne institucija koja je najvišeg ranga. Najvišeg ranga. Dakle, dobro je, ponekad je dobro poslušati zapovjednika bojnog broda, ali ne kad se razgovara o interesima građana, kad se donosi zakon. To moramo razlučiti. I još nešto što želim reći. Ovdje se predlaže da se produži valjanost za tri uredbe i to da im mi to damo bianco. Je li netko ovdje ima uredbe koje mi produžujemo rok valjanosti? Nema, nema nitko. A još veći apsurd da mi zakonom produžujemo valjanost uredbi, to je pravi opet nonsens. Dakle, mi miješamo kroz sam naziv akta koji možemo donijeti, mi miješamo nadležnosti. Dakle Sabor će sada donijeti Zakon o produžetku valjanosti uredbi Vlade Republike Hrvatske. A gdje dolazi do nadležnosti Sabora, a gdje Vlade? 'Ajmo razlučiti to jedanput i to bi se moralo naći u ovakvom zakonu. Dakle, mi ćemo danas dići ruke za produžetak roka valjanosti tri uredbe koje mi nismo ni vidjeli, o kojima nismo ni raspravljali. Mi ćemo bianco dati povjerenje Vladi da ove uredbe djeluju dok djeluje ovaj zakon. Dakle, uredba po logici zakona prestaje istekom roka zakona koje smo dali Vladi ili najdalje godinu dana. Ako bi bila danas donošena, ona vrijedi godinu dana jer i zakon vrijedi godinu dana. Dakle mi se moramo ovdje izboriti za poziciju zastupnika odnosno da poziciju Sabora da donosi zakone, a ako netko ima potrebu ili razloge za uređivati odnose koji spadaju u djelokrug Sabora po ovlaštenju ovog Sabora onda neka donosi uredbu, a nek ne mijenja zakon. I za tu uredbu neka odgovara i materijalno i moralno i politički. I politički. Dakle za ovakvu situaciju je najbolje reći a nema boljeg nego što su teoretičari demokracije već rekli, to je da je moć i pravo jedna, dvije strane jedne te iste medalje pravne države. A moć dakle država stvara pravo, jedino ona to ima pravo na to, ali jedino pravo može ograničiti pravnu, moć države. I to postaje pravna, ova pravna država. Tako je. Mi ovdje imamo da tako kažem izvršnu vlast koja derogira zakonodavnu vlast. Pokazuje moć nad moćima. I ne samo to. Ne odgovara za to. Ne odgovara za to. Ako je, ako je Sabor odgovoran za moralnu vertikalu onda je sasvim sigurno Sabor odgovoran za donošenje zakona jer mu je to jedina i zadaća. Ili jedna od dvije zadaće. A mi sebi dozvoljavamo da tako kažem neodgovorno ponašanje pa građane i poduzetnike zakonom obvežemo da posluju za vrijeme turističke sezone, ne znam ni ja, do 21 sat bez razmišljanja hoće li to izazvati posljedice jer naime ako smo poslušni onda to tako radimo. A onda se sjeti pojedinac i kaže: «Ne, to ste loše napravili. Ja ću to promijeniti.» Takva pozicija naprosto ne stvara ugled ni parlamentu niti stvara pravnu državu pa ja ne mogu reći da je, da treba oduzeti pravo Vladi da uredbama uređuje ali je treba ograničiti samo u onom djelokrugu koliko ima pravo. Ako će donositi uredbu nek ne dira naš zakon, sama uređuje pitanje i sama odgovara za to a mi ćemo kontrolirati svaki put. To nam je zadaća i obveza pred građanima i pred Ustavom Republike Hrvatske. Dakle zakon da, ali praksa je nedozvoljena. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Kad se mijenja Ustav Republike Hrvatske onda smo govorili da to radimo zbog toga da bi ukinuli hiperpredsjednički sustav koji je ustvari polupredsjednički sustav koji je funkcionirao kao hiperpredsjednički sustav i zbog toga da bismo uveli puni parlamentarizma, parlamentarizam u Hrvatskoj. Čini mi se da prihvaćanjem ovakvog zakona o ovlastima Vlade dovodimo do debalansa u odnosima između zakonodavne i izvršne vlasti i na taj način ustvari dovodimo u pitanje funkcioniranje parlamentarizma u Hrvatskoj. Ovo što je govorio kolega Leko, ja se s time slažem ukoliko donosimo uredbu koja u samom svom nazivu kaže da ima namjeru da mijenja zakone samim time implicite priznali smo da se izvršna vlast stavlja iznad zakonodavne vlasti i čini mi se da se na mala vrata razgovarajući o naizgled svakodnevnim pa po nekima i nebitnim temama mijenjaju krupne stvari u Hrvatskoj i da zaista osim stila vladanja koji podsjeća već na kancelarski sustav ili sustav prosvijećenog apsoluta, da budem blag, i u zakonodavnoj praksi pokušavamo dovesti do toga da ovaj Parlament nije mjesto gdje se donose zakoni nego su to brodice, jedrilice odnosno da je vlast inkarnirana u jednom čovjeku. Mislim da trebamo dignuti svoj glas protiv toga svi zajedno.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa kolega, gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Jurjeviću svugdje u demokratskom svijetu postoji odgovornost za prijedlog. I za prijedlog postoji odgovornost. To čak Zakon o državnoj upravi izričito kaže. Za prijedlog Vladi državna uprava ili savjetnik je odgovoran za stručnost. A za političku odluku je odgovorna Vlada. Tako je i za Parlament. Vlada odgovorna i za prijedlog i za političku dimenziju i za pravnu dimenziju. To se u ovom slučaju zaista dogodilo. Sa potpisom premijera došao je zakon u Hrvatski sabor i mi smo ga donijeli onako kako je Vlada tražila. A onda premijer za 20 dana traži da se to promijeni. Kad je bio ozbiljan prijedlog premijera? To me zanima. Ili kad je došao zakon ili kad je tražio izmjenu tog zakona putem … [[Govornik se ne razumije.]] ? Vrlo bi važno bilo za građane kad je bio ozbiljan premijer? Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Gotovo krajem svake godine u Parlamentu raspravljamo o Prijedlogu zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. I to nije ništa sporno jer se takav zakon temelji na članku 87. našega Ustava koji kaže da Sabor može prenijeti određene ovlasti Vladi Republike Hrvatske na vrijeme od jedne godine. Da određena pitanja uređuju uredbe, ali ih ona ograničava na način da kaže da to ne mogu biti pitanja koja se odnose na razradu Ustavom utvrđenih ljudskih prava i temeljnih sloboda, na nacionalna prava, izborno zakonodavstvo, ustrojstvo i djelokrug i način rada državnih tijela i lokalne samouprave. Kaže se da takve uredbe ne mogu djelovati unatrag i kaže se vrijeme kada Vlada može imati takvu ovlast. Ali kad idemo gledati kako je sročen odnosno sam tekst ovog Prijedloga zakona onda se on razlikuje od prijedloga koji smo u ranijim vremenima raspravljali i ja ću pokušati svaki članak na neki način izanalizirati. Članak 1. kažem temelji se na ustavnoj odredbi da Vlada u razdobljima kad Sabor ne zasjeda može donositi takve odluke i ovaj drugi, ovaj dio koji se odnosi na samo razdoblje kad Vlada to može činiti nije sporan. Međutim u samom tekstu članka 1. kaže se da će Vlada imati takvu ovlast da uređuje pojedina pitanja tekuće gospodarske politike iz djelokruga Hrvatskog sabora osim izmjena državnog proračuna, porezne politike itd. Probajmo analizirati što se zbiva sa državnim proračunom. Izmjenama zakona i dopunama Zakona o izvršenju državnog proračuna već se ustalilo da svake godine dajemo ovlast Vladi da ona može sama preraspoređivati gotovo 2/3 državnog proračuna. Ja se iz godine u godinu protivim tome. Naravno parlamentarna većina takvu ovlast daje Vladi. Dakle, nije točno da Vlada ne može mijenjati državni proračun. Ona takvu ovlast ima Zakonom o izvršenju državnog proračuna za pojedinu godinu. U članku 2. to se nekako automatski već pripisuje. Govori se da Vlada može u razdoblju od dana raspuštanja ili isteka mandata Sabora, pa do prvog zasjedanja novoizabranog Sabora uredbama uređivati pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Očito je da u slijedećih godinu dana neće biti isteka mandata Hrvatskog sabora, pa onda to nije potrebno ni pisati. Treba ostati samo eventualnog raspuštanja Hrvatskog sabora, jer njen mandat je tek u početku. Dakle, ima više od godinu dana do isteka mandata Hrvatskog sabora. U redu je članak 3. koji kaže da Vlada mora podnijeti izvješće o uredbama koje je donijela na prvoj sjednici. Međutim, potpuno je neprihvatljiv članak 4. Zašto to kažem? Zato što je očito da je Vlada u jednom trenutku zloupotrijebila ovlasti koje je dobila ovakvim zakonom i sada nastoji da eto unošenjem članka 4. u ovaj zakon na neki način eto tako ozakoni to što je radila. Zato što govori da uredbe koje su na snazi će i dalje djelovati. To je nepotrebno, jer zakon kaže, i dosadašnji zakon kaže da uredbe traju, imaju rok trajanja godinu dana i ovdje su još dvije uredbe koje su na snazi do 31. prosinca 2007. godine. Dakle, mi smo o njima raspravili u prošloj godini kad su one bile donešene. Sporno je to što ona ovim zakonom ukida uredbu koja se odnosi na Zakon o trgovini u dijelu tog zakona koji se odnosi na radno vrijeme rada prodavaonica i zato je to upitno i zato kažem da je tu bilo zlouporabe. Sjetimo se samo u prvom čitanju Vlada nam je predlagala da trgovine mogu raditi do 22 sata. Mi smo i tada imali primjedbe da s obzirom na turističku sezonu da je možda u tim mjestima prerano da trgovine počinju raditi u 6 sati i da se zatvore u 22 sata, nego će one vjerojatno pomaknuti početak rada na kasnije. Ali bilo bi dobro da mogu pomaknuti završetak rada na kasnije. Međutim, nakon takvih primjedaba Vlada nam je došla sad u drugom čitanju sa prijedlogom da trgovine mogu raditi do 21. sat. Dakle, jedan sat kraće nego što je u prvom čitanju predlagala. I na opetovane primjedbe zašto se na takav način uređuje radno vrijeme trgovina zapravo mi iz opozicije smo uopće imali primjedbe da uopće nije potrebno Zakonom o trgovini regulirati radno vrijeme, jer svima drugima je radno vrijeme regulirano Zakonom o radu i oni su kasnije autonomni u utvrđivanju svoga dnevnog i tjednog radnog vremena. Međutim, pod pritiskom kad je zakon stupio na snagu, kad se počeo primjenjivati on je, eto već je nekoliko kolega reklo na koji način je promijenjen. Nije bio na snazi niti tek dvadesetak dana i zato mislimo da je potrebno eto izreći jednu takvu kritiku, reći da s obzirom da naš Ustav dozvoljava da u određenom vremenskom periodu u toku godine Vlada može donositi uredbe ali da ona ne smije zloupotrebljavati takvu ovlast koju dobije od Parlamenta. Zato eto da kažem, zakon se temelji u jednom dijelu na ustavnim ovlastima. Međutim, u drugom dijelu ovoga zakona zapravo se želi legalizirati nešto što je Vlada zloupotrijebila i mislim da osobno neću glasati za takav prijedlog zakona.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Kolegica Zgrebec upotrijebila je riječ zloupotrebe od strane Vlade kad je u pitanju ovlasti Vlade Republike vezano za uredbe. Koliko god je to težak izričaj rekao bih da je još poraznije to što predsjednik Vlade kad je postao svjestan da je učinjen propust donošenjem Zakona o trgovini i radnom vremenu nije jasno poručio da je ocijenio da je učinjen propust, da nije tako trebalo regulirati ili obrnuto da nismo uzeli dovoljno vremena da to u javnosti objasnimo i po meni on je eto i mogao promijeniti taj zakon ali je morao priznati grešku. Ne. Predsjednik hrvatske Vlade je išao na promjenu zakona uredbom i vrlo jasno stavio do znanja da je to propust Hrvatskog sabora. U svojim izjavama hrvatski premijer je rekao to je domena donošenja odluka i pogrešna odluka Hrvatskog sabora. To je tragedija. To je tragedija da hrvatski predsjednik Vlade pokušava Hrvatskom saboru dodijeliti packe, okriviti ga za nešto za što sam vrlo dobro zna da je odgovoran s obzirom da je Vlada krivo procijenila dajući prijedlog ovog zakona. I to je nešto što nas posebno mora brinuti, a to je taj stupanj tolerancije i odnos između Parlamenta i hrvatske Vlade.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Kolega Liniću, pa previše je očekivati da predsjednik Vlade kaže da nešto nije dobro procijenio i da je on kriv za nešto, odnosno da je donio krivu odluku. Naš predsjednik Vlade i inače se javlja kao spasitelj. Kriv je Hrvatski sabor, krivi su pojedini ministri i onda on ispravlja “krive drine“ misleći da time ubire političke poene.
Gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Slušajući ove rasprave koje su u pravilu počinjale rečenicom podržavamo prijedlog ovog zakona, a ovaj zakon se zove Zakon o ovlastima Vlade Republike Hrvatske. Sad se postavlja pitanje zbog čega i kojoj Vladi se to onda podržava zakon, da li to znači da ovlasti koje nisu izvan okvira ovog zakona se podržavaju u svim parlamentima pa ih zato podržavate ili zato što je ovlast dana Vladi koalicijskoj naše predsjednika Ive Sanadera ili vi osporavate pravo da ova Vlada radi baš po tom zakonu kojega vi podržavate. Dakle, uz sva teoretska naklapanja mogli bi reći da li je to zakon koji ćemo selektivno primjenjivati kada to vi želite ili je to ovlast Vlade koja je predana i koja se primjenjuje uvijek, u ovom slučaju kad se radilo o mjerama tekuće gospodarske politike. Da li je ovo izvan okvira ovlasti koje zakonom dajemo? Nije ni bivšeg zakona, nije ni budućeg zakona. Nije sporna ovlast, nije sporna odluka, a problematizira se i donosi se i podržava se ponovno zakon koji daje i u budućem razdoblju istu takvu ovlast. Nisu točne formulacije da je nepotrebno donositi i podržavati važenje postojećih uredbi. Potrebno je jer u protivnom bi prestale vrijediti pošto zakon na osnovu kojih su donijeti je 3. listopada prošle godine. Dakle, 12 mjeseci primjena prestaje vrijediti. Zbog toga mislim da ovlast koju dobiva po ovom zakonu, naravno smije i Vlada koristiti. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Slavko Linić.
Osobno neću glasati za ovaj zakon iz razloga što za mene je neprihvatljivo da me predsjednik Vlade vrijeđa. O hrvatskim zastupnicima ionako je previše priče u javnosti, a smatram da kroz Zakon o trgovini predsjednik me posebno uvrijedio. On je rekao da sam ja odgovoran i svi vi ovdje za donošenje tog zakona kojeg je morao na tajnoj sjednici mijenjati. Prema tome, govorimo o tome da dajemo i treba dati Vladi mogućnost da regulira pojedina pitanja, ali nitko od nas ne daje pravo i nema pravo uzeti vrijeđanje saborskih zastupnika, vrijeđanje ovog doma i o tome govorim i o tome ćemo se uvijek razlikovati. Predsjednik Vlade nije rekao pogriješili smo. Predsjednik Vlade je rekao to je kriva odluka Hrvatskog sabora prema tome, to je ponižavajući odnos Vlade i Sabora. I zato je upitno da li dati takvu ovlast predsjedniku Vlade i Vlade kad ne znaju se ponašati jer nije problem pogriješiti i nekad je premijer Sanader priznao grešku, to danas više nije slučaj. Danas smo svi mi krivi. I to je nešto o čemu moramo razgovarati. Kad govorimo o ovakvim ovlastima, ne daju se ovlasti da se vrijeđa ovaj Dom i ne smijemo dozvoliti te uvrijede.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Vladimir Ivković.
Ponavljam da se radi o ovlastima iz tekuće gospodarske politike i po Ustavu i po zakonu ovom koji i sad prihvaćamo ovlasti su legitimne.
Druga replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Ivković, ovdje se ako govorimo o tekućem stanju jedno radilo o moru na kojem se nalazio brod sa kojeg je telefonski odlučeno da se mijenja zakon. O tekućoj politici toliko. Ali kolega Ivković, ja se čudim da ste vi zaključili da mi podržavamo ovaj zakon. Ne. SDP će glasati protiv njega. Dakle, nešto ste krivo preškali što bi mi rekli u Splitu. Ne može u ovom zakonu bit ostati članak 4. gdje se kaže da neke uredbe ostaju, a neke ne ostaju, a najmanje može ostati praksa u kojoj netko uzima sebi za pravo, pa bio on i premijer Vlade da se stavlja iznad Parlamenta, iznad vrhovnog zakonodavnog tijela koje de facto predstavlja suverenitet građana Hrvatske i ovog naroda. To je ono što mi primjećujemo, što vidimo i što mislimo da se na taj način ugrožava dignitet jer ruši parlamentarni sustav u Hrvatskoj, ruši balans, dakle odnos između izvršne i zakonodavne vlasti u ovoj državi gdje se izvršna vlast oličena u jednoj personi, pa onda u Vladi stavlja iznad zakonodavne vlasti, iznad nas svih ovdje jer na ovaj način kako se postupilo u izmjeni Zakona o trgovini se na najzorniji način pokazalo kako se to ne radi u parlamentarizmu.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Vladimir Ivkov.
Svi vaši prethodnici prije su rekli u uvodnim izlaganjima da će podržati ovaj zakon. Svi su rekli i naravno da nisu rekli, ispalo bi ako svi parlamenti imaju takav zakon i daju ovlasti Vladi, zbog čega onda vi ne bi dali. Na žalost, ne možete dati podršku svojoj Vladi, morate dati ovim zakonom ovlasti našoj Vladi.
Gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] prije svega reći ću da ću glasati za ovaj prijedlog zakona iz jednog temeljnog razloga što se on temelji na članku 87. Ustava Republike Hrvatske iz kojeg proizlazi, jasno je što piše da Hrvatski sabor može ovlastiti Vladu da donosi uredbe i u slučajevima koji su naznačeni, znači koje se ne mogu prenositi na taj način. A druga stvar dolazi iz izvršne vlasti i jasno mi je da Vlada u vremenu kad Sabor ne zasjeda mora imati jednu takvu ovlast, posebno u segmentu tekuće gospodarske politike, znači regulacije tih mjera. No ja bih bio svakako upravo da se ovi nesporazumi do kojih dolazi da se članak 1. nadopuni i tu stoji da Vlada Republike Hrvatske može uredbama uređivati pitanja tekuće gospodarske politike. Trebalo mi naznačiti u kojim slučajevima, da su to određeni nepredvidivi izvanredni događaji, poremećaju na tržištu i slično jer upravo ono što nam se desilo je ovo što su kolege zastupnici prije mene govorili vezano na Zakon o trgovini, odnosno samo radno vrijeme trgovina unatoč prijedlozima i samog Odbora za turizam i Ministarstva turizma i dijela zastupnika koji su članovi Odbora za turizam i predloženim amandmanima. Vlada se oglušila na racionalne prijedloge svih nas da bi, ono što je već rečeno nakon 15 dana od same primjene zakona Vlada istom uredbom mijenjala i prilagodila radno vrijeme, ono što smo mi rekli, posebno u onim dijelovima, turističkim dijelovima Republike Hrvatske, znači prilagodila bi na način da je produženo do 24 sata. I u tom smislu ja mislim da bi bilo dobro članak 1. samog zakona preciznije odrediti, da li su to određene nepredvidive okolnosti i izvanredni događaji, poremećaji na tržištu, poremećaji u gospodarstvu u kojima Vlada može normalno intervenirati. I isto tako ono što i u samom Ustavu stoji, znači da se uredbe koje su donesene na temelju zakonske ovlasti prestaju vrijediti istekom roka od godine dana ukoliko Sabor ne odredi drukčije. Ja bih predložio da ovaj Sabor odredi da uredbe ostaju na snazi najduže tri mjeseca od prvog zasjedanja Sabora, znači nakon što je uredba donesena upravo s razloga da se te uredbe mogu zamijeniti izmjenama i dopunama zakona, odnosno ako je potrebno donositi donošenjem novog zakona. Evo mislim da bi to bilo puno kvalitetnije da se na taj način izmijeni sam Prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske koga svakako u tom slučaju možemo apsolutno podržati. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo vidim danas ovdje diskusija, vaša, naša Vlada. Podržali bi vašu Vladu, podržali bi našu Vladu. Ove uredbe su bile i 2000. godine. Na isti su se način rješavale stvari kada Sabor ne zasjeda i u vrijeme koalicijske vlasti. Ja se dobro sjećam uredbe kojom se zabranio prijenos jedne litre ulja i šteke cigareta koju je donio gospodin Mato Crkvenac prije 6-7 godina jel' tako, i drugi dan je odmah ta odluka stornirana. Vi se gospodine Leko isto toga sjećate. Pa nismo mogli ići u Bosanski Brod jer je bila zabrana jel' tako. Drugi dan je to odmah stornirano. Prema tome ima takvih odluka koje su se stornirale, ja bih rekao pomalo i nelogičnih, nesuvislih. Ja kao građanin tada ne kao saborski zastupnik sam to promatrao doista i smijao se. Zaista se smijao na takve odluke. Kršenje odluke Sabora samo mjesec dana nakon, odnosno zakona koji je Sabor donio na prijedlog te iste Vlade čiji premijer telefonom stornira tu odluku to je zaista smiješno. Kažu podcjenjivanje, pa nije podcjenjivanje. Čije je to podcjenjivanje? Sabora. Saborskih zastupnika. Rušenje dostojanstva. Pa oni koji govore naša Vlada, oni su izglasali taj zakon, njihove ruke, njihove ruke su derogirane nakon mjesec dana odlukom kažu njihovog premijera, ne kažem ja. Ali i premijer kada govori o Vladi Republike Hrvatske i odlukama, ako ste primijetili dobro, uvijek je rekao moja Vlada. Kada je rekao hrvatska Vlada gospodo? Moja Vlada je to odlučila, moja Vlada, moja Vlada ono. Pa čekajte malo, to je i moja Vlada da se razumijemo, to je hrvatska Vlada, a ne moja Vlada. A kada već govorimo o uredbama onda sam prije raspuštanja, ne raspuštanja nego godišnjeg odmora Sabora Republike Hrvatske predlagao i skraćeni godišnji odmor ovoga visokog doma. Možda bi dva mjeseca stanka u radu Sabora možda bi smanjila neke stvari koje se mogu dogoditi donošenjem nekakvih uredbi o kojima govori kolegica Zgrebec da kažem o onome što se događa, a to je mogućnost zloporabe dakle onog vremenskog razdoblja i raspodjele da kažem novaca i zadiranja u proračunska sredstva. Koja je granica uredbi, dokle će sezati uredbe. Gospodin ovdje do mene iz IDS-a je dao vrlo dobre prijedloge. Vrlo dobre, pomirljive i vrlo objektivne, vrlo suvisle. I jasno je da ova odluka koja je, odnosno zakon koji govori o godinu dana važenja uredbe, a Sabor je za to vrijeme napravio već tri-četiri sjednice. Pa koji je to način? Koji je smisao toga? Ako Sabor zasjeda mjesec dana, dva nakon uredbe, dakle saziva se sjednica Sabora onda Sabor treba raspraviti o uredbi. Ili ajde kako je kolega predložio, tri mjeseca od donošenja uredbe da Sabor nađe vremena da raspravi o uredbi. Čovjek i magare su pametniji od samog čovjeka, kaže dalmatinska poslovica. Prema tome, valjda smo i ovdje nas 153 nešto znamo. Nešto znamo reći o uredbi, znamo reći nešto o zakonu. To što je glasačka mašinerija izglasala Zakon o radnom vremenu trgovina, dakle a nakon toga mjesec dana, mene samo upravo također kao i još par kolega neću reći ljuti nego me ojađuje izjava da je to kriv Hrvatski sabor i svi mi skupa ovdje. Tko je Hrvatskom saboru predložio takav zakon i mjesec dana nakon toga tu istu, taj isti zakon telefonom pozivom na telefon jednostavno oborio i donio uredbu. Uredba je bila potrebna da ne govorim sada o korisnosti uredbe u to vrijeme, ali način na koji se sve to izvelo je zaista katastrofa. Ukoliko bi bio dobre volje i ukoliko bi imali nekakav da kažem konsenzus, da svi mi kao ljudi, kao zastupnici bez obzira na stranačku pripadnost prihvatimo neke stvari koje su ovdje iznešene osobito kolege Brkarića koji je zaista govorio u jednom pomirljivom, u jednom dobrom tonu, u tonu dobre vjere i dobrog duha onda bi se to moglo i prihvatiti, a ovako s obzirom pogotovo na članak 4. gdje postoji nedosljednost, dakle neke odluke ostaju, a neke se dakle, neke nakon godinu dana prestaju važiti, to je nedosljednost. To je i nekorektnost i nedosljednost. Prema tome, za sada ukoliko ovaj tekst ostane, neću glasovati za ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Poštovani zastupniče Grubišiću, točno je da nitko nije imao niti cijepljen protiv pogrešaka i to je u redu, takvo shvaćanje moramo svi imati kod sebe. Ali istine radi, uredbu na koju vi se pozivate da je donijela koalicijska Vlada nije Vlada, to je propis ministra. To je bio propis ministra, a Vlada je sljedeći dan ukinula taj propis. Tu ste u pravu.
Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Konačni prijedloga Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da Uredbama uređuje pojedina pitanja i djelatnost djelokruga Hrvatskoga sabora. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 153. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Zastupnik Zvonimir Mršić i zastupnik Gordan Mara. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Prvo Odbora za, zamjenik državnog tajnika. Izvolite, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo Vlada prihvaća amandman Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Zastupnika Zvonimira Mršića na članak 4.
Vlada ne prihvaća navedeni amandman iz razloga što je Vlada u međuvremenu predložila izmjene i dopune Zakona o trgovini, sadržaj kojih izmjena i dopuna je bio predmet ove uredbe a koji zakon je danas i raspravljen u Hrvatskom saboru.
Hvala. Zastupnika nema. Tko je za ovaj amandman? Hvala lijepa. Nije dobio potrebitu većinu. I amandman gospodina zastupnika Gordana Marasa na članak 1.
Vlada ne prihvaća.
A obrazloženje neko. Morate nešto reći.
Zato što je sadržano u amandmanu Odbora za Ustav.
A tako. Hvala lijepa. Ali ipak gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Moj amandman je išao za time, ja nisam sada vidio amandman Odbora za Ustav, ali išao je za time da se odluke kojim se određuju zakonske uredbe ne mogu donositi na tajnim sjednicama Vlade, odnosno na telefonskim sjednicama Vlade. Znači ako je to u ovome amandmanu Odbora za Ustav onda ga ja povlačim, a ako nije, onda ga ne povlačim, a vi ste rekli da je, znači to je u, … … [[Upadica se ne čuje.]] Pa mora, onda ste nam krivo rekli, dajte obrazloženje molim vas.
Dakle, nije u amandmanu Odbora za Ustav, pa glasujemo. Tko je za ovaj amandman.
Ne, ne samo malo, obrazloženje nam dajte. Ja bih vas molio gospodine predsjedniče, možete li da bude svima jasno pročitati taj amandman neka nam kolega objasni zbog čega odbijaju.
Ovako. Može, može, premda to nije baš neki običaj, ali ćemo učiniti.
Ali nije jasno predlagatelju.
Na članak 1., u članku 1. dodaje se stavak 2. koji glasi: „Uredbe iz stavka 1. ovoga članka ne mogu se donositi na zatvorenim ili telefonskim sjednicama Vlade Republike Hrvatske.“. Dakle, vi izvolite se izjasniti, jeste li se izjasnili, jeste, rekli ste da ne prihvaćate.
Da, gospodine predsjedniče, ali se ne prihvaća iz razloga što je načine Vlade uređen Zakonom o Vladi i u kojem su propisani kako Vlada donosi svoje akte na sjednici Vlade.
Dakle, hvala lijepa. Stavljam ovaj amandman na glasovanje. Tko je za? Nema više, … [[Govornik se ne razumije.]] vi ste obrazložiti, pročitao sam vaš amandman, stavljam ga na glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala lijepa. Nije dobio potrebnu većinu. I dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Suzdržan 1. Utvrđujem da je Zakon o ovlasti Vlade Republike Hrvatske prihvaćen sa 78 glasova za, 30 protiv i 1 suzdržan zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo na sljedeću – - Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o proglašenju zapadnog dijela Medvednice Parkom prirode, prvo čitanje P.Z. br. 140 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, prostorno uređenje i graditeljstvo i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Ministar kulture Božo Biškupić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici. Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o proglašenju zapadnog dijela Medvednice Parkom prirode sačinili smo ustvari iz dva glavna razloga. Jedan je da još pojačamo i poboljšamo kvalitetu zaštite parka prirode, a drugi je ustvari da olakšamo život skoro 40 tisuća stanovnika glavnoga grada koji su u međuvremenu žive u tom dijelu. Naime, Zakon o proglašenju zapadnog dijela Medvednice Parkom prirode iz '81. godine proglašen je masiv zapadnog dijela Medvednice s okolnim krajolikom i utvrđene su njegove granice. U prigorskoj zoni koja se proteže unutrašnjim rubom parka prema gradu Zagrebu došlo je do neplanske urbanizacije i prije proglašenja parka, a naročito je intenzivirala se neplanska urbanizacija u razdoblju od 20-ak godina, cirka od tog proglašenja parka '81., pa do njegovog osnivanja '98. godine, bolje reći do započinjanja radom 2000. godine. U to vrijeme prije nego je uopće taj park radom i, zapravo djelovanjem zbog čega je ustvari i proglašen, dogodila se ta velika neplanska urbanizacija i sad se od samog osnivanja javne ustanove, a to je sada negdje 10 godina oni nadzornici koji se bave i koji rade tamo u parku prirode bave se zapravo više komunalnim problemima ili bavili su se komunalnim problemima urbane zone parka prirode, umjesto da se zapravo bave za ono zbog čega i jesu tamo postavljeni, a to je zaštitom prirodnih vrijednosti, a zbog kojih je ovaj park ustvari i proglašen. U cilju rješavanja problema neplanske urbanizacije na zaštićenom području Ministarstvo kulture pripremilo je ovaj prijedlog koji se sastoji u izmjeni granica Parka prirode Medvednica tako da se iz parka isključuju intenzivno urbanizirana područja s neprimjerenom gradnjom. Upravo radi doprinosa kvalitetnijem upravljanju i zaštiti prostora parka Ministarstvo kulture je prihvatilo stručnu podlogu za izmjenu granica parka prirode Medvednica koji je izradio Državni zavod za zaštitu prirode još u srpnju 2005. godine. Za razliku od proglašenja '81. godine koje se nije temeljilo ni na kakvoj stručnoj podlozi, niti je o njemu javnost bila upoznata, ovaj prijedlog izmjena granica se temelji na navedenoj stručnoj podlozi, a javnost je upoznata s organiziranjem javnog uvida u prijedlog izmjena granica i navedenu stručnu podlogu s kartografskim prikazom u rujnu i listopadu 2005. godine, u Zagrebu, u Donjoj Stubici i u Bistri. … [[Govornik se ne razumije.]] građana iznesen je tog javnog uvida uglavnom su prihvaćene u ovom prijedlogu. Kompenzacija koja naravno nastaje, jer ovdje će se dogoditi jedno određeno smanjenje, postiže se proglašenjem novih zaštićenih područja u drugim dijelovima Hrvatske. Naime, Vlada je tijekom prošlog mandata udio zaštićenih prirodnih područja povećala s 8% na 12%. Znači da je samo u četiri godine za 50% povećano ustvari u Hrvatskoj zaštićeno područje, a dodatno i veliki dio površine Hrvatske obuhvaćen je sa nacionalnom ekološkom mrežom. Prijedlog da se potpuno razgraniči bez preklapanja park prirode Medvednica i generalni urbanistički plan Zagreba prihvaćen je i uvršten je u ovaj prijedlog zakona koji je pred vama. Ta je zona preklapanja ionako otežavala lokalno stanovništvo kao što sam već i spomenuo i pri ishođenju lokacijskih, građevinskih dozvola, ali na taj način se i pojednostavljuje ishođenje isto tih dozvola, ali i planovi drugih … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je npr. GUP daju bolje i detaljnije mehanizme i zaštite tog prostora. Drugim riječima, preciznije se može propisati i zaštita na ovom području. Kako je riječ o prvom čitanju, ja molim, mi očekujemo da će biti kvalitetnih primjedbi i prijedloga. Hvala.
Hvala. Odbori zakonodavstvo, prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, na samom početku izlaganja o ovom prijedlogu zakona, o izmjenama Zakona o proglašenju dijela Medvednice parkom prirode, a kojem se mijenjaju granice i značajno smanjuje područje parka prirode Medvednice želim reći da će Klub zastupnika i zastupnica SDP-a biti suzdržan prilikom glasanja o ovom prijedlogu zakona. Dopustite mi da ovom prilikom obrazložim i razloge zbog kojih će Klub zastupnika i zastupnica SDP-a biti suzdržano o ovom prijedlogu zakona. Razlog zbog kojeg nećemo glasati protiv ovog prijedloga zakona jest činjenica da je prostor koji se ovim zakonom planira izmjestiti izvan parka prirode Medvednice, a koji obuhvaća gotovo 5 tisuća hektara i na kojem danas živi oko 30 tisuća ljudi. U takvom stanju, odnosno toliko je devastiran gradnjom i iskorištavanjem kamena, da je ostanak tog područja pod režimom zaštite predviđenim za parkove prirode dalje besmislen. U tom smislu ovaj prijedlog zakona i nije ništa drugo no verifikacija postojećeg stanja, rekla bih priznavanje neugodne istine od strane istine koja nije bila sposobna zaštititi ovaj izuzetno vrijedan prostor prirode. Ne možemo se usprotiviti donošenju ovog zakona jer će on u znatnoj mjeri olakšati život 30 tisuća stanovnika koji žive na tom području, ali olakšati posao upravi parka prirode Medvednica koja se nalazi u prilično frustrirajućoj, neugodnoj, rekla bih i u šizofrenoj situaciji, jer sukladno postojećem zakonu treba štititi nešto što je zbog razmjera na devastacije nemoguće dalje štititi. U tom smislu Klub zastupnika i zastupnica SDP-a ne želi postavljati nerealne zahtjeve i jeftino politizirati na ovom žalosnom primjeru. Razlog zbog kojeg s druge strane Klub zastupnika i zastupnica SDP-a ne može i neće podržati donošenje ovog zakona je taj, jer smatramo da se negdje mora postaviti crta i reći ne daljnjoj devastaciji zaštićenih prostora prirode bilo da se radi o parkovima prirode ili nacionalnim parkovima. Iako razumijem ambiciju za gospodarski razvoj i ostvarivanje profita te želju građana koji žive u blizini takvih prostora imaju nekretninu u tim područjima, da ostvare materijalnu korist, država mora imati i mora snositi odgovornost za zaštitu naših najvrjednijih resursa, a to su prostori prirode koji su rasadnici naše biološke i krajobrazne raznolikosti. Zbog toga u podršci ovom zakona vidimo veliku opasnost, pa čak i otvaranje Pandorine kutije prema svim budućim prohtjevima usmjerenima prema materijalnom iskorištavanju, a time i devastaciji najvrjednijih prostora prirode, kakvi su parkovi prirode i nacionalni parkovi. Jer činjenica jest da ovaj prijedlog zakona predstavlja žalosnu kapitulaciju i … [[Govornica se ne razumije.]] manifestaciju neprihvatljive nemoći države da zaštiti naše najvrednije resurse. A to SDP kao odgovorna politička stranka nipošto ne može podržati i zato nećemo glasati za ovaj prijedlog zakona. Osim toga smatramo da je neprihvatljivo odustajanje predlagatelja od nadomještanja izuzetih područja parka prirode sa šumskim područjima koja se nalaze istočno od granice sadašnjeg obuhvata parka prirode, odnosno šumama u pretežito privatnom vlasništvu, a koje se nalaze na Zelinskom području. Posebno nam je neprihvatljivo obrazloženje predlagatelja, a kojem se to odustajanje obrazlaže time što su te šume u privatnom vlasništvu i time što Hrvatska govoreći u cjelini ima izuzetno veliki prostor prirode pod nekim oblikom zaštite i kao što je prije par trenutaka ministar rekao da će se nadomjestiti sa proglašenjem nekog stupnja zaštite u drugim krajevima Hrvatske. Ovdje govorim o vrlo konkretnom parku prirode o parku prirode čije će se područje ovim zakonom smanjiti za gotovo 5 tisuća hektara, a što predstavlja gotovo četvrtinu postojećeg Parka prirode "Medvednica", a složit ćete se sa mnom i nije baš zanemariva površina. U tom smislu smatramo da je dužnost predlagatelja bila da ako već zbog objektivnih okolnosti ide na promjene granica ovog parka prirode to učini tako da nadomjesti izuzeta područja sa zapadne strane parka, šumskim područjem s istočne strane parka. U tom bi slučaju Klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržao ovaj prijedlog zakona. Ovako da se slikovito izrazim ostaje prilično gorak okus u ustima kad u uvodnom dijelu prijedloga zakona čitamo, citiram "neprimjerene i nedopuštena gradnja, te intenzivna neplanska urbanizacija u prigorskoj zoni uz unutarnji rub Parka prirode "Medvednica" prema Gradu Zagrebu jedan je od najvećih pritisaka na zaštićeno područje". Ova je zona devastirana kroz duže vremensko razdoblje usprkos zakonom o utvrđenoj zaštiti. Stanje je sada više nemoguće popraviti ali je nužno poraditi na kvalitetnijoj i učinkovitijoj zaštite preostalog očuvanog dijela rubne zone parka prirode. Sa stajališta zaštite prirode kao i sa stanovišta upravljanja zaštićenim područjem smatra se opravdanim isključiti zonu neprimjerenih sadržaja iz granice parka, izmjenom granica Parka prirode "Medvednice" utvrđenim zakonom o proglašenju iz 1981. godine. Predlagatelj kao da je došao s Marsa, pa sada zauzimajući neku kvazi objektivnu poziciju govori u ovom slučaju kao da s njim nema apsolutno nikakve veze i naravno nikakve odgovornosti za tu neprimjerenu i nedopuštenu gradnju i ne plansku urbanizaciju. Netko je učinio nešto i netko bi trebao učiniti nešto, nužno je smatra se. to su formulacije koje vrlo zorno govore s kolikom se odgovornošću predlagatelj odnosi prema ovoj problematici. Upravo u takvom nevjerojatnom indolentnom stavu države koji odbija priznati svoju odgovornost koja nije odgovorna za ništa i koja je nemoćna provoditi zakone koje sama donosi, upravo u toj nesposobnosti države i nefunkcioniranju državnih institucija u prvom redu građevinske inspekcije vidimo najveću opasnost u prihvaćanju ovakvog prijedloga zakona. Jer bojimo se da državne institucije nisu naučile ništa iz ovog žalosnog slučaja, pa slijedom toga nas ne treba iznenaditi ukoliko za koji mjesec ili godinu u Saboru raspravljamo o izmjenama granica nekog drugog parka priroda, možda "Vranskog jezera" na kojem ćemo graditi golf terene ili možda čak granica nekog nacionalnog parka i to naravno u kontekstu smanjenja, a ne povećanja zaštićenog područja prirode. Kako se to ne bi dogodilo apeliramo na tijela državne uprave da se probude iz samozadovoljnog transa i napokon počnu provoditi zakone koje sami predlažu i pišu. Na kraju u ime Kluba zastupnika i zastupnica SDP-a, apeliram na predlagatelja da ozbiljno i bez predrasuda razmotri ove naše kritike, te da prihvati našu sugestiju usmjerenu prema supstituciji izuzetih područja prirode sa šumskim prostorom u Zelinskom području i istočno od postojećih granica Parka prirode "Medvednice", odnosno da taj prostor ugradi u prijedlog zakona prije drugog čitanja. I završavam zbog svega prethodno rečenog, Klub zastupnika i zastupnica SDP-a smatra da na postojećem prijedlogu ovog zakona treba još raditi i bitno ga popraviti do drugog čitanja, te ćemo zbog toga prilikom glasanja u ovom prijedlogu biti suzdržani. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa moram ispraviti netočan navod da je predlagač došao s Marsa. Definitivno nije došao je sa obilaska tamo parka na kojem je zatekao niz bespravno sagrađenih objekata sagrađenih zbog tog, jer je upravo SDP donio zakon da se bespravno sagrađeni objekti mogu priključiti na infrastrukturu. Svi su uredno priključeni na vodovod i na struju i slično. Prema tome, da nije bilo onog zakona ne bi sigurno bilo i tolike devastacije područja i parkova prirode i kompletno Hrvatske.
Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Strategijom i akcijskim planom zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske iz '99. godine definirano je da je zaštita pojedinih područja temeljna metoda očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti. Zaštićena područja čine okosnicu sveukupne zaštite i ključne čvorove ekološke mreže koji predstavljaju utočišta i spremnike biološke raznolikosti. Prema podacima Ministarstva kulture u Hrvatskoj su trenutno pod zaštitom u jednoj od kategorija propisanoj Zakonom o zaštiti prirode 2 stroga rezervata, 8 nacionalnih parkova, 78 posebnih rezervata, 11 parkova prirode, 103 spomenika prirode, 70 značajnih krajobraza, 38 park šuma i 135 spomenika parkovne arhitekture. Trenutna površina zaštićenih područja iznosi ukupno 5 tisuća 124 kvadratna kilometra, što je 9,5% kopnenog područja Republike Hrvatske, a strategijom se u budućnosti planira ovu površinu udvostručiti. Ovo o čemu danas raspravljamo sigurno nije na tragu ove postavke iz strategije. Neki od glavnih ciljeva iz zadaća zaštite prirode propisani Zakonom o zaštiti prirode iz 2005. godine su, očuvati i obnoviti postojeću biološku i krajobraznu raznolikost u stanju prirodne ravnoteže i usklađenih odnosa s ljudskim djelovanjem, spriječiti štetne zahvate ljudi i poremećaj u prirodi kao posljedice tehnološkog razvoja i obavljanja djelatnosti i osigurati pravo građana na zdrav život, odmor i razonodu u prirodi. Uvažavajući među ostalim ciljevima i zadaćama ove navedene Sabor Socijalističke Republike Hrvatske donio je '81. Zakon o proglašenju zapadnog dijela "Medvednice" parkom prirode. Zakon o zaštiti prirode definirao je park prirode kao prostrano, prirodno ili dijelom kultivirano područje kopna i ili mora s ekološkim obilježjima međunarodne i nacionalne važnosti s naglašenim krajobraznim odgojno obrazovnim, kulturnim, kulturno povijesnim i turističko rekreacijskim vrijednostima. U parku prirode dopuštene su gospodarske i druge djelatnosti i radnje kojima se ne ugrožavaju njegove bitne značajke i uloga, a način obavljanja gospodarskih djelatnosti i korištenje prirodnih dobara u parku prirode utvrđuje se uvjetima zaštite prirode. Pravilnikom o unutarnjem redu u Parku prirode "Medvednica" propisano je također da je izgradnja obnova kuća i drugih objekata na području parka prirode dopuštena samo u skladu sa zakonom, prostornim planom parka prirode u ishođenje uvjeta zaštita prirode koje utvrđuje ministarstvo. Ovim Prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o proglašenju zapadnog dijela Medvednice parkom prirode predlaže se smanjenje površine i promjena granice zaštićenog područja sa prvotnih 22 tisuće 826 hektara na 17 tisuća 983 hektara. U ocjeni stanja kao razlog za smanjenje površine parka prirode dakle smanjenje zaštićenog područja za 4 tisuće 843 hektara ili 21% navodi se neprimjerena i nedopuštena gradnja te intenzivna neplanska urbanizacija u prigorskoj zoni uz unutarnji rub parka prirode Medvednice prema gradu Zagrebu. Kraj citata. Što govori da se do sada unatoč zakonu, pravilniku o unutarnjem redu i propisanom postupku ishođenja dozvola za gradnju u zaštićenom području provodila nedozvoljena izgradnja objekata i urbanizacija. Gledajući na površinu koja se sada izuzima iz zaštite očito se radi o dugogodišnjem pa čak i sustavnom kršenju propisa koji sada treba legalizirati i omogućiti investitorima da na uštrb očuvanja prirodnih i krajobraznih vrijednosti, zelene oaze i pluća grada Zagreba stvaraju ekstra dobit. Još više bode u oči i tekst koji obrazlaže posljedice koje će proisteći donošenjem ovog zakona. U njemu se navodi: «Njegovim donošenjem iz područja parka isključit će se neprimjereni sadržaj, intenzivno urbanizirane rubne zone opterećene neodgovarajućom gradnjom.» Kraj citata. Republika Hrvatska u svim svojim strateškim dokumentima naglašava očuvanu prirodu i prirodne vrijednosti kao jednu od svojih važnih komparativnih prednosti i temelj budućeg turističkog razvoja. Znamo da se iz godine u godinu povećava broj posjetitelja u našim nacionalnim parkovima, parkovima prirode i u ostalim zaštićenim područjima. Neki bilježe i posjet preko milijun posjetitelja godišnje od čega je većina stranaca. Istina je i da se posljednjih godina povećava postotak zaštićenih područja. Zadnje je proglašenje lastovskog otočja parkom prirode ali koliko znam u postupku su još i neka proglašenja. Ali i ovakvo smanjivanje zaštićenog područja u čiju zaštitu se ulaže i novac poreznih obveznika daje zasigurno i drugima pravo i mogućnost da nelegalne zahvate u prirodi legaliziraju promjenama granica i površina zaštićenih područja. Također se postavlja i pitanje opravdanosti same zaštite jer ovakvi zahvati će sigurno imati utjecaj i na šire područje koje obuhvaća područje unutar granice parka prirode jer nemoguće je zahvate i njihov negativan utjecaj u prirodi ograničiti potezom crte na karti jer se radi o čitavom nizu direktnih ili indirektnih utjecaja koji će se osjetiti na širem području pa time i unutar granica zaštićenog područja. Mišljenja smo da je nužno kroz reviziju strategije i akcijskog plana zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske koja je u pripremi pozitivnu zakonsku regulativu osiguranja sredstava za rad ustanova koje upravljaju zaštićenim područjima i njihovom kadrovskom jačanju te striktnom primjenom represivnih mjera zaustaviti ovakvu neprimjerenu i nedopuštenu gradnju, intenzivnu neplansku urbanizaciju kao i nekontrolirano korištenje prirodnih resursa unutar sadašnjih granica zaštićenih područja. Svi smo svjedoci velikog broja objekata koji su izgrađeni na jadranskoj obali i u njegovom bližem zaleđu. Također znamo da se najveći dio posebno vrijednih i zaštićenih područja nalazi upravo u tom dijelu Republike Hrvatske te donošenjem ovakvog zakona dajemo mogućnosti svim drugima da postupe na taj način. To bi moglo imati dugoročne nesagledive posljedice kako na biološku i krajobraznu raznolikost, održivi razvoj našeg turizma kao i percepcije Hrvatske kao destinacije sa nedirnutom prirodom i ekološki orijentirane buduće članice Europske unije. U zemljama Europske unije praksa je staviti pod zaštitu najmanje 15% ukupnog državnog teritorija a mi bi smanjivali naših niti 10%. I ne samo to. Mi šaljemo itekako ružnu političku poruku negdje poput Medvednice netko može sve, a negdje će bageri nesmiljeno rušiti vikendice koje su žuljevitim rukama sami desetak i više godina kroz vikende i praznike kreditima gradili mali ljudi. Na Medvednici su mali ljudi, male vikendice gradili u itekakvoj manjini. Ne želim opravdavati male ljude. Uostalom niti mali niti veliki ljudi nemaju pravo graditi tamo gdje se ne smije. A mi svoju vjerodostojnost dokazujemo ne čineći razlike među njima ili između Zagreba i otoka Vira. Negdje šaljući bagere da ruše a negdje potpisujući zakone da legaliziraju nelegalnu gradnju. Postavlja se suštinsko pitanje što je to, citiram predlagača zakona «neprimjerena i nedopuštena gradnja i intenzivna neplanska urbanizacija na Medvednici»? Iz upotrebljenih kvalifikacija proizlazi da je ovdje bilo svega. I krivnje građana i krivnje državnih službi. Mene interesira i molim odgovor da li su te vikendice, kuće i vile za iznajmljivanje na Medvednici u prostoru Parka prirode građene nelegalno, znači bez građevinske dozvole ili legalno sa građevinskom dozvolom? Ako su građene nelegalno tko je i zašto zatvarao oči pred tim? Ako su građene legalno sa građevinskom dozvolom tada je u pitanju divlja gradnja sa grijehom administracije koja je izdavanjem dozvola za gradnju ali nestručnošću ili svjesnim propustom određenih stručnih radnji dovodi do izvedbenih rješenja građevinskih objekata nakaradnih u prostoru. Dakle divlja gradnja je legalna ali njezin produkt u prostoru može biti katastrofalan. Ne uklapa se u prostor po kriterijima položajnog smještaja, gabarita, upotrebljenog materijala, estetskog izgleda i slično. Mnoge medvedničke vile su upravo takve. Ako su građene legalno sa građevinskom dozvolom koja se eventualno nije smjela izdati ili se nisu smjele izdati barem za dio građevina posebno vile koje se estetskim izgledom zasigurno ne uklapaju u tradicionalni ambijent mi imamo sve odgovorne osobe iz državne uprave potpisane na papirima. Zašto su to one radile tj. potpisivale dozvole? Tko ih je štitio? Da li je netko od njih odgovarao za to? Da li je uopće pokrenut koji postupak protiv njih? Kuće nisu ptice. Svaka ima svoje ukopane temelje, svoje ime i prezime, adresu, broj dozvole, osobu koja je dozvolu izdala sa pravom ili bez prava. Kladim se da je većina njih izgrađena u godinama samostalne Hrvatske pa ne možemo kriviti socijalizam za to. Naravno da su u prostoru Parka prirode još prije proglašenja postojali određeni oblici gospodarskih djelatnosti i stambene izgradnje ali glavna funkcija Parka prirode jest zaštita prirodnog područja od veće daljnje koncentracije gospodarske djelatnosti ili pretjerane stambene izgradnje. A mi smo u njem dozvolili stvaranje jednog grada veličine Koprivnice. Jasno je da ovim zakonom rješavamo svršeni čin. Zakonom popravljamo učinjenu štetu ali sigurno nam neće pljeskati oni kod kojih smo isti svršeni čin rješavali ili ćemo rješavati bagerima. Razmjeri učinjene štete su ogromni. Na ovom do danas zaštićenom području parka prirode živi preko 30000 stanovnika. Tu su ulice, zgrade, kvartovi u kojima više odavno nema prirode koje bi nadzornici ustanove Parka prirode Medvednice trebali štititi. Pitanje je samo je li to tako trebalo biti, tko je kriv za daljnje smanjenje zelenih površina i šuma, za smanjenu kvalitetu zraka i trajno uništenje krajolika. Ovdje je na djelu sindrom nezrele demokracije, države s još nedovoljno razvijenim institucijama zaštite okoliša i prostornog uređenja, odnosno nefunkcioniranje pravne države. Badava nam dobri, najbolji zakoni, ako se oni u praksi ne provode. Naime, javnost je već prilično senzibilizirana za probleme u okolišu, ali raspravu i reakciju temeljem štetnih utjecaja i radnji od onih koji su plaćeni da ih kontroliraju i spriječe obično imamo prekasno kad je već zahvat u prostoru s negativnim utjecajem nastao. Takvo postupanje u okolišu može biti kod branja gljiva. Dakle, da čekamo da niknu i onda odemo po njih, ali ne u investicijskim građevinskim zahvatima sa tisućama tona betona. Kod njih ne možemo čekati i gledati kako rastu, grade se, nekad i godinama ili desetljećima ne reagirati i naposljetku se pokriti pepelom po glavi, pomiriti sa svršenim činom i njegovim negativnim posljedicama. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Krešimir Gulić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Vama ću u uvodu reći da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o proglašenju zapadnog dijela Medvednice parkom prirode. Rečeno je već ovdje ja ću ponoviti da je zakonom iz 1981. godine masiv zapadnog dijela Medvednice sa okolnim krajolikom proglašen parkom prirode u ukupnoj površini od 22826 ha. Park prirode Medvednica je specifičan park. Ne znam da li znate, ali u Hrvatskoj ima većina vas zna, 11 parkova prirode. U ovih 10 parkova prirode živi oko cirka 3000 stanovnika, a u samom Parku prirode Medvednica živi vele 33, a ja bih se dao kladiti danas već i 35000 stanovnika. Park prirode Medvednica specifičan je i po tome da je u njemu 41 naselje i da u njemu su dvije županije i grad Zagreb. Znači sigurno je specifičan za razliku od drugih. Javna ustanova Park prirode osnovana je 1988. godine, a sa radom je počela 2000. godine. Evo, a prvi nadzornici su tek počeli sa radom 2001., pa se povećavalo 2002. da bi danas evo normalno i funkcionirala nadzornička služba unutar parka, javne ustanove Parka prirode Medvednica. Ovim prijedlogom zakona smanjila bi se površina Parka Medvednice sa 22000 na 17 i nešto. Znači, za nešto manje od 5000 kvadrata. Zašto? Jedan od najvećih problema u zaštiti i upravljanju Parkom prirode Medvednica je problem neprimjerene i nedopuštene gradnje, te intenzivne neplanske urbanizacije u tzv. podsljemenskoj zoni koja se proteže unutarnjim rubom parka prirode. Neprimjerenost ovakvog sadržaja u zaštićenom području kao i veliki problem u upravljanju i zaštiti tog proizlazi, dovela je do prijedloga izmjene granice parka prirode. Utvrđeno je da je sa stanovišta zaštite prirode, kad je sa stanovišta upravljanja zaštićenog područja opravdano izlučiti neprimjereni sadržaj iz parka. Znači, onaj o kojemu danas govorimo i činjenica da ova zona je bila devastirana kroz duže vrijeme. Znači, od '81. kad je donesen Zakon o proglašenu Parka prirode Medvednice. Moram reći da je tu najvećim dijelom devastirana zagrebačka strana, a manjim dijelom ona zagorska strana, znači Krapinsko-zagorska županija i Zagrebačka županija. Stanje je nemoguće popraviti, te je nužno poraditi na kvalitetnoj i djelom zaštiti prostore na kvaliteti i dijelom zaštititi i preostala očuvana dijela rubne zone. 1981. godine to treba isto reći kad je proglašen Park prirode Medvednice već je tada u njemu živjelo preko 20000 stanovnika. Pa ja bih sada pitao da li su i ti pali s Marsa kad su to područje proglasili parkom prirode, a već je bilo u njemu više od 20000 stanovnika. Nova granica Parka prirode je određena i opisana na način da koliko je god moguće prati prepoznatljive točke ili linije u prostoru, znači kvote nadmorske visine, potoke, ceste ili slično što je naročito važno radi zakonske obveze, obilježavanja granice zaštićenog prostora. Gdje je to moguće granica prati granicu građevinskog područja prema generalnom urbanističkom planu grada Zagreba i granicu između katastarskih općina. Koji su nedostaci postojećih granica? Sadašnje granice obuhvaćaju urbaniziranu zonu u rubu parka koja je izgubila svoje prirodne vrijednosti. Mnogi od 33000 stanovnika u parku sa područja grada Zagreba, Krapinsko-zagorske županije, Zagrebačke županije često su neravnopravno ograničeni u svojim aktivnostima zbog režima zaštite parka. Naselja su neprirodno presječena na pola spomenutim granicama, pa drugačiji zakonski propisi vrijede za desne ili sa lijeve strane ulice. Imamo slučajeva da granice prolaze kroz središte naselja, pa na jednoj strani ulice morate imati 20% veću građevinsku parcelu, nego na drugoj strani jer ste u parku prirode. Imamo na žalost slučajeva da u parku prirode konkretno kod mene u Bistri imate benzinsku pumpu u parku prirode izgrađenu, da imate betonaru, a te betonare i benzinske pumpe su izgrađene krajem osamdesetih godina. Znači, i onda se nije vodila briga o devastaciji parka. Javna ustanova zbog svojih zakonskih obaveza prisiljen je rješavati komunalne probleme rubne urbanizacije koja ne spada u domenu zaštite prirode i nisu u skladu sa ciljevima zbog kojih je osnovana, a nema ni dovoljne ovlasti. Ovako gusto naseljena područja sa raznolikom ljudskom aktivnošću generira i potrebu za izdvajanjem velikog broja rješenja iz domene zaštita prirode – znači dozvola, posebice uvjeta zaštite prirode, te opterećuje rad Uprave za zaštitu prirode i inspekcijskih službi i na taj način stanovnike parka stavlja u neravnopravni položaj u odnosu na one koji žive izvan parka. Zaključeno je da bi se dio spomenutih problema mogao riješiti adekvatnim izmjenama granica, te temeljem analize postojećih stanja izrađen je prijedlog novih granica parka prirode na prijedlog Ministarstva kulture. Pri definiranju novih granica i smanjenju parka prirode u zapadnom dijelu Medvednice uvaženi su slijedeći kriteriji. Izvršena je samo nužna smanjenja površine parka uz održavanje svih prostora očuvanih prirodnih vrijednosti bez zadiranja u područje temeljnih fenomena, znači dobro očuvane prirodne šume. Urbanizirana područja koja su izgubila prirodnu vrijednost izdvojila su iz parka, znači izbjeći će se presjecanje naselja granicama parka. Granice se povlače na taj način da ih je lako utvrditi na terenu, po mogućnosti znači vezate su uz geografske značajke, puteve, ceste, vodotoke, rubove šuma i katastarskih općina. Gdje to svrsishodno slijedi se administrativne granice radi lakšeg upravljanja i snalaženja stanovništva u dokumentima prostornog planiranja. Pa na primjer, najnaseljeniji južnim oblancima Medvednice zagrebačka strana promjenom granica parka prirode će se razgraničiti park prirode i generalni urbanistički plan Grada Zagreba te neće više postojati preklapanje parka prirode sa generalnim urbanističkim planom, što je do sad bio slučaj. Na zagorskoj strani izlučen je pretežno nizinski predjel koji i ovako nemaju odgovarajuće karakteristike parka prirode i zadržana je pristupna prijelazna zona prema šumskom kompleksu u dijelu koji nije bitno zahvaćen urbanizacijom, a granica je definirana uz manje puteve i vodotoke. Koje će pozitivne posljedice proisteći promjenom granicama parka? Iz zaštićenog područja postojećeg parka prirode izbaciti će se neprimjereni sadržaj intenzivno urbanizirane rubne zone opterećene neprimjerenom gradnjom te će se rješenje komunalnih problema prebaciti sa državne razine, znači javne ustanove park prirode na lokalnu razinu, znači na Grad Zagreb, županiju i općinu. Režim korištenja prostora u naseljima koja su trenutačno u parku prirode više neće biti neprirodno podvojen s obzirom na granicu parka prirode koja prolazi cestama i dijeli naselja na zonu izvan i unutar parka prirode. Prestati će vrijediti i postojeći uvjeti gradnje i uređenja prostora koji su propisani za park prirode, znači … [[Govornik se ne razumije.]] itd. U tom prostoru građanima će biti pojednostavljen postupak … [[Govornik se ne razumije.]] za gradnju druge aktivnosti. Detaljni uvjeti gradnje i uređenja građanskih područja biti će regulirani prostornim planovima nižeg reda, županijskim, općinskim, gradskim. Osigurati će se jedinstveni režim zaštite i upravljanja za prirodnu cjelinu masiva Medvednice. Posebno treba naglasiti da je Ministarstvo kulture izvijestilo javnost organiziranjem javnog uvida po prijedlogu izmjena granica Parka prirode Medvednica i prezentiralo kartografsku dokumentaciju. Javni uvid je održan u Zagrebu, u Donjoj Stubici i u Bistri i većina primjedbi iznesena je tijekom javnih uvida je i prihvaćeno. Evo, zbog sveg ovog prethodno navedenog, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati Prijedlog zakona o izmjenama Zakona područja zapadnog dijela Medvednice parkom prirode. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo. Konačna rasprava o Vladinom prijedlogu izmjene zakona kojim se područje Parka prirode Medvednica smanjuje prava je prigoda da se ponovno aktualizira pitanje brine li se Hrvatska za svoja prirodna bogatstva. Na riječima zasigurno odgovor bi bio više nego pozitivan, međutim u stvarnosti stanje ni izbliza nije dobro. Obrazloženju da je smanjenje područja parka Medvednica nužno zbog devastacije na rubnim dijelovima koja je trajala godinama ne treba se ništa dodati. Ocjena navedenog stanja apsolutno je točna. Na taj način opravdanja za ovaj čin koji će uslijediti postoji. Međutim, ključno je da li će ovo smanjenje teritorija parka prirode biti posljednje ili će za 10 ili 15 godina pred neki novi saziv Sabora ponovno doći zahtjev da se zakon uskladi sa stvarnim stanjem na terenu, a tada od parka prirode i Medvednice koja je zaštitni znak Zagreba i ovog dijela Hrvatske možda neće ništa ni ostati, osim priče da su tu nekada bili obronci, obronci šuma. Ova rasprava svjedoči s jedne strane o nemoći pravne države u Hrvatskoj i njezinih institucija da stanu na kraj nezakonitosti i devastaciji najvrednijih hrvatskih prostora, a s druge strane uzrok treba tražiti u nezainteresiranosti institucija i ljudi na njihovom čelu da ostvare učinkovitu zaštitu prirodnih vrijednosti jer drugi interesi, interesi koji su vezani uz financijsko mešetarenje zemljištima i gradnju različitih građevina za brzu prodaju i laku zaradu na daleko većoj cijeni su danas u Hrvatskoj nego nekakva zaštita prirode. Što znači zaštita 1300 biljnih vrsta od kojih je zakonom 20 zaštićeno samo na Medvednici u odnosu na recimo vrijednost 20 urbanih vila na obroncima iste te Medvednice. Na žalost Vlada, a i mnoge lokalne vlasti danas kada se sva ideologija svela na novac idu prvenstveno na ruku mešetarima i građevincima i onda kada se radi o očiglednoj uzurpaciji prostora, nego što vode računa o zaštiti prostora, a time i kvaliteti života samih ljudi. Složiti ćete se da bi Vlada morala biti ta koja će utvrđivanjem jasnih i nedvosmislenih pravila igre u stalni i učinkoviti nadzor i sankcije poslati jasnu poruku svima da su prirodna bogatstva od neprocjenjive važnosti za Hrvatsku i da nisu na rasprodaju. A da Hrvatska nema izgrađeni sustav zaštite okoliša i da smo jači na riječima nego na djelu pokazuje i potpuna zbrka koja postoji u ministarstvima i državnim poduzećima. Dovoljno je prateći medije vidjeti da nam lijeva često ne zna što nam radi desna i obrnuto. Volio bih da me se demantira. Uzmimo za primjer, krenimo sa juga Hrvatske, dolinu Neretve. I dok nadležno Ministarstvo kulture za cilj ima dodatno zaštititi dolinu rijeke Neretve kao najveći kompleks močvarnih staništa u hrvatskom priobalju što je za pozdraviti, Ministarstvo poljoprivrede na istom tom području planira daljnje zahvate u intenziviranju poljoprivrede, pojedini građevinski ini lobiji uz potporu pojedinih ministara planiraju gradnju hotelsko-turističkog kompleksa, a Ministarstvo gospodarstva sa HEP-om u planu je imalo podržati nastojanje Republike Srpske u Bosni i Hercegovini u projektu "gornji horizonti". Da podsjetim, navedeni projekat podrazumijeva gradnju hidroelektrana i preusmjeravanja vodnih tokova rijeka koje se ulijevaju u Neretvu, što bi kako navode pojedini stručnjaci dovelo do velikih posljedica po donji tok te rijeke. Znači, na tako malom području najmanje 4 su različita strateška projekta od kojih pojedini isključuju sve preostale. Jako je zaključiti da akcije zaštite prirode … [[Govornik se ne razumije.]] Neretve stoje najslabije. Mogao bih govoriti o zmajevom oku u marini Frapa u Rogoznici koje je pregrađeno žičanom ogradom, osobno vidio. Ili Parku prirode Vransko jezero koje je ugroženo nezakonitom gradnjom, intenziviranjem poljoprivrede, lovom i krivolom i ostalim ljudskim aktivnostima. O svemu tome u javnosti se moglo dosta čuti, tako da priča o tim našim neuspjesima u zaštiti prirodnih bogatstava nije od jučer. Međutim, jedna relativno novija priča oko Lonjskoga polja pokazuje svu neorganiziranost koja postoji unutar Vladinih institucija. I dok Ministarstvo kulture i ministar sam se hvale kako je cilj da Park prirode Lonjsko polje, što je za pozdraviti, kao najveće zaštićeno poplavno područje Dunavskog slijeva dođe i na UNESCO-ovu listu svjetskih prirodnih dobara, u susjednim ministarstvima i to najmanje tri regionalnog razvitka, zatim pomorstva i prometa, te zaštiti okoliša i prostornog planiranja, te državnoj firmi Hrvatskim vodama planira se kao najveći investicijski projekat gradnja kanala Dunav-Sava. Uz kanal cilj je pretvoriti Savu produbljivanjem riječnog korita u plovnu rijeku za veće brodove što u konačnici znači daljnje ugrožavanje Lonjskoga polja Je li nekome u Vladi jasno da UNESCO i kanal ne idu zajedno. Tim kanalom bit će potencijalno ugroženi Spačvanski bazen kao najveći kompleks lužnjakovih šuma u istočnoj Slavoniji. Međutim, to pojedine članove Vlade uopće ne brine, jer zaštita prirode nije tako unosan posao kao gradnja hotelsko-turističkih apartmana, golf igrališta, kanala, cesta i slično. Koliko su jaki pojedini lobiji u obrani njihovih stečajnih prava, doslovno sam se mogao uvjeriti prilikom podnošenja inicijative za proglašenje Parka prirode Kopački rit nacionalnim parkom prije nekoliko godina. U osporavanju toga prijedloga najupornija je bila lovačka udruga. Zašto? Pa jednostavno tako što im je cilj jasan. Na tom državnom zemljištu izgraditi ekskluzivno lovište. I Vlada između lovišta i prvog nacionalnog parka u Slavoniji zbog kojeg bi stanovnici toga dijela Hrvatske imali velike koristi, izabrala lovište. Da ne bi bilo zabune smatrao sam i dalje smatram da su i lovište i nacionalni park mogli egzistirati jedno pored drugoga, ali ne jedno unutar drugoga što je protivno zakonu i što je danas na djelu. I to je … [[Govornik se ne razumije.]] slike stanja zaštite prirode u Hrvatskoj. U tom kontekstu treba promatrati i ovaj Vladin prijedlog, tražiti garancije da novih devastacija neće biti izlično je. Vidimo da Vlada nije spremna niti na kompenzaciju teritorija na drugoj strani Medvednice, što nije dobro. Ostaje samo nada da će svijest u društvu uz učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela ipak biti dovoljna prepreka za daljnju devastaciju ovog šumskog područja ili pouzdati se u prirodnu nepristupačnost terena i ekonomsku neisplativost kao najbolju zaštitu najvećeg dijela Parka prirode Medvednica. U jednoj od brošura o parkovima prirode i nacionalnim parkovima, evo izdano je od Ministarstva kulture, govoreći o Medvednici navodi se da usprkos blizine gotovo milijunskog grada ima dobro očuvanu prirodnu baštinu. Na svima nama je odgovornost, a posebno ljudima u tijelima državne vlasti kao i u gradu Zagrebu da ta ocjena dobar, ako je već ne možemo povisiti, a izgleda da ne možemo, onda uistinu bude dobar, jer vrijednost Medvednice za Zagreb i građane Zagreba je u njezinom zelenilu i neizgrađenosti. Novi kompleksi, stambeni ili hotelsko-turistički, sa novim sportskim sadržajima dodatno bi unakazilo ne samo Medvednicu već i grad Zagreb. Zbog toga počnimo se pridržavati zakona i sankcionirajmo one koji ga se ne pridržavaju. Ako nema dovoljno inspektora, zaposlimo nove. Korumpirane otpustimo. Ali rezultat za 10, 15 ili 20 godina ne smije biti novi zahtjev za daljnjim smanjivanjem područja parka prirode jer to bi bio poraz ne ove ili neke druge nove Vlade, već svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa kolega, evo ga, ja doista smatram da ste jako dobro učinili što ste spomenuli i ove druge primjere i meni je izuzetno žao što kolega Krunoslav Markovinović nije sad trenutno u sabornici, što nije slušao vašu raspravu, jer očigledno da nije baš situacija i rezultat četverogodišnje koalicijske Vlade predvođene SDP-om takva da je devastacija prirode u Hrvatskoj izazvana isključivo izmjenom zakona kojim je omogućeno znači nelegalnim, odnosno bespravnim objektima da se priključe na komunalnu infrastrukturu. Jer vidimo da slučaj Medvednice nije jedini u tom smislu i mislim ako trebamo gledati odgovornost određenih vladajućih struktura, da je tu HDZ-ova odgovornost znatno duža jer koliko je meni poznato 14 godina vladavine je HDZ u Hrvatskoj na vlasti. Naravno od osamostaljenja, a mi smo bili svega četiri. Hvala vam lijepa.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Znate kad se nema što odgovoriti, onda se kaže onih četiri godine Račanovske Vlade. Pa izgleda je u četiri godine te Račanovske Vlade Hrvatska unižena, opljačkana i ne znam što je sa njom učinjeno. A svi zaboravljaju što se 90-tih godina, što je činila HDZ-ovska Vlada tih 10 godina. Ali to nije bitno. Žalosno je što se takve rasprave vode. Kada govorimo o zaštiti okoliša, okoliš se ne devastira od jučer, on se devastirao što je i u ime Kluba zastupnika HDZ-a rečeno još prije 90-tih godina, ajde u bivšem sustavu. Devastiralo se i 90-tih godina, devastiralo se i od 2000. do 2004. godine, stavimo ruku na srce, kao što se devastira i sada, ali samo zadovoljno reći kako je nova Sanaderova Vlada došla više se ne devastira i kako imamo izgrađen sustav zaštite okoliša je najblaže rečeno smiješno. Ja bih volio da evo i ministar koji je ovdje, konačno jedan od rijetkih ministara koji je došao na sjednicu Hrvatskog sabora, da mi kaže. Uzmimo Lonjsko polje, konkretno, oko Medvednice smo se manje-više dogovorili. Ali što je sa Lonjskim poljem. Dok Ministarstvo kulture predlaže da ide u UNESCO-ovu listu zaštićenih područja, istovremeno nekolicina drugih ministarstava predlaže sasvim nešto deseto, što pokazuje da sustav u Hrvatskoj zaštite okoliša na žalost ne funkcionira. Hvala.
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pa rijetko se koji grad, rijetko se koja zemlja može pohvaliti s tim da ima i muški i ženski slalom i to baš na ovom našem brdu, zahvaljujući našim športašima prije svega Janici i Ivici Kostelić, ali i zahvaljujući jednoj kulturi i tradiciji skijanja i svega onoga dobroga što se u Zagrebu već stoljećima dešava. I to je dobro. No međutim, ono što je loše je, i o tome treba progovoriti ono što se u međuvremenu, znači otkada je proglašen park prirode, znači 1981. godine događalo. Događala se bespravna izgradnja, mada je u parku prirode su vrijedila strožija urbanistička, znači rigoroznija pravila. Nije bilo potpuno nedozvoljeno graditi, no činjenica je da je bespravna izgradnja cvala. Na žalost 90-tih godina, znači s početkom 90-tih nesretni rat koji je mnoge ljudske sudbine i doveo na prostor Grada Zagreba je na neki način učinio to da su ljudi u potrazi za svojim domom i rješavali svoje stambeno pitanje i u neznanju, a institucije koje su tada radile svoj posao nisu ga obavljale na onaj način i zato imamo i danas hrpu bespravnih objekata u Gradu Zagrebu. Tek nakon 2000. godine što isto treba reći, je počela provedba, a to je i sam ministar spomenuo, znači osnovan je park prirode kao funkcionalan, ali počela je i provedba i nekakvih drugih stvari i na neki način su se počele rješavati i neke druge urbanističke stvari koje se do tada nisu bile rješavale. Primjerice donošenje GUP-a Grda Zagreba, kasnije donošenje prostornih planova, znači detaljnih prostornih planova za svaki kraj Grada Zagreba i to je bio početak jedan sustavnog rješavanja problema i SDP je na čelu odgovornosti u Gradu Zagrebu je u toj bitci znači odlučio se uhvatiti u koštac s tim, a sve u smislu i sve u cilju da ljudima kojima su tamo sagradili kuće, da ljudima koji žive na tom teritoriju, da ljudima koji tamo imaju svoje domove, obitelji koje su tamo uložili novac omogući da i dalje žive. A šta nismo trebali omogućiti ljudima da dovedu vodu? Da dovedu kanalizaciju u svoje domove, a oni žive tamo sa svojim obiteljima, sa malom djecom. Tko je to, kakve su to institucije koje tim ljudima ne žele i ne mogu omogućiti da dovedu vodu, kanalizaciju, znači elementarne uvjete. Institucije su 90-tih kada je i počela masovna izgradnja u toj podsljemenskoj zoni imala određenih propusta. Nisu dobro odradile svoj posao, ali zato ti ljudi koji su tamo sa svojim obiteljima danas ne mogu i niti smiju trpiti te posljedice. Jer život piše programe, a programi se ne pišu bez aktivnih sudionika života, dakle bez ljudi. I zato ovo smanjenje parka prirode u zapadnom dijelu apsolutno SDP podržava. No, međutim ja moram reći dvije stvari koje su vezane uz park prirode. Činjenica je da je taj zapadni dio Medvednice kao svojevrsna zona sa posebnim režimom, dakle u okviru parka prirode bio pod nešto rigoroznijim i respektivnijim urbanističkim pravilima same izgradnje, ali isto tako je činjenica da je služio kao svojevrsna tampon zona budućoj izgradnji. Dakle mi sada pomičemo granicu tamo gdje nije izgrađeno i zapravo se na neki način odričemo te tampon zone. S druge strane ja vas moram podsjetiti, to vi vjerojatno isto znate gospodine ministre, da je u Hrvatskoj samo 8,69 površina zaštićenih, znači zaštićenih površina prirode. Europske direktive kažu mora biti 15 i mi moramo ispuniti ta mjerila, a zemlje članice Europske unije imaju 20%. Dakle oni su i premašili europske direktive i 5% su iznad tih kriterija. I zbog toga svega je i Gradski zavod za prostorno uređenje uputio svojevrsnu notu, apel da se Medvednica, tj. park prirode proširi u onom istočnom dijelu, znači proširi u onom dijelu prema Zelini i da se na taj način sačuva 21 tisuća hektara. Jer ako već ne možemo proširiti teritorij parka prirode ajmo onda barem gledati da ga u istoj kvadraturi sačuvamo. I nema nikakvog razloga da se to ne napravi, niti argumentacija može biti da je riječ o privatnim šumama, jer je i dobar dio sadašnjeg parka prirode isto tako u domeni privatnih šuma. Ja isto tako apeliram na vas da razmislite o ovom, da proširite park prirode na istočnu stranu jer daljnja urbanizacija znači i trag te daljnje urbanizacije ovog predivnog bisera planine Medvednice znači simbola, jednog od simbola i Zagreba i Hrvatske i jednog od vodećih izvoznih pa u novije vrijeme i sportskih proizvoda definitivno treba biti imperativ i vas i vašeg ministarstva i ja se nadam da će neke određene izmjene po tom i uslijediti. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa dobro ste kolega primijetili da je 90-tih godina, iako je takve gradnje bilo i ranije i napada na Medvednicu, a i ne samo na ovaj zaštićeni park prirode, nego 90-tih godina što nije slučajno jel', dok su se neki borili drugi su ovdje gradili. Ali što kažete kolega pa i tima zato što nisu radile inspekcijske službe i na vrijeme i kada su trebale, trebalo je omogućiti dakle i priključak i na vodu i struju. Jer što su ljudi radili i što je bio izuzetni sigurnosni problem? Da su struju povlačili iz jedne u drugu kuću kao susjed susjedu. Tako je iz jedne kuće osvjetljavalo ili ne znam snabdijevalo električnom energijom nekoliko kuća. To je bila jedna pošast, svako malo prijetili su i požari i ugrožavanje stanovništva. Ali onim što se ovdje postavlja i temeljno pitanje. Kako to, dakle Vlada u svim dokumentima, u svim zakonima gotovo govori o posebnoj zaštiti našeg najvrednijeg resursa koji Hrvatska još uvijek ima, to su vode, to su šume, to je zemljište, jednako tako i jedinice lokalne samouprave. I na ovakav način umanjenje tog područja istina je ono što se ne da popraviti ali se može kompenzirati. Zato nije dopustivo i apsolutno je neprihvatljivo da u ocjeni stanja se država pravda, vlast se pravda da postoje manje na tom istočnom dijelu, manji privatni posjedi šumski koje bi trebalo otkupiti. Pa naravno i otkupiti ako se može zaštititi. A čemu puste one odredbe o pravu prvokupa koje egzistiraju u brojnim našim zakonima? Koliko je država potrošila novca koristeći taj institut prava prvokupa? Ni jednu kunu, ni jednu lipu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Marinović to je točno, znači da je 90-tih godina došlo i do pojačane izgradnje, ali ne zato što su ljudi tamo htjeli bespravno graditi nego zato jer se možda nisu imali vremena, a pogotovo zato što institucije nisu našle za shodno da ih o tom dijelu informiraju. Čovjek koji je iz svog doma izbjegao, a takvih 40 tisuća naših sugrađana živi u tom terenu, dakle ne samo oni, sa vrećicom u ruci iz zone gdje su bila ratna razaranja, od kuda je praktički protjeran, nije mogao niti je imao vremena razmišljati o urbanističkim pravilima i takvim ljudima i njihovim obiteljima kao i onima koji su na neki način i sagradili objekte na tom terenu, ne možemo zabraniti da imaju uvjete dostojne čovjeka. Dakle, ne može im se zabraniti da im ne dođe voda, ne može im se zabraniti da im ne dođe kanalizacija, znači oni su ljudi to su naši, vaši i moji prvenstveno budući da sam iz Grada Zagreba sugrađani i njih je 40 tisuća i na tragu toga su i ove izmjene išle i još jednom ponavljam, dakle prisiljeni i ne informirajući se, a sve zbog toga što u određenom dijelu pojedine institucije nisu odradile svoj dio posla i ne mogu oni zbog toga biti krivi. Hvala.
Zahvaljujem. I još jedna replika uvažena zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa kolega htjela sam ustvari reći da mi je izuzetno drago što ste tako kvalitetno ustvari elaborirali ovaj socijalni kontekst problematike ovoga zakona i htjela bih ponovno podvući da to nije bilo od samog početka za SDP ništa sporno i mi uvažavamo tu situaciju i ne želim komplicirati život tim gradinama. Međutim, apsolutno je neprihvatljivo ono što ste vi također u svojoj raspravi napomenuli, znači da to područje ne nadomješta sa područjem supstitutivnim sa druge strane parka, jer na taj način bi ustvari predlagač pokazao svoju odgovornost prema zaštiti prirode što je jedan od najvrednijih resursa s kojima država raspolaže. I u tom smislu evo ga izuzetno mi je drago da i mladi, odnosno najmlađi zastupnik ovdje pokazuje takav senzibilitet prema ovom problemu.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku uvaženi zastupnik Davor Bernardić.
Pa hvala vam kolegice, znači drvo se obnavlja, flora se obnavlja, fauna se obnavlja, a kažu ljudi da se prostor ne obnavlja i stoga je iznimno važno da barem održimo taj nivo od 21 tisuću hektara, znači ne da ga proširimo, jer ćemo ga morati proširiti u drugim dijelovima, nego da ga održimo. I SDP apsolutno se slaže i prvi je kada se treba složiti da se ljudima u toj zoni omogući život dostojan čovjeka, odnosno da ih se izuzme iz parka prirode budući da tu zonu i više ne možemo, niti ima smisla štiti, budući je tamo izgradnja takva kava je, ali s druge strane još jednom apeliramo da se u istočnom dijelu, tamo gdje se može, tamo gdje je šuma i ne može biti argumentacija da je privatna taj biser Grada Zagreba i cijele Republike Hrvatske zaštiti u tom dijelu od 21 tisuća hektara. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Vlade uvaženi ministar Božo Biškupić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici. Zahvaljujem svima koji su do sada raspravljali o ovoj teme to pokazuje samo koliko je ova tema važna. Mi smo toga u ministarstvu svjesni. Pa malo ću prokomentirati nekoliko tvrdnji, prvo ono da li je predlagač pao s Marsa, više bi pasala sintagma da je pao sa kruške, jer je riječ o kajkavskom kraju pa nekako bi to više pasalo. Ak' je već o toj sintagmi riječ, ali moram reći nije pao ni s Marsa, ni s kruške, jer primjedba da zapravo taj tekst opisuje sadašnje stanje, to je jedini način da iskreno i otvoreno smo u onim objašnjenjima opisali stanje kakvo je. I rekli smo, ovo je nemoguće stanje. Činjenica je da se zaista od 2000. godine od kada je formirano i postavljeni su čuvari, postavljeni su ljudi koji rade u parku počela itekako kontrolirati i nema više te devastacije, te izgradnje koja je bila do 2000. godine. Od 2000. godine na ovamo smanjilo se i zbog toga tražimo da se konačno definitivno riješi i odvoji taj dio gdje živi skoro 40-ak tisuća ljudi, od toga 20 tisuća ljudi živjelo je i prije, čuli smo. Nemojmo zaboraviti, lijepo je netko rekao pa to su već i ulice, kvartovi, zgrade, ali tu su i stara naselja koja su kao što ste vi zastupniče rekli, trebali vodu i kanalizaciju i oni su to zaslužili ta sela koja su tu od pamtivijeka što tamo narod i kaže. Ali moram nešto reći, svi strahovi da ćemo smanjiti i da se smanjuje zaštićena područja, nisu na mjestu. Mi smo u te posljednje četiri godine povećali sa 8%, 8,6% koje ste vi rekli, zaštićena područja na 12. To pogledajte na nivou površine cijele hrvatske države. Znači skoro za 50%, za 4%, odnosno 50% dosadašnje zaštite smo povećali na 12%. Moram reći da smo mi predložili ekološku mrežu, daleko najveću 46% kada odbijemo ovih 12% to je 36%. Znate koliki je europski prosjek, od 15 do 20%. Skoro dvostruko mi imamo i predlažemo zaštitu ekološku mrežu, a to znači i niže razine i najviše razine. A još jedno kada je ovdje netko od zastupnika spomenuo što će biti za 15 godina. Ljudi moji pa naša svijest i to je u tome svemu pozitivno, što je svijest ljudi raste kada je riječ o zaštiti prirode. Za 15 godina bit će daleko na većem nivou nego što je bila 15 ili 20 godina. Kroz to vrijeme siguran sam i edukacijom i u školama, ali i životom i uopće u ovom globalizacijskom društvu svi su drugi isto po svijetu postali svjesni koliko je važno čuvanja prirode, koliko je važno uopće za opstanak čovjeka. Pa nismo mi bedaki, pa mi isto tako smo svjesni toga i sigurno je da ćemo itekako u budućnosti učiniti daleko više nego što činimo sada. Mi imamo planove, isto tako dobro je ovdje bio neko … spomenuo, isto tako proglašenjem Neretvom parkom prirode, naravno da je melioracija dozvoljena i bit će dozvoljena. Ne bih želi da već sada plašimo ljude s tim da nešto, tamo će biti dozvoljeno kao što je u svakom parku dozvoljeno soli djelatnosti koje naravno i zakon doslovce zakon tretira i objašnjava, pa prema tome ovo je dragocjeno područje. Mi smo s jedne strana kada je riječ o hotelu vrlo jasno se postavili i to, od toga biti nadam se ništa biti neće, ali kada je riječ o onom skretanju isto tako smo skrenuli na vrijeme međunarodnoj zajednici, mogućnost uopće skretanja toka rijeke, prije još u Bosni i Hercegovini koje bi nanijelo ogromnu štetu i salanizacija bi naravno ušla u Neretvu, dogodila bi se nepopravljiva šteta opća za to dragocjeno područje, jer je to ujedno sa strane Ramsarsko područje koje je pod posebnom zaštitom kao što to vi vjerojatno i znate. Ja zbog toga ne vidim te nekakve velike strahove i slažem se dobro je zastupnik Bernardić rekao, mi moramo tim ljudima pomoći, mi moramo to definitivno riješiti. Od toga nemamo ništa, da vi vidite tu kartu, tu ima skroz do Gajnica unutra do glavne ceste ima dijelova koji su uvučeni kao park prirode. Oni već park prirode nisu već 30 godina i ne znam koliko dugo. Prema tome, riječ je o tome da mi želimo olakšati život ljudima, mislim pa mi to svi zajedno želimo. Nismo mi na nekakvim tu različitim stranama. Moramo ljudima olakšati život. Naš zastupnik je iz Bistre vrlo dobro poznaje situaciju, kakva je tamo situacija i prema tome misli da nakon ovoga i sa jednim ozbiljnim pristupom, nakon ovoga te devastacije nadam se biti više neće, premda to je prekrasna želja. Uvijek se dogode iznimke se događaju ali svi ćemo zajedno puno čvršće paziti i puno bolje paziti. Sad su i službe dobro organizirane i zahvaljujući tome više kao što rekoh od 2000. godine više tih devastacija na ovom našem kao što su bile prije nema. A nadam se da će i GUP naravno definitivno riješiti ova pitanja onog dijela koji on pokriva. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru. Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom. Prvo bih evo zahvalio se ministru što je osobno došao, vrlo rijedak primjer u hrvatskoj Vladi da kada se brane neki prijedlozi ispred ministarstva dođe osobno ministar i evo to je za svaku pohvalu. Drugo, Medvednica je kada pogledamo vrlo malo gradova u svijetu ima jedno takvo bogatstvo, glavnih gradova u svijetu ima takvo bogatstvo da je praktički na obroncima parka prirode da je to nešto što jednostavno ne možete ni sa čime zamijeniti. Kada sam bio mali prije 20-tak godina kada su me i roditelji vodili na Medvednicu pričali su mi: «To su ti pluća grada Zagreba.» I sa te strane kada, kada promatram cijelu ovu priču malo mi je žao. 22 tisuće hektara smanjujemo na 17 tisuća hektara. Znači otprilike 5 tisuća hektara manje zaštićenog područja. Praktički to je recimo 25% nečega što smo imali do prije neki dan. I kada se kaže da se taj prostor će se kompenzirati sa nečim drugim, ja se slažem ako smo već dovedeni u tu situaciju da moramo određeni dio prostora kompenzirati jer je sam već devastiran ili je život tako, tako napravio da se moraju legalizirati stvari onda ja ne mogu prihvatiti kao Zagrepčanin da se stvari kompenziraju kao što je traženo, rečeno u ovom prijedlogu, u nekim drugim dijelovima. Jer od toga Zagrepčani neće imati koristi. Ja mislim da bi morali napraviti veći napor da se kompenzira ovo kako je ovdje rečeno na Zelinskom području odnosno da se taj dio ako je moguće bez obzira šta su to pretežito privatne šume mislim da bi morali napraviti napor da se, da se u tom dijelu napravi proširenje Parka prirode da se tih 5 tisuća kvadrata sa jedne strane nadomjesti sa kvadratima na drugoj strani. Kako cjelokupno park ne bi imao manju površinu. Kada govorimo ovaj je zakon odnosno ove granice Parka prirode su utemeljene 1981. godine i ono što je malo prije kolega Bernardić rekao a i sada ministar u svojem obrazloženju život je pisao neke druge priče i život je na neki način tamo postavio, postavio neke uvjete koje jednostavno ne možemo ignorirati. I to mi je drago isto da je ministar sada rekao da je od 2000. se postavilo malo čvršće kontrola na to šta se tamo gradi i kako se gradi i to bi možda kolega Markovinović trebao isto tako znati pa da zna da je do 2000. godine dosta zbog neefikasnosti i građevinske inspekcije napravljeno dosta građevina odnosno zgrada i kuća šta se inače ne bi trebalo napraviti. I u situaciji kada se to napravilo normalno da više nije bilo izbora nego da tim ljudima treba pomoći i da tim ljudima treba omogućiti da mogu normalno živjeti oni i njihove obitelji. I zato je i u tom smislu i u gradu Zagrebu i u nekim, i u nekim drugim aktima se tu išlo u korist ljudima. Ono što mene zabrinjava a to je Park prirode je samo jedan od ovih šest odnosno jedan od šest kategorija kada govorimo o zaštiti prirode, zaštiti nekog prostora i ono što mene zabrinjava da je samo 8,7% Hrvatske na neki način zaštićeno od razno raznih devastacija odnosno zakonski onemogućeno je da se tu neke stvari rade kao na području gdje to nije slučaj, a da u Europi imamo primjer da se radi o 15%. Mislim da kao što je ministar rekao da je svijest svakim danom sve veća, ali da i mi tu moramo pokazati kao i hrvatska Vlada i Hrvatski sabor da idemo, da idemo prema tome da se taj postotak pomakne. Da ne bude 8 ili 9 nego da bude 15, 20%. I s te strane mi je na neki način i uvijek žao kada donosimo zakone gdje se područje koje je do sada bilo zaštićeno više ne zaštićuje. Normalno da evo sada rekli smo radi se o 30 do 40 tisuća ljudi. Njima treba pomoći i s te strane podržat ću odnosno bit ću suzdržan zbog toga što nije kompenzacija napravljena. Kada bi se do drugog čitanja išlo na te izmjene na način da to bude kompenzirano sa zelinske strane odnosno da kompenziramo prostor Medvednice da on ostaje 22 tisuće kvadrata umjesto sa zapadne strane da to bude sa istočne strane u tom slučaju bih ja podržao zakon zbog toga što ljudima treba pomoći. Situaciju treba dovesti do neke legalizacije, ali bit ću suzdržan odnosno neću podržati zakon ukoliko se to bude kompenziralo kroz druge dijelove Hrvatske. Mislim da Zagrepčani pa i ovi koje ste spominjali u Gajnicama, Novom Zagrebu nemaju koristi od toga da li će biti zaštićeno područje u drugim dijelovima Hrvatske ako već postoji mogućnost da se to napravi u okviru Medvednice. Ono što sam rekao znači ja bih volio da i drugim pokoljenjima mogu pričati kao što su to meni moja obitelj pričala da su, da je Medvednica, da su Medvednica pluća grada Zagreba. Znači da ne smanjujemo ta pluća grada Zagreba za 25% kao što činimo ovim zakonom nego da kompenzacijom sa zelinske strane pluća ostanu na onome dijelu na kojem su bila i do sada. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I sad imamo jedno šest replika. Pa idemo redom. Prvi je uvaženi zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma evo kolega Maras samo da vas podsjetim. Obično kod proglašenja parkova prirode pa i nacionalnih parkova je jedan od fenomena je šuma budući da je vaš državni tajnik također kolega šumar a zbog čega su oni proglašavani? Upravo iz toga razloga zato što je šumarska struka i u prošlosti dobro gospodarila s njima i sad nam je to lijepo i zato ih proglašavamo parkovima prirode ili nacionalnim parkom. Ne vidim razloga zašto to ne bi i u privatnim šumama? Iz jednostavnog razloga što su i privatni šumovlasnici obavezni gospodariti po Zakonu o šumama, što su obavezni imati programe za gospodarenje šumama i na taj način urediti ih isto kao i uz pomoć šumarske struke i savjetodavne službe koja je po Zakonu o šumama nadležna za gospodarenje u šumama privatnih šumovlasnika. Prema tome i to može danas sutra biti normalno izgospodarena i kvalitetna i lijepa šuma koja može također biti uključena u park prirode. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega, dobro ste primijetili, kolega Podnar, dobro ste primijetili da nije nužno. U zakonu je istaknuto da se radi o privatnim šumama što nije nikakav argument da se to ne bi moglo proglasiti parkom prirode. Ja sam živio neko vrijeme, evo kolega Vučić je tu u Ogulinu i znam da tamo isto ima mnogo šuma koje su u privatnom vlasništvu i gdje je šumarska služba, odnosno Uprave šume kontroliraju to područje i zato apsolutno nema nikakvog razloga da to bude argument zbog čega se ne bi proširio park prirode i na taj dio. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prije nego što idemo dalje sa replikama ja bih vas molio uvaženi zastupnici da se držimo ipak teme. Ja do sada nisam htio upozoravati. Ali evo molim vas držimo se teme, da ne bih morao prekidati za vrijeme rasprave. Zahvaljujem. Imamo dalje repliku, uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Izgleda da nazočnost ministra Rončevića odjednom budi želju za raspravom saborskih zastupnika o ekološkim temama ali to je dobro. Možda kada bude i slijedeći puta neka tema recimo o zaštiti mora ponovno nekog ministra treba dovesti pored ministra kulture. Jer nema veze što je povod, dobro je da se o ovim temama u Hrvatskom saboru raspravlja. Gdje ćemo raspravljati ako ne ovdje? Drago mi je kolega što ste govorili o kompenzaciji. Pa klub zastupnika upravo i traži kompenzirati ovih 5000 ha ukoliko je moguće. Pazite, danas svijest ljudi u svijetu je ako se posiječe jedno drvo, treba najmanje jedno drvo ako ne više posaditi, pa trebamo onda i mi povoditi se tom logikom. I još nešto. Meni je bilo zadovoljstvo čuti ministra Biškupića kada je potvrdio ono što sam prije dvije, tri godine govorio o opasnostima od gornjih horizonata što je sam predsjednik Vlade … [[Govornik se ne razumije.]] popratio. Dobro je da smo došli na tu poziciju iako opasnost po donji tok Neretve i dalje postoji. Kao što postoji i opasnost po Lonjsko polje i ovo područje uz Savu uključujući i Spačvanske šume ukoliko onaj neracionalan projekat gradnje kanala Dunav – Sava prođe, a vi sami znate koliko su jaki lobiji koji ga i unutar Vlade zagovaraju što ste pametno i prešutjeli. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Pančiću, niste dobro primijetili. Nije to nikakva briga zbog toga što je ministar ovdje ili nije ministar ovdje, nego je jednostavno Klub zastupnika SDP-a ne želi da se površina parka prirode, pluća grada Zagreba smanji za 5000 kvadrata, odnosno 25%. Pardon hektara, hektara ispričavam se. 25000 ha odnosno, 5000 ha, odnosno za 25% ukupna površina. I s te strane razumljivo je da Klub zastupnika SDP-a koji vodi brigu o zaštiti okoliša i kome je to jedna od bitnijih stvari u djelovanju ima potrebu za ovoliko puno rasprave i naravno da želimo da nas javnost po tom pitanju i čuje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec, replika. Izvolite.
Hvala. Pa ja bih htjela podržati u onom dijelu izlaganje kolega koji je rekao da kompenzacija bi trebala biti na najbližem području, dakle onom dijelu gdje se područje smanjuje kompenzacija na najbližem mogućem području. Vlada u svom obrazloženju, odnosno predlagač kaže da su to privatne šume koje su da ih citiram male prirodne vrijednosti. Mislim da ne bismo trebali tako obrazlagati, jer mi imamo malo zaštićenih područja kao što ste vi rekli u svojem izlaganju. Dakle, mi tek donosimo odluke o različitim stupnjevima zaštita prirode od nacionalnih parkova, parkova prirode, zaštićenih područja. Ali nemamo dovoljan nadzor i zato što nismo imali dovoljnog nadzora zato imamo i ovu situaciju da moramo donositi ovaj zakon. Ja ću reći samo na primjeru recimo zaštićenog područja rijeke Mure koji je pred nekoliko godina donesena takva odluka. To je na području moje županije, a zapravo kontrole nema. Tamo su i poljoprivredni nasadi. Dakle, tamo ne bi smjelo biti intenzivne poljoprivredne proizvodnje. Zato mislim da ne bi trebalo to obrazlagati sa šumama koje su male prirodne vrijednosti, nego bi trebalo voditi računa da vlasnicima, privatnim vlasnicima na takvim područjima koji ili ne mogu se intenzivno baviti određenim djelatnostima treba nadoknaditi razliku u dohotku. Dakle, ili otkupiti takva područja.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo kolegice Zgrebec. Dobro ste primijetili situaciju, situaciju koja je nastala i koju ne možemo promijeniti moramo legalizirati, ali ovu raspravu i sve ovo shvaćam kao jednu raspravu da se do drugog čitanja i na neki način pomogne i ministru da se iznađe jedan prijedlog gdje će makar jedan hektar biti više površine parka prirode umjesto da bude 5000 ha manje. Znači, kako će se to riješiti? Da li će to biti da se mali vlasnici kompenziraju, da li će to biti da i u okviru parka prirode postoji mogućnost upravljanja šumama na njihovom prostoru to ostavljam da vide mjerodavni. Ali intencija je da bude jedan hektar više, makar jedan hektar više umjesto 5000 ha manje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega govori o Medvednici kao plućima grada. I to je apsolutno točno i kao što Vlada vidim skrbi za pluća svakog Hrvata, svakog građanina Hrvatske što je pohvalno i što ćemo sigurno podržati nema razloga da ne podržimo onda i nastojanje i ove naše rasprave u tom smislu da Zagreb ima svoja pluća. . / . Mi suviše malo u zadnje vrijeme vodimo računa o kolektivitetu, o zajedništvu, a parkovi, nešto što služi općoj uporabi i čak i da nema ovu poruku o kojoj je govorio kolega, ono ima i drugačiju političku poruku. Mi smanjujemo prostor građanima, a to je nedopustivo i to se malo po malo, krcka se ondje, gricne se ovdje i to je nešto što je nedopustivo. Svi veliki gradovi, sve metropole imaju svoje parkove i to su mjesta ne samo koja predstavljaju i pluća tog određenog grada, nego i mjesta aktivnosti, prije svega građanske aktivnosti. Ovakvo jedno objašnjenje, evo o kojem je govorila i Dragica Zgrebec da se odustalo od kupovine u ovom istočnom dijelu upravo zbog toga što se radi o privatnim šumama male vrijednosti nosi jednu opasnu poruku. Evo zbog čega. Zato što se postavlja pitanje, dakle za vlast to nije interesantno da bi otkupila ako je male vrijednosti, onda tim prije bi ona to mogla otkupiti, nego i dalje da nastaje građevinska zona, da su to šume male vrijednosti dali smo poruku tim privatnim vlasnicima da slobodno mogu onda i sutra zatražiti proglašenje tog dijela građevinskog, pa ćemo još imati i proširenja. Hvala lijepa.
Privedite kraju. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] netko me isključuje non-stop. Kolegica Antičević-Marinović, dobro ste primijetili, ne govorim ja samo tu o plućima grada Zagreba, odnosno o Zagrepčanima koji imaju tu privilegiju da imaju tako jednu lijepu planinu iznad svoga grada. Ja govorim o tome da kada smo već, ja bih molio možda mi to može, evo i ministar sada tu konkretno odgovoriti, ako smo već išli na smanjivanje određenog dijela parka prirode, da li postoji, jer ipak park prirode nije najviša zaštićena cjelina, da li postoji mogućnost da se dijelovi Medvednice još više zaštite nego što je to bilo do sada slučaj? Tako da, što se nas Zagrepčana tiče, nama je Medvednica posebno na srcu i na kraju krajeva i ovaj Visoki dom je vrlo blizu obronaka Medvednice. Znači radi se o tome da bi u određenom dijelu planinu trebalo zaštititi na taj način možda da se povećaju standardi. Ne znam, možda da postane i nacionalni park, ukoliko je to moguće. Evo, ja bih volio jedan takav kratki osvrt ako mi ministar može reći. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I replika, uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Maras, vi ste negdje na početku svoje rasprave utvrdili da je, ali kao i većina ljudi koji su danas, zastupnika i zastupnica koji su danas raspravljali o parku prirode, naravno da smo svi razumno utvrdili da to više park taj dio, više nije park prirode i da je zbog onih i ljudskih i svih drugih razloga je potrebno učiniti ovo što danas pokušavamo učiniti. I onda se ja pitam čemu onda sada ovakova silna rasprava oko nečega što je zaista se mora napraviti, taj dio više nije park i na taj način ipak pomažemo ljudima. Pa prije svega, evo dozvolite da ja kažem zbog čega ja mislim da je potrebna ovakova rasprava i ono što je, gospodine ministre ja se slažem s vama, rekli ste svijest ljudi raste, ali ja bih dodao zarez, nažalost raste i nesvijest neljudi koji će i dalje činiti sve da pokušavaju i u tim parkovima prirode, ali i u nekim drugim dijelovima naše prekrasne zemlje koji bi mogli biti parkovi prirode, ali ih nismo zaštitili. Evo, primjer jedne doline u Istri koji nije park prirode, ali je prelijepa i diše, tamo smo nabandali tvornicu. Ona i dalje radi, malo smrdi, ljudi kašlju, ona i dalje radi. E zbog toga da se tako dalje ne bi radilo, da recimo Park prirode Učka ne bi doživio ovu istu situaciju kao što imamo kod Medvednice pa da počnemo tamo lagano, da bude primjer gradimo pa ćemo jednog dana za 15 godina ponovo sve to legalizirati, zbog toga je nužna ovakova i ovako jaka rasprava da se to više ne bi događalo, da imamo sustav koji će to malo zemlje što imamo zaštićeno zaista štititi, ali stvarno, a ne samo na papiru.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Slažem se sa vama kolega Denona, dobro ste to primijetili. Radi se o tome da, evo ministar je rekao dijelom i do Gajnica, Gračani gore i ova ostala mala mjesta, sela koja se nalaze podno Medvednice, koja su se sada već inkorporirala u Zagreb tijekom godina, ali naravno da to više nije i ne može biti park prirode da se tu stvari moraju posložiti drugačije. I činjenica je, ne bih ja rekao da svijest ljudi raste jer raste svijest nekih ljudi, nekih ljudi ne raste kao što ste rekli, ali svijest društva raste generalno da standardi moraju biti veći, da nam je taj prostor dragocjen, da ga moramo zaštićivati i zbog toga što svijest ljudi određenih ne ide u smislu interesa zaštite prirodnih bogatstava, nego u interesu i kapitala i izgradnje i materijalnih stvari, mi moramo postaviti stvari da letvica bude viša nego što je do sada, a sa druge strane moramo osigurati i da ove službe koje čuvaju park prirode od devastacije budu efikasnije. Ja sam čuo primjere iz dijela gdje čuvarske službe jednostavno se ne mogu nositi jer nemaju te ovlasti koje bi mogle imati kada se nađu u situaciji da netko devastira taj park i sa druge strane da inspekcije koje su nadležne moraju koje su nadležne moraju kontrolirati i sprečavati bilo kakvu devastaciju prostora taj tren, a ne naknadno jer se naknadno vrlo često ne mogu stvari promijeniti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I zadnja replika, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa, ja se nadam da današnja rasprava o ovom prijedlogu zakona ustvari ukazuje na jedan novi trend u Hrvatskom saboru na jedan trend povećane važnosti problematike zaštite okoliša i zaštite prirode jednom novom senzibilitetu progresivne stranke poput SDP-a prema ovoj problematici. Međutim, razlog zbog kojeg sam se javila na repliku je nakon što ste iskazali ustvari jednu pohvalu ministru koji se, evo ga našao ovdje danas sa nama, iskazali ste određeno nepovjerenje prema njegovim informacijama o brojkama pod zaštićenim područjem u Hrvatskoj jer ste rekli da se u Hrvatskoj nalazi 8,7% prostora pod nekim oblikom zaštite, a ministar je rekao u svojem obraćanju da je 12% ukoliko sam ga ja dobro shvatila, pa nadam se da to ne ukazuje na
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Holy prvo kada evo na početku svoje rasprave sam i zahvalio ministru što je osobno došao i tu se vidi da uz ovu količinu rasprava iz kluba zastupnika SDP-a i njegova nazočnost vidi se da postoji zajednički interes da se prostor na neki način zaštiti i HDZ-a i SDP-a. Na žalost do drugog čitanja zakona ja se nadam da će to predlagač, odnosno ministar pokazati i kroz kompenzaciju ovoga šta klub zastupnika SDP-a i traži na istočnom dijelu. A ovi podaci koji jesu se odnose znači na podatke koji su izneseni u javnosti, nikada ih nitko nije demantirao, da se radi o 8,7% zaštićenog područja u Hrvatskoj. Da je bilo demantirano prije, vjerojatno bih ja taj podatak korigirao. Ali ovo što je bilo u javnosti izrečeno nikada nije bilo demantirano iz ministarstva tako da sam ja taj podatak uzeo kao relevantan. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre. Izuzetno mi je drago što ste pohvalili koalicijsku Vladu premijera Račana, rekavši da je 2000. godine zaista povećana zaštita i kontrola bespravne gradnje na razini Medvednice ali isto tako i na razini Republike Hrvatske. No, također ste rekli da kao kompenzaciju ovih 5 tisuća hektara što će se smanjiti površina parka Medvednica kanite u budućnosti kompenzirati negdje drugdje. Međutim ja statistički ne dišem na razini cijele Hrvatske nego statistički i zapravo stvarno dišem ovdje u Zagrebu u ovoj sabornici i pluća Zagreba jesu na Medvednici i bilo bi dobro ta pluća zaista zaštititi adekvatno. Realnost je takva da je ovaj dio Medvednice devastiran, vjerojatno nepovratno. Međutim valjalo bi zaštititi i ovaj dio sa zelinske strane naprosto da se ovim zakonom ne stvori jedan presedan kojim bi se napadala ostala područja u Republici Hrvatskoj. Svjedoci smo recimo i stalnog nagrizanja Marijana, samo oplovite brodom tamo sa južne strane Marijana, svake godine one građevine idu sve više i više u brdo ili tamo onaj ornitološki rezervat kod Trogira, svake godine se gricka još jedna šnitica od tog rezervata koji nestaje. Tko je svemu tome kriv? Vjerojatno ne Račanova Vlada nego oni koji su dopustili da se uništi urbanistički institut Republike Hrvatske kao centralna institucija koja je gospodarila hrvatskim prostorom nego na žalost on je pao kao nevina žrtva privatizacije i pretvorbe i nikada se više nije na razini cijele Hrvatske uspostavila jedna takva institucija koja gospodari hrvatskim prostorom kao cjelinom. Taj institut nastavlja vegetirati u privatnim rukama i od respektabilne institucije sa više od 150 zaposlenih sada je tamo dvadesetak. Znanstvena publicistika mu je svedena ni na šta, a prostorom se gospodari na žalost stohastički na razini županija, gradova ili tako dalje. Ohrabrujuće jest što je neki dan državni tajnik Ružinski rekao da Vlada ozbiljno razmišlja o uspostavi jedne takve institucije koja bi sveobuhvatno gospodarila hrvatskim prostorom pa i prostorom budućih parkova prirode, nacionalnih parkova itd. Valja zaista požuriti sa uspostavom novih zaštićenih područja prirode i nacionalnih parkova, jer na žalost čitao sam jedan izvještaj iz Svjetske banke koji predviđa da će negdje oko 2030. godine u vlasništvu hrvatskih građana biti svega oko 30% ozemlja, sve ostalo će biti u stranim rukama, a ovih 30-tak posto se uglavnom odnosi na površine velikih gradova i nacionalnih parkova i parkova prirode. Na žalost u ovom slučaju se radi o potpunoj kapitulaciji pravne države pred kapitalom, krupnim kapitalom, ne kažem ove Vlade nego to je jedan proces kapitulacije Hrvatske države koji traje 20-25 godina koliko već traje. Međutim činjenica jest da su parkovi prirode prema AJSN kategoriji peta od ukupno šest međunarodnih priznatih kategorija zaštite. Dakle to je vrlo vrlo niska razina zaštite tako da je u parkovima prirode dopušteno građenje, kamenolomi, lov i sječa šume, rekreacijske i turističke djelatnosti, tako da ne stoji ona teza da zbog slabe kvalitete šume ili privatnog vlasništva se kompenzacija ne može naći sa južne strane Medvednice. Na žalost za pretpostaviti je da ako do kompenzacije ne dođe tijekom baš usvajanja ovog zakona, da se može pretpostaviti da je na redu onda smanjenje i zelenih površina i šuma izvan parka. Jer kapital je nesmiljen, on ne poznaje granice. Vjerojatno će se odmah prenamijeniti postojeće zelene površine koje su ostale izvan granice parka kako je to već i uobičajeno ne samo u Zagrebu nego i u ostalim gradovima. Time će se podsljemenska zona najvjerojatnije još više devastirati. Međutim interesantno je da su još stari Rimljani oklijevali graditi zbog razno-raznih razloga na Medvednici ili pod Medvednicom. Njima nikada nije palo na pamet napraviti utvrdu tamo recimo gdje je danas Medvedgrad iako je to strateška utvrda oni su se Medvednici divili, poštovali su je i čak su je smatrali nekom vrstom božanstva. I kako bih, evo namjerno pridonio patetičnosti i molbi da uvažite molbe zastupnika SDP-a da razmislite o kompenzaciji ovih 5 tisuća hektara u samoj arealu Medvednice, dakle sa južne strane, pročitat ću jedan citat iz vaše knjige koju ste vaše ministarstvo koje je poduprlo, izdana je sada 2007. godine, gdje pisac Vladimir Gos opisuje izlet starih Rimljana negdje oko godine 450. na Sljeme i kaže: "Opojno su mirisale šumske jagode i maline. Miris šumske sjene pod kapom mirisnih krošnji, a uz mirise i lahor, sad iz ovog sad iz onog kuta. Sad topao sad svjež. No uvijek radostan i prijateljski. Šuma je pričala, šuškala, pucketala, šaputala. Toj priči pridruživali su se zvukovi nožica i tijela koja su brzala kroz lišće i travu, nad njima je titrao cvrkut ptica. U te ravnomjerne kadence upao bi poneki glasni i kriješteći krik. Dolazio bi ili iznad ili iza zelenih pokrova koji su zlatom titrali na suncu. Zrake su se probijale kroz tu blještavu koprenu, a iza njih su se pomaljane tamne škulje. Sav taj život je plesao, podrhtavao, pozivao dublje, dublje u moj svijet. Nezamislivo je koliko se života nabilo u tako maleni prostor, kao što je onaj koji obuhvaćaju osjetila jednog ljudskog bića u šumi." Štovani gospodine ministre, molim vas da vašim autoritetom poradite na tome da Zagrepčanima kojima Medvednica predstavljaju pluća grada načinite kompenzaciju sa južne strane Medvednice i spriječite jedan izuzetno opasan presedan, ne samo u okolici Zagreba, nego i na razini cijele Hrvatske i da pokažete Europi i hrvatskom pučanstvu da Hrvatska zaista teži ovoj granici, magičnoj granici od 15% pa i više zaštićene prirodne površine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. To je uvaženi zastupnik Krešimir Gulić. Izvolite.
Pa ja moram ispraviti kolegu Franića koji je rekao da je tu kapitulaciju državu. Pa ja bih rekao gospodine Franiću, bila kapitulacija tamo negdje 60-tih, 70-tih. Kad je u parku prirode Medvednice otvoreno 12 kamenolova, 12, od tih dvanaest osam je evo se ugasilo, još uvijek su četiri aktivna. To je bila kapitulacija države 60-tih godina i 70-tih kad su otvarali kamenolome. Što se tiče proširenja novozelinsku stranu. Ja moram vas pitati, ne znam koliko poznate park prirode Medvednica i područje koje pokriva i koji se tu govorilo u prijedlogu, ta zelinska strana na žalost je isto izgrađena kao i ova o kojoj sad govorimo, tj. koju sad evo ovim prijedlogom zakona ćemo izlučiti iz sadašnjeg parka.
Zahvaljujem. I imamo dvije. Ne, ispravak. Ništa. Nego idemo sad na replike. Sad ćete imati priliku odgovoriti. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Pa evo, poštovani kolega Franić u svom govoru ste spomenuli nagrizanje parkova prirode, nagrizanje zaštićenih površina i sve češću devastaciju, odnosno betonizaciju okoliša, a ja sam ponukan i onim što je rekao cijenjeni ministar, a vezano je za nacionalnu ekološku mrežu. Hrvatska je zemlja sa jednom od manjih naseljenosti u Europi i to je naša prednost. I činjenica je da će nam u tom procesu čak i već je puno lakše zaštititi određene dijelove terena, nego u državama koje imaju puno veću naseljenost i to je dobro. No međutim, nacionalna ekološka mreža koja je osnovana i što pozdravljamo, do danas, odnosno u vrlo maloj mjeri je doživjela praktičnu zaštitu na terenu, a to je ono što je najbitnije. Dakle, nije samo dovoljno proširiti park prirode i zaštićene površine, nego je istovremeno zadatak i svih nas ovdje, ali i nadležnih institucija da osiguraju adekvatnu zaštitu na terenu. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Točno je gospodine zastupnice Bernardiću, pravna država u Hrvatskoj je glede zaštite prirode kapitulirala kao što sam rekao prije 30-tak godina, prema tome slažem se s vama i ovo nije bio ispravak krivog navoda, jer sam ja to naprosto rekao da je to jedna kontinuirana kapitulacija. Međutim, jedina borba protiv toga jest funkcioniranje pravne države, stalne kontrole i dobro, jedinstveno, pametno gospodarenje prostorom. Prema tome, treba razmisliti o tome da se opet uspostavi jedan urbanistički institut na razini Republike Hrvatske koji bi objedinjavao sve prostorne planove i gospodario prostorom onako kako to se čini u zemljama razvijene demokracije u Europskoj uniji i šire. Hvala.
Zahvaljujem. I replika, uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Sami vi znate kolega da mnogima nije u interesu da takav jedan institut postoji, jer ne bi onda radili ovo što danas rade. I kada se kaže da je država kapitulirala pred krupnim kapitalom i pred interesima pojedinaca koji se nalaze visoko u političkim sferama moći, to je tako. Vidimo Jadransku obalu i betonizaciju koja je na djelu. Uzmimo primjer Brača i što se tamo radi mimo zakona i nikome ništa. Uvijek ćemo naći opravdanje da eto napredak zahtijeva nekakvu žrtvu, ali kad govorimo ovdje ministre, kad ministar govori o kompenzaciji, naravno to je sada samo izgovor da će se kompenzirati negdje drugdje, ne na drugoj strani Medvednice već u nekim drugim područjima Hrvatske. Bojim se da od ove nacionalne ekološke mreže, i od 40-tak lokacija koje su navedene u ocjeni stanja ugroženosti za sigurno više od pola tih lokacija govori se da je visoko rizično ili rizično. Pa šta ćemo onda tamo kompenzirati? Šta ćemo kompenzirati na Mljetu? Što ćemo kompenzirati na Plitvičkim jezerima? I to negdje trebamo pronaći neka nova područja za kompenzaciju. A kako stvari sada stoje, pod ovim pritiskom kapitala uz punu potporu ove Vlade, ostat će nam jedino da štitimo Lastovsko otočje, Lastovo, eventualno Vis. To će sada biti zadnja crta obrane, ukoliko nešta pod hitno ne poduzmemo. Hvala.
Replika je znači nešto što se govori o tome, pa mislim [[Upadica: O tome govorim.]] Ne. Niste onda slušali, onda ste nekaj drugo delali. … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče Franić. Izvolite [[Upadica: Gospodine Jarnjak budite policijski fer i korektni.]] Molim vas, bez dobacivanja na to nemate pravo. Kada dobijete riječ moći ćete govoriti. Dobio je riječ uvaženi gospodin Franić.
… [[Govornik nije uključen.]]
Uvaženi zastupniče uštekajte se.
U žaru sam se zaboravio uštekati. Dakle, cijela ova situacija oko ovog zakona budući da se odnosi zapravo na jedno stanje stvari koje je takvo kakvo jest ireverzibilno mogli bismo reći, međutim manjkalo je baš javna rasprava, podrška udruga civilnog društva, međutim čini mi se upravo da je upravo to izostalo stoga jer bi svi oni bili kao i klub SDP-a listom za zalagali se za kompenzaciju sada i odmah, a ne u nekoj nedefiniranoj budućnosti na nekoj nedefiniranoj lokaciji. Treba se zalagati, boriti i izboriti za kompenzaciju unutar same Medvednice, Parka prirode "Medvednice", jer ona Zagrepčanima omogućava kvalitetu života kakvu danas imamo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom, pojedinačnom. Uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Rekli su priko više toga, kaže pjesma. Gospodine ministre i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo dobri duh, našeg dobrog ministra se pouzdaje u svijest i u ekološku evoluciju svijesti ljudi kako bi u budućnosti sačuvali ono što je još ostalo. Ovaj puta se to odnosi na Park prirode zapadna "Medvednica". Ja jesam iz Slavonije ali vidim da govore ovi iz Zadra, pa mogu i ja o Medvednici. Pred nama je sutra ili prekosutra ili ovih dana i Zakon o zabrani pušenja u zatvorenim prostorijama, a evo mi smo po ovim podacima koje su izenšene i ovim materijalima zapravo amputirali gornji režanj lijevog plućnog krila Grada Zagreba. Naime, Park prirode "Medvednica" jasno i glasno se kaže je sa 22 tisuće i 800 hektara se smanjio za 5 tisuća hektara. U tom području naseljeno je oko 35 tisuća stanovnika u 41 naselju. Ja bih ovaj prijedlog zakona o izmjenama zakona itd. zapravo pozvao prijedlog zakona o zakonjenju bez zakonja na zapadnom dijelu Medvednice. Zašto je došlo do tako silnog naseljavanja, uzmimo i onaj socijalni moment o kojemu je govorio kolega Bernardić, nema ga ovdje, i gdje je iskazao svoju socijalnu osjetljivost za ljude koji su se tamo naselili, zašto npr. nije došlo do naseljavanja na potezu recimo Gračac-Bruvno-Mazin gdje ima 50 kuća na 45 kilometara. A prekrasan je teren. Prekrasan dio Lijepe naše. Plješivica obronci Plješivice, šume. Prije sam vidio i lovište šibenskog nekakvog društva gore prema Lapcu itd. 50 kuća ima ukupno na tom području, brojio sam ih, idući automobilom tom cestom prošlo ljeto. Pa zato što je Zagreb gospodarska meka i zato što je Zagreb metropola u svakom slučaju Zagrebu trebaju pluća grada. uvijek smo to govorili da je to Medvednica i ne bi me začudilo da zbog nekih stvari koje se upravo u svezi promjene dakle moga naziva ovoga zakona, prijedloga zakona, ne nikne neka vila uskoro uz "Oltar domovine" sa bazenom itd. Listajući ovaj materijal prvo bi se osvrnuo i na sredstva potrebna za provedbu zakona. To je 600 tisuća kuna za promjenu uklanjanje 70 tabli i postavljanje 150 novih tabli, koje bi označavale Park prirode zapadna "Medvednica". 4 tisuće kuna jedna tabla. Samo toliko. Mislim da dakle bespravna gradnja je zapravo poraz ili priznanje, odnosno ovaj prijedlog zakona je priznanje bolno priznanje poraza zakona i zakonitosti, svih inspekcija koje se bave graditeljstvo, svih inspektorata, pa onda ono što slijedi iza inspektorata je pravosuđe. Hoće li doći do sličnih stvari i u drugim područjima? Evo, kod nas u Slavoniji, netko je spomenuo čini mi se Papuk, nacionalni park, lovišta itd., a neće, neće doći pogotovo u onim područjima u kojima je gospodarska situacija takva da zapravo nema zainteresiranih za gradnju kuća ni u urbanim sredinama, a kamo li po šumama i gorama Lijepe naše. Medvednica je ta koja je atraktivna i mislim da iza ovog socijalnog jauka koji je ovdje netko jauknuo, kriknuo, zapravo stoji skrivena legalizacija divlje gradnje velebnih vila koje se nalaze na obodu ovoga parka prirode. To je priznanje definitivno devastacije ovoga prostora po načelu svršenog čina. Pored toga što postoje u našoj državi sve institucije, svi inspektorati i sve moguće instance koje da su radile svoj posao odgovorno sasvim sigurno, možda vjerujem da ne bi došlo do smanjenja u ovoj mjeri površine ovoga parka prirode. Pa pitam, ima li tu tko odgovornosti za to? Smanji se park prirode sa 22 na 17 tisuća i ujeo vuk magare. Čini mi se da u nekim ovim odredbama se i pogoduje onima koji su izgradili tamo ne govorim o onim socijalnim slučajevima, govorim o vilama kako bi se zabranila daljnja gradnja i možda oni ostali u miru lijepe i ugodne prirode kako je gospodin Franić izrecitirao, odnosno pročitao rimski, citat iz rimskih vremena 5 stoljeće čini mi se tako. Tako da zapravo ovim se to legalizira i neće biti ni susjeda ni nikoga da ometa one koji su tamo zapravo bespravno se naselili i sad će uživati u onom što je gospodin Franić onako lijepo preveo sa latinskog negdje itd. citirao na ovoj današnjoj raspravi. Kako doskočiti ovome svemu? Ja sam rekao u početku dobri duh našeg dobrog ministra. Evo to odgovorno tvrdim. Tako ga doživljavam i tako ga doživljavaju i građani bar u onoj mojoj okolini za koju poznajem. Može li se povećati površina, zelene površine odnosno parkovi prirode, nacionalni parkovi i sve ono što spada u kategorije zaštićenih područja u Republici Hrvatskoj. Mogu li se proglasiti nova područja? Dakle, područja koja sada nisu obuhvaćena, a ima ih. Ja sam možda u početku sasvim slučajno, a možda i namjerno rekao ovo jedno područje koje u istočnoj Lici koje je zaista prekrasno i treba ga zaštititi. Ono je granično područje prema Bosni i Hercegovini, ali je zaista prekrasno. Ima Hrvatska s obzirom na broj stanovnika, ona je rijetko naseljena ili slabo naseljena zemlja zapravo. Spada u tu kategoriju. Naime, 4 i pol milijuna stanovnika na 55, 56000 kvadratnih kilometara je zapravo uopće nije gusta naseljenost. Prema tome, jasno da mi ne možemo upravljati tamo gdje će netko se naseliti. Ne možemo upravljati ljudskim sudbinama, ali sasvim sigurno da još uvijek postoje takvi prirodni resursi gdje se sasvim, u sasvim mala ulaganja i administriranje može uspostaviti parkovi prirode, nacionalni parkovi itd. Što se tiče Zagreba i zapadnog dijela Medvednice mislim da je stvar svršena, da tu više nema pomoći. Da li će se na istočnu stranu kolega koji odlično poznaje ovaj zelinski dio i kaže da je to već također naseljeno i pomalo devastirano teško se može očekivati i proširenje na istočnu stranu Medvednice. Ali onda hajdemo zaključiti da jednim zaista rigoroznim mjerama, da gospodin ministar se pozvao na svijest, ali ja bih se pozvao i na represivni aparat. U ovom slučaju jer to je naša metropola, naš glavni grad, hrvatski glavni grad, da to zaista bude tako, da ne moramo za 10 godina ponovo određivati park, granice parka prirode u nekakvoj površini od 12000 ha. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Nema ga. Gubi pravo rasprave. I uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Ja sam mislio zapravo kroz repliku ili na neki drugi način se uključiti u raspravu i dati podršku prijedlogu ovog zakona s obzirom da dolazim iz Zagorja, a to je zapadni dio Medvednice i onda ću početi s jednim ispravkom krivog navoda svih onih pa i kolega Maras kojeg sad nema, a tu si. Hvala. Da Sljeme da su pluća grada Zagreba. Poznavajući ružu vjetrova na žalost to nije istinito. Pluća su grada Zagreba samo ako Zagrepčani šeću kroz Sljeme, jer jugozapadni vjetrovi ljeti nose taj zrak prema Zelini i prema Dugom Selu i ostalim istočnim dijelovima, a ljeti kad pušu sjeverni vjetrovi onda je Sljeme bez lišća i ne donosi ništa drugo nego samo hladnoću. Zimi pardon. Ova tema je za sva područja interesantna. Na žalost, naš interes svodi se dosta često oko metropole i ove rasprave da je netko, da su neka druga područja na dnevnom redu ne bismo toliko žustro i angažirano raspravljali. To su istakli i neki naši kolege i kolegice u raspravi. Naime, činjenica je da je ovo najatraktivnije područje u Hrvatskoj. Metropolizacija se u Hrvatskoj događa kao što je to imanentno i Mađarskoj i nekim drugim pod navodnicima malim zemljama. Međutim, istovremeno nama se na tisuće hektara zemljišta pretvaraju u pustinje u smislu stanovništva, a u prašume ili u šikare u smislu prirodnog okoliša. I to podrazumijeva da mi jednog dana, a to je ako je moguće što skorije stavimo na dnevni red multidisciplinarnu raspravu između Ministarstva kulture, Ministarstva prostornog uređenja, Ministarstva poljoprivrede. Jer događaju se devastacije u postojećim kvalitetnim šumama. Ja mogu navesti primjer Zabočani i Zagorci poznate šume Kulmerice kod dvorca Bračak, današnje nove bolnice gdje su Hrvatske šume pod firmom sanitarne svijeće izvršile devastaciju nezamjenivši nasadom to područje. Svatko tko je učio ekonomiku šumarstva zna da gospodarenje šumama nije apsolutna zaštita od čišćenja, sječa ili drugi način korištenja šume, nego je to i sanitarna svijeća rađena i onih protupožarnih puteva i slično. Stoga i ovo kad govorimo o ovom zakonu ne smatram pitanje kapitulacije pravne države. Uvijek se može to staviti, nego prihvaćanje jedne činjenice da je u datom trenutku kod donošenja zakona su učinjeni propusti da su, nije se vodilo računa o stvarnom stanju kao što je rekao uvaženi kolega Gulić. S druge strane da su se dogodile ulasci i devastacije prostora divljom gradnjom, ali i činjenicom da ovo što danas je spomenuto oko kamenoloma, kolega Gulić je rekao izgrađene su autoceste okrug Sljemena iz tog kamena sa Medvednice. Gradi se i grad Zagreb. Izgrađene su ustanove i zaštita voda oko Zagreba sa tim kamenom. I ja se ne mirim sa tom činjenicom ako neće ti kamenolomi biti sanirani na adekvatan način. Međutim, sad mi nastavljamo pogrešku. U dijelovima kamenoloma koji su pretvoreni u terase, počeli se ozelenjavati odjedanput je došlo do naknadnih dozvola za eksploataciju i ti kamenolomi opet postaju aktivni. Pitanje inspekcija. I zato sam se ja nadao kroz i nadam se još uvijek da objedinjavanje inspekcija podrazumijeva da ćemo bolje i kvalitetnije vršiti ukupan nadzor svega onoga što se događa u prostoru. Bilo urbanističko građevinskom ili u ovom prirodnom. I kad govorim o tome ja ću ponoviti jednu stvar koju sam rekao ministrici Dropulić da bi u Izmjene zakona o lokalnoj samoupravi trebalo ugraditi, ali u zakone koje ona pokriva da naši komunalni redari postanu pomoćni građevinski inspektori. To isto će biti u funkciji zaštite i objekata zaštićene prirode, zaštita od urbanističke devastacije ali reći ću i nešto što je pragmatičnost naše lokal samoupravne strane, a to je da ćemo zaštititi i prihode i proračune gradova i općina jer i tamo gdje se gradi u skladu sa prostornim planovima, detaljnim planovima ali se nadograđuje mimo izdate građevinske dozvole ili sad potvrde na glavni projekat nama bježe prihodi od komunalne naknade i neki taj prostor koriste da zapravo oštećuju lokalnu samoupravu, na taj način državu. Pomoćni inspektori ne bi imali ovlasti kao inspektori ali bi mogli spriječiti i na vrijeme dojaviti na pojave koje se uočavaju u prostoru gdje onda nadležne institucije moraju poduzimati svoje mjere. I ponavljajući ono sve što je rečeno podržavam ovaj zakon ali s time da pozivamo i lokalnu samoupravu i ministarstvo da zajednički učinimo još i više na onim prostorima gdje to nisu područja zaštićenih dijelova prirode. Ja mogu govoriti o Zagorju i o dijelovima Zagorja koji apsolutno zaslužuju takav status i da nađemo vagu održivog razvoja da taj prostor živi, da ljudi u njemu žive jer Sljeme bez ljudi, Medvednica bez ljudi postat će prašuma. Prašuma nije adekvatna zaštita niti adekvatan prostor koji čuvamo zbog ljudi. I stoga mislim da moramo u tom pristupu održivom razvoju naći tu ravnotežu između ljudi koji trebaju živjeti sa nivoom kulture i standarda stanovanja koji je primjeren 21. stoljeću ali istovremeno maksimalnoj zaštiti od odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda pa nadalje. Još jedanput zahvaljujemo na mogućnosti da evo komuniciramo sa uvaženim ministrom i ponavljam podržat ću Prijedlog ovog zakona a isto se nadam da u, do drugog čitanja će biti neka od korisnih sugestija koje smo dali danas u raspravi involvirane u prijedlog konačni. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče s obzirom da je kolega u svom početnom dijelu izlaganja rekao da je ono što zapravo replicira u neku ruku meni u svezi pluća grada Zagreba, a i vjetrova i ruže i vjetrova koji nisu povoljni za grad Zagreb ja bih rekao da nije samo, nisu samo vjetrovi oni koji provjetravaju i donose, pridonose tome da vjetrovi budu pluća grada negoli i šumsko bogatstvo gdje šume utiliziraju i iskorištavaju ugljični dioksid a proizvode kisik. To je ono što je bitno. A to je zapadna Medvednica. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Niste se javili za odgovor? Ništa? Sve je u redu. Pitam, moje je da pitam. I replika uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega održivi razvoj da, međutim ukoliko su granice rasta već dosegnute ili čak i prijeđene što ja mislim da je ovdje slučaj onda mislim da moramo poduzeti ipak malo drastičnije mjere i da se ne možemo zadovoljiti samo sa priznavanjem postojećeg stanja a da ne napravimo ništa što bi bilo u korak znači kompenzaciji tog prostora na nekoj drugoj strani i to u lokaciji u blizini grada Zagreba. Stoga ne mogu se složiti niti sa nekim prethodnicima da se na zelinskoj strani ne može učiniti ta kompenzacija.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Vrijedna je inicijativa da se u biti razmišlja kako riješiti sudbinu 30 tisuća ljudi koji je na neki način svoj život vezalo za navedeno područje. I uvijek je pitanje kako je tih 30 tisuća ljudi stvorilo uvjete života u zaštićenom prostoru? I vjerojatno kad se vratimo u prošlost jednim dijelom je možda i naša kriva procjena pa smo u područje uračunali nešto gdje su već ljudi bili prisutni. Prema tome nismo bili svjesni težine takve jedne odluke jer smo pod jednim dojmom imali kako štititi prirodu a zaboravili smo na ljude. Prema tome ja bih rekao nije to samo devastacija koja se javila tokom ovih godina trajanja odluke o zaštićenom dijelu prirode nego je vjerojatno to i nekad malo pogrešno utvrđena odluka. Jer sve više problemi se javljaju i kod nacionalnih parkova i parkova prirode. Prema tome morali smo u izboru zaštite prirode i ja bih rekao sudbine ljudi ipak zbog brojnosti opredijeliti se za sudbinu ljudi. I neovisno sad o težini svega što se događalo uvijek ostaje pitanje možemo li to nekako kompenzirati? I evidentno je da u cijeloj ovoj našoj raspravi mi pokušavamo reći pokušajmo to kompenzirati. Prema tome neovisno što ocjenjujemo da neka područja koja bi se mogla priključiti parku prirode jesu lošije kvalitete, nekvalitetne šume ili ne znam što, mislim da sugestija i zaključak ove rasprave od strane Kluba SDP-a će i biti pokušajmo zaista donijeti odluku, obeštetiti privatnike za te nekvalitetne šume ili manje kvalitetne šume, a dajmo obvezu Hrvatskim šumama da Hrvatske šume pokušaju stvoriti drukčije uvjete na tim područjima i da oni ulažu u taj park i da dobijemo na neki način kvalitetnu kompenzaciju. Prema tome ja bih rekao i devastacija a i pogrešno nekad utvrđena pojas granice nemojmo rješavati sa rezanjima nego pokušavajmo riješiti sa obvezama. Obvezama iz proračuna da obeštetimo privatnike koji jesu tamo i ja bih rekao obvezama prema Hrvatskim šumama da nam pokušaju vratiti, ja bih rekao, dio tog parka i na neki način da onda budemo zadovoljni sa rješenjem. Evo u tom smislu i moja rasprava da možda do drugog čitanja pokušamo na taj način riješiti odmah jer tada će i ja bih rekao kvaliteta ove odluke biti veća. Riješili smo problem ljudi, a u isto vrijeme nismo smanjili zaštitu … [[Govornik se ne razumije.]] prirode. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih se prije svega osvrnuo na ovaj dio ovog zakona koji govori o Parku prirode Medvednica u onome dijelu koji mislim da na neki način zbunjuje. Radi se o tome da u zakonu koji je donesen '81. godine smo imali granicu koja je bila utvrđena u pisanom obliku relativno jednostavno, da vam sad ne čitam sve to skupa kako je utvrđena granica, pa i šumski predijeli u parku prirode, dok smo sad u situaciji da je ovo, kako ja mogu prvo put vidjeti zapravo imamo situaciju topografske karte koja je sastavni dio ovog zakona. S obzirom da nitko od nas ne može apsolutno ništa vidjeti na ovoj karti, onda je vrlo zanimljiv ovaj dio pisanog obrazloženja koji po meni, a ja sam se malo posavjetovao oko ovoga zakona, konzultirao sam stručnjake, to znači geodete koji su mi pomogli oko ovih zakretanja, zatim prijelaza, potoka, zatim također onoga dijela koji kaže da zakreće u smjeru sjeveroistoka pa u duljini cca 130 metara prateći zapadni rub šume, pa onda kako je ovdje navedeno ako smijem dodatno citirati županijskom cestom 224 kroz sv. Matej u duljini od 2350 metara, sve to skupa zapravo na neki način mislim da krije jednu veliku zamku i da smo mi danas u situaciju da govoreći o parku prirode osim što se mogu generalno pozvati na to da je ovo jedna od situacija u kojima odustajemo od štićenja parka prirode, povlačimo se pred svima onima koji su u taj park prirode ušli, a pritome nisam siguran da ove čestice onoliko koliko mi je rečeno nisu rađene i pogodovane onome kako je to eventualno kome odgovaralo. Dok smo u starom zakonu iz '81. godine zapravo imali situaciju u kojoj je to zapravo generalno bilo dato vi možete ovdje vidjeti ako ste i laik da sve ove navođenje čestica i slično kad bi se to ucrtalo na ovoj topografskoj karti na kojoj mi zapravo ne možemo vidjeti apsolutno ništa, onda biste vidjeli da ta linija ide na način da je pripremljena onako kako to odgovara eventualno upravo onima koji su zainteresirani da uđu u park prirode i danas sutra budu u puno povoljnijoj situaciji što će im ovaj novi zakon donijeti. Drugo što moram reći oko ove kompenzacije. Do sad smo čuli zapravo priču kojom bi zaštićeni park prirode trebao na neki način ostati pluća grada, prema tome nemoguća je kompenzacija Zagrepčanima kojima su to pluća grada, to kompenzirati na način da se proširi neki park prirode na Velebitu ili na Lastovu ili slično. Prema tome, jedini izlaz i ponovo mislim da nema potrebe odustajati od zaštićenih područja bi trebao biti u ovome dijelu, znači prema Zelini koji je po meni logičan nastavak priče u štićenju Parka prirode Medvednice. Ja moram reći da donošenje ovog zakona koji mijenja situaciju i koji će sa cca 600 tisuća kuna zapravo sastavljanjem tih obilježja i slično, ponavljam neće se riješiti pitanje zaštite Parka prirode Medvednica, niti će se režim korištenja sa sigurnošću moći osigurati u ovom parku i ja mislim da je osnovna namjera zakona ipak povlačenje pred svima onima koji su ušli u park, koji danas-sutra zaista trebaju i komunalne priključke i slično, ali da se to ne može kompenzirati nikako na bilo kojem drugom mjestu, nego samo u drugom dijelu teritorija kao što se inače radi kod građevinskih zemljišta. Naime, oni koji znaju kako funkcionira sustav prostornog planiranja u ovome trenutku, onda znaju da gradovi ne smiju imati građevinska područja, odnosno utvrđen je postotak i točno u tom mjestu se rješava situacija ako se povećava građevinska zona do 30%, jednako tako mora biti skinuto na drugoj strani i zato ja mislim da je rješenje u proširenju parka za najmanje ovih 5 tisuća hektara u ovome dijelu koji ide prema Zelini i da se tu zapravo zaustavi ova intenzivna i neprimjerena gradnja. Mislim da je to područje koje može zaštititi pluća Grada Zagreba. Također, još bi na kraju zapravo samo spomenuo da je po meni pitanje parkova prirode inače u Hrvatskoj, a to je ono što Ministarstvo kulture na neki način je sila koja to treba sve skupa zaštititi, pitanje je koliko je to moguće provoditi jer naime svjedoci smo situacija da i u drugim sredinama imamo ozbiljne nasrtaje pa se ja nadam da će ovako precizno kao što je to napravljeno ovdje za Medvednicu sličnim zakretanjima, znači točnim navođenjem katastarskih čestica i slično to biti urađeno i u drugim parkovima prirode koje imamo u Republici Hrvatskoj. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Iako je ponavljanje majka mudrosti, ja u svojoj pojedinačnoj raspravi neću ponavljati ono što sam govorila kada sam govorila u ime kluba SDP-a, a neću ponavljati ni ono što su kolege do sada izrekli u svojim vrlo kvalitetnim raspravama. Ja ću se ustvari osvrnuti na ono što ste vi ministre spomenuli kada ste govorili o povećanju ustvari postotka na 12 i nešto posto. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Točno 12% znači zaštićenih površina u Republici Hrvatskoj. Ja pretpostavljam da u tih 12% zaštićenih površina Republike Hrvatske ulazi i ovih 5 hektara u okviru Parka prirode Medvednica koji će sada biti ustvari izostavljeni iz granica parka prirode, što znači da će taj postotak u principu uskoro kojih mjesec, dva već kad budemo imali drugo čitanje. Ja se nadam da ćete vi uvažiti naše primjedbe koje su išle u pravcu toga da se znači kompenzira to sa druge strane parka, ali moramo biti na neki način i skeptični pa pretpostaviti da možda i nećete to uvažiti, ali znači da nećemo više imati 12% zaštićenog područja, nego ćemo imati ipak nešto manje od tih 12%, ja sad ne znam koliko to u ukupnim brojevima može biti, ali ipak određeni postotak jest. Ja u svakom slučaju pozdravljam kao i kolega Maras vaše prisustvo danas ovdje i to me izuzetno veseli u principu i pogotovo naša današnja kvalitetna rasprava oko ovog problema i ustvari cijelu ovu situaciju vidim kao jedan poziv za dijalog. Vi kada ste se obraćali nakon određenog broja rasprava izrečenih danas tijekom rasprave, rekli ste sve ono ustvari u čemu se i mi slažemo i zato ja ne vidim veliki razlog zbog kojeg vi ne biste ipak razmotrili tu mogućnost da se kompenzira tih 5 tisuća hektara sa druge strane znači postojećih granica parka prirode. U tom smislu evo ga, apeliram i u ime velikog broja udruge, pogotovo najveće Udruge za zaštitu okoliša koja djeluje na prostoru Grada Zagreba a to je „Zelena akcija“ da doista razmotrite ovaj slučaj i da u drugo čitanje ubacite tu površinu. Evo ga, toliko.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kada govorimo o Parku Medvednica ne možemo zaboraviti i njegov zdravstveni potencijal, to je još već u davna vremena spoznato tako da recimo su u području Medvednice ovisno o vremenu kada je koja vlast bila na ovim prostorima građeni su različiti sanatoriji pa tako imamo i dan danas sanatorij u Brestovcu koji je bio jedan od najvećih sanatorija u vrijeme austrougarske gdje su se dolazili liječiti i pacijenti izvan Hrvatske. Prema tome već tada je Medvednica bila poznata kao jedan od vrlo važnih i vrlo vrijednih dijelova Zagreba koji u to vrijeme nije bio tako velik kao sada. Sami parkovi prirode su nešto što Hrvatska treba čuvati i što treba njegovati jer definitivno u svijetu je na djelu urbanizacija koja sama po sebi će dovesti do toga da će parkovi prirode posebno u područjima uz velike gradove polako nestajati. Mi smo i svjesni toga, jer samo da napomenem da smo prije godinu dana se borili protiv toga da se dio Parka Medvednice iz zelene zone pretvori u urbanističku zonu. Evo sada niti godinu dana iza toga dolazimo na drugu stranu vage gdje te zelene površine za koje smo se borili mi pretvaramo u građevinsku zonu bez obzira na to što shvaćamo da grad se širi i da ga treba proširiti, samo je pitanje do kuda. Sada nam je granica cesta pa to je slično požaru. Kao što znate kada se požar javi onda je nekakva cesta prirodna granica od koje gasite požar, ali isto tako znate da u požaru imamo šiške, šišarice koje lete preko ceste pa zapale šumu iza ceste. Tako da je pitanje koliko ćemo, nakon koliko vremena ćemo mi preko te ceste koja je nekakva odrednica parka prirode opet dobiti izgradnju u Parku Medvednice i onda ćemo opet za jedno četiri-pet godina reći pa dobro to je sada urbanizirano, ajmo pomaknuti još granicu pa ćemo vjerojatno doći negdje još malo ispod Sljemena pogotovo znajući kakav je kapital i kako kapital prolazi i preskače barijere i zakona i svega ostaloga tako da je samo za očekivati kada će netko od tajkuna napraviti vikendicu na negdje tisuću metara visine tako da ima lijepi pogled na Zagreb. Ministar vrti glavom, ali to nije nešto što nije moguće. Isto tako mislim da se s ovim zakonom ide na ruku onima koji su se nisu držali zakona i radili su u crvenome i to je karakteristika na žalost u Hrvatskoj da se izgradi nešto što u Europi ne bi bilo uopće moguće da izgradite kuću bez građevinske dozvole u zelenom pojasu. Mi to sada amnestiramo da li zbog onih koji su to napravili iz nužde pa su imali nekakav svoj mali plac pa su napravili svoju kuću jer nisu imali nigdje drugdje ili to amnestiramo zato što su neki koji su imali dosta sredstava kupili te zelene površine, na nekima izgradili kuće, a onda sada sa ovim im poklanjamo u džep relativno velika financijska sredstva. Mislim da je to trebalo u prijedlogu ovog zakona na neki način i objasniti i reći građanima Hrvatske, mi ulazimo u Park prirode Medvednica, omogućavamo gradnju i omogućavamo da taj kvadrat koji je bio par eura, doći će negdje na praktički preko 100 ili 200 eura kvadrat tako da će neki jako dobro zaraditi ovim zakonom. I kažem, nadam se da neću biti svjedok tome da ćemo nakon par godina pronaći neku drugu cestu koja će nam biti onda prirodna granica prema Gradu Zagrebu i mislim da se Grad Zagreb treba širiti na druge strane a ne na Medvednicu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Puno je zastupnika ovdje zahvalilo ministru što se nalazi tu i mislim da to zorno pokazuje jednu našu čežnju da ministri budu s nama kada razgovaramo. Ovo nemojte shvatiti kao ironiju nego kao, ja se pridružujem onima koji su zadovoljni i što ste vi tu i bilo bi dobro zaista da ministri budu tu kada se razgovara ne omalovažavajući nikoga tko predstavlja Vladu, mislim da je to jedan razgovor gdje je potrebno da budu najodgovorniji ljudi iz Vlade kada se razgovara sa saborskim zastupnicima. Večerašnja tema je svakako jedna od tema koja zadire u bit u stvari onoga što bi mogli nazvati generičko ili rodno biće čovjeka, dakle u bit same opstojnosti čovjeka kao prirodnog bića. Mi često ovdje smo političari pa reduciramo čovjeka samo na tu društvenu dimenziju, jer ono što se zove društveno biće zovu politikom itd. pa govorimo samo o društvenim pojavama. Često zanemarujemo to da je priroda recimo uvjetno neživi dio čovjeka, ali da smo mi dio prirode i da živimo u jednom jedinstvu i kada se to jedinstvo naruši da dovodimo u pitanje i egzistenciju samog čovjeka. Ja bih ovdje parafrazirao jednog velikog filozofa koji se zvao Niche, Fridrich Niche svi ga znate, on je rekao da je čovjek nesavršena životinja upravo aludirajući na to kako čovjek ne živi u skladu sa svojom prirodom dok životinja to radi. Utoliko je ona savršenija u tom smislu nego čovjek. Čovjek posjeduje svoju egzistenciju uništavajući prirodu, on se javlja bitno kao nasilno biće prema samom sebi u onom trenutku kada se pojavljuje kao nasilnik prema prirodi. Da to pojednostavimo, živimo dakle u jednoj zajednici, u jednoj državi i ja inače se slažem sa svim onim što ste vi rekli ovdje kada ste izašli za govornicu i utoliko mislim da možemo naći zajedničku riječ, to je već tu netko spomenuo, na interes zajednički. Taj se interes zove čovjek. Dakle, ja sam iz Splita, inače eto recimo da sam neki fetivi Splićanin, ali skoro pola svog života na ovaj ili onaj način živim u Zagrebu. Velikim dijelom u Zagrebu, počevši od studija, poslije diplomskog rada u Saboru itd. U Splitu imamo Marijan, kao park šumu, koju svi doživljavamo vrlo emotivno itd., ali ako je zamislite kao komad sira onda su se pojavili ti miši koji grickaju taj sir. Ti miši nisu isti miši koji grickaju Medvednicu. Oni su malo bogatiji miši, malo utovljeniji, i malo bolje situiraniji. Radi se o nekoj eliti ili kvazi eliti, kako god hoćete, ali je činjenica da smo izmjenom nekih urbanističkih planova omogućili tim mišima ili mačcima, ne znam kako bih ih nazvali ili neko drugo stvorenje Božje, koje je preko noći postalo jako bogato, a bilo je i prije bogato samo zato što se jedna rečenica izmijenila u nekom od akata na razini grada. Pa se danas može gladit, pa se danas može na Marjanu imate, prije je bila zabranjena recimo da se stanovi grade itd., došlo je do nekih prenamjena, ja ne bih sad govorio ni o imenima, ni prezimenima, to se dešavalo sekundu uoči prenamjene pa se prodavalo i zarađivalo moram priznat milijone kuna jednim potezom pera. Ovdje se radi o drugoj situaciji. Medvednicu doživljavam, već kad se ide u ove izmjene kao jednu intervenciju kojima je ovaj socijalni karakter, šta Marjan nema, kad se to mijenja. Dakle, radi se o 31 tisući ljudi od koje većina ipak, bar koliko je meni poznato ne spada u tu tajkuniziranu da tako kažem, tajkunizirani sloj našeg društva, nego se radi u navodnike o običnim građanima i svakako da se mora voditi računa o nekoj realnosti. Ovdje su mnogi govorili da bi se trebala dovesti voda, struja, infrastruktura itd. i to je sve činjenica. Ono na što bih ja apelirao kao i većina mojih kolega je to da zaista pokuša, da se pokuša naći način da se kompenzira, da se kompenzira taj dio sa nekim od drugih dijelova koji neće ugroziti u ovom socijalnom smislu bilo koga, a omogućit će da sačuvamo te površine po kojima Hrvatska još uvijek se može da tako kažem ponositi da ih ima, još uvijek smo zemlja koja za razliku od mnogih drugih zemalja jednim dijelom znatnim ima netaknutu intaktnu prirodu pa je i ta naša ajmo reći nerazvijenost se pokazala kao prednost u nekom smislu. Nismo uništili, uspjeli uništiti sve. Ali svojski se trudimo. Zato apeliram dakle na vas, doživljavajući vas kao čovjeka koji za to ima senzibilitet, kao čovjeka koji i s onim što je govorio govori u dobroj namjeri, da pokušamo to zajedno vidjeti šta i kako. Radi se dakle o Zagrebu koji je grad koji se može pohvaliti da još uvijek ima to što ima, šta mnogi drugi gradovi u svijetu nemaju, ali neki imaju. Evo toliko.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Biserka Vranić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem, gospodine ministre, kolege i kolegice zastupnici. Moram reći da smo danas zaista mnogo rekli o cvrkutu ptica, žuboru potoka i o zaštiti bilja, a tako smo malo govorili o čovjeku. Osobno mislim da Zagreb, iako će uskoro biti milijunski grad ima dovoljno zelenih površina, dovoljno parkova i dovoljno mjesta koja bi na neki način služila i kao pluća gradu i omogućavala građanima kvalitetan život. Osobno dolazim iz Parka prirode Žumberak samoborsko gorje i znam da je život u parku prirode često puta otežavajući i da potpada pod poseban režim koji oni koji ne žive u takvom režimu ne shvaćaju ili misle da je to sve bajno, divno i krasno. Zato bih se založila da o ovakovu varijantu koja je predložena zaista provedemo u djelo, zakonski reguliramo i da tim ljudima koji su tamo iz razno raznih razloga, ne trebamo sada ulaziti predaleko u povijest zašto se to dogodilo, ali vjerovatno i našom krivicom, svi zajedno i nefunkcioniranjem sistema i naše države, mislim da je kvalitetnije rješenje urediti odnose, urediti određene mogućnosti, komunalno opremiti sve to područje i na neki način u budućnosti se držati nekakvog slova zakona i štititi ono šta se zaista štititi mora. U bilo čemu, pa ni u ovome ne trebamo pretjerivati, jer Hrvatska je zemlja koja ima jako puno zaraslih područja, područja gdje ljudska noga još ne može stupiti jer zaista nas je premalo i prostora će biti dovoljno, a ljudi neće biti i onda ćemo imati masu parkova, a manjak ljudi i zato sam pobornik toga da se ovo što je takvo kakvo je danas legalizira zakonski uredi i omogući se normalan život svima onima koji žive u parku, izvan parka ili u širem području. Mislim da je to jedini način, jer moramo reći da i nismo uvijek imali takove zakone koji bi dignuli i ekološku i drugu svijest svih građana na nivou koji su danas i zato moramo snositi određene posljedice za sve poteze koje smo radili pred 10, 20, 30 ili više godina. Apsolutno smatram da treba štititi ono što se štititi mora, ali mislim da čovjek u svakom slučaju mora biti na prvom mjestu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu i molim predstavnika Vlade, uvaženog ministra Božu Biškupića da uzme riječ. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici zahvaljujem svima na ovoj vrlo ozbiljnoj raspravi i dobro je tu rečeno, dobro da smo o tome razgovarali, ali neke stvari želim ipak spomenuti kad je riječ o samoj parku prirode, zastupnik Linić vjerojatno ima neka iskustva pa je detektirao na pravi način stvar. Kad se '81. godine proglasio Park prirode Velebit, a još ima nekih takvih parkova prirode u Hrvatskoj, oni vam imaju granicu liniju kao između Čada i Libije. To vam je jedna ravna crta. Mnogima je na njihovoj parceli pola je u parku, pola nije u parku. I u to se vrijeme tak razmišljalo, uzelo se vjerojatno u nekakvom uredu ravnalo i povukla se crta. Ima takvih slučajeva naravno i u Slavoniji i ukoliko mi ne pristupimo korekciji, bit će još takvih potreba da se korigiraju takve granice koje su potpuno neprirodne, jer one ljude dijele na njihove parcele i njihove kuće. Nekima kroz kuću prolazi, pola mu je u parku prirode ili čak u nacionalnom, a pola mu je izvan toga. Tako se i onda, vidite ovdje je spomenuto da je 22 tisuće ljudi ušlo u taj onda u taj park prirode, a ušlo je na taj način da netko nije razmišljao i nije povukao tu crtu na taj način da ljude koji već žive, posebno ova stara naselja da im da šansu, nego ih je naprosto u to vrijeme uključio, tako da ovaj poetski govorimo o plućima grada, ja se slažem s time, premda su i svi parkovi u samome gradu isto tako pluća grada i znam što je značio Brestovec, razumijem to za ovaj grad i za sve one koji su bolovali nekada od tuberkuloze i nije badava napravljeno nije to lječilište napravljeno na samom Sljemenu, jer sigurno da je itekako zdravo na Sljemenu živjeti bilo, odnosno liječiti se ali moramo uzeti u obzir da mi danas govorimo o činjenici, mi nemamo 5 tisuća hektara ovoga parka prirode, mi to nemamo, jer tu žive ljudi, tu su napravljene te kuće. Među njima 22 tisuće koje smo naslijedili prije nego se proglašavalo, to je nije se vodila skrb onda na taj način kao što se vodi i mi smo pokušali zaista iskreno, nama je itekako stalo da mi morate, ja neću sada tu hvaliti Ministarstvo kulture ali da Vlada u cjelini skrbi, skrbi i ovih 4% povećanja to je ogromne, to su tisuće hektara koje su povećani samo u 4 godine. Mi itekako skrbimo, a posebno u kontaktima sa Međunarodnom zajednicom o zaštiti prirode. Stalo nam je da budemo dio svijeta, ali da budemo bolji od toga svijeta, da zaštitimo kao što rekoh ovdje 46%, odnosno sa parkovima i nacionalnim parkovima kada to izdvojimo da ta eko mreža štiti 36% što je još uvijek 16% više nego u najnaprednijoj zemlji Europe, jer znamo koliko Hrvatska vrijedi, znamo koliko zapravo vrijedi po tome, po tim resursima zaštite prirode, jer to je razlog, turisti će doći ovdje zbog toga i donijet će svoj novac. I kada kažem i kultura i zaštita prirode u službi turističkog gospodarstva, to je činjenica, toj je itekako važno. Zbog toga ja vam zahvaljujem, ali želio sam samo, e vidim da ste vi stigli pa ću usput reći kada ste rekli o toj našoj lijepoj Lici ja ću poetski kao što je ovdje se spominjalo, reći biseru hrvatskome, reći da postoje u Lici, ona je zaštićena 53% teritorija županije Ličko-senjske zaštićeno. Da ima 2 nacionalna parka, sjeverni "Velebit" i "Plitvice", ima Park prirode "Velebit" i jedan dio čak nacionalnog parka, bio je moj državni tajnik direktor "Paklenice" isto pripada u taj dio Lički. Prema tome, tamo je zbilja kada je riječ o zaštiti vrlo teško. Ovdje je netko od kolega spomenuo isto tako da se pojača na samoj Medvednici da se pojača zaštita. Postoji u samom tom velikom parku "Medvednica" postoji 6 posebnih rezervata. To je onaj između nacionalnog parka i parka prirode još jači dio te zaštite. Tako da ja razumijem i takvu diskusiju ovu i razumijem da treba reći ponekad da je sve propalo. Činjenica je da je Vlada učinila jako puno, činjenica je da je Ministarstvo kulture se prihvatilo tog posla prirode kada smo već dobili zadatak taj da mi to jednako kao i kulturnu baštinu štitimo zaista na najbolji mogući način. Činjenica da smo uspjeli povećati, zato sam i rekao kada se počelo gospodariti sa Medvednicom, od 2000. godine na dalje, onda su se namjestili ljudi, čuvati i počelo se paziti više se ne gradi. Hvala vam za vašu raspravu i sa vašim iskustvima iz Žumberka. To je točno da nije ponekad ni građani ne prihvaćaju sve te zabrane … [[Govornik se ne razumije.]] posebno u parku, nacionalnom parku. Padne drvo on mora čekati dok ono strune. Nema diranja. I ljudima to nije uvijek jednostavno. Zbog toga mi možemo i trebamo zaštiti sve ono što je za zaštititi u Hrvatskoj, ali moramo računati da isto negdje ljudi moraju živjeti i da moraju negdje raditi i da im moramo staviti tu šansu. Sigurno da mi imamo planove, ja sam samo spomenuo jedan od tih, to je Neretva, to je jedno veliko područje koje ćemo ići, već smo krenuli sa predavanjima, Državni zavod je krenuo sa objašnjenjem kao što smo to radili i na samome Lastovu prije nego smo zaštitili ljudi moraju to prihvatiti. Ako ljudi ne prihvate, onda će se događati na žalost što se dogodilo na Vranskom jezeru da netko po noći zapali stanište i da izgore staništa dragocjena, nepopravljiva šteta. Ali ako ljudi to prihvate i ako uspijemo, a trudimo se u tome, onda će ti ljudi čuvati i imat će nekakvu korist od toga i doprinijet će nekakvoj vrijednosti. Tu je razlog zašto smo mi vrlo otvoreno iznijeli, činjenica je da mi nemamo tih 5 tisuća kvadrata, jer mi ih više ne živimo. Nismo ih mi sada koji tu živimo odrezali, nego su ih kroz ovih 30 godina ih je odrezalo. Stalno je neko grickali ili neki ljudi su već … [[Govornik se ne razumije.]] 22 tisuće ovi novi, tu nije nikome nismo mi po tim parcelama nikakvi nismo nekome tu pomagali na taj način, nego je to generalno i činjenica to je stanje kakvo je, na žalost u velikome gradu. Ja se nadam da je čvrsta ruka i dobro upravljanje sada parkom neće više dopuštati takve devastacije, da će biti na vrijeme intervencija, da će komunalne službe i oni koji se bave rušenjima na vrijeme srušiti takve objekte, ali ovo što je sada, to je toliki, to je toliko izgrađeno da je to nemoguće. To je činjenica koju moramo, neću reći koju možemo prihvatiti ako imao dobru volju, a čujete mi smo je iznijeli vrlo otvoreno, vrlo otvoreno ovdje pred ovaj Visoki dom i nadamo se da će se na neki način naći razumijevanja. Kada je riječ o onim šumama bilo tu možda malo tako zabilježaka da ne vrijede, ovdje kada se govorilo o vrijednosti, nego se govorilo da je male prirode vrijednosti, a ne da je male. Ono imaju svoju vrijednost, komercijalnu u tome, nije u ovom objašnjenju zakona bilo uopće riječ. Pa evo mislim da skoro. Još želim nešto reći. Mi smo imali velike rasprave. Mi smo prihvatili skoro sve primjedbe lokalnog stanovništva, a zato smo tu da s ljudima razgovaramo, pa i zbog toga i svi radimo taj posao zbog dobrobiti građana. Mi smo ljudima koji tamo žive prihvatili skoro sve primjedbe i uključili ih u ovaj prijedlog ovog zakona. Prema tome, mislim ja sam, tu se govorilo hoće li neće. Ja sam optimist. Vjerujte mi hoće. Dolaze nove generacije, educiramo mi u parkovima, educiraju škole, educira cijeli svijet koliko je važna čuvanje prirode, koliko je važna ekologija. Svi skupa u tome smo daleko napredovali, a naša će djeca itekako u tome, o tome voditi brigu i više se neće dogoditi da netko ne razumije. Onaj tko ne razumije bit će, neće to zlonamjerno razumjeti, ali bit će poučen svatko o tome na koji način treba čuvati prirodu za budućnost. Mi nismo u situaciji da s tim olako baratamo, to je za nas vrlo važno. Kao što je kulturna baština i prirodna baština je za našu državu i za naš narod itekako bitna i važna. To su naše vrijednosti koje mi moramo očuvati, jer to su vrijednosti zbog kojih će netko i dolaziti u ovu državu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženi ministre. Zaključujem raspravu, glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra ujutro nastavljamo u 9,30 sa točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o Agenciji za sigurnost željezničkog prometa, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 154. Želim vam ugodnu i laku noć. Hvala lijepo.
Četvrto. Prijedlog zakona o izmjenama zakona o proglašenju zapadnoga dijela Medvednice Parkom prirode, prvo čitanje, P.Z. br. 140. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o proglašenju zapadnog dijela Medvednice parkom prirode. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog priprema zakona. Tko je za ove zaključke molim da digne ruku? Hvala. Protiv? Protiv, da, protiv, protiv. Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova; 79 za i 31 suzdržan prihvaćen ovaj Zakon o proglašenju zapadnog dijela Medvednice parkom prirode. U svakom slučaju sada imamo mogućnost da sve to uskladimo i da raspravimo, je li tako? Hvala lijepa. Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o Agenciji za sigurnost željezničkog prometa, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 154 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HSS-a. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa, infrastrukture. Gospodin Branimir Jernejić. Izvolite.