[[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,46 SATI]] Nakon stanke, u ime Kluba SDP-a, Mosta, nastavljamo s dnevnim redom, počinjemo sa molim vas, hvala, nastavljamo sa: - Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom, drugo čitanje, P.Z.E. br. 256 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju čl. 172. u vezi s čl. 190 Poslovnika Hrvatskog sabora. Može malo tiše, sebe ne čujem. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za lokalnu, područnu, regionalnu samoupravu. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Veljko Kajtazi. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite, Goran Marić ministar državne imovine.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Evo, pred nama je Zakon o upravljanju držanom imovinom u drugom čitanju. U prvom čitanju rasprava se održala 26. sjećanja ove godine, gdje sam obećao, da ću sve sugestije, koje su životne, provedive, kojima će se poboljšati zakon, da ćemo ih prihvatiti, mnoge smo takve sugestije prihvatili, to možete vidjeti u konačnom prijedlogu zakona. Hrvatska je tijekom prošlog stoljeća pretrpjela, više vlasničkih povijesnih konverzija i oduzimanja i otimanja i nacionalizacije i povrata, pa ponovno otimanja, a godina osamostaljenja i agresija nad RH bile su s obzirom na povijesni kontekst, konfuzne, nedorasle, a za status i sudbinu državne imovine, nedorečene pa čak i pogubljene. I u to vrijeme bolje reći, nevrijeme za otimanje i za puštanje. I danas, evo, 28 g. nakon osamostaljenja RH, još uvijek u RH, imamo područja u kojoj nemamo uopće zemljišnih knjiga. A tamo gdje imamo zemljišnih knjiga, još uvijek, veliki broj nekretnina je upisano kao društveno vlasništvo, ili kao opće nagradna imovina. Ma da je, sve to što se događalo, izgledalo spontano, jednostavno dobronamjerno, kada je riječ o državnoj imovini, puno se toga zakompliciralo. I za Hrvatsku kao zemlju s mladim iskustvom, samostalnosti, vlasništvo je bilo veliki kamen kušnje, ali i put, potonuće. Ono je odredilo narav kasnijeg izbivanja, sadašnjih stanja, a i sadašnjih odnosa u društvu. Jedan filozof je davno napisao, da će društvo i ljudi, početi se ponašati razumno, tek kada iscrpe druge mogućnosti. Evo, došlo je konačno vrijeme, da se razumno postupa i sa državnom imovinom. Konačno je vrijeme, da se rješenje jednog doba, ne budu problemi narednog doba. A mnogi problemi koje danas imamo su bila rješenja prethodnih doba. I nije problem kada netko ne vidi rješenje, problem je kada se ne vidi problem. I zato ovaj konačni prijedlog zakona, je posljedica uočavanja problema i odgovor na probleme na upravljanje državnom imovinom. On je novi zakonski okvir za aktivaciju zapuštene imovine, on je alat za poticanje gospodarske aktivnosti, on je alat za demografski impuls, on će dati krila kapitalu, on će potaknuti poduzetnički duh i moral i on će utjecati na rast poduzetničkog optimizma. Pripreman je provjerljivim pristupom da ne bude nedorečenosti, da ne bude kolizija hipernormativizma, ali da služi realnim potrebama i realnom životu. Javna rasprava je bila gotovo prije godinu dana, prvo čitanje u siječnju i danas, evo, nakon 4 mj. nakon prvog čitanja, drugo čitanje. Kao što sam i rekao, sve dobronamjerne životne provedive sugestije, ugradili smo u konačni prijedlog. Najvažnije promijene u drugom čitanju, u odnosu na prvo čitanje, to što se u pravilu u zakon, ugradilo da Ministarstvo državne imovine, upravlja i planinarskim domovima, gdje se ustanovilo, da ni jednim zakonskim okvirom, nije bilo predviđeno, tko je mjerodavan za upravljanje planinarskim domovima. To smo sada ovim zakonom predvidjeli, da je to Ministarstvo državne imovine, a informacije radi, samo jedna institucija ima u Hrvatskoj, popis ako je i on točan, popis svih planinarskih domova, svih planinarskih kuća, to je Hrvatski planinarski savez, koji sam nekim dan održao sastanak i koji će nam puno pripomoći u upravljanju planinarskim domova i kućama, a niti u jednom ministarstvu nema evidencije planinarskih domova. Naravno da ih posljedica, neuređeni odnosi, sa korisnicima planinarskih domova, ovim prijedlogom zakona, neće se utjecati, remetiti odnosi i povijesna tradicija Hrvatskog planinarskog saveza, planinarskih društava, ali će se zakonski regulirati jasniji odnosi s korisnicima tih domova. U prvom čitanju je bilo dosta sugestija i rasprava na temu da se omogući dodjela jedinice lokalne samouprave nekretnina za provođenje programa stambenog zbrinjavanja i društvenog poticanja stanogradnje. Sjećam se gospodin zastupnik Ante Sanader to govorio i mnogi drugi. Evo, ovi prijedlogom zakona smo i tu mogućnost ugradili u zakonski okvir. Isto tako je bila primjedba nije riješen 28 g. problem deposidacije zemljišta. Naime, mnogi gradovi, općine, su isplaćivale naknade za oduzetu imovinu fizičkim osobama nad nekretninama koje su ušle u temeljni kapital trgovačkih društava i gradovi i općine koji nikakvog doticaja nemaju sa tim postupkom, jedino su one snosile financijske poteškoće. Tako da ima općina i gradova koji su čak i po pravomoćnim presudama isplatili nekoliko puta veće iznose nego što im je to proračun godišnji i ovom prijedlogom zakona se omogućuje da se na zahtjev njihovi nadoknadi RH jedinicama lokalne samouprave štetu koju su imali i naknadu koju su isplatili. Isto tako jedna novina je da je prošireno vijeće Upravnog vijeća Centra za restrukturiranje i prodaju na način da je sada i ministar pravosuđa član Upravnog vijeća Centra za restrukturiranje i prodaju i predstavnik Ureda predsjednika Vlade RH. Ovdje je bilo malih nesporazuma u javnosti kako neki samo čekaju okolnosti kako bi mogli negativno pisati o ministarstvu i upravljanju državnom imovinom jer su zbog promjene smjera poremećeni mnogi odnosi u društvu i prestaje bespravno korištenje i bez naknade koje je bilo utemeljeno 28 godina. Onda su čak mene prozvali da sam ja omogućio Uredu predsjednice RH da ona ima člana u Upravnom vijeću u Centru za restrukturiranje i prodaju što doista nema nikakve, ne znam od kuda su mogli izvući takav zaključak. Najviše pozornosti i rasprave u prvom čitanju bilo je tematika kada su jedinice lokalne samouprave prodavale zemljište fizičkim i pravnim osobama u dobroj vjeri jer su u tom trenutku bile uvjerene da su vlasnici te nekretnine. Kasnije se ispostavilo da je vlasnik te nekretnine RH i u prvom čitanju je bilo predviđeno da jedinica lokalne samouprave koja je stekla imovinsku korist na temelju tih kupoprodajnih ugovora RH u roku od 20 godina isplati naknadu. Mnogi zastupnici su prigovorili takvom rješenju i da jedinica lokalne samouprave ne bi trebale jer su u to vrijeme bili i upisani kao vlasnici predmetnih nekretnina ili su imali dokumente temeljem kojega su bili uvjereni da jesu vlasnici. Ovim prijedlogom u drugom čitanju konačnog prijedloga zakona neće se morati vraćati koristi koje su stekle temeljem prodajte tog zemljišta ili te nekretnine, a ponekad su nastali na deseci sporova zbog takvih transakcija, zbog takvih kupoprodajnih ugovora, mnogi su stanovi izgrađeni na takvim zemljištima, mnogi vlasnici stanova ne mogu se upisati kao vlasnici i ovim konačnim prijedlogom zakona se rješava na stotine takvih slučajeva, a istodobno jedinica lokalne samouprave koje su taj novac već utrošile u druge svrhe, neće morati vratiti te stečajne koristi RH. U konačnom prijedlogu je novina da će i trgovi, to smo isto tako čuli u raspravi da nismo stavili da ex lege trgovi postaju vlasništvo jedinica lokalne samouprave, tako će sada i trgovi biti ovakvim prijedlogom ex lege vlasništvo gradova i općina. Ključna rješenja koja inače zakon donosi, samo ukratko, gdje će najviše biti koristi za proračun RH da će ministarstvo upravljati nekretninama na kojima su kampovi neovisno gdje se nalaze. Do sada su četiri institucije upravljale kampovima, to je bilo Ministarstvo državne imovine, Ministarstvo turizma, Hrvatske šume i jedinice lokalne samouprave. Povećat će se značajno prihod državnog proračuna. Ministarstvo turizma upravlja sa 75 kampova, Ministarstvo državne imovine sa 14 kampova. Ukupan prihod u 2017. godini je ostvaren 19 milijuna kuna za 75 kampova veličine 14,4 milijuna metara kvadratnih. Ministarstvo državne imovine je na 13 kampova ostvarilo prihod u prošloj godinu milijun i 200 tisuća kuna za 600 tisuća kvadrata na području kampova. Prethodnih godina Ministarstvo državne imovine nije ostvarilo u 27 godina niti jednu kunu prihoda za upravljanje tim 14 kampova, a u 2016. samo 107 tisuća i to u 12. mjesecu nakon uspostavljanja utemeljena Ministarstva državne imovine, a u 2017. već je ostvarilo 3 milijuna i 200 tisuća. Kada bi se primijenile cijene Ministarstvo državne imovine samo ugovorilo jedan ugovor na jednom kampu veličine 100 tisuća kvadrata i upravo za taj kamp su osvanuli naslovi da ministar upravlja sa državnom imovinom kao sa svojom ćaćevinom i da daje u bescjenje kampove i imovinu. Informacije radi, taj kamp od 100 tisuća kvadrata iznajmljen je na 4 mjeseca za 2 milijuna i 200 tisuća kuna. ukupna postignuta cijena je 22 kune po metru kvadratnom. Kada bi se ta cijena primijenila na sve kampove u Hrvatskoj onda bi prihod bio 330 milijuna kuna, a ne 23 milijuna kuna koliko je sada. 14 puta je postignuta veća cijena na tom jednom kampu koji je ugovorilo cijenu Ministarstvo državne imovine za 4 mjeseca 14 puta nego na svim drugim kampovima u RH nitko nije spomenuo tih ostalih 74 + 13 nego samo onaj kamp koje je ugovorilo Ministarstvo državne imovine, 14 puta većoj cijeni od svih drugih zajedno. A možete zamisliti koliki je onda interes kad samo ovom cijenom za 4 mjeseca bismo imali 300 milijuna kuna veće prihode u državni proračun u odnosu na cijene koje se postižu već godinama. Zato su kampovi veliki potencijal i aktivacijom i ustanovljenjem vlasništva nad kampovima, dugotrajnim rješenjima koji koriste kampove, najveću korist će imati i sama trgovačka društva i državni proračun ali i to je najveći poticaj za razvoj gospodarstva RH. Ovaj zakon će omogućiti prodaju stanova i garaža osobama koje ih koriste. Podatke o prihodima na stanovima i garažama me sram javno i objaviti. Gotovo da ih i nema a za 100 godina zakupnine koju uprihodujemo, sada koje imamo prihode za zakup tih stanova i garaža, ne bi smo uspjeli vratiti vrijednost tih garaža. Eto onda ekonomisti znaju što to znači i što znači pokretanje takve imovine. Ovim zakonom se onemogućuje ugovaranje podzakupa ili ugovora o tehničkoj suradnji, do sada je to bilo pravilo. Gotovo je da onaj koji je zakupljivao prostor nije nikada koristio prostor, uvijek je to bilo pod zakup ili ugovor o tehničkoj suradnji i izbjegavao se zakonski okvir, sad je to potpuno jasno definirano i neće se moći zloupotrebljavati. Priznaje se pravo vlasništva kupcima koji su nekretnine kupili na javnom natječaju od jedinica lokalne samouprave, to je za onaj dio gdje neće jedinice lokalne samouprave morati vraćati koristi RH. Na jedinice lokalne samouprave prenosi se vlasništvo ex lege nad nekretninama koje su u naravi do 31.12.2017. bile škole, domovi zdravlja, bolnice, vrtići, groblja, mrtvačnice, spomenici, parkovi, trgovi, dječja igrališta, sportsko-rekreacijski objekti, sportska igrališta, društveni domovi, vatrogasni domovi, spomen domovi i tržnice. Zakonom se omogućuje stavljanje u funkciju nekretnina za koje nisu riješeni imovinsko-pravni odnosi kao što su bivša odmarališta na hrvatskoj obali koja 28 godina propadaju i koja čine opasnost, predstavljaju opasnost i da zdravlje i okružje. Svaki zakon bi trebao biti životan, provediv, jasan, treba izražavati opće težnje, mora promicati koristi svih, mora odgovarati interesima nacije. I ovaj upravo takav. Prošao je proceduru kao rijetko koji zakon u Hrvatskom saboru do sada. Što je najvažnije, on nije zakon kao što sam naglasio u prvom čitanju, nije zakon kriptiranih namjera, nije stranački zakon, nije zakon interesnih grupacija ni bratstva, ni kartela. Ovo je zakon koji je uvažio duh naroda, koji je imovinu stvarao. Ovo je zakon koji je uvažio duh vremena i okolnosti u kojima živimo, on je jednostavan, uravnotežen, snažan i zdrav i zato molim zastupnike da ga podrže. Hvala lijepo.
Hvala lijepa ministru. Na njegovo izlaganje imamo 12 replika. Prvi je kolega Glasnović Željko, izvolite.
Poštovani gospodine Marić. Oduševljen vašim ovim izvješćem, evo, čuo sam neke riječi koje nikad čuo u Saboru prije od ministarstava, to je nacionalizacija, konfiskacija i to je srž svih naših problema o tome se šuti ovdje, šute neki titojugendi, nasljednici partije i non-stop spuštaju dimne zavjese. To je zašto je 5% zemljišta sređeno ovdje, to je zašto Benkovac uopće nema zemljišnih knjiga, to je zašto vlada kaos u katastru i to je ono sve počelo '45. godine. To se prešućuje. Dok se to ne riješi, od toga ništa. Evo, kratko pitanje, šta je sa nekretninama SUBNOR-a, sindikata, socijalističke omladine, KPH-a? Sjede li ovdje ljudi u ovom Saboru koji su sebi prisvojili u Zagrebu, od Splita do Zagreba, hoće se oni identificirati, locirati, zatvoriti i hoće se njima ta nekretnina što su oni pokrali? Znam neke takve karaktere, a pošto nisam radio za tajne službe, neću sad o tome, ja vas pratim u hodu, ako treba nekog namlatiti, tu sam na raspolaganju.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa zastupniče Glasnoviću. Ovaj Zakon o upravljanju državnom imovinom je provediv tek u suglasju sa drugim zakonima i mi se suočavamo sa velikim poteškoćama u primjeni našega zakona jer primjerice kad mi potegnemo pitanje naplate ili zahtjeva za vraćanje u posjed bespravno useljene nekretnine, onda ti postupci traju po 10 godina i ništa se ne dogodi. Ima i onih koji uknjižuju imovinu na trgovačka društva i na fizičke osobe a da imovina nije njihova. Evo mi smo prije 3 dana, mislim da sam dostavio zahtjev jednom državnom odvjetništvu da hitni poduzme sve aktivnosti da imovinu koja je uknjižena na trgovačko društvo a nije ušla u temeljni kapital, uknjiži na RH. Radi se o 5000 kvadrata uz obalu na moru.
Hvala, gospodin Marić, hvala. Slijedeća replika kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi ministre, evo slušajući vas došao sam do zaključka a posebno u zadnjem djelu kad ste rekli da sigurno da građani RH nisu ništa dobili, da kažem ovako na mukte, sve su oni to stvarali. Ova danas što zovemo državna imovina nekad je bila društvena imovina i nastala je radom naših ljudi. I slažem se s vama da ovih 27 godina se išlo u jednom smjeru da bi od Hrvatskog fonda za privatizaciju preko Državnog ureda uza upravljanje državnom imovinom se moglo svesti samo kako državnu imovinu prebacit u privatne ruke na što netransparentniji način. Od toga ne možemo pobjeći. Ovaj Zakon je po mom mišljenju čak premekan. Ako uspijete u jednom dijelu, a to je stvaranje baze podataka, stvaranje informacijskog sustava u kojem će biti vidljivo ne samo popis imovine već njezina stvarna vrijednost, onda ćete uspjeti. Ali se bojim da to neće ići lako.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Kolega Žagar, nisam idealist nego realist. Ali ako Ministarstvo državne imovine u slijedeće tri, četiri godine ostvari 10% mogućeg, to će biti takav strašan utjecaj na državni proračun da će se u milijardama računati prihodi u državnom proračunu. A što se tiče transparentnosti, evo vidite. Nikada u 28 godina ovakav natječaj nije bio objavljen na ovako transparentan i jasan način. I ovo je jedini način na koji radi Ministarstvo državne imovine i ja sa svojim suradnicima. A što se tiče utuženja, 1325 utuženja je otišlo za vraćanje u posjed bespravno korištenih od 2014.-2018. niti jedan postupak nije vraćen, niti jedna nekretnina nije vraćena. Ovim Zakonom rješavamo ovo jer ne funkcioniraju druge institucije. Hvala lijepa.
Hvala. Slijedeći je kolega Ante Pranić. Izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovani ministre. Slušajući vašu raspravu, zaista bi se moglo doći do zaključka da kod nas teče med i mlijeko ili da će teći med i mlijeko i svima su puna usta financijske, funkcionalne i prostorne decentralizacije i baš upravo ovaj Zakon koji bi trebao voditi ka prostornoj decentralizaciji ne vodi njemu. Pravo rješavanje odnosno kočnica daljnjeg gospodarskog razvoja RH su neriješeni odnosi imovinsko-pravni prije svega sa RH, počevši od jedinica lokalne samouprave, poduzetnika, obrtnika, poljoprivrednika i svih građana. I umjesto da ste revolucionarno postupili, da ste predali jedinicama lokalne samouprave sve građevinsko zemljište koje je bilo u obuhvatu građevinskih linija do 24.7.1991. u vlasništvo, ponovno idemo u model centralizacije gdje čelnici jedinica lokalne samouprave moraju vas potezati za rukav da bi dobili ono, odnosno zemljište da bi razvije sve sukladno strategijama ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče, ali ja nisam revolucionar. Imam dovoljno godina, znanja i iskustva da u ovom periodu ne bude revolucionar nego trezveno promišljamo što je u interesu ne samo jedne mikrolokacije, jedne općine ili jednoga pojedinca nego što je u interesu hrvatskog naroda i hrvatske države. Da čujete što govore gradonačelnici malo većih gradova. Bio sam nedavno i u Osijeku i u Rijeci i u Splitu i u Zagrebu. Oni ovaj Zakon itekako prihvaćaju i ne mogu se nikako složiti sa vašim konstatacijama da je za postojeći zakon puno bolji za jedinice lokalne samouprave nego ovaj Zakon. Ovaj Zakon je golemi iskorak u odnosu na jedinice lokalne samouprave nego što je postojeći. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika, Lalovac Boris. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, može jedno kratko samo možda i tehničko pitanje. Rekli ste da će ovaj Zakon pokušava riješiti nagomilane sve te probleme koji su dio naše prošlosti i tu ste govorili o aktivaciji zapuštene imovine i odmarališta. Ja dolazim iz jednog takvog mjesta gdje ima jako puno tih odmarališta koji su u vlasništvu susjednih zemalja i tu smo zapravo zadnji put govorili da se ne zadire u vlasništvo i to je mislim dobra poruka i prema njima. Međutim, da ovdje u potpunosti razjasnite kada budete davali takvu imovinu u zakup, znači, dugogodišnji zakup, da li će se i takve tvrtke znači, koje su oni u vlasništvu moći javljati na međunarodne natječaje. Znači, hoće li biti međunarodni natječaj, hoće li biti natječaj da se te tvrtke koje su vlasnici mogu sami javiti jer na taj način dopuštate njima ako ne mogu sada doći rasprodavati tu imovinu odnosno prodavati zato što postoje još uvijek zabrana raspolaganja, da se oni jave i da na taj način riješite taj problem. Hvala lijepo.
Hvala kolega Lalovac. Odgovor, izvolite.
Cijenjeni zastupniče Lalovac, vi najbolje znate domete i dosege ovoga rješenja jer ste iz mjesta koje ima 17 takvih nekretnina. Među njima je i zapušteni hotel sa 250 soba, a koji se ne može prepoznati danas da je uopće bio nekada hotel. Načelnik općine ... [[Govornik se ne razumije.]] vašega mjesta jedva čeka primjenu ovoga Zakona. Samo jedan kratki ispravak, nije vlasništvo onih koji su korisnici, oni nisu vlasnici. Mi smo imali tri mogućnosti. Ili nastaviti ovako, što je nedopustivo da nakon 28 godina da i dalje to se tako zapušta i propada ili prodavati, a nije još riješeno imovinsko-pravni odnosi, onda ne može se prodavat. Jedino je rješenje zakup, ne utječe na vlasništvo kad se utemelji vlasništvo, kad se ... [[Govornik se ne razumije.]] stupa u posjed, ima obnovljenu nekretninu, ima imovinsku korist onog trenutka kad ... [[Govornik se ne razumije.]] uknjiži kao vlasnik i može se natjecati korisnici bivši na natječaju koji će biti javno objavljen.
Hvala gospodine Marić. Slijedeći kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Ministre, kazali ste da ste bili u većim gradovima. Da, bili ste u Splitu i vojarna Dračevac koja je uništena maksimalno i baš taj primjer govori na koji način odnosi vlast. Tako da je 2009. godine, dok je bio gradonačelnik Kuret, a premijer Sanader dali ste vojarnu na upravljanje gradu Splitu. I sad ste to samo ponovili 2018. To je samo da stvara se percepcija, a vojarna je uništena. Također, jel ste vi upoznati možda sa poluotokom Osejava u Makarskoj kojem je država vlasnik, 22 hektara koja će se betonizirati. Da li ste upoznati, a jeste, sa kaštelanskim staklenicima gdje je mogla biti desetina hektara proizvodnja. Vi govorite o dobrim željama. Jedina vaša želja ovdje … [[Govornik se ne razumije.]] 7 milijuna kuna, vama je povećana ovlast potpisa, a dobre želje je poplaćan put i do … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala kolega Bulj. Odgovor, izvolite.
Cijenjeni zastupniče Bulj, ne ponavlja se slučaj … [[Govornik se ne razumije.]] Jer sada je jedan dio vojarne darovan gradu Splitu, a jedan dio vojarne darovan nadbiskupiji Splitsko makarsko, kako je usklađeno s prostornim planom i imaju rok do koje moraju svrsi prenamijeniti taj prostor. A to što je netko prije davao, a nije netko iskoristio, to je njihov problem, ali mi ovim sada rješavamo to. I nije ponavljanje … [[Govornik se ne razumije.]] Što se tiče pomorskog dobra Ministarstva državne imovine, ne upravlja pomorskim dobrom, ali slažem se da je pomorsko dobro jedan od najvrjednijih imovine RH i da bi se morao donijeti, izmijeniti Zakon o pomorskom dobru da se zna tko upravlja pomorskim odborom. A što se tiče kaštelanskih staklenika, informiran sam da je već odbor vjerovnika bio jučer i iz Ministarstva državne imovine ima … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala gospodine Mariću, hvala. Kolegica Anka Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre. Riječ je o upravljanje državnom imovinom, zaista jedan vrlo osjetljiv posao, posao koji se godinama pokušava riješiti, riječ je zapravo, ja bih rekla, srebrnini, koji ima RH, kojemu ne upravlja na odgovarajući način. No međutim, moje pitanje se odnosi vama vezano uz planinarske domove, između dva čitanja je u Zakon u odredbi čl. 3. su na temelju intervencije, odnosno, primjedbe uvršteni i planinarski domovi, koji su izgrađeni na državnom zemljištem, a nisu u pretvaraju i pretvorili nešto drugo, a nalaze se ili na šumi il na poljoprivredi i utvrđivati će se parcele koje su potrebne za redovitu upotrebu tih planinarskih domova. Što se desilo s planinarskim domovima? Da li znači da nisu svi u pretvorbi iz društvenog vlasništva prešli u nešto drugo, trebati će utvrđivati parcelu koja služi za redovitu upotrebu, koji je bio razlog da planinarski domovi budu uđu i izrekom budu navedeni. Hvala lijepo.
Hvala zastupnici, prije odgovora, poštovane zastupnice i zastupnici, čast nam je na galeriji Hrvatskog saboru, pozdraviti njegovu ekselenciju, gospodina Ciao Ge Minga, potpredsjednika stalnog odbora nacionalnog kongresa Narodne Republike Kine, koji članovima izaslanstva boravi u radnom posjetu u RH, pa ih pozdravimo … [[Pljesak.]] Hvala lijepo, nastavljamo s odgovorom na repliku, izvolite, ministre.
Cijenjena zastupnice Mrak Taritaš, pa između prvog i drugog čitanja, uočeli smo da postoje planinarski domovi, kojima nitko nije upravljao. Imali su ugovore korisnici planinarskim domova, sa institucijama ili pravnim osobama koji nisu vlasnici ili nisu imali ugovore ni s kim i naravno da smo morali ugraditi da to netko time upravlja, inače će i dalje tako biti bez zakonske osnove korištenja. Time će se samo omogućiti da se planinarskim domovima upravlja učinkovitije, dugoročnije i da se može njima kvalitetnije raspolagati. Ali, ako znamo da ne znamo ni popis niti postoji registar planinarskih domova, osim u Hrvatskom planinarskom savezu, što smo dobili od njih prije neki dan, na sastanku, onda to samo pokazuje kakav je odnos bio prema toj imovini 28 g. Mi želimo da se i ta imovina upravlja na učinkovit način, jer je ona u vlasništvu RH. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći je kolega Slaven Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, poštovani ministre, slažem se s vašim osvrtom, da se državnom imovinom, sve ove godine, katastrofalno upravljalo, ustvari ne postoji niti uvid u obim te imovine, tako da naravno da je to osnovna stvar. Vjerujem da s ovim zakonom, mislite dovesti red u to područje, međutim, sasvim sigurno će se u toj fazi centralizaciji, dakle, uvida u stanje, stvoriti jedna velika moć i zanima me da li smatrate da ste zakonom predvidjeli dovoljno mehanizama, neke javne kontrole, jer ja osobno s vama nemam problema, međutim, znamo da smo u hrvatskoj povijesti imali ljude koji su bili na pozicijama, a nisu ulijevali veliko povjerenje. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zastupniče Dobrović, često se spominje neke prevelike ovlasti ministara. Ovlasti ministra državne imovine, nisu ničiji u suprotnosti, niti su veći od drugih ministara, a samo primjeri radi, ravnatelji mnogih agencija imaju veću ovlast od ministra državne imovine. Pa kakva je to ovlast koja daje ministru, da zapuštenu, uništenu imovinu, koja šteti i donosi troškove RH objavi javni natječaj i da nalog sa povjerenstvom i suradnicima, da ovlašteni sudski vještak po zakonu izvrši procjenu i da objavi javni natječaj. Jel to nekakva ovlast? To je odgovornost. Ja se odgovornosti ne bojim i želim sve ono što je uništeno, zapušteno ili oteto, pokušavati sukcesivno raditi i u funkcionalnu uporabu učiniti da bi državna imovina koristila svima u Hrvatskoj, cijeloj Hrvatskoj državi, a najviše poduzetništvu, gospodarstvu i državnom proračunu. Hoću li u tome, pa ne moguće je sve ostvariti, jer je toliko toga.
Hvala vam, hvala, hvala. Sljedeći kolega Vešligaj Marko.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, pa evo, ono što mogu reći, da sigurno ovaj zakon predstavlja određeni iskorak ja ću reći u upravljanju državnom imovinu, ono gdje imam primjedbu, jest da nije dan onaj jasan i konkretan jedan signal da se odredimo što je imovina od strateškog državnog interesa, a što je imovina koju bi prebacili na jedinice lokalne samouprave na jedinice lokalne samouprave, na jedinica regionalne samouprave. Zbog čega? Zato jer pokazalo da općine, gradovi, županije puno efikasnije time upravljaju. Pozdravljam određeni iskorak, međutim izražavam jednu sumnju koliko će taj zakon bit ono što ste vi rekli ministre u svojoj raspravi, životan i provediv. To je krucijalna stvar i krucijalno pitanje ovoga zakona. Ja imam tu dosta rezervi oko toga.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Cijenjeni zastupniče. Okolnosti su kompliciranije nego što se čini na prvi pogled i tko nije dublje zaronjen u tu problematiku. A i tko duboko zaroni u problematiku treba mu desetljeće iskustva i znanja da bi mogao razlučiti o čemu se radi, da bi mogao donijeti odgovarajući prijedlog. I u pravom čitanju ovdje kada smo bili preslušao sam i pregledao sve fonograme i od kluba SDP-a i od Most-a i od kluba HDZ-a osim kritike da je to prevelika ovlast ili da to neće polučiti rezultatima, da je to preambiciozno nisam ništa zabilježio da ste sugestirali što treba staviti u zakon da bi zakon bio bolji. Ali što se tiče jedinica lokalne samouprave i kada kažete da bolje upravljaju, ne bih se s tim složio. Imate gradova i općina i ja se susrećem svaki dan s njima, svaku županiju obilazim da nemaju uopće evidencije imovine kojom gradovi upravljaju.
Hvala. Sljedeća replika Alen Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući. Poštovani ministre sa suradnicima. Evo pozorno sam slušao svaku vašu riječ i pročitao ovaj zakon, puno puta spominjete jedinice lokalne samouprave i ja vam moram reći da mi se sviđa ovaj zakon, on je u svakom slučaju korak naprijed, ali ću biti skeptičan vezano uz provedivost ovog zakona i da li će se provoditi. Naime, govorim u svoje ime, a vjerujem i u ime svih načelnika i gradonačelnika koji su donijeli u AUDIO u DUDDI i u ministarstvo stotinu kilograma papira i zahtjeva, ali doslovno vjerojatno ne svi zajedno tone i ništa se nije učinilo. Evo kao što ja znam u zadnjih 9 godina, a ima ljudi sa iskustvom koji nisu napravili ništa u zadnjih 15 i 20 godina. Ovaj zakon je dobar, ja ću reći bravo za zakon kada vidim da se bude sprovodio, a ne da donosimo zakon sa svakim novim čelnikom koji dođe na čelo ovakvog važnog tijela, a da ništa ne sprovodimo. Evo konkretno ja donio sam stvarno stotine kilograma zahtjeva u AUDIO, DUDDI u ministarstvo i nisam dobio nijednu nekretninu koju su moji građani gradili.
Hvala kolega Prelec. Hvala. Odgovor.
Cijenjeni zastupniče. Znam da postoje tone zahtjeva predmeta, čak znam da mnogi te tone koje su donešene više ne postoje, ne mogu se ni nać, ali moramo se s tim suočiti. Upravo je ovaj zakon prijedlog kako izići iz tih rješenja. Hoće li se primjenjivati? Hoće prvog dana nakon što se izglasa sljedeći petak.
Hvala. Sljedeća replika kolega Kirin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Osnivanjem ovog ministarstva jasno je da se uvodi red gospodarsko iskorištavanje je u zamahu, a posebice donošenje ovog novog zakona da će to biti još i više i puno bolje. Što je državna imovina, to dobro znamo, to su dionice, poslovni udjeli, to su nekretnine u vlasništvu RH, u vlasništvu Mirovinskog zavoda za osiguranje, drugih zavoda i drugih pravnih osoba. Kod stavljanje posebice nekretnina u gospodarsku funkciju temeljem prodaje privatizacije ili na neki drugi način da li se može skratiti put do ishodovanja svih potrebitih dozvola jer investitori često odustaju? Hvala.
Hvala. Prije odgovora pozdravimo studente „Verna“ koji su danas isto s nama. Lijep pozdrav i dobrodošli. [[Pljesak]] Odgovor na repliku, izvolite gospodine Mariću.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolega Kirin, drago mi je da ste razumjeli suštinu ovog zakona. Ja razumijem i ambijent hrvatskog Parlamenta, proveo sam tu dosta vremena, ali jedno je ovdje govoriti o zakonu, a drugo je kada se nađem s gradonačelnicima i načelnicima pa kada čujete što oni govore o zakonu, a kada nema kamera. Nema ga koji ne hvali, nema ga koji nije rekao hvala Bogu da taj zakon dolazi, hvala Bogu ovo je zakon koji puno donosi našem gradu i našoj općini i nijednoj općini ne šteti, nijednom gradu ne šteti nego samo donosi koristi. Ali razumijem ja i da se želi malo politička pozornica iskoristiti to je legitimno i razumijem tu vrstu politike.
Hvala. Sljedeći je kolega Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Ministre Mariću, upravu ste kada kažete da hrvatsko pravosuđe i DORH su glavna kočnica kompletnog rješavanja slučajeva, pogotovo kada su u pitanju nedostatak dokumentacije i podaci o katastarskim česticama. Zašto je to tako, navodim slučaj Renata Majnarića gdje je velika zlouporaba u njegovom slučaju. Kaže ovako: „da bi pojedinac povratio zemljište koje mu je oteto zahvaljujući umreženosti kriminalaca iz općinskih sudova, gruntovnica, katastra … krugova mora pokretati skupe i dugotrajne privatne tužbe, a na činjenicu da se krivotvore sudski pečati nadležno je državno odvjetništvo se oglušuje i nije zainteresirano za otkrivanje procesuiranja počinitelja. Najbolji dokaz korupcije i krivotvorina i falsifikata u pravosuđu, grb RH na rješenje kojem se strancima oduzima zemljište iz '86. godine.“ Znači sve je u ovoj knjigi napisano, treba je pročitati i bit će puno rješenja o svim slučajevima.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zastupniče Culej, devet godina je trebalo jednom sudu da pokrene ovrhu da bismo vratili nekretninu u posjed RH jer ju je jedan korisnik bespravno koristio 20 godina. 9 godina na ovrhu, a kad je bila pravomoćna presuda, da nije bilo Ministarstva državne imovine, i izravnog prozivanja, pitanje bi li se to i danas dogodilo. Temeljem čega je netko uknjižen kao vlasnik trgovačkog društva ako mu nije nekretnina u temeljenom kapitalu? Temeljem ničega. Nije se moglo uknjižiti a mnogi su uknjiženi. Evo i ovaj koji smo maloprije govorio slučaj da smo pokrenuli zahtjev za povrat. Uknjiženo je protuzakonito. Volio bi znati tko je taj tko je to učinio i na čiji prijedlog, na čiji nagovor i na čiji poticaj je to napravio jer nema zakonske osnove da to učini. Ali mi smo obvezli se i protiv toga boriti.
Hvala. Slijedeća replika, kolega Tulio Demetlika, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Ja se želim osvrnuti na onaj dio vašeg uvodnog izlaganja gdje ste govorili o kampovima. Rekli ste da kampovi su veliki potencijal, da značajno će povećati prihode RH i da vam je žao što 25 godina se praktički nije to iskoristilo. Međutim ja želim tu skrenuti pažnju i to vam uvažavam tu vašu spremnost na rješavanje problema tog zemljišta koje se koristi kao auto kampovi, ali treba reći da turističke tvrtke koje sigurno su spremne ulagati i investirati u obnovu tih kampova kako bi podigli konkurentnost i kvalitetu, da isto tako jedinice lokalne samouprave na područjima na kojima se nalaze ti kampovi, moraju ulagati u infrastrukturu da bi pratili dizanje te konkurentnosti i kvalitete cijele djelatnosti, cijele te destinacije. I zato mislim da kroz pravilnik bi trebali voditi računa o raspodjeli tog prihoda koji se planira 100% za državu. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepa. Zastupniče Demetlika, u proceduri je i već radna skupina imala prvi sastanak za izmjene Zakona o kampovima i turističkom zemljištu tako da će se tim zakonom riješiti konačno, a ovo je pretpostavka, ovaj zakon je pretpostavka za rješavanja tog problema jer se sad ovim zakonom predviđa da Ministarstvo državne imovine upravlja kampovima. Kampovi su doista predragocjeni za RH. 15 milijuna kvadrata zemlje. Većina je uz obalu, najdragocjeniju obalu koja je Florida Europe. I to je potencijal koji se mora iskoristiti ne samo za državni proračun nego i da se omoguće investicije korisnicima kampova jer su oni blokirani. Investirali bi, ne mogu investirati. Mi smo u najavi ovog zakona, ići će se u smjeru da se dugoročno može koristiti za kupiti ili kupiti taj kamp kako bi se omogućila i stvorila pretpostavka za dugoročno investiranje i financiranje auto kampova i turističke djelatnosti.
Hvala vam. I zadnja replika, kolega Giovanni Sponza.
Poštovani gospodine ministre, cijenim što ste prihvatili u cijelosti naše sugestije a koje se tiču konkretno članka 68. Time ste zapravo brisajući odredbe iz članka 68. pokazali razumijevanje problema temeljem kojih se ne kažnjavaju sve jedinice lokalne samouprave koje su prethodnih 25 godina konkretno radile, poduzimale aktivnosti gdje su se realizirale investicije i gdje su se otvarala nova radna mjesta. Biti ću sebi slobodan, uzeti za slobodu i kazati da ste brisanjem odredbi iz članka 68. konačno uveli jednu novu normu a to je da se cijeni rad. Rad svih onih koji su što sam prije rekao, posljednjih 25 godina radili, zbog toga moje čestitke, ne samo vama nego i vašim suradnicima što ste poslušali naše sugestije.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Zastupniče Sponza, pa to je samo sukladno obećanju Ministarstvo državne imovine razmotriti sve racionalne, trezvene prijedloge, životne, koji će pripomoći provedbi ovog zakona i to je jedna od tih vaših ideja koje smo uvažili kao što smo 95% uvažili primjedbi koje su iznesene u prvom čitanju bez obzora s koje strane dolazile. Hvala lijepo.
Hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Marija Jelkovac, predsjednica Odbora za zakonodavstvo, Darinko Kosor, predsjednik Odbora za gospodarstvo i Tulio Demetlika, predsjednik Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Ne, izvrsno, time možemo otvoriti raspravu i krećemo sa raspravom u ime klubova. Prva prijava je u ime klub MOST-a nezavisnih lista, prijava od kolege Ante Pranića, izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovani ministre. Prije same analize prijedlog zakona u svom obraćanju ću se osvrnuti o državnoj imovini i upravljanju općenito kako se provodi na području RH. Državna imovina nisu samo zemljišta, tu su i državne tvrtke, firme. Prema podacima registra godišnjih financijskih izvještaja FINA-e, Hrvatska je u 2016. godini u većinskom državnom vlasništvu imala 1149 poduzeća raspršenih po svim gospodarskim sektorima. Zabrinjavajući podatak je da je taj broj daleko najveći u zadnjih 10 godina te da je samo godinu dana ranije, znači usporedno u 2016., 2015. godini, Hrvatska u većinskom državnom vlasništvu imala 1064 poduzeća odnosno samo 85 poduzeća manje. Od ukupnog broja poduzeća u 2017. više od 600 poduzeća je pod kontrolom opće države ali u pretežitom vlasništvu jedinice lokalne i područne samouprave i od tog većinskog vlasništva poduzeća koja upravljaju, upravlja središnja država, 49 njih klasificirano je kao pouzeće od strateškog interesa ili pod posebnog državnog interesa iako razlika između te dvije kategorije zaista je nejasna. Bruto dobit trgovačkih društava u vlasništvu države od 2005. do 2016. godine kumulativno iznosila 29,5 milijardi kuna. Međutim, više od polovice tog iznosa generira HEP, INA. INA je istodobno zabilježila i najveći gubitak u razdoblju od 2013.-2015. godine. Slabiji rezultati većeg dijela portfelja u državnom vlasništvu ukazuju na potrebe daljnje revizije i utvrđivanje njihove budućnosti u državnom portfelju. S druge strane, 20 najveći gubitaša u državnom portfelju u kraćem razdoblju od 2008.-2016. godine ostvarilo je kumulativni gubitak od 16,8 milijardi kuna. Tu se posebno ističe Petrokemija, svi članice HŽ grupe, te Autocesta Rijeka-Zagreb. Posebno zabrinjava činjenica da država u proračunu ni jedne godine nije prikupila planirani iznos dobiti i neprestano se pojavljuje razlika između uplate dobiti u državni proračun po odluci Vlade i stvarne uplaćene dobiti. Ta razlika je i u pojedinim godina bila i preko milijardu kuna. Dio normalno odgovornosti je na samoj Vladi koja je odluke o uplatama u proračun donosila prekasno, nakon što su poduzeća već donijela odluku o raspodjeli dobiti i zatvorila godišnje bilance. U drugim slučajevima poduzeća samostalno uplaćuju manji iznos od Vladinih odluka bez ikakvog objašnjenja, a neke su potpuno oslobođene uplate u proračun poput Hrvatske lutrije. Prihodi od uplate državnih firmi je nestabilan izvor prihoda državnog proračuna kada vidimo jedan raspon koji oscilira od svega 117 miliona kuna 2007. godine do 1,3 milijarde kuna 2009. godine. Država još uvijek ima vodeću ulogu na tržištu kroz svoje udjele u svim važnijim poduzećima koje ne kontroliraju se na burzi i nisu tržišno vrednovana i država kao vlasnik sudjeluje u velikom broju različitih gospodarskih sektora i ne pokazuje jasnu strategiju što smo vidjeli po ovim prethodno nabrojenim brojkama. Možemo reći da prevladavajuća strategija u državnim poduzećima se može opisati izmjenom jednog starog rimskog načela, podijeli pa vladaj. Naime, poduzeća se tako nakon parlamentarnih i lokalnih izbora podijele među strankama dobitnicima koji efektivno postaju vladarice tih poduzeća. Kao svojevrsna lovišta i lov je otvoren do slijedećih izbora. Stranke postavljaju uprave poduzeća ili ljude od povjerenja ili članove iz redova vlastitih stranaka zbog čega je poslovanje i donošenje odluka u državnim poduzećima pod potpunom političkom kontrolom. To je isto državna imovina. Državna poduzeća su stoga, uz ministarstva najveći izvorište opipljive političke ekonomske moći stranaka, pogotovo uzmemo li u obzir da su rashodi državnih poduzeća veći od rashoda državnog proračuna, a istovremeno i manje transparentni. Što se tiče analize prijedloga zakona, ministar Marić je najavio povećanje prihoda, odnosno da će ovaj zakon donijeti 1,4 milijarde kuna u državni proračun ove godine. Nejasno je kako, nejasno je kojoj strategijom ako znamo da strategija upravljanja državnom imovinom je istekla maltene prošle godine. Nadamo se da će se najave ministra i ostvariti. U samom Zakonu koji bi trebao izrazito čist i tehnički i pojmovno, vladaju općeniti pojmovi, nejasne fraze, nisu definirana sva jasna pravila koja bi itekako trebala biti definirana do zadnje zareza. Što se tiče konkretnih komentara na članke. U članku 11., st. 2. predviđa da Vlada RH na temelju ovlaštenja propisanih posebnim propisima iznimno može raspolagati imovinom iz čl. 3. ovog Zakona i kada to nije predviđeno ovim Zakonom ako je to u interesu RH. Sad si moramo postaviti pitanje koji je to posebni interes za RH. Gdje je to jasno definirano, tako da sami stavak ovog članka djeluje kao svojevrsno retoričko pitanje u Zakonu koji ne bi trebao biti nejasan. Članak 16. kaže da se državnom imovinom upravlja u skladu načelima ekonomičnosti radi ostvarenja gospodarske, infrastrukturnih, socijalnih i drugih jasnih ciljeva RH. To je upravo napominjanje onih općih fraza ekonomičnosti jer postavlja se pitanje što je to? Da li je to u računu dobiti, gubitka, troškova, koji su to osnovni parametri koji bi zaista rekli da je upravljanje bilo ekonomično? Člankom 18. Hrvatski sabor donosi strategiju upravljanja državnom imovinom za razdoblje od 7 godina na prijedlog Vlade RH. Kojim datumom će strategija biti usvojena, što je sa zadnjom strategijom odnosno što ja sa ovom godinom ako znamo da je strategija iz bivšeg mandata istekla? Godišnji plan upravljanja državnom imovinom za slijedeću godinu donosi se do 30. studenog tekuće godine temeljem članka 19., st. 2. godišnji plan upravljanja državnom imovinom za slijedeću godinu donosi se do 30. studenog tekuće. Znači da 2019. godine će biti plan napravljen do kraja studenog ove godine. Ako će plan biti napravljen, a ne znam iz kojih projekcija proizlazi ostvarenje povećanja prihoda od 1,4 milijarde kuna ako znamo da plana nema. Člankom 20. Vlada RH jednom godišnje podnosi Hrvatskom saboru izvješće o provedbi godišnjeg plana upravljanja državnom imovinom do 30. rujna tekuće godine za prethodnu godinu. To znači da maltene da 30.9.2019. godine ili 30.9.2020. godine ćemo znati da li je ovaj Zakon kojeg usvajamo u 2018. funkcionira. Protiv rješenja CERP-a upravljanju postupcima nije dopuštena žalba, ali se može pokrenuti upravni postupak. Zašto protiv rješenja CERP-a nije dopuštena žalba isto nejasno, nejasan odgovor. Centar se financira iz vlastitih sredstava te sredstva iz drugih izvora. Nije objašnjeno što čini vlastita sredstva, da li tu ulaze naknade, koje vrijednosti naknada, koje veličine naknada. Ipak, postoji jedna stvar u Zakonu koja kaže da za ravnatelja i zamjenika ravnatelja centra se može imenovati osoba koja je državljanin Rh i koja ima preddiplomski, diplomski sveučilišni studij, specijalistički, diplomski, stručni studij, najmanje 10 g. radnog iskustva nakon završene studije u stečenoj stručnoj spremi. To je ona općenita fraza koju smo govorili, jer koja sprema tu može biti, budući ravnatelj može biti liječnik, može biti medicinar, može biti veterinar, ne mora uopće biti pravne ni ekonomske struke. Znači, toliko je općenito postavljeno, da zaista ne znamo koje struke može biti buduća osoba, jednom od najvažnijih agencija. Upravno vijeće centra ima 9 članova i čini ga između ostalog predstavnici reprezentativnih udruga, sindikata, više razine bez prava glasa i predstavnici reprezentativnih udruga poslodavaca više razine bez prava glasa. Zašto bez prava glasa? Vidimo da intencija i povećanje članova što je dobro, ali mislim da je ovo samo jedno glumljenje transparentnosti u novom prijedlogu zakona. I još jedna stavka, u čl.29. stavak 4 i 5 odluku o raspolaganju dionicama i udjelima pravnih osoba od posebnog interesa za RH, čija je procijenjena vrijednost niža ili jednaka novčanoj iznosi od 7,5 milijuna kuna a donosi ministar. Prije smo imali u postojećem zakonu, da ministar može odlučivati do miliju kuna, sada podižemo tu cifru do 7,5 milijuna kn. Osobno vjerujem ministru Mariću, no što će biti iza njega? Koji će biti sljedeći ministar? Dalje, osvrnuti ću se i u svom izlaganju, što sam rekao u uvodnoj riječi predlagatelja ministra, smatramo da neriješeno imovinski pravni odnosi, su kočnica daljnjem gospodarskom razvoju RH i upravo najveći broj zamršenih imovinsko pravnih odnosa, i poduzetnici i obrtnici i poljoprivrednici, pa i jedinice lokalne samouprave, imaju upravu sa RH. Smatramo da pravo rješavanja imovinsko pravnih odnosa između RH i jedinice lokalne samouprave treba predvidjeti darovanjem građevinskog zemljišta gradovima i općinama, koja je na dan 24.7.1991. g. neosporno bilo unutar građevinskog područja, jer bi se na taj način omogućilo raspolaganje građevinskim zemljištima, u skladu sa važećim prostorno planskim dokumentacijom. Nije normalno da gradonačelnici i načelnici, svojim građanima, svojim poduzetnicima, obrtnicima, stanovnicima, donose prostorne planove, izabrani predstavnici građana verificiraju novčarskim gradskim vijećima, no to je tek, mrtvo slovo na papiru, jer u građevinskim linijama, nenagrađenog dijela, najvećim dijelom tog zemljišta upravlja država Hrvatska i onda vam zapravo zbog ovakvog stanja, gdje to nije vlasništvo jedinice lokalne samouprave ulazi se u dugotrajne sporove, neriješene imovinsko pravne odnose, pa nije zato ni čudno, kada pogledate na područje, evo, konkretno iz Dalmatinske zagore iz koje dolazimo, da ne postoji većih poduzetnika, kada ne postoje površine gdje bi oni ulagali, odnosno, poduzetnik mora ući u odnos u državu preko 4 do 5 g. rješavanja koje kakvih imovinskih pravnih odnosa. Za isti taj novac, on može otići u neku susjednu državu. Ovo nije neprovedivo, kao što se želi nametnuti, zato što temeljem Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Zakona o prostornom uređenju i građenju, omogućuje se parcelacija zemljišta u skladu s granicama građevinskog područja, određenim važećim ili ranije važećim prostornim planovima. Tako da se temeljem tih 2 zakona može jasno razgraničiti građevinsko područje, od izvan građevinsko, što bi omogućilo rješavanje imovinsko pravnih odnosa. Postoji još par stvari u samom zakonu, koji su zaista nedefinirani, to je članak, koji kaže da neposredna prodaja može doći do zemljišta, državnog zemljišta, može doći prema osobi koja je u zakonu na svoju nezakonito izgrađenu građevinu, ali ne kaže, do koje vrijednosti čestice, može doći do neposredno pogodbe. Konkretno, pojedini građanin, može zakloniti, maltene, 50 m od mora svoju zgradu, kuću od 30 kvadrata i sukladno važećem prostornom planu, može tražiti od države da neposredno pogoduje preko 4000 kvadrata, ako prostorni plan, te grada, odnosno, općine to dozvoljava. Znači nisu definirani maksimalni i minimalni iznosi. Ministar je jasno do znanja da upravljanje kampovima, hotelima i golf igralištima, ide u portfelj Ministarstva državne imovine. Sav novac koji se prihoduje prodajom tog zemljišta ide u državni proračun, a mi načelnici, gradonačelnici, jedinice lokalne samouprave, ćemo morati graditi komunalnu infrastrukturu, do tih kampova, do hotela, do golf igrališta. Postavlja se pitanje iz čega? Vrijednost komunalnog doprinosa najčešće iznosi puno manje, nego što iznosi vrijednost infrastrukturnih radova, i normalno ako bi se to prepustilo jedinicama lokalne samouprave i taj prihod koji bi se dobio prodajmo tog zemljišta, bi se moglo lakše napraviti ta infrastruktura. Slično imate sada stvar u gradu, starom gradu, gdje imamo veliku investiciju u turizmu, gdje načelnik ne može sagraditi pristupnu cestu do kampa, a nema ni načina, jer nema dovoljno fiskalnog kapaciteta, država će uprihodovati prodajom zemljišta, ali načelnik, gradonačelnik neće imati dovoljno novaca da bi sagradio pristupnu cestu. Tako da smatramo zaista da je ovo zakon koji bi se trebao znatno više doraditi i biti revolucionaran ako želimo riješiti puno lakše imovinske pravne odnose između ne samo jedinice lokalne samouprave države Hrvatske, nego i između svih onih ljudi koji žele ulagati u Hrvatsku, prije svega poduzetnika, jer nemojmo zaboraviti, da poduzetnici su ti, koji otvaraju nova održiva radna mjesta, upravo zbog novih održivih radnih mjesta ljudi mogu ostati u Hrvatskoj, a ne preko 150 ljudi odvesti iz Hrvatske. Hvala.
Hvala. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i Riječke liste je zastupnik Tulio Demetlika, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče zahvaljujem. Uvaženi ministre sa suradnicima. Kolegice i kolege zastupnici. U ime kluba IDS, PGS, RI-a želim odmah na početku istaknuti kako je donošenje novoga Zakona o upravljanju državnom imovinom bilo potrebno, budući da je dosadašnji zakon odnosno dosadašnje upravljanje državnom imovinom bilo na razini koja je daleko ispod onoga čemu mi kao država moramo težiti, a to je prije svega kvalitetan zakonski okvir koji omogućuje brži gospodarski rast i razvoj. U ime IDS, PGS, RI-a moram ponoviti da mi neprestano naglašavamo važnost donošenja ovog zakona te koliko je bitno učinkovito upravljanje i stavljanje u funkciju neiskorištene državne imovine. Također želim izraziti zadovoljstvo što je predlagatelj između dva čitanja prihvatio neke naše sugestije, prijedloge koji su došli iz našega kluba od strane Udruga gradova, Udruga općina, zajednica županija, jedinica lokalnih samouprava kao i drugih saborskih zastupnika. Posebno je važno što je predlagatelj u periodu između dva čitanja odustao od spornog članka 68. odnosno njegovih spornih odredaba koje su za jedinice lokalne samouprave bile posebno neprihvatljive. Ustrajanje na takvim odredbama kakve su bile predložene doveli bismo se u situaciju da kažnjavamo one gradove i općine koje su aktivno radili i gradili u proteklih 25 godina. U tom smislu želim vjerovati da ćemo kada ovaj zakon bude donesen i stupi na snagu zaključiti tu priču jednom zauvijek i da se u budućnosti neće ponoviti da se neko sjeti da bi od gradova i općina mogao potraživati novac koji su oni stekli prodajom nekretnine koje su u doba kada su prodane bile upisane kao njihovo vlasništvo u zemljišnim knjigama. Međutim kada govorim o problematici imovinskopravnih odnosa i međusobnim potraživanjima između države i jedinica lokalne samouprave postoji jedan problem kojeg ovim zakonom nismo riješili nego smo ga odgodili odnosno predlagatelj ga je jednostavno zanemario prilikom izrade teksta zakona o upravljanju državnom imovinom. Radi se o zemljištu koje je tijekom 1990. i 1991. bilo unutar granica građevinskog područja i koje je po dugogodišnjoj sudskoj i upravnoj praksi smatrano vlasništvom gradova i općina. No proteklih godina pojavili su se sudske odluke koje nakon više od 20 godina navedeno zemljište počelo tretirati kao poljoprivredno zemljište koje je vlasništvo države čime se stvara pravna nesigurnost te otvara brojna pitanja s potencijalnim posljedicama i štetama za sve općine i gradove u RH. Mi u klubu IDS, PGS, RI-a smatramo da je priliko donošenja ovog zakona bilo potrebno urediti i ovo pitanje kako bi se ono riješilo na jasan i nedvosmislen način. Bez obzira što smo dobili odgovor da će se to pitanje rješavati Zakonom o turističkom zemljištu i ostalom građevinskom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije. Jer sada imamo situaciju koja je podložna raznim tumačenjima što dovodi do nepotrebnih i skupih sudskih sporova između države i lokalnih jedinica što nikome tko teži efikasnoj javnoj upravi ne bi smjelo biti u interesu, budući da i država i gradovi i općine troše svoje financije, svoje resurse i kako bi se međusobno sporile po sudovima. Želim također napomenuti da je Hrvatska u programu predsjedanja Odborom ministara Vijeća Europe kojim će predsjedavati od svibnja do studenog 2018. godine kao jedan od četiri prioriteta svog predsjedanja odredila decentralizaciju u kontekstu jačanja lokalne uprave i samouprave. To je još jedan razlog više zašto je ovaj zakon trebao puno snažnije i temeljitije krenuti u smjeru decentralizacije, a to je nažalost izostalo. Općine i gradovi često govorimo, kao i regionalna samouprava da su upravo oni nositelji gospodarskog razvoja u našoj zemlji. Sa ovim zakonom upravo možete dati gradovima, općinama, regionalnoj samoupravi više slobode, više povjerenja, ja ću reći više zraka da budu što učinkovitiji, da svoje inovativne projekte mogu što prije realizirati. Učinkovitim upravljanjem državnom imovinom stvara se nova vrijednost za zajednicu te se stavljanjem u pogon neiskorištenih resursa osigurava prosperitet gradova, općina, županija, a time i cijele države. Predloženim zakonskim rješenjem Vlada ponovno nije smogla dovoljno hrabrosti da se bar u jednoj većoj mjeri jedinicama lokalne i područne samouprave prepusti upravljanje nekretninama u vlasništvu države, ali napominjem, a koje nisu od strateškog značaja i interesa za državu. To znači da će država i dalje provoditi postupke stavljanja neiskorištene imovine u funkciju, a predstavnici lokalnih samouprava kao i zainteresirani investitori će i dalje morati trčati u Zagreb i čekati rješenja državne birokracije iz Zagreba. Potrebno je da se imovina daje na upravljanje i raspolaganje jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave na čijem području se ta imovina nalazi odnosno provesti decentralizaciju imovine u vlasništvu države što ovaj konačni prijedlog zakona nije osigurao. Dakle ponovit ću ono što sam rekao i na prvom čitanju, da ono što nije od strateškog značaja za državu treba prenijeti i dati na upravljanje jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave. Smatram da dugogodišnja praksa izostavljanja decentralizacije u situacijama gdje se ista može primijeniti nije nikako dobra. Svaki put kada je u nekom zakonu moguće primijeniti decentralizaciju ona nažalost izostane. Ovaj zakon je samo djelomično omogućio raspolaganje nekretninama u korist jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave bez naknade i to u slučajevima kada gradovi i općine upute zahtjev za koji zakonom nije propisan rok za davanje odgovora, a osim toga nisu propisani ni kriteriji na temelju kojih će se nadležno ministarstvo odlučivati o zahtjevima, govorim o članku 45. Tako postupanje nije u potpunosti transparentno te smatram da je predlagatelj svakako trebao propisati rok za davanje odgovora kao i jasne i nedvosmislene kriterije. Zato nas zanima kada će doći izvještaj rada ministarstva na ovo tijelo na Sabor da koliko je neriješenih predmeta u ministarstvu koji u na čekanju i koliko prosječno vremenski traje postupak njihovog rješavanja. Jer smatramo da u ministarstvo, ono što smo čuli nagomilanih veliki broj predmeta i mislim da se tu ministarstvo trebalo riješiti na način da se ipak neki poslovi prepuste lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Još bi se osvrnuo i na odredbu članka 8. kojom se traži da jedinice lokalne samouprave da u postupku izrade i donošenja prostornog plana dostave ministarstvu odluku o izradi prostornog plana s pozivom da ministarstvo dostavi zahtjev za izradu tog plana, što isključivo samo može dodatno usporiti postupak donošenja istih. Na kraju bih zaključio da je ovaj prijedlog zakona samo mali korak prema naprijed, ali zasigurno nedovoljan. Obzirom na činjenicu da je prošli zakon bio kočenje za stavljanje u funkciju ne iskorištenje državne imovine, pozdravljam donošenje novog zakona, ali napominjem da ćemo svoj konačni sud o ovom zakonu dati prilikom glasovanja imajući u vidu da će naš klub podnijeti amandmane u smjeru još poboljšanja ovog zakona da to bude jedan moderan zakon kako bismo bili uz bok razvijenim europskim zemljama kada govorimo o decentralizaciji nekretnina u vlasništvu države. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeća rasprava kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Klub zastupnika HDZ-a podržati će Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom i s obzirom da je drugo čitanje da smo već i u prvom čitanju dali potporu ovakvom prijedlogu zakona. Mogu samo reći da je konačnim prijedlogom zakona u velikoj mjeri Vlada odnosno resorno ministarstvo poštivalo, uvažilo sugestije, prijedloge i primjedbe brojnih aktera koji su sudjelovali kroz cjelokupan postupak donošenja zakona, a posebno što iznimno i cijenimo sugestije, prijedloge i primjedbe koje su upućene od strane saborskih zastupnika i pojedinih klubova ovdje tijekom rasprave o prvom čitanju. Jasno da je aktivacija državne imovine preduvjet gospodarskog razvoja države, a onda jasno samim time sređivanje javnih financija u smislu boljeg punjenja proračuna. Čuli smo već i tijekom izlaganja ministra i jutros, a i prije koliko i na koji način bi se sredstava uprihodilo u državnom proračunu kada bi samo 10% odredaba ovog zakona koji propisuju uređivanje postupanja sa državnom imovinom moglo uprihoditi u državnom proračunu. Prema tome, dajemo punu podršku ministru da provede ne zakon samo u 10% što bi jako puno značilo za prihodovnu stranu državnog proračuna nego da ovaj zakon koji po nama u klubu iznimno dobro osmišljen gdje su skraćene procedure postupanja kako u resornom ministarstvu prije u središnjem državnom uredu ili u agencijama u čijem je djelokrugu bilo postupanje sa državnom imovinom, dakle tim postupanjem će se značajno ubrzati aktivacija državne imovine jer su postupci, ovlasti bilo CERP-a, bilo njegovih tijela, bilo ministarstava bilo drugih javnopravnih tijela u čijoj nadležnosti je postupanje sa državnom imovinom. Ta činjenica skraćivanja procedura ubrzavanje postupaka će doprinijeti aktivaciji državne imovine, a to ubrzanje aktivacije državne imovine ima podlogu u novim odredbama koje su po meni iznimno dobre. Kako smo već sudjelovali u raspravi u prvom čitanju ipak je možda potrebno i navesti ključna rješenja koja su već u prvom čitanju odnosno prijedlogom zakona bila istaknuta kada se definirao pojam državne imovine gdje se konačno rješava pitanje statusa kampova, neovisno o tome da li se nalaze na građevinskom zemljištu, da li su na poljoprivrednom zemljištu ili da li su na šumskom zemljištu, tako da s njima ubuduće upravlja Ministarstvo državne imovine. Pitanje velikog broja neriješenih nekretnina, negdje sam pročitao kada govorimo o tom ne aktiviranom državnom imovinom da se radi o 330 bivših vojarni smještenih na preko 50 milijuna četvornih metara zemljišta, da se radi o 3470 građevinskih zemljišta ukupne površine 429 milijuna četvornih metara, da se radi o 3860 poslovnih prostora od kojih je 930 praznih, da se radi o 210 bespravno korištenih, od 80 kampova, više tisuća stanova, garaža itd., itd. dakle to je jedna iznimno vrijedna imovina koju sada ovaj zakon omogućuje njenu aktivaciju pa onda kroz definiranje određenih odredaba potrebno je pokazati da se to doista može ubrzati. Primjerice u članku 41. gdje se govori da će se prodavati stanovi osobama koje ih koriste, ako je riječ o osobi koja se nalazi u neprekinutom mirnom posjedu. Gospodine ministre, ja bih ovdje samo rekao da u odnosu na prvo čitanje mi se čini da smo na određeni način zakomplicirali taj članak 41. i da je neprekinuti mirni posjed bila definicija koja bi omogućavala jednostavnije postupanje ministarstva u rješavanju i raspolaganju tim nekretninama bolja nego ona koja je sada u zakonu koja govori o zakonitom posjedu stana primjerice duže od 5 godina. Nadalje, ono što je također vrlo bitno, a to je da se zakonom propisuje da se nekretnine u vlasništvu RH koje su dane u zakup ili najam, i najmoprimci ne mogu dati u podzakup te da se ugovori o zakupu ili najmu raskidaju ako se nekretnina da trećemu na korištenje što jako dobro, na taj način se čvršće, kvalitetnije raspolaže cjelokupnom državnom imovinom. Ono što je posebno važno, što je isticano, to je da rješava problem stjecanja vlasništva nad nekretninama koje su u vlasništvu RH a koje su fizičke osobe stjecale od jedinica lokalne samouprave. Takvim osobama priznaje se pravo vlasništva ako su nekretninu kupile na natječaju. To smo govorili tijekom prvog čitanja da je to dobro, dakle sad je i u drugom čitanju definirano. Takve naknade i ta sredstva koja su jedinice lokalne samouprave uprihodile a ako su ih na javnom natječaju prodale trećim osobama, više jedinice lokalne samouprave temeljem ovog zakona nemaju potrebe obeštetiti RH što jasno vrlo važno za sve jedinice lokalne samouprave. Dobro je da ste uvažili, to je jako dobro, to smo u nekoliko navrata u prvom čitanju spominjali da nekretnine u vlasništvu RH koje su na dan 1. siječnja 2017. godine bile u naravi škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove čiji su osnivači bili jedinice lokalne odnosno područne samouprave, ex lege temeljem ovog zakona, postaju vlasništvo jedinice lokalne odnosno područne samouprave odnosno ustanove koje ih koriste i da ste što je vrlo važno, produžili rok u kojemu se trebaju dostaviti podaci kako bi ministarstvo dalo tabularnu izjavu ne sa 31. siječnja 2018. godine nego sa 31. siječnja 2019. godine jer sam to govorio u nekoliko navrata poznavajući postupak koji slijedi nakon ovog zakona jedinice lokalne samouprave da mogu dostaviti dokument podoban za izdavanje tabularne izjave, da ustvari to neće one moći realizirati i s te strane držim da je to jako dobro. i važno je i omogućit će jedinicama lokalne samouprave da to riješe. Zakonom je omogućeno da se stavi u funkcije nekretnine za koje nisu riješeni imovinsko-pravni odnosi poput bivših odmarališta na hrvatskoj obali koje godinama propadaju na način da će se navedene nekretnine moći dati u dugoročan zakup čime će se navedene nekretnine konačno staviti u funkciju. Ja mislim da vam to brojne jedinice lokalne samouprave diljem Jadrana pa pogotovo u mojoj izbornoj jedinici, itekako će znato vrednovati jer će omogućiti uređenje tih odmarališta i tih objekata zapušteni, omogućit će zapošljavanje, omogućit će ulaganje itd., itd., tako da je to doista po meni odlično rješenje jer to već godinama, godinama taj problem traje, ti su objekti devastirani, oni su u pravilu u centrima turističkih mjesta i naselja, zjape često puta prazni i ta aktivacija je vrlo, vrlo važna a sam postupak je kao što vidimo, vrlo pojednostavljen. Ono što je još izmijenjeno u odnosu na prvo čitanje, to je mogućnost odnosno stavljanje u nadležnost upravljanja planinarskim domovima, tu ćemo mi kao i klub dati amandman da se uvrste i kuće odnosno i drugi objekti a ne samo planinarski domovi jer kad se propisuje u članku 3. državna imovina, onda treba navesti sve one moguće vidove nekretnina odnosno objekata koji se u stvarnosti pojavljuju pa ih treba u tom članku gdje se definiraju pojmovi državne imovine, posebno specificirati. Dobro je da se uvela, to je bio naš prijedlog kluba, obveza pravnih osoba od interesa za RH redovno godišnje izvješćivanje ministarstva i kad su u pitanju planovi kvartalni, polugodišnji i financijska izvješća sa jednoročnim planom itd., itd., gdje su te pravne osobe ostale, to su osobe od posebnog interesa da ostavljaju ta izvješća ministarstvu, a ostale pravne osobe u vlasništvu RH, moraju dostavljati CERP-u i to je vrlo važno da onaj tko je vlasnik ili upravlja, da redovne bude upoznat sa financijskim poslovanjem i inače poslovanjem pravnih osoba bilo da su one od posebnog interesa bilo da su ostale pravne osobe koje su djelomično u vlasništvu RH. Izmjena se odnosi na sastav upravnog vijeća CERP-a gdje ste uveli ministra pravosuđa i predstavnika Ureda Vlade RH tako da predsjednik Ureda predsjednika Vlade RH, tako da još dodatno se osnaži pozicija samog CERP-a odnosno njegovog upravnog vijeća. Mislim da je to također bilo riječi, pozdravljamo, ja mislim da su sve jedinice lokalne samouprave zadovoljne za koju sve namjenu može se darovati jedinicama lokalne samouprave nekretnine i koja je to namjena, može biti namjena zemljišta za koju se namjenu državno zemljište, državne nekretnine prosljeđuju, daruju jedinicama lokalne samouprave bez naknade pa su onda jasno uvrštene u program stambenog zbrinjavanja kao i društveno poticajna stanogradnja što je pored postojećih već mogućnosti darovanja zemljišta odnosno nekretnina, vrlo, vrlo važno. Pozdravljamo i činjenicu da jedinice lokalne samouprave ne trebaju obeštetiti RH ako su raspolagale temeljem javnog natječaja sa zemljištem u vlasništvu RH za što su oni sredstva uprihodili a sad ih ne trebaju proslijediti odnosno obeštetiti RH, to je dobro jer bi to značilo značajno opterećenje za jedinice lokalne samouprave što oni doista ne bi mogli izvršiti. Posebno želim pozdraviti, to će također naići na odobravanje jedinica lokalne samouprave posebno na Hvaru, i jedinice lokalne samouprave u Splitsko-dalmatinskoj županiji, čini mi se da je to Baška Voda, zatim mislim da je bila i Makarska koje su bile dužne obeštetiti bivše vlasnike za zemljište koje i koje su to obeštetile za zemljište koje je išlo u pretvorbu i koje su preuzele hotelske kuće odnosno njihovi vlasnici. Oni sada temeljem ovog Zakona imaju pravo zatražiti nadoknadu od RH za ono što doista nije bilo obveza i to smo stalno tvrdili, nije to bila obveza jedinica lokalne samouprave da obeštete vlasnike, a da su ti vlasnici platili RH imovinu koju su preuzeli od trgovačkih društava, tako da je to vrlo važno i to je dobro. Dakle, uglavnom ste gospodine ministre uvažili primjedbe koje smo isticali tijekom same rasprave, uvažili ste posebne zahtjeve jedinica lokalne samouprave jer na ovaj način ih rasterećujemo možebitnih financijskih obveza koje bi bile nastale da nismo došli sa ovakvim Konačnim prijedlogom Zakona, to je vrlo važno. Omogućilo se nadalje darovanje tim istim jedinicama lokalne samouprave državnog zemljišta odnosno nekretnina u državnom vlasništvu za namjene koje su vrlo važne i u smislu su demografske obnove RH, bilo kad se radi o socijalnom zbrinjavanju, stambenom zbrinjavanju, bilo kad je riječ o poticanoj stanogradnji. Dakle, uglavnom su sve one primjedbe koje smo tijekom rasprave i predložili usvojene. Klub zastupnika HDZ-a će dati nekoliko amandmana do kraja rasprave. Ja se nadam da će ih Vlada usvojiti i stoga u ime Kluba zastupnika HDZ-a podržavamo donošenje ovog Zakona kojega ćemo jasno, tijekom glasovanja i podržati. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a će podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona jer smo taj isti prijedlog podržali i u prvom čitanju. Obzirom da između prvog i drugog čitanja je usvojeno dosta primjedbi i prijedloga koji su davani očito da će još on doživjeti i neke dorade po ovim današnjim izlaganjima u amandmanskom dijelu. Nema razloga da ne podržimo ovakav prijedlog Zakona. Reći ću da bih volio da je ovakav Zakon bio donijet pred svojih 10-ak i više godine jer bi tada i osobno u svom poslu tadašnjem puno lakše rješavao neke probleme s kojima smo se borili i koje sada ova Zakon prevenira i praktički ih rješava unaprijed. Naravno, govorim o tom odnosu države i lokalne samouprave, govorim o odnosu prepuštanja nekretnina jedinicama lokalne samouprave od strane države. Dosta je ovdje uvijek govora upravo o tom problematici i bilo je dosta primjedbi i prijedloga, stavova da bi bilo najbolje kada bi se lokalne samouprave automatizmom prepisala sva ona imovina koja nije od strateškog interesa za Vladu RH, a koja se nalazi na području jedinca lokalne samouprave. Još malo analizirajući i razmišljajući o tome i povezujući to sa praksom, mislim da u konačnici to ipak ne bi bilo u redu i da bi u stvari neke jedinice lokalne samouprave bile oštećene na neki način. Zašto? Naime, kad je ta imovina stvarana kao društvena imovina, onda je bio drugačiji teritorijalni ustroj u RH nego što je danas. Danas u novom teritorijalnom ustroju, ovom od '93. godine, neke jedinice lokalne samouprave imaju tu blagodat da se na njihovom prostoru, na njihovom području nalaze neki objekti koji su bili onda u vlasništvu nekadašnjih općina, dok neke jedinice koje su nastale od nekadašnjih općina nemaju na svojem području takvih nekretnina. Dakle, one su praktički u tom dijelu oštećene. Mislim da je ovaj Zakon u ovom konačnom dijelu napravio dosta prema lokalnoj samoupravi pozitivnih pomaka i da jedinice lokalne samouprave ne bi trebale biti nezadovoljne, nego dapače, prihvatiti ovakav prijedlog Zakona i postupiti po njemu kako bi što onim automatizmom koji je određen u čl. 71. Zakona preuzeli što prije one društvene objekte i nekretnine koje su im moguće dodjeljivanje ovim Zakonom automatski, a u drugom dijelu da iskoriste mogućnosti ovog Zakona da za određene druge potrebe koje imaju na svojem području iskoriste mogućnost darovanja zemljišta koje će se u ovom slučaju, po ovom Zakonu rješavati znatno brže, efikasnije i jednostavno što brže stavljati u funkciju. U onom drugom dijelu u kojem se spominje upravljanje dionicama i udjelima i određivanje predstavnika u tijelima upravljanja pravnih osoba od interesa za RH, tamo je određeno da će svako resorno ministarstvo predlagati iz svog resora, zavisno od pravne osobe predstavnike u tim tijelima upravljanja. Nisam siguran da je to baš najbolje rješenje jer mislim da nakon toga Ministarstvo državne imovine u principu nije to koje bi trebalo odgovarati ako se dobro ne upravlja tim državnim udjelima. A ono će biti na kraju odgovorno. Hvala ministre. Ovo je u pozitivnom smislu sugestija bila i razmišljanje. Dakle, ako vi tako kažete u redu, dobro… ... [[Upadica: ne čuje se.]] Evo, to smo riješili tu dilemu, sada više te dileme nemam, ali bih želio reći nekoliko rečenica o ukupnom stanju u društvu. Da li smo mi u ovoj stvorenoj političkoj histeriji u društvu koja se stvara većinom iz ove prostorije, iz ove sabornice stvorili preduvjete za provođenje ovog Zakona? Da li mi u stvaranju te političke histerije omogućujemo Ministarstvu da provodi ovaj Zakon? Jer mi imamo situaciju da je najgora stvar kad neko tijelo državno, neki ministar ili Vlada ili bilo tko drugi donese neku odluku i kad se ta odluka počinje provoditi. Istog trenutka se takva odluka napada. Istog trenutka se na nju baca blato, prije nego što je uopće došlo do ikakve mogućnosti da se vide efekti takve odluke. I naravno, sve staje, sve se zaustavlja i većinom nakon toga nema rezultata i onda opet slijede prozivke u toj istoj političkoj histeriji zašto nešto nije napravljeno. U raspravi kod prvog čitanja ovog Zakona upravo sam govorio o hrabrosti donošenja odluka. Danas stvarno čovjek na funkciji ministra u Vladi RH mora biti ludo hrabar da donosi odluke, pogotovo odluke koje se tiču nekih nekretnina, dionica ili nečega drugoga u vlasništvu RH. Jer odmah riskira napad, odmah riskira napad. I postavljam svima nama i sebi pitanje jel razmišljamo o tome činimo li stvarno dobro ovoj našoj državi, ovom našem društvu kada na takav način postupamo u želji za skupljanjem političkih poena. Ovo Ministarstvo je i sada, a biti će još više pod posebnim povećalom u tom djelu jer se radi o nekretninama. I kad ovaj Zakon krene u provedbu, on će ubrzati raspolaganje nekretninama i ostalim udjelima gdje država ima vlasništvo i sigurno je, gospodine ministre da ćete se morati dobro pripremiti za tu političku histeriju koja se uvijek pojavljuje i biti jako uporni, a vi to u krajnjem slučaju i jeste, da to sve izdržite i da dođe do provedbe ovog Zakona i do stavljanja što većeg dijela nekretnina u vlasništvu RH u funkciju, ali naravno i oplemenjivanja onih vlasničkih udjela u razno-raznim trgovačkim društvima. Vjerujem da će ovaj Zakon doživjeti dosta veliku potporu. On će biti izglasan i vjerujem da će rezultirati kroz ono 3, 4 godine, kako ste rekli u uvodnom izlaganju, da se pokrene, riješi i napravi dobar posao barem 10% onoga što RH ima i čime raspolaže, a da se onih 90% dobro pripremi da onda u narednoj fazi i to dođe u funkciju kako bi se ne samo punio državni proračun, nego kako bi se ta imovina stavljala u funkciju u cilju i otvaranja novih radnih mjesta, stvaranje jednog boljeg ozračja i ukupnog razvoja RH. S tim argumentima i obrazloženjima ponavljam, naš klub prihvaća ovaj Prijedlog Zakona iako nisam siguran da je u onom članku, mislim da je to bio čl., samo sekundu jednu, radi se o mirnom posjedu i terminu zakonitog posjeda. U čl. 41. je spomenut zakoniti posjed. Ja mislim da je to u redu. A u čl., čini mi se 70. ili 71. se spominje mirni posjed i davanje prvenstva za zakup onima koji su u mirnom posjedu. Po meni, u mirni posjed je netko mogao ući protupravno, na silu, doslovno tako. I 5 godina je u tom posjedu i sada će kod natječaja za zakup, ako je 5 godina, nitko ga nije dirao u tome imati prednost kod dobivanja. Hvala lijepo, to je sugestija, ja samo govorim o tome da je tu meni osobno dilema, ako neće, dapače u redu je. Važno je da i taj dio bude otklonjen. Hvala lijepa i Zakon ćemo podržati.
Hvala lijepo. Sada će u ime predlagatelja riječ uzeti poštovani ministar Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici, samo evo kratki osvrt na dosadašnje izlaganje ovime kluba zastupnika gospodin Pranić je govorio da je uplata manja 1 milijardu kuna trgovačkih društva oda realiziranih. Ta sama činjenica ne mora biti nešto loše samo po sebi. Loše je ako je uplaćeno manje milijardu kuna, a nije bilo investicija trgovačkih društva koje nisu uplatile dobit. Ali ako trgovačka društva ne uplate dobit u proračun, a tu dobit investiraju onda je to multiplikativni učinak na državni proračun još veći i bolji nego da je uplaćena sama dobit. Rekao je da je u članku 11. stavku 2. kojim se Vladi omogućuje raspolaganje nekretninama mimo ovog zakona. Ali to već propisuje Zakon o Vladi, samo je članak iz Zakona o Vladi prepisan u ovaj zakon, dakle nije to ništa novi zakon ali moraju se poznavati svi zakoni da bi se moglo kvalitetno raspravljati o ovom zakonu. Iznio je i kritiku na uvjete za ravnatelja CERP-a, volio bih da je tu raspravu usmjerio u prvom čitanju ili da je predložio izmjenu ili da je predložio amandman, svakako za razmisliti je ta varijanta. Spominjao je i strategiju, naravno strategija je u izradi, ali ne može se objaviti dok se ne donese zakon. Najprije mora biti zakon da bi bila strategija. Gospodin zastupnik Demetlika kazao je da su prihvaćeni svi prijedlozi, većina njihovih prijedloga, ali da je ovo mali korak. Ja mislim da onaj tko zna mjeriti ne bi nikada ovo izmjerio malim korakom nego puno većim korakom na tako jednog sitnog koraka. Kaže da treba propisati ovaj zakon rokove, pa ne radi se u predmetima koje rješava Ministarstvo državne imovine o upravnom postupku pa da se propisuju rokovi, ali rokovi nisu propisani ni kada mi tražimo od jedinica lokalne samouprave da nam dostave dokumentaciju koja nam je nužna za rješavanje njihovih predmeta, pa isto tako često se prekoračuju ti očekivani rokovi, obostrano. Postavljeno je pitanje koliko ima predmeta sa jedinicama lokalne samouprave. Oko 3000 predmeta u Ministarstvu državne imovine neriješenih koji se odnose na jedinice lokalne samouprave. Ali nakon novog zakona mi ćemo pokušati mijenjati ustroj ministarstva jer mi smo najmanja institucija u RH koja se bavi sličnim poslovima, a kamoli da je ministarstvo ima manje od 200 zaposlenih, a o količini složenosti posla da i ne govorim. Gospodin Bačić je spominjao veliki potencijal vojarni, ali taj potencijal neće moći biti iskorišten dok se prostornim planovima ne utvrde plan na bivšim prostorima bivših vojarni jer još uvijek na mnogima postoji da je to prostor posebne namjene. Ovo svakako ćemo prihvatiti amandman da planinarski domovi i planinarske kuće jer planinarski domovi su suženi pojam i kuće obuhvaćaju puno širi. Svi amandmani koji budu racionalni mi ćemo ih svakako razmotriti i najvjerojatnije prihvatiti. Samo jedan primjer o potencijalu, govorio sam malo prije u uvodnom izlaganju o 873 poslovna prostora koja se već 6 godina pokušavaju vratiti u posjed u vlasništvo RH. Ta 873 poslovna prostora imaju 70.000 kvadrata, utuženi dug je 60 milijuna i ima vrijednost milijardu kuna. Koliki je to potencijal koji bi se ovim zakonom mogao riješiti. Kolega Hrg, resorno ministarstvo niste sigurni da je pravo rješenje, ali ministarstvo nije mjesto gdje se daje tehnička potpora nego gdje se vodi politika i ovdje se baš zna gdje je sada odgovornost za koju državnu instituciju i za koje poduzeće. Mi u ministarstvu i Ministarstvo državne imovine nije niti kune potrošilo na PR, mi osobno, ja kao ministar uvijek baratam samo činjenicama i djelima. A što bude napada na odluke, pa napadali su i svaku odluku koja se protivi postojećem stanju je predmet napada, ali neće me to obeshrabriti jer znam da se uvijek moralom maše u opoziciji i politikom kada ste vlasti, a kažem ja ću činjenicama i djelima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Marić, ja sam dobio pismo 28 radnika iz Uvale Slana Selce koji me mole da vam postavim pitanje, što se dogodilo sa tim objektom koje je kako oni kažu Ministarstvo državne imovine bez natječaja predalo u najam fizičkim osobama Fonda Prosperus i na taj način 28 ljudi je ostalo bez posla na cesti i oni smatraju da se radi o pogodovanju i da ta odluka, kako kažu sramotna odluka povjerenstva, mora biti što prije ukinuta kako bi ovi ljudi mogli nastaviti raditi tamo gdje su proveli cijeli svoj životni radni vijek.
Odgovor ministra doktora Marića.
Hvala lijepa, poštovani zastupniče Jovanović na replici. U uvodnom izlaganju sam objasnio taj slučaj, nisam vas primijetio pa onda samo ću kratko se osvrnuti jer nemam toliko vremena koliko sam ovom slučaju posvetio u uvodnom. Dat je zakup na 4 mjeseca jer je onemogućena prodaja cijelog Kluba Adriatica, a cijena postignuta za ta 4 mjeseca je 14 puta veća nego za bilo koji kamp koji ima RH. 75 kampova kojima upravlja Ministarstvo turizma i 14 kampova kojim upravlja Ministarstvo državne imovine. Prosječna cijena, iako bi trebali uplaćivati po tri kune jer je ostvarena 2,7 kuna za sve kampove i ostvareno je 23 milijuna kuna za sve kampove da se ova cijena koju smo mi utvrdili po procijenjenoj vrijednosti ovlaštenog sudskog vještaka. Mi nismo htjeli primijeniti cijenu onu koja se primjenjuje inače za kampove jer bi to bila preniska cijena. Ovlašteni sudski vještak je utvrdio cijenu, ona je 14 puta veća od svih drugih cijena i da se ta cijena primjenjuje na sve kampove ne bi bilo 23 milijuna kuna godišnje nego 330 milijuna kuna prihoda u državni proračun. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onda GLAS-a i HSU-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, državni tajnici, suradnici. Pred nama je u drugom čitanju Zakon o upravljanju državnom imovinom i ja nekako uobičajeno uvijek rasprave počinjem na način da pohvalim činjenicu da je ministar ovdje s nama. Dakle, mi smo imali u raspravi niz zakona gdje ministri nisu bili, imaju neki ministri koje nismo nikad vidjeli u sabornici da sjede na branjenju svog zakona, vi niste od tih i zaista mislim da treba jasno reći da kad ministar dođe i govori o svom zakonu, govori dvije činjenice. Prvo da mu je stalno do tog zakona, i da mu je stalno da objasni i da čuje ono što će saborski zastupnici imati reći, dakle stalo mu je do posla koji radi a druga činjenica da mu je stalno i ono što će saborski zastupnici reći bez obzira da li u raspravi, u prvom ili u drugom čitanju. Zakon o upravljanju državnom imovinom je jedan od onih zakona koji zaista izazivaju pažnju javnosti i pažnju svih nas. Ono što ste vi u uvodu u svom izlaganju rekli i što smo mi svi svjedoci a to je da postoji državna imovina, da se državna imovina ne stavlja u funkciju, da se svi s državnom imovinom zapravo muče. Muče se jedinice lokalne samouprave, muči se država i da to sve zajedno, takva jedna muka i agonija traje 27 godina. I pitanje je ključno zašto? Za to vrijeme smo probali donositi zakon ovakav, pa zakon onakav, pa smo mijenjali ovu opciju, pa smo mijenjali onu opciju, no i dalje je problem ostao isti. Ja sam bila jedna od onih koja je sjedila sa strane oporbe i kada je bilo imenovanje Vlade i zapravo rasprava o tome da ćemo imati novo ministarstvo, ja sam bila jedna od onih koja je pozitivno mislila o tome novom ministarstvu. Moj razlozi su bili slijedeći. Na taj način RH govori u prilog tome da konačno želi zaista tu jednu srebrninu ili zlato ili kako god hoćete znati koju imamo a ne stavljamo adekvatno u funkciju i ne upravljamo na odgovarajući način s njom, pokazuje da joj je stalo, da je odlučila staviti u funkciju i da tu odlučila dobiti jedan gospodarski efekt i da je to poruka koja je. No međutim kao što vam u životu uvijek biva, stvarnost na određeni način demantira. Otprilike još malo pa će biti godina i pol otkad je ministarstvo i ono što do mene dolazi, a to je da se nekakvi pomaci u načinu rješavanja predmeta, u načinu ubrzavanja procesa i u načinu definiranja, nisu desili. Jednako tako mi možemo donijeti i najbolji zakon na ovom svijetu, no međutim ako ga dobro ne provodimo, oni će ostati mrtvo slovo na papiru, zašto ovo kažem? Ja nekako mislim da svatko treba imati priliku, imati priliku upravljati resorom, imati priliku napraviti nekakav iskorak, imati priliku napraviti neke promjene i ja doživljavam ovaj zakon u tom kontekstu. Da bi on mogao biti u nekim stvarima bolji, mogao bi, moramo biti i pošteni, on neke stvari rješava i radi iskorak u tome. No međutim, vrlo brzo ćemo vidjeti da li taj zakon stvarno ima i efekte a to prvo i osnovno ovisi o ljudima. Prvo i osnovno ovisi o ljudima koji rade, koji provode zakon i koji će u tom smislu onda vidjeti da li je Ministarstvo državne imovine brže, da li brže radi, da li brže provodi neke situacije, da li brže rješava nešto što, ja sam u praksi srela dosta slučajeva koji su meni izgledali vrlo jednostavni a koji su bez obzira kako se tijelo koje upravlja državnom imovinom zvalo, ostali neriješeni. Ono što ja iz ovog zakona čitam kao poboljšicu je slijedeće. Problem kampova. Ljudi moji, kampovi su problem, ja o kampovima rekla bi da sam na različitih sa sastancima provela 48 sati s željom da se riješe kampovi. I sad se nudi jedan novi model, ajmo vidjeti jel' ćemo u tom modelu riješiti. A kad govorimo o kampovima onda moramo znati slijedeće. U odnosu na razvoj turizma pa kampovi su savršeni. Ne mijenjaju prostor, ne uvjete iz jednostavnog razloga što je dobar kamp onaj zadržava šumu, zadržava prirodne uvjete jer nitko tko se bavi kampom neće to mijenjati jer će mu kamp manje vrijediti. Relativno brzo se investicija može ostvariti u smislu od toga što trebate napraviti. Vi od jedne sezone do druge sezone možete napraviti kamp i vrlo brzo možete imati protok investicija u smislu ulaganja, u smislu gospodarstva, u smislu interesa države. Dakle ako je u našem turizmu, s tim što su sad kampovi oni koji su 4, 5 zvjezdica, to više nije onaj vid koji smo mi imali prije 20 ili 30 godina, s tim kampovima se mučimo. Te kampove imamo na načina da ne znamo čije je zemljište, pa onda ni ne plaćaju nikom, pa plaćaju nekom, pa onda tu imamo rasprave. Ajmo probati pa vidjeti, svi kampovi će sada u Ministarstvu državne imovine pa ćemo vidjeti što će se s tim biti. Jednako tako mislim da dosta kolega koji su ili bivši ili sadašnji načelnici i gradonačelnici govorili su o ovoj promjeni koja je uvedena na način da zaista općine i gradovi mogu upravljati i dobit će imovinu odnosno zaista ono s čim upravljaju škole, bolnice, vatrogasni domovi i da ja ne nabrajam o čemu je svemu riječ jer jednostavno je ako želimo provesti i najmanju decentralizaciju, to je minimum najmanje decentralizacija. Ja jednako tako čitam poboljšicu koja je u ovom zakonu a koja je evidentna a to je vezano uz želju da se državnom imovinom odnosno da se bude nešto protočnije i nešto bolje vezano uz imovinu za koju se ne zna vlasnik a da se proba ona staviti u funkciju, dakle to su sve ona odmarališta i sve one situacije koje jesu. Tako da tu postoje neke poboljšice, postoje i neke zamke. Pa ćemo vidjeti kako će se u odnosu na te zamke reagirati i što će se tu desiti. Ima jedno poglavlje koje ni u raspravi ni u pravom čitanju, a ni u drugom čitanju nije izazvalo neku preveliku pažnju, a to su pokretnine, pokretnine kojim upravlja ministarstvo, pokretnine koje su oduzete, jednako tako da ministarstvo i oduzetu mirovinu, određenim procesima, a koja je preskupa, bez obzira da li skladištenjem ili bilo što drugo može prodati. Ja ću tu navesti jedan primjer, koji je vi znate, da je bio jedan uvaženi čovjek na čelu Hrvatske gospodarske komore i kada je krenuo proces protiv njega, onda je, tada je bilo državni ured, ja se ne varam, ali tu imaju i kolege koji će sigurno znati, da su bili oduzeti vrijedni konji, čija je vrijednost bila enormna. I onda je bio problem uopće hraniti te konje, što raditi s njima i sve ostalo. Tako da mislim da ovo poglavlje koje je vezano uz pokretnine je dobro. A sad dolazimo do svih ovih zamki. Prvo o čemu uvijek treba reći, a to je da bi vi mogli nečim upravljati, morate znati što imate. I pritom morate znati što imate vi, a morate znati što imate i drugi i očistiti svoju imovinu, kako naši građani znaju reći 1/1. I tu dolazimo do vijećate priče, koju su pričali neki drugi koji su sjedili u ovoj sabornici, koju pričamo mi i bojim se koju će pričati netko iza nas. A to je nesređeni katastar, nesređene gruntovnice, neevidentirana imovina na odgovarajući način i to je ključni problem i državi za upravljanje svojoj imovinom. I ono što bi bio prioritet, prioritet bi bio da država sredi u odnosu na svoju imovinu katastar i gruntovnicu, da barem ona zna s čim upravlja. Jer je nemali broj slučajeva, čak i kada je bila u pitanju državna imovina i čak kada je bila najdobrija moguća namjera i kada je pokušalo riješiti i onda dođete do katastra i gruntovnice i neusklađenost u 3 kvadrata i sve se vraća na početak. Postoje načini i metode koje su druge države napravile i to se da riješiti, mi to nismo riješili i tu je problem i tu je problem koji ima i država u upravljanju svojom imovinom, da mora znati što ima. Moraju popisati, moraju evidentirati i moraju uskladiti katastar i gruntovnicu. Možete imati najsavršenije kompjutere na ovom svijetu, možete imati najsavršenije kompjuterske programe na ovom svijetu, no međutim, neke stvari mora odraditi čovjek i mora odraditi se pješice, druge metode nema, pogotovo kada je riječ ono što je i ministar uvodno govorio, o stanovima, o građama, o evidenciji tko i gdje, vi to jednostavno, morate odraditi pješice i toga moramo biti svjesni. U kontekstu toga, mi ćemo dati amandmane iz Kluba GLAS-a i HSU-a. Ja sam i u prvoj raspravi, a i to ću ponoviti sada, govorila o evidenciji državne imovine, govorila sam o vođenje središnjeg registra i u čl. 55. kaže ministarstvo vodi evidenciju, ta evidencija nije javni registar, dakle, ministarstvo vodi na određeni način. Pravilnikom se točno se reći što radi, ali onda će te podatke voditi Središnji registar državne imovine. I tada sam rekla nešto, to vam je ko na način, da vi doma, ne znam, imate svoju imovinu i vi znate što imate, ali o tome što i kako vam upravljiva i šta zapravo imate vodi susjed. To jednostavno nije dobro. Jednako tako, tu postoji još jedan novi kontekst, a to je o javnosti i tajnosti podataka. Ja inače mislim, da državna imovina treba biti javna, da mora biti javno dostupna, da ju svi mogu vidjeti, da vidi o čemu je riječ, iz jednostavnog razloga, jer tu samo ne prijepor koji imamo i ono što država ima, nema, da li netko nekom nešto pogoduje, ne pogoduje, na taj način ste zapravo apsolutno izbacili sve adute. Jer ako nešto vodite javno, ako je sve nekom dostupno, ako vi kažete, pa mogli ste vidjeti, na toj i toj stranici, tu i tu, što je, da smo to dali u najam, koji je iznos tog najma, riješili ste puno puno problema i ja sam sigurna da je to model, koji je neusporedivo bolji. I nešto što se uvijek pokazalo na web stranici ministarstva imate posebnu stranicu, na toj stranici točno kažete, dao sam u najam tada, za toliko i niz prijepora će u odnosu na to biti riješeno. Naravno, svaki zakon, koji neke elemente prostornog planiranja, to je jače od mene i ja se uvijek moram referirati na to pa ću se referirati i sada. Imate čl. 8. u kojem kažete, u kojem se kaže da odluka o izradi prostornog plana se treba dostaviti ministarstvu, a ministarstvo će onda obzirom na odluku o izradi, dostaviti svoje zahtjeve. Ja sam apsolutno sigurna, vjerujte mi svojom dugogodišnjem iskustvom, da vam ta odredba nije dobra, a reći ću vam o čemu je riječ, svaka odluka o izradi svakog plana, ja to vidim u Gradu Zagrebu, gdje sam zastupnica u gradskoj skupštini, oni dostave Ministarstvu za upravljanje državnom imovinom, imate 556 općina plus Grad Zagreb, svatko će i sada uzmite da ćete na godini dana, dobiti, ali kada pište ovako prostorni plan, tu vam je prostorni plan općine i grada, tu vam je GUP tu vam je urbanistički plan uređenja i tu vam je detaljni plan uređenja. Vjerujte, onaj kada pročita i kada zakon stupi na snagu, svako će … [[Govornik se ne razumije.]] jedan članak dostava poslati vama, vi ćete biti zatrpani podacima, netko će tamo evidentirati staviti u stol i ono što je efekt, neće se postići. Moje je iskustvo pokazalo sljedeće, kada je riječ o državnoj imovini, tada, kada prostorni planer planira i to moramo biti pošteni, na državnoj imovini, ako trebamo nekakvo zelenilo ili negdje, maknuti građevinsko područje, onda ćemo to državi, jer država o svojoj imovini niti zna niti ne zna, a oni znaju kada rade prostorni plan, onda ćemo to planirati na državnoj imovini i taj problem građevinskog ćemo riješiti s privatnim parcelama. Neusporedivo bolje bi bilo da se zadržati samo na prostornim planovima uređenja općina i gradova jer se tamo određuje građevinska područja, da nam se dostavi odluka o izradi i da na to dajete mišljenje. Jer tu vidite što je državno i vidite što je građevinsko, to je neusporedivo bolje jer tad država u postupku prostornog planiranja upravlja svojom imovinom. Dostavljanje odluke o izradi ne znači ništa, osim što ćete biti zatrpani papirima, imati ćete nekog referenta koji će to stavljati i to nije efekt. Čini mi se da je ovo neusporedivo bolje ako zaista želite upravljati državnom imovinom, to je tad postupak u kojem se određuje građevinska područja, koje se određuju namjena i gdje možete reagirati. U tom kontekstu ćemo mi zaista dati amandmane. Te amandmane shvatite ne kao amandmane zato što je netko sa strane oporbe pa baš želi biti jako zločest. Ja da sam htjela biti zločesta drugačije bih vodila raspravu. Ova rasprava je samo zato da imate sve alate i elemente da upravljate državnom imovinom. Hvala lijepo.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani ministar doktor Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Mrak-Taritaš, pa ne mogu ni shvatiti vašu raspravu zločestom. Dapače, vrlo sadržajno. Zato sam osjetio potrebu i reagirati odmah poslije vaše rasprave, isključivo poslije samo vaše rasprave jer ste bili iznimno sadržajni. Logično je da sam nazočan dok je Prijedlog zakona u raspravi i na prvom čitanju i danas. Tako da ne smatram da vam nešto posebnim jer je logično da ministar treba braniti svoj Zakon. Kazali ste da ubrzavanje predmeta nije se dogodilo, da je to vaš dojam. Mogu vam reći da to može biti na razini dojma, ali praksa nije takva. Da ste imali doticaja sa Ministarstvom državne imovine onda biste se sigurno uvjerili u suprotno. Ako želite provjeriti ovu moju konstataciju, molim vas kontaktirajte župane, gradonačelnike i načelnike općina pa ćete vidjeti što oni misle o Ministarstvu koliko je učinkovitije nego do sada. Grad Zagreb je više predmeta riješio, to je po riječima gradonačelnika Zagreba u 6 mjeseci sa Ministarstvom nego u prethodnih 16 godina sa bivšim institucijama koje su se istim poslovima bavile. Tako je diljem RH. Sa gradom Rijekom pripremamo 50 predmeta riješiti, a 28 godina nije razgovarao nitko o tim predmetima. I tako idemo od Dubrovnika do Slavonije. Nema županije i grada i općine gdje se ne radi i gdje nismo riješili predmete. Čak pazimo o ravnomjernosti, imamo pregled koliko predmeta rješavamo po županijama, po gradovima, po općinama da ne bi bilo selektivnog pristupa. Pitajte i one koji su se na javnim natječajima bili. Osam javnih natječaja je bilo u posljednjih nekoliko mjeseci, toliko ih nije bilo u zadnjih 15 godina. Na natječaju za, na jednom natječaju je bilo 500 ponuđača. Realizirano je više nekretnina i ugovora o zakupu i prodaji u 5 mjeseci nego u prethodnih 10 godina. Kad govorite o pokretninama, volio bih da nije nas zapalo da mi brinemo o tome. Ali netko mora. To su pokretnine koje su oduzete u kaznenim postupcima i naravno da ako su oduzete u kaznenim postupcima i da ako dođe vrijeme da je Ministarstvo mora prodavati na javnom natječaju, to je jedino logično. Bio bih sretniji da to nije zapalo Ministarstvo državne imovine nego da se netko drugi time bavi. Slažem se s vama da imamo nesređene gruntovnice i katastre, da bismo znali što imamo, ali samo ću vam reći koliko je to nesređeno. Ma tamo gdje je i upisano vlasništvo RH, imamo sam slučaj prije nekoliko dana u vlasničkom listu, gruntovnici piše izvatku poslovni prostor veličine 132 kvadrata. Kad je izvršen očevid, izmjera, nije 132 nego 91. Da ne govorim o drugima. To je jedan široki nered. Međutim, mi smo naslijedili to. Zakon o središnjem registru je na e-savjetovanju. O kompjuterima i čovjeku samo ću reći da je čovjek nezamjenjiv uz sve kompjutere. Kazali ste da registar nije javni registar. Da, ali to ne znači da nije javan, samo dokument u njemu nema snagu javne isprave, ali on je javan i ne vodi nama susjed našu evidenciju. Mi imamo evidenciju Ministarstva koju upunjujemo središnji državni registar koji vodi sve pojmovne oblike imovine. Središnji državni registar će voditi sve pojmovne imovine, a ne samo ono što vodi Ministarstvo državne imovine. Tamo će biti i Ministarstvo poljoprivrede, poljoprivredno zemljište, Hrvatske vode, vojni objekti, Ministarstvo uprave, MUP, MORH, sva imovina je u Središnjem državnom registru kao što je dijelom i naša imovina, a Ministarstvo državne imovine posebno vodi još i evidenciju kod sebe. Znači, ta evidencija je samo jedan dio registra državne imovine. Što se tiče prostornih planova, pa nije logično i ne pristajemo na to da se zemljište u vlasništvu RH pretvara u zelene površine koje je bilo građevinsko, a zelene površine fizičkih osoba pretvaraju u građevinsko zemljište i uprava sada na naše primjedbe Vukovarsko-srijemska županija je prihvatila naš prijedlog i mi surađujemo, mi se redovito očitujemo na prostorne planove.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, izuzetno mi je drago da ste imali potrebu i obrazložiti ovo moje izlaganje i ja čak i ne dvojim da suradnja s općinama i gradovima je pojedinima bolje nego što je bilo do sada. Međutim meni je javljaju građani vezani uz postupke legalizacije. Vi znate da kada je nešto vezano uz legalizaciju još uvijek ja dobivam mailove i u zakonu prije i sada je bilo kada je riječ o legalizaciji zgrade na državnoj imovini da se utvrđuje parcela koja služi za redovitu upotrebu i da to između ostalog rješava prije ureda sada ministarstvo. I meni se je javilo desetak građana koji po od kada su legalizirali čekaju, dostavljaju dokumentaciju i ne uspijevaju to riješiti. I moja primjedba u odnosu na to je bila isključiva. Ja nisam ni u jednom času koristila svoju priliku saborske zastupnice da vam dostavim te podatke, ali vrlo rado ću dostaviti podatke građana koji su temeljem Zakona o legalizaciji, čak imate slučajeve gdje je djelomično bilo njihovo vlasništvo, a djelomično državno i nisu uspjeli to riješiti.
Hvala. Odgovor poštovanog ministra Marića.
Poštovana zastupnice Mrak-Taritaš. Imamo tih slučajeva naravno da nakon legalizacije, ali dočim se nama dostavi rješenje o izvedenom stanju o utvrđenju građevinske čestice ide procjena i realiziramo to. To je samo često ne dobijemo sve ono što trebaju dostaviti. 6000 predmeta imamo evo govori mi moja pomoćnica, a nas je samo četvero u ministarstvu može raditi taj posao. Nemojte onda kada budemo zatražili novi ustroj i povećanja broja zaposlenih nemojte biti protiv. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Evo drago mi je da ste se javili poštovani ministre na neki način na repliku kolegice Anke Mrak-Taritaš, ona je dobro rekla i dobro primijetila gdje leži jedan veliki, veliki problem, to je nesređenost katastra i gruntovne. Ja znam da to nije direktno u vašoj nadležnosti, ali ste član Vlade pa bih vas malo potaknuo da možda i na Vladi razgovarati o tom problemu i kada govorite stalno na Vladi o reformama ja bih rekao da je ovo jedna prava reforma bila kada bi se ulovili u koštac sa tim problemom i napravili jedan zakonski prijedlog koji ne bude nikakav drukčiji nego bi bio revolucionarni da se to riješi, a imamo dobrih iskustava od naših susjeda Slovenaca i Austrijanaca koji su to tako riješili. Pa ajmo napraviti jednu takvu reformu kod nas katastra, gruntovne i da sredimo taj jedan krucijalni problem. A vjerujem da svi građani znaju za taj problem, a pogotovo čelnici jedinica lokalne samouprave, a i vi kao bivši zastupnik koji znate da tu leži gro naših problema. Evo poticaj za takvo nešto.
Hvala. Odgovor poštovanog ministra Marića.
Hvala lijepa. Pa naravno, ja mislim da nema ozbiljnog čovjeka koji nije svjestan problema stanja u katastru i zemljišnim knjigama i svi zbog toga osjećamo posljedice. Ali daleko najveće posljedice osjeća Ministarstvo državne imovine i imovina RH. Što se tiče tog stanja, meni se čini da još najvrijednije je ono što je uredila Austro-Ugarska, da smo mi vrlo malo uredili i naravno da ću iz okvira svoje mjerodavnosti pokušavati sve da se to stanje riješi, ali naravno to nije moj resor. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Marka VEšligaja. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo na repliku me potaklo poštovani ministre vaš komentar da rješavate brojne probleme od Rijeke, Zagreba, Slavonije pa s obzirom da ja dolazim iz Krapinsko-zagorske županije, a jedan od najvećih problema tamo jesu tzv. kumrovečki mrtvi kapitali, dakle radi se o Političkoj školi nekadašnje SK, Spomen domu boraca NOB-a i još nekoliko kapitalnih objekata koji već zapravo desetljećima ne stoje iskorišteni. Zanima me kakav je vaš stav oko toga i da li će Ministarstvo državne imovine također zajedno sa županijom, zajedno sa Općinom Kumrovec prionuti rješavanju toga problema s obzirom da se radi o objektima čije stavljanje u funkciju je izuzetno važno za razvoj cijeloga toga kraja i za razvoj cijele Krapinsko-zagorske županije? Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog ministra Marića.
Hvala lijepa. Osobno sam upoznat sa problematikom u Kumrovcu. Mi trenutno radimo parcelaciju i pripremamo natječaj. Međutim, na oko se ovako čini tehnički vrlo jednostavan posao, pa objavili ste natječaj prodaja, darivanje, međutim toliko toga prethodi jednoj takvoj aktivnosti kao što je natječaj za prodaju ili za zakup ili za dodjelu ili darivanje da je to iznimno složen i stručan posao. Rješavanje imovinskopravnih odnosa, parcelacija, etažni elaborati, vidjeti jel se radi o povratu imovine, utvrđivanju statusa, a evo u ovom slučaju radi se parcelacija i priprema se natječaj tako da će biti dva natječaja za dvije nekretnine. Hvala lijepo.
Hvala. I kolega Željko Glasnović kao zadnje replike. Izvolite.
Poštovani kolege. Nije vama lako radit jel bez sinergije ministarstava teško je vama tu zadaću do kraja odraditi kada znamo da je 5% zemljišnih knjiga digitalizirano. Imali ste dva pilot projekta Zadar i Požega to još nije gotovo, kažu da nikada neće biti gotovo neki. Imate Ministarstvo poljoprivrede gospodin Tolušić je ovdje govorio da su potrošili 2,5 milijardi kuna na digitalizaciji. Kako se snaći u tom kaosu? Ja vam sve najbolje želim. I po pitanju sva ova pitanja su posljedice nečega, zašto to ne priznaju ove glave tamo neke koji su nasljednici te partije koja je proizvela taj kaos? I to je šamar u lice Hrvatima da ta partija da Hrvatska država mora platiti za onu kocku dole, ta partija koja je nametala njima jednopartijski sustav i naravno oni su proveli reformu do '49. godine nastalo je 50.000 poduzeća itd. i poljoprivrednih, sve je nacionalizirano i konfiscirano. I to su korijeni svega … to je tabu tema … reći ovdje, a oni to neće priznati. Oni su proizveli taj kaos, mali Staljin i njegovi sljedbenici.
Hvala. Nešto će odgovoriti ipak ministar Marić. Izvolite.
Hvala lijepo zastupniče Glasnović. Naravno bez harmonizacije, sinergije i zajedničkog pristupa rješavanju najsloženijih problema ne može se ništa riješiti. Mi imamo u Ministarstvu 10 velikih projekata koje radimo u suradnji sa jedinicama lokalne samouprave. Evo, tu su ... [[Govornik se ne razumije.]] U Puli imamo 3 od 10, 3 najveća projekta, u gradu Šibeniku priprema projekt ... [[Govornik se ne razumije.]] Odluka na Vladu ide slijedeći četvrtak. Ti projekti su vrijedni i osiguravaju investicije veće od 10 milijarda kuna u slijedećih 5 godina. Hvala lijepa.
Hvala. Sad ćemo ići na slijedeći Klub, a to je onaj SDSS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Boris Milošević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Predrasuda je vrlo često, zapravo i točna činjenica da sa državnom imovinom se loše gospodari, da se za nju dobro ne brinemo i da zapravo država s tom imovinom dobro ne upravlja. Država ranije, odnosno Vlada i vlade ranije, pa i ova sad su nastojale promijeniti tu činjenicu. Osnivali smo agencije, pa su bili to nekad i državni uredi, sad imamo konačno i Ministarstvo. Donosili smo i ranije Zakone i strategije, međutim nismo uspjeli ono što smo željeli, a to je da bolje upravljamo državnom imovinom. Ovaj konkretno prijedlog Zakona stvarno ima jako puno dobrih rješenja i čak kolega Tulio koji je rekao da je to iskorak, mali iskorak, ali ja mislim da je to jedan veći iskorak. Ali ne trebamo sad to toliko mjeriti. Mislim da ima i dobra rješenja. Ono što je realna opasnost što se tiče ovog Zakona je da ta rješenja ne budu provediva, da ostanu mrtvo slovo na papiru. TO je ono u biti što Ministarstvo ne smije dozvoliti. Dakle, da ta rješenja koja smo sad ugradili, koja se predlažu ostanu neprovediva. Bitno je za istaknuti, to sam rekao i u prvom čitanju da ovaj Prijedlog zakona imaju svoju osnovu u programu Vlade. Dakle, programu Vlade koji je ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatski sabor na početku mandata. Jer program Vlade sadrži dakle, da će se Vlada brinuti da se državna imovina aktivira, da se s njom bolje upravlja. I to je ono što se želi postići ovim zakonom, a važno je istaknuti da kad ministarstva rade, da se pozivaju na strateške i programske dokumente. I to bi trebalo biti pravilo, a ne izuzetak. Al to je sad pitanje za neku drugu raspravu. Ovdje je rasprava upravljanje državnom imovinom. To je pitanje koje muči i državu, koje muči investitore, koje muči javna trgovačka društva, koje muči jedinice lokalne samouprave. Mislim da u zadnjih nekoliko godina nije prošla niti jedna kalendarska godina da Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu Hrvatskog sabora nije imao tematsku sjednicu o državnoj imovini i da su bili brojni zaključci i preporuke donesene na takvim tematskim sjednicama, stoga ne čudi zapravo da se i brojni načelnici, gradonačelnici koji su ujedno i saborski zastupnici uključuju aktivno u ovu raspravu. Jedna od važnih stvari koje ovaj Zakon rješava u jednom-jedinom članku je to da nekretnine koje su sada u vlasništvu države, a koje koriste škole, domovi zdravlja i druge ustanove koje je osnovala jedinca lokalne samouprave pa i ono što je jedinice lokalne samouprave ne koriste, odnosno njihove ustanove, dakle društveni domovi razni, vatrogasni domovi da će to sve zakonski jednim potezom zapravo prijeći u vlasništvo jedinica lokalne samouprave. Sve što jedinice lokalne samouprave moraju napraviti da bi postali vlasnici dakle, podnijeti zahtjev nadležnom ministarstvu do 31.12.2019. Ovo je stvarno odlična stvar jer evo, ja konkretno sam nekoliko puta bio u Ministarstvu, lobirao, molio, tražio da se riješi jedno pitanje vatrogasnog doma koje je krucijalno bitno za jednu općinu, a država ni ne zna da taj vatrogasni dom postoji, ali uvijek nažalost nedostaje neki papir, stalno u biti mora se dopunjavati zahtjev. S ovim bi se to bitno olakšalo. Ono što postoji zapravo opasnost, što je mene osobno strah tu, je upravo to pitanje provedbe. Strah me je, poznavajući stanje na terenu, stanje u zemljišnim knjiga, stanje u katastru, katastarskoj evidenciji pa i kapaciteta samog Ministarstva da će se to isto rješavati jedno duže vrijeme, da će se sporo rješavati i da će možda Ministarstvo postati usko grlo, da će se tražiti previše papirologije dakle, da neke stvari birokratske koje nas sad muče nećemo moći izbjeći i mislim da Ministarstvo kad se Zakon izglasa mora povesti računa stvarno da to bude što operativnije. Osim ovog problema ovaj Zakon rješava problem tisuća naših građana koji su kupili vlastite kuće koje su izgradili na zemljište koje je nekad bilo društveno pa je postalo državno ili su građani kupili od općina, dakle kupili su ili svoje kuće ili su kupili građevinske parcele, izgradili obiteljske kuće u kojima žive, ali se ne mogu upisati kao vlasnici. Ja znam nekoliko takvih slučajeva, ljudi su mi se obraćali. Ljudi po 10-ak godina pokušavaju riješiti taj problem. Dakle, pokušavaju postati vlasnici kuće u kojima žive i nažalost, to još uvijek nisu uspjeli. Ovaj Zakon to rješava jednim potezom i to je ono što stvarno treba pohvaliti. Jer ti građani, oni ne mogu se ni, ako imamu OPG primjerice, oni se ne mogu javiti na razne natječaje, ne mogu aplicirati za sredstva EU. Jednostavno, jer nisu vlasnici svoje kuće, svojih objekata tamo gdje žive. Dobro je što se u drugom čitanju država odrekla potraživanja sredstava od jedinica lokalne samouprave. To bih pohvalio i mislim da je to dobro. Ovim se pomažu i građani, ali će se pomoći i jedinice lokalne samouprave. Loše bi bilo sada da država traži isplatu tog novca kojeg su općine primile. Vjerojatno ima nekih načelnika, gradonačelnika koji su svjesno prodavali parcele, znajući da to nije općinsko nego državo, međutim, ovim kažnjavamo općinu, a ne tog načelnika. A vrlo često, su se ti načelnici promijenili, ti koji su prodavali, više nisu načelnici i zapravo bi uvalili u problem novog načelnika, koji zapravo nije što bi rekli, ni luk jeo, ni luk mirisao. Tako da ovaj potez i ovo rješenje svakako treba pozdraviti. Što se tiče državne evidencije državne imovine, kolegica Mrak Taritaš je to pitanje potegla i u prvom čitanju, dakle, da Ministarstvo državne imovine vodi evidenciju, a registar da vodi netko drugi. Da nisam radio u državnoj upravi, smatrao bi da je to jedan paradoks i mislio bi da zapravo ministarstvo nije opravdalo svoj naziv Ministarstvo državne imovine. Međutim, ovako smatram, a zašto ne ovakvo rješenje, zašto ne upravo ovakvo rješenje? Zašto da netko drugi, da neki drugi dio državne uprave ne vodi taj registar, odnosno, vodi brigu o njemu, netko tko ima … [[Govornik se ne razumije.]] tko ima infrastrukturu, tko ima kapacitete. Ono što je za državu bitno, bitno da ima dobar uredan, transparentan i funkcionalan registar. Da li to vodi ministarstvo ili neko drugo tijelo, mislim da je to sasvim svejedno. Bitno je da ministarstvo ima apsolutni ulaz u taj registar. Jer vrlo često ministarstva ne znaju što imaju i čime rraspolažu druga ministarstva, a čuli smo i znamo da imovina o kojoj skrbi Ministarstvo državne imovine, zapravo nije sva državna imovina, a i ministarstva zapravo ni ne znaju, kojim bazama podataka raspolažu druga državna tijela i to iako se čini jedan paradoks je istina i takve baze podataka, nažalost, nisu umrežene. Ono što smatram spornim, iako razumijem legitimni interes države da aktivira imovinu koja propada, koja nije aktivna, to je imovina, koja bi se dala pod zakup a koja je predmet sukcesije, tekst članka izmijenjen i to po meni, dosta na bolje. Ja jesam to na saborskom odboru nadležnom za lokalnu samoupravu, propitkivao i ispitivao, malo i kritizirao, ali u odnosu na prvi tekst mislim da je dosta bolji i da se tu jasno štite interesi i pravo vlasnika, odnosno, onih koji polažu pravo na tu imovinu, a zapravo omogućuje se državi da potraži investitora, dakle, da aktivira se ta imovina, što je državni legitimni interes. Ipak, opreza radi, moram i za ovom govornicom još jednom postaviti pitanje, da se razmisli, može li država raspolagati s nečim što nije njeno. Jer RH, nije upisana u zemljišne knjige. Što ako sutra zakupac kaže, da on neće plaćati zakupninu, ako dođemo do sudskog spora. Ja znam za konkretne primjere nekih jedinica lokalne samouprave koji su prije 10-tak g. raspolagali i davali u zakup privatnu imovinu građana. U odnosu na sadašnji tekst odredbe koji regulira to pitanja, smatram isto da je sporna definicija, odnosno, rješenje koje se tamo spominje, a mislim da je i kolega Hrg to rekao, naveo, koja govori o mirnom posjedom. Dakle, mirni posjed je posjed koji je najslabije kvalitete i zapravo, danas već netko, za ubuduće, kada bi praktičko zaposjeo tu imovinu, bi mogao steći mirni posjed i onda pitanje je opravdanosti njegovog prava, prvog zakupa. Mislim da bi bolje i opravdanije bilo, da smo u odredbu stavili, da onaj, pravni subjekt koji polaže pravo na tu imovinu, dakle, onaj tko bi zapravo, kada bi se sutra postigao bilateralni sporazum, onaj zapravo, koji pretendira da bude, da ima titular vlasništva, da se njemu da pravo dakle, prvo zakupa, a svakako, se ne smije dovoditi pitanje pravo tih subjekata da se sutra, ako se ovakav tekst i zakon usvoji i sutra se raspiše natječaj, dakle, da se tim pravnim subjektima omogući da se natječu za tu imovinu da sklope ugovor o zakupu s državom. Ova odredba, još jednom ću navesti i naglasiti bolje definirana nego u prvom čitanju, više se štiti vlasnički interes, a po meni i dalje se ostavlja prostor za investitora i za neku win win situaciju i za investitora i za vlasnika i za državu. Ono što bi još na kraju izlaganja iskoristio priliku, sada nema ministra, ali ja ću to njemu ostaviti na stolu, dakle, spomenuo bi stanove, koji su prije bili u vlasništvu brodogradilišta Trećeg maj, a koji su prešli u državno vlasništvo, dakle, tamo imamo ljude koji i dalje stanuju u tim stanovima i te stanove nisu otkupili i čija je pravna sudbina vrlo neizvjesna. Ministarstvo je upoznato s tim problemom i ja apeliram i na ministra i na njegove suradnike da ovaj problem montiraju i da što u kraćem vremenu nađu rješenje da se tim ljudima omogući što se omogućilo svim građanima RH. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći je Klub zastupnika je onaj nacionalnih manjina u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Veljko Kajtazi, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana predstavnici ministarstva, poštovane kolegice i kolege. U ime Kluba nacionalnih manjina, ovih putem pozdravljam donošenje Zakona o upravljanju državnom imovinom te pozdravljam napore ministra da uvede red u područje raspolaganja državnom imovinom što do danas nije učinjeno. U situaciji u kojoj naši građani ulaze u državne stanove i prostore, trebamo biti posebno socijalno osjetljivi. Ali s druge strane i evidentirati o kojem se broju nekretnina radi i kako ih najbolje možemo iskoristiti u korist naših građana. Iako je potencijal državne imovine jedno veliko pitanje koje se može odnositi i u korist mnogih stvari, ovim putem se posebno želim osvrnuti na dobrobit građana i to socijalnoj dobiti građana kojima je ugroženo osnovno pravo a to je ono pravo na dom. U procesu raspolaganja državnom imovinom, smatram da vaše ministarstvo mora unaprijediti suradnju sa jedinicama lokalne samouprave i da bi država sve nekretnine s kojima raspolaže a ne uspijeva ih održavati, trebala predati jedinicama lokalne samouprave jer upravo na toj razini imamo jako puno problema s kojima se borimo u nedostatku rješavanja stambenog zbrinjavanja najugroženijih građana. Ne treba ostaviti pod dojmom da se radi o nekim vrijednim ili uređenim objektima već treba znati da naši građani iz potrebe useljavaju u derutne prostore koji su u groznom stanju i van bilokakve kontrole. Ne radi se samo o prostorima već treba podsjetiti da su mnogi sagradili i objekte na lokacijama koji su pod vlasništvom države a tu bih posebno istaknuo preko 100 lokacija na kojima stanuju Romi a čiji su objekti vrlo često sagrađeni na državnim zemljištima i to s vlastitim sredstvima. Ukoliko se pitamo zašto su romska naselja u takvom stanju, odgovor treba potražiti i u tim neriješenim imovinskim pravnim odnosima koji onemogućuju i stanarima ali i jedinicama lokalne samouprave da im pomažu u smislu daljnjih infrastrukturalnih i svih ostali investicija. Nažalost, u slučajevima kao što je romsko naselje Kuršanec, jedno od već ili romsko naselje u Slavonskom Brodu, postoje otvoreni zahtjevi prema ministarstvu za raspolaganje u korist jedinice lokalne samouprave a koji do danas nisu riješeni. Ne znam iz kojeg razloga ministarstvu trebaju godine da se takvi procesi dovrše iako smo svi jako dobro svjesni da iščekivanje takvih odluka dodatno onemogućuje bilokakvi napredak u tim naseljima. Napominjem, trenutno važeći ali postojeći zakon predviđa da ministarstvo može kad je to opravdano i obrazloženo razlozima gospodarskog napretka, socijalne dobrobiti građana i ujednačavanja gospodarskog i demokratskog razvitka svih krajeva RH raspolagati nekretninama u korist jedinice lokalne samouprave. Zašto to tako sporo ide? Ili zašto se to ne čini je možda zato što svi ne znaju svoje odgovornosti ili dovoljno dobro ne tumače zakona. Možda i nedostaje političke volje ali je svakako činjenica da probleme Roma mnogi ozbiljno ne shvaćaju a to potvrđuje i činjenica da su ta naselja tu godinama i desetljećima. Političke stranke često ulaze u naselja, ali čim izbori prođu, oni zaboravljaju na probleme romske zajednice. U tom smislu smatram je ministarstvo ali i svi drugi nositelji aktivnosti iz strateških dokumenata napisani kako bi se unaprijedio položaj Roma. Potrebno je dodatno obavezati i jasnije definirati njihove obaveze. Vlada RH donosi razne akte i strateške dokumente radi unapređenja okvira za rješavanje detektiranih problema između ostalog i operativne programe kojima usmjerava aktivnosti nadležnih ministarstava i ostalih tijela u odnosu na konkretne probleme. Vlada RH sukladno operativnim programima za nacionalne manjine koje je dovela prošle godine u 8. mjesecu za razdoblje 2017.-2020. provodi aktivnosti broj 831 sa ciljem unapređenja u organizaciji i legalizaciji romskih naselja područja RH naseljenim pripadnicima romske nacionalne manjine te sukladnim postojećim relevantnim zakonskim odredbama, Zakon o legalizaciji, Zakon o komunalnom gospodarstvu i ostalim važećim zakonskim propisima provodi mjere legalizacije, urbanizacije i uređenje romskih naselja i područje RH naseljenim Romima te podupire aktivnosti vezane uz njihovu daljnje uređenje kroz djelokrug Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost razmatranjem mogućnosti oslobađanje naknade a legalizaciju objekata za socijalno ugrožene pripadnike romske nacionalne manjine ukoliko se radi o objektima koji su jedina nekretnina u vlasništvu ili bi to trebali činiti. Nositelji opisane aktivnosti su Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja, Ministarstvo zaštite okoliša i energetike, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i Agencija za ozakonjenje nezakonito izgrađenih zgrada u suradnji sa jedinicama lokalne i područne samouprave. Imat ću u vidu provedbu pisane aktivnosti i nadležnosti Ministarstva državne imovine koje često raspolaže zemljištima i nekretninama na kojima i u kojima su formirana romska naselja. Ovim putem želim dodatno unaprijediti zakon amandmanom na način da se posebno istakne kako su definirane svrhe opisane u članku 45. prijedloga zakona može raspolagati u korist jedinica lokalne i područne samouprave i u svrhu provedbe operativnih programa koje donosi Vlada RH. Time se olakšava procedura prebacivanja vlasništva nekretnina i zemljišta u korist jedinica lokalne i područne samouprave bez naknade kada je to opravdano i obrazloženo razlozima koji su u skladu sa navedenim zakonodavstvom i predloženim odredbama Zakona o upravljanju državnom imovinom, a koji sukladno predloženom čl. 45. stavlja naglasak na socijalnu dobrobit građana i ujednačavanje gospodarskog i demografskog razvitka svih krajeva HR. Operativne programe Vlade RH donosi i u drugim područjima, a ne samo kada govorimo o pitanju manjina, tako da smatram, kako bi jedan ovakav podstavka dodatno proširio ovlasti ministarstva te omogućio istom da bude bolje i brže reagira u slučajeva, kao što su neriješena imovinska pravna pitanja u Romskim nasiljima u Kušancu ili u Slavonskom Brodu, jer dosadašnjim načinom rada nije bio dovoljno brz i kvalitetan. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Boris Lalovac, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima. Evo, danas, pred nama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Ovim se zakonom i u pravni sustav RH prenose odredbe direktive, zato on ima onu oznaku E, znači Europskog parlamenta i Vijeća od 3.travnja 2014. g. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta imovinske koristi, ostvarene kaznenim dijelu EU, tako da je ovaj dio u ovaj zakon se implementira jedan dio pravne stečevine. Tako da se i on morao donijeti i vezano je uz tu direktivu. Znači konačni prijedlog Zakona o upravljanju, raspolaganju imovine u vlasništvu RH, sadrži određene izmjene u odnose na prijedlog, ko i prijašnji prijedlog zakona, koji su nastali kao rezultat ipak uvažavanja određenih stajališta u raspravi u Hrvatskom saboru. Posebno je bitna izmjena u čl.69. u kojem su brisane odredbe koje propisuju obvezu jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave, povrat financijskih sredstava koje su stekle temeljem pravnog posla, raspolaganju nekretnina u vlasništvu RH, to je ovdje više puta izrečeno i mislim da je to dobar korak pogotovo za one jedinice lokalne samouprave gdje bi da se to zapravo bila primjena postojećeg zakona, da se to tako u konačnici usvojilo, bilo bi to vrlo veliki udar, financijski udar na njihove proračune jedinice lokalne samouprave. Mislim da je na ovakav način pomognutoj lokalnim jedinicama, da se ne izvrši takav financijski teret na njihove proračune. Ovdje bi ja samo, malo tehnički pojašnjenje volio čuti od ministra, odnosno, od njegovih kolega. Ono što je posebno je specifično za ovaj zakon, je to da se pokušava riješiti stavljanjem u funkciju raznih nekretnina zbog neriješenih imovinsko pravnih odnosa što se osobito odnosi na odmarališta, na hrvatskoj obali druge nekretnina koje su bile blokirane neriješenih pitanja sukcesije biše države. Znači, ovdje je vrlo jasno pitanje i zato sam i ovdje i uvodno zamolio ministra da se razjasni o ovim možda nekim tehničkim stvari koje ne mogu biti zapravo u zakonu, za prvi dio smo dobili odgovor, zapravo za, budući da se ne dira vlasništvo, zato sam i zadnji put smo ovdje govorili, ovaj zakon je dobio pozitivno mišljenje a ja vjerujem Ministarstva pravosuđa, svakako i Državnog odvjetništva. Upravo je bitno zato što je rasprava u nama susjednim zemljama, da se eto, sada u Hrvatskoj, njima otima nekakvo vlasništvo. Znači to je ovdje vrlo jasno, bitno reći, da to vlasništvo itd. ostaje njihovo, ali da nema svakako nitko pravo, da sa takvom imovinom, koja se, koja je ovo što je ministar rekao, ne samo da je ruglo na našoj obali, jer imate objekte gdje netko želi sagraditi imate hotel, sagradio je 5 zvjezdica i 4 zvjezdice hotela, do njega stoji ruglo gdje nitko ne može, znači ni općina, država nitko na to ne može utjecati i zapravo šteti turizmu toga mjesta. A svakako ovo što je i ministar sam govorio i opasno je za same građane koji se tu kreču. Međutim, može samo tehnička pojašnjenje ministre, pa da mi zapravo u odnosu na prijašnji članak 70. u prvome čitanju koji je imao samo jedan stavak, sada ste malo to razradili čl. 71. u 4 stavka, tehnički, ja ću samo kratko pročitati, znači prijašnji se pozivao. Ugl. znači do sklapanja odgovarajućeg međunarodnog ugovora ministarstvo ovlašteno dovišegodišnji zakup ili neki drugi oblik raspolaganja do najviše 30 g. nekretnine, u zemljišnom knjižnom vlasništvu RH, na koji se primjenjuje zabrana iz uredbe o raspolaganju i preuzimanju sredstava određenih pravnih osoba na teritoriju RH. Tu su navode 2 zakonska okvira iz '92. i '94. U tome prvom čitanju, međutim, u ovom konačnom prijedlogu zakona se navodi, uopće nemaju ta dva akta na koji se zapravo pozivate, nego se samo pozivate Uredbu o zabrani raspolaganja na Narodne novine 36 iz '91. Evo samo malo tumačenja, zbog čega su se u prvom, da li je to postoji nešto suštinski i kažem, zašto su sada, vidim ta dva zakona, koji ste se sada su izuzeta, u odnosnu na sadašnji prijedlog zakona. Dalje, svakako, vidim da ste u prvom čitanju je također navedeno, da je davanje u zakup najviše do 30 g. baš je pisano, izrekom je pisalo 30. Ovdje sada, sada u novome čl. 71. više se ne navodi iznosi od 30 g. međutim, u obrazloženju toga članka se zapravo u obrazloženju se navodi da se radi o 30 godišnjeg zakupu. Pa čisto me sad tu isto ne znam tehnički zanima, da li je to nekakav bio lapsus, je li to ostaje isto 30 g. jer vidim u obrazloženju pišete, a u samome članku, to ste sada izuzeli taj. Pa bilo bi logičnije, da u samom članku već piše da se radi o tome godišnjem zakupu, da se točno određeno zna reći. Kažem, pozdravljamo svakako pozdravljamo taj dio, jer mislimo da se te nekretnine trebaju staviti u funkciju, trebaju se staviti u funkciju, međutim, kažem, čisto još nekoliko tih tehničkih detalja, možda za te ljude koji bi se htjeli javiti za te nekretnine, da znaju ovaj da znaju kako će teći određeni proces. Ovo je ono jako bitno što ste rekli da će se, sad hoće li to biti međunarodni natječaj ili će to biti natječaj gdje će se i te tvrtke znači, npr. vlasnici koji su iz BiH hoće li se oni moći javiti na taj natječaj, da samo da ne kažu da im se za do njihove imovine koje nisu zapravo mogli doći zato što postoji zabrana raspolaganja tom imovinom, da je ne mogu zapravo preprodavati na tržištu, zato što postoji zabrana iz '92. godine, da sada ne bi rekli drugim riječima, aha, ne date nam ni da se javimo i ovo je dobro zato što ste rekli da se oni mogu javiti na taj natječaj, čak štoviše, nek se jave, nek obnove svoje objekte i kada se budu rješavali određeni imovinsko-pravni odnosi, oni su svakako u svome objektu, ali je bitno jasno reći da se oni mogu javljati, ovo što je ovdje bitno, znači da se mogu javljati i da mogu oni na takav način doći u zakup i zapravo raspolagati tom imovinom. Dalje mi je jako bitno vezano za uložena sredstva. Znači, mislim da to ste sada malo detaljnije razradili i zakupac će kaže, predati posjed nekretninu osobi koja dokaže da je vlasnik nekretnine sukladno sklopljenom međunarodnom ugovoru odnosno odluci o izuzimanju zabrane raspolaganja. Znači, zakupac ima pravo na uložena sredstva te nije dužan predati nekretninu dok mu vlasnik ne plati naknadu za uložena sredstva. E pa sad, čisto me tehnički malo zanima, znači pod kojim ovdje uvjetima netko odlučuje kada se taj nekakav pravni vlasnik se sada pojavi nakon ili kada se riješe te bilateralni ugovori, zanima me na koji način će se odlučiti da će ovaj reći, e, ja sam uložio milion eura, ne znam, dva miliona, znači tehnički da li će tu biti nekakvih određenih problema prilikom kad oni budu mijenjali taj dio vlasništva, znači na koji način će se taj dio riješiti. Da li će se riješiti po njihovom neto knjigovodstvenoj vrijednosti, na stvarnom ulaganju jer uvijek imate koliko je nekakva procjena vrijednosti, čisto me tehnički zanima da neko se sada javi. Zašto je to bitno reći? Da onima koji danas ulaze i dobili bi, javili bi se na natječaje koje će Ministarstvo raspisati, koje vidim ovdje ste to definirali u čl. 4. Vjerujem da će to možda i tamo biti još detaljnije obrazloženo, međutim mislim da je vrlo bitno reći na koji način će se njihovi ti odnosi kasnije uređivati ako dođe do spora, hoće li oni dolaziti onda na Ministarstvo, jer Ministarstvo je zapravo i dalo javni natječaj da se to daje u zakup ili idu na sudove. Znači, kako se određuje tko to prati, koliko je uloženo sredstva u te nekakve određene objekte jer uvijek vam nažalost, možda te neke sitnice koje nam sad nisu, ali kad dođe do stvarne te nekakve određene primopredaje ne znam, vi ste sad dali raspisali natječaj, netko je došao, obnovio je objekt i uložio je u taj objekt ne znam, nekakav određeni iznos novaca koji on sam zna koji je uložio i sad se riješio taj bilateralni odnos i sad ovaj treba doći u njegov, dužan je predati nekretninu i onda sada mogu nastati novi sporovi između njih, pa ne znam kažem, kojim tim dokumentima i tko će biti nadležan ako dođe do tih takvih određenih nesuglasica rješavati dosta da kažem, tehnički možda pretehnički pitam određena, al evo, čisto možda da se u tom kontekstu i taj dio, da se taj pokuša na taj dio odgovoriti pitanje. Svakako, ovdje je jako bitno reći da kada se radi o tim objektima, teško da će se oni moći financirati putem banaka. Jer oni bi trebale banke uvijek vam moraju kad dajete određeni objekt, znači onaj koji će ulaziti u te nekakve dugoročne zakupe, vjerojatno će morati imati svoja sredstva za uložiti u taj objekt jer jednostavno radi se o objektima velike vrijednosti, uglavnom odmaralištima, hotelskim objektima. Uglavnom za takve nekakve treba vam ipak cash, treba vam novac i onda je sad, postavlja se pitanje za ove koji će ulaziti oni će vjerojatno morati imati nekakva druga svoja osigurana sredstva jer neće se oni moći, možda i to da mi isto odgovorite, da li će se banka moći upisivati kao zalog za na tom nekakvom vlasništvu. I sad se postavlja pitanje, mi smo to davali u zakup, ali da li smije banka se na takvom objektu upisati na takvom, zalog nad tim vlasništvom. Tako da, to su kažem možda određena tehnička pitanja koje ćemo možda ljudima koji će željeti krenuti javljati se na određene natječaje da znaju unaprijed jer pazite, ako to raspisujete na narednih kažemo, vidjeti ćemo ovdje na koji rok, vidim da se ovdje sad uzelo na određeni rok da se unaprijed zna koji su mu nekakvi uvjeti. Kažem, pohvaljujem i podržavamo to da stavljate u funkciju te objekte i tu nema nikakvog spora i mislim da je to dobro da se to tako radi zato što jednostavno koristi će imati svi, imati će lokalna zajednica zato što će netko plaćati određenu komunalnu naknadu, imati će mještani zato što će se tamo zapošljavati mladi ljudi, imati će hrvatski turizam, imati će znači cjelokupni, ovo što ste ... [[Govornik se ne razumije.]] i naveli, utjecaj na bruto domaći proizvod, na turizam itd. Znači, biti će cjelokupni pozitivan efekt, tako da tu svakako vašu namjeru pozdravljamo stavljanje u funkcije. Međutim, još možda ovih nekoliko tih tehničkih pitanja koji sam ovdje postavio, da vidimo da li tu još postoje određene neke nedoumice oko davanja u zakup takvih oblika imovine. I ovdje također još isto, možda samo pojašnjenje jer nisam pravnik, više sam ekonomist znači, pa ne znam možda ovu detaljniju pravnu. Kaže da se, davati će se u zakup na određeno vrijeme po svakako javnom natječaju do sklapanja međunarodnog ugovora koji će razriješiti imovinsko-pravne odnose na tim nekretninama ili do donošenja odluke o izuzimanju od zabrane raspolaganja, pa me samo tu zanima tko donosi tu odluku, da li je to Vlada ili da li su tu nekakvi drugi dokumenti čisto da mi pojasnite taj dio donošenja odluke, znači da li je to kao neki novi sad ponovno moment se tu nastupa p čisto kažem, tehnički da mi malo pojasnite, kažem sad je on razrađeniji u odnosu na prijašnji članak i onima koji će se javljati i raspolagati time da im olakšamo da se to svi koji daju da se stave u funkciju. Tako da je znači nakon ovih određenih odgovora, svakako ćemo zauzeti određeni stav i kažem, dosta pozitivnih stvari ima u ovome zakonu pogotovo vezano za prijedlog zakona da će se nekretnine u vlasništvu RH koje su bile u naravi škola, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove kojima su osnivači jedinice lokalne samouprave, obrazovne i druge, znači još drugi objekti da će se prebaciti na jedinice lokalne samouprave. Čini mi se da je ovdje također još bilo govora da bi možda nekakve stanove ili nekakve ovo što ste rekli, garaže itd., koje se nalaze na mjestima lokalne i značajne su možda za određene jedinice lokalne samouprave, da im i taj dio možda na nekakav drugačiji i lakši, brži način taj dio imovine također prepustite jer vjerojatno će oni bolje znati naći, trebali bi se zapravo bolje upravljati tim djelom imovine nego kada je sve zapravo centralizirano. Kažem pozdravljam te određene izmjene i evo molio bi samo određena još pojašnjenja ovih članaka što sam rekao i n klubu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lalovcu. U ime predlagatelja poštovani ministar gospodin Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo poštovani zastupnici, nekoliko ste otvorili pitanja pa sam osjetio potrebu odmah vam odgovoriti na ta pitanja da bi ste imali kompletniju sliku. U raspravi je već u ime kluba zastupnika HDZ-a bilo govora i o ovom djelu, priprema se amandman koji će jasnije definirati u članku 71., vratit ćemo se vjerojatno na prvi dio gdje se jasno vidi da je 30 godina i u zakupu, tako da tu neće biti nikakve dvojbe. Nema ni dvojbe, neće se moći uknjižiti banka na tu nekretninu, to nema dvojbe. Ali nema ni dvojbe da neće više funkcionirati pravilo koje je u većini puta bilo veni, vidi viza, dođosmo, vidjeh smo, kupismo, morat će biti dođosmo, vidjesmo, platismo, kupismo. Mora se i platiti. Tko ima, taj će u zakup uzimati. Sudski vještak neće imati potrebe osim procjenjivati vrijednost prije natječaja. Znači na temelju procjene sudskog vještaka objavljivat će se javni natječaj na koji će se moći ja viti svatko pa i bivši korisnici. Nemojmo molim vas, koristiti pojam vlasnici. Vlasnika nema, u zemljišnim knjigama nema vlasnika, ima bivši korisnik, društveno vlasništvo, opće narodna imovina i tako. Tko je vlasnik odmarališta, bivši korisnik je bio Elektroprivreda BiH-a. Kad imamo danas nekoliko elektroprivreda u BiH-a, ne zna se uopće tko je pravni slijednik korisnika. Ne zadire se u vlasništvo ničije. Dakle, može se samo u zakup do 30 godina, neće se moći raskinuti ugovor prije isteka a nakon utvrđivanja vlasnika, vlasnik stječe sve koristi od ugovora. A tehnički detaljnije uređuje uredba koji slijedi nakon zakona ali sami zakon će već otkloniti bilokakvu nejasnoću. Dakle ne zadire se u vlasništvo, omogućuju se aktivacija, investicije, mogu sudjelovati svi pa i korisnici, bivši korisnici tih nekretnina. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom ministru. Imamo replike, poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Gospodine ministre, rekli ste u svom izlaganju da postoje pojedini zakupci poslovnih prostora koji nisu plaćali i da ste uputili to u sudske procese pa bilo bi dobro da se objavi registar tih koji su bili okoristili državni prostor isu plaćali, nek' se javno zna tko je nelojalna konkurencija kolegama obrtnicima i poduzetnicima jer nije u redu da netko plaća sve obveze prema ovom društvu a netko koristi državni prostor i ne plaća. I drugo, ima dosta obrtnika koji su zatvorili svoj obrt jer nisu mogli plaćati skup najam, režije itd. pa da se zajedno sa Ministarstvom gospodarstva pronađe model kako tim obrtnicima omogućiti ako ne bude drugih zainteresiranih da ponovno otvore svoje obrte, da plaćaju režije jer je bolje da netko koristi taj prostor nego da stoji prazan i da je trošak državi. Evo hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Vlaović. Odgovor, poštovani ministar Marić, izvolite.
Hvala vam lijepa. Vrlo rado bih objavio svakoga tko je dužan bilo kome a ponajprije državi. Ali nažalost neke odredbe i to sprječavaju. Nova uredba o zaštiti osobnih podataka to nas sprječava. Ali to ne znači da nećemo mi poduzimati radnje protiv takvih. Što se tiče ovih drugih prostora koji ste rekli da su prazni, nema puno prostora praznih ali ako i jesu, nakon stupanja na snagu ovoga zakona, neće ostati prazni. Upravo zato ovaj zakon i služi a bez njega i ne možemo ih aktivirati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu Mariću na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Boris Lalovac, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, zahvaljujem na odgovorima. Možda još samo da kažem ovaj što sam postavio vezano za zakonsku regulativu, kažem da li tu postoje nekakve suštinske razlike jer kažem, prošlom zakonu ste se pozivali na jedne zakone, sada u ovome u druge odnosno za … [[Govornik se ne razumije.]] da li tu postoji kakav kakav čisto tehničko pitanje za obuhvat samih tih nekretnina? Drugo pitanje, rekli ste da će doći određeni sudski vještak koji će vjerojatno vršiti procjenu, znači da li će on isto raditi procjenu taj isti sudski vještak kada ovaj bude izlazio jel netko mora napraviti procjenu koliko to vrijedi. To je ono što sam postavio pitanje on će njemu morati vratiti tu nekretninu, a ovaj će njemu trebati dati određene novce, čisto tehnički pitanje. Da li će ponovno doći određeni vještak i reći gledajte kada smo davali u javni natječaj vrijedilo je ne znam milion, sada kada dolazi novi u ovome dijelu sada to vrijedi tri milijuna ili da će zapravo na taj način će se rješavati ova pitanja koja sam vam u tom kontekstu postavio? I treće pitanje da li je moguće, a znamo da postoji zabrani kao što ovdje postoje zakon [[Upadica Brkić: Kolega Lalovac privedite kraju.]] ok. Znači postojala je zabrana da li je moguće bilo da se u ovih 20 godina ipak to preprodavalo ako je bila zabrana zakonska? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega ministar. Izvolite.
Hvala lijepa. Ako se i preprodavalo, a imamo spoznaja da je to nisu pravilno valjani ugovori. Temeljem tog ugovora se ne može nitko uknjižiti kao vlasnik. Tako da pozivam još jedanput ako je neko takve nekretnine odlučio kupovati da ih ne kupuje. Što se tiče tehničkog dijela, rekao sam, vratit ćemo se iz formulacije iz prvog čitanja i sve će biti onda jasnije. I procjena sudskog vještaka neće biti potrebna nakon izlaska zato što će sada sudski vještak će nužno procijeniti da bi početnu cijenu odredio radi javnog natječaja, a do 30 godina je dovoljan rok povrata investicije, dakle sve ono što je uloženo to je korisnik uložio i on će vratiti kroz vremenski period korištenja. A novi vlasnik, utvrđenje novog vlasnika stječe sve koristi od tog ugovora o zakupu, a istekom ugovora stječe kompletnu novu nekretninu koliko vrijedi, njemu vrijedi onoliko koliko je neko drugi sagradio. A onaj koji je u to ulagao vratio je investiciju kroz korištenje na dulji period.
Zahvaljujem poštovanom ministru Mariću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Slušajući u prvom čitanju i sada uvodno vidimo jedan pozitivan iskorak u odnosu na postojeći još uvijek važeći Zakon o upravljanju državnom imovinom. Mi smo podržali osnivanje ministarstva upravo znajući koji su problemi i pokazalo se to i u praksi da dosadašnji način upravljanja državnom imovinom nije bio adekvatan, nije bio zadovoljavajući i nije ispunio one ciljeve koji su inače kada govorimo o imovini uspoređujući i odgovornost vlasnika svakako nisu odgovorili na adekvatan način. Ono što je vidljivo iz ovog zakona, a projicira se i kroz sam zakon odnosno vidi se iščitava se i politika Vlade, prije svega da se napravi kompletna evidencija državne imovine što nažalost moramo konstatirati da je nemamo. Kako, na koji način apsolutno je prihvatljivo, međutim smatramo da je bitno da imamo konačno i mi ovdje u Saboru da nam je dostupno što je sve u vlasništvu RH, ne samo što se tiče one imovine koju tangira ovaj zakon o kojem govori nego cjelovito. A vjerujem da će se to kao što je u zakonu propisano ko središnji registar moći doći do tih podataka. Ono što je također važno to je način raspolaganja i upravljanja sa imovinom, ključno načelo ekonomičnosti, transparentnosti, predvidljivosti, a jednako tako i održivosti što moramo biti svjesni toga i kritični prema prethodnim i prethodnom zakonu i usudio bih se kazati i prema politikama koje su bile na razini RH u svakom slučaju nije odgovorilo na ove ciljeve. Vidi se i jedan pozitivan iskorak u odnosu između dva čitanja, drugo čitanje svakako bolje i one kritike koje smo i koje je klub HNS-a bio govorio u prvom čitanju svakako su najvećim dijelom su uvažene. Prije svega puno jasnije je definirano što je od pojma državne imovine koja je u nadležnosti ovoga zakona i ovoga ministarstva, a jednako tako je pobrojano i ono što se ne smatra državnom imovinom u ovome dijelu. Članak 8. je izazvao određene dileme, ja ga smatram potpuno opravdanim i neću reći normalnim jer normalno je. Nije problem jedinicama lokalne samouprave ili regionalne kod donošenja prostornih planova kao što smo i dužni po određenim zakonima izjašnjava se odnosno slati odluke pojedinim ministarstvima zašto ne državnoj imovini? Tu ne smatram ničim što bi trebalo biti problem. Ono što mi je također izuzetno važno nama u klubu HNS-a to je Godišnji plan upravljanja imovinom koji će svakako i samo izvješće doći pred Hrvatski sabor gdje ćemo moći podvući crtu i vidjeti koliko smo i kvalitetno planirali, a i odnosno moći ćemo isporučiti rezultat. Rezultat rada ne samo Vlade, ne samo ministarstva nego i uočiti određene nedostatke koje smo već sada detektirali u samom provođenju ovoga zakona. Također što smatram pogotovo jako je važna glava 7 upravljanje nekretninama, način kako se upravlja. O tome sam uvodno kazao, međutim, ovdje je daleko preciznije i kvalitetnije definirano i ministre imate podršku od Kluba HNS-a što se tiče ovog financijskog iznosa procijenjene vrijednosti imovine od 7,5 miliona. U prvoj raspravi kazao sam da bi po nama to trebalo biti i više. Po načelu preuzmi odgovornost za ono što radiš, ne vidim uopće što bi tu trebalo biti sporno. Ograničavati na milion kuna? Pa kolegice i kolege, to određeni načelnici, gradonačelnici mogu raditi, uz dužno poštovanje. Ono što je najveći iskorak, to je čl. 45. gdje i bilo i u prethodnim godinama i dolazilo i pred audio i pred DUUDI i sada i pred vas, znači zahtjevi lokalne i regionalne samouprave za nekretninama koje su u vlasništvu države, da li da ostvaruju da mogu realizirati svoje projekte. Uglavnom se radilo o tome jer nitko manje-više nije ni dolazio sa zahtjevom, iako je bilo vjerujem i u povijesti negativnih primjera, ali uglavnom radilo se o potrebama lokalne samouprave za realizacijom svojih projekata ali na državnom zemljištu i svakako ovo zdušno podržavamo iako se razlikuje od našeg prijedloga zakona koji smo uputili izmjene i dopune Zakona o upravljanju državnom imovinom još 2015.i 2016. u načelu, to je to. Ali na jedan drugi način koji u potpunosti razumijem. Naravno, kao liberalna stranka HNS je za decentralizaciju i u ovom Zakonu pogotovo u ovome članku ima određenih elemenata koji ukazuju, a vidi se iz normativnog plana aktivnosti Vlade, vidi se iz onoga i iz glavnih načela i pristupa koje je ova Vlada ima, da se u tom smjeru ide. Jednako tako i razumijem zašto se ne može jednokratno određena državna imovina, a to ste i u prvom čitanju i sada i u razgovoru koji smo imali, praktički kazali ste mi ono što znam, ali naravno uvažavam da je određeni kapaciteti lokalne samouprave nisu na razini da bi mogli upravljati temeljem ovih zakona, temeljem načela na adekvatan i kvalitetan način sa državnom imovinom koja bi im bila dana, dodijeljena u smislu imovine. Stoga nadam se da će provedbom decentralizacije, a slijedom toga i prethodne prošle godine su doneseni neki zakoni koji upravo ukazuju na početke decentralizacije, tako i u ovom Zakonu vidim, vjerujem da će se u slijedećim razdobljima, ne predugo, krenuti i na takav način upravo da bi se rasteretilo Ministarstvo i da bi kvalitetnije moglo sa manje ljudi obavljati određene poslove. Čl. 71., tu smo također imali primjedbe i vidim da je došlo do određene promjene. Naime, apsolutno podržavamo jer jedan veliki broj objekata takve naravi u lokalnim samoupravama uglavnom su komunalni problem. To je jedna stvar. Druga stvar, ta imovina propada i tu je bilo spomenut izričaj obiteljsko srebro. Nažalost, to srebro je već i zahrđalo, propalo upravo nebrigom države na adekvatan način. Ono što bih također želio istaknuti, vjerujem da ste svjesni toga jer vidim da ste i određene članke predvidjeli, kako što na kvalitetniji način primijeniti ovaj Zakon u samoj provedbi znači, operacionalizirati ga. Ono što je veliki problem i što se tiče same državne imovine, vjerujem da svatko od nas poznaje makar jedan primjer. Da li mu je dana imovina na korištenje ili zna ili želi uputiti zahtjev, vi nemate nikakve dokumentacije, nemate projektne dokumentacije, ne možete doći do građevinskih dozvola, ne možete doći do uporabne dozvole, nemate na temelju čega niti prijaviti, aplicirati neki projekt, nemate dokumentaciju koja je za to nužna. Znači, da ne govorim, katastar i gruntovna. Svjesni ste toga problema ne samo što se tiče generalno nego prvenstveno državne imovine. Nažalost, to je ona birokratska barijera koju ovaj Zakon ne može riješiti. Stoga je i prema vama apel, a i prema cijeloj Vladi da pokuša iznaći način. Da li, spomenuti ću jedan pozitivan primjer koji upravo iz HNS-a kad smo bili u prethodnoj Vladi, prije dvije vlade. Zakon o legalizaciji. To je Zakon koji ima svoj rok trajanja. Da li se može, ali ciljano isključivo za državnu imovinu donijeti sličan zakon sa istim, na sličan način koji ima za cilj da se gruntovno i katastarski sredi državna imovina pa da bude kao i neki, nazovimo ga i pilot projekt možda i za sređivanje zemljišnih knjiga i za ostale i pravne osobe i praktički najviše za fizičke osobe, jer mi kao Hrvati posjedujemo jako puno zemlje, što je inače izuzetak od ostalih europskih zemalja. Pa tako evo, i vama, pokušajte s resornim ministarstvima, prvenstveno Ministarstvo graditeljstva, Ministarstvo pravosuđa, pokušajte iznaći način sređivanje gruntovne i katastra. Ono što bih još želio istaknuti, što je ovo, poznam vas i kao saborskog zastupnika znam vašu upornost, neću reći, ono što obično kažemo, tvrdoglavost, kada nešto zacrtam to ću i ostvariti, ali to se vidi, iz ako pažljivije čitate, kolegice i kolege, to se vidi iz ovog zakona. Znam što hoću, to ću i napraviti. Ja vam, ministre, vama i vašem timu, želim, i svima nama, da ovaj zakon, kroz cirka 3 g. idemo mijenjati, odnosno, na način, da se određena imovina preda lokalnoj i regionalnoj samoupravi, na upravljanje, da uspijete riješiti da inicirate rješavanje gruntovne i katastra u RH. I u konačnici, da uspijete u onoj nakani, a to je da se poveća BDP što je intencija ovog zakona, jednako tako, da se i povoljno poslovno okruženje ili poduzetnička klima, poveća, da dođe na jednu zadovoljavajuću razinu i jedna sugestija, jedan dio ovoga zakona, naravno, ako i ostali zakoni, rješavanju se kroz podzakonske akte, inače ovdje je manje-više sve jasno. Kada sam govorio o načelima, pogotovo o načelu transparentnosti, moja sugestija, teško, da li vi, da li netko od vaših suradnika, neće doći pod lupu, potencijalnog sukoba interesa, jer naprosto nemoguće je u RH, od tolikog broja stanovnika, toliko državne imovine, ja sam si dao truda, pa sam, službe su mi izlistale koliko je to nekretnina od stanova, poslovnih prostora, građevinskog zemljišta, garaža itd., itd. da nećete se možda koljenu do gležnja, ja ću reći, slikovito, da se nećete naći u nekom potencijalnom sukobu interesa. Pokušajte izvidjeti, iako su svi mehanizmi, da toga nema ugrađeni u zakon, ali evo, u dobroj vjeri želim vam da vidite još i da dobro istražite mogućnosti, da dodatno se osigurate. Iz razloga, iz, poznavajući vas, znam da nećete biti, ali svjedočimo u Hrvatskoj raznim slučajevima, koji su praktički usporili određene procese ili imaju za cilj destrukciju i usporavanje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Batiniću na ovoj raspravi. Imamo jednu povredu Poslovnika, poštovani kolega Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Radi se o povredi čl. 238. budući da zastupnik, koji je govorio, nije govorio istinu. Naime, HNS na glasovanju 11. studenog 2016. g. nije podržao usvajanje zakona, kojim je formirano Ministarstvo za upravljanje državnom imovnom, a kolega Batinić je danas odmah na početku svoje rasprave utvrdio suprotno, odnosno rekao je da smo to podržavali, što je evidentna neistina i mislim da bi zbog takvog iznošenja neistine, isti trebao dobiti opomenu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Peđi Grbinu. Kolega Grbin, slažem se da bi svi trebali u ovom Visokom domu govoriti istinu, ali kada bi po tome postupali, mnogo je tu neizrečenih neistina. Ja bi vas samo molio da mi kažete u čl. 238. koji to članak govori i gdje se spominje istina. A budući da se ne spominje, ne smatram … [[Upadica se ne čuje.]] kasnije ćemo to kolega, ne smatram da je povrijeđen Poslovnik, vi naravno, kao vrsni pravnik imate pravo zatražiti mišljenje odbora nadležnog i na taj način, možemo riješiti taj problem. Hvala lijepo, izvolite.
Zahvaljujem. Neću tražiti od Odbora tumačenje poslovnika, mislim da ovdje za time nema potrebe, ali ću vas zamoliti, da mi sukladno čl. 249. a poslovnika Hrvatskog sabora, budući da je sada 1 sat, omogućite da iznesem određene stvari u ime Kluba SDP-a, hvala.
Zahvaljujem kolega. I sada ste vi prekršili Poslovnik jer imate prijavnicu za iznošenje stajališta kluba, koje su sve druge kolege uredno podnijelo, pa tako bi vas molio da nam vi ispred Kluba SDP-a dostavite tu prijavu, za iznošenje stajališta kluba i kao i svi drugi dobiti ćete tu mogućnost. Evo točno je 13,00 sati, temeljem čl. 249. a imamo još jednu povredu Poslovnika, izvolite kolega Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 238. kolega Grbin me je omalovažio, govoreći da ne govorim istinu. Ja samo želim ga podsjetiti da se uzme fonogram i u svojoj raspravi kada je bilo prijedlog o osnivanju ministarstva, Klub HNS-a je načelno podržao osnivanje ministarstva, nismo glasovali, za odluku, jer je odluka bila integralna, ne samo o ustroju nego i o djelatnosti, nadležnosti itd. Znači načelno smo podržali i smatram da je kolega Grbin povrijedio poslovnik, jer vrijeđa zastupnika da govori neistinu.
Zahvaljujem kolega Batiniću. Razumijem vašu potrebu da odgovorite kolegi Grbinu, ali sam mišljenja i stajališta da nije povrijeđen Poslovnik a vas dva ćete to riješiti u na bilateralnoj razini. Vrijeme je za nastavak rasprave po ovom točki dnevnog reda. U ime Kluba zastupnika HSS-a, poštovani kolega Željko Lenart. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, gospodo iz Ministarstva, kolegice i kolege. Meni je tužno i žalosno da mi nakon 27 godina samostalnosti RH, nakon državne imovine koju smo naslijedili od bivšeg sustava i danas raspravljamo o tome kako nam državna imovina propada, a što mislite koliko je te imovine propalo u tih 27 godina od zuba vremena koja nije bila u funkciji i koliko je te imovine propalo zbog naše slavne hrvatske privatizacije koja je čak i ono što je bilo u funkciji od državne imovine poprilično toga stavila izvan funkcije, upropastila privredne subjekte i imovinu koja je ostala napuštena. HSS smatra da je kvalitetan Zakon o državnoj imovini pravičan Zakon koji će postupati s državnom imovinom ... [[Govornik se ne razumije.]] dobrog gospodarstva krajnje nužan. Kako državna imovina koja nije u funkciji, tako i ona koje je u funkciji, ali posebno poduzeća koja su u 100% državnom vlasništvu u većinskom ili gdje je RH u djelomičnom državnom vlasništvu su imovina o kojoj treba posebna briga i kojoj treba gospodar. Kao Kutinčan i Moslavčan posebno me boli Petrokemija Kutina u kojoj je RH većinski vlasnik i koja nažalost, gomila gubitke zbog toga što RH ne želi dati garancije Petrokemiji kod banke da može kupovati plin na slobodnom tržištu. Zbog toga gube 300-350 miliona kuna godišnje, a njihov gubitak je 146 miliona. Uz Petrokemiju postoje tu mnoga poduzeća gdje se loše raspolaže, a gdje oni koji vode takve firme, uprave ili su direktori imaju jako dobre i visoke plaće i sve ostale pogodnosti koje uz to i idu. Svjedoci smo u velikom broju općina i gradova gdje propada državna imovina, svjedoci smo koliko su mnoge općine i gradovi morali moliti ministarstvo ili neka druga ministarstva godinama i Vladu RH da im se dodijeli takva ta imovina kako bi ju stavili u funkciju ili bi ju ponudili lokalnim poduzetnicima ili budućim investitorima na korištenje za određeni iznos da li on veći ili manji je nebitno. Mi danas imamo problem mladih ljudi, al ne samo i mladih. Njih preko 300 tisuća koji su napustili RH što zbog neimanja posla, što zbog niskih primanja, a i mnogo je onih koji više ne vjeruju u ovaj sustav RH kakav on danas je, koji su otišli trbuhom za kruhom, a možda su neki od njih mogli postati poduzetnici u tim napuštenim državnim zgradama, halama jer tužno je vidjeti koliko nam hala i zgrada propada zbog toga što o njima nitko ne vodi brigu i što ne možemo naći način da ih damo nekome u funkciju na transparentan način da pokuša stvoriti nekakvo poslovno okruženje ili stanovanje u takvim objektima. Ovaj konačni prijedlog zakona u odnosu na prvo čitanje ima određena poboljšanja jer su u određenoj mjeri prihvaćene primjedbe zastupnika iz rasprave u prvom čitanju, osobito je bitno ono protiv čega smo se svi zalagali, a to je članak 68. Sadašnji članak 69. gdje su brisane odredbe kojima je bila propisana obveza gradova, općina da vrate financijska sredstva državi za nekretnine s kojima su nekada raspolagali. To bi kao što smo upozoravali jedinicama lokalne samouprave stvorilo velike financijske probleme s obzirom na njihove proračune. Taj pomak svakako pozdravljamo jer je na interes svih naših građana. Međutim ono bitno što je ovaj Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom propustio je prepuštanje imovine jedinicama lokalne samouprave da same upravljaju njome kako naravno ona koja je od strateškog značenja za RH treba tamo i ostati, ali ona koja je moguće dati na upravljanje jedinicama lokalne samouprave i nalazi se na njihovom području trebalo je ubrzati i poboljšati taj način upravljanja tom imovinom. Dobili su djelomično mogućnost raspolaganja tom imovinom bez naknade, ali bez jasno određenih kriterija. A znamo kada u RH za nešto nisu jasno određeni kriteriji što se dešava tijekom raspolaganja u tom slučaju. Nismo svjedoci jedanputa bili takvih situacija. Nekim jedinicama lokalne samouprave i područne i regionalne samouprave su se određeni dijelovi državne imovine dijelili šakom i kapom, ali to su uglavnom bile one općine, gradovi ili županije u kojima dominiraju vladajući i kojima je to eto dato zato što su ljepši i pametniji od drugih. Ali i u drugim općinama i gradovima i županijama gdje HDZ nije na vlasti sa partnerima također su naši građani, građani RH koji plaćaju porez, svoja davanja, režije, isto bi trebalo postupati i prema njima, a ne imati dvostruka mjerila. Mogao bih ovdje navesti i određene primjere, ali vjerojatno će biti za to kasnije prilike. Bilo bi puno bolje rješenje da zakon u svojim odredbama nedvosmisleno i jasno propisao prava i obveze svih sudionika, da se jasno zna i koja imovina se prepušta jedinicama lokalne samouprave odnosno koja će zemljišta prijeći u vlasništvo jedinica, a šta je od toga od strateškog interesa za RH. Ali kako da mi to sve napravimo kad mi i danas nakon 27 godina nismo još popisali svu državnu imovinu. Nakon 27 godina RH ne zna što je njezina imovina i u kakvom je stanju. Ja ne znam koliko nam za to treba, valjda cijelo jedno stoljeće. Ovako imamo jedan zakon gdje će i dalje naši načelnici, gradonačelnici pisati zahtjeve, moliti Ministarstvo imovine da im se nešto dodijeli, predsjednika Vlade i neki koji će biti „dobri“ oni će možda odobriti, a oni koji nisu dobri ili možda podobni njih nećemo čuti, njih će se zanemariti. Nažalost svjedoci smo koliko su ti postupci trajali do sada. Godinu, dvije, pet neki nikad nisu završili, nikada imovina nije dodijeljena, a ona i dalje propada. Također primjera bez jasnih odredbi ima u članku 8. u kojem stoji da kako su jedinice lokalne i područne samouprave dužne dostaviti ministarstvu odluku o izradi prostornog plana s pozivom ministarstvu da dostavi zahtjeve za izradu tog plana, a nije propisan rok. Zašto nije propisan rok? Da li zbog toga da se negdje može kočiti, a negdje da se može i ubrzavati. Ovaj zakon ne nudi nikakva rješenja ni za dugotrajne postupe uknjižavanja i utvrđivanja vlasništva. Naravno ministar se tu brani da će to biti riješeno drugim zakonima, međutim činjenica je da i ovaj zakon treba ponuditi određena rješenja kako bi olakšao ovaj proces. Nadalje, nije dana mogućnost dodjele dijela državnih stanova koji zjape prazni ni našim hrvatskim ratnim vojnim invalidima i braniteljima za koje znamo da još uvijek nažalost velik broj dio njih nije riješio stambeno pitanje. Zar nisu i stanovi koje daje Ministarstvo hrvatskih branitelja vlasništvo države? Jesu, pa onda i ovakve stanove bi mogli ponuditi onima koji žele da se usele u njih. Ne smatramo dobrim rješenje ni to što resorno ministarstvo više ne vodi registar državne imovine već ste to prebacili u središnji državni registar. To će nas u najmanju ruku dovesti u situaciju da nas šetaju od institucije do institucije. Ponovit ću da se ne slažemo s konačnim prijedlogom ni kada je riječ o odlučivanju i donošenju odluka. HSS smatra da je ministar sebi stavio prevelike ovlasti, znači pravo da do 7,5 milijuna kuna sam donosi odluke o sudbini državne imovine, pogotovo u kontekstu nakon procjene ovlaštenog sudskog vještaka, snižavanja početnih cijena nakon prvog i drugog kruga i nakon toga ukoliko nema zainteresiranih, slobodnom ili neposrednom pogodbom sklapati ugovor. To govori da se otvara veliki prostor mogućim radnjama pogodovanja, to smo već prošli u povijesti jer onaj tko je na izvoru informacija taj će saznati da neke nekretnine nema zainteresiranih da je cijena nikakva i da kao tako može kvalitetno s ministrom dogovoriti i kupiti staviti sebi u funkciju za vrlo mali iznos. Prijedlog HSS-a je da ne idemo na ovaj način nego što se nakon što ni u prvom ni u drugom krugu ne bude zainteresiranih ide na javnu licitaciju pa tko da više. Ako se pojavi i samo jedan zainteresirani i daje samo jednu kunu onda je to javno i transparentno i na takav način raspolaganja ne može se prigovoriti. Ukratko, kvalitetan i pravičan zakon je potreban RH, treba nam kvalitetna evidencija sto postotna evidencija da znamo o čemu se radi, treba nam transparentno i odgovorno vođenje brige o državnoj imovini. Nužno je ubrzati proces kako bi u funkciju stavili što više imovine, privukli investicije i kako bi sačuvali što više te imovine od propadanja, ali kako bismo sačuvali i otvorili neka nova radna mjesta i pomogli nekim ljudima da ne moraju trčati širem Europe za kruhom. Jedna stvar još oko državne imovine, pa i državnog zemljišta, na kraju to se odnosi čak i na poljoprivredno državno zemljište je nešto što se zove mirni posjed. Mogućnost nasilnog ulaska, bespravnog ulaska na državnu imovinu ili na državno zemljište otvara mogućnost da nakon prijave ukoliko Državno odvjetništvo ne reagira u roku od 30 dana smatra se da je ta osoba u mirnom posjedu, što također otvara prostor za malverzacije i za mogućnosti da se pogoduje nekim ljudima da dođu do državne imovine. Vlada će i dalje dodjeljivati nekretnine gdje su podobni na vlasti nažalost. Nažalost ovaj prijedlog ne sprečava dodjeljivanje imovine po stranačkoj pogodnosti i pripadnosti, ali što drugo očekivati evo nakon ove afere hotmail koja je zadnja, nakon svih ovih silnih mailova, nakon afere Agrokor gdje je stvarno hrvatski narod tužan kad gleda što se dešava, bez obzira što neki misle da je narod naivan i da ne razumije što se ovdje dešava. Smatram da bi zakon trebalo još unaprijediti, onemogućiti ikakvu mogućnost malverzacije državnom imovinom i maksimalno ju ubrzati. Evo zbog svega ovog klub HSS-a neće podržati još ovaj prijedlog ukoliko se on ne doradi i nažalost nećemo glasati za njega na sljedećem glasanju. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lenartu. Prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Uvaženi predstavnici ministarstva. Evo jedan vrlo bitan zakon gdje se radi o državnoj imovinom, o javnom dobru, o općem dobru. Činjenica da ovim zakonom vidimo da sa milijun kuna koje imao ministar ovlasti i dionice i pokretnine i nekretnine sada skaču na 7,5 milijuna kuna ili milijun eura, što znači još jedan centralizam tj. jedna mogućnost pa manjih kontrola oko državne imovine. Ja sam jutros postavio osnovno pitanje i ključno pitanje kako se gospodari državnom imovnom, ja sam spomenuo Poluotok Osejava u Makarskoj. On nije cijeli u pomorskom dobru, on je dijelom, ministar je rekao to je pomorsko dobro da on s time ne upravlja, on nije cijeli pomorsko dobro. Pomorsko dobro je nekoliko plaža i ono što je uz more, međutim poluotok je državna imovina. Ja bih još jednom kazao da stanete na branik i u zaštitu vi kao čelnici državne imovine toga poluotoka bisera sa najljepšim plažama, među desetak plaća u svijetu zbog toga što su Makarani prikupili pet tisuća potpisa, s time je upoznat premijer jer mu je direktno uključen ujak u cijelu tu priču od premijera. Poznaje on taj kraj tu je se kupao, ljetovao prema tome zaštitite Osejavu od betonizacije. To je poluotok od 22 hektra, to je naše dobro, to je u srcu Makarske jedno prirodno dobro, to je jedan biser Jadrana. Rade za nekoga gazdu. Za koga? Ne znam. I lokalna samouprava doli gdje je HDZ na vlasti, tu je i SDP im dao potporu. U županiji sam govorio o ovome svi šute, svi peru ruku ali vlasništvo je većim dijelom toga poluotoka država. Tu je vidimo s ove sjeverne strane i hotel. Ja vas još jednom molim, pet tisuća potpisa je bilo, jučer je bio prosvjed, gradsko vijeće je bilo poluzatvoreno za medije, zaštitite taj prostor. Spomenuo sam brojne neriješene situacije. Mi smo recimo zemlja koja uvozi mnogo hrane, a državni vlasnik … sada u stečaju, staklenici u Kaštelanski staklenici, tu su desetine hektara staklenika koji su imali najbolje proizvode svjetske nagrađivane od salata nadalje odjednom je to namjerno uništeno. Koja je cilj namjera da radnici nisu naplatili, čujem da bi se mogli naplatiti od dijela što se prodaje doli, to je uz sami aerodrom u Splitu sa druge strane u Kaštelima to jest. To je ogroman resurs i potencijal, kompletna infrastruktura staklenika ponavljam gdje su nagrađivani i bili jedni od najvećih izvoznika povrća u Hrvatskoj. U ovome trenutku to je urušeno, devastira se pomalo, ali da se spasiti. Kome je bio interes da uvozimo hranu, a da uništajemo? Naravno o tome ćemo imati poslije i zakon, vjerojatno Monsantu i njihovim lobistima u slučaju GMO proizvoda. To je bila zdrava ekološka hrana u Kaštelima. I kažu da je još 15 puta toliko da bi površine bilo da bi Hrvatska to mogla izvoziti. Evo još jednom staklenici, oko toga ste upoznati, jučer je bilo to je sada u stečajnom postupku, ali bez državne, tu se radi o državnoj imovini bez države taj problem ne može riješiti jer ti lobisti su ... [[Govornik se ne razumije.]] oko hrane i uvozne su hrane su prejaki i zbog toga je ciljano uništene su znači, jedan od brendova dole Dalmacije i Hrvatske u proizvodnji hrane, to je povrtlarske hrane, to je bila Kaštelanski staklenici. Još jednom kratko. Ovdje se vidi da se centralizira. Centralizira se iz razloga da se daje prevelika ovlast jednoj osobi. Znači do sada se moglo do milijun kuna i dionice i nekretnine i pokretnine odlučiti ministar, sad se to diže na milion eura ili 7,5 miliona kuna. Ja ću zbog toga i dati amandman, već sam ga, uputiti ću ga u proceduru jer jednostavno tolike ovlasti ispada da je ovaj Zakon popločan lijepim željama, što govori ministar, kao što je nama opisao splitsku vojarnu Dračevac. 2009. godine imao sam i fotografije, žao mi je što je nisam sad ponio, a premijer Ivo Sanader, gradonačelniku Splita Kuretu dodjeljuje vojarnu, gradu je dodijelio vojarnu Dračevac. Prije nekoliko dana, tjedana, premijer Plenković u Splitu dodjeljuje sadašnjem gradonačelniku gospodinu Opari isti taj objekat sa razlikom da je dao dio crkve, kaže ovdje. Sad je dato samo taj dio što je već dat gradu 2009. Sanader. Normalno, ono predizborna vremena ili kad su nekakve krize, onda samo dajemo iste površine. Pa kako je to moguće u jednoj državi da dva puta, i to ista Vladu, evo u ovome slučaju HDZ na vlasti i tada je bio Ivo Sanader na vlasti, imamo ljude u parlamentu koji su tada bili u to vrijeme. Kako je moguće da se na taj način rugaju sa građanima i državnom imovinom? 2009. godine ta vojarna je bila očuvana. Da sad vidite vojarnu koje su to štete. Razbijeni prozori, instalacije izvučene, to je ogroman kompleks, čini mi se 60 hektara u samome Splitu. Štete nad štetama. Netko bi morao ići drito u zatvor zbog ovoga, ako je 2009. riješen problem. Ja bih zamolio još jednom da odete pa pogledate da zbrojite štete u vojarni Dračevac. Znam jer sam bio kao hrvatski vojnik u toj vojarni više godina pa poznam kako je izgledala vojarna, kako se održavala vojarna, kako je bila u dobrome stanju vojarna, ali dva puta istu stvar davati. 2009. i sada. I molim vas da vidite koliko su štete i tko je odgovoran za štete u vojarni Dračevac. Znači, Kaštelanski staklenici, vojarna Dračevac, Osejava. To je državna imovina. Znači ja sam sad par tih primjera rekao koji su skupi. A nećemo govoriti o drugim vojnim objektima koji se nalaze na drugim područjima. Također, odnos prema vojnim objektima, to je vrlo bitno. Znači, vojnim površinama koje su uz obalu, obratite i tu pozornost i tu netko baca šape da bude to što transparentnije, da ne bude kao što je bilo do sada, kao što je slučaj Osejava gdje je direktno involvirana ko u Santa Barbari skoro cijela obitelj premijera Plenkovića, pa teško je sad to sve razaznati. Ali ja bi vas zamolio da spasite to prirodno bogatstvo, taj biser Jadrana sa najljepšim plažama. Još jednom evo, rekao sam ministru jutros da je i put prema paklu popločan lijepim željama i ja zbog toga dajem ovaj amandman jer se centralizira, vidjeli smo i usporedo ovdje gradonačelnika i načelnika, rekao je kolega Pranjić svoje primjedbe, da nisu zadovoljni, da je ovo centralizirano i zbog toga evo, ovim jednim amandmanom nadamo se da će i drugi zastupnici dati druge amandmane, pokušati spasiti što se da spasiti u ovome Zakonu. Ali bitnija je puno provedba, a ne iste stvari po dva, tri puta ponavljati. Ja to mogu navesti i na drugi način. Isto je to jedan veliki problem, poglavito Dalmatinske Zagore i otoka Hvara. 2005. godine je bio potpisan ugovor da će do 2008. godine biti gotova ... [[Govornik se ne razumije.]] Drvenik. Ali oni 2000., ne da nije gotovo 2008. nego 2009. godine kolega Bačić i kolega tada predsjednik Bebić otvaraju ... [[Govornik se ne razumije.]] Drvenik, jedno 5 metara su napravili. Sad to je opasno po život jer je cesta bez kraja, a dolje ... [[Govornik se ne razumije.]] rupa stoji nekakva par kamiona. Ja sam bio tu. Par kamiona stoji, par kamiona ovih žala, tako da čovjek noći kad iđe s ... [[Govornik se ne razumije.]] more uletiti dole na autoput, na autocestu. Prema tome, hoću vam reći koje su to neozbiljnosti prema tim krajevima, ali narodu je dovoljno obećati, znate. I to nije dobro, brojne tunele, zaobilaznice, ali svako 3-4 godine, ipak je previše. Bar da je to svako desetljeće, nego ljudi ipak znam da zaboravljaju od pustih informacija na dnevnoj bazi, ali evo očekujem da se nećemo rugati, izigravati sa našim ljudima. Još jednom, dat ću amandman na ovaj iznos, očekujem da će kolege zastupnici to podržati i da ću na taj način i sačuvati vas u Ministarstvu, a i ministara od odluka koje mogu biti štetne jer on sam odlučuje, bolje da se odlučuje na način šire, da bude više ljudi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj, ja zaista ne znam zašto se čudite, zašto vojarna Dračevac je dva puta dana gradu Splitu u vlasništvu kad evo, i po novom Zakonu evidencija državne imovine nije javni registar čime maltene u ovo Zakonu koji bi trebao biti najtransparentniji Zakon imamo stavku da evidencija državne imovine nije javni registar. Vi znači ne možete na jednom mjestu što je to zapravo državna imovine, koje su to nekretnine u vlasništvu, portfelju države i slično. Slažem se što se tiče stavke od 7,5 miliona kuna da ministar može raspolagati, no postoji još jedna druga stavka u čl. 38. koji kaže, ako se postupak raspolaganja nekretninama ponavlja jer u prvom krugu postupka nije pristigla niti jedna valjana ponuda, početna cijena naknade može se sniziti u odnosu na cijenu naknade iz prvog postupka raspolaganja sukladno mišljenju ovlaštenih osoba. AL to ne znači u kojem postupku. Znači, vi možete prodavati u prvom krugu nekretninu vrijednu milion kuna, nitko je ne želi kupiti, maltene ona može u drugom postupku ići do pola miliona kuna. Nema apsolutno ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Pranić. Odgovor. Kolega Bulj, izvolite.
Pa da, mi nemamo javni registar ni vlasnika nekretnina ovih vlasnika tvrtki u RH zbog zaštite od korupcije i poticaja terorizma, dok u EU naši parlamentarci koji su iz iste političke opcije to glasaju. Prema tome, to nije začuđujuće, a to bi bio morao biti javni registar bi morao biti osnovni biti instrument da vidimo koju državnu imovinu raspolažemo i da se moramo transparentno svi građani u svakom trenutku to vidjeti od pojedinaca, pravnih, fizičkih osoba koji su zainteresirani za tu. Zato me to ne začuđuje i naravno da ću ovim mojim amandmanom ja u biti pomoći da se osigura transparentnost jer to su ogromni iznosi od milion eura. 50 puta po milion eura to je 50 miliona eura. Znači, to su ogromni novci i vjerujem da će ovaj amandman većina ovdje zastupnika prihvatiti isključivo zbog transparentnosti i decentralizacije moći, da ne bude tolika moć pojedincu u rukama jer ovaj zakon u biti samo daje ogromnu moć pojedincu, a to je ministar da ogroman iznos, ogromnu vrijednost nekretnina, dionica i pokretnina more dodijeliti. Hvala.
Zahvaljujem poštovani kolega Bulj. Slijedeća replika, poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa evo, replicirao bih kolegi Bulju koji sustavno evo i danas na saborskoj sjednici, a i proteklih dana uporno ponavlja jednu stvar da se vojarna Dračevac nepotrebno dva puta dodjeljuje gradu Splitu, a zaboravlja istaknuti činjenicu što je dovelo do toga. Da su prethodna dva gradonačelnika zaboravila iskoristiti priliku privesti vojarnu Dračevac svrsi. Dakle, nisu proveli niti napravili parcelacijski elaborat ili bilo što drugo i normalno, prošao je rok od 5 godina i ta vojarna nije prevedena svrsi i ništa nije ni preostalo nego da ponovno se to vrati na Vladu na odlučivanje i zbog toga je ova hrvatska Vlada to donijela i mi praktički, otvaraju nam se sada perspektive da na temelju toga povučemo 20 miliona eura iz europskih sredstava i otvorimo brojna radna mjesta. Prema tome, prestanite podmetati, širiti takve stvari koje apsolutno ne stoje. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Petru Škoriću. Odgovor. Kolega Bulj, izvolite.
Kolega Škorić, vi zaista svaki put, sutra ću donijeti jednu veliku sliku Sanader, Kuret i veliki naslov, gradonačelnik bivši dodjeljena vojarna državna imovina Dračevac gradu Splitu. Vi meni tvrdite da ja lažem i obmanjujem. A cijela javnost, vrlo jednostavno, upišite u google, vidit ćete 2009. Pa nije to laž. Tko odgovara za štete? Cijelo vrijeme ... [[Govornik se ne razumije.]] sa Kerumom niste vi baš bili u lošim odnosima u to vrijeme dok je on bio gradonačelnik u Splitu. ... [[Govornik se ne razumije.]] niste ni sad u županiji loši s njime ni u gradu. Isto je to kolo. Znate kao se ... [[Govornik se ne razumije.]] dodjeljuju pomorsko dobro. Prema tome, ne govorite neistinu. 2009. godine grad Split je dobio znači, javno je bila na sjednici Vlade dodijeljeno zaključkom i sad opet. I sada opet. Pa di to ima? Pa rugate se dol sa Splićanima i narodom. Ja znam šta, ko će platiti štetu Škoriću Petre? Tko će platit štetu za sve uništeno u onoj vojarni u zgradama… …/Govornici govore u glas./…
Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pred nama je danas Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom. Smatram da je to jedan od značajnijih zakona zato što funkcionalno, racionalno i učinkovito upravljanje državnom imovinom je vrlo značajno za svaku državu jer država koja na taj način upravlja svojom imovinom ima u stvari mrtvi kapital. Ovaj Zakon i ministar sa ekipom koji je radio na ovom Zakonu pokazali su u stvari da im je u interesu da stave u funkciju državnu imovinu na bolji način i efikasniji nego što je to bilo do sada, da potiču i razvoj jedinica lokalne samouprave stavljanjem u funkciju državne imovine u korist jedinicama lokalne i područne samouprave, a to najbolje vidimo kroz članaka 45. Zakona i kroz čl. 70. Člankom 45. predloženog Zakona propisuje se u stvari da se nekretnine koje su u vlasništvu RH mogu na zahtjev jedinica lokalne i područne samouprave dati na raspolaganje bez naknade istima uz obrazloženje da se te nekretnine trebaju iz razloga stavljanja u funkciju gospodarskog napretka, zbog nekih socijalnih potreba ili demografskog napretka, ali prije svega zbog pokretanja određenih investicijskih projekata jer svi jako dobro znamo da danas niti nitko, a pogotovo niti jedinice lokalne i područne samouprave koje žele razvoj na svom području i ono im je od najvišeg interesa, planiraju projekte ali ne mogu ih započeti bez da prvo riješe imovinsko-pravne odnose, a isto tako ne mogu bez toga ni povući sredstva iz EU fondova. Drugi članak koji isto tako ide u prilog stavljanja u funkcije državne imovine u korist jedinica lokalne i područne samouprave je čl. 70., u prvom čitanju čl. 69. kojim se u stvari one nekretnine koje po nekim posebnim propisima bi i trebale biti u vlasništvu jedinica lokalne odnosno područne regionalne samouprave ili njenih ustanova. To u stvari će nakon stupanja na snagu ovog Zakona i postati. Radi se o školama, o domovima zdravlja, tržnicama, vatrogasnim domovima, domovima kojima se jednostavno, koje su gradili naši sugrađani i na brojnim područjima koja su bila ratom pogođeni i gdje je nestala dokumentacija danas je teško u određenim redovnim postupcima i dokazati kako bi se ti domovi upisali kao vlasništvo onih koji u njih ulagali, prije svega jedinice lokalne i područne samouprave. Dakle smatram da će se na ovaj način skratiti brojni postupci, da će se rasteretiti sudstvo i da je to zaista jedan dobar pristup da se ozakoni ono što bi faktički trebalo biti tako jer se na sve te nekretnine država ex lege upisala po sili zakona u jednom trenutku i to je sada tako faktično nastalo. Nadalje smatram da je isto tako vrlo pozitivan novi članak 68. zakona gdje nadoknada jedinicama lokalne i područne samouprave koje su fizičkim osobama isplatile naknadu za zemljišta oduzeto za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine, a koja je po sili zakona postalo vlasništvo RH i to raspolaganjem nekretnina u vlasništvu RH u korist jedinica lokalne samouprave u vrijednosti do ukupnog iznosa isplaćene naknade za oduzeto zemljište na taj način nadoknadi jedinicama lokalne i područne samouprave. Ono što također želim naglasiti da učinkovito upravljanje državnom imovinom nije moguće bez dobrog registra imovine. Naravno da bilo koji vlasnik, pođimo od sebe ako ne znamo s čim upravljamo ne možemo o tome dobro voditi brigu. Tako da računam i na to da će ministarstvo o tome voditi računa. Vidimo da se u pogledu toga uvode neke novine ovim zakonom i smatram da ćemo u budućnosti imati bolju evidenciju nego što smo je imali do sada. Također mislim da je pozitivan onaj iskorak u zakonu koji omogućuje brže donošenje odluka o raspolaganju državnom imovinom. Do sada smo imali institut povjerenstva koji ovim zakonom prestaje. Smatram da upravo zbog onog na što se žalili mnogi i čelnici jedinica lokalne i područne samouprave kada su ili u postupcima darovanja ili zamjene nekretnina itd. i bilo kojeg drugog raspolaganja čekali po nekoliko godina da se problem riješi, mislim da će se na ovaj način ti postupci dodatno ubrzati i da je dobro da težimo efikasnijim postupcima. Smatram da predloženi iznos koji je granični iznos za odlučivanje da li je to ministar koji odlučuje ili Vlada je realan u odnosu na procjene koje danas jesu tih nekretnina kojima oni raspolažu jer smatram da vrijednost nekretnine od milijun kuna je iznos koji je zaista minimalan. Moram istaknuti da se ovdje zaista ne radi o ne trasparentnosti jer i dalje postoji i javni natječaj i procjena neovisnog stručnjaka same nekretnine, samo na kraju onu formalnu odluku nakon cijelog postupka provedenog natječaja donosi ministar kada se radi o procjeni nekretnine u iznosu do 7,5 milijuna kuna. Evo želim reći da se nadam da će zaista upravljanje državnom imovinom u budućnosti biti učinkovitije i da će zaista biti sukladno i ovim načelima koji su zakonom propisani jer nam je to svima u interesu i samoj državi ali i nama kao njenim građanima. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice Jelkovac. Slažem da je intencija ovog zakona u dobrom što nam može ex lege dati vlasništvo recimo nad trgovima, mrtvačnicama i ostalo, ali ja bih više volio da smo i mi vlasnici zemljišta gdje se mogu graditi hoteli, kampovi i ostalo jer ja ne znam koliko će se radnih mjesta otvoriti u jedinici lokalne samouprave s obzirom što ćemo ovim zakonom lakše moći uknjižiti određenu infrastrukturu koja malte ne pridonosi u poduzetničkom razvoju jedinica lokalne samouprave, bez prepuštanja građevinskog kompletnog područja sa države na jedinice lokalne samouprave sve što je bilo u obuhvatu do '91. ne možemo govoriti o razvojnoj komponenti ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pranić. Odgovor kolegica Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa poštovani kolega, ne mogu se apsolutno u potpunosti složiti sa vama. Dakle predloženi zakon vodi računa o tome i na svaki zahtjev jedinica lokalne i područne samouprave u građevinskom području da se dodijeli ona nekretnina koja će biti stavljena u funkciju određenog projekta bit će i dana na raspolaganje bez naknade jedinici lokalne i područne samouprave. Naravno da je ovo možda prvi korak, ali vrlo značajan u decentralizaciji. Naravno da sve jedinice lokalne i područne samouprave teže i smatraju, pa i ja koja sam nekad radila u jedinici lokalne samouprave smatram da su jedinice lokalne samouprave najpozvaniji i da najbolje možda mogu upravljati onim što je na njihovom području. Ali evo ovo je prvi i vrlo značajan korak. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Jelkovac. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Kolegice Jelkovac, odmah ću se nastaviti. Lip korak, ono što je opterećenje dati lokalnim samoupravama, a tamo gdje će biti hoteli, golf igrališta i one vrijednosti to ćemo ostaviti državi i još ćemo povećati ministru da ima ovlast sa milijun kuna na milijun eura, lip korak. Ovdje je ne transparentno, ako nije registar državne imovine transparentan i javno otvoren mi nemamo šta govoriti. Ovdje mora postojati strah svih nas zastupnika. Pa sjetimo se kako je se upravljalo pa za vrime svih vlada i HDZ-a i SDP-a, da su se prodavale banke, HT, sjetimo se kupovine kamiona, INA, MOL sjetimo se svih tih priča što je bilo u državnom ili nekretnine ili pokretnine ili u dionicama da je otišlo na jedan ružan način. To je pljačka. Ali ovdje i dalje mi nemamo transparentnosti u ovome dijelu, to je problem, mi nemamo javni registar nije otvoren ovim zakonom i to je jedan od ključnih problema. A ministrici smo dali, jednome čovjeku smo dali puno veću ovlast, puno veći iznos … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Bulj, odgovor, kolegice Jelkovac, izvolite.
Kolega Bulj, ne slažem se s vama, da ovdje nema transparentnosti, dakle, rekla sam i maločas kolegi, zakon je transparentno predvidio u kojim situacijama, na koji način će se dati upravljanje državnom imovine jedinicama lokalne i područne samouprave, u kojim situacijama će se dati u vlasništvo, u kojem na ostali način raspolaganja. Naravno, što se tiče registra državne imovine, također se ne slažem s vama i smatram da sve ovo što nije do kraja riješeno ovim zakonom u samom postupanju, biti će riješeno uredbama, koje će također biti propisani postupci o svim detaljnim radnjama za svako ovo raspolaganje i mislim da će to biti još jedan doprinos transparentnosti. Svatko će moći znati na koji način, kako sa čime upravlja. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Jelkovac. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, državni tajnici, pomoćnici ministra. Pripremajući se za ovu raspravu i ovaj zakona i slušajući i dosadašnje rasprave, a s obzirom na kratkoću vremena, jer doslovno kroz svoje 12 godišnje iskustvo u vođenju grada, mogao bi u svakom članku ovog zakona iznijeti čitav niz primjera iz prakse koji su na neki način, rekao bi otežavali i rad i razvoj i ne samo gospodarstva već i punjena proračuna, ne samo jedinice lokalne samouprave, gradova, općina, već i države. Međutim, kako imamo malo vremena, skoncentrirati ću se samo na nekoliko članaka ovog zakona, a upravo potaknut dosadašnjim raspravama, od kolega, koji na neki način izražavaju … [[Govornik se ne razumije.]] prema ovom zakonu. Dakle, čl.8., čl45., čl. 47. čl.68. i 69. Kada govorimo o čl.8. gdje u ovom zakonu se propisuje obveza jedinicama lokalne samouprave da obavijeste Ministarstvo državne imovine, da su pokrenuli izradu prostornog plana. Zašto sam se uhvatio ovog članka? Naprosto iz razloga da ovdje pokažem, koliko naprasito donesen jedan zakon u ovom Visokom domu, može blokirati situaciju i razvoj na terenu. Dakle, mi smo 2014. donijeli tzv. famozni Marasov zakon o poduzetničkoj infrastrukturi, koji je blokirao sve jedinice lokalne samouprave i razvoj njihovih poduzetničkih zona u onom dijelu koji se odnosilo na državnu imovinu, unutar prostornih planova na tom području. Tim zakonom bilo je propisno da jedinice lokalne samouprave ne mogu dobiti zemljište ukoliko u krugu 20 km postoji poslovna zona koja nije popunjena 66%. Isto je uveden taj kriterij od 66%. I što je svaki razumni gradonačelnik, načelnik i svako razumno gradsko vijeće moglo donijeti, osim promijeniti prostorni plan, državno zemljište izbaciti i njega staviti ga u zelenu zonu, a privatno vlasništvo staviti u građevinsko zemljište, kako bi taj prostor moglo razvijati, jer mu jednostavno bilo onemogućen razvoj na onom dijelu koje je bilo državno vlasništvo. To je jedna stvar, druga stvar, čl. 45. i čl.47. koji se direktno odnose na zemljište koje bi se dalo jedinicama lokalne samouprave na raspolaganje bez naknade. Dakle, upravo je to interes gradova i općina, da dobiju zemljište bez naknade, da na tom zemljištu mogu izgraditi infrastrukturu, da na tom zemljištu mogu dovesti gospodarske subjekte, otvarati radna mjesta i planirati razvoj jedinica i gradova, a samim time i RH. Malo me čudi u čl. 47. možda bi ona riječ iznimno nju trebalo izbaciti, jer u tom članku gdje se govori o zamijeni zemljišta između jedinice lokalne samouprave, grada i općine i države, pa je tamo navedeno samo u iznimnim slučajevima. Zašto bi bilo iznimno ukoliko je gospodarski interes u tome itekako naznačen. I čl. 68. i čl.69 ja sam osobno u tijekom rasprave u prvom čitanju, iznio čitav niz primjedba na ovaj zakon, a jedna od glavnih je bila i ova između ostalog i kolega Giovanni Sponza je govorio o tome, radilo se o vraćanju sredstava u državni proračun, za zemljište koje je bilo prodano u trenutku, dok je titular vlasništva imala jedinica lokalne samouprave. Reći ću vam i konkretan primjer, zašto je to dobro i zašto je dobro da je prihvaćen ovaj prijedlog i zašto je u čl. 69. posebno regulirana jedna odrednica, gdje se omogućava da se i to zemljište stavi u funkciju. Evo, kolega, odnosno, državni tajnik gospodin Tomislav Boban, znam to osobno jer smo u to vrijeme kontaktirali prije 10-tak g. o tom problemu. Dakle, općina Čavle, upravo takvo zemljište koje je bilo u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, te općine Čavle, našla je investitora, investitor je od njih kupio zemljište, potpisao se ugovor, zemljište je bilo plaćeno, nakon toga je blokirano sve, jer se nakon kupoprodaje RH odnosno, Državo odvjetništvo prema uredbi Vladi o poljoprivrednom zemljištu iz '91. prema prostornim planovima uknjižilo vlasništvo RH. Nema investitora, nema radnog mjesta i zemljište je bilo blokirano. Ovim čl. 69. i da je samo zbog toga je opravdano da svatko digne za ovakav zakon. Samo iz tog razloga, da ne govorim iz ostalim razlozima koji su navedeni u ovom zakonu. U čl. 70 je planirano upravo i određeno ono što smo tražili godinama. Godinama od devedeset, praktički i četvrte. Muku mučimo i sa domovima kulture i sa grobljima i sa svim onim zemljištima koje je već bilo u funkcijama kao vatrogasni domovi, izrađeni za vrijeme Jugoslavije i nakon Jugoslavije. Moj osobni primjer, da sam u naselju Krasica, za rješavanje imovinskih pravnih odnosa doma kulture izgubio 6 g. 6 g. se nije ništa moglo raditi, bilo je blokirano, samo iz razloga što je procedura zahtijevala takav model da je trebalo ne znam koliko papirologije, ne znam koliko kontakata sa najprije DUUDI-jem, Audijem, a sad i u ovom trenutku Ministarstvo državne imovine i tek kad je Ministarstvo državne imovine krenulo sa radom smo uspjeli riješiti taj problem. Dakle ovim člankom 70. rješava se čitav niz problema koji se godinama nisu riješili, a da ne govorim o jednoj smijuriji koja se dogodila, odnosno po meni je to zločin. U trenutku kad se ugasio Audio, formirao DUUDI, svi naši zahtjevi, a da jedinice lokalne samouprave, gradovi, općine to nismo znali, stavljeni su … [[Govornik se ne razumije.]] netko za to bi trebao odgovarat. Ova afera Mailovi su 0 u odnosu na to što se u tom trenutku bilo na pravilo, afere Mailovi uopće ni nema, jer netko u nekom trenutku mora donijeti nekakvu odluku, a odluka snosi i nekakvu odgovornost i ta odgovornost se reflektira kroz razvoj, kroz osiguravanje radnih mjesta, kroz sve ono što treba odraditi i na terenu i spasiti tvrtku da radi i da zapošljava ljude. Recimo u ovom primjeru susjedne općine Čavle, to osobno znam jer sam upoznat sa tom tvrtkom, općina je mjesečno izgubila 104 000 kuna samo komunalne naknade. U toj tvrtki je trebalo bit zaposleno 104 radnika. Zbog odredbe takvog zakona, zbog tog modela i načina na koji se raspolagalo, jednostavno je ta općina izgubila kompletan taj prihod. Što se tiče svega ostalog u ovom zakonu i zašto je i njegovo donošenje, ajmo reć, jedan prvi od kotača koji ide u onom smjeru u kojem svi želimo decentralizacije, gdje upravo to što se na drugačiji način krenulo prema jedinicama lokalne samouprave. Dakako da nećemo biti zadovoljni u cijelosti, dakako da će ovaj zakon sigurno kroz vrijeme svojeg provođenja morat pretrpit izmjene, ali u svakom slučaju ovo je taj korak kojeg je trebalo odradit i dobro je da se i ministarstvo i državni tajnici i pomoćnici ministra sa nama nalazili više puta, da je rasprava u prvom čitanju bila i dosta kritična i ukoliko sagledamo koliko je primjedbi iz prvog čitanja uvaženo i ugrađeno u ovaj konačni prijedlog zakona, mislim da nema apsolutno nikakvog razloga da se on kao takav i ne usvoji. Govorim da će vrijeme pokazati sve njegove benefite, a da će Ministarstvo državne imovine itekako imat problema s provođenjem ovog zakona jer mislim da po dosadašnjim iskustvima niti je dovoljno ekipirano, niti može u ovom trenutku s obzirom na nesređene zemljišne knjige, katastar, sa nedovoljne podatke u svoj imovini koja se nalazi na području čitave RH, što godinama do sad nije bilo regulirano, da će u tom djelu biti podosta poteškoća. Međutim svi ovi članci zakona, direktno oni koji se odnose na jedinice lokalne samouprave itekako su prihvatljivi i mislim da ih trebamo svi zajedno i usvojit ovaj zakon jer će nama omogućit puno jednostavniji model raspolaganja zemljištem koje se nalazi na prostorima jedinica lokalne samouprave, unutar obuhvata prostornih planova određenih namjena, naročito u onom djelu koje su namjene gospodarske funkcije jer u primjeru i time ću završit, gdje je moj grad dobio 2011. 126 000 metara kvadratnih zemljišta, sad je na tom prostoru 4000 zaposlenih, 220 tvrtki i 2016. imali su prihod od 21 milijardu i pol kuna, koliko je poreznih prihoda od njih došlo u državni proračun to samo možete zamislit, ali je taj darovni ugovor itekako ispunio svoju funkciju i ne samo na području moga grada, već i svih jedinica lokalne samouprave u RH.
Zahvaljujem poštovani kolega Klarić. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Ivan Šipić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Državna imovina je bogatstvo kojim RH raspolaže i upravlja. To bogatstvo ima smisla i pravu vrijednost tek ako cjelokupno društvo ima efektnu korist od raspolaganja i upravljanja tom imovinom, drugim riječima toliko je zemljišta i nekretnina ležalo i leži, bar do sada, diljem cijele RH da je to slobodno pa i s pravom nazivano mrtvi kapital, jer bogatstvo u nekretninama i zemljištima nije svrha samom sebi. Cijeli niz problema imaju gradovi i općine koji su željni prije svega raščišćavanja odnosa država, lokalna samouprava. U tom pravcu promatramo ovaj prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Može se promatrati i iščitavati ovaj prijedlog iz novih kuteva i svi ćemo pokušati i pokušavaju naći plus i minus ovog zakona. Ništa nije idealno pa tako nije ni ovaj prijedlog, ali ovaj zakon, barem što se tiče lokalne samouprave, a to je većina kolega ovdje isticala, je korak naprijed i sigurno će pomoći u raščišćavanju tih spomenutih odnosa. U prvom čitanju sam rekao da sve ono što je neobradivo, neiskoristivo i u fazi propadanja, treba omogućiti da zakonski dobije mogućnost da se iskoristi i u svrhu razvoja, u svrhu gospodarstva, u svrhu stvaranja uvjeta za život, za demografiju. Jednom riječju, vratiti pravi smisao gospodarenja tolikom imovinom u vlasništvu RH. Možemo slobodno reći da je zaokret napravljen kroz ovaj zakon, jer zakonom i konkretnim odredbama ovo ministarstvo stvarno želi poručiti imovina je dobro kojim se može zakonski raspolagati, gradovi, općine, gospodarstvenici, sadašnji i budući, investitori, svi vi koji imate viziju i mogućnosti da stvarate novu vrijednost, evo šanse za razvoj i stvaranje novih mogućnosti svima koji su na tragu da žele raditi i stvarati. Ono što se mnogim načelnicima i gradonačelnicima čini najvažnije kroz ovaj zakon je, između ostaloga, članak zakona broj 45. koji omogućuje raspolaganjem nekretninama bez naknade, a u svrhu poduzetničke infrastrukture, poduzetničkih zona, projekata ulaganja. Zatim, za projekte općeg dobra, kao što su izgradnja škola, dječjih vrtića, bolnica, domova zdravlja, grobalja, sportskih objekata, za raspolaganje programa stambenog zbrinjavanja i društveno poticajne stanogradnje. Programa provođenja tako često puta ovih dana spominjane i svih ovih mjeseci demografske obnove. Mnogi imaju gradovi i općine probleme sa zbrinjavanjem otpada, mnogi imaju probleme što nemaju tu sreću da su u svojim mjestima imali objekte već spremljene, već gotove, samo je trebalo izvršiti prenamjenu kroz prostorne planove i upućivati zahtjeve Uredu državne imovine ili sadašnjem ministarstvu. Pa tako i u cetinskom kraju i u dalmatinskom zaleđu, što svjedoče i kolege ovdje, mnogi gradovi i općine nemaju tu sreću i vjerujem da upravo ovaj Zakon, kroz ovaj članak spomenuti će omogućiti da se na jedan zakonski način kroz definiranje prostornih planova omogući gradovima i općinama daljnji razvoj i realizacija mnogih projekata, pogotovo jer nam sada slijedi nova faza pregovora za projekte i povlačenje sredstava iz EU fondova. Znamo da mnogi sada hvataju posebne vlakove, da tako kažem, posljednje natječaje, ali ovaj Zakon može biti preduvjet za ono što nam slijedi u novom ciklusu od 2020. godine. Prema tome, za svaku pohvalu je iskorak. Rekao sam, nije sve idealno, pa će mnogi i u ovom Prijedlogu zakona naći nekakvu manu, ali ono što, ponavljam, što je životno i što vrijedi poduprijeti, što će olakšati kompletan razvoj i funkcioniranje lokalne samouprave zasigurno je vidljivo u ovom prijedlogu konačnog zakona. Tako ću završiti sa željom i voljom da se što prije, a čuli smo danas ministra da on je najavio da već praktički od slijedećeg petka ćemo moći ići po rezultate ovog Zakona. Ja vjerujem da ćemo svi skupa dočekati da će prije svega i gospodarstvenici i svi oni koji brinu o gradovima i općina, da će moći realizirati što prije svoje projekte uz pomoć ovog ministarstva. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolegi Šipiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šipiću, evo jedan primjer iz našeg kraja. Dakle, hotel Hrvatska u Baškoj Vodi je po prvi put zatvoren, a imao je rezervacije za ovu godinu i bio osposobljen za rad, a sad su njegovi radnici prebačeni u Baško Polje. I naravno da treba vidjeti tko je odgovoran što se hotel prodaje pred samu sezonu, što neće biti prihoda od proračuna od poreza, što neće biti prihoda od boravišne pristojbe i što su izgubljena radna mjesta. Ja dakle, neću toliko dijeliti vaš optimizam koji ste izrekli u vašoj raspravi. Nadam se naravno, da će Ministarstvo popraviti ovu pogrešku i da ubuduće neće imati ovakvih slučajeva. Vidim da se kolegica Roščić javila isto za raspravu, pa nadam se da će ona imati neke detaljnije informacije o tome, ovo sam zamoljen od radnika da ovo kažem u Saboru, da spomenem taj primjer kao jedan negativan primjer upravljanja državnom imovinom u ovom trenutku. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bauk. Odgovor, kolega Šipić. Izvolite.
Pa dobro, ja sam rekao da u svojoj kratkoj raspravi da Ministarstvo državne imovine nije samo navezano na lokalnu samoupravu. Jedna od tema je ovo što ste vi rekli. Znači, upravlja cijelom lepezom imovine, a jedna je i turistički potencijal. Ja bi možda sad u ovoj raspravi kratko moga reći i jedno kratko protupitanje zbog čega je uopće došlo do tog i takvog pod navodnicima ili bez navodnika obračuna sa da Ministarstvo reagira na takav način. Tko je doveo i na koji način? Ali dobro ste rekli, evo iza mene će doći kolegica koja je u tom području i tom kraju živi, sigurno ima bolji podataka o toj tematici, a to je tema turizam.
Zahvaljujem kolega Šipić. Slijedeća replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Kolega Šipiću, bi li vi voljeli kao čelnik lokalne samouprave da vam je dopalo zemljište gdje će uprihodovati da vi dobijete na upravljanje, gdje će Ministarstvo za hotele, golf igrališta, a vi ste obavezni primjera 30 miliona kuna napraviti infrastrukture, prometnice i toga ili što ćete dobiti, što je dobro, groblja, mrtvačnice, trgove i slično na upravljanje gdje trebate ulagati. Prema tome, Ministarstvo će ovim Zakonom gdje je vrijedna zemlja ići dobit, a vama kao lokalnoj čelniku tj. lokalnoj samoupravi će ostajati samo obaveze. Obaveze izgradnje komunalne infrastrukture i to je taj problem gdje ćemo mi ići i s tim amandmanom. I ovdje je znači, centralizirane su najbolje znači, najbolje nekretnine i pokretnine i zemljište, a u biti dato je lokalnim samoupravama ono što je dobro, ali u biti to je samo obaveza da vi to plaćate. Prema tome, ovdje je sve jednostavno. Lokalna samouprava ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor, kolega Šipić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj, vama bi trebalo i jest poznato da kolega Pranić to jako dobro zna, da postoje komunalna naknada i komunalni doprinos koji se redovito iz tih dijelova, samo polako, ne morate mi ubacivati kad [[Upadica Brkić: Kolega Pranić, molim vas.]] Ne date mi da završim misao. Znači, što se tiče, znam na što ste ciljali. Znači, država je dodjeljivala i dodjeljivati će gradovima i općinama i to je vidljivo u ovom Zakonu. Koliko ja vidim u čl. 45. za dakle, raspolaganje i st. 1. i 2. ovog članka provodi se osobito u svrhu ostvarivanja projekta izgradnje i poduzetničke infrastrukture, odnosno poduzetničkih zona i poduzetničkih potpornih institucija u skladu s posebnim zakonom. Znači, i dalje će se darivati zemljište i davati na raspolaganje, a za posebne investicije normalno je da država da i Ministarstvo mogu provoditi za određene investicije, mogu provoditi natječaj. Nedavno sam ja bio u ministarstvu…
Zahvaljujem kolega Šipiću, vrijeme vam je isteklo, hvala lijepo. Molim vas, kolega Bulj, nemojte upadati kolegi dok raspravlja jer vas nitko nije ometao. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo samo ja ću kratko o ovom dobrom zakonu, s obzirom da evo i ovo je jedan od važnijih zakona ali i problema koji su se već godinama taložili, s kojima su se uglavnom svi bavili ali nitko do kraja na način da omogući učinkovito upravljanje državnom imovinom. Prošli smo razdoblja i agencija i državnih ureda, mislimo da je kroz ministarstvo u ovoj Vladi to konačno uhvatilo razinu dovoljno ozbiljnosti da se možemo s tim pitanjima imovine baviti zaista na najbolji mogući način. To pokazuje i prijedlog ovog zakona jer činjenica jest da donosi nekoliko važnih novosti pa rekao bih i benefita u smislu upravljanja učinkovitog upravljanja državnom imovinom. Ako ćemo s time upravljati učinkovito, sigurno da će to imati utjecaj i na, pozitivan utjecaj i na rast BDP-a, na prihode državnog proračuna, samim time moguće rješavanje imovinsko pravnih odnosa može osigurati i veću zaposlenost a naravno najvažnije da konačno možemo riješiti imovinsko-pravne odnose koji se desetljećima promatraju a ostaju i dalje neriješeni ili negdje u oblacima stoje mogućnosti ali se ne iskorištavaju ili nedovoljno učinkovito se to događa. Još jedan primjer, kažem, da se ova Vlada uhvatila sa jednim problemom koji se desetljećima odgađa i da onda imamo samo male pokušaje ili neka rješenja koja su zauvijek ostajala u ladicama moguća, kažem, benefiti sigurno su veliki. Što donosi više-manje čuli, ono na što ću ja osvrnuti, vrlo kratko, znači u pojam državne imovine dodani su planinarski domovi s pripadajućim zemljištem, lokalne samouprave temeljem članka 69., ono što smo imali u prvom čitanju sada više nemamo, znači povrat financijskih sredstava koja su stekli temeljem pravnih poslova nad nekretninama u vlasništvu RH, to ne moraju učiniti, hvala što ste nas poslušali, bolje praćenje poslovanja pravnih osoba od interesa za RH, dalje raspolaganje nekretninama neposrednom pogodbom osim stanova sada su tu i nekretnine. Propisana mogućnost raspolaganja nekretnina u korist lokalne samouprave kao mogućnost da zaista učinkovito koristimo zemljište u vlasništvu RH. Riješeni problem deposediranog zemljišta, to je zaista nešto što je mučilo ne sve lokalne samouprave a ima ih nekoliko koje smo pratili u proteklih 15-ak godina bar što se ja sjećam, … [[Govornik se ne razumije.]] starog grada koji je sa proračunom od 7 ili 8 milijuna kuna morao isplaćivati godišnje velike iznose, jednostavno se nisu mogli razvijati niti imati sredstva za ulaganju u bilokakvu infrastrukturu a da nisu vlasnici ničega, netko je vlasnik hotela, netko je to vratio, RH uglavnom preko agencija a netko treći je platio. Ovo je sigurno njima velika pomoć. Imamo ono ostalo još svakako i kažem stavljanje u funkciju nekretnine za koje nisu riješeni imovinsko-pravni odnosi poput bivših odmarališta što na obali čini zaista dosta velik problem i to je dosta dobro riješeno. Ono o čemu možda nitko danas nije govorio to je članak 66. a tiče se dionica koje su stečene u pretvorbi i privatizaciji gdje odredbom ovog člankom propisuje se zakonsko rješenje glede dionica odnosno poslovnih udjela kupljenih u tzv. bespravni popust to jest protivno članku 19. stavku 1. Zakona o pretvorbenih poduzeća kupljenih uz popust i na obročnu otplatu u više trgovačkih društava u ukupnoj nominalnoj vrijednost višoj od protuvrijednosti 20 000 njemačkih maraka tada. Budući da se već 20 godina zbog gore navedenog ne mogu točno odrediti imatelji dionica, odnosno poslovnih udjela, ne može se utvrditi otplaćenost istih, ne mogu se provesti relevantni upisi kod središnjeg kliničkog depozitarnog društva ili u knjigama društava, bilo je potrebno razriješiti problem i dati mogućnost kupcima da otplate predmetne dionice. To je zaista jedna novina koja može raščistiti mnoge situacije kod mnogih ljudi koji su dobivali takve dionice međutim, nema ih nigdje upisanih niti se pojavljuje na skupštinama niti imaju određena prava a vjerojatno mogu imati pravo ukoliko budu poštivali odredbe ovoga zakona u roku 6 mjeseci da podnesu zahtjev da im se utvrdi dug kojeg mogu otplatiti ili jednokratno ili barem 5% pa da ih se onda uvede u knjigu i dogovori način na koji će otplatiti do kraj te dionice i da se raščiste odnosi unutar tih trgovačkih društava. Mislim da je ovo dosta važno za naše građane jer mnogi su možda to propustili ili zaboravili, vjerojatno nešto imaju, bilo je i nasljedstva i prenošenja određenih dionica a da to nikada nije do kraja riješeno. Sve u svemu, dobar zakon, još jedan korak naprijed u upravljanju državnom imovinom i mislim da evo, još jedan primjer da se može u dobroj suradnji i kroz dva čitanja u Saboru napraviti akt koji će u provedbi potaknuti rješavanje svih odnosa na zemljištu u vlasništvu RH, hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Josipu Boriću i određujem stanku do 15 sati. STANKA U 14,20 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,00 SATI]] Dobar dan svima. Početi ćemo tako u intimnom društvu, čekati ćemo da još netko zaluta slučajno i imamo kao prvu pojedinačnu raspravu gospođe Dragice Roščić, izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući, pozdravljam predstavnika predlagatelja, gospodina Bobana. Ja bi naglasila da ovdje se radi o Zakonu o upravljanju državnom imovinom, mi smo otvorili i neke šire teme na današnjoj raspravi. Drago mi je da su neke kolege govorile i o problemu sa upravljanjem hotelom Hrvatska. Ja bi samo naglasila da evo i u mojoj maloj općini, da je puno tih problema, puno je takvih objekata, baš kod polja gdje će selo Krvavica i taj hotel Hrvatska, koji su državna imovina. Možda kolegama ništa ne znače, ali svi znamo da nam znači turizam i kada pogledamo koliko Hr oj znači turizam da smo prešli 100 milijuna noćenja i da u podbiokovlju u 6 općina, svaka od tih općina koja zajedno ne broji stanovnika ko jedan srednji grad, su nekih 10% hrvatskog turizma, a ti objekti su nekad sami imali noćenja koliko i sada imaju općine bez njih, jer većina njih nije u funkciji, onda znamo koliki je to značaj. Neki dijelovi upravljanja tom državnom imovinom, se tiču čak i pravosuđa i podignute su nekakve optužnice i zato ovdje ne bi raspravljala o tom dijelu, nego bi raspravljala o ovoj zakonodavnoj sferi, što mi u Saboru radimo, jer kada vidim nekad kako pojedine kolege zastupnici pričaju, ne daj Bože da nemamo odvojenu zakonodavnu i sudsku vlast, jer onda se tu bez dokaza, bez argumenata puno toga priča. A nije to bezveze, jer potaknuto je tim nekim nelogičnim stvarima, ali ajmo vidjeti što pište u ovom zakonu, istakla bi 3, 4 stvari koje smatram da se pri kraju ove rasprave trebaju naglasiti. To je ovaj dio koji se tiče deposedacije zemljišta, konkretno moje općine se ne tiče, ali kada vidite taj južni dio podbiokovlja ili neki to zovu makarska rivijera, kada pogledate Gradac, Podgoru, pa kada pogledate Brele i dijelove Makarske, ali naročito, Podgoru i Gradac vidite da su oni infrastrukturno puno nerazvijeniji nego ostatak. Zašto? Zato što oni osim problema koji se dotiču ove državne imovine, trebaju za nekad oduzeto zemljište iz svog proračuna recimo općina Podgora, kako me je njen načelnik informirao 2 milijuna kn godišnje trebaju uplaćivati te odštete. Iako za to nisu krivi, ovaj zakon omogućuje da im se to nadoknadi. Zbroj tih svih davanja, je veći nego što im je godišnji proračun i to je ono ključno, jako važno, da im se to vrati u imovini, u dionicama i mislim da će to biti jedna velika stvar. Mi možemo ovdje raspravljati jesu li te općine se mogle drugačije postaviti, ali pitanje je koji su ljudi njima bili na čelu, koliko su znali i nije u redu da građani ispaštaju zbog toga, jer je realno činjenično stanje da nisu bili za te stvari odgovorni i da je dobro da im se sve to što su isplaćivali bez ovdje smo utvrdili pravog temelja da im se vrati. Što se tiče upravljanje državnom imovinom, spomenuli smo ovdje i CERP, dobro da se nadzor nad CERP-om proširuje, da se dovode i neka druga tijela u nadzorni odbor i to je jako važno. Isto tako, ponovila bi ovdje za općinu Gradac, čak 17 nekretnina, hotel od 250 soba, je onaj na kojem je zabranjeno raspolaganje i donošenje ovog zakona, omogućava aktivaciju što je jako bitno. Ono što je važno, a to nas čeka u sljedećem razdoblju su procedure i postupci. Jedan dio procedura biti će na Ministarstvu državne imovine i one su skraćene, to je dobro. Ali, to ne znači, da ćemo mi imovinom upravljati, aktivirati je brzo i da ćemo brzo upravljati, jer neki dijelovi i sve te procedure za aktivaciju su na raznim drugim resorima i budućem razdoblju trebamo veliku sinergiju svih ministarstava, svih resora, svih tijela sa javnim ovlastima kako bi to funkcioniralo kako treba. Što se tiče planinarskih domova, mene osobno kao planinara zanimaju procedure kako će se sa tim upravljati. Planinarski domovi, vjerojatno, velika većina njih, bilo da su na državnom zemljištem, bilo da su na poljoprivrednom, danas ne bi ni postojalo da nije planinara i da nije svih ljudi koji volonterskim radom, često tu i čuvaju šumu i od požara na kojima se nalaze planinarski domovi u sklopu kojih su i skloništa, koja su morala biti izgrađena tu radi jednostavno sigurnosnih razloga, bez obzira jel se radi o državnoj imovini i bilo kojoj imovini na području naših planina. Isto tako pohvaljujem ovaj dio što se tiče suglasnosti od 60 dana, za provođenje projekata koji će se financirati EU, a tiču se raspolaganja državnom imovinom i svakako ovdje se uvodi ova iznimka, ukoliko je isto, odnosno, neki dijelovi te suglasnosti, ukoliko se tiču djelokruga drugih tijela, mislim da treba loviti dobru komunikaciju i nekako potaknuti da u svakom slučaju to bude 60 dana. To je više-manje to što bi naglasila za ovaj zakon i evo čestitam ovim svim općinama koje su godinama izdvajale temeljem ove deposidacije zemljišta za odštete što će se napokon to nadoknaditi, a ja vjerujem da ćemo u kratkom roku to vidjeti i po njihovom izgledu i po infrastrukturi, jer jednoj takvoj općini koja daje recimo1, 2% hrvatskog turizma u broju noćenja, sigurno 2, 3 milijuna kn će pomoći da daje još i više. Isto tako općini Gradac, aktivacija odmarališta, odnosno, davanje svih preduvjeta, da se može čak 17 nekretnina aktivirati, ne samo da pridonosi turizmu, pridonosi i sigurnosti, također, kod nas, dječje selo Krvavica, doista ugrožavaju sigurnosti i šteta je da državna imovina bude poznata po tome što iz nje izlijeću štakori. Nadam se da ćemo pridonijeti tome da to tako ne izgleda i da se stavi u funkciju. A da jesmo centralizirana država, to je definitivno tako, ako pogledamo da na području jedne općine ili grada, 30, 40% površine spada, otpada na državnu imovinu, to ne možemo ovdje ni poreć, ali je važno da se bar potrudimo malo bolje upravljati jer se do sad upravljalo nikako, a u budućnosti svakako to sve više decentralizirat prema lokalnoj samoupravi, lokalnom stanovništvu. Hvala.
Hvala i vama. Nemamo replike. Gospodin Marko Vešligaj.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ponovit ću ono što sam rekao i u replikama ministru da zakon predstavlja jedan svakako iskorak u upravljanju državnom imovinom, međutim imamo i, ja ću reć, dosta loših stvari koje su napisane u zakonu samome, međutim ono što čekamo jesu efekti. To se danas i provuklo kroz samu raspravu jer često kažemo imamo jako dobre zakone u Hrvatskoj, međutim oni se ne provode. A ovo je jedan zapravo od ključni zakona, evo i za brojne jedinice lokalne samouprave, naravno i za državni proračun koji je izuzetno važan i bitan. Ono što se još da iščitati iz njega da nismo napravili onaj jedan ključan iskorak koji smo trebali, a to je da jasnije, odnosno da jasno odredimo što je od strateškoga državnoga interesa, a što možemo, da se tako izrazim, predati jedinicama lokalne samouprave, jedinicama područne samouprave jer još jedanput ponavljam, makar je ministar prije rekao da slažem se svakako da ima općina i gradova koji ne upravljaju na onaj pravi način sa tim, međutim ima i brojnih jako dobrih primjera gdje su, kada im se nešto dalo u njihovo vlasništvo to priveli svrsi i pokazali da znaju racionalni s tim upravljati i da to može biti uistinu na korist cijele zajednice. Naravno ograničeni smo dobrim djelom i nesređenim zemljišnim knjigama, to je također jedan problem, on nije naravno predmet ovoga zakona, ali se mora uvijek spomenuti također i u ovoj raspravi. No ja bih želio, s obzirom da je ovo pojedinačna rasprava, prokomentirati nekoliko članaka. Evo imam i nekoliko ispravaka pa možda će mi ministar i odgovoriti oko toga. Prvo je članak 8., to je već u nekoliko navrata ovdje spomenuto, to je dakle da jedinice lokalne samouprave prije samih donošenja prostornih planova su dužne obavijestiti Ministarstvo državne imovine, smatram da je ovaj postupak izrade prostornog plana je zapravo propisan posebnim propisom i da nije prikladno uopće ovim zakonom uređivati ovu materiju. Druga stvar je u članku 12. stavak 4. tu se jasno, mislim da se radi o onim obavezama koje imaju pravne osobe za dostavljanje financijski izvješća prema ministarstvu, da se ti podaci javno ne objavljuju. Smatram da Zakon o pravu na pristup informacijama zapravo omogućava pristup tim informacijama i treba poticati, vjerujem da se svi možemo ovdje složiti, jednu proaktivnu objavu podataka. Dalje u članku 20. stavak 2. ako nam plan upravljanja državnom imovinom uključuje druga tijela, tada je potrebno obvezati druga tijela da sudjeluju u izradi izvješća, dakle vi ste ovdje naveli da mogu sudjelovati. Dalje imate, to je vjerojatno tehnička greška u članku 26. stavak 2. radi se o sastavu upravnoga vijeća Centra gdje zapravo treba riječ 9 zamijeniti riječju 11, jer ako pobrojimo svoje predstavnike ministarstva, predstavnike ureda predsjednika, predsjednica i predstavnike sindikalaca i poslodavaca onda je to ukupno 11. Ono što je moja primjedba ovdje, neću reć da nije potrebno, u redu da su možda tu i poslodavci i sindikalci, ured predsjednice to mi je isto malo čudno, međutim nema predstavnika nacionalnih udruženja lokalnih vlasti, dakle nema predstavnika udruga grada, udruga općina, zajednica, županija, smatram da je barem jedan predstavnik trebao biti ovdje. Dalje, u članku 32. stavak 1. predviđa se da se prodaja dionica može provesti istiskivanjem manjinskih dioničara pod pretpostavkom da se tu mislilo na otkup dionice RH od strane većinskoga vlasnika, dakle taj proces zapravo nije pod kontrolom manjinskog dioničara da bi se on posebno ni vodio, kao niti drugi oblici koji uređuju propisi o trgovačkim društvima i tržištu kapitala, dakle potpuno je jasno da država kao imatelj dionica sudjeluje ravnopravno sa drugim fizičkim i pravnim osobama u tim procesima i da nema jedan privilegirani položaj u ovome procesu, dakle više bi imalo smisla možda propisati ovlast ministarstva ili drugim imateljima dionica ili tijelima državne vlasti za zastupanje sudskim sporovima kod tih, kod toga procesa. Dalje imamo u člancima, evo ovako jedna primjedba možda pa vjerujem da ćete ju uvažiti. Ja sam vidio u člancima 41. u člancima 69. i u članku 60. lokalne i regionalne, smatram da bi to trebalo zamijeniti sa lokalne ili regionalne, jer lokalna i regionalna vam je jedino u RH grad Zagreb. Evo to je čisto ovako primjedba jedna, jer ako strogo gledamo naravno. Dalje u članku 45. stavak 3. tamo su navedene one alineje oko raspolaganja, smatram da bi tu trebalo uvrstiti komunalnu infrastrukturu i nerazvrstane, tu spadaju i nerazvrstane ceste, možda se to i podrazumijeva samim iz članka, ali smatram da bi to bilo svakako dobro uvrstiti. I za kraj članak 70. stavak 1. tu mi je malo nejasno na što se zapravo odnosi kraj članka koji kaže evo i koje je vlasništvo nekretnine stekla temeljem posebnoga propisa. Dakle, moguće je da se članak zbog toga svodi samo na nekretnine kod kojih je GLS ili ustanova defakto stekla vlasništva, ali nije proveden upis, dakle to bi moglo biti ograničavajuće u pogledu prijenosa te imovine na jedinice lokalne samouprave. Dakle smatram da je sva imovina u vlasništvu bivših općina pretvorila u vlasništvo novih lokalnih jedinica onom diobom iz Zakona o lokalnoj samoupravi iz '92. godine, međutim zbog neažurnosti sudova i zakonskih promjena koje nisu uvažavale ovaj slijed vlasništva dio imovine bio pisan RH ili je prešao u vlasništvo RH ili nam se još uvijek vode sudski sporovi oko toga. Dakle probajmo ovim člankom prekinuti te stvarno brojne sudske sporove i svu imovinu koja se koristi za Ustavom propisane poslove lokalnog karaktera, dakle za društveno, odgojno, obrazovno, zdravstveno, zaštita i uređenja okoliša, sport itd. prepustiti lokalnim jedinicama. Dakle mislim da je dovoljno samo brisanje ovoga stavka ili možda proširiti s obzirom da to ne vidim u stavku proširiti na vrtiće i na nekretnine, uglavnom zemljište, znači na nekretnine u koje je položena infrastruktura. Evo to je nekoliko mojih primjedbi koje vjerujem da možete uvažiti i vjerujem da su na mjestu. Ono što želim naravno jest da zakon, još jedanput ponavljam, poluči efekte da konačno stavimo državnu imovinu na jedno pravo mjesto da ona počne donositi korist, prvenstveno građanima koji žive na bilo kojem dijelu RH. Naravno ti problemi su negdje veći, posebno u obalnom dijelu gdje imamo brojna zapuštena radnička odmarališta, hotele itd. u sjevernom nešto manje. Ja sam prije spomenuo da dolazim iz Krapinsko-zagorske županije, spomenuo sam problem tih kumrovečkih mrtvih kapitala, ja se nadam da će ovaj zakon stvarno doprinijeti da i oni dođu zapravo da opet budu na korist stanovnicima koji žive u tim krajevima, a ne da smo oko toga opterećeni sa nekakvim ideološkim pričama iz povijesti jer mislim da to ne treba nikome. Trebamo gledati kako ćemo to zajednički razvijati i otvarati nova mjesta i naravno osigurati da nam ljudi ostanu živjeti u svim dijelovima Hrvatske. Hvala.
Hvala vam gospodine VEšligaj. Sada je na redu gospodin SAša Đujić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Kako ova Vlada upravlja državnom imovinom, ja želim ispričati na jednom primjeru iz moje lokalne sredine. Dakle riječ je o Hotelskom poduzeću „Jadran“ Crikvenica. To je poduzeće najveće turističko poduzeće u Crikvenici, poduzeće koje broji 9 hotela, 2 autokampa i zapošljava veliki broj ljudi, ne samo u sezoni nego i po zimi. E sada to poduzeće zadnjih 25 godina sustavno je uništavano načinom vođenja od strane HDZ-ovih vlada, HDZ-ovih kadrova u tom poduzeću, poduzeće doživljava najniže razine i automatski samim time ruši cijelu crikveničku destinaciju na destinaciju dvije zvjezdice, znači sve oko tog poduzeća propada. Rezultat svih tih aktivnosti bivših vlada u tom poduzeću je da 2010. godine nakon niza afera, nakon radnika na ulicama, nakon toga što je Jadran posao slučaj i prepoznat je u javnosti isključivo kao slučaj, poduzeće doživljava konačni krah i 2010. godine završava u stečaju. Nakon uspješno provedenog stečaja, moram reći ovdje pa i pomoći bivše Milanovićeve vlade, poduzeće 2014. godine izlazi iz stečaja, imenuje se nova uprava, poduzeće počima raditi, uredno isplaćuje plaće, plaća svoje dobavljače. Kroz stečajni postupak država preuzima više od 70% dionica i postaje većinski vlasnik tog poduzeća, kreću prve investicije. Prvi puta nakon 30 godina u tom poduzeću kreću bilo kakve investicije, pa tako kreće se u obnovu 4 hotela koji su do tada bili bez ikakve kategorizacije znači nisu imali ni onu razinu jedna, dvije zvjezdice, sve su to izgubili zbog neulaganja godinama. Ti hoteli se počinju lagano dizati na 4 zvjezdice, Jadran diše punim plućima, postaje poželjan poslodavac, radnici žele tamo dolaziti raditi, žele stalno zaposlenje, vjerovnici više ne postoje znači svi žele raditi s Jadranom, dolaze uspješne firme itd. 2016. godine Jadran kreće u postupak privatizacije, rade se prve pripreme i dolaskom ove Vlade i Ministarstva imovine se konačno taj proces i započima. U toku tog procesa nakon provedenog javnog natječaja došla je jedna obvezujuća ponuda udružena od strane mirovinskih fondova, PBZ-a i Erste Plavoga na 200 milijuna kuna i plus 200 milijuna kuna obveze dokapitalizacije firme kroz ulaganja, ali šta se dešava? U tom periodu tog tehničkog procesa privatizacije poduzeća dotadašnjoj upravi 17.2. ove godine ističe mandat. Vlada nespremna, ne imenuje novu upravu iste sekunde odnosno istog dana kada toj upravi ističe mandat, naravno bivša uprava je bila postavljena od strane SDP-ove vlade i nije uopće sporno da nova vlada stavi novi upravu i stavi možda neke ljude koji su njoj od povjerenja, međutim sukobi unutar HDZ-a, gradonačelnika grada Crikvenice zajedno sa određenim ministrica dovodi do toga da je ta tvrtka nekoliko dana bila bez ikakve uprave, bez upravljanja, bez odgovorne osobe, bez ičega. U konačnici na kraju postiže se na nivou HDZ-a određeni dogovor i šest, sedam dana nakon isteka mandata upravi imenuje se nova uprava. E sada šta je tu sporno? Sporno je da je firma praktički prodana, da se provodi tehnički proces prodaje firme. Znači imamo obvezujuću ponudu, imamo državu koja to prihvaća i de facto kroz mjesec dana novi vlasnici će doći u vlasništvo te firme. Međutim, šta radi Vlada? Vlada imenuje novu upravu od dva člana, dolazi direktor iz Dubrovnika koji preuzima vođenje tvrtke, koji sad recimo to je po meni sramota i za HDZ Primorsko-goranske županije, da u cijeloj Primorsko-goranskoj županiji nema čovjeka u HDZ-u koji je u stanju voditi jednu takvu hotelsku firmu nego ga vodite iz Dubrovnika. To je prvo. Drugo, ta uprava dobiva ugovor na 4 godine iako je firma praktički prodana. U javnost izlaze informacije da je s njima sklopljen menadžerski ugovor sa ogromnom otpremninom, što potvrđuje i sam predsjednik uprave u medijima. Praktički, do okončanja prodaja ta uprava je trebala tvrtku voditi kao tehnička Vlada. Znači, bez nekakvih stvaranja novih obaveza, bez zaduživanja tvrtke itd. Međutim, nova uprava dolazi, šta radi? Tamo postoji, ne znam 6 profitnih centara, 6 direktora, oni to dižu na 12, smjenjuju ljude, dovode nove direktore, daju im nove ugovore na 4 godine, stvaraju određen financijske obaveze i praktički se ponašaju kao da će tamo ostati cijelo vrijeme. Kasnije, u konačnici provodi se i prodaja. Vlada prihvaća to, Vlada prodaje poduzeće, potpisuje se ugovor i mirovinski fondovi srećom na kraju ipak preuzimaju tvrtku iako zbog svega ovoga, zbog novonastalih obaveza, zbog stvaranja toga što je ta uprava tamo radila, dovela se u pitanje i sama prodaja. Skoro su ljudi odustali u samom finišu. Zadnji dan roka je potpisan ugovor od strane fondova i Ministarstva. Na jednoj tiskovnoj konferenciji ministre, vas su pitali za situaciju u Jadranu mediji, vi ste tada rekli da nemate veze s time i po informacijama koje ja imam, vi nemate veze s tim nego imaju vaši kolege iz Ministarstva turizma i ljudi iz HDZ-a Primorsko-goranske županije. E sad, s tim saznanjem koje ja imam, a vi sada ne znam, ako želite mi recite ili nemojte mi reći, ja si postavljam pitanje tko upravlja državnom imovinom i što će nam onda ministarstvo ako se državnom imovinom upravlja u uredima gradonačelnika HDZ-ovih gradova pod pritiscima da će oni napustiti HDZ ako ne bude kako su oni rekli itd. Znači, to je neodgovorno upravljanje. Drugo, kada je nastala cijela ta situacija, pobunili su se radnici, pobunili su se sindikati, pobunili su se ljudi u tom kraju, svi su postali zabrinuti za situaciju što će se tamo dogoditi. Jadran preko noći postaje ponovo firma slučaj. I najbolje o tome govori, nama se isto tada govorilo da politiziramo. Ja sam postavio pitanje jedno premijeru Plenkoviću o situaciji u Jadranu. Recimo, reći ću vam samo jedan detalj. Dobio sam odgovor, postavio sam pitanje koliko nova uprava košta u odnosu na staru upravu? Dobio sam odgovor, ništa, košta jednako ko i stara. Pa za početak, prije je bio jedan član uprave, sad su dva. Znači, već je dupli trošak. Drugo, saznaje se kasnije da je ugovor sklopljen sa predsjednikom uprave još uvijek aktualni kojeg je postavila Vlada u samom finišu prodaje, da je isti dan potpisan ugovor i dva aneksa ugovora. Vi me demantirajte ako to nije točno, ja sam takve informacije dobio. Da su se tamo mijenjali, da je svašta čudno bilo oko tih ugovora. Pa ima otpremnine, pa nema otpremnine, pa se onda pod pritiskom javnosti njega moli da napusti tvrtku, on kaže ja to neću napraviti. I u konačnici, šta imamo sada? Imamo da 22.5. imamo skupštinu društva sazvanu od novih vlasnika na kojoj je predloženo razrješenje uprave koju je Vlada imenovala na kraju. A zbog čega? Znači, evo ja imam ovdje prijedlog skupštini zbog čega treba razriješiti tog predsjednika uprave, neću ga imenovati jer nije korektno, ali dotični gospodin je svojim postupcima izazvao netrpeljivost između sebe i dijela rukovodećeg osoblja društva, te dijela zaposlenika društva. Dobre rukovoditeljske sposobnosti koje predsjednik uprave mora imati ogledaju se i u uspostavi skladnih međuljudskih odnosa. Navedeno postupanje utjecalo je i na reputaciju društva, među ostalim objavama u tisku, glasilu sindikata Kvarnera, Istre i Dalmacije, dopisima i drugom komunikacijom koju su zaposlenici društva i organizacije kojima zaposlenici društva pripadaju, a koji se skrbe o pravima zaposlenika društva upućivali predlagateljima. Zbog svega toga nanesena je šteta društvu i ugledu u javnosti sa mogučnošću nastajanja znatne financijske štete i u takvim okolnostima novi vlasnici predlažu razrješenje te uprave. E sada, postavlja se pitanje kako ova Vlada upravlja imovinom kada takve ljude imenuje i na takav način na koji ih imenuje i kako mi sad možemo imati povjerenje da će u budućnosti biti nešto drukčije. Evo, to sam želio reći javno u ovoj raspravi. Na kraju, srećom ipak je ta privatizacija provedena. Ipak države i ove Vlade više nema u toj firmi i mi se nadamo da će se ona nastaviti razvijati kao što je i započela kada se u ovih sada narednom periodu popegla ova šteta koja je napravljena u zadnja tri mjeseca i da će Jadran Crikvenica ipak u budućnosti dignuti cijelu svoju, sastav svih svojih hotela na razinu na koju treba dignuti i da će konačno crikveničko-vinodolski kraj ponovo postati destinacija 4 zvjezdice. Evo, ja bih volio ministre, samo čisto ako možete odgovoriti na ova neka pitanja koja sam postavio, da kažete svoje mišljenje u konačnici o cijelom tom slučaju. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Sada je na redu gospodin Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, cijelog dana i u ovoj raspravi se zapravo moglo čuti po meni možda više ona poboljšanja koja su se dogodila između prvog i drugog čitanja i vidim da je velika većina kolega pohvalila ova poboljšanja što smatram jako dobrim. Samim informiranjem Ministarstva državne imovine zapravo je krenula odmah inicijativa prije godinu dana za jednim novim Zakonom o upravljanju državnom imovinom i koliko znam i koliko se pratiti u ovih godinu danas sa svom onom javnošću i stručnom i akademskom i sa zainteresiranom javnošću, prvenstveno sa jedinicama lokalne uprave i samouprave i svima onima koji su mogli zapravo sudjelovati u ovom Zakonu su sudjelovali u donošenju ovog Zakona u prvom čitanju. kod prvog čitanja zakona zapravo su se mogle čuti sugestije po meni više iz pojedinih jedinica lokalne uprave i samouprave kako i na koji način bi trebalo određene stvari rješavati, odnosno korigirati pojedine članke zakona kako bi ovaj zakon bio učinkovitiji u svom provođenju, zapravo efikasniji u upravljanju državnom imovinom. Zakon je kod drugog čitanja prošao saborsku proceduru, saborska tijela su o ovome raspravljala, koliko znam i bila je jedna tematska sjednica na kojoj su se zapravo opet mogli usuglašavati stavovi, odnosno moglo se korigirati pojedine stvari koje su životne, s kojima se zapravo susreću načelnici i gradonačelnici, prvo prvenstveno govorim o njima. E sad, ono što, o čemu se manje možda danas ovdje govorilo, ja ću možda kratko spomenuti, pitat što je to zapravo država, što je, je li to neka država kao organizirana društvena zajednica pod nekim političkim sustavom može biti i unitarna, može biti i federalna, po našem Ustavu Hrvatska je federalna država i dijeli se na izvršnu, zakonodavnu i sudbenu vlast, a kroz tu izvršnu vlast je zapravo podijeljena na općine, gradove i županije. Zašto to govorim? Još uvijek, a i danas kada se čelnici lokalnih uprava i samouprava susreću sa pojedinim investitorima, onda nam se zna dogoditi to je općinsko, ovo je gradsko, ovo je županijsko, a zapravo je sve to državno, to je država, dakle ništa posebno i ništa više nije ono što je u općini, županijsko, odnosno državno. Onda nam nastaju određene zavrzlame, odnosno administrativne i birokratske zapreke i pojedini slučajevi se zapravo vode godinama, a mi sami volimo se uspoređivati ovdje nama najbližim susjedstvom, najviše i najčešće sa Austrijom i sa Njemačkom i često govorimo kad posjećujemo te zemlje kako su one uređene, kako je njihovo poljoprivredno zemljište uređeno, turističko zemljište, spomenička baština, fasade, kolnici, ceste, biciklističke staze, šumski putevi i pitamo se kako je to moguće? A reći ću vam. Te države su zapravo svu svoju moć crpe iz jedinica lokalne uprave i samouprave, jesu federalne države, ali zapravo su tim putem decentralizacije koje su oni napravili, a radili su tada ono što je možda i kolega Pranjić govorio, prvenstveno su radili tu funkcionalnu decentralizaciju, znači male općine, velike općine i gradovi, a onda slijedom toga su radili jednu fiskalnu decentralizaciju gdje je zapravo država prenijela sve to na jedinice lokalne uprave i samouprave, gradove i općine, a država zapravo kontrolira, dakle država je u tom slučaju kontrolor. I to je zapravo jedan put kojim bismo mi u konačnici trebali ići, a ovaj zakon je zapravo, s ovim zakonom smo na dobrome putu. Time oni zapravo imaju daleko manje tih administrativnih i birokratskih barijera. Dosadašnji zakon bio je na razini koja je daleko ispod onoga zapravo o čemu država mora težiti i zato je ovaj prijedlog zakona, odnosno konačni prijedlog ovoga zakona definitivno jedan veliki iskorak i danas smo slušali zapravo koliko će on dobro donijeti općinama i gradovima, odnosno koliko će smanjiti određenu administraciju, odnosno koliko će povećati investicije i učinkovitije i efikasnije upravljanje državnom imovinom. Dobro je, to sam govorio u prvom čitanju, da je ministarstvo korigiralo ovaj članak 68., ali isto tako mislim da možda nije vodilo računa o tome da velika većina gradova i općina ima probleme sa zemljištem kojem je tijekom '90. i '91. godine bilo unutar granica građevinskog područja, a koje smatramo vlasništvom općine ili grada i sad se to na jedan različit, na različite načine tumači i zapravo postoje određene sudske tužbe vezano za ovo zemljište. Ono što bih volio naglasiti ovdje u ovoj raspravi je da se dotaknemo malo te Europske povelje o lokalnoj upravi i samoupravi što je po meni jako bitno, posebice zbog tog načela supsidijarnosti, dakle da problem se rješava ondje gdje je nastao i da oni općine i gradovi zapravo na svome području po meni daleko bolje mogu upravljati državnom imovinom, nego sa središnjeg dijela države. Zašto to govorim? I načelnici i gradonačelnici birani su izravno, odnosno njihova predstavnička tijela i ja mislim da ta predstavnička tijela na svome području puno bolje poznaju problematiku, s tim se susreću svaki dan i u svojim strateškim planovima, prostorno planskoj dokumentaciji zapravo o tome razgovaraju, a da im država ne služi kao kočničar. Ja dolazim iz jednog kraja koji je vrlo migrativan i u cijelom tom jednom pojasu recimo od Konavala gotovo do grada Knina imate jedan dio uz granicu sa Bosnom i Hercegovinom gotovo nenaseljen ili su iseljeni ljudi. Primjerice dvije općine u mom okruženju imaju 220 kvadratnih kilometara i na tih 220 kvadratnih kilometara, bilo kojem povratniku iz inozemstva mi ne možemo dati niti jedan kvadratni centimetar, koji on želi kupiti naravno, a ako to i želi onda ide u onu redovnu proceduru koja traje mjesecima da bi dobio zemljište za gradnju stambenog objekta. Dakle i to je način koji bi općine i gradovi daleko bolje rješavali. Ja vjerujem, nakon donošenja ovoga zakona da će se mnoge stvari riješiti, o tome je govorio ministar u svom uvodnom izlaganju spominjući svu onu državnu imovinu, perspektivnu državnu imovinu, i slažem se sa svim onim što je rekao, međutim volio bih recimo da se razgovaralo o tome da ona imovina koja nije strateški značajna za RH da se automatizmom mogla prebaciti na jedinice lokalne uprave i samouprave. Istina je da se u ovom konačnom prijedlogu zakona kaže, da od 2017. g. zapravo sve jedinice lokalne uprave i samouprave za sve one nekretnine koje su bile na dan 1.1.2017. g. će postati vlasnici, a gradi se o školama domovima zdravlja i drugim ustanova koji su osnivači jedinice lokalne uprave i samouprave. Još možda nešto važno na kraju, ponoviti ću ono što smo govorili u prvom čitanju da se možda više osluhnu stvari koje dolaze s područja jedinica područne i regionalne samouprave, upravo zbog te učinkovitosti, zbog mogućnosti privlačenja investicija, daleko brže i dale efikasnije, o tome je jako dobro elaborirao gospodin Klarić i nešto je u ime kluba gospođa Mrak Taritaš govorila, a mislim da nam to svima treba biti intencija. A ukoliko postoji političke volje i taj dio bi se mogao riješiti, a radi se o nesređenom katastru, gruntovnici, odnosno, o neevidentiranoj državnoj imovini. Ukoliko u tome uspijemo, a ja vjerujem i gospodin Marić i cijeli ovaj tim, da u ovom četverogodišnjem, odnosno, trogodišnjem razdoblju možemo biti na dobrom putu, napraviti i trasirati to i da bi se i ovaj dio vezano za nesređeni katastar i gruntovnice i na neevidentiranu državnu imovinu, moglo riješiti na puno bolji i korisniji način i da bismo tada izbjegavali sve one stvari koje se danas, kao društvo, kao čelnici jedinice lokalne uprave i samouprave susrećemo. I da bi se to moglo svesti na najmanju moguću mjeru. Ja svakako pozdravljam donošenje ovoga zakona. Drago mi je što je u 2 čitanju došlo do pojedinih poboljšanja i mislim da ćemo ga u petak jednoglasno prihvatit. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate 2 replike, prvu repliku ima gospodin Sokol.
… [[Govornik naknadno uključen.]] državni tajnice, kolega zastupnici. Kolega Babić, jako mi je drago da ste spomenuli tu percepciju, odnos između države, lokalne samouprave, u smislu da ih ne treba percipirati kao nešto odvojeno i državnu imovinu, kada se prepušta lokalnoj samoupravi, kao nešto što država daje nekom drugu. Na pragu toga je EU, znači, pravila u državnim potporama, u EU, koji su propisani europskim ugovorima, se jednako primjenjuju i na središnju državu i na lokalnu samoupravu. Primjerice, ako neka jedinice lokalne samouprave da u koncesiju neko zemljište ili prepusti neko zemljište nekoj privatnoj osobi, za nekakvu poduzetničku zonu ili nešto slično, ta pravila se, tako nešto, takav akt se pripisuje državi, kao da je to dala i središnja država. Tako da mislim da ako EU ne radi tu razliku, pogotovo u ovom imovinskom smislu i u pravnom smislu, da nema razloga da mi postavljamo nekakvu umjetnu distinkciju koja tu ne postoji. I drago mi je da ste spomenuli načelo supsidijarnosti, jer oni isto tako jedno od temelja i prava EU, doista ono o čemu trebamo težiti, da se lokalni problemi rješavaju na lokalnoj razini gdje god je to moguće.
Hvala gospodin Sokol, odgovor, gospodin Babić.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo, poštovani gospodine Sokol, ne samo danas, već i prije, razgovarajući vezano za ovaj zakon, a i sudjelujući na određenim radnim sastancima, nedostajali ste danas na ovoj raspravi, znam da ste bili zauzeti. Pa i ovaj dio recimo, koji vi sada govorite, danas nitko nije spominjao, ali mislim da je dobro da ste ga spomenuli. Ono što ja želim reći, politički gledano, mi tim načelo supsidijarnosti, dopuštamo zapravo da jedinice lokalne samouprave, sudjeluju maksimalno u svome razvoju, a da ih u ovom slučaju, se sa razine države ili ministarstva ne koči. Ja tako gledam sad i ovaj zakon u odnosu na ovaj sadašnji važeći zakon. Dakle, napraviti maksimalnu fleksibilnost, kako bi bila što je moguće veća efikasnost i u tome smislu evo, pozdravljam vašu repliku, hvala što ste … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala i vama. Drugu repliku ima gospodin Lenart.
Hvala lijep poštovani potpredsjedniče. Kolega Babić, evo meni je drago da netko iz HDZ-a spominje pravu decentralizaciju, jer HSS već neko vrijeme govori duže o pravoj decentralizaciji koju bi trebalo provesti u RH, gdje bi trebalo spustiti ovlasti, ali i financijska sredstva na niže razine, kako bi se upravo moglo lakše upravljati ovim resursima koje stoji i vjerojatno bi oni daleko brže došli u cijelu priču korisnosti i upravljivosti i manje bi propadale, nego što danas propadaju. Sada, nažalost, vi ste usamljeni u HDZ-u u tom primjeru, da shvaćate da je potrebna prava decentralizacija u RH, normalno, pod kontrolom države, ono što rade jedinice lokalne samouprave. Spomenuli ste i Austriju, kako su oni to dobro napravili, kako su oni dobar primjer, ali, moram reći i zašto, ne čast iznimkama HDZ-u, ali u Austriji nema HDZ-a i ovakvih afera Agrokora i ne znam čega, pa onda je to njima to lakše raditi nego tu. Hvala.
Hvala i vama, odgovor, gospodin Babić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Lenart, možda ste htjeli biti duhoviti na kraju, ali meni to nije bilo duhovito. Ne može se uspoređivati Hrvatska niti Austrija, sve ono što smo mi sada doživjeli sada u ovih 20. g. to Austrija nije u svojih 100 g. ali činjenica da Austrija ima najbolji sustav jedinice lokalne uprave i samouprave. Kada sam govorio o decentralizaciji, mi često mislimo na tu fiskalnu decentralizaciju, dati što jje moguće više novaca, ostaviti općinama i gradovima. Vi imate općina i gradova koje ne znaju upravljati s toliko velikim sredstvima jer nemaju kapaciteta. Dakle, primarno je napraviti funkcionalnu decentralizaciju, ono što su oni napravili, vjerujte mi, to je put, dakle, funkcionalna decentralizacija, taj dio odrediti, a onda tek, nakon toga fiskalna decentralizacija i onda će i općine i gradovi, pogotovo male općine i gradovi, biti daleko učinkovitiji i efikasniji. Hvala.
Hvala lijepo. Sada će gospodin Slaven Dobrović, imati svoju pojedinačnu raspravu, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Upravljanje imovinom, što je glavna zadaća ovoga zakona, definitivno ima ogroman prostor za napredak u našoj dragoj RH jer mogli smo čuti i danas uvodno kako se loše gospodari vlastitom imovinom u RH, mislim na državu imovinu, kako čak i lukrativni objekti uz more godinama ostvaruju male dobitke i male doprinose proračunu RH. I ja vjerujem da je ovaj zakon dobar početak da se taj problem razriješi odnosno to devastirajuće stanje zaustavi i da se krene i u ovom segmentu u stvaranje jedne bolje, zdravije budućnosti Hrvatske. Bilo je govora o centralnom decentraliziranom pristupu, naravno tu ima puno aspekata, ja ću se dotaknuti i toga koja je uloga države ovdje. U svakom slučaju u ovoj fazi stanja upravljanja sa državnom imovinom je ovdje nužan centralni pristup. Dakle ne može se u više centara kretati sa jednom sveobuhvatnim poslom, dakle popisati imovinu, utvrditi je, stupiti u posjed definitivno se mora sa jednoga mjesta. Jasno je da kasnije, a vjerujemo da će se to u praksi pokazati, slijedi i taj važan segment decentraliziranog pristupa dakle prepuštanja na upravljanje ili na kakvo korištenje regionalnoj ili lokalnoj samoupravi. Isto tako ovlasti ministra, milijun ili 7 milijuna kuna, ja mislim da se velike stvari niti ne mogu raditi sa malim ovlastima i da to nije neki problem. puno veći problem je što se nedovoljno snažno vezuje odgovornost u određene ovlasti. Prema tome, ja ne bih imao problem i da su veće ovlasti ministrove, međutim odgovornost je ta na kojoj se u Hrvatskoj mora početi inzistirati i mislim da to ne može biti razlog da se u nešto ne ide jer je opasno dati ministru ovlasti da nečim upravlja na ovaj ili onaj način. Ustvari transparentnost postupka i stavljanja u javni uvid pojedinih segmenata, jeli to registar državne imovine, jeli to popis prihoda, popis ugovora koji će nastati je taj koji može pomoći da se hrvatska javnost u mnogome oslobodi tog straha da se ministru daje ovlast jer javni uvid kvalitetan i naravno će vrlo brzo pokazati dobre namjere i dobar rad ministra odnosno tijela kojim on upravlja, tako da će se vrlo brzo riješiti taj problem kojeg očito u Hrvatskoj imamo. Ja ću sada dalje reći nešto, u zakonu se na više mjesta spominje niz kampovi, hoteli, planinarski domovi i bilo je govora o planinarskim domovima i sam ministar je rekao da je nedavno bio jedan sastanak sa čelnicima Hrvatskog planinarskog saveza i HGSS-a, svakako da i taj segment državne imovine treba dovesti u red. Dakle to je apsolutno u interesu svih definitivno, međutim ovdje postoji jedna mala bojazan, dakle s moje strane i zato ću sada reći nekoliko riječi o tome. Naime, kampovi, hoteli, planinarski domovi dakle taj niz sugerira da se radi o objektima slične financijske snage da kažem jer kamp uz more naravno hotel koji je negdje u državnom vlasništvu pa onda i planinarski dom je dužan osigurati određene financijske izdašnosti od onoga koji time upravlja. Međutim ja bih ovdje skrenuo pažnju na činjenicu da planinarski dom ne može niti je nešto što može biti komercijalno isplativo. Dakle vrijednost takvog objekta je sasvim druge prirode i spomenuo sam Hrvatski planinarski savez dakle to je udruga građana koji ima preko 140 godina tradicije u Hrvatskoj, naravno da je tu bilo niz režima, međutim građani u RH su organizirani u tom društvu, dakle danas je to Hrvatski planinarski savez kroz 142 godine. I postoje planinarski domovi koji su nastajali u razno doba, poznati Zavižan dakle vjerojatno ste mnogi čuli ovdje za Premužićevu stazu koja bi možda isto mogla postati državna imovina, dakle to je jedna fantastična staza koja je napravljena u razdoblju ne znam od 1930. do '32. neka mi ne zamjere ako sam godinu, dvije promašio, dakle to je prostor koji predstavlja nevjerojatnu vrijednost za RH i prava je šteta da je ta ljepota silno slabo posjećena u RH, da tamo ljeti možete sresti samo strance i ustvari bi trebalo približiti te objekte, dakle govorim sada opet o domovima i tu prirodu građanima. Stoga vjerujem da taj susret koji se desio u ministarstvu i pravilnici koji se trebaju stvoriti koji će definirati detalje oko korištenja pa i planinarskih domova će uzeti u obzir ove detalje odnosno ove specifičnosti i pomoći tome da se njihova vrijednost iskoristi, da se oni i dalje jednako približe građanima jer naravno standard ugostiteljstva u jednom Zavižanu ili na nekakvom planinarskom domu u Velebitu ili Dinari može biti sasvim drugačiji i jest sasvim drugačije jer tamo je čaša vode jako puno. Stoga mislim da je ovo dobar korak da se krene u rješavanje problema lošeg upravljanja državnom imovinom kroz sve ove godine i da će pravilnici koji će uslijediti isto tako pokazati ovdje dobru namjeru i da barem taj segment našega društva, države će doživjeti bolje dane. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada je na redu gospodin Ante Pranić, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, uvaženi ministre, državni tajnici. Pokušat ću još jednom ponoviti sve ono što je važnije bilo u izlaganju u ime kluba Most-a nezavisnih lista i kroz replike svojim kolegama u sabornici. Dok sam saborski zastupnik i ujedno čelnik jedinice lokalne samouprave zaista uvijek ću se zalagati i za funkcionalnu i za financijsku i za prostornu decentralizaciju i zaista mi je žao što smo ajmo reći prokockali priliku da kroz ovaj prijedlog zakona idemo u sferi prostorne decentralizacije. Teško mi je kada pojedini govore da je neko nekome dao s neke razine kao da nas lokalce promatraju kao neko strano tijelo, a zapravo svi smo državljani iste države. Smatram osobno da neriješeni imovinskopravni odnosi u Hrvatskoj su najveća kočnica gospodarskom razvoju i ti neriješeni imovinskopravni odnosi se odnose i na odnos između jedinica lokalne samouprave i države Hrvatske i građana i poduzetnika i poljoprivrednika. I dalje smatram da je pravo rješenje za sve riješiti imovinskopravne odnose odnosno bilo bi puno bolje da RH da u vlasništvo građevinsko područje sve što je bilo u obuhvatu do 25.7.'91. odnosno kada je stupio na snagu Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je jasno razgraničio sve ono što je van obuhvata građevinske linije naselja, pripadalo je vlasništvu RH sve ono što je bilo unutra pripadalo je jedinicama lokalne samouprave. Mislim da bi takav odnos riješio mnoge probleme pa evo i konkretno imali smo zadnje procese legalizacije gdje su ljudi išli u rješenja o izvedenom stanju, ali nisu išli u procese formiranja građevinskih parcela i mnogi su gradili objekte na česticama koje su u posjedovnom posjedu, ali u ZK vlasništvu uknjižena RH. Sada me zanima temeljem ovog zakona očito ti ljudi će morati kupovati svoju djedovinu ili će pak morati dokazivati vlasništvo opet ulazeći u sudske sporove s RH. Da je kojim slučajem prepušteno sve u obuhvatu građevinskih linija do '91. gradovima i općinama, to su mahom centri gradova, naselja i sela predstavnička tijela gradova i općina kudikamo bi lakše rješavala taj problem. Dalje, ukazat ću na još jednu činjenicu, a to je ovo što se odnosi da Ministarstvo državne imovine upravlja nekretninama ovim zakonom gdje se planira izgraditi golf hotel, hotelski kompleks, kampovi i drugi sportsko rekreacijski sadržaji, a znamo da su oni definirani upravo prostornim planovima gradova i općina. I sada zaista ne shvaćam intenciju da recimo grad predstavničko tijelo donese prostorni plan koji mora biti usklađen i sa planom višeg reda i definira pojedino područje i dođe pojedini investitor i recimo da je to u vlasništvu RH odnosno upravljate sa ovim zakonom vi s tim područjem. Investitor kupi, krene graditi, ali da bi uopće mogao bilo šta pokrenuti jedinica lokalne samouprave mora sagraditi osnovnu infrastrukturu do tog područja. Ta infrastruktura se odnosi i na nerazvrstane ceste i na sustav odvodnje, oborinske kanalizacije, DTK svega onoga što je potrebno da bi budući investitor dobio uporabnu dozvolu. No postavlja se pitanje iz čega da jedinica lokalne samouprave to gradi? Da reći ćemo komunalnog doprinosa, ali u mnogo čemu evo na području Dalmatinske zagore komunalni doprinos u jedinicama lokalne samouprave vam nije ni 6, 7 kuna po metru kubnome. Znači, ja ne znam zaista evo svaki put kada dolazim u Zagreb prođem od Vrgorca, Dalmatinom na ovom području, ne vidim ni kamp naselja, ne vidim ni golf terena i dalje smatram da će biti neizvedivo graditi to ako ovako ostane odnosno ako se jedinicama lokalne samouprave određeni prihod ne prepusti od prodaje nekretnina odnosno samog zemljišta. Također usmjerit ću se u svom izlaganju na još jedan problem koji smatram da može biti nije jasno definiran, to je u članku 41. koji kaže da „nekretninom se može raspolagati neposrednom … u znak nad utvrđenom odlukom o raspolaganju sukladno članku 37. ovog zakona ako je riječ o osobi koja je u postupku ozakonjenja nezakonito izgrađenog objekta od nadležnog tijela ishodila rješenje o izvedenom stanju, a objekt je izgradila na zemljištu u vlasništvu RH te je na predmetnoj nekretnini utvrđen obuhvat građevinske čestice. Navedenoj osobi može se prodati zemljište ako je utvrđeno kao obuhvat građevinske čestice“. E sada zamislite da je pojedini čovjek sagradio kuću 100m od mora i dobio rješenje o izvedenom stanju, koliku on može formirati građevinsku česticu? Može je formirati sukladno važećim odlukama prostornog plana tog grada i općine. E sada zamislite da je pojedino maksimalno ograničenje u prostornom planu 4000 kvadrata. Znači čovjek s kućom od 100 kvadrata može od države 100m od mora još dobiti 4000 kvadrata. Znači smatram da tu nije precizirano, a mislim da bi bilo jako dobro da je precizirano da može formirat, ali minimalno koliko nalaže prostorni plan grada i općine gdje se ta nekretnina gradi. Sami zakon kao što sam rekao u izlaganju u ime kluba je dobra intencija uvođenja određenog reda, ali mislim da smo propustili baš ovu glavnu nišu, a to je decentralizacija i prepuštanje većeg odlučivanja jedinicama lokalne samouprave. Hvala.
Hvala i vama. Repliku ima gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, imamo tu puno problema, vi ste samo detektirali jedan set iz perspektive jedinica lokalne samouprave, ali činjenica je da država u pravilu ne zna ni s čime raspolaže. Dakle imamo jako puno nekretnina koje su u vlasništvu RH koje nisu, koje se ne koriste, koje propadaju doslovno. Ja sam apsolutno za to da se jedinicama lokalne samouprave tu da veća autonomija jer mislim da će efikasnije koristiti nekretnine koje su u vlasništvu RH, a koje su recimo zapuštene ili dugo nisu korištene. Vi ste ipak, ne samo vi, nego puno kolega ste čelnici lokalne samouprave koji možete puno brže, efikasnije naći korisnike za takve nekretnine. U tom smjeru bi se trebalo kretati, dakle prvo trebamo popisati ono što imamo, a onda ono što želimo s time raditi i tu jedinice lokalne samouprave mogu i trebaju biti partneri.
Hvala vama. Odgovor, izvolite gospodin Pranić. Ste digli jel da? Ne, dobro, niste digli. Učinilo mi se. Sada imamo gospodina Davora Vlaovića, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, kolegice, kolege, uvaženi ministre sa državnim tajnicima i suradnicima, sve vas skupa pozdravljam. I evo vezano uz Zakon o upravljanju državnom imovinom mogu reći da sigurno trebamo svi mi imati ovaj zakon jer nije državna imovina samo Vladina i ministrova, nego svih nas i svima nam treba alat da se njom kvalitetno upravlja, činjenica da se do sad nije dobro upravljalo i da se reda mora napravit, s tim su se svi složili do sad. Ono što sigurno svi priželjkujemo da zakon ne bude mrtvo slovo na papiru, nego da bude alat i da se provodi i ono što je još puno važnije, što svi očekujemo da se provodi jednako, da svi imaju jednaku šansu jer iz ovog iskustva do sad, gdje evo kako je ministar rekao uvodno preko 3000 neriješenih predmeta koji su podnijeli zahtjeve i jedinice lokalne samouprave i drugi pravni subjekti, gdje su procesi trajali od 3 do 5 godina nam ukazuje na to da je nekima rješavano brže, nekima sporije, ovisno o tome tko je bio bliže vlasti. Očekujemo da ovaj zakon i modeli postupanja u narednom razdoblju neće bit takovi, nego da će svi imati jednaku šansu i da će jedinice lokalne samouprave, zajedno s ministarstvom, učinit taj jedan iskorak da se ta državna imovina stavi u funkciju razvoja gospodarstva i punjenja proračuna što ste i vi uvodno istakli. Meni je drago da ste predvidjeli da će prihodi u državnom proračunu porasti na negdje milijardu i 400 milijuna kuna i ono što sigurno očekujemo da sudjelujete u onom djelu kad je riječ o sređivanju stanja gruntovnice i katastra. Imali smo lijepe primjere, pa i u Brodsko-posavskoj županiji gdje su pojedine općine sa Državnom geodetskom upravom i županijom sufinancirali sređivanje stanja. Ne znam zašto se s tim stalo pa evo, apeliram na vas da obavite razgovore sa ravnateljem Državne geodetske uprave, resornim ministarstvom i da se pokrene taj postupak ponovo jer je to u interesu i jedinica lokalne samouprave i ministarstva i ukupno države i da se konačno napravi kvalitetan registar imovine kako bi se njom kvalitetnije upravljalo. Javio sam se za pojedinačnu raspravu da ponovno ponovim ono što sam rekao u replici da mi je nepojmljivo da je 873 poslovna prostora netko u Hrvatskoj koristio i nije plaćao zakup ili najam i da je to negdje preko 60 milijuna kuna ukupno utuženo u sudskim procesima. Pa vas pitam da ste vi bili poduzetnik ili obrtnik i da ste imali državni prostor i ne plaćali najam, odnosno zakup, da li ste imali prednost u odnosu na svog kolegu, koji je nažalost zbog tog što je kriza bila i nije bilo posla, na kraju morao zatvorit obrt i odustat od proizvodnje, otpustit radnike. To se ne smije događati, trebaju odgovarati, ne samo oni koji su koristili državni prostor i ne plaćali zakup, nego i oni koji su im to omogućili, a sigurno da je bila sprega, jer vidljivo je, ne bi to toliko moglo dugo trajati da se toliki iznos skupi da nije bilo određene sprege i evo žao mi je što se ne može objaviti taj registar tih koji duguju, ali treba vidjet mogućnost da se stave bar inicijali pa će se znati tko je zaobišao državu, tko je prevario i sebe i susjeda i kolegu obrtnika jer ne fer je da netko mora završiti na Zavodu za zapošljavanje, dok su drugi kupovali automobile i apartmane i slično, a imamo takvih primjera i sigurno to treba istaknuti. Još jednom da razmislite o onom prijedlogu što sam rekao zajedno sa Ministarstvom gospodarstva za područja gdje treba sigurno pomoć i demografsku obnovu i spriječiti iseljavanje, kao što je Slavonija, Baranja, Srijem, Podravina, Lika i drugi nerazvijeni krajevi, da se ti državni lokali, prostori poslovni, jer vjerujem da na natječajima baš neće bit puno zainteresiranih za njih, ako ne bude zainteresiranih u tim pasivnim prostorima, da ih tako uvjetno nazovemo, da se onda nađe nekakva povoljnija varijanta za obrtnike i poduzetnike kako bi potakli zapošljavanje i razvoj u tim područjima, to neka bude jedan od projekata koje će ova Vlada napraviti i bit će sigurno korisno za sve. Također bih istaknuo i problem sa stanovima, kad je riječ o zaštićenim najmoprimcima, znamo koliko je to bura izazvalo i ovdje u sabornici i u javnosti pa jedno od pitanja, postoji li mogućnost da se kroz državne stanove onim zaštićenim najmoprimcima koji ne budu u mogućnosti riješiti svoje stambeno pitanje iznađe mogućnosti iz fonda državnih stanova? Vezano za potpore gospodarstva, svakako da državna imovina može bit važan kotačić u razvoju gospodarstva i zapošljavanja pa evo jedan od kvalitetnih primjera je sigurno industrijska zona u Novoj Gradiški gdje je veliki broj poduzetnika izgradio svoje poslovne pogone, evo prije par dana je potpisan ugovor sa klima opremom za kupnju još jedne čestice i postoji objektivna potreba grada Nova Gradiška zbog širenja zone za dodatnih 60 hektara. Mislim da je zahtjev upućen i molim vas evo da razmislite te da čim prije se omogući i gradu Nova Gradiška, ali naravno i Slavonskom Brodu, Županji i Vinkovcima, gdje god se pojavi potreba gdje ima investitora, gdje ima poduzetnika da se ide u pravcu da se šire poslovne zone. Također vas molim da mi probate odgovoriti, imamo jedan problem u Novoj Gradišci sa zgradom Doma zdravlja, koja je u onoj dosadašnjem postupku nije riješila imovinu, samu zgradu. Podnesen je zahtjev za povrat oduzete imovine po onom Zakonu o povratu oduzete imovine. Časne sestre, sestre milosrdnice su spremne za zamjenu nekretnine, da li postoji mogućnost da se na taj način riješi, a da domu zdravlja ostane zgrada na korištenje i oprema da se nastavi baviti medicinskom djelatnošću, a da se pravog vlasnika odnosno tražitelja po zahtjevu za povrat namiri iz državne imovine nekom drugom području. Mislim da bi to bilo opet u korist i da se spriječi devastacija zdravstvenog sustava u Brodsko-posavskoj županiji i gradu Nova Gradiška i naravno, zanima me stavljanje u funkciju i vojnih objekata, onih koji su neperspektivni za Ministarstvo obrane, jedna od takvih primjera je vojarna u Novog Gradiški i znam da su prikupljene suglasnosti većine državnih tijela, očekuje se ovih dana i potpis ugovora. Pa evo, apeliram da se to čim prije dogodi da grad može ući u renoviranje te zgrade jer je sad postala i opasna po građane koji prolaze kraj zgrade, spada crijep, spada fasada, netko će nastradati i tko će onda odgovarati? Evo, apel da se to ubrza i čim prije riješi. I naravno, evo ovaj prijedlog koji je HSS iznio vezano za vaše ovlasti, gospodine ministre, za imovine do 7,5 milijuna kuna, da nakon dva natječaja po procjeni sudskog vještaka, ako se nitko ne javi, sklapate ugovor sa potencijalno zainteresiranim direktnom nagodbom. Zbog vas, da vas zaštitimo mi predlažemo da to objavite javno i transparentno, da idete javnom licitacijom, pogotovo ako imate dozvole jer ne stoji u Zakonu i da li smijete napraviti nagodbu ispod procijenjene cijene sudskog vještaka. To ne stoji u Zakonu. Ako smijete, onda tek pogotovo idite na javnu licitaciju. Recite, evo nekretnina ide na dražbu, osoba A nudi 100, toko nudi 101? Ako nitko ne ponudi 101, dajte onda napravite nagodbu s onim koji nudi 100. To je zbog vas i sigurno vam tu pomažemo, prihvatite prijedlog HSS-a. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Vlaović, ja bi volio da imamo puno gospodarskih zona kao što je Nova Gradiška. Nažalost, nemamo. Nažalost, neke vam gospodarske zone, a to i vi itekako dobro znate u Slavoniji zarastaju u korov, nema niti korisnika uopće, nema interesa uopće, a mi smo uložili jako puno državnog novca, tu govorim prije svega novca poreznih obveznika u infrastrukturno opremanje tih istih gospodarskih zona. Dakle, apsolutno se slažem sa vama i tu apeliram na ministra. Trebamo promovirati i poticati ovakve pozitivne mjere. Dakle, kolega Grgić, gradonačelnik Nove Gradiške itekako dobar posao radi. Dakle, vidjeli smo i u prošlim godinama, tamo se otvaralo više tvornica, otvara se novi, dolazi novi poslovni subjekte. Takve primjere trebamo ohrabrivati i tu RH i Ministarstvo imovine apsolutno trebaju biti podrška, a tamo gdje to baš i tako i ne ide, pokušati minimalizirati troškove sa strane države.
Hvala gospodine Hajduković. Odgovor. Izvolite gospodine Vlaoviću.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Neko je isključio me. Hvala na replici. Treba pozitivne primjere isticati. Zato sam istaknuo da postoji realna potreba jer se progovara sa još nekoliko potencijalnih investitora radi tih još dodatnih 60 hektara u gradu Nova Gradiška i prostornim planom i grada Nove Gradiške i Brodsko-posavske županije predviđeno širenje te zone, a paralelno s tim moram evo spomenuti da se priprema i projekat centra za gospodarenje otpada kraj Nove Gradiške na ... [[Govornik se ne razumije.]] gdje također je predviđena čestica za izgradnju ovog centra na državnom zemljištu. Ta procedura je nažalost dugo trajala zbog donošenja novog plana gospodarenja otpada i sad se tek prilazi izradi studije izvodljivosti, studije utjecaja na okoliš da se ne bi gubilo vrijeme da je tek nakon toga, nakon podnošenja zahtjeva za lokacijsku dozvolu ide sa zahtjevom za zemljište. Izgubiti ćemo još 2-3 godine, mislim da tu treba sjesti i naći modele kako da se to ubrza. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Druga replika, gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Vlaović, otvorili ste jednu vrlo važnu temu. Dakle, nije ovdje sporno prenošenje ... [[Govornik se ne razumije.]] unutar opće države između države i jedinica lokalne i područne samouprave, pa čak ne mora biti ni sporno ono što smo kroz povijest doživjeli kao niz netransparentnih postupaka gdje se državno vlasništvo pretvara u privatno. Ono što mene brine i što je u ovom društvu postalo već opća poštapalica da država ne može biti dobar gospodar. Vlasništvo prema državnom vlasništvu se treba odnositi jednako kao i privatnom vlasništvu, a zato je bitna uprava i postavljanje uprave je ključno u cijeloj ovoj priči. Ono što bih ja volio, zato sam rekao danas ministru i da je Zakon mekan, ja bih volio, a njega cijenim kao vrlo poštenog čovjeka, da on može staviti veto kao ministar državne imovine na sve one postupke imenovanja uprava koje ne rade dobro svoj posao. To može reći, e stanite malo, ne može više ovako. Mi nemamo zapravo prave bilance i to je ključ cijele priče.
Odgovor, gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Žagar, već sam rekao da je nedopustivo da netko koristi državnu imovinu, a da ne plaća zakup, a pogotovo je nedopustivo da je netko privatizira i da je to netko tko je znao, gledao kroz prst. To se ne smije događati jer kao što ste vi rekli, nije državna imovina nešto nadnaravno. To je vrijednost koju smo svi zajedno stvarali, koju su svi porezni obveznici kroz uplate zajedno izgradili i komunalnu infrastrukturu i objekte i sve ostalo i kao tako moramo se jednako barem dobrog gospodara ponašati i mi i čelnici jedinica lokalne samouprave i Ministarstva. Do sad vidimo niz primjera da tome nije bilo tako, pa evo i zadnji primjer iz općine Sibinj gdje se sa gospodarskom zonom nezakonito postupalo, pa je završilo sudskim postupkom. A tko trpi? trpi gospodarstvenik, evo gospodin Čepo izgradio objekat, 200 ljudi bi zaposlio, općina ništa ne investira u zonu jer je u sudskom postupku i jednostavno u pat poziciji su i vlasnik i županija i općina i grad, a trpe i ljudi jer se nemaju gdje zaposlit i iseljavaju iz Slavonije. Hvala.
Hvala i vama. I na kraju u ime predlagatelja, govorit će ministar gospodin Goran Marić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo odmah s kraja. Gospodine Vlaoviću, poštovani zastupniče, sad smo provjerili, nužno je utvrditi nadzor za proširenje vaše industrijske zone, trebamo imenovati 2 člana i odmah će biti imenovana i vrši se nadzor je li to sukladno propisima i dat ćemo suglasnost, tako da nema problema. Malo me potaknula na ovu sad jednu osvrt jedna konstatacija, čuo sam, ne znam od kuda, da možda u ministarstvu se različito ponašaju zavisno tko je na vlasti u gradovima i općinama. Ako netko ima bilo kakav mogući dokaz da ja kao ministar imam diskriminirajući odnos prema bilo kojem gradonačelniku ili načelniku neka podastre, ja ću odmah odstupiti. I molio bih da se neozbiljnim kvalifikacijama ne igramo jer je o vrlo ozbiljnoj temi riječ. Zato zahvaljujem svima vama koji ste sudjelovali u ovoj, jednoj od najvažnijih tema za RH, koji ste i pridonijeli da zakonski okvir bude što kvalitetniji, a i ono što je malo odskakalo, ali u razumnoj mjeri, uvažavajući prostor u kojem se raspravlja, ja to prihvaćam također kao jednu normalnu komunikaciju. Jadran Crikvenica, ovdje je zastupnik Đujić iznosio povijest Jadrana Crikvenice. Za razliku od vas potvrdit ću dosta toga što ste govorili, samo ne bih dijelio na periode upravljanja i tko je u koje vrijeme upravljao Jadranom. Jadran od '90. do danas ne može se ponositi načinom upravljanja, ni uprave, ni nadzorni odbor, ni skupštine. Što je Ministarstvo državne imovine napravilo? Napravilo je povijesni iskorak u Hrvatskoj, a koji će biti povijesni događaj za grad Crikvenicu da u jednom gradu kao što je Crikvenica sa 15ak tisuća možda ljudi, nisam siguran koliko, dobije kroz privatizaciju osiguranu investiciju najmanje u vrijednosti 400 milijuna kuna, a i više. I da je u proračun od tog portfelja uništavanog sjelo 200 milijuna kuna za koji se ne može pohvaliti niti malo veći hotelski kompleksi od Jadrana i da je natječaj bio toliko javan, transparentan, najavljivan u svim medijima i da je stigla samo jedna ponuda, to pokazuje koliko je dobar posao napravio. Da je cijena bila samo malo viša ne bi nitko dao ponudu, da je cijena bila niže procijenjena, a mi ne procjenjujemo, ministarstvo, nego sudski vještaci, onda bi bilo više ponuđača, a možda bi se postigla i maksimalno ova cijena koja je. Ministarstvo državne imovine i ja radimo po zakonu sve i mi ne možemo, kao što evo kolega Vlaović bi možda i želio, ako se ne javi na prvom natječaju pa na drugi, nego da mi izravno to, nažalost to ne možemo raditi, zakon je drukčiji, što bi tek bilo i ovdje u Saboru, ali i u javnosti kad bi predložili da nakon 2 neuspjela natječaja ministar odlučuje po kojoj cijeni će prodat, pa ja ne bih mogao ni izići odavde iz Sabornice, a kamoli u grad prošetati, to niti želim, nit se tako može raditi, niti smije raditi. Ali čeka nas golem posao, tako da se još malo vratim na Jadran Crikvenicu. Ministarstvo ničim nije sudjelovalo, ne kao ministar ja, nego nitko iz ministarstva nije sudjelovao ničim negativno na stanje Jadran Crikvenicu, naprotiv, kad su se vršili pritisci da ne dođe do prodaje i da se nastavi sa istim načinom koji je funkcionirao u 28 godina, u upravnom vijeću … [[Govornik se ne razumije.]] nisam, predložio sam da prihvatimo tu ponudu jer nisam siguran da bismo imali ikada više takvu ponudu. Istodobno, hoteli Makarska su prodani za 172 milijuna kuna i investicija osigurana u iznosu od 618 milijuna kuna. 2 gradića po 15 000 investicija, milijardu kuna i u proračun uprihodovano 400 milijuna kuna. to suvremena mlada povijest Hrvatske nije zapamtila takav način privatizacije i tako radi ministarstvo i tako će ministarstvo raditi. Da se tako prodavala hotelska, samo hotelska društva ne bi bilo afera kao što je Sunčani Hvar, Haludovo, Liburnija i slični, ni Novi Vinodolski čini mi se, sjećate se i tamo hotela. Ne bi bilo toga. A i dug RH bi bio itekako manji. Čeka nas, rekao sam, golem posao. Vi se čudite, ja se više ničem ne čudim jer sam duboko uronjen u to pa primam jednostavnije, ležernije te informacije svaki dan. Naravno je da se za čuditi kad sam jutros kazao koliko je poslovnih prostora bespravno, koliko od 1325 zahtjeva nije nitko iseljen još, kolega Vlaović u ovom periodu. Ali evo za još malo, u suvlasništvu RH ima 808 poslovnih prostora, 28 godina iz tog suvlasništva nije uprihodovala niti lipe. To je 18 tisuća metara kvadratnih, procijenjena vrijednost je 150 milijuna kuna u suvlasništvu. Ovaj Zakon nam omogućuje da to kapitaliziramo i da uprihodujemo u državni proračun. Sve opet na temelju procjena sudskog vještaka i sve po zakonu. I ne bojim se donijeti takve odluke jer je to zadaća ministra da donosi takve odluke i znam koju ovakve odluke nose odgovornost. Ali, isto tako zamislite nakon 28 godina kad netko želi to sada vlasnička prava zaštititi, a naviklo se da ti vlasničkih prava RH nema 28 godina. U stanovima, imamo 649 stanova suvlasnički dio. 10700 kvadrata. Procjenjuje se negdje oko 50 milijuna kuna. Samo da ovo riješimo u proračunu će biti 200 milijuna kuna više. A proračun Ministarstva državne imovine je 50 milijuna kuna za prošlu godinu bio. Ne mogu se ne osvrnuti ponovo na, iako je dvojakih mišljenja bilo, netko kaže da bi trebalo veće ovlasti dati, netko ukinuti. Kad se spominju, čuo sam čak i izraz faraonske ovlasti. Vlast demokracije uspoređivati sa vlašću 3 milenije prije ove mislim da je vrlo neozbiljno i nemaštovite. Kakve su to faraonske ovlasti da sada donesemo odluku da ovo riješimo? Jer to faraonska ovlast? Pa veću ovlast je imao onaj tko je odlučio da se to ovako drži. On je imao ovlast. Zar je ovlast raspisati natječaj? Zar je ovlast dati suglasnost na zakup, a svaki ozbiljniji ugovor o zakupu koji ima drugo tijelo državne uprave je veći od milijun kuna u 5 godina. Kada bi bilo ovako kao što neki predlažu, onda bi Vlada svaki dan, svako zasjedanje imala 70-100 odluka samo vezanih za državnu imovinu. Ali kako to da jedan ravnatelj agencije ima veću ovlast potpisati nego ministar? To je neprirodno u državi, a ima ih koliko god hoćete. Ravnatelji zavoda, direktori, pomoćnici, članovi uprava, veće ovlasti imaju od ministra. Mislim da je malo neozbiljan takav pristup. Tako da nisam ja iznimka među odgovornim osobama ili ministrima kad je riječ o ovlastima, ali nisam ni impresioniran zbog takvih nemaštovitih impresija za javnost jer znam stanje državne imovine i za njeno oživljavanje spreman sam preuzeti odgovornost. Ne bih želio uopće polemizirati tko je bolji u upravljanju imovinom, jedinice lokalne samouprave ili Ministarstvo državne imovine ili RH. Mislim da bi bilo neozbiljno uopće tu temu započimati. Zar nije neodgovorno zaključiti da su sve općine i svi gradovi jednako dobro ili jednako loše organizirani, jednako dobro ili jednako loše upravljaju svojom imovinom. Zar nije neozbiljno zaključiti da su svi gradonačelnici i načelnici jednako obrazovani, jednako stručni, jednako odgovorni, jednako moralni, jednako iskusni, mislim da to nije ozbiljan pristup. Ako išta želim, onda želim ozbiljan Zakon i ozbiljan pristup. Kad govorite da možda bi trebalo sve prebaciti na jedinice lokalne samouprave. Pa mi u središtu samog grada ili općine na prijedlog jednog gradonačelnika da se to daruje, donese se odluka o darovanju, dođe drugi gradonačelnik i poništi odluku i vrati nekretninu. Onda mi raspišemo natječaj, onda se jave ponovo, nemojte raspisivati natječaj za prodaju, ipak nam darujte. Mi opet donesemo odluku o darovanju, ali zatražimo dodatnu dokumentaciju, čekamo godinu dana od kad je Ministarstvo utemeljeno, nema dodatne dokumentacije. Koliko slučajeva je bilo da su vojarne dodijeljene jedinicama lokalne samouprave, ali je nisu priveli svrsi ni nakon 5 godina pa smo je morali vraćati. Dakle, razumijem sve, ali nemojmo neozbiljno zaključivati. Što se tiče legalizacije i bojazni da će Ministarstvo državne imovine nekome darivati zemljište veličine 4, 5 tisuća kvadrata na, tako ste kazali pa moram tako i reagirati, uz more ili negdje, to jednostavno nije točno. Jedinice lokalne samouprave utvrđuju rješenje o izvedenom stanju, određuje se zemljište za nužnu uporabu i Ministarstvo državne imovine angažira procjenitelja, sudskog vještaka sa popisa koji je na javnoj nabavi odabran, izvrši se procjena i po procijenjenoj vrijednosti može kupiti to zemljište za nužnu uporaba. Nemojmo stvarati paniku od nečega gdje nema mjesta. Ali, evo pokušavam gledat što sam sve zapisivao, biti koncentriran pa koliko-toliko odgovoriti svima. Zastupnik Dobrović je govorio i doista kad se čita, može se zaključiti i Ministarstvo državne imovine upravlja kampovima, hotelima, planinarskim domovima. Nije to isti kontekst. ... [[Govornik se ne razumije.]] nabraja čime se ubraja, a svima je jasno da nisu planinarski domovi toliko fiskalno izdašni i komercijalni kao što su to hoteli ili kampovi, niti to itko dovodi u pitanje. Ja se nadam da ćemo mi urediti, ali s obzirom na nedostatak dokumentacije i pomoć Hrvatskog planinarskog saveza, da ćemo urediti unose i nisu to odnos na komercijalnoj razini, a to i sudskih vještaci također znaju. Oni utvrđuju to, ne određuje ministar koliko vrijedi hotel i koliko je procjena zakupnine u planinarskom domu, ako se bavi hotelskom turističkom djelatnosti ili nečim drugim. Imajući u vidu okolnosti i u trenutnom vremenu u kojem funkcioniramo, djelujemo, ja moram izraziti zadovoljstvo, ambijentom u kojem smo raspravljali u ovom zakonu, zahvaliti svima vama još jedanput što ste sudjelovali, posebice vama, što ste ostali do kraja. Sve amandmane smo primili, svi amandmani će biti razmotreni i ako se neki ne prihvati, biti će doista opravdan razlog sa strane Ministarstva i Vlade. I napomena, jedan za kraj, jedan zakon ne može učiniti čuda, tako ni ovaj zakon, neće učiniti čuda. Ni jedan zakon, pa ni ovaj Zakon o upravljanjem državnom imovinom, nije svemirski brod da može Hrvatsku prebaciti u drugu galaksiju, ne može. Ovisi i učinkovito … [[Govornik se ne razumije.]] zakona ponajprije onima koji ga budu provodili, ali o efikasnosti i drugih zakonskih odredba. I o efikasnosti drugih institucija. Ne možemo utjecati na stanje o zemljišnim knjigama, ali javno izražavam nezadovoljstva stanja o zemljišnim knjigama, od '90. do danas. I rekao sam i maloprije, jedino što možemo biti ponosni na stanje, koje je Austro ugarska ostavila na naslijeđe. I može se to urediti, ali ne bi htio, nikada nisam zalazio u tuže područje, ima ovdje stručnjaka o tog područja, ali jednom, malo, jasnijom odlučnijom akcijom i zakonskom odredbom, vrlo lako se to može urediti, uzimajući u obzir sva iskustva, negativna koja proizlaze iz takvog stanja. … [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstva državne imovine, vidite da smo mi i dalje pod utegom bivšeg sustava i teških propusta u proteklom vremenu. Ali, ne govorim to radi opravdanja, nego da znamo složenosti, da znamo potrebu ovakvog zakona, potrebu donošenja ovakvog zakona, jer on izlazi u susret to mogu reći, svima, pa i onima koji su malo kritički više su osvrtali u susret jedinice lokalne i regionalne samouprave, ususret ljudima koji žive uz tu imovinu, na koje se odnosi Ministarstvo državne imovine, u susret realnom životu. I ono što je najvažnije, ovaj zakon ne projektira štete, nego projektira aktivaciju državne imovine, povećanje ekonomske aktivnosti i povećanje prizora u državni proračun, a što bitno utječe na zaposlenost i ono najvažnije, što smo ovdje, nema mi kolege Šipića, on je potaknuo da se ubaci, još ta Ministarstvo državne imovine, raspolagati izravno jedinice lokalne samouprave za stambeno zbrinjavanje i poticanje stanogradnje. Pa smo to i ugradili, pa će to biti i dodatni demografski impuls. Nismo zadovoljni stanjem u Ministarstvom državne imovine sa imovinom, ali prepoznajemo potencijal i imam vjeru, imam nadu, i zadovoljan sam jer vidim koliko taj potencijal može rezultirati. Još kada bismo dodali, ono što mnoge zemlje već dugo koriste, a oni primjenjuju već davno utvrđenu činjenicu, da su sretne one države, u kojima svatko radi posao za koji se školovao. Hvala lijepa svima na pozornosti.
Hvala i vama gospodine ministre. Imati ćete još posla malo, jer imamo 7 replika. Prva replika dolazi od gospodina Mladena Madjera.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani ministre sa suradnicima. Kao dugogodišnji čelnik jedinice lokalne samouprave od 2001.-2016. znamo prijavu ustrojstva ovog ministarstva, da je bio fond za privatizaciju, onda prešao u središnju ured za upravljanje državnom imovinom, pa onda u DUUDI i konačno u Ministarstvo državne imovine. Jasno da u tom periodu, imali smo neke zahtjeve koje smo uputili prema nekadašnjem fondu za privatizaciju i svjesni smo da smo čekali po 4 g. i 5 g. nažalost, ali moram i pohvaliti, da ustrojstvom ovog ministarstva, bilo je riješeno, ono što je bilo zahtijevano u roku od 30 dana. Evo, moram pohvaliti na ovaj način i ovaj zakon, jasno da se s jednim zakonom ne može sve riješiti, ali istovremeno, volim da se na zahtjev jedinice lokalne samouprave u što kraćem roku odgovori, da mogu jedinice lokalne samouprave baratati sa državnom imovinom.
Vrijeme. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo i na pohvalama hvala. I ubuduće će ministarstvo reagirati na vrijeme, ali molim isto tako, da svi čelnici jedinice lokalne samouprave isto tako reagiraju na naš dopis. Često dobijemo urgenciju, da molim vas, riješite to nam je hitno i razumijem da je hitno, ali onda se pokaže da smo mi napisali dopis da se dostavi dokumentacija na koju nije odgovoreno. Ima i takvih, tako da je to negdje na sredinom, međutim, orijentacija Ministarstva državne imovine je suradnja sa jedinicama lokalne samouprave. Mi smo ustrojili službu za jedinicu, odnose sa jedinicama lokalne samouprave i nekada je jedna osoba radila, danas više, a ja se nadam do kraja godine da će još više radit jer ćemo prebaciti neke ljude jer prepoznajemo da je to gorući problem. Čak smo i uputili dopis svim gradonačelnicima, načelnicima da nam dostave svoje prioritete jer je nemoguće riješiti sve predmete odjedanput, ali koji su prioriteti vi to odredite, mi ćemo te prioritete rješavati po vašem redoslijedu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Druga je replika od gospodina Hajdukovića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre apsolutno pozdravljam činjenicu da ste rekli da ukoliko do bilo kakvih dokaza dođemo da preferirate jedne jedinice lokalne samouprave pred drugima da ste voljni zato snositi odgovornost. Ako to dođe u saznanje mene ili bilo kojih drugih zastupnika ja očekujem da ćete i po tome i postupiti. Slažem se da vas čeka veliki posao, ali se ne slažem sa nečim drugim kad kažete da trebamo donositi paušalnu odluku, odnosno paušalnu ocjenu jedinicama lokalne samouprave. Gledajte, samo preko puta mene u zgradi u Zagrebu u kojoj stanujem vam je pola stanova prazno, dakle svjetla se ne pale nikad. Na moje pitanje zašto je zgrada u centru Zagreba prazna, zato što su to gradski stanovi koji se ne koriste. To je loše, to mora biti u funkciji razvoja grada, razvoja lokalne zajednice. Ja znam da vi kao ministarstvo nemate nadležnosti direktne nad imovinom jedinca lokalne samouprave, ali morate poticati efikasnost u raspolaganju imovine.
Hvala. Gospodine ministre, izvolite.
Hvala lijepa. Zastupniče Hajduković kazali ste da su stanovi gradski i da su prazni. Onda to je pitanje za gradonačelnika ili načelnika, a ne za ministra državne imovine. Stan u vlasništvu grada ima veze sa Ministarstvom državne imovine koliko i vaš osobni stan. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Saša Đujić.
Hvala lijepo. Gospodine ministre što se tiče Jadrana Crikvenice, sve što ste vi ovdje rekli s govornice ja se s vama slažem i nisam vam dao nijednu primjedbu ni na proces privatizacije, ni na sve što se u tome dešavalo, tako da sve ovo što ste rekli stoji i ja podržavam. Ali valjda je i bivša uprava koja je imenovana od bivše Vlade je malo pripomogla da imate šta privatizirati i ona je s vašim ministarstvom pripremila tu privatizaciju, a onda je smijenjena na način na koji je smijenjena. Drago mi je da ste vi sada ovdje prvi puta, istekao je mandat da ne bi sad mi rekli istekao im je mandat, istekao im je mandat, ali mogao je bit mandat i produžen na 15 dana, a i nije trebao, ali vi ste sada ovdje rekli da je na vas bilo određenih pritisaka da ne dođe do privatizacije, znači da i u biti sve informacije koje ja imam su točne. Mene samo zanima da ako mi možete odgovorit kako je uopće moguće da se u tako osjetljivom procesu i najvećem privatizacijskom, kao što ste i vi rekli u hotelijerstvu, dogodi takav gaf da Vlada, znači ne ministarstvo, Vlada imenuje upravu koja je skoro ugrozila cijeli taj proces? Hvala lijepo.
Hvala. Gospodine ministre.
Zastupniče Đujić, moram i vas malo ispraviti, nemojte se ljutiti. Nije Vlada imenovala upravu, a nije Vlada. Nadzorni odbor, točno. I ako provjerite u zapisnik nadzornog odbora, jedini utjecaj Vlade na nadzorni odbor je bio da član nadzornog odbora CERP-a je bio protiv takve odluke. Dakle mi smo napravili sve što je trebalo napravit, ali to nimalo nije spriječilo da učinimo ono što je trebalo učiniti i nije nimalo se negativno odrazilo na privatizaciju Jadrana. A model privatizacije, način, transparentnost nije pripremala uprava niti jednog Jadrana, nego isključivo CERP i Ministarstvo državne imovine. Jer da su uprave pripremale, završilo bi to malo drukčije. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Lenart.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo gospodine ministre vi ste u svom obraćanju u ime predlagatelja tu nama održali jedno predavanje kao eto mi smo neka inkvizicija pa smo sumnjičavi na sve. Pa gledajte u ovih 27 godina Hrvatske države napravljeno je više lošega, nego dobroga po pitanju državne imovine i ne upravljate vi ovdje našom imovinom, nego državnom, znači narodnom i normalno da smo sumnjičavi na neke stvari i da pokušavamo ukazati na nešto što mi mislimo da možda nije dobro, možda nismo u pravu, ali zato ste vi tu da saslušate to što mi pričamo i ukoliko stvarno želite napraviti dobar posao da i implementirate možda neke stvari koje se neće sviđati niti Vladi, ali vi smatrate da su one dobre na ono što ste čuli u Hrvatskom saboru. Mene zanima Petrokemija jer ja kao zastupnik kada tražim nešto od Petrokemije onda me upućuju na Ministarstvo državne imovine i uglavnom su ti odgovori onako općeniti da ja ne mogu saznati ništa. Sramota je da ja kao Saborski zastupnik ne mogu dobiti podatak [[Upadica Radin: vrijeme gospodin Lenart.]] o cijeni plina koje kupuje Petrokemija.
Vrijeme. Odgovor, gospodine ministre.
Hvala lijepa zastupniče Lenart. Nisam i mislim da nitko nije mogao steći dojam jer tako nije bilo, nit sam koga docirao, niti sam koga podučavao u ovoj cijeloj današnjoj raspravi, niti ikada to činim, ni privatno, a kamoli ovako u ovom političkom okružju. Što se tiče cijene plina, Ministarstvo državne imovine vam ne može tu cijenu dati jer Ministarstvo državne imovine ne ugovara, niti ima tu cijenu i to je poslovna tajna, ne možemo mi utjecati na poslovnu tajnu. A što se tiče implementacije svega onoga što je ovdje izrečeno, da je korisno, dobro, primjenjivo životno, mi ćemo uvažit pa to smo i pokazali već i u drugom čitanju, pa to ćemo i pokazati kroz amandmane koji budu podnešeni. A što se tiče za sve ono što se prenosi na jedinice lokalne samouprave, tabularnu ispravu će dobiti od Ministarstva državne imovine sve jedinice lokalne samouprave. Hvala.
I vama. Gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, nisam uspio u pojedinačnoj raspravi reći nekoliko riječi pa ću to sada u replici. Dakle želim pohvaliti, zakon je sjajan, donosi odlična rješenja, ubrzava procedure, doprinijet će aktivaciji državne imovine. Ono što bih posebno istaknuo, a to je da bi zakon mogao saživiti da bi se sve ono što ste predložili moglo riješiti, nužno je riješiti imovinsko-pravne odnose na cjelokupnu državnu imovinu. Ja znam da to nije u vašem resoru, to je u resoru jednog drugog ministra, ali potpora vas kao ovlaštenog predstavnika najveće površine neriješene imovine i nekretnine u Hrvatskoj, svakako će biti dobrodošla pa nam tom tragu sam to želio reći. Kada bi Hrvati godišnje 10% izdvojili sredstava za ono što je izdvajaju za osiguranje svojih vozila i za svoju imovinu, onda bi smo ovo doista mogli riješiti pa nam to tragu sam htio zamoliti da u tom djelu doprinesete.
Vrijeme, vrijeme. Hvala, odgovor gospodine ministre.
Hvala lijepa. Zastupniče Bačić, naravno da bi se moglo biti učinkovitije ali da je tu puno sudionika potrebno objediniti i morali bi biti učinkovitiji. Spomenuo sam pravosuđe i sudove koji su spori, koji po 10 godina ne donose odluke. Nekoliko puta sam rekao i evo sad ću, ponoviti, možda je to nekima čudno, ali dok god bude tužiteljstvo državno pod istim krovom sa građansko-pravnim odjelom, a to nekada nije bilo, bojim se da neće biti puno napretka a RH zastupa Državno odvjetništvo i po pitanju i uknjižbe i tužbi za naplatu i tužbi za iseljenje. I mislim da će jednog dana biti nužno da se ovdje postigne konsenzus i oko tog pitanja a koliko nisam ni ja pravnik pa koliko znam, neki su rekli da treba zato Ustav mijenjati, ako treba za dobrobit Hrvatske i Ustav mijenjati, pa onda ga mijenjajmo.
Hvala. Gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani ministre Mariću, vi dobro znate koliko godina je prošlo da se ta hrvatska imovina nije uskladila i nije napravila rješenje. I hvala bogu da ide se u tom putu i da ste i ovaj zakon koji dolazi da ide ka tome putu pa vas ja molim da sada kada sve to donesemo, kad sve to bude da to se pokuša i ubrzati, da to ne bude opet 5, 10 godina nekakvi prostori stoje prazni kao što vidjeli devastirani, pa tako od vojarni, sami ste pričali po moru kojekakvih odmarališta i svega drugoga. Naravno sve što je ovdje kod nas brzo donešeno će biti proglašeno kriminalom kao što je proglašen i Agrokor iako smatramo svi dobro i dokazat će se da je to dobar bio put, naravno za naše novinare i za naše saborske zastupnike određene, nikada nešto dobro ne mora uvijek biti za njih dobro. Kao što je i Barišić nekad proglašen plagijatorom, pa je dokazano da nije, nitko se nikad nije ispričao, nažalost, ali su ga svi pljuvali ovdje u sabornici kao plagijatora. Prema tome, slobodno radite kao što ste rekli transparentno i pošteno kao što treba, hvala.
Vrijeme, 13 sekundi, 14 sekundi. Gospodine ministre.
Hvala lijepa. Zastupniče Mišić, pa vi ste najbolji svjedok u Osijeku što je tamo sa poslovnim prostorima, imali ste prilike uvid u to. Godinama ili je zapušteno ili bespravno korišteno. Nijedan natječaj nikada nije objavljen, u zadnjih 2 mjeseca su bila 2 natječaja. I temeljem ovog zakona samo ćemo još ubrzati taj proces. Hvala.
Hvala i vama. Posljednja replika gospodin Klarić.
Uvaženi gospodine ministre, u svakom slučaju zahvala šta ste uvažili najveći broj sugestija i primjedbi i prijedloga iz prethodne rasprave na prvom čitanju. I zakon je kvalitetan, u svakom slučaju je veliki iskorak naprijed a rezultati njegovi će ovisiti o svima nama koji ga operativno budemo provodili. No u svojoj raspravi ste dotaknuli se jednog od problema pa evo, ja koristim ovu priliku da ga i iznesem i istaknem, austro-ugarskog katastra i nesređenih katastra iz zemljišnih knjiga. Jedinice lokalne samouprave koje su pokrenule sređivanje tih katastara na neki način su ucijenjene od strane državnih struktura, dakle od pravosuđa i od Državne geodetske uprave. Naime traže kod sređivanja zemljišnih knjiga i katastra da jedinice lokalne samouprave financiraju zapisničara, da ga čak i zaposle, materijalne troškove i sve ostalo, isto to radi i katastarska uprava tako da taj problem treba riješiti.
Hvala, hvala. Odgovor gospodine ministre.
Hvala lijepa. Kolega Klarić, pa i zahvaljujući vašim raspravama zakon je kvalitetniji ali moram naglasiti od početka, gotovo godinu dana prije javne rasprave, sudjelujem stalno, osobno u kreiranju ovog zakona ali nisam ga ja pisao. I priznam sada da sam pisao ja, izgledao bi sigurno drukčije ali nažalost, toliko toga ima što moramo uvažiti sa svih mogućih strana i institucija, drugih ministarstava pa tek onda naći kompromis. On je mogao biti još bolji ali i treba i vrijeme sazrijevati da bi mogao se lakšim putem zakon donijeti, ovo je bio mukotrpan put da bi ovakav zakon došao. Ali mislim da je miljama daleko i neusporediv sa postojećim zakonskim okvirom. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo sad na glasovanje o raspravljenim točkama. Prvo konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom, drugo čitanje, P.Z.E broj 256. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo zastupnik Veljko Kajtazi, Klubovi zastupnika GLAS-a i HSU-a, IDS-a, PGS-a i RIA, HDZ-a, HNS-a te zastupnici Miro Bulj i Ante Pranjić. Pregled amandmana dostavljen vam je elektronskim putem. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. S nama je poštovani Goran Marić, ministar državne imovine. Ministre, izvolite.
Hvala lijepa.
Idemo redom, prvi amandman Klub zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
I on postaje sastavni dio zakona. Treći Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RIA.
Ne prihvaća se. Predmetnom imovinom iz članka 5. upravlja se u skladu s posebnim propisima u trenutku raspolaganja. Vraćanjem na prostorne planove u vrijeme kad su isti donošeni stvorila bi se opravdana nesigurnost.
Očitovanje? Kolega Demetlika, izvolite.
Samo budući da je bila ovako galama u Saboru, recite mi koji članak ste obrazložili da ne prihvaćate? Nisam čuo u zadnjem redu.
To je na članak 5.
Članak 5. Znači ovaj amandman smo jednostavno predložili kako bi se državna imovina, bez obzira da li je ona u upravljanju Ministarstva državne imovine, Ministarstva poljoprivrede ili Hrvatskih šuma, da se jasno kaže tko će upravljati sa tom imovinom. Vi dobro znate da u javnoj raspravi, da upravo se predlagalo da zemljište koje uđe u prostorni plan i dobije suglasnost Ministarstva prostornog planiranja i gradnje, kao i mišljenja svih ostalih ministarstva da prema namjeni koje je predviđeno prostornom planu, da se prenese na upravljanje lokalnoj samoupravi, kako bi se brže i efikasnije ta imovina stavila u funkciju. Zato nisam zadovoljan sa obrazloženjem i tražim glasanje, hvala lijepa.
Hvala. Pristupimo onda glasovanju o prijedlogu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebni broj glasova. Idemo na četvrti amandman, poštovani kolega Miro Bulj.
Vlada ne prihvaća. Radi se o vlasništvu RH te sukladno navedenom prihodu raspolaganja imovinom u vlasništvu RH, prihod državnog proračuna, što je sve definirano cijelim nizom poreznih zakona.
Izvolite kolega Bulj, očitovanje.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, kolega zastupnici. Jedinice lokalne samouprave na kome je zemljište u vlasništvu ili nekretnine, u vlasništvu RH, cijeli iznos, znači po ovome vašem prijedlogu odlazi u državnu blagajnu. A lokalnoj samoupravi ostaje obveza izgradnje infrastrukture. Ovim amandmanom mi 50%, predlažem da 50% odlazi lokalnim samoupravama, to bi gradonačelnici morali podržati, jer ovim zakonom jedinica lokalne samouprave samo ostaju obaveze gradnje infrastrukture, dok će novac ići u blagajnu ministarstva. Ja očekujem poglavito iz Dalmatinske zagore od svojih kolega pa iz svih izbornih jedinica gradonačelnika, načelnika i svih zastupnika da glasaju protiv ove centralizacije, protiv ove moći jednog čovjeka u RH, a to je ministar državne imovine i očekujem da će zaštiti i decentralizirati interese svojih građana da ne troše novac, dok će država centralizirati taj novac i stvarati ovisnim vas gradonačelnike da vam štogod dodijeli premijer, da se naslikaje s vama kod dodjele sredstava. Na ovaj način kada je 50% sredstava prodaje imovine, vi ste neovisni, vi ne ovisite ni o faraonima u ministarstvu ni u Vladu. Ja vas molim još jednom kolege zastupnici decentralizirajmo, ovo je tipičan primjer centralizacije moći i oduzimanje moći lokalnim samoupravama jel zemljište koje je na području lokalne samouprave novac odlazi ministru. Ja bih vas zamolio još jednom, glasajte bez obzira na klub kojem pripadate i zaštitite lokalne samouprave i nemojte svoju blagajnu stvarati ovisnom. Hvala.
Hvala. Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 5 zastupnika Ante Pranića.
Vlada ne prihvaća. Isto obrazloženje kao i za prethodni amandman. Riječ je o vlasništvu RH te je sukladno navedenom prihodu od raspolaganja imovinom u vlasništvu RH prihod državnog proračuna, a što se sve regulirano poreznim zakonima. Hvala.
Izvolite kolega Pranić.
Po predmetnom prijedlogu zakona Ministarstvo državne imovine upravlja nekretninama na kojem se planiraju sagraditi kampovi, hotelski kompleksi, golf igrališta i drugi sportsko-rekreacijski sadržaj i kada dođe do prodaje tog zemljišta sav prihod ide u državni proračun, a jedinice lokalne samouprave ubiru samo 4% od predmetne cijene. A s obzirom da jedinice lokalne samouprave u samim prostornim planovima definiraju to područje bilo bi normalno da bar 50% prihoda prilikom prodaje ide u blagajnu jedinica lokalne samouprave jer znamo da komunalni doprinos neće biti dovoljan sagraditi osnovnu infrastrukturu do samih tih kompleksa pa maltene ako je intencija bila ovog zakona da se razviju ova područja neće se moći razviti jer osnovna infrastruktura tih područja neće moći biti sagrađena jer normalno jedinica lokalne samouprave nemaju toliko novaca. Hvala.
Pretpostavljam da tražite glasovanje. Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 6 Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Klub zastupnika IGS, PGS, RI-a sedmi amandman.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 8 amandman Klub zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 9. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 10 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 11 Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 12 amandman zastupnika Mire Bulja.
Ne prihvaća se. Ovlast ministra državne imovine da donosi odluke o raspolaganju imovinom u vrijednosti do 7,5 milijuna kuna propisana je jer se u praksi niži prag pokazao kao faktor koji usporava postupke raspolaganja državnom imovinom te su sve odluke o imovini vrijedne do 7,5 milijuna kuna morale biti donešene na strani povjerenstva ili Vlade RH što je značilo dodatne i postupke i dulje trajanje istih. S obzirom da se državna imovina u slučaju kada odluka o raspolaganju donosi ministar provodi putem javnih natječaja uz procjenu ovlaštenih osoba ne postoji mogućnost netransparentnog raspolaganja već je jedini rezultat efikasnost postupka.
Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. U prijedlogu zakona o kome glasamo dao sam amandman jel je jedna vrlo bitna izmjena, jedna od bitnijih izmjena uz ovo što se centralizira i što se novac crpi od imovine je povećanje ovlasti ministra sa milijun kuna na milijun eura da može potpisati i on raspolagati imovinom, nekretninama, pokretninama. Ovo je još jedan amandman da u biti spasimo ministra da postane on centar moći, da on bude ona glavna odluka i glavna karika u RH koji će povećati ne za jedan put nego za 7,5 puta je povećao svoje ovlasti tj. cijenu na koju on može staviti svoj potpis da bi prodao državnu imovinu, nekretninu, pokretninu i sve što spada pod državnu imovinu. Zato i kažem, da mi zastupnici ne smijemo centralizirati ovolike ovlasti na jednoga čovjeka. Intencija ovoga zakona ne smije biti moć jedne osobe u RH, a znamo da Ministarstvo imovine ima najveći vrijednosti kojima upravlja. Zamolio bih vas još jednom da ostane kao što je bilo u dosadašnjem zakonu milijun kuna, a da glasate za ovaj da se smanji sa 7,5 milijun kuna na milijun kuna ovlasti ministra da on svojim potpisom može odlučiti kome dodijeliti, prodati imovinu i smatram da je ovo nešto što bi trebali podržati zastupnici jel centar odlučivanja u jednoj osobi za ovoliki iznos je još jedna centralizacija moći, ne samo kao u prethodnom mandatu, centralizacija imovine prema centralnoj državi nego centralizacija moći u rukama jednog od faraona.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 13 istog zastupnika.
Vlada ne prihvaća. Obrazloženje je isto kao i za prethodni amandman.
Želite li kolega Bulj.
Ma evo, ja bi još jednom ponovio istu stvar. Ovim zakonom, ovim zakonom kolege, se centralizira i novac od prodaje zemljišta nekretnina i pokretnina u državni proračun. To se prihvaćanjem, onoga neprihvaćanjem amandmana dozvolili. Morate znati, poglavito vi čelnica općina koji dolazite iz nerazvijenih krajeva, kao što je moj kolega Šipić, kao što su kolege iz moje izborne jedinice. Znajte da niste napravili dobro naši lokalnim samoupravama, da ćete biti dužni graditi infrastrukturu, do tih zemljišta koji budu pokretnina i nekretnina, koji budu na tome području, vašem. Znajte napravili ste štetu svojim lokalnim samoupravama. Postajete ovisni o centralnoj državi, a to nije pravično, jer se zemljište, nekretnine, pokretnine, nalaze na vašim područjima. I besmisleno je uopće glasati o ovim amandmanima, jer vi jednostavno ovdje ne štitite interese i decentralizaciju lokalnih samouprava i zbog toga imamo 2/3 Hrvatske prazne. Jer će taj novac, koji je iz prodaje zemljište na vašem području jedinice lokalne odlaziti u centralnu blagajnu i on će ga raspoređivati gdje se njima prohtije i naravno jedinicama gdje su oni na vlasti, to je njihova decentralizacija i cilj Ministarstva državne imovine. A to ne bi smio biti cilj. Cilj bi morao biti ravnomjeran razvoj RH i da se državna imovina koristi u korist ljudi na području RH, a poglavito u nerazvijenim krajevima, a ne da faraon upravlja sa svim novcem, a da ste vi ovisnici, postajete ovisnici. I nema smisla da se glasa za ovaj amandman, ne trebate glasati, jer jednostavno ovo što radite, jednostavno je, ne mogu shvatiti da radite ovoliko protiv naroda koji se bira. Hvala lijepo.
Hvala. Nećemo onda glasovati, pa idemo onda na amandman broj 14. Klub zastupnika IDS-a, PGS i LRI-a.
Vlada ne prihvaća. Ovlašteni sudski vještak koji je radio procjenu, vezan je svim propisima i pravilima struke koja reguliraju područja i procjene nekretnina uključujući i predmetni pravilnik, te stoga nije isto potrebno posebno naglašavati.
Izvolite kolega Dmetlika.
Zahvaljujem. Ovaj amandman smo predložili jer ispada da imamo dvostruke kriterije. Znači za imovinu koja je u državnom vlasništvu, procijenjene se na osnovi ovoga zakona. Dok sva ona druga imovina, koja isto javna, procjenjuje se pravilnikom o metodama procjene vrijednosti nekretnina. I tu smo u suprotnosti, znači imamo dvostruke kriterije za gradove, općine i županije i za državu. Stoga smo smatrali da je potrebno, barem da ste nam obećali da će se i ovaj pravilnik uskladiti, jer ovaj vaš prijedlog u zakonu je bolje nego sam pravilnik, upravo oko onih izmjena koje je potrebno provesti, vezano za ujednačavanja postupaka javnopravnih tijela u slučajevima smanjenja cijena kod prodaje zemljišta i zgrada. Mi smo jedna država i mora biti isti pravilnik za jednu i drugu imovinu. Hvala lijepa. Tražim glasovanje.
Glasujmo o amandmanu kojeg vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobro potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 15. zastupnika Ante Pranića.
Ne prihvaća se. Osoba koja je na zemljištu u vlasništvu RH izgradila objekt, te je isti legalizirati, zemljište se može prodati neposredno i to ukoliko ta osoba temelji rješenja o izvanrednom stanju, legalizaciji, ishodi i rješenje o utvrđivanje građevinske čestice. To rješenje izdaje nadležni Upravni odjel za prostorno uređenje. Dakle, formira se i utvrđuje građevna čestica, za zaklonjeni objekt, kao i za uporabu tog objekta, te sam … [[Govornik se ne razumije.]] površinu, izgled, određuje nadležni upravni odjel. Hvala lijepo.
Kolega Pranić, izvolite.
U prijedlogu zakona smo imali da nekretnina se može raspolagati neposrednom pogodbu, a onako je riječ o osobi koja je u postupku ozakonjenju nezakonito izgrađenog objekta od nadležnog tijela ishodila rješenje o izvedenom stanju, a objekt je izgradila na zemljištu vlasništvu RH, te na predmetnoj nekretnini, utvrđen obuhvat građevinske čestice. Navedenoj osobi može se prodati zemljište koje je utvrđeno kao obuhvat građevinske čestice. No, postavlja se pitanje, koliki obuhvat građevinske čestice, s obzirom da u procesu legalizacije, znamo koliko se u Zakonu o bespravne gradnje na području Hrvatske i ovim člankom zapravo otvaramo jedne moguće malverzacije, jer nismo definirali koliki obuhvat. Ja ne znam zašto nije, odnosno, sami amandman je išao u intenciju da definira čestica, ali minimalna čestica definirana prostornim planom jedinice lokalne samouprave, ovako čovjek može maltene legalizirati 100 kvadrata objekt, a od države neposrednom pogodbom može otkupiti 1000 kvadrata državnog zemljišta. Hvala.
Glasovanje, tražite? … [[Upadica se ne čuje.]] Glasujmo o amandmanu kojeg vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 16 amandman je Kluba zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a. 17 amandman.
Vlada ne prihvaća, radi se o kampu u smislu odredbe članka 3. stavka 1 ovog zakona, te sukladno istom, odnosno, činjenici da se radi o državnoj imovini, prihod pripada državnom proračunu RH u cijelosti, sukladno općem poreznom zakonu i drugim propisima koji reguliraju prihode državnog proračuna.
Očitovanje kolega Demetlika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi ministre, kako bi se dosljedno provela decentralizacija u financijskom pogledu, potrebno je osigurati adekvatna financijska sredstva za jedinice lokalne područne, regionalne samouprave. Sada napokon nakon toliko godina, uvodimo naknadu za auto kampove i upravo su te jedinice lokalne i područne samouprave, te koje moraju snositi troškove investiranja i održavanja komunalne infrastrukture i kako bi se to moglo financijski podnijeti u cilju dizanja kvalitete konkretnosti cjelokupne destinacije, ovim zakonom, potrebno je osigurati temelj za dodatni prihod tim jedinicama. I sami, kada ste obrazlagali ovaj zakon, rekli ste da očekujete velike prihode. I mislimo da bi bilo pravedno da se ti prihodi koji se ostvaruju na područjima tih jedinica lokalne samouprave da se naprave na način i dijele a ne da budu 100% iznos ili prihod RH. Tražim glasanje.
Glasujmo i o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije ni ovaj amandman dobio potreban broj glasova pa idemo na amandman broj 18 Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. Amandman br. 19 zastupnika Veljka Kajtazija.
Vlada prihvaća na način da novi podstavak 8. glasi: Provođenje operativnih programa Vlade RH za nacionalne manjine. Znači, dodaje se samo riječ za nacionalne manjine.
Kolega Kajtazi?
Slažem se.
Onda u ovoj formi kako je kazao ministar, taj amandman postaje sastavni dio Zakona. Idemo na br. 20, Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RIA.
Vlada ne prihvaća. Intencija Zakona je da se davanje na uporabu državne imovine osiguraju prostori za rad tijela državne uprave. Uzimajući u obzir ograničene resurse, te brojnost tijela jedinca lokalne i područne, regionalne samouprave nije moguće propisati obvezu Ministarstvu da svima osigura odgovarajući prostor. Nadalje, jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave i same imaju u vlasništvu određeni broj nekretnina, a s obzirom da RH plaća naknadu jedinicama lokalne i područne samouprave…
Ministre, samo sekundu vas molim. Kolegice i kolege, ja vas molim, budim korektni prema govornicima. Zaista je velika buka i ne čuje se. Ja vas molim da dozvolimo govornicima da govore. Izvolite ministre.
Osim toga, jedinice lokalne i područne samouprave i same imaju u vlasništvu određeni broj nekretnina, a s obzirom da RH plaća naknadu jedinicama lokalne i područne samouprave ukoliko su u njihovim nekretninama smještena tijela državne uprave, propisivanjem predloženog rješenja ne bi se postigla uzajamnost između RH i jedinica lokalne i područne samouprave.
Očitovanje, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, opet radimo razliku između državnog nivoa i lokalnog nivoa. Izgleda da nikako da možemo shvatiti da prebrodimo tu barijeru da država je država, da je to grad, da je to općina i da je to županije. Jedni kriterije za poslovne prostore ili te nekretnine koje postoje, znači vi jedino kao država možete sa njima i upravljati i dodavati bez naknade. Mislim da, ako je potrebno to jedinicama lokalne samouprave da se po istim kriterijima to može i dodijeliti. A ovo što ste rekli da plaćate naknade, postoji Zakon gdje upravo država ne plaća jedinicama lokalne samouprave komunalnu naknadu za one prostore koje nisu u funkciji i zjape prazni već toliko godina. Znači, jedinice lokalne samouprave su sa dva kraja oštećene. Tražim glasanje.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova pa idemo na amandman br. 21 Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RIA, amandman br. 22.
Vlada ne prihvaća. Člankom 45. je već propisano u kojim slučajevima se može raspolagati nekretninama u vlasništvu RH, a u korist jedinica lokalne i područne samouprave, a to uključuje i stanove.
Očitovanje, izvolite.
Gospodine ministre, meni je žao što stvarno ne koristite ovu jedinstvenu priliku da konačno napravite jedan veći iskorak ka decentralizaciji. Time dokazujete stvarno da ili nemate dovoljno sluha što smo govorili ne samo mi iz opozicije nego udruge gradova, udruga općina, zajednice županije na Odboru za lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu i da stvarno kao država se želite baviti i stanovima i poslovnim prostorima i garažama umjesto da to iskoristite da smo u skladu sa onim smjernicama koje smo si zacrtali sad kad smo počeli s zasjedanje Vijeća u EU gdje nam je i jedan od zadataka jačanje lokalne i područne regionalne samouprave uprave procesom decentralizacije. Zar stvarno mislite da stanovi, poslovni prostori, garaže, ja ću reći šupe koje se nalaze na područjima jedinica lokalne samouprave, da morate vi sa time upravljati? Mislim, stvarno ne mogu prihvati ovo vaše obrazloženja, pa tražim i glasanje.
Hvala vam. Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman br. 23 zastupnika Mire Bulja.
Vlada ne prihvaća obrazloženje istog kao i za amandmane po red.br. 12 i 13.
Izvolite kolega Bulj.
Hvala lijepo. Uvažene kolegice i kolege, ovo je znači i antidemografski zakon jer jednostavno crpi se novac od imovine na područjima lokalnih samouprava u centralnu blagajnu i naravno, poglavito tu je ključni problem nerazvijenih krajeva. Amandmane koje sam dao, da ne bude centralizirana moć u rukama jednoga čovjeka i da se centralizira moć lokalnih samouprava prodajama nekretnina, dionica, pokretnina, svega što posjeduje država na području lokalne samouprave, tih vrijednosti, da ostaje iznos od 50% i da ministar nema toliko 7 puta ovim Zakonom je povećao svoju ovlast. Svojim potpisom može prodavati imovinu. Smatram u trenutku evo, sad ću vam reći par stvari, samo u Dalmatinskog Zagori kad 24 tisuće ljudi iselilo u zadnje 4 godine, u trenutku kada danas više nemamo radiologa u domu zdravlja Sinja za Cetinsku Krajinu. Zadnji dan je radni, ostale je još jedna starija osoba koje je trebala otići u mirovinu, sada radi. Kad imamo u Splitsko-dalmatinskoj županiji 500 tisuća stanovnika, najveća županija, samo 4 radiologa na tome području, domu zdravlja. Kad se sve privatizira. Vi dozvoljavate, kolege zastupnici, poglavito lokalni čelnici, dozvoljavate da umjesto tražite taj novac, to je vaše, da ulažete u domove zdravlje, u obrazovanje, besplatne udžbenike, besplatan prijevoz, vama sela izumiru gospodo u Dalmatinskoj Zagori, Slavoniji, Gorskom Kotaru, Lici. Otiđite, obiđite, a vi ćete dati toliku moć državnoj blagajni neprihvačajući ove amandmane da i ono što je ostalo, a to su nekretnine jer ljudi nema, dat ćete da ide u centralnu državu, umjesto da ulažete u vrtiće kao što rekao. Još jednom vas molim, glasajte za ovaj amandman, ne dajmo ovolike ovlasti jednome čovjeku bez obzira što uvaženi, ne govorim samo o tom ministru, bilo kojemu ministru ne dozvolimo da vrijednosti sa vaših područja odlaze u centralnu blagajnu, da vam se dolazi na dane Alke [[Upadica predsjednik: Hvala, hvala kolega Bulj.]] da vam dolaze se slikat, obećavati lažna obećanja. Hvala lijepa.
Hvala. Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa idemo na amandman broj 24 Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-u.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 25 Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RIA.
Vlada ne prihvaća. Ovakvo rješenje je propisano i važeće Zakonom o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH, a vezano je za sve propise koji reguliraju materiju o pretvorbi i privatizaciji od 1999. godine do sada. Slijedom navedenog prihvaćanje predloženog amandmana impliciralo bi zadiranje u niz drugih posebnih propisa te bi uzrokovalo pravnu nesigurnost i nejednakost postupanja u odnosu na dosadašnje.
Očitovanje izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Naime, radi se opet o ovim stanovima i poslovnim prostorima koji su na upravljanje prenijela društvena poduzeća u postupku pretvorbe fondovima u stambenom i komunalnom gospodarstvu. Građani su udruživanjem sredstava … [[Govornik se ne razumije.]] o stambenom i komunalnom gospodarstvu i društvenih poduzeća i takve su stanove jedinice lokalne samouprave, jer su bili nasljednici tih prava i obveza fondova održavali i njima upravljali do prije par godina, a nakon toga odlukom, tj. zakonom se to prenijelo u upravljanje države. Danas imamo slučaj u Hrvatskoj da veliki broj jedinica to uopće nisu prenijele, a mi nemamo alate na koji način to poduzet. Tako da imate opet stanove i poslovne prostore koji su i dalje na upravljanju jedinicama lokalne samouprave. Da bi mi kao jedinica lokalne samouprave mogli te stanove opet dijeliti za one socijalne slučajeve deficitarne struke, opet ti stanovi su prazni, zjape prazni, to znamo, jer imate zahtjeve u ministarstvu upravo za dodjelu takvih stanova, ali vi i od toga opet ne odustajete. Ja predlažem gospodine ministre da najbolje da se ide u jednu reformu za lokalnu samoupravu [[Upadica predsjednik: Kolege pa dajte budimo korektni, glasno je, glasno govorite, ja vas molim da stvarno budete fer.]] I da država preuzme upravljanje nad svime, nad stanovima, poslovnim prostorima, prostornim planovima, da gradonačelnici i načelnici budu samo figure na otvaranju koje izložbe ili sportskog događaja i da država apsolutno sa svime upravlja i onda ćemo reći da imamo 100% centraliziranu državu, jer ovo je stvarno neshvatljivo da se stanovi koji su do prije par godina bili na upravljanju jedinicama lokalne samouprave i dokazali da možemo i da održavamo i da rješavamo one deficitarne struke, socijalne slučajeve, branitelje i slično, da danas jednostavno mi na lokalnom nivou ne možemo upravljati sa tom imovinom. Tražim glasanje. Hvala.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 26 istog kluba zastupnika.
Vlada djelomično prihvaća. Prihvaća se unošenje javnih stuba u članak 70. a putevi sukladno posebnom propisu imaju status nerazvrstane ceste, dok se kod biciklističkih staza radi o djelu ceste. Slijedom navedenog nisu predmet uređenja ovog zakona, dok je formulacija druge javne površine neodređena i preširoka te je stoga neprihvatljiva za uvrštenje u predmetnu odredbu.
Izvolite očitovanje.
Prihvaćam obrazloženje. Hvala.
Hvala vam. Onda amandman postaje u formi kakav ga je izgovorio ministar Marić. Idemo na 27. amandman Klub zastupnika HNS-a.
Vlada djelomično prihvaća na način da se u predloženom izmijenjenom članku 71. stavku 1. iza riječi međunarodnog ugovora dodaju riječi ili do donošenja odluke o izuzimanju od zabrane raspolaganja.
Kolega Batinić.
Hvala predsjedniče. Prihvaćamo obrazloženje.
Zahvaljujem se, onda amandman u toj formi postaje sastavni dio zakona. I zadnji amandman Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
I on postaje sastavni dio zakona. Zahvaljujem se ministru Sada dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 za, 26 suzdržanih i 15 glasova protiv, donijet Zakon o upravljanju državnom imovinom.
I sada prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o europskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 235 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora, temeljem članka 207.a Poslovnika propisano je da zakoni kojima se u skladu s Ustavom RH potvrđuju međunarodni ugovori donose u pravilu u jednom čitanju, iako je bilo iznimaka u prošlosti. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za vanjsku politiku, Odbor za Hrvate izvan RH. Ovdje je s nama državna tajnica u Ministarstvu vanjskih i europskih poslova gospođa Zdravka Bušić koja će nas upoznati s ovim ugovorom. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Cijenjene gospođe zastupnice, poštovani zastupnici. Evo ja ću vam ukratko iznijeti što ovaj Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade RH i Vijeća ministara BiH o europskom partnerstvu. Interes RH jest njegovati visoku razinu bilateralnih odnosa s BiH u cilju jačanja njene dugoročne stabilnosti i sigurnosti, posebice kroz potporu euroatlantskim procesima unutar BiH. Kroz potporu euroatlantskim procesima i inicijativama unutar BiH Vlada RH podupire demokratske političke procese pomažući time i političkom osnaživanju Hrvata kao jednog od tri konstitutivna naroda u BiH. S obzirom na obostranu iskazanu političku spremnost za suradnjom u izgradnji europskog partnerstva na zajedničkoj sjednici Vlade RH i Vijeća ministara BiH održanog u Sarajevu 7. srpnja 2017. godine potpisan je ugovor između Vlade RH i Vijeća ministara BiH o europskom partnerstvu. Ugovorom se uspostavlja međunarodnopravni okvir za suradnju dviju država u procesu pristupanja BiH EU. Ugovorom strane potvrđuju svoju odlučnost uspostaviti i razvijati europsko partnerstvo te jačati suradnju u procesu pristupanja BiH EU pri čemu će Vlada RH pružiti odgovarajuću političku i tehničku potporu Vijeću ministara BiH te staviti na raspolaganja svoja specifična znanja stečena iskustvom i ekspertize iz pregovaračkog procesa. Ciljevi suradnje u okviru europskog partnerstva koji se uspostavljaju ovim ugovorom su sljedeći: pružiti pomoć i olakšati pridruživanje BiH EU prijenosom specifičnih znanja i iskustava iz pregovaračkog procesa RH, pomoći u prilagodbi nacionalnog zakonodavstva i institucionalne infrastrukture BiH te podizanja razine stručnosti njezinih službenika u pitanjima značajnim za pristupanje EU, pomoći u procesima kvalitetnog i pravodobnog informiranja javnosti o svim reformama u okviru pristupanja EU te pružiti pomoć institucijama BiH u pogledu upravljanja financijskom pomoći EU. Ugovorom se predviđa da ugovorne stranke radi praćenja provedbe ugovora osnivaju zajedničko povjerenstvo sastavljeno od predstavnika ugovornih stranaka koji će izgraditi programe provedbe suradnje i pobliže utvrditi djelovanje i aktivnosti u područjima navedenim u ugovoru. Sve ove aktivnosti, projekte i suradnja koji će se planirati i provoditi na temelju ovog ugovora bit će usklađeni sa svim ovim ciljevima. Za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva iz Državnog proračuna RH. Ovim zakonom potvrđuje se ugovor između Vlade RH i Vijeća ministara BiH o europskom partnerstvu, a kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. S obzirom na prirodu postupka potvrđivanje međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već sklopljenim međunarodnim ugovorom kao i činjenicu da su Nacrt prijedloga o europskom partnerstvu jednoglasno, znači jednoglasno podržali prvo Odbor za zakonodavstvo koje održano 5. prosinca prošle godine, Odbor za vanjsku politiku Hrvatskoga sabora koji je održan 12. prosinca također prošle godine te Odbor za Hrvate izvan RH održan 14. prosinca 2017., predlažemo usvajanje ovog Konačnog prijedloga Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade i Vijeća ministara BiH. Bosanskohercegovačka strana je završila ovaj postupak i potvrdila ovaj ugovor pri kraju prošle godine odnosno 14. prosinca. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama gospođo Bušić. Imate dvije replike. Prvu repliku će iznijeti gospodin Sokol.
Hvala lijepa, hvala gospođo državna tajnice, ja svakako podržavam europski put BIH, mislim da je to u interesu RH i hrvatskom narodu, ali referirao bi se na jednu stvar. Vi ste spomenuli demokratske procese i važnost demokratskih procesa. Ja se apsolutno slažem, ali dio demokratskih procesa je poštivanja zakona odluka Ustavnog suda. Mi kao što znamo, imamo odluku Ustavnog suda, koja je izborna pravilo Federacije BIH, u jednom dijelu proglasila neustavnim, u onom dijelu, gdje se odlučilo, da se u kantonima, odnosno, županijama gdje praktički nema Hrvata, biraju hrvatski predstavnici u domu naroda, skupštine Federacije BIH, što je zapravo dovelo do toga, da se u dom naroda, kao predstavnici Hrvata BIH izaberu osobe, koje zapravo nisu predstavnici konstitutivnog naroda. Evo, zanima me kako gledate na to, s obzirom da nam … [[Govornik se ne razumije.]] BIH čija naravno legalnosti i ustavnost ako se ta odluka ne implementira dovede u pitanje. Hvala.
Želite li odgovoriti. Izvolite.
Da. Hvala vam lijepa na pitanju. Svi smo upoznati što se događa, raspisani su izbori, nastojimo sve moguće, zato je potrebno svi ovi procesi da idu naprijed, da sudjelujemo u tome i nadamo se da će opet, bez obzira na ovo što ste rekli i što svi znamo, nadamo se da ćemo ipak nešto uspjeti. I ako se i ne promijeni možda izborni zakon, da ćemo doći do nekih bolji rezultata, ipak. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Klisović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovana gospođa državna tajnice Bušić, kazali ste da je na zajedničkoj sjednici Vlade, Hrvatske i BIH, prihvaćen ovaj sporazum, jednoglasno i da su svi bili zadovoljni. No, nakon toga, uslijedile su i reakcije, povremeno iz BIH, recimo člana predsjedništva gospodina Izetbegovića, koji je kazao da Hrvatska ne pomaže baš politički BIH na putu prema EU, niti prema privlačenja stranih investicija. I onda je naveo da izjave iz Hrvatske, koje dolaze sa samog državnog vrha, da se u BIH, nalazi 5, 10 tisuća prekrivenih terorista, ustvari samo otežavaju put BIH prema EU, jer tko će primiti takvu državu u EU. Mene zanima pošto nisam čuo odgovor Hrvatske vlade na takva pitanja, odnosno, takve izjave iz samog bosansko hercegovačkog državnog vrha, koji je ustvari odgovor hrvatske Vlade gospodinu Izetbegoviću. Hvala lijepo.
Odgovor, gospođa Bušić.
Hvala vam lijepo gospodine Klisoviću, da i vi ste upoznati, naravno, ovakve stvari će se uvijek događati i uvijek će različiti, naravno, upoznata sam sa ovim što je gospodin Izetbegović govorio, ali bez obzira na to, tražimo dijalog i složili bi se sa mnom, da dijalogom moramo doći. Ne možemo samo odgovoriti na isti način istom mjerom. Znači, ja sam uvjerena i znam da hrvatska Vlada RH radi sve što je moguće i što je u njezinom moći da bude što manje ovakvih zapravo iskrica, ili velikih iskri i da sporazum oživi što prije i to je samo u interesu BIH a pogotovo, vi sami znate gospodine Klisoviću, da je to u interesu i hrvatskog naroda, koji je tamo konstitutivni narod. Da, ali ovakve stvari, nadam se da ćemo mi s naše strane izbjegavati i zato je mislim, to je barem moje mišljenje, nije dobro u istoj mjeri odgovarati. Hvala.
Vrijeme, hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ. Ne. Otvaram raspravu, prvi je gospodin Joško Klisović, ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Pozdravljam još jedanput državnu tajnicu Bušić i moram konstatirati na samom početku da će Klub SDP-a podržati ovaj sporazum, te još jedna konstatacija, da je ustvari lijepo vidjeti kada postoji kontinuitet u vanjskoj politici o važnim pitanjima, a svjesni smo svi, da je i pitanje ulaska naših susjeda, uključujući i BIH u EU i u NATO važno političko pitanje i sa sigurnosnog političkog i nacionalnog interesa RH. Svjesni smo da je ovaj cijeli koncept dakle, pružanja pomoći koji je reguliran u stvari ovim sporazumom državama jugoistočne Europe u njihovom putu u EU i onima koji žele u NATO ustvari upravo zamišljen kako bi se proširio jedan prostor prosperiteta, jedan prostor stabilnosti, jedan prostor di se jednake vrijednosti i jednaki pravni sustav EU, pravni aki vrijedi, a što sigurno olakšava i RH onda interakciju sa svojim susjedima. Koncept euroatlantskog partnerstva smo osmislili tijekom Milanovićeve Vlade i mislim da je dobro da se on dosljedno provodi i da je prihvaćen kao jedno pitanje konsenzualno o kojem svi imamo dobro mišljenje, bez obzira tko je na vlasti će ga i dalje provoditi. On je zamišljen na način da bude partnerski. Ja sam više puta sa ove govornice to i spominjao. Nije zamišljeno da Hrvatska sebe predstavi kao lidera jugoistočne Europe, dakle, države koja je ušla u EU i sada eto, će svojom snagom i liderstvom pomoći ostalima da uđu. Zašto nije tako zamišljen? Pa upravo zbog toga što liderstvo u jugoistočnoj Europi, vrlo često bude poistovjećeno, sa pokušajem dominacijom na drugim državama. Jer ako ste lider, onda ste bolji, kvalitetniji od onih drugih i imate snagu nametnuti svoju volju onima koje želite voditi. Dakle, ovaj koncept euroatlantskog partnerstva, naglasak ima na partnerstvu i upravo je ideja bila da se Hrvatska pojavi kao partner državama jugoistočne Europe koje nisu ušle u EU i NATO, a kako bi brže, lakše, učinkovitije, temeljem i našeg iskustva, koje smo bili spremni prenijeti, ispunili sve uvijete za ulazak u EU i NATO. Poanta je prije svega bila, pružiti tehničku i razvojnu pomoć državama na putu prema EU i NATO-u, kako bi ispunili sve uvjete koje su u tom procesu zahtijevanju, a onda naravno u završnoj fazi kroz političko lobiranje u tim organizacijama i osigurati što brži datum ulaska tih država u EU i NATO. BiH je jedna od naših susjeda koja ima takvu ambiciju, nažalost tek na kraju potpisujemo ovaj sporazum, sa svim drugim državama jesmo potpisali upravo zbog složene situacija u donošenju odluka u BiH to je tako dugo trajalo, ali sva naša nastojanja, sva naša dobra volja, sva naša podrška koju eto pružamo BiH naravno da će doći u pitanje ukoliko u samoj BiH ne postoji jasna nedvosmislena i čvrsta predanost europskom putu. A svjesni smo i vrlo često smo svjedoci da se europski projekt u BiH često stavlja u kontekst dnevnopolitičkih borbi između različitih stranaka, a da ne kažem povremeno i političkih stranaka iz različitih konstitutivnih naroda. Prema tome, ono što još uvijek nedostaje BiH je vrlo jasno nedvosmisleno i čvrsto opredjeljenje prema EU koja nema alternativu u nekom drugom putu, prema nekoj drugoj asocijaciji ili grupi država. Ja još moram reći nisam vidio tu razinu predanosti kao što je postojala u Hrvatskoj, Sloveniji ili nekim drugim državama koje su ušle u EU nego postoji jedna sklonost da se i ovaj projekt i sve što je uz njega vezano uključujući i reformske procese koji moraju ići, vrlo često stavi u kontekst dnevno političkih borbi i da je onda uvijek podložan da se i uspori ukoliko ne odgovara svakoj političkoj stranici ili narodu BiH na način kako bi oni to htjeli. Naše je damo tehničku i razvojnu podršku da damo listu koju smo u stanju našim susjedima osigurati, a njihovo je da sa te liste kataloga aktivnosti i mjera koje mi smo u stanju i želimo im ponuditi izaberu i da zajednički onda provodimo takve stvari. Vidjeli smo da je nedavno Europska komisija dobila odnosno procijenila, ocijenila, izanalizirala odgovore na pitanja koja je više od 3242 mislim pitanja koja je postavila BiH, za ta proces BiH je trebalo 14 mjeseci dok je ostalim državama trebalo manje od 6 mjeseci. Tu se također ukazuje na složenost donošenja odluka u BiH i podložnost svake odluke odnosno poteza koji se čini unutarnjem procesu odlučivanja koji može biti uhvaćen onda u dnevnopolitičke razmirice, političke obračune i time de facto usporavati i kočiti cijeli ovaj proces. Mišljenje kluba SDP-a je da Hrvati u BiH svakako trebaju biti avangarda cijelog ovog procesa, biti unutarnji motor europskih integracija BiH jel je u njihovom najboljem interesu da BiH što prije uđe u EU i u NATO jer je to najbrži, najbezbolniji i najbolji način da se njima garantiraju i ne samo garantiraju nego u praksi provedu ona prava koja su zacrtana u bosanskohercegovačkom Ustavu i zakonodavstvu, prije svega pravo na jednakopravnost, pravo na odabir vlastitih zastupnika u tijelima u kojima postoji nacionalna kvota kao što je recimo predsjedništvo BiH. Dakle kroz ulazak u BiH osigurava se reforma političkog i ustavnog sustava, dovodi se u sklad sa modernim vrijednostima EU i time Hrvati dobivaju jedan snažan instrument zaštite svojih prava i realizacije svojih prava u praksi, što im s druge strane jednostavno moraju pokazat u ovom procesu da su politička snaga u BiH koja nedvosmisleno i čvrsto upravo zagovara i u praksi gura europski projekt. To mi se čini izuzetno važnim s čime ne isključujem naravno da i druga dva konstitutivna naroda imaju želju i ambiciju da se BiH što prije priključi EU. Što se tiče gospodina Izetbegovića i pitanja koja sam i sam bio postavio, naravno da mi nije drago čuti takve reakcije iz BiH na dobru namjeru koju Hrvatska tradicionalno pokazuje prema BiH i njenom putu prema EU i NATO-u, ali moramo ipak biti i mi sami oprezniji u Hrvatskoj kada dajemo izjave o BiH. Ja mogu vjerovati da nije ugodno čuti u BiH da se tamo krije 10.000 terorista prikrivenih koji su spremni u svakom trenutku početi djelovati. Ako takvi podaci i postoje onda to nisu podaci koji se iznose u javni prostor osim ako ne želite pripremiti svoje građane i svoja državna tijela za mobilizaciju kako bi se takva aktivnost suzbila. Ja nisam vidio nikakvu mobilizaciju po tom pitanju u RH, prema tome mislim da su takve izjave ishitrene i štetne za bilateralne odnose između Hrvatske i BiH i da bi se trebalo suzdržavat od njihovog iznošenja u javni prostor. Ako postoje bilo kakve sigurnosne indikacije da se na teritoriju BiH obučavaju ili skupljaju mogući teroristi onda su to stvari za obavještajnu zajednicu i neka druga državna tijela koja sukladno svojim pravilima struke obavljaju posao i osiguravaju sigurnosti i RH. Naravno da tu imamo i partnere u NATO-u i u EU i svima je nama stalo do sigurnosti Europe pa i BiH, Hrvatskoj posebno. Isticanje ovakvih stvari u javnom prostoru iza čega nakon toga je šutnja, bez ikakvog odgovora bosanskohercegovačkom članu predsjedništva, mislim da ne doprinosi razvoju bilateralnih odnosa i da nije državnički niti mudro. Prema tome, s naše strane više opreza u iznošenju izjava, a sa bosanskohercegovačke također više razumijevanja za dobru volju Hrvatske da pomogne BiH na putu prema EU. Taj put je podijeljen u dva dijela, jedan dio je tehnički dio dakle moraju se svi uvjeti za članstvo ispuniti i tu Hrvatska može puno pomoći i zato to je smisao ovog sporazuma koji ste nam danas predstavili, drugi dio je politička podrška gdje naravno moramo biti ponešto i oprezniji da ne bi ispalo da se naša podrška i zagovaranje BiH razumije u BiH kao određeno tutorstvo ili kao želja Hrvatske da definira nacionale prioritete BiH. Dakle nije Hrvatska tu da kaže da je u najboljem interesu BiH ulazak u EU i NATO to je na BiH, a Hrvatska može samo konstatirati taj nacionalni interes BiH i kao susjedna i prijateljska država u partnerstvu sa BIH pomoći, koliko može pomoći, zagovarajući za političkim instancama što prije ulazak BIH u EU i NATO. Pošto ovaj dio, ovaj sporazum ima i onaj atlantski dio, euroatlantski sporazum o euroatlantskom partnerstvu, moram još jedanput podsjetiti, da ni tu konsenzus ne postoji čvrst u BIH, jer da postoji, onda bi se zadnji uvjet za ulazak u MAP realizirao, a to je dakle, da se vojna imovina sve nekretnine koje su određene kao takve uknjiži kao vlasništvo država BIH. To se još nije desilo, čime se očigledno i evidentno potvrđuje da ne postoji ona razina predanosti za ulazak u NATO, koja je postojala recimo u Hrvatskoj i drugim državama koje su već članice NATO-a, a na čemu naravno i građani i političke stranke u BIH moraju poraditi. Jer ovako šalju dvosmislene signale u međunarodnu zajednicu, pa i prema nama kao susjedu, da im je stalo do ulaska u NATO, ali eto, nisu u stanju knjižiti 69 nekretnina nekad ne znam koliko ih danas nije još uknjiženo u zemljišne knjige kao imovina BIH. To je jedan administrativni posao koji ne bi smio trajati godinama ako postoji politička volja za ulazak u NATO. Svi ti elementi koje sam spomenuo, ustvari su problematični o tome što ne ukazuju na nepostojanje dovoljne predanosti i zajedničke vizije u BIH o njenom euroatlantskom putu. Jer jedno su riječi, drugo su dijela. Ako dijela ne prati riječi, onda se javlja sumnja i to je ono što imamo trenutno u BIH i Hrvatska kao susjedna država, mislim da bi trebala u svojim bilateralnim kontaktima uvijek upozoravati na tu činjenicu, da svi potezi koji se tumače u europskom ili euroatlantskom kontekstu, moraju biti jasni i nedvosmisleni i moraju potvrđivati predanost političkog vodstva BIH, političkih parlamentarnih stranaka BIH, njenom putu u EU i NATO. Jer bez toga, teško će biti ući u te dvije organizacije, posebice što je završni dio procesa, politički dio procesa i ako se ne osjeti stvarna želja i predanost ulasku u ove dvije organizacije, onda se to nikada neće ni desiti. Prema tome, i naš je zadatak to objasniti bosansko hercegovačkom političkom vodstvu, da samo uz jasnu angažiranost i predanost Europskom projektu i ulasku u NATO oni će tamo i završiti. Svako ostalo vrludanje, samo će produžiti taj put i onda stvarno nitko ne može garantirati kada i u kojem trenutku će BIH ući u EU i NATO. Hvala lijepo.
Hvala i vama gospodine Klisović, sada je na redu gospodin Željko Raguž ispred Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, državna tajnice, zastupnice i zastupnici. Kako je kazano, ugovor koji danas potvrđujemo konačnim prijedlogom zakona, ugovor o europskom partnerstvu između Vlade RH i Vijeća ministara BIH potpisan u Sarajevu 7. srpnja 2017. g. na zajedničkoj sjednici Vlade RH i vijeća ministara BIH. Bila je to druga sjednica, nakon one prve zajedničke sjednice Vlade RH i Vijeća ministara BIH koja je održana u lipnju 2010. g. u Splitu. Simbolično da je došlo do ove sjednice u Sarajevu 2017. u srpnju, nakon rezolucije europskog parlamenta o BIH gdje je naglasak stavljen na 2 ključna načela, kada su potrebne ustavne reforme BIH to je načelo federalizma u ustavno pravno ustrojstvu BIH i načelo legitimnog predstavljanja u političkom životu BIH. Upravo ova rezolucija je na određeni način indikator svijesti odnosno, odgovornijeg, zrelijeg odnosa politika RH prema BIH nakon godina lutanja od 2000. pa simbolično možda i do 2015. g. Naravno da je ova rezolucija, koja spominje rezoluciji u BIH europskog parlamenta, dio zalaganja naših zastupnika u Europskom parlamentu. Isto tako treba naglasiti da je i u programu Vlade RH, za mandatno razdoblje 2016.-2020. u temeljnim polazništvima odjeljka europska Hrvatska i vanjska politika, naglašeno kako je europska budućnost BIH ključni vanjsko politički cilj RH. I da će RH u okviru te ambicije nastojati skrbiti o hrvatskom narodu u BIH, a kada je u pitanju jugoistok Europe, dakle, dalje, europske integracije zemalja jugoistočne Europe, odnosno, transatlantske integracije, da će RH biti zagovornik i promotor politike EU na jugoistoku Europe. Ono što je nakon svega što je kazano tehničkim elementima, konačnog prijedloga zakona o potvrđivanju o europskom partnerstvu između RH i BIH po meni treba preciznije govoriti o BIH jer se tamo ništa neće promijeniti lijepim ili ružnim riječima, već će se promijeniti izravnim, stvarnim utjecajem i angažmanom, koga tamo, nakon godina angažmana međunarodne zajednice, koje su provodile SAD i nakon određenog gubitka interesa SAD za sudbinu BIH tamo ulaze temeljem realnog geopolitičkog položaja BiH druge utjecajne sile u svijetu, odnosno druge silnice, to su prije svega Rusija, zatim Turska, ali Islandske zemlje, prije svega Iran i Saudijska Arabija. Dakle EU, odnosno RH zbog svog geopolitičkog položaja pozvana je da izravnije zagovara Europsku budućnost BiH i da potiče svojim uticajem koga ima u Europskim institucijama potrebu takvog jednoga angažmana. BiH slijedom svoga položaja, geopolitičkog položaja, slijedom svoje povijesti, nedvojbeno pripada europskoj civilizaciji. A to ne znači da će ona u budućnosti pripadati europskoj civilizaciji, to dakle ovisi od izravnog angažmana EU. Ovdje je spomenuto kako se politika EU kroz ova načela federalizma, odnosno legitimnog predstavljanja ne realizira u političkom životu BiH, ne realizira se zato što postoje interesi koji se suprotstavljaju u provedbi rezolucije Europskog parlamenta, uostalom ona nije ni mogla doći na dnevni red Parlamentarne skupštine BiH. Tko su protivnici Europske politike prema BiH? Protivnici su dakle nositelji dominacije u političkom životu BiH. za ovih 15-ak godina kada RH zbog svojih europskih ambicija na određen način okrenula leđa prema BiH, tamo su se razvili procesi koji su doveli do sadašnje pozicije da realno danas BiH predstavlja konfederalni savez dvije države, dakle Republike Srpske i federacije Bosne i Hercegovine. U Republici Srpskoj i u federaciji BiH postoje dvije vlade koje upravljaju s ova dva entiteta, većinska vlada u Banja luci i većinska vlada u Sarajevu sa bošnjačkom većinom. Dakle godinama se diskreditirala ambicija hrvatskog naroda u BiH da bude ravnopravan sa Bošnjacima i Srbima na načelu da tobože bi to značilo raspad BiH, da bi to značilo dominaciju Hrvata nad Srbima, Bošnjacima, pa zar nije dominacija ono što imamo danas u Republici Srpskoj gdje Srbi dominiraju nad Bošnjacima i Hrvatima ili federacija BiH gdje Bošnjaci dominiraju nad Hrvatima i Srbima i zašto to Hrvati na određenom prostoru BiH, dakle kroz svoju federalnu jedinicu ne bi na isti način dominirali sa Bošnjacima i Srbima? Pa valjda bi to doprinijelo jednom realnijem sagledavanju prirode BiH i potrebe suradnje naroda u BiH. BiH su bila tri oprečna svijeta koja su funkcionirala pod uticajem i koordinacijom sila koje su upravljale prostorom BiH nekada Osmanlijskom upravom, kasnije Austrougarskom, dvije Jugoslavenske uprave, danas BiH upravlja jedna nedefinirana struktura međunarodne zajednice još uvijek pod vodstvom SAD-a, preko ureda Visokog predstavnika, ali to više i nije ni uticaj te međunarodne zajednice jer su uticaji realizirani kako sam kazao kroz jedan proces razvoja dvije samostalne državne strukture koje su zasada u konfederalnom odnosu. Što će biti sutra to je pitanje svih pitanja na koje treba tražiti odgovore i od strane RH, ali i od strane EU. Kako je kazano, neovisno o svim ovim silnicama, postoji potreba i da se na nekakav deklarativan način ne dovodi u pitanje dakle ambicija BiH da kroz proces integracija i proces ispunjavanja uvjeta načelno bude i za pristupanje EU, ali se to treba provjeravati u praksi. Kad je u pitanju ugovor o europskom partnerstvu, kako je kazano, 14. prosinca 2017. godine temeljem nadležnosti koje su propisane Ustavom BiH, člankom 5. stavak 3. zastupnički dom parlamentarne skupštine BiH je dao suglasnost da se provede ratifikacija ugovora o europskom partnerstvu između BiH i RH. To je isto tako uradio 22. prosinca 2017. Dom naroda Parlamentarne skupštine BiH i kasnije je dakle ovaj ugovor temeljem nadležnosti propisanim Ustavom BiH ratificiralo predsjedništvo BiH 17. siječnja 2018. godine. Ali ono što je po meni važno i na što ću se vratiti, život iziskuje potrebe suradnje Bih i RH, neovisno od svih problema i nerazumijevanja koje postoje između naroda u BiH i svih problema i spornih detalja koji postoje u odnosima BiH onakva kakva ona stvarno jeste i RH. Pa je na ovoj zajedničkoj sjednici Vlade potpisano i još nekoliko sporazuma, ugovora, memoranduma i protokola, što iziskuje dakle suvremeni život u odnosima između RH i BiH. Pred Bosnom i Hercegovinom su dani neizvjesnosti, izbori su u listopadu, Bošnjačke stranke su se suprotstavile do roka koji je bio propisan za raspisivanje izbora da se urade izmjene izbornog zakona temeljem presude Ustavnog suda BiH od 1. prosinca 2016. u predmetu Ljubić. Zbog čega se one suprotstavljaju? Suprotstavljaju se iz razloga što bi na taj način ostale bez mehanizma uticaja na izbor zastupnika u Dom naroda federalnog Parlamenta, odnosno kasnije posredno i na Dom naroda parlamentarne skupštine BiH. Kada bošnjačke stranke ostanu bez toga utjecaja ako bi se realizirala odluka Ustavnog suda, onda bi legitimni predstavnici hrvatskog naroda na određeni način povratili dio mehanizama ravnopravnosti kakvi su imali Hrvati u BiH-u po Daytonskom sporazumu. U ovom razdoblju kada se Hrvatska silom svojih interesa i prilika okrenula od BiH-a, na Ustav BiH-a nametnuto je preko stotinu amandmana koji su doveli u pitanje mehanizme ravnopravnosti koji su bili propisani Daytonskim mirovnim sporazumom u BiH-u, preko nadležnost sa Republike Srpske preneseno je na BiH-a, sve su to uradili visoki predstavnici koji su na taj način preferirali precizno da kažem, bošnjačku stranu u BiH-a. Priroda je BiH-a kako sam maloprije kazao da su nju držali na okupu ova tri naroda, tri oprečna svijeta, da su držale strane sile. I dandanas te strane sile se stavljaju kao se to i događalo ranije u povijesti, na jednu od strana u BiH-a. To ne doprinosi suradnji, to ne doprinosi stabilnosti, stabilnosti BiH-a, to izaziva niz nesigurnost pa ovaj angažman, dakle Turske u BiH-a, islandskih zemalja i nejasan ishod migrantske krize koja se razvija u BiH-a i o čemu treba govoriti, naravno slažem se sa kolegom Klisovićem, s preciznim podacima, ne unoseći još više nemira u složene odnose BiH-a i RH ali isto tako od tih preciznih podataka ne treba bježati kada o njima govore relevantne organizacije. Neovisno od svega spomenutoga, cijenim da RH svojim angažmanom u okviru angažmana Vlade RH u zadnje 2 godine je napravila značajne pozitivne iskorake. Preciznije se govori o BiH-u, postoji sve više jedan zreliji odnos čitavog političkog spektra u Hrvatskom saboru prema BiH-a koji se manifestirao i na nedavno zajedničkoj sjednici Odbora za Hrvate izvan RH i Odbora za vanjsku politiku. Dobro je da se usuglašavamo oko politike RH prema BiH-a, a ovim konačnim prijedlogom Zakona o potvrđivanju ugovora o europskom partnerstvu između Vlade RH i Vijeću ministara, RH daje svoj doprinos europskoj budućnosti BiH-a i vjerujem da u tom nastojanju RH treba pozivati i druge zemlje članice EU-a, europske institucije i na taj način će se na prostoru BiH-a na jedan za nekoga možda izazovan način, po meni na prirodan način jer su interes i svjetskih sila i interesi različitih civilizacija legitimni, tek onda biti u prigodi da se pomogne BiH-u na jedan realni i odgovorniji način. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sad prelazimo na pojedinačne raspravu, prvu pojedinačnu raspravu ima gospodin Miro Kovač, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Drago mi je da danas raspravljamo o ovoj vrlo važnoj temi, temi od strateškog značaja za RH. Ja čestitam Vladi RH na tome da smo potpisali sa BiH, konkretnom sa Vijećem ministara ovakav jedan sporazum, meni je drago da sam imao čast prije više od 2 godine, to je bilo krajem siječnja 2016. godine, 7. dan nakon što je Vlada prethodna ovdje izglasana da sam taj prijedlog iznio svome kolegi tadašnjem u Vijeću ministara BiH-a i kao predsjedatelju Vijećem ministara gospodinu Terziću isto kao i ideju o održavanju zajedničke sjednice dviju Vlada i sve te dvije stvari smo vidimo sad, uspjeli realizirati, nismo uspjeli prije jer je sjećamo se prije 2 godine skoro ovdje Vlada gospodina Oreškovića izgubila povjerenje Hrvatskog sabora. Znači angažman koji je spomenuo gospodin Raguž prema BiH-a je vrlo pozitivan, radimo iskorak, isto tako smo i tada prije 2 godine lansirali ideju o otvaranju dvaju konzulata u BiH-u, u Vitezu i u Livnu i to danas ostvarujemo i na tome čestitamo Vladi RH i gospođa predsjednica je neki dan otvorila konzulat RH u Vitezu. Ima tu još prostora za jačanje suradnje, imamo i mogućnosti jačanja suradnje sa Federacijom, kad pogledamo ono što nudi i Daytonski mirovni sporazum, imamo mogućnost i izgradnje partnerstva sa kantonima, sa županijama, sa općinama u BiH-u i to možemo činiti, i uvjeren sam da ćemo na tom planu nastaviti intenzivirati suradnju. Europski put BiH-a je ubrzan i stoga što je prije 2 godine na čelu Predsjedništva bio 8 mjeseci gospodin Čović, tada je i sa našim poticajima, znači RH ali i naših zastupnika u Europskom parlamentu odrađen jedan dio motivacijskog posla i predan je zahtjev za članstvo BiH-a u EU-u, vidimo da je u međuvremenu predan i upitnik Europskoj komisiji, ispunjen je upitnik, sad su dobili opet kolege i BiH-u dodatna pitanja da neke stvari razjasne, ali taj europski put BiH-a je pokrenut i da budemo sada vrlo konkretni, komu on najviše koristi u BiH-u i tko je za njega najviše zainteresiran, upravo jedan od triju i najmanju od triju ustavotvornih naroda. To su Hrvati jer se u njemu mogu jako dobro prepoznati jer za Hrvate u BiH-a, baš smo neki konceptirali na tematskoj sjednici Odbora za Hrvate izvan RH da su vrlo jasno europski put i ustavotvornost Hrvata, ravnopravnost Hrvata strane iste medalje. Europski put znači vrlo jasno u današnjim vremenima, poštivanje načela vladavine prava. Vladavina prava znači da se mora poštivati u konkretnom slučaju izbornoga zakona u BiH presuda, odluka Ustavnoga suda o tome da svaki od triju naroda bira svoje predstavnike u tijela predstavnička i u predsjedništvo BiH. Stoga je pozitivno da RH aktivno radi na ovome europskom putu BiH, naravno da je na vlastima u samoj BiH da radi na potrebnim promjenama društva, da se usvoje europski standardi da se ovako malo pojednostavljeno izrazim, ali na nama je u RH da dajemo maksimalnu potporu. Vremena su se promijenila u EU, nema više entuzijazma za proširenjem. Čuli ste i gospodina predsjednika Macrona koji je govorio čini mi se danas ili jučer o tome kako ne treba previše govoriti o proširenju, kako treba staviti naglasak na reforme, na transformacije društava zemalja na tzv. Zapadnom Balkanu, Hrvatska spada među rijetke zemlje u EU i tu postoji konsenzus s kolegama iz oporbe, znači tu je jedno od rekao bih triju velikih područja gdje … postigao konsenzus, znači to je Domovinski rat, to je pitanje ulaska Hrvatske u EU prije pet godina, ali taj put je pokrenut 2005. godine sa otvaranjem pregovora i sada politika proširenja u EU i konkretno podrška BiH. Znači klima se promijenila u samoj EU i teško je pridobiti političare u većim zemljama članicama EU, mislim tu posebno na one u starim zemljama članicama u zemljama koje su državama koje su utemeljile samu Europsku zajednicu. Teško je poentirati na političkoj sceni sa politikom proširenja, teško je na tome govoriti na stranačkim skupovima, teško je otići u neku tvornicu u Njemačku, Francusku, Nizozemsku u Belgiji i govoriti radnicima o tome da treba raditi na politici proširenja EU, iako te države članice najviše profitiraju od proširenja jer upravo tamo odlaze ljudi posebno mlađi ljudi iz novijih zemalja članica EU pa tako i same Hrvatske. Znači taj fenomen iseljavanja nas ovdje u Hrvatskoj boli, ali ako malo putujete srednjom i istočnom Europom onda ćemo konstatirati da je taj fenomen i tamo prisutan. Bio sam neki dan u Litvi i konstatirao da su sela prazna, izgubili su četvrtinu svoga stanovništva u zadnjih 27 godina. Znači još jedanput želim Vladi RH na angažmanu prema BiH čestitati. RH je ovdje u Saboru, ponovit ću, postigla konsenzus, želi da cijela BiH napreduje i mi podržavamo cijelu BiH, a naravno da se borimo i to je naša obveza prema sporazumu iz Daytona, mi promičemo obvezu Hrvatske da se poštuje i provodi Ustav BiH, time i odluka Ustavnoga suda o tome da svaki od triju naroda bira svoje predstavnike, znači posebno se brinemo, skrbima o Hrvatima u BiH i drago mi je da ćemo nastaviti i u okviru Hrvatskoga sabora i u okviru nekoliko odbora, pa i u okviru Odbora za vanjsku politiku sa kolegama iz Odbora za Hrvate izvan RH raditi na tome da vrlo skoro ovdje u Hrvatskome saboru dobijemo jednu snažnu podršku bilo to u obliku jedne rezolucije ili deklaracije za BiH, za njen razvoj i za prava Hrvata u BiH. Gospodine predsjedatelju hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Ali nećemo se još pozdraviti jer imate četiri replike. Prvu repliku ima gospodin Ivica MIšić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega KOvač, spomenuli ste u vašem izlaganju konzulat u srednjoj Bosni u Vitezu jel, to mi je drago. Drago mi je to čuti da se mi približavamo što više Hrvatima posebno u centralnoj Bosni. Tako isto vidim da je došlo neko novo vrijeme pa i političko rekao bih, pa i ovdje u Saboru rekao bi da je došlo novo vrijeme. Naravno trebamo se potruditi još da naše narode koji su na području Banja Luke, Bosanske Posavine koji znamo da su protjerani, koji znamo da nisu u ovih 25 godina ništa učinjeno za njih, koji znamo da su još porušeni čak i spaljeni, koji je politika pa ja bi mogao reći istinu i otvoreni i do danas nije podržavala taj dio povratka i izgradnje tih kuća i pomoći tim ljudima. Ja se nadam da je ovo novo vrijeme, da će ova Vlada, da će i ovaj naš sabor prihvatiti tu činjenicu i da jednom konačno krenemo u rješavanje tih problema koji su najgori problemi koji postoje. Istina, ravnopravnost je najbitnija stvar u BiH i mi Hrvati se moramo izboriti i ovo čemu ide treba tome težiti. Hvala.
Vrijeme. Odgovor gospodin Kovač.
Hvala lijepa. Upravo što ste rekli kolega MIšiću, znači tu se slažemo, Hrvatska je sve aktivnija kada je riječ o BiH. hrvatska mora onaj angažman pokazati prema BiH koji su Hrvati u BiH pokazali kada je riječ o samoj RH kada je trebalo braniti opstojnost RH i ova Vlada to sada čini, ne samo ova Vlada. Ponoviti ću još jedan put, naš je zajednički zaključak tu postoji na svu sreću, u Hrvatskome saboru danas konsenzus i sa strankama koje su danas u oporbi, naravno da nikako nećemo zaboraviti ni Hrvate u entitetu Republike Srpske. Aktivni su tamo i ured gospodina Milasa i gospodina Mađara. Hvala lijepo.
Hvala vama. Gospodin Hajduković.
Hvala lijepo. Kolega Kovač, govorili ste o proširenju EU. Ja mislim da proširenje EU mora biti prioritet RH, ne samo kad govorimo o perspektivi BIH, naravno i istakli ste zašto je to jedan od prioriteta RH, ali kada govorimo i o Crnoj Gori, Srbiji, Albaniji, Makedoniji, dakle svim zemljama tzv. zapadnog Balkana, dakle koje još nisu u EU. One moraju imati jasnu europsku perspektivu. Zašto? Zato što se bojim drugačijeg scenarija odnosno koja je alternativa europskoj perspektivi. Mislim da RH tu mora biti glasnija i aktivnija budući da smo mi članica EU i trebamo i moramo biti motor proširenja EU u ovim prostorima, a ovoj ugovor je jedan od načina na koji to možemo facilitirati odnosno pomoći našim susjedima kako bi EU se proširila na cijelu regiju odnosno kako bi EU, kako bi sve države postale članice EU što je dugoročni garant stabilnosti i razvitka u ovoj regiji. Dakle, moramo tu biti puno proaktivniji. Hvala.
Odgovor, gospodin Kovač.
Drago mi je da se tu slažemo, gospodine Hajdukoviću. Nije popularno citirati ovog političara, ja ću to učiniti. Prije 7 godina je gospodin Orban rekao da na jugoistoku Europe ne smije ostati crna rupa, ne smije ostati crna mrlja misleći na zemlje zapadnog Balkana tzv. i ja se tu s njim apsolutno slažem. Hrvatska je pomagala, Hrvatska je i sada Hrvatska pomaže i Hrvatska će pomagati. Ponoviti ću, najposao kao takav mora odraditi vlade tih zemalja, mi ćemo pomagati, oni moraju odraditi posao i ne samo uvjeriti nas, moraju uvjeriti posebno zemlje članice iz tzv. stare zapadne Europe jer one su najkritičnije kao i naši parlamentarci kolege u tim zemljama oni su naime najkritičniji pa onda neki ljudi iz ministarstava nas mole za pomoć da uvjerimo kolege parlamentarce u tim zemljama članicama da treba recimo otvoriti pregovore sa Albanijom i Makedonijom. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Joško Klisović.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani gospodine Kovač, spomenuli ste da je održana sjednica zajednička u Sarajevu Hrvatske i bosansko-hercegovačke vlade. Takve sjednice obično su, vrlo često su prezentirane kao dobar PR vlada i zato ih oni organiziraju. S njih dođu i jako lijepe rečenice pohvale jedne vlade drugoj itd. Ono što mene zanima, da li u ovom konkretnom slučaju dogovoreno između RH i vijeća ministara BIH bilo kakva konkretna aktivnost kojom bi hrvatska Vlada u praksi podupirala put BIH prema EU ili se sve i dalje zadržalo na praznim floskulama, praznim rečenicama o velikoj podršci. Da li je taj sastanak dviju vlada, dva glavna izvršna tijela u dvije države rezultirao ičim konkretnim što bi Hrvatska u dogovoru sa BIH mogla i trebala učiniti za BIH. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor, gospodin Kovač.
Tu je državna tajnica Bušić. Ona može tome dugo govoriti, može vam iz hrvatske Vlade netko poslati sve ono što je tamo dogovoreno i potpisano. Potpisano je 5 dokumenata, ali ja ću sad govoriti iz perspektive i zastupnika u Hrvatskome saboru i ... [[Govornik se ne razumije.]] slijedeću stvar reći, da je u politici važan svakodnevni rad, ali simbolika treba imati redovne zajedničke sjednice vlada, mislim tu na zemlju u susjedstvu, kad malo pogledate u zapadnoj Europi to je normalna stvar. Njemačka vlada, talijanska vlada, Njemačka- Francuska, Francuska-Španjolska, Francuska-Njemačka, Njemačka-Kina, Njemačka-SAD, Njemačka-Izrael itd. Tako moramo i mi. I kad budemo postigli da ćemo imati zajedničku sjednicu vlade sa Srbijom, onda ćemo biti na pravom putu. Prema tome, važna je i simbolika, ali naravno važan je svakodnevni mukotrpni rad, a što se tiče BIH, vjerujte mi ja sam to malo pročitao, ima puno zajedničkih dobrih aktivnosti.
Hvala. Gospodin Tuđman.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kovač, vi ste govorili kako je Europa zasićena sa proširenjem EU. Između ostaloga zato što više se ne želi baviti problemima tih zemalja jer to naprosto otežava i ovu poziciju. Međutim, RH treba biti zainteresirana za provoditi svoje strateške interese koji uključuju da i BIH uđe u Europu, ali pretpostavka za to je da i Europi i BIH ponudimo rješenje odnosno put rješavanja, a to je zagovarati federalizam, federaciju kao način rješavanja i ako hoćete, konstituiranja većine europskih država pa čak i starih država, a tu je i da to počinjemo prezentirati kao europsku vrijednost i nametati onda i Europi i BIH kako bi zaštititi odnosno ostvarili ravnopravnost, konstitutivnost i Hrvata kao konstitutivnog naroda u BIH.
Odgovor, gospodin Kovač.
Hvala lijepa. Podrazumijeva se da nitko ne želi importirati probleme tuđih zemalja. To je jasno kao dan. Zbog toga neće moći ni Srbi ući u EU ne samo zbog nas ovdje u RH koji mi imamo isto svoje zahtjeve koji moraju biti ispoštovani, ali i neke druge zemlje imaju svoje zahtjeve. Prema tome, pitanje s Kosovom mora biti riješeno, prije toga neće biti moguće članstvo u EU. To je jasno kao dan. Što se tiče same BIH, Hrvati tamo su ti koji su svojim legitimnim predstavnicima imaju mogućnost predložiti kako restrukturirati BiH, legitimno Hrvati u BiH svojim predstavnicima predlažu u BiH kako zemlju efikasnije uredit i svako rješenje koje Hrvati budu tamo predložili, koje najviše odgovara Hrvatima u BiH ili to bivši … [[Govornik se ne razumije.]] ili nešto drugo, to prepuštamo njima, mi ćemo Hrvatsku prihvatit [[Upadica Radin: Vrijeme.]] Naravno, mora bit dogovor sa druga dva naroda. Hvala lijepa.
Vrijeme. Sada je na redu sljedeća pojedinačna rasprava, gospodin Tomislav Sokol.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo dosta toga je rečeno, ali ja bih se ovdje vratio zapravo na samu genezu sadašnjeg uređenja BiH onako kako ona danas funkcionira, mislim da ako to ne raspravimo ne možemo zapravo govoriti niti o europskom putu BiH, niti o sadašnjem trenutku u kojem ona je. Dakle BiH u današnjem obliku je stvorena za dva sporazuma, to se često zaboravlja, znači to je Washingtonski sporazum kojem je stvorena federacija BiH, Hrvatsko-Bošnjačka i Dejtonski sporazum kojim je zapravo stvoren okvir kompletne BiH. Znači ti sporazumi su zapravo dali i Ustave, odnosno Ustavi Federacije i BiH su njihov sastavni dio. Ono što ej tu bitno je da je taj sustav zamišljen već tada na način da su entiteti, znači Republika Srpska i Federacija zamišljeni kao oni nositelji većine nadležnosti, većine sredstava, većine resursa itd. a onda unutar Federacije BiH također kantoni, odnosno županije koje imaju vrlo velike nadležnosti o kojima se vrlo rijetko također govori. Ono što također još jedna stvar koju bih htio spomenut, koja do sada nije spomenuta, da je postojala mogućnost tzv. posebnih odnosa između RH i Federacije BiH na način koji je zapravo pokazivao taj posebni interes Hrvatske u BiH, bez jer naravno da Hrvatska ne može niti sigurnosno, niti u gospodarskom smislu funkcionirati ako BiH nije stabilna. Međutim što se dogodilo? Znači taj sustav tada je imao mehanizme zaštite jednakopravnost sva tri naroda, mada su imali tu asimetričnu varijantu znači gdje imamo 2 entiteta, 3 konstitutivna naroda, u Federaciji BiH postojali su mehanizmi, Ustavni mehanizmi da se zaštiti ta kolektivna prava Hrvata kao naroda, konstitutivnog naroda u Federaciji BiH. ono što se dogodilo je, kao što je već kolega Raguž spomenuo, da su kasnije amandmani na Ustave, od strane visokih predstavnika tu ravnopravnost zapravo dokinuli. I tu su bili ključni Petrićevi tzv. amandmani i ovdje bih samo nekoliko pojedinosti naveo što se tada zapravo dogodilo i na koji način je dokinuta ravnopravnost hrvatskog naroda. Znači prvo od Doma naroda, Parlamenta Federacije koje je ključni mehanizam, odnosno instrument zaštite prava Hrvata u Federaciji BiH, broj hrvatskih predstavnika smanjen je sa 30 na 17, uvedeni su dodatni srpski predstavnici i predstavnici ostali, tako da sada umjesto da imamo 30 Hrvata, 30 Bošnjaka i proporcionalan broj ostalih imamo 17 Hrvata, 17 Srba, 17 Bošnjaka i 7 ostalih. Druga stvar koja se dogodila je što su ti Petrićevi amandmani stvorili mogućnost da ovakav izborni zakon koje je onda Ustavni sud djelomice dokinuo, kada je propisano da svaki kanton u kojem jedan konstitutivni narod ima u zakonodavnom tijelu tog kantona svog predstavnika, automatski daje jednog predstavnika tog naroda u Dom naroda Parlamenta Federacija BiH. Znači tu se onda dogodilo kao krajnja posljedica toga i zlouporaba koje su uslijedile da … [[Govornik se ne razumije.]] kanton gdje skoro da i nema Hrvata, daje jednog predstavnika Hrvata u Dom naroda. Da bi sada još to dodatno iskoristilo, nažalost, 2010. kad je formirana tzv. platformaška vlast, kad je utvrđeno da je 15 trećina od 17 što je omogućila zapravo da se Hrvate preglasa i da se legitimne predstavnike Hrvata izbaci iz vlasti Federacije BiH. Također bih napomenuo da je tada ukinuti mehanizam zaštite nacionalnog interesa, vitalnog nacionalnog interesa u Vladi Federacije BiH kad je, znači odredba koja je određivala da se odluke koje su od vitalnog nacionalnog interesa donose koncensusom, ta odredba je praktički maknuta, a ona je isto tako bila izuzetno bitna za Hrvate jer je nju moglo potegnuti ajmo reći, odnosno pozvati se na nju jedna trećina članova Vlade, a tada je u Ustavu bilo propisano da jedna trećina, da je najmanje jedna trećina ministara u Vladi su Hrvati. Dok je tim Petrićevim amandmanima određeno da je samo 5 od 16 ministara u Vladi su Hrvati, na taj način je opet omogućeno Hrvatima da ih se preglasava. Znači tu je potrebno biti jako precizan, ima još nekih odredaba, ali ne bih sad ulazio u detalje. Znači to je taj mehanizam koji se dogodio u vremenu kada su dijelovi međunarodne zajednice imali neke svoje druge interese u BiH i kada se nažalost Hrvatska nije dovoljno, kao što je već rečeno, bavila problemima interesima Hrvata u BiH. Današnje stanje je rezultat toga, znači današnje stanje gdje BiH zapravo na prekretnici je rezultat cijele ove geneze koja se dogodila, da se od jedne situacije koja je dobro dogovorena, znači kad je Hrvatska potpisivala u dobroj mjeri te međunarodne ugovore koji su bili temeljem Ustava BiH i Federacije, kasnijim intervencijama izvana su oni, zapravo ti mehanizmi ravnopravnosti dokinuti, sada smo tu gdje jesmo. Kao što je rečeno, znači bošnjački narod, odnosno neki bošnjački predstavnici se pozivaju na Tursku, neki srpski predstavnici se pozivaju na Rusiju, pitanje gdje su tu Hrvati? Činjenica je da Hrvatska u tom kontekstu jedino i Hrvati u BiH jedinu podršku mogu tražiti na zapadu, za svoje interese na ovaj način koji je njima bitan i to je ono što treba naglasiti i zbog toga je taj europski put BiH bitan. S tim da tu ne treba biti, kako da kažem, treba biti realan, a realnost kaže da su od sva tri konstitutivna naroda BiH Hrvati najviše zainteresirani i za opstanak Bih kao države i za njezine europski put. Znači činjenica da kad slušate predstavnike drugih konstitutivnih naroda, neki od njih su za samostalnog svog entiteta, dok su neki drugi za unitarizaciju države, a unitarizacija države, nažalost, vidjeli smo u mnogim slučajevima, dovodi do stvaranja tenzija koje vrlo često dovedu do raspada takvih država. I u tom smislu velika odgovornost najmnogobrojnijeg naroda u takvim složenim državama, ali nažalost u BiH predstavnici tog najmnogobrojnijeg naroda se ne ponašaju uvijek na način da jačaju stabilnost te države. U tom smislu spomenuo bih recimo primjer Belgije, znam jer sam tamo živio i boravio, znači Belgija, da, ja vam garantiram da Belgija se nije federalizirala od tamo '70. godina do danas, ona sigurno više ne bi bila jedinstvena država, znači to je činjenica. Kada su Flamanci i Valonci shvatili da podjela nadležnosti, da svatko uzme taj jedan svoj dio koji je njima bitan i koji može najbolje obavljati, takvo preuređenje je omogućilo Belgiji da opstane kao država, da se smanje tenzije, da se stvari stabiliziraju. Prije toga su tenzije bile ogromne, evo ja znam, ja sam studirao na sveučilištu Leven u Belgiji gdje su tenzije bile tolike da se krajem 60-ih ono čak podijelilo po nacionalnoj osnovi pa su francuski studenti i profesori otišli 20 km južnije i napravili svoje sveučilište. To se događa kada netko forsira unitarizaciju države koja jednostavno ne može biti unitarna. I u tom smislu nisu odobri istupi nekih političara najmnogobrojnijeg naroda u BiH-u ali se tu opet pokazuje kako su Hrvati jamac opstanka BiH-a i jamac njenog europskog puta. Također bi spomenuo ovo što je prof. Tuđman spomenuo, to je federalizacija. Nažalost federalizacije je dugo vremena bila tabu tema, to se nije smjelo spomenuti a ako bi netko to spomenuo, odmah bih bio optužen da je separatist, da želi uništiti BiH-a itd. Ja bih rekao baš suprotno. Baš federalizacija, znači logična podjela nadležnosti, od lokalne do središnje razine je ono što može omogućiti bolje funkcioniranje i dugoročni opstanaka BiH-a. Na kraju krajeva to ne kažem samo ja, to kaže i EU. Znači u EU-u postoji jedno načelo koje je spomenuo i kolega Babić ovdje kad smo govorili o Zakonu o upravljanju državnom imovinom, a to je načelo supsidijarnosti. Znači načelo supsidijarnosti jasno kaže da sve ono što treba se može obaviti na lokalnoj razini i treba obaviti na lokalnoj razini. I isto tako treba dijeliti nadležnosti. I tako da mislim da jačanje uloge kantona unutar Federacije BiH-a, da jačanje ravnopravnosti Hrvata i hrvatskih predstavnika u Parlamentu BiH-a, samo može dugoročno jačati stabilnost BiH-a i smanjiti te centrifugalne sile koje nažalost djelom dolaze izvana, koje rade na njenom urušavanju. I u tom smislu svakako podržavam i ovaj sporazum, vjerujem da je on dobar za BiH-a, vjerujem da on pruža mogućnosti da se EU ali i Hrvatska jasnije i direktnije uključe u samu BiH, što je na kraju krajeva i hrvatski nacionalni interes i zato je ovo svako dobro a također je dobro da se u ovom Saboru što više ove teme raspravljaju, da se raspravlja sa argumentima i da se istakne još jednom ono što je imperativ hrvatske vanjske politike a to je opstanak Hrvata u BiH-u jer opstanka u BiH-u … [[Govornik se ne razumije.]] dugoročne i stabilne Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. Cijeli niz replika dat će vam priliku da upotpuni vaše misli. Prvu repliku imate od gospodina Miroslava Tuđmana.
Hvala. Kolega Sokol, treba otvoreni reći da zapravo daytonsko uređenje BiH-a je rezultat dogovora velikih sila a ne interesa 3 naroda koji su imali doduše oprečne interese i da je to onda jedan kompromis koji je zapravo jedan Levijatan koji nigdje ne postoji u svijetu. Hrvatska sa svoje strane je mogla učiniti odnosno što je najviše učinila tada a to je da definira ne samo federaciju nego i konfederalni odnos sa federacijom i BiH-a a ovo što ste rekli, posebni odnosi nisu mogućnost nego su fiksne obveze koje su i Daytonskim sporazumom fiksirane odnosno definirane kao odnos Hrvatske i prema federaciji i prema BiH-a. Ali nažalost politika od 2000. godine je izbrisala tu obvezu premda je takav isti dogovor ostao i funkcionira između Republike Srpske i Srbije.
Hvala. Odgovor, gospodin Sokol.
Hvala lijepa. Pa da, slažem se da je ona dogovor velikih sila i to je upravo na tragu ovog što sam rekao, da imamo 3 naroda koji imaju različite interese. Jedan narod, pogotovo tada je htio uzeti svoj BiH-a, i u velikoj mjeri nije bi za njen opstanak, predstavnici dominantnog drugog naroda su bili za unitarnu BiH-a a Hrvati su bili za jednakopravnost u okviru BiH-a. I tu suprotstavljenost interesu u velikoj mjeri imamo i danas. Ali ono što sam ja htio reći je da je taj pravni okvir omogućio zaštitu ravnopravnosti Hrvata do te razine o kojoj sam govorio koja je kasnije negirana a to je bitno jer je bitno znati tu genezu kako je politika visokih predstavnika nekih od njih zapravo učinila Hrvate neravnopravnima. Što se tiče poslovnih odnosa, naravno oni jedu bili definirani kao pravna obveza ali su postojale unutar toga mnoge mogućnosti kako to detaljno definirati ali nažalost kao što ste i sami rekli, nakon 2000. hrvatska politika je otišla u jednom smjeru u kojem je otišla, na moju veliku žalost.
Hvala lijepa. Gospodin Zekanović.
Poštovani kolega Sokol, prvo vas moram pohvaliti, mislim da je ovo vaša najbolja rasprava do sada u Saboru, stvarno ste pripremljeni, mene ste ugodno iznenadili da na ovu temu možete tako suvislo govoriti. Ono što bih ja ovdje istaknuo, govori se o europskom partnerstvu i govorite o europskom putu BiH-a, svi smo za to generalno, međutim ja bi ovdje iskoristio priliku pa ono što su nama napravili Slovenci, odnosno Mađari kad smo mi pokušavali ući u EU-u, ne kroz nekakve ucjene nego kroz razgovore i pregovore, da sve ono o čemu ste vi govorili i ostali kolege na ovoj raspravi, da zapravo uspijemo napraviti na dobrobit prije svega Hrvata u BiH-u. Kad govorimo o Izbornom zakonu, kad govorimo o federalizaciji BiH-a, sad imamo jednu povijesnu priliku, kao što Srbija ima uvjetovano poglavlje 35. priznavanje Kosova, zašto tako nekakvo poglavlje ne bi imala i BiH odnosno zašto mi ne bi kroz pregovore da ne kažem nekakav uvjet, napravili da Hrvati dobiju ona svoja zajamčena prava Daytonskim sporazumom odnosno npr. pravedniji izborni sustav?
Hvala vam. Odgovor gospodin Sokol.
Hvala. Prvo, ne vidim zašto se čudite, to ne bi trebalo biti čudno, ne znam, vi niste iz BiH-a koliko ja znam, ja nemam neke posebne veze sa BiH-a, tako da mislim da bi upravo Hrvati, građani Hrvatske koji nisu iz BiH-a, trebali osvijestiti koliko je BiH važna i koliko je opstanak Hrvata u BiH-u za sve nas, da to nije nešto što se događa 10 000 km daleko. Drugo što ste tiče ove mogućnosti pregovora, slažem se ali upravo poštovanje, odluka Ustavnog suda je dio famoznog poglavlja 23. odnosno pravosuđa. Znači vi možete politički mudrije da zaštitu interesa Hrvata iz BiH-a predstavite kao nešto što je dio općih europskih standarda nego to da to ističete kao nekakvo bilateralno pitanje što je dio općih europskih standarda nego da to ističete kao neko bilateralno pitanje i to je ono što trebamo raditi. Znači reći da ne poštovane odluke Ustavnog suda nije u skladu sa zaštitom prava i pravosuđa koje zahtijeva EU od država kandidatkinja i da zbog toga Hrvatska radi zaštite općih europskih standarda čini određene korake koje čini.
gospođa LJubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvaženi kolega Sokol, evo mene veseli da su teme kada je u pitanju hrvatski narod u BiH gotovo uvijek imamo jedinstven stav ovdje u Hrvatskom saboru, ali i na Odboru za Hrvate izvan RH. Nama je pomoći i olakšati tijek pridruživanja BiH EU našim znanjima i iskustvima koje smo imali mi u pretpristupnim pregovorima. No međutim, želja je na BiH vodstvu odnosno na narodu u BiH, no međutim ja se bojim da je to izražena želja hrvatskoga naroda u BiH za pristupanjem i ulaskom u EU i NATO. No međutim ono što smo svi kroz rasprave danas evo ovdje čuli, a i mene najviše zabrinjava to nepoštivanje odluke Ustavnoga suda o izbornom zakonu u BiH, a znamo da su izbori raspisani za 7. listopad ove godine pa evo da se malo osvrnete na taj dio.
Hvala lijepo. Odgovor gospodin Sokol.
Hvala lijepa. Da, slažem se da je dobro da imamo jedinstven stav o pitanjima od ključnog nacionalnog interesa, nekada ga nismo imali. Ja vjerujem i nadam se da ga sada imamo baš zbog toga što nadilazi nekakve stranačke i ideološke podjele itd. neću se sada vraćati u prošlost što su neki govorili ili nisu, ali dobro je da sada bar koliko ja vidim generalni jedinstveni stav postoji. Što se tiče ovoga da su samo Hrvati za EU, pa evo ja mislim da ste tu u velikoj mjeri upravu ono što smo rekli, znači neki gledaju na sjeveroistok, neki na jugoistok. Hrvati tu nemaju izbora, Hrvati moraju gledati prema RH, a RH treba koristiti mehanizme EU i to što je članica na kraju krajeva, da ojača i svoju ulogu u BiH i u cijelom ovom dijelu bivše nesretne države i da zaštiti Hrvate i da im omogući tu ravnopravnost. Jer da nije pitanje samo zaštite Hrvata nego da im se vrati dio tih mehanizama koji su nažalost izgubili odnosno koji su im oduzeti.
Hvala lijepa. Gospodin Ivica Mišić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Sokol hvala na lijepom vašem izlaganju. Ali ja bih rekao da smo mi Hrvati kratkovidni. Mi smo dobili Dayton znamo da su Hrvati BiH glasovali za BiH da su željeli BiH i Hrvati su istjerani 200.000 iz Srpske Republike naravno Daytonskim sporazumom. Zašto govorim kratkovidni? Zato što smo smatrali da kada se to desilo da mi više nemamo nikakve potrebe da radimo i surađujemo s njima i da tražimo interese Hrvata koji su svakako i sama Banja Luka je 50% hrvatsko područje, a da ne kažem čitava Posavina gdje je 200.000 istjeranih. I mi smo to zaboravili do današnjeg dana bi mogao reći slobodno, do ovih godina od kada smo unutra i počeli spominjati i tu stvar. Hvala Bogu da smo svi suglasni s tim problemom i da BiH trebamo gledati kao hrvatski dio, ne nikoga moliti već to nama pripada, mi smo povijesno najstariji narod u BiH to moramo znati. Naravno povijest zaboravljamo. Hvala.
Hvala lijepo. Valjda se moramo brinuti za sve Hrvate u BiH i katolike i sve druge. Hvala lijepa. Odgovor gospodin Sokol.
Hvala lijepa. Jako mi je drago da ste podsjetili na jedan segment koji nije ja mislim ovdje danas još spomenuto, a to je da ne bi bilo samostalnosti BiH bez Hrvata. Znači kada je referendum organiziran naravno da Hrvati nisu glasali za osamostaljenje BiH tog osamostaljenja ne bi bilo i to treba uvijek ponavljati kada neki nažalost i u Hrvatskoj govore kako je dio Hrvata radio na razbijanju BiH itd. Što se tiče Daytona politika vijeća je moguća kao što je to profesor Tuđman rekao, svi znamo da su strane sile imale itekakav utjecaj, da su mogućnosti bile ograničene, ali dobro treba istaknuti neke pozitivne aspekte, a to je da je jedini dio BiH koji je Hrvatima vraćen bez borbe … okupiran Odžak tako da to isto treba spomenuti kao jedan pozitivan segment. Nažalost, meni je žao što nisu vraćeni svi hrvatski krajevi u Bosanskoj Posavini koji su bili nažalost okupirani, ali evo kao što znamo to nije bilo moguće u tom kontekstu. A što se ovoga tiče da Hrvatska treba raditi još više i iskoristiti svoje članstvo u EU da djeluje u interesu Hrvata to se potpuno slažem.
Hvala. I sada gospodin Klisović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani kolega Sokol. Dali ste nam kratku rekapitulaciju mehanizama zaštitnih za jednakopravnost Hrvata u BiH od Washingtonskih sporazuma, Daytona itd., pa ste nam rekli da je intervencijom visokih predstavnika uključujući Petrića to smanjeno. E ono što nam niste rekli, a to bi vas molio, zašto su visoki predstavnici uključujući Petrića tako nešto napravili? Jesu li oni to napravili da bi napakostili Hrvatima ili su bili možda eksponent neke druge strane države pa su samo proveli nečiju volju ili možda zato što su Hrvati zloupotrebljavali i blokirali funkcioniranje državnih institucija ili neki četvrti razlog, ja ih samo nabacujem bez veze? Znamo da međunarodna zajednica po default štiti najslabijeg u nekom političkom procesu, Hrvati su najmalobrojniji od tri konstruktivna naroda, tako da nije jasno zbog čega bi visoki predstavnik koji tamo je tamo predstavnik međunarodne zajednice išao na štetu najslabijeg, najmanjeg, najmalobrojnijeg naroda u BiH, a to su Hrvati? Molim vas ako možete reći zašto?
Vrijeme. Hvala lijepo. Odgovor gospodin Sokol.
Hvala lijepa. Dobro kolega ne bih tu previše nagađao, ne sjedim u tim koridorima svjetske politike, ali jednu stvar bih istaknuo. Znači ako govorimo o nekim možda situacijama ili postupcima dijela vodstva Hrvata u BiH koji su možda izazvali nešto od toga, nemojte zaboraviti kada je bila platforma. Znači platforma je bila puno kasnije kada su se okolnosti itekako promijenile i kada više nitko Hrvatima nije mogao reći da nisu kooperativni itd. Tako da ne bih špekulirao koje su interese kojih sila, svakako da to nisu radili na svoju ruku, ali mislim da ne bi trebalo govoriti i da netko to prati ovaj prijenos zaključi da su Hrvati sami to skrivili. Mislim da ne trebamo tako postupiti, ali naravno činjenica je da i naša retorika i retorika Hrvata u BIH uvijek treba biti mudra, ne raspaljivati strasti, ali opet vrlo jasno definirati koji su njihovi nacionalni interesi u BIH.
Kolega Hajduković.
Hvala lijepo. Kolega Sokol, dali ste jedan kratki povijesni pregled situaciji u BIH. Nije o BIH samoj i baš zbog toga mislim da paralela sa Belgijom nije dobra. Znate kako u šali kažu i sami Belgijanci da je jedini pravi Belgijanac kralj i nitko drugi. Ali, ako ćemo ulaziti opet u povijest i genezu Belgije, o tome bi se dalo, a to mi je minuta prekratko. Naime, RH želi pomoći i treba pomoći i ovaj sporazum je usmjeren prema tome da pomaže BIH na njezinom putu prema EU. Ali konačna odluka mora biti na političkim elitama, na narodu u BIH. Dakle, oni moraju jasno reći da EU-u. Mi znamo da su Hrvati jedni od najgorljivijih zagovornika EU i to trebaju biti i to je jasno zašto. Međutim, ono na čemu mi moramo raditi je to da se ne uplićemo u unutarnje stvari jedne države. Dakle, mi štitimo Hrvate, hrvatski potpis na Daytonskom sporazumu, kao jedan od garanata daytonskog sporazuma nas obavezujemo da štitimo BIH i Hrvate u njima. Prije svega inicijativa dolazi iznutra.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću. Odgovor, gospodin Sokol. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa mislim, da nije ista geneza Belgije i BIH, ali jedna i druga su nastale zapravo djelovanjem velikih sila i to uglavnom istih velikih sila, tako da nije paralela skroz promašena. Ono što sam htio reći s primjerom Belgije, da su sve više nacionalne države koje su se raspale, praktički sve nastale zbog toga što su predstavnici najmnogobrojnijeg naroda pokušali djelovati na način da unitariziraju državu i da zapravo sebi uzmu što više toga što je izazvalo otpor onih malobrojnijih naroda. I u tom smislu najmnogobrojniji narodi u BIH Bošnjaci su ti koji imaju najveću odgovornost za opstanak takve države. Što se tiče toga da narod treba odlučiti. Da, narod treba odlučiti ali RH ima svoje mehanizme i kao jedna od potpisnica daytonskog sporazuma da zaštiti interese Hrvata u BIH. I da ne govorim o tome da kad govorimo da narod treba odlučiti. Ali koji narod? Tko predstavlja hrvatski narod u BIH? Je li to ... [[Govornik se ne razumije.]] vlast ili njegovi legitimni predstavnici. Dakle, omogućimo neka prvo narod izabere svoje predstavnike, pa ćemo onda taj narod se zbilja pitat o tome kakav je njegov stav o ustavnom uređenju.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sokolu. Slijedeća replika, poštovani kolega Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo, kolega Sokol, spomenuli ste važnost federalizacije Belgije pa je sada i u ovoj replici odnosno paralelu koju ste napravili sa BIH. Ja bih to podebljao tu argumentaciju iz jednog razgovora sa pokojnim Wilfredom Martinsom koji je bio upravo Belgijski premijer koji je i uveo federalizaciju u Belgiji. Bio je kasnije i dugogodišnji predsjednik Europske pučke stranke. Jednom se zanimao zašto je problem u izbornom sustavu u BIH, ja sam mu objasnio, to bi bilo kao da Flamanci, kojih je 60% u Belgiji biraju predstavnike Valonaca. I on je na to reagirao, pa to bi bio onda kraj Belgije. I upravo mislim da na tom primjeru možemo vidjeti kako taj paralelizam između Belgije i BIH itekako ima mjesta. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Sokol. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Stier, drago mi je da je netko, neću reći iz prve ruke, ali netko iz tog više insiderskog kruga upravo može podijeliti svoje iskustvo s nama i potvrditi ovo o čemu govorimo. Znači, one stvari koje su se događale u BIH su potpuno neprihvatljive, bilo koje ... [[Govornik se ne razumije.]] države one bi dovele do trajne ustavne krize, a to je ono što ni RH nije u interesu. I zato mislim da iz toga treba učiti, treba poštivati odluke Ustavnog suda, ali ne samo odluke Ustavnog suda u tom dijelu nego treba gledati kako zatvoriti druge rupe. Mislim konkretno na izbor člana predsjedništva BIH koje nažalost još uvijek postoji. Postoji tendencija da će ih opet neki pokušati iskoristiti. I u tom smislu znači, ja mislim da ovu raspravu treba shvatiti kao apelom za opstankom BIH i za stabilizacijom BIH, a ne da se Hrvatska miješa i da miješa u nešto u što se ne bi smjela miješati.
Zahvaljujem kolegi Sokolu na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, dosta smo ovdje razgovarali o unutarnjoj političkoj situaciji u BIH, dosta smo razgovarali o položaju Hrvata unutar BIH. Dozvoliti ćete mi da se samo nakratko okrznem i tih tema, ali prije svega, ja bih pričao o ovom sporazumu kojeg bi trebali potvrditi u ovom visokom domu. Dakle, prije svega moramo konstatirati da je interes RH svakako BIH unutar EU. I ne samo BIH, nego kako smo razgovarali i prije, čitavi ovaj prostor tzv. zapadnog Balkana svakako treba integrirati unutar EU i to je dugoročno jedini jamac stabilnosti razvoja dijaloga na ovim prostorima. Naravno, nepobitna je činjenica da su Hrvati u BIH glavni zagovaratelji, glavni pokretač, ja bih se tako usudio reći europskog puta BIH jer jasno vide da tu alternative nema. Ja također vidim da alternative nema. Zapravo, alternativa ukoliko Eu nije jasna perspektiva za ovaj dio Europe, ... [[Govornik se ne razumije.]] onda i plaše. Hrvatska ima više od tisuću kilometara granice sa BIH, u BIH žive etnički Hrvati kao jedan od konstitutivnih naroda, naravno da je u interesu RH stabilna BIH. Na tome svakako trebamo raditi i u tome vjerujem da imamo i konsenzus u ovom viskom domu. No kada govorimo o unutarnje političkoj situaciji u BIH, ona je zamršena. I kada bi vjerujem i svi koji imamo pojedinačne rasprave ili u ime kluba samo raspravljali o genezi toga, dakle što je dovelo do ovakve situacije u BIH, mislim da u nekoliko sati rasprave sigurno ne bi mogli prodrijeti u srž. Daytonski sporazum je, moramo priznati prije svega bio mirovni sporazum koji dugoročno nije bio zamišljen da bude Ustav jedne funkcionalne države. No to je nešto čemu se trebamo baviti dakle, mi kao Hrvatska, kao jedna od garanata daytonskog sporazuma, stabilnosti BIH, ali i EU i na kraju mislim da i političke elite i građani BiH-a jer je njima najviše u interesu da BiH bude funkcionalna država. Ono na čemu mi trebamo inzistirati i moramo inzistirati je poštovanje i funkcioniranje institucija države, institucija BiH-a, u ovo, slučaju to je Ustavni sud. Presuda Ustavnog suda što se tiče Izbornog zakona BiH-a je tu vrlo jasan i nedvosmislen, Vijeće Europe je također reklo svoje mišljenje o tome, mislim da bi jedna od pozicije RH treba biti upravo inzistiranje na tome, baš zato da bise osigurala ravnopravna zastupljenost Hrvata unutar BiH-a, baš zato da bi se politička volja Hrvata mogla jasno artikulirati u svim tijelima i federacije i Republike BiH-a, dakle kako bi i Hrvati svoj politički stav izreći mogli. Prema tome, po meni svakako podrška ovom zakonu, RH treba aktivno raditi na tome te se sva moguća tehnička i svaka druga pomoć koja je BiH-u potrebna na putu pristupanja EU-u da, i to ne samo BiH-u nego vjerujem i svim susjednim država i državama regije. Ukoliko pitate moju osobno ocjenu za sada u regiji, najjasnije su se prema EU-u odredile 3 države. Dakle, neću ih svrstati prema nekoj top listi recimo to tako, nego prema onome da zaista osjetimo da tu postoji entuzijazam a to je Crna Gora, Makedonija i Albanija. I tu također trebamo pružiti pomoć jer mislim da dugoročni interes je baš zbog stabilnosti regije da sve te države budu unutar europske obitelji. Prema tome, Hrvatska treba pružiti svaku moguću pomoć, ruka apsolutno treba biti pružena i zbog Hrvata u BiH-u ali naravno i zbog stabilnosti same regije, ali pružena ruka treba naići na drugu ruku. Tu drugu ruku očekujemo još iz BiH-a, očekujemo još snažno europsko određenje svih naroda unutar BiH-a i naravno da ne možemo pristati na to da Hrvati na bilokoji način politički, kulturno ili bilo kako drugačije budu zakinuti. Tu ima puno problema, dakle ako ćemo govoriti o gradu Mostaru pa nadalje, dakle u BiH-u kao državi koja se suočava sa velikim unutrašnjih problemima, ja u njih ne želim ulaziti ali ono u što ću ulaziti svakako jest da kao što rekao, nama je interes funkcionalna, stabilna BiH, BiH koja je članica prije svega EU-a a onda nadam se i NATO-a i koja će dugoročno garantirati stabilnosti i opstojnost prije svega hrvatskog naroda u BiH-u a onda i stabilnost regije. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću na ovoj raspravi. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega profesor Miroslav Tuđman, izvolite profesore.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dozvolite odmah na početku da se pridružim onoj suglasnosti da treba pozdraviti ovaj ugovor jer je to strateški interes Hrvatske iz više razloga koje sad mislim da nema potrebe posebno obrazlagati. Ali dozvolite možda 2 pitanja i nekoliko komentara. Ponovno bi ponovio nešto što ponavljam u ovakvim prilikama a to je zašto ovo zovemo zakonom a ne ratifikacijom postojećeg odnosno predloženog ugovora. To naprosto mi još nakon 5, 6 godina ovdje u Saboru nije jasno i mislim da bi to trebalo promijeniti. S druge strane još opet jedna da kažem tehnička ili možda jedan komentar, govori se u nekoliko točaka da će Hrvatska staviti na raspolaganje svoja znanja i pomoć hrvatskih stručnjaka a da za to ne treba nikakvih sredstava. Mislim da bi trebali početi cijeniti i znanje i rad stručnjaka i da trebamo reći koliko to košta, sad da li će to biti iz postojećih stavaka ili će se u proračunu to predviđati, ali naprosto to nije dobra politika. E sad, ono što se tiče malo ipak nekih stvari koje su relevantnije, to je naglašava se cijelo vrijeme danas ovdje partnerski odnosi, savjetodavna uloga, i to je za pozdraviti međutim, Hrvatska ne može izbjeći dvostruku ulogu u kojoj se nalazi. S jedne strane ona može ponuditi partnerske odnose, jasna stvar pod uvjetom da to budu partnerski odnosi i da budu respektirani sa druge strane na jednaki način ali Hrvatska je isto tako i članica EU-a koja će onda u drugoj ulozi ocjenjivati da li ta BiH ispunjava uvjete kako bi mogla doći u ove. Prema tome, ako u tim partnerskim odnosima nećemo odmah od samoga početka naglašavati koje one uvjete BiH nije ispunila, a pri glasanju ćemo imati određene zadrške ako do toga dođe, onda će se reći da vodimo dvostruku politiku ili da nismo korektni ili da se ne ponašamo korektno. Prema tome u tom smislu trebali bi biti daleko precizniji i naglasiti jednu i drugu dimenziju ove naše moguće uloge i kroz ovaj koja se definira i u ovome sporazumu. Već je ovdje bilo rečeno da, kolega Hajduković je upotrijebio taj termin ali inače se upotrebljava da BiH nije funkcionalna država ili u drugoj jednoj terminologiji da nema samoodrživi razvoj. I to je jedan od razloga zašto između ostaloga i BIH ne samo da nije na listi ulaska u EU-u nego ako ta lista postoji onda je negdje na koncu te liste, drugim riječima nama bi trebalo biti stalo da BiH što prije uđe u EU odnosno u europske integracije ali da bismo to postigli, kao što sam već danas rekao, trebamo isto tako i zagovarati rješenje. Ne rješenje da ćemo mi dati, nametati BiH-a kako na treba izgledati, nego zagovarati vrijednosti na kojima treba se tražiti to rješenje, to su dvije različite stvari. I ovdje je danas već bilo dosta govora o tome, jedino to rješenje jeste da se BiH uredi na federalnim osnovama. Modeli federalizma, odnosno federalnog uređenja su različiti. Konačno znamo da ne postoje dvije države na svijetu koje imaju isto uređenje, uvijek se postoje, bez obzira što ih mi klasificiramo u dvije ili tri kategorije, ali uglavnom ne postoje takvo rješenje, prema tome trebamo zagovarati ideju federalizma, federacije, federalizacije kako god želite da to, koji god želite termin da koristimo, ali to je pristup. Razlika kako se danas pristupa tome, kako se to ocjenjuje je ipak velika u odnosu na ono što je bilo prije 15 ili 25 godina. Danas i u teoriji međunarodnih odnosa i razmatranja međunarodnog poretka se shvaća, dolazi se do toga da je federacija nešto što učvršćuje, a ne razbija pojedine države i to treba preuzeti i od teoretika i od onih kao što smo čuli, što je gospodin Stier rekao, praktičara da kažem, iskustvenih rješenja i to je ono što bismo morali zagovarati kao rješenje za BiH kako bismo od onoga deklarativnog stava, da u BiH postoje tri konstitutivna naroda, došli do toga da raspravljamo o modelima kako ti konstitutivni narodi u praksi budu ravnopravni i u tom smislu mislim da treba tražiti rješenje. I još jedan komentar, u članku 4. stavak 3. govori se da će u okviru zajedničkog povjerenstva odgovorne stranke će ujedno razmatrati i iznalaziti rješenja za pitanja koje se mogu pojaviti u provedbi ovog ugovora, a koja se ne odnose na pitanja koja su uređena posebnim ugovorima između RH i BiH. U ovom kontekstu onda treba upozoriti i naše povjerenstvo i rad da se prisjeti i Dejtonskih i Washingtonskih ugovora i sporazuma jer oni, bez obzira što se ne prakticiraju i dalje stoje na papiru, i dalje se mogu iskoristiti, prema tome to je isto tako jedan mehanizam na temelju kojega se može tražiti da se poštuju rješenja, da se poštuju pravila, da se poštuju norme koje su, kako smo i danas čuli, kada su u pitanju Hrvati u BiH reducirani na njihovu štetu od strane visokih predstavnika od 2000. godine na ovamo. I u tom kontekstu mislim da bi trebalo sugerirati, odnosno voditi računa da se poštuje ovaj ugovor i u njegovoj izvedbi i da konačno on bude, ide u tom smjeru da Hrvati u BiH postanu ravnopravni narod, a da BiH postane funkcionalna država.
Zahvaljujem profesoru Tuđmanu. Sljedeća rasprava poštovani kolega Joško Klisović, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. S obzirom da sam govorio u ime kluba SDP-a, ja ne bih ponavljao ono što sam kazao, nego bih se htio u svojoj pojedinačnoj raspravi zadržat na jednom elementu koji mi je važan i mislim svima nama je važan. Na putu BiH prema EU, naravno da EU, a evo i mi u Hrvatskoj, čuli smo u mnogim raspravama danas, inzistiramo na pravnoj državi, na vladavini prava, odnosno na provedbi svih onih pravnih akata od Ustava do odluka Ustavnog suda u BiH kojem se osigurava jednakopravnost hrvatskog naroda sa druga dva konstitutivna naroda. Kad dođete u EU koja je utemeljena na vladavini prava, naravno da očekujete da dobijete unisonu i snažnu potporu za tako nešto i očekujete da EU upravo bude ta koja će čvrsto pritisnuti sve političke snage u BiH da osiguraju primjenu svog Ustava, Ustavnih odluka, Ustavnog suda i da time pokažu da su pravna država, posebice ako se radi o pitanjima koja spadaju u korpus ljudskih, političkih prava, prava čovjeka. No tome nije tako i svi svjedočimo tome. Kada dođete u EU sa takvim zahtjevom, onda kažu da mi želimo demokraciju, ali demokracija nema etnički predznak. Demokracija je ustvari utemeljena na pojedincu i svaki pojedinac ima pravo biti predstavljen u Parlamentu, to je pravo svih građana EU, nije vezano uz određeni etnicitet. Pa vam još i daju određene primjere iz prakse pa tako kažu recimo, imamo oca Hrvata koji je oženjen za ženu majku koja je Srpkinja, njihova djeca se deklariraju kao ostali jer su iz miješanog braka, od oca Hrvata, sestra je udana za Bošnjaka čija se djeca također deklariraju kao ostali. I onda ispada da po ključu da samo Hrvati glasaju za Hrvate, Srbi za Srbe ili Bošnjaci za Bošnjake, ta obitelj ne može glasati za svog oca koji je kandidat na izborima jer nisu deklarirani kao pripadnici hrvatskog naroda. To su argumenti s kojima se susrećemo i na koje moramo imati odgovor ako želimo EU uvjeriti da rješenja koja predlažemo jesu prava rješenja. Ja bih molio Vladu da također ozbiljno shvati ove argumente. Ono što ja pokušavam uvjerit svoje sugovornike u EU da u BiH postoje etničke kvote, nacionalne kvote, tako znamo imamo u predsjedništvu, imamo u Domu naroda i Federacije i skupštine BiH. One nisu tu pale s Marsa, iako svi mi možemo reći naravno, demokracija i politička prava su prava svakog čovjeka i svatko mora na jednaki način imat pravo ih realizirat u praksi, etničke, odnosno nacionalne kvote u BiH dio su ostataka rata koji je bio, nepovjerenje koji je stvoren među narodima i dok to nepovjerenje postoji jednostavno ljudi ne vide drugi način da realiziraju i zaštite svoje interese kao kolektivitet, kao narod nego kroz predstavljenost putem etničkih odnosno nacionalnih kvota. Svaki narod u BIH ima svoje strahove. Jednostavno, svi su zarobljeni u tim strahovima i dokle ti strahovi postoje morati će postojati i ovakve nacionalne kvote u organima vlasti BIH. Hrvati sigurno imaju strah da će biti preglasani, da će netko drugi dominirati s njima s obzirom da njihov broj je takav koji ne osigurava da će u donošenju odluka jedan čovjek – jedan glas uspjeti realizirati svoje interese. Srbi su u strahu da bilo kakva ustavna ili politička promjena sustava koji je trenutno na snazi može dovesti do smanjivanja prerogativa Republike Srpske i zbog toga su ako treba spremni ići u novi politički ili možda čak i više nego politički vojni sukob. Bošnjaci su u strahu da svaki dodatna reorganizacija države ili Banja Luka i njena politika, uključujući politiku zazivanja referenduma o odcjepljenju Republike Srpske iz BIH, uključujući referendum o nepoštivanju odluka institucija uključujući Ustavni sud BIH dovodi do rastakanja BIH i da bi mogla rezultirati raspadom BIH. Dakle to je strah u kojem žive Bošnjaci. Svak živi u nekom svome strahu i dok ti strahovi postoje, postojati će i nacionalne kvote u izbornim tijelima. No, naravno takva situacija nije i ne smije biti vječna. Ona samo ukazuje da u BIH stvari ne funkcioniraju na način kao što funkcioniraju u nekim drugim europskim državama gdje ne postoje nacionalne kvote u najvišim organima vlasti, kao što je recimo predsjedništvo BIH. To mi se čini izuzetno važno da upozorimo upravo da su nacionalne kvote koje su dogovorene, dogovorene tu ne da se umanji pravo demokratsko ili političko ljudsko pravo bilo kojeg stanovnika i građanina BIH, nego da su oni jednostavno odraz političke situacije u BIH koja je rezultat rata i nepovjerenja naroda konstitutivnih međusobno. Mi i danas imamo situaciju da povremeno kada određeni politički čelnici nekog od konstitutivnih naroda nisu zadovoljni određenom političkom odlukom koja se valja, da počinju plašiti svoj narod kao baba-rogama sa ostala dva konstitutivna naroda i štetnim utjecajem koji takva odluka može izazvati na vlastiti narod. Time potiču strah i homogenizaciju vlastitog naroda i blokiraju donošenje odluka koje su možda stvarno u interesu građana u javnom interesu BIH. Prema tome, ono što hrvatska Vlada bi morala u međunarodnim kontaktima objasniti EU, što bi mi svi ostali u svojim kontaktima trebali, da zalažemo se da svi građani BIH imaju puna politička prava, uključujući pravo glasa, da legitimno biraju svoje predstavnike, da nema demokracija etnički predznak jedna nacija ne smije biti punopravnija nego druga, ali dok imamo ovu vrst složene političke situacije u BIH koja je rezultat rata i povijesnog naslijeđa, nepovjerenja među narodima, dotle ćemo jednostavno morati imati mehanizme zaštite interesa svakog od naroda, a time i nacionalne kvote u pojedinim izbornim organima BIH. To neće nestati dok ne nestane nepovjerenje među tim istim narodima. Dotle svaki narod neće biti siguran da i bez nacionalne kvote njegovi interesi će biti respektirani, zaštićeni i promicani u zajedničkoj državi BIH. Da nitko neće opstojnost ili identitet bilo kojeg od naroda ugroziti i bez nacionalnih kvota u izbornim tijelima. Dok tome ne bude tako, nacionalne kvote će biti potrebne kao jedan od instrumenata zaštite identiteta i interesa svakog od naroda. To je ono što sam htio reći o ovom pitanju. Drugo pitanje je pitanje same provedbe ovog sporazuma koji ćemo danas odnosno ratificirat kada budemo glasali. On je okviran. Dakle, on bez jednog aneksa konkretnih mjera koje RH je spremna ponuditi BIH zbog zajedničke realizacije, neće puno značiti. Biti će samo mrtvo slovo na papiru. Dakle, ono što treba se osmisliti sada u Vladi su konkretne mjere koje idu u razne resore vladine, što Hrvatska stavi na raspolaganje kao tehničku razvojnu pomoć u smislu ispunjenja uvjeta za članstvo BIH u EU koje smo im spremni staviti na raspolaganje i time organizirati unutar naše administracije stvarne ljude i resurse koji će takve mjere i aktivnosti u konkretnom smislu obnašati. Da ne bi sve skupo ostalo samo na lijepim riječima. Dakle, to je ono što se očekuje nakon ratifikacije ovog sporazuma. Konkretan aneks sa konkretnim prijedlozima mjera koje želimo ponuditi BIH, ponuditi im i od njih tražiti da izaberu što od toga žele, a nakon toga organizirati unutar naše administracije ljude, resurse koji će to stvarno realizirati i raditi na tome jer vjerujte mi, imamo puno lijepih prijedloga, puno lijepih namjera, ali kad dođe do one konkretizacije, kad trebate Marku, Peru, Antu, Mariju, Ivanu, Maricu da to realiziraju onda se okrećete oko sebe i vidite da ih nema jer sve njih trebate za dnevne poslove u hrvatskoj Vladi za ono zbog čega tamo rade na svom radnom mjestu. Prema tome, ili ćete zaposliti nove ili preraspodijeliti poslove da oslobodite ljude koji su angažirani već na radu na svojim radnim mjestima kako bi mogli obnašati određene poslove na pomoći BIH, a u kontekstu suradnje Vlade RH sa Vijećem ministara BIH odnosno dvije države. Time ćemo dati konkretnu notu našim riječima, time ćemo postati stvarno vjerodostojni i još jedna stvar koji želim upozoriti. Profesor Tuđman je to također naglasio, svaku stvar koju mislimo da BIH nije dobro napravila, treba je upozoriti na vrijeme da ne bi sutra kada RH bude glasala o tome da li je BIH spremna za ulazak ili ne, to ispao politički problem. Dakle, reći ovo niste napravili do kraja dobro, mi vam nudimo svoju pomoć, ali znajte bez rješenja toga, bez postizanja standarda koji je potreban da uđete u EU, nećete ući. Ali to im treba reći na vrijeme. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Klisović. Imamo jednu repliku, poštovani profesor Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala. Kolega Klisović, Europa poznaje individualna kolektivna ljudska prava. Ovdje se o BiH-u radi da kolektivna prava nisu ispunjena prema tome, nacionalne kvote nisu posljedica rata nego uzrok rata jer kolektivna prava nisu bila osigurana u startu. I s te strane trebamo biti daleko oprezniji kada govorimo o demokracija, ljudska prava jer svaka država ta prava rješava odnosno na specifičan način i uvijek postoje određene nijanse bez obzira što ih stavljamo na neki način u iste kategorije … [[Govornik se ne razumije.]] I s druge strane, iskreno rečeno ja sam jako iznenađen da etničko i nacionalno izjednačujete, koristite kao sinonime, to ni u ludilu nisu sinonimi, prema tome, o tome treba voditi računa jer se ovdje ne radi o etničkim pravima nego o nacionalnim pravima a nacija je ne samo pitanje porijekla nego i zajednica srca kako se definira, prema tome ovi primjeri naprosto ne funkcioniraju koji ste rekli mješovitih brakova jer su s jedne strane rubni a s druge strane …
Zahvaljujem poštovanom profesoru Tuđmanu. Odgovor, kolega Klisović, izvolite.
Hvala lijepo. Nisam mislio poistovjetiti etničko i nacionalno, ali znamo svi da osim nacionalnih nacija u BiH-u žive i etničke grupe prema tome, nisam htio nikoga izostaviti a ne poistovjetiti, to je razlika. Govorimo o kolektivnim pravima, i to ste u pravu, no ono što sam htio upozoriti u raspravi da u EU nam neprekidno naglašavaju demokracija nije etnički određena, odnosno oni tako kažu etnički, ili mi ćemo reći nacionalno ili kako želite, ali samo da shvatimo način kako se razumijeva unutar EU-a situacija u BiH-u i zašto izostaje ona potpora za koju mi smatramo da bi trebala ići bez ikakvih problema. Mi moramo shvatiti naše partnere u Uniji razmišljaju i što je njima problem ako želimo dobiti njihovu potporu za promjenu Izbornog zakona u BiH-u. O tome se radi. jer ako mi samo guramo svoje a jedna Njemačka to ne razumije, ona gura svoje, onda jednostavno nećemo biti u mogućnosti ostvariti one političke ciljeve koje smo postavili. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klisoviću na odgovoru. U ime predlagatelja poštovana državna tajnica gospođa Zdravka Bušić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja samo želim zahvaliti gospodi na raspravi koja je bila jako, jako konstruktivna i drago mi je nekako da je bilo suglasje dosta veliko i interes i da smo raspravljali na ovaj način jer zapravo time pokazujemo i ozbiljnost teme. Naravno nemamo dovoljno vremena sada za odgovor svima, ja ću doslovno sve proučiti, sve vaše primjedbe i odgovoriti evo kao što je gospodin Klisović i gospodin Tuđman i gospodin Sokol i ostali, tako da evo, ja vam zahvaljujem još jedanput na konstruktivnoj raspravi i molim vas, uvijek imajmo u vidu da je ovo tema jako ozbiljna zapravo što je i pitanje i opstanka hrvatskog naroda u BiH-u da ostane konstitutivan i da nađe svoje mjesto i naravno nemojmo nikada zaboraviti da je BiH domovina i hrvatskoga naroda. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici gospođi Zdravki Bušić na ovoj završnoj riječi. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Još jednom se zahvaljujem se zahvaljujem državnoj tajnici gospođi Zdravki Bušić na obrazloženjima ovog konačnog prijedloga. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o europskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 235, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o europskom partnerstvu, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 79 glasova za, molim vas kolega, donijet Zakon potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o europskom partnerstvu.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, prvo čitanje, P.Z. br. 252 Predlagatelj je Klub Živog zida i SNAGA-e na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje i informatizaciju i medije. Vlada je dostavila dvoje mišljenje. Želi li možda predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Predlagatelja nemamo, prekrasno. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, hvala lijepo. Želi li možda predstavnik Vlade dati dodatno obrazloženje? Ne, hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog izmjena Zakona o HRT-u. Osnova ovoga zakona je promjena načina naplate HRT pretplate odnosno HRT pristojbe jer to nije HRT pretplata u klasičnom smislu budući se pristojba naplaćuje na uređaj a ne nužno na gledanje kanala i to je samo po sebi već predstavlja jedan veliki problem iz razloga jer mnogi građani negoduju da moraju plaćati nešto što se zove HRT a s HRT-om nemaju nikakve veze. Često se zna dogoditi da građani bez obzira da li kao fizičke ili pravne osobe moraju plaćati HRT pristojbu čak i onda kad nemaju TV prijamnik, recimo na vozilo, na laptop ili nekakav drugi medij putem kojeg se HRT može gledati. HRT pristojba košta 80 kn i predmet je mnogih prijepora prvenstveno iz razloga jer mnogu građani danas jednostavno tu HRT pristojbu ne mogu plaćati. Jednostavno im je previše. I tu bismo mi morali se zamisliti u kakvom društvu živimo, kada stotine tisuće hrvatskih građana, ne mogu platiti jedan relativno skromni iznos. A potpuno je normalno da ne mogu platiti jer oni ne mogu platiti čak niti osnovne režije. Oni ne mogu platiti struju, vodu i grijanje, pa je onda posve jasno da ne mogu platiti ni nekakav, recimo to tako luksuz, kao što je HRT pristojba. Osobito pri tom mislim na umirovljenike, na invalide, na socijalne slučajeve, koji žive ponekad s primanjima i manjim od 1000 kn i jednostavno im je HRT pristojba previsoki teret. S obzirom da ne mogu plaćati HRT pristojbu, ne da ne žele, nego ne mogu, svake godine, stotine tisuće hrvatskih građana dobiva ovrhu od HRT-a, a ta ovrha, nažalost postaje trajna, jer se baš na ovrhama za HRT pristojbu, troškovi postupka višestruko povećavaju. Pa se može dogoditi da netko tko nije pratio HRT pristojbu za 3 mj. dobije račun od javnoga bilježnika na 2, 3 pa i više tisuća kuna. Dok on plaća taj dug, a ne može ga plaćati nekim velikim iznosom, eventualno par stotina kuna mjesečno, u međuvremenu dolazi i još mjesečnih HRT pristojbi i tako se vrtimo u krug i ljudi, u biti HRT pristojbu, zbog HRT pristojbe su blokirani 10 pa i više godina. Ja ne znam da li su saborski zastupnici susreću sa građanima, vjerujem da se neki susreću, vjerujem da neki imaju kontekst s njima. I ako se susrećete s tim građanima, onda znate koliko su oni očajni, zbog ovrha koje dobivaju iz HRT-a. Možda bi bilo dobro, da samo jednom, ako već, zastupnici nemaju vremena komunicirati s onima koji u ga izabrali, da barem jednom posjetite u FINA-i onaj šalter za ovrhe, pa da vidite koliki je tamo red i koliki se građani muče s tim troškovima. Živi zid predlaže da se način naplate HRT pristojbe promijeni na način, da se više ne naplaćuje od građana, nego da se plaća direktno iz proračuna. Konkretno predvidjeli smo da se 0,7 planiranih proračunskih pristojbi usmjeri za HRT, za javnu televiziju i radio i to bi u 2018. g. iznosilo 900000 kn. Nešto malo manje, nego što se sada ubire kroz HRT pristojbe. Međutim, s obzirom da se radi o proračunskom postotku, kako bi proračun rastao, a imamo tendenciju rasta, u zadnje dvije godine, vjerojatno će rasti ove godine, vremenom bi došlo do povećanja iznosa koji se izdvaja za HRT, što znači da bi sam HRT imao više sredstava nego što ih ima sada. Treba reći da je HRT u biti u velikom sukobu sa građanima, svakodnevno domaćinstvo obilaze njihovi inspektori koji se ponašaju poput nekih žandara poput nekakvih komunalnih redara, koji žele ljudima ulaziti u stanove, žele im pisati prijave na prevaru, prebijte im, a onda im šalju te ovrhe i blokade i ljudi su doista ljuti na HRT. A da je sve to besplatno, da je sve to besplatno, ljudi ne samo da ne bi bili ljuti, nego bi se svi željeli prijaviti, da gledaju HRT i samim time, ne samo da bi prestao sukob, nego bi došlo do veće gledanosti HRT-a, koja je sada upravo porazna. Posebno je porazno gledanje informativnog programa, gdje manje od 10% građana gleda HRT, a čak i najgledanije emisije kakve recimo Nedjeljom u 2, ne uspijevaju dostići razinu gledanosti veću od 10%. Nedavno je bila jedna anketa na portalu Indeks, gdje se čak građane pitalo, da li treba ukinuti HRT, znači ne pristojbu, nego cijelu televiziju i čak 73% građana se izjasnilo da je treba ukinuti. Netko bi se na toj javnoj televiziji i općenito u ovom Viskom domu treba zamisliti da se javna televizija srozala na tako niske grane, da čak ¾ hrvatskih građana traži da se ona ukine. I logično je da traže, jer vide da HRT ima 3000 zaposlenih i poraznu gledanost, dok s druge strane neke komercijalne televizije poput Nove TV ili RTL-a koji imaju 15 puta manje zaposlenih, imaju kvalitetniji program i daleko veću gledanost od HRT-a. Važno je također napomenuti da je hrvatska pristojba jedna od najviših u Europi, čak i kvantitativno, a osobito kvalitativno, što znači, kada se usporede plaće i mirovine i standard građana sa standardom drugih zemalja. Mi plaćamo svake godine 960 kn HRT-u što znači da za jedan životni vijek izdvojimo praktički 70-80 tisuća kuna, odnosno, da prosječni radnih u Hrvatskoj mora raditi godinu i tri mjeseca, samo da bi platio HRT. A što je zanimljivo plaćamo više od Norvežana, od Šveđana, od Britanaca, Iraca, Francuza, Talijana, Čeha, Izraelaca i Poljaka. Bolje da uopće ne spominjemo zemlje u susjedstvu jer bismo znali da recimo u Srbiji, Crnoj Gori, Bosni ili Makedoniji godišnja pristojba iznosi svega par stotina kuna. Prijedlog koji predlaže Živi zid nije u biti originalan, on ne predstavlja ništa novo u odnosu na ono kakav je trend u Europi. Neke države već su ukinule naplatu pristojbe od građana, recimo prošle godine je to učinila Rumunjska, a ove godine je to učinila Danska. Nedavno je bio referendum u Švicarskoj na kojemu su građani odlučivali hoće li ili neće dalje plaćati televizijsku pristojbu. Kod nas je općenito stanje na HRT-u tragično i u tome, što se vani na javnim televizijama nema reklama, a kod nas praktički samo reklame gledamo, vani se 75% prihoda javne televizije troši za proizvodnju programa, a 25% za plaće. Trebam li uopće reći da se kod nas 25% troši za program, a 75% se troši za plaće, nešto potpuno suprotno. Trebamo li reći da HRT uopće nije neovisna u svome programu? Ona politički služi jednoj stranci da promovira njezine navodne uspjehe, ali nažalost vrlo je loši kulturni program, obrazovni program i znanstveni program. Vrlo ćete rijetko na HRT-u vidjeti nekakvu objektivnu javnu raspravu, npr. o EU, o NATO-u, o sukobu, Izraelsko-Palestinskim sukobima, o GMO-u ili nečemu sličnom. Tamo se uporno tupi jedno te ista main stream istina i ustvari HRT, ne samo da ne ispunjava svoju svrhu, nego služi za zaglupljivanje naroda. Ja bih još jednom pozvao zastupnike da prihvate naš način financiranja HRT pristojbe kako bi se zaustavio ovršni masakar koji provodi vladajuća većina zajedno sa javnim bilježnicima i odvjetnicima i kako bi građani i HRT imali zajedno bolji dijalog i bolje odnose. Ja bih vam samo za jedan primjer pročitao jedno pismo koje hrvatski građani pišu HRT-u i kakve odgovore dobivaju. Evo jedno pismo: „Poštovani, zbog teškog financijskog stanja nisam trenutno u mogućnosti izvršiti dospjele nenaplaćene obaveze za HRT pristojbu. Stoga vas molim da mi ne pokrećete nove ovrhe i time ugrožavate egzistenciju moje obitelji. Napominjem da ste mi do sada poslali već 8 ovrha u iznosu 11 540 kuna, a od toga ste mi uspjeli naplatit 4970. Molim vas da mi na dospjela potraživanja više ne šaljete ovrhe jer time moju obitelj doslovce bacate na koljena. Molim vas da pronađete način i omogućite mi da preostalo dugovanje plaćam na rate ili otpis dijela duga nastalog zbog visokih troškova ovrhe. Unaprijed vam hvala na razumijevanju.“ Slušajte odgovor HRT-a koji od građana uzima milijardu i 200 milijuna kuna godišnje: „Na vašu zamolbu da vas oslobodimo obveze plaćanja pristojbe nastalog dugovanja, zbog teže materijalne situacije, nažalost vas moramo obavijestiti da nismo u mogućnosti udovoljiti vašoj zamolbi budući da se radi o zakonskoj obavezi sukladno članku 34. Zakona o HRT-u da svatko tko ima u vlasništvu ili posjeduje radijski ili televizijski prijemnik, odnosno drugi uređaj za prijam radijskog ili audiovizualnog programa na području RH dužan je HRT-u plaćati mjesečnu pristojbu.“ Da li vam ovo zvuči humano? Da li vam ovo zvuči ljudski, da li je ovo socijalna država prema prvoj točki Ustava koju mi namjeravamo ostvariti? Da li doista mislite da je potrebno da hrvatske obitelji budu na koljenima kako bi plaćale ovrhe nastale zbog HRT pristojbi? Da li doista u ovom Saboru u kojem se neki zastupnici navodno pozivaju na savjest, nema među 77 ruku niti 2 ruke koje bi dakle zbog savjesti jednostavno rekle da ovakav način naplate treba zaustavit? I već unaprijed znam što će sada reći predstavnici Vlade, što će reći članovi vladajuće većine, oni će reći da se ne može ništa napraviti, da će oni taj problem riješiti u budućnosti, da će oni napisati svoj vlastiti zakon, ali za to vrijeme dok to bude, a to će biti znači nikada, ovrhe i blokade i dalje se nastavljaju, iseljavanje se i dalje nastavlja, siromaštvo građana, siromaštvo djece, sve zahvaljujući bešćutnosti onih koji bi ovaj problem mogli vrlo jednostavno riješiti kad bi za to postojala dobra volja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovana kolegica Sanja Putica, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče Ministarstva kulture sa suradnicom. Pred nama je prijedlog zakona Živog zida i SNAGA-e o HRT-u. Sva sreća da nismo čuli u ime predlagatelja svih 30 minuta ovakvih demagoških mjera kakve nam predlaže Živi zid koji se očito postavlja nad svih nas pa onda na kraju koristeći riječi poput masakr većine, govorom mržnje pokušava progovoriti o slobodi medija u RH, ali građani naravno to čuju, bili smo toga svjedoci jutros i na Odboru za medije, jednog nedopustivog i nedemokratskog ponašanja. S ciljem ukidanja TV pristojbe kako predlaže taj zakon s jedinim ciljem, zakon nažalost ne nudi sustavno pristup, niti uopće postiže svoj cilj. Iako će se zasigurno u budućnosti iz Ministarstva kulture, promišljati o novom zakonu o HRT-u, ovo predstavlja i zakonski neutemeljen prijedlog, ali i šteti ne samo HRT-u, već cijelom nizu subjekata i ukupnoj javnosti. Pa bi ovaj prijedlog ocijenila ne samo čak i populistički demagoški promašen. Da vidimo što je s ostalim državama na koji se pozivate, europskima u svom prijedlogu, kazati ću vam da se u Norveškoj razmatra uvođenje finskoga modela u koje je uveden poseban porez na pristojbu, u Švedskoj se također razmatra uvođenje finskog modela, Velika Britanija, Irska, Portugal, Francuska, imaju uvedeno plaćanje pristojbe. Švicarska također, na referendumu, kazali ste da je bio referendum, a li ne i koji je njegov rezultat. Rezultat je bio da su građani glasali da plaćaju višu pristojbu, nego što je danas plaćaju, kako bi svojoj javnosti osigurali još bolju transparentnost javnog servisa. Češkoj, Slovačkoj, Sloveniji, Albaniji, Grčkoj, Poljskoj itd. uvodi se i postoji plaćanje pristojbe. Nije istina da je u Europi trend ukidanja TV pristojbe, a što se plaćanja postojeće tiče u RH, treba reći kako je to samo mehanizam, koji ide preko HRT-a, ali veliki broj organizacija leži „ na toj pristojbi“. Primjerice, društvo hrvatskih skladatelja, hrvatski audio vizualni centar, fond za pluralizam medija i cijeli niz lokalnih i radio TV postaja, financira se iz pristojbe koja se plaća HRT-u, da ne spominjem da HRT u svome okviru iz te pristojbe izravno financira simfonijski orkestar HRT-a, tamburaški i jazz orkestar i na taj način zapošljava više stotina glazbenika i ljudi koji rade u kulturi i promiče naravno time identitet RH. Financiranje na ovaj način, također omogućuje i neovisnost javnog medija, a producira zapravo sve sadržaje, za sve skupine hrvatskoga društva, pa se naravno producira i zabavni i obrazovni i religijski i znanstveni program, kojima uvijek nije za cilj biti komercijalan, biti najgledaniji. I naravno, kao što sam već kasnije rekla, prije i rekla, svi ti programi zapravo predstavljaju i dio hrvatskog nacionalnog identiteta. Prijedlogom da se HRT odnosno, pristojba financira iz proračuna, 0,7% što je otprilike 900 milijuna kuna, izdvajanja, time predlažete još veći utjecaj države na javni servis, ali i vjerojatno otpuštanja na HRT-u i otežane uvjete rada. Kako sam rekla, također u europskim državama postoji i različiti modeli naplate pristojbe, no nema, ni jedne u kojoj pristojbe nema, u kojoj nema financiranje javnog servisa, a javni se servis primjerice HRT ne može financirati samo iz državnog proračuna, niti samo iz komercijalnih sredstava, jer onda to nije javni smisao, naravno niti bi to bile teme od javnoga značaja i javni programi, koje takav jedan javan servis kao što je HRT treba proizvoditi. U tom smislu Klub HDZ-a neće podržati donošenje ovoga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Putici, na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina, ispričavam se, u ime predlagatelja, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Znači mi se zalažemo za promjenu načina plaćanja HRT pristojbe, ne zalažemo se za ukidanje televizije, niti ne znam, kvarenja programa, dapače, zalažemo se za poboljšanje programa. Sigurno bi program bio bolji i odnos građana sa HRT-om kada ne bi bilo ovih ovrha. U Hrvatskoj je 330000 građana blokirano. Svake godine 100 tisuća ovrha, do 200 tisuća odlazi na HRT. Zastupnica HDZ-a zastupa ovrhovoditelja. To je njezino demokratsko pravo. Ja zastupam ljude koji su ovršeni i blokirani. Zastupam one građane, onih 73% građana koji su na portalu Indeks rekli da HRT treba ukinuti, a ne samo HRT pristojbu. Građani imaju pravo čuti. Oni mogu zaključiti tko je na njihovoj strani, a tko je na strani krupnoga kapitala. Otiđite na Poreznu upravu, pitajte, koji ljudi su u Hrvatskoj najbogatiji i vidjeti ćete da su to upravo ovrhovoditelji. Znači ovrhovoditelji, koji su do sada izvukli od građana desetine i desetine milijardi kuna, trebaju i dalje nastaviti svoj lihvarski posao, a građani čije su obitelji bačeni na koljena, oni i dalje to trebaju trpjeti, jednostavno zato što je to odlučila neka grupa Borg još 2010. kada se pisao Ovršni zakon. I normalno da imamo pravo sumnjati nakon svega ovog što smo vidjeli, da su Ovršni zakon pisali upravo sami ovrhovoditelji, sigurno nije pisala sirotinja Ovršni zakon, jer vidimo po rezultatima, u čiju korist oni idu. I naravno, možemo se isto zapitati ko i u ovom slučaju, ko i zadnjih dana buja, koliko je otišlo pritom u političke strukture, čije su se kampanje plaćale javnim novcem, tko može na televiziju doći kada god poželi, a tko ne može n i onda kada je krajnja nužda, o tome bi se svemu moralo govoriti. Dakle ja ponavljam još jednom, zaštitimo hrvatske građane od ovrha, a posebno od ovrha HRT-a jer se radi o bizarnim iznosima od 80 kuna i ako netko ne može platit 80 kuna, ja ne vjerujem da bi se bilo tko sramotio za 80 kuna da ih ima pa da ih ne plati, ljudi jednostavno nemaju, nemaju. 100 000 ljudi u Hrvatskoj nema nikakvu mirovinu, 180 000 ljudi nema niti 1000 kuna mirovinu, mnogi su ljudi nezaposleni, oni koji rade često rade za minimalac, za male plaće, moraju uzdržavati djecu, obitelj, ne mogu platiti režije pa samo računi za režije dolaze po 1000, 1500 kuna za grijanje mjesečno. Ja vas pozivam na humanost. Učinite nešto da pomognete našim građanima. Ako ne poznate građane koji su ovršeni od HRT-a, evo ja ću vas upoznat, upoznat ću vas, razgovarajte sa njima, upoznat ću vas sa gospodinom Draženom Hamerom iz Štrukovca koji prima socijalnu naknadu u iznosu 580 kuna i 190 kuna svaki mjesec mora davat za HRT pristojbu, upoznat ću vas s njim, upoznat ću vas sa gospodinom Jovanovićem koji je došao na moj kućni prag, na moj kućni prag gdje stanujem i plakao 15 minuta na mojim vratima zbog HRT pristojbe, zbog ovrhe koje ga ubijaju već 15 godina, ako želite ja ću vas upoznat, ali vas to ne zanima. Vas zanima da je samo vama dobro, da HRT slavi HDZ-ove uspjehe, rast koji ne postoji, da stvara iluziju kako je sve u redu i da zaglupljuje ljude sa jednom istinom, jednostranom slikom stvarnosti. Tako stvari stoje. Naravno, vi ćete reć da ja nisam u pravu, ali na koncu konca nije bitno što vi i ja mislimo, nego je bitno ono što misle oni koji su nas ovdje izabrali, a koji sad ovo gledaju. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Branimiru Bunjcu. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bunjac slažem se da HRT javni … [[Govornik se ne razumije.]] mora postojati, međutim u Hrvatskoj javni … [[Govornik se ne razumije.]] je, i vi ste to rekli u biti, PR ispostava vladajućim političkim strankama i to je sad vidljivo i po komentatorima i načinu na koji se ovaj HRT odnosi, evo pa i prema ovome Parlamentu kad su točke koje daje oporba. Evo mene baš zanima jer ovo HRT 4 sada koji prenosi ovu vašu raspravu i da li će prenositi ovaj zakon koji slijedi iza, naravno tko zna u kojim satima o genetsko modificiranim organizmima. Naravno da ću glasati za ovaj zakon jer brojni ljudi to očekuju, a država ima novaca, povećan je suficit, vidimo se hvale, vidimo da se šalju poruke da novca ima, prema tome javni serus se također kad se financira iz proračuna, iz toga financiraju građani, to je jednostavna logika jer građani uplaćuju u proračun, prema tome nemamo s tim nikakav problem, nego je žalosno što se plaća servis koji je PR agencija … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Bulj. Ja mislim da o tome postoji konsenzus jednostavno da u Hrvatskoj se zna tko može na HRT govoriti kad mu je volja, a tko ne može. Evo imali smo sad recimo, zamislite vi kvalitetu tog programa gdje smo čuli jučer da se u Engleskoj ženi razvedena Mulatkinja, pazite vi molim vas koja je to razina. Ili recimo ja sam slušao u Sportu da je bila kosooka tenisačica. Pa dajte vi meni recite koja je to primitivna razina i što mi to plaćamo da slušamo takve bedastoće, takav rasizam maltene na nečem što bi se trebalo zvati javna televizija. Što je sljedeće, kako će sljedeće pisat ljude? Sjedokosi nosonja, grbavi kepec itd. mislim to stvarno, to je takav rječnik treba bit prevaziđen još prije 500 godina. Hvala lijepo.
Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o HRT-u, prvo čitanje P.Z. br. 252 predlagatelj Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o HRT-u, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 za, 2 suzdržana i 1 glas protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o privremenom uzdržavanju, prvo čitanje, P.Z. br. 323 Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e na temelju članka 85. Ustava RH. Kolega Sinčić ja bih vas lijepo molio dok vas ne pozovem da sjednete na svoje mjesto. Hvala vam lijepo. Predlagatelj je klub Živog zida i SNAGA-e na temelju članka 85. Ustava RH, članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Vlada je dostavila svoje mišljenje. Pozivam predstavnika predlagatelja poštovanog kolegu Ivana Vilibora Sinčića da nam da obrazloženje prijedloga zakona. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Evo danas već u sitan sat, pola 8 je, imamo na dnevnom redu Zakon o privremenom uzdržavanju, imam ga ovdje iz NN, zakon nije dug, ima svega 41 članak, na nekoliko je stranica, međutim vrlo je važan za djecu koja su eto zbog rastavljenih roditelja ili sličnih okolnosti se našla u situaciji da dobivaju alimentaciju i imaju velikih problema sa dobivanjem alimentacije. Krenimo molim vas redom. Htio bih reći da sukladno Ustavnim odredbama RH osobito štiti obitelj i djecu, govorimo o Ustavnoj kategoriji. Odgovornost za brigu o djeci je dužnost roditelja, ali je i obaveza društva dapače i države da osigura uvjete za njihov kvalitetan rast i razvoj. Prema podacima objavljenim u priopćenju Državnog zavoda za statistiku, u RH pokazatelji siromaštva i socijalne isključenosti za 2016. godinu stopa djece koja raste u siromaštvu od 0-17 godina je 19,9%, ajmo reći oko 20% djece raste u siromaštvu u RH, odnosno svako peto dijete u RH raste u siromaštvu što je otprilike 7% više od europskog prosjeka. Pogotovo su pogođena djeca koja žive u kućanstvima sa većim brojem djece pokazala je statistika. Zakon o privremenom uzdržavanju jedan lex specialis koji uređuje problematiku o kojoj danas govorimo, on je iz 2014. godine. Prije toga je takvo uzdržavanje bio dio Obiteljskoga zakona. Govori o tome da u slučaju nepodmirenja zakonske obaveze uzdržavanja od strane roditelja koji je obveznik u uzdržavanju djeteta, u slučaju da nije učinjeno vjerojatnim da baka i djed po tom roditelju ne pridonose djetetovu uzdržavanju, dakle ima pravo na privremeno uzdržavanje koje iznosi 50% zakonskog minimuma uzdržavanja, tako kaže zakon i to je njegov zapravo sukus. Znači ideja je kada ne mogu, kada se dijete, a govorimo o ovome kao pravu djeteta što i stoji u samome zakonu, kada se ne može naplatiti od roditelja, onda uskače država, ako roditelj ponovo počne plaćati ili se nađe u materijalnoj poziciji da plaća, onda država prekida svoju intervenciju, ako se opet roditelj nađe u situaciji, odnosno osoba, to se zove pravna osoba s kojom dijete ne stanuje, ako se opet nađe u situaciji da ne može plaćati, opet se aktivira mehanizam i tako kumulativno do 3 godine. Rješenje o privremenom uzdržavanju donosi nadležni centar za socijalnu skrb, kao što je definirao zakon, a sredstva za privremeno uzdržavanje su rashod državnog proračuna RH. Prema proračunu RH za 2018. godinu, to je ova tekuća godina, predviđen je iznos od 18 milijuna kuna, a to je smanjen iznos u odnosu na prošlu godinu kada je bilo 21 milijun i 800 000 kuna za ovu naknadu. Hrvatska podmiruje samo 50% zakonskog minimuma uzdržavanja, u slučaju neplaćanja od strane obveznika plaćanja, što u trenutku podnošenja ovoga zakona iznosi polovicu od sljedećih iznosa koji su definirani odlukom o minimalnom novčanom iznosu. Dakle za dijete do 6 godina, 17% prosječne plaće što je 966 kuna, znači pola od toga. Za dijete od 7 do 12 godina 20% prosječne plaće, što je 1137 kuna, a minimalna naknada je znači pola od toga. Za dijete 13 do 18 godina 22% prosječne plaće ili 1250 kuna, odnosno dijete bi dobilo pola toga iznosa. Sredstvima u rasponu od 483 kune, 625 kuna mjesečno ovise o dobi djeteta, ona nisu ni približno dovoljna kako bi se ostvarila uzdržavanje djeteta, dostojanstven život, a prema svim podacima upravo povećanjem novčanih iznosa za maloljetnu djecu može doprinijeti smanjenju stope siromaštva kod djece kao najosjetljivije skupine u društvu. Budući da država gore navedenom odlukom koju sam citirao propisuje minimalan iznos uzdržavanja za dijete, nema zapreke da upravo taj iznos bude iznos naknade prema Zakonu o privremenom uzdržavanju. Dakle propisana je ta minimalna naknada odlukom, međutim mi dajemo pola te naknade. Zašto onda tih pola ne zovemo minimalnom naknadom? Nije baš logično, ali takva je praksa. Povećanje iznosa prema kojem RH podmiruje iznos zakonskog minimuma uzdržavanja a ne samo 50% temelj je ovog našeg prijedloga. To je produžetak prava na naknadu do djetetove punoljetnosti. Dakle, kazao sam već ranije, možete kumulativno koristiti pomoć države ako roditelj ne plaća samo do 3 godine. Mi produžujemo ovo pravo do 18 godine. To pravo je zapravo već postojalo do 2014. godine kada je ukinuto vjerojatno zbog krize i mjera štednje od strane tadašnje SDP-ove Vlade. Vidimo ovo kao veliki doprinos također demografskoj politici, socijalnoj politici. Znamo također iz iskustva roditelja da ovim iznosi su premali, ne može se s njima mnogo, a da se uopće do njih dođe treba proći dug pravni proces od onoga u rastavi braka, pa do onoga u samom centru za socijalnu skrb. O tome ću malo kasnije. Za provođenje ovog Zakona potrebno je osigurati 18 milijuna kuna iz državnog proračuna za 2018. godinu. Ako znamo da je država osigurala ... [[Govornik se ne razumije.]] milijuna za socijalne naknade u ovoj godini, ovih 18 milijuna je nekakvih pola posto od toga iznosa, tako da ne bi sigurno bio problem preraspodijeliti ili uzeti iz proračunskih zaliha, a ako ne i to, barem za slijedeću godinu se tih 18 milijuna može ugraditi u te 3 i pol milijarde. U RH je, kao što sam rekao, ima nekih 200 tisuća siromašne djece pa bih htio reći nešto o statistici. Dakle, jedna od najugroženijih skupina svakako su djeca od 0-17 godina. Kod muške djece radi se znači, o nekih 20,8% rizika, kod ženske djece još i više 21%. U Hrvatskoj također imamo relativno velik broj rastava, pa je recimo 2014. godine bilo 6570 rastava, od toga s uzdržavanom djecom 3950, dok je rekorder u rastavama upravo bila prošla godina 2016. sa nešto malo preko 7 tisuća rastava. Što je više rastava, u pravilu to znači i više djece koja će dobivati alimentaciju, to u pravilu znači i više djece koja neće dobivati alimentaciju zbog nemarnog roditelja i to onda znači da država tu mora uskočiti. Dakle, naše zakonsko rješenje djeluje na tri stvari. Djeluje na to da se produžuje period sa kumulativno 3 godine do 18 godine, kao što je bilo nekada. Ne dobiva se više pola naknade nego se dobiva cijela naknada te također, pravo bi ostvarivale osobe koje imaju prebivalište u RH, ali nisu državljani RH. Znamo zbog ovih migracija, kako ih zove Vlada zapravo iseljavanja, imamo i slučajeve naravno, gdje se ljudi vraćaju, pa imamo slučajeve gdje djeca koja se vraćaju s njima imaju recimo strano državljanstvo, a žive ovdje. Zašto bi ona bila zakinuta u odnosu na djecu koja nisu strani državljani, to ne bi sigurno bio niti veliki trošak za proračun budući da nema mnogo takvih slučajeva. Troškovi su znači, procijenjeni na 18 milijuna kuna. U prijedlogu Vlade navodi se da je to paušalan iznos. Jest, ali ne možemo mi procijeniti kao što ne možete vi procijeniti ili bilo tko koliko će slijedeće godine biti rastava, odnosno koliko će biti zahtjeva za alimentaciju odnosno koliko će biti slučajeva dakle djece sa stranim državljanstvom, to je jednostavno nemoguće procijeniti, ali mi smo procijenili na 18 milijuna kuna. Naravno, u rebalansu u korekcijama za slijedeće godine to se vrlo lagano može popraviti. Treba također reći da je to novac koji će se vratiti zato što u postojećem zakonu, a taj dio nismo mijenjali zato što je dobar, postoji odredba da država plaća, ali na kraju godine država traži zapravo u pravilu je to neodgovoran roditelj, naravno ima situacija gdje se roditelj nalazi u situaciji da materijalno stvarno ne može plaćati, dakle ona naplaćuje od takve osobe iznos. To je mehanizam propisan u zadnjim člancima Zakona. Kada dolazi do problema u obitelji, kada je situacija pred rastavom, prvi korak je naravno pokušaj mirenja, medijacija u centru za socijalnu skrb uz prisutnost psihologa i socijalnog radnika. Neki puta to uspije, obitelj nastavi funkcionirati dalje odnosno brak, govorimo o braku ovdje. Kad ipak dođe do brakorazvodne parnice, na građanskom odjelu općinskog suda postoje dvije opcije. Ili tužba preko odvjetnika što znači rastava ili sporazuman raskid na temelju prijedloga. To dovodi do pravomoćne presude. U pravilu se na istom tom ročištu u istim tim procesima uređuje i pitanje alimentacije i dobije se ovršna isprava koja osigurava da ako već osoba koja nije dobila djecu dakle, da ih uzdržava da žive s njom, da plaća alimentaciju. Ako se alimentacija plaća, u tom slučaju odlično, sve funkcionira, roditelji se drže dogovorenoga. Međutim, ako ne funkcionira, aktivira se ovaj Zakon. Ako se alimentacija ne plaća, slijedeći korak je na centru za socijalnu skrb postići ponovno nagodbu, ponovno se rastavljene strane sastaju za stolom i ponovno pokušavaju dogovoriti zašto je došlo do prekida plaćanja i naći način da se to riješi. Ako nakon toga sve bude u redu, sjajno. Ako ne, ponovno se vraćamo na Zakon i zapravo govorimo o ovrsi. Presuda i ovršna isprava koju sam ranije spomenuo nose se na FINA-u, zatim se prema postojećem Zakonu ostavlja razdoblje od 3 mjeseca u kojem se pokušava naplatiti taj iznos dakle, pokušava naplatiti taj iznos u korist djeteta. Ako se ne naplati taj iznos u potpunosti od nula kuna pa do trećine, petine ili bilo kojeg iznosa u tom slučaju ako se s računa skine manje od minimalne naknade sa očevidnikom iz FINA-e i sa potvrdom FINA-e se ide opet natrag na centar za socijalnu skrb radi ostvarenja prava na minimalnu naknadu i tu se aktivira sukus ovoga zakona. Na kraju tog dugog puta koji može trajati mjesecima, a znamo ima slučajeva i duže ljudi žive bez novaca, dijete ne dobiva cijelo to vrijeme u najgorem slučaju, a kada dobije, dobije svega 400 do 600 puna odnosno to je pola te propisane minimalne naknade. Stoga naša izmjena ovog zakona predlaže sljedeće, da se umjesto tri mjeseca čeka svega jedan mjesec, jel jedan mjesec je dovoljno da se vidi ima li netko prihode ili nema netko prihode. Nakon što prođe taj mjesec išlo bi se dalje na ovu pravnu proceduru i išlo bi se na ustupanje države. Druga stvar kao što sam kazao proširenje ovoga prava sa tri godine kumulativno na do 18 godina. Rekli bismo da, nepravda je ako dijete ne dobiva novac koji treba dobiti pa uskoči država, međutim nakon što se istroše te tri godine onda očito više nije nepravda jel dijete ne dobiva ništa. To je ja bih rekao da je to čak protuustavno. Neka se zapita i ministarstvo na koji način će ta djeca funkcionirati, dok god djeca ne odrastu trebaju imati pravo na ovu naknadu i to ne na pola nje nego na punu naknadu. Treća stvar koju mijenjamo, dakle jednom godišnje centar za socijalnu skrb prikuplja informacije o obavezniku alimentacije, centar za socijalnu skrb gleda kako se naplatiti pošto je država morala dati svoja sredstva, to je od sada propisano u članku 27. Mi predviđamo proširenje ovoga koncepta, dakle osoba s kojom dijete stanuje tako da je definirana ta kategorija će u dobroj volji davati centru za socijalnu skrb informacije o neodgovornom drugom partneru i na taj način mu uskratiti proceduru i olakšati posao. I četvrta stvar, ovim se prijedlogom proširuje prijedlog, ako dijete nije hrvatski državljanin, a ima prebivalište na području RH ima pravo ostvarivati ovu naknadu. Naš prijedlog zakona je nažalost ograničen na europski gospodarski prostor, znači na EU, Švicarku i druge zemlje europskog gospodarskog prostora. Zašto? Zato što postoji pravni instrument koji se zove Europski ovršni nalog, dakle vi možete, to je stvar međunarodnog privatnog prava ostvariti to pravo na tome prostoru, a sa nekim zemljama koje nisu dio tog prostora otežano. Tako da smo propisali za apsolutno sve slučajeve vjerojatno bi to bilo neprovedivo, napominjem to ovdje u raspravi. Htio bi za kraj reći da pozivam ministarstvo i saborsku većinu da donesu izmjene ovog zakona, ako ne već ovog našeg napravite onda svoj i što prije ga donesite. Ovih dana evo baš danas čitamo u medijima dakle 150.000 novih dječjih doplataka odnosno 150.000 djece dobit će oko stotinu kuna više jer je dignut dohodovni cenzus sa 50 na 70%, prema tome sredstava ima. Dajmo također i tih 18 ili nešto više milijuna kuna i za djecu koja moraju živjeti, ako su već žrtve neodgovornih roditelja nemojmo da budu žrtve države i društva. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnica Vlade možda? Ne. hvala lijepo. Pozdravljam državnu tajnicu u Ministarstvu demografiju, mlade i socijalnu politiku gospođu Mariju Pletikosu. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegice LJubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je danas Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o privremenom uzdržavanju. U ovom Prijedlogu Zakona o privremenom izdržavanju izneseni su statistički podaci koji su ključni pokazatelj siromaštva u 2016. godini. Stopa djece koja raste u siromaštvu po tim pokazateljima je nažalost veća od prosjeka EU, no ono što ja obično naglašavam u svojim dosadašnjim raspravama ova Vlada je socijalno osjetljiva prema najugroženijim skupinama društva, a posebno prema djeci. Oni su naš potencijal i oduvijek su njihove vrijednosti nam bile na prvome mjestu i odmah nakon što je preuzela odgovornost voditi ovu državu, ova Vlada se uhvatila u koštac s rješavanjem istih. No vratimo se na zakon. Institut privremenog uzdržavanja uveden je Obiteljskim zakonom iz '98. godine čime je bilo propisano da dijete ima pravo na privremeno uzdržavanje ako roditelj koji na temelju pravomoćne sudske odluke ili nagodbe sklopljene pred centrom za socijalnu skrb dužan pridonositi za uzdržavanje djeteta ne udovoljava svojoj obvezi duže od tri mjeseca. Tada je centar za socijalnu skrb bio dužan na prijedlog drugog roditelja ili po službenoj dužnosti osigurati sredstva za privremeno uzdržavanje sve dok roditelj obveznik ne pođe izvršavati svoje obveze. Izmjenama i dopunama Obiteljskog zakona iz 2007. godine propisano je da dijete ima pravo na privremeno uzdržavanje ako roditelj na temelju pravomoćne sudske odluke ne udovoljava svojoj obvezi duže od šest mjeseci neprekidno ili ako nije platio u prekidima unutar razdoblja od sedam mjeseci, centar je dužan na prijedlog drugog roditelja ili po službenoj dužnosti donijeti odluku o privremenom uzdržavanju. Donošenjem novog Obiteljskog zakona iz 2014. godine brisane su odredbe o privremenom uzdržavanju te pravo na privremeno uzdržavanje uređeno Zakonom o privremenom uzdržavanju koje je na snazi od 1. rujna 2014. godine. Pravo na privremeno uzdržavanje ima dijete hrvatski državljanin koji ima prebivalište u RH, ako roditelj koji ne stanuje s djetetom ne ispunjava svoju obvezu uzdržavanja na temelju … [[Govornik se ne razumije.]] isprave, i ako se učini vjerovatnim da baka i djed po roditelju koji ne stanuje s djetetom i ne ispunjavaju svoju obvezu ili nisu u mogućnosti zadovoljiti njegove minimalne potrebe za uzdržavanje koje je propisano zakonom. Pod djelomično neispunjavanjem obveza podrazumijeva se da obveznik uzdržavanja ne plaća uzdržavanje najmanje u iznosu koji je zakonom određen kao iznos privremenog uzdržavanja. Pravo se priznaje ako obveznik uzdržavanja svoju obvezu ne ispunjava dulje od 3 mjeseca od pokretanja ovršnog postupka. Zakonom su određeni i slučajevi kada dijete neće imati pravo na privremeno uzdržavanje i to ako je na temelju mjere smješteno u udomiteljsku obitelj ili drugu ustanovu socijalne skrbi ili ako tražbina na koju se odnosi ovršna isprava više ne postoji. Pravo na privremeno uzdržavanje uređeno je Zakonom o privremenom uzdržavanju te je propisano kao djelomična kompenzacija uzdržavanja djeteta određenog sudskog odlukom ili nagodbom koja je namjera štitit dijete ako je ugroženo njegovo uzdržavanje, dok obveznik uzdržavanja ne počne izvršavati svoju obvezu, a najduže do 3 godine. Od pokretanja ovršnog postupka do stjecanja prava na privremeno uzdržavanje je propisano s namjerom da se u tom periodu utvrdi da li će kroz ovršni postupak uspjeti s naplatom uzdržavanja ili će se potaknuti obveznika uzdržavanja na plaćanje. Predmetnim zakonom predlaže se proširenje prava na strani državljana izrekom navedene, kao i produženje prava do 18 godine djeteta, skraćivanje roka za stjecanje prava s 3 mjeseca na mjesec dana od pokretanja ovršnog postupka, izjednačavanja iznosa privremenog uzdržavanja s iznosom minimalnih novčanih iznosa potrebnih za mjesečno uzdržavanje djeteta propisanim Obiteljskim zakonom s 50% na 100%. Kako predložena sredstva od 18 milijuna kuna nisu planirana u državnom proračunu za 2018. godinu, a i predlagatelj je dostavio mišljenje prijedlog zakona koji u normativnom dijelu nije pripremljen sukladno jedinstvenom metodološkom nomotehničkim pravilima za izradu akata koje donosi Hrvatski sabor, što je uočljivo u predloženim odredbama. Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku kao stručni nositelj izrade pripreme nacrta prijedloga zakona o socijalnoj skrbi, kojim se uređuju socijalne naknade za pojedince i obitelji u ugrožavajućim materijalnim prilikama nakon uređenja instituta uzdržavanja i posebnih postupaka ovrhe i osiguranja radi naplate i uzdržavanja te socijalnih naknada, razmatrat će se potreba za usklađivanjem Zakona o privremenom uzdržavanju. Slijedom svega navedenog klub HDZ-a neće prihvatiti prijedlog Zakona o privremenom uzdržavanju. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Maksimčuk. U ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa iako je kolega Sinčić to već spomenuo, ja mislim da je ponavljanje majka znanja pa mi dozvolite da samo nekoliko stvari vezano uz ovu problematiku ponovim. Naravno da su nam djeca od izrazitog interesa, to što je i statutarna kategorija i djecu svakako treba štititi i predlagali smo čitav niz zakonskih rješenja, što iz oporbe, što i vlasti kako bi to učinili. Zato ću vas i podsjetiti da je privremeno uzdržavanje bilo uređeno dvama člancima Obiteljskog zakona od 14. srpnja 2003. godine, a koji je od donošenja više puta niveliran, dakle nije postojao posebni zakon koji bi se bavio ovom problematikom, odnosno privremenim uzdržavanjem. U travnju 2014. godine, Vlada predvođena SDP-om je predložila donošenje ovoga zakona ovom Visokom domu, on je donesen, a predloženim zakonom ciljevi su bili učiniti značajne korake, ponajprije prema jačoj i efikasnijoj zaštiti prava djeteta na uzdržavanje, jačanje pravne zaštite ne bi li se očitovala samim priznanjem određenih prava, nego i njihovim ostvarenjem putem odgovarajućih procesnih mehanizama, omogućiti jedinstveno postupanje centara za socijalnu skrb koje su do tada imale neujednačenu praksu te nadležnih državnih odvjetništava i znatno olakšati određivanje prava na privremeno uzdržavanje kao i postotak povrata iznosa isplaćenog privremenog uzdržavanja od obveznika uzdržavanja. Naime sukladno zakonu koji se tada našao pred Saborom, centar za socijalnu skrb svakih godinu dana donosi rješenje kojim se nalaže ocu ili roditelju da vrate RH sredstva koja su isplaćena temeljem privremenog uzdržavanja. Ovim zakonom bi se također postupak radi vraćanja isplaćenih iznosa privremenog uzdržavanja pojednostavljuje, a time i postiže njegova efikasnost, posebno izostavljanjem potrebe vođenje … [[Govornik se ne razumije.]] parnica. Također podsjetit ću vas da je Vlada SDP-a predlagala da i država snosi 50% troška, dakle što je također ovaj Visoki dom donio te mislimo da je to bio značajan korak upravo ka štićenju prava djeteta.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću. U ime predlagatelja poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče. Mi smo naravno kao predlagatelji proučili mišljenja i Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku i matičnog Odbora za obitelj i naravno mišljenje Vlade. Mišljenje Vlade je na tri stranice od kojih su dvije do dvije i pol povijest, znači od '98. 2003. sve ostalo što se radilo, kako su se mijenjali članci. Spomenuli ste dakle dvije stvari koje na samom kraju vašeg mišljenja Vlada daje kao prigovor, jedna od njih je to financiranje. Da, kao što sam već ranije spomenuo, mi ne možemo unaprijed znati niti koliko će biti rastava, niti koliko će se roditi djece, odnosno koliko djece će navršiti 18 godina, odnosno koliko djece će se naći u situaciji da mora tražiti alimentaciju, koliko će se parova dogovoriti, a koliko će od tih što se dogovore prekršiti da je dogovor pa će morati ići zakonskim rješenjem. Mi ne možemo koliko će biti djece dakle, nove djece koji će imati prebivalište u RH, a nisu hrvatski državljani. Prema tome, jedina baza i osnova s kojom mi možemo dati nekakvu procjenu za troškove je upravo postojeći novac koji se daje za privremeno uzdržavanje, on je 18 milijuna kuna. Udvostručujemo naknadu, znači to je nekakvih još 18 milijuna kuna. Također, kao što sam rekao, unutar stavke naknade građanima i kućanstvima s predviđenim sredstvima od ... [[Govornik se ne razumije.]] milijarde kuna može se i preraspodjelom. Dakle, unutar nekog rebalansa, a pogotovo za buduće godine vrlo lako naći mjesto za tih 18 milijuna kuna. To je novac kao prvo, koji će značajno pomoći djeci samohranih roditelj, rastavljenima, djeci koja eto, stanuju dakle s jednim roditeljem, drugi roditelj je možda blizu, možda tko zna gdje, koje je dakle, ne izvršava svoje obaveze. To je vrlo mali novac koji za sada dajemo. On je svakako nedovoljan. Da je mali priznale su i prošle vlade jer je bio na snazi odredba da je 100% međutim, to je smanjeno na 50%. Sada je vrijeme i prilika da se taj iznos ponovno poveća, da se vrati tih 18 milijuna na 3,4 dakle, to 0,5%. Unutar statističke greške. Pomozimo tim ljudima. Evo drago mi je da ste spomenuli isto ovdje se spominje u mišljenju Vlade da treba ići u tom smjeru da se razmotre ovakvi prijedlozi, da treba popraviti. To se navodi mislim u pretpredzadnjem odlomku. To nije prvi takav slučaj, mi smo predlagali Zakon o zviždačima, vi ste odbili i rekli dati ćemo svoj. Dobro, dajte svoj što prije onda, ali neka bude pravi, a ne mršavi neki. Isto, suzbijanje droga, to sam već ranije spomenuo, 2/3 ste se složili, ali ne, dat ćemo svoj. HRT isto, institucija koja ne funkcionira ali ne, dat ćemo svoj. Mi trebamo reorganizaciju reforme sada i što prije i nema tu potrebe za odugovlačenjem. I konačno sada evo prijedlog Zakona o privremenom uzdržavanju, treba tu nešto mijenjati, ali eto, nećemo sad, dati ćemo svoj. OK. Mi ćemo se boriti koliko god možemo da se to što prije usvoji, to je za državu mala ili nikakva stvar što se tiče iznosa, a jako puno će značiti djeci samohranih roditelja. I treća stvar koju moram ovdje spomenuti. Dakle, vi ste naveli ovdje da naš prijedlog nije usklađen s jedinstvenim metodološko ... [[Govornik se ne razumije.]] pravilima. Međutim, niste naveli koja su to pravila i što je to točno prekršeno. Osobno ne vidim niti jednu grešku odnosno ako takva greška postoji molio bih da nam i predstavnik ovdje Vlade to objasni ili pojasni. Mi smo spremni popraviti tu grešku ako postoji. Međutim, ovo je na kraju krajeva prvo čitanje. prvo čitanje i postoji da se iz jednog grubog Zakona on ispolira i da se izbrusi da na kraju bude učinkovit bez grešaka i da bude provediv, naravno. Evo toliko za sada.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Hajduković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Sinčić, jedna vaša konstatacija me potakla na repliku, a to je kada govorite da će Vlada predložiti svoj Zakon i da je to jedan od razloga zašto ga odbija. Vi ste neke naveli, primjerice Zakon o suzbijanju droga, ali ja sam slušao ili zapravo zviždačima, ali ja sam slušao obećanja od Vlade, od ministara, od državnih tajnika da će se donijeti novi Zakon o lovstvu, strategija razvoja poljoprivrede, Istanbulsku konvenciju su doduše, to je jedini Zakon koji su zapravo poslali u proceduru na kraju ... [[Govornik se ne razumije.]] prijedlog. Ali nažalost, ta argumentacija više nikako ne stoji Vladi. Dakle, mi stalno slušamo da se naši prijedlozi, prijedlozi oporbe prije svega odbijaju zato što Vlada radi na svojim prijedlozima, a te prijedloge ne vidimo nikad. Kada iscrpimo dnevni red ovotjedne sjednice, mislim da će svega nekoliko prijedloga Vlade će biti na dnevnom redu, sve će ostalo biti prijedlozi ili drugih institucija čija izvješća mi usvajamo ili oporbe. To dovoljno govori o reformskom radu Vlade.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću. Odgovor, kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora. Da, upravo tako. Mi smo u jednom času imali više prijedloga od strane opozicije na dnevnome redu nego što je to bilo od Vlade. Neka ministarstva vrlo malo i slabo rade, a i tu je još jedan veliki problem, a to je šarolikost ove vladajuće koalicije. Mi tu imamo, što se ideologije tiče od lijevih do desnih, od konzervativnih, ultrakonzervativnih do liberalnih, od regionalnih do nacionalnih i treba sve te interese i kapacitete i apetite zadovoljiti i gotovo nemoguće je raditi kad morate o jednom zakonu ili reformi koja obično sadržava mnogo zakona pregovarati sa dvije strane, tri strane ili sa 10 strana. To ne raste linearno, taj problem nego raste rekao bih, eksponencijalno. Možda je i 4 puta teže sa 5 strana uskladiti nego recimo samo 4 strane odnosno sa 4 stranke. To je jedan od paralizirajućih problema, zato ova koalicija ne može provoditi reforme uopće ili u nekakvom smanjenom obliku.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HNS-a, poštovana kolegica Marija Puh. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Eto, danas raspravljamo o Zakonu o privremenom uzdržavanju. Naime, prema važećem Zakonu pravo na privremeno uzdržavanje ima maloljetno dijete ukoliko roditelj koji ne stanuje s tim djetetom temeljem pravomoćne sudske odluke ili nagodbe u cijelosti ili djelomično ne pridonosi uzdržavanju, te ako baka i djed po tom roditelju ne pridonose uzdržavanju djeteta. Naime, to pravo se priznaje od dana podnošenja zahtjeva, pa dok obveznik ne počne plaćati uzdržavanje, a najduže u roku od 3 godine odnosno do navršene 18 godine djeteta ukoliko ih ono navrši prije isteka te tri godine. Također, u tom slučaju država preuzima na sebe obavezu plaćati 50% zakonskog minimuma uzdržavanja koji je određen odlukom koju donosi ministar temeljem Obiteljskog zakona, a koje iznose smo čuli. Ne plaćanje uzdržavanja od strane roditelja koji ne živi s djetetom, nažalost je problem za određeni dio djece koja se nalaze u takvim situacijama i baš zbog toga i sama država intervenirala sa institutom privremenog uzdržavanja djeteta. Ono što je veoma važno za napomenuti, to je da zapravo u praksi postoje dvije kategorije onih koji ne ispunjavaju svoju obavezu uzdržavanja. Jedni od njih su obveznici koji su izgubili zaposlenje ili ne mogu naći posao iako ga intenzivno traže. Znači, tu govorimo o opravdanoj nemogućnosti. No nažalost, postoji jedna druga kategorija, a to su oni obveznici koji namjerno rade na crno, koji namjerno traže da budu prijavljeni na minimalac kako bi mogli izbjeći svoju dužnost plaćanja uzdržavanja za svoje dijete. Po meni, jedan od načina na koji bi mogli riješiti taj problem uzdržavanja je alimentacijski fond koji se već spominjao i bio je prijedlog za njegovo uvođenje i mislim da bi jedno takvo rješenje zapravo bilo najbolje rješenje za svu djecu koja ne dobivaju uzdržavanje od svojeg roditelja i možda bi bilo najbolje zapravo riješiti na način da sredstva koja dijete dobiva budu ona sredstva koja su donešena rješenjem o uzdržavanju, a ne na temelju minimalnog iznosa koje zapravo prema ovoj sadašnjoj odredbi država plaća. Također, taj jedan fond bi koristio samo za plaćanje uzdržavanja djeci i u taj fond bi se natrag vraćala sva ona sredstva koja bi se uspješno naplatila od obveznika uzdržavanja jer na kraju krajeva, i samo neplaćanje uzdržavanja djeteta je zapravo kazneno djelo, a i rješenje koje dijete dobije o uzdržavanju je ovršna isprava na temelju koje se može onda pokrenuti ovrha i ostvariti mogućnost djeteta. Predlagatelj zakona, koliko sam vidjela, predviđa 18 milijuna kuna za provedbu ovog Zakona, što je po meni određeno poprilično paušalno i smatram da je to premalo. Malo sam tražila i prije izmjene Zakona koje su bile u 2014. godini. Po toj stavci je trošeno bilo 29 milijuna kuna, a s time da se sad u ovom Zakonu predlaže da se naknada plaća do 18. godine djeteta, da se naknada plaća i za strane državljane. Smatram da je taj iznos puno, puno premali koji je predviđen za to. Već 2007. je pravo na privremeno uzdržavanje ograničeno na 3 godine, a razlog zbog čega je to učinjeno je bila intencija i stav da su 3 godine više nego dovoljne da se kroz institut ovrhe i kroz institut kaznene prijave utječe na obveznike uzdržavanja da počnu ispunjavati svoju obavezu, a ne da se šalje poruku da će država plaćati tuđe obaveze i rješavati stvari umjesto njih. Država brine o djeci, država brine o siromaštvu djece. Pred nama je i povećanje opsega dječjeg doplatka koji će zapravo obuhvatiti sve one obitelji koje ste i ranije spomenuli, znači obitelji sa više djece i koje će stvarno imati utjecaj na tu djecu jer kada govorimo o privremenom uzdržavanju, radi se o jednom manjem dijelu djece koja su nažalost u postupka razvoda i žive samo sa jednim roditeljem. Također, cijelo vrijeme više-manje vaši prijedlozi, kao što smo čuli malo prije u Prijedlogu zakona o HRT-u, vi sugerirate da se za HRT više ne plaća pristojba, nego da će se HRT financirati iz državnog proračuna. Smatram da državni proračun ne može preuzeti sve obaveze jer ako nitko neće puniti taj državni proračun, otkud novci da se apsolutno sve potrebe u ovoj državi financiraju iz državnog proračuna? Slijedom svega navedenog što sam rekla HNS neće podržati Prijedlog ovog Zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mariji Puh. U ime predlagatelja završnu riječ, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Evo rasprava se bliži kraju. Nažalost, nije bilo mnogo zainteresiranih niti pretpostavljam može biti u ovaj kasni sat. Nismo čuli od Vlade gdje su to jedinstvene ... [[Govornik se ne razumije.]] metodološka pravila neusklađena. Pretpostavljam onda, pošto nije vrijedno spomena da ih niti nema ili da ih gotovo nema. Htio bih se osvrnuti na ovo što je malo prije rečeno. Dakle, važeći Zakon predviđa da su tri godine dovoljno da nemaran roditelj nauči da on mora plaćati alimentaciju. Međutim, tu se javlja niz problema u praksi. Imate situaciju da do 18. godine djeteta po sadašnjem Zakonu svega tri godine mu može pomagati država. Što ako je netko bez posla unutar tih 18. godina, pet godina? Onda je dijete bez ičega. Ili ako je u više razmaka kumulativno bez ikakvih prihoda pa ne može platiti. Dakle, tu nije samo stvar sa onima koji imaju, a ne žele platiti. Naravno da ih treba ovršiti. Tu govorimo i o onima koji bi htjeli platiti, a nemaju od kuda. Tu mora država uskočiti, mora se brinuti za tu djecu, a onda već kad se uspije doći do novca, onda će taj isti roditelj davati, odnosno vraćati to državi, kao što je već propisano sadašnjim zakonskim mehanizmima. Evidentno je da sadašnje naknade nisu dovoljne, da je siromaštvo kod djece prošireno, dakle nekih 20% djece, odnosno svako peto dijete, ponavljam opet, se smatra siromašnim. Veseli to da prema istraživanju 90% djece gleda optimistično na budućnost, međutim moramo im pomoći na svakom koraku i ovo što se sada dobiva, dakle pola od 960, pola od 1100, pola od 1200 je vrlo mali iznos, pogotovo za obitelj koja je samohrana gdje u pravilu jedna osoba radi, ako radi, ili privređuje, priskrbljuje, velika je razlika između obitelji gdje dvoje, dvije osobe rade i imaju jedno dijete i one gdje samo jedna osoba radi i ima jedno dijete. Prema tome tražim da se što prije razrade mjere, ne samo ovakve, nego brojne druge, da se poboljša život i da se uljepša djetinjstvo sve te djece, sva ta djeca jednog dana će postati ljudi, odrasli ljudi, neki će sjediti i ovdje i mi moramo osigurati, kako se kaže prve tri su najvažnije, ne samo u prve tri, nego u cijelom procesu socijalizacije, odgoja i obrazovanja da dobiju što je moguće bolju i kvalitetniju odgoj i rast jer ako ne dobiju, ako su izložena nasilju, ako su izložena siromaštvu, a rekao je Ghandi siromaštvo je najveće nasilje, ono stvara tjeskobu, ono utječe i na fizički i na psihički razvoj djece, osjećat će se posljedice kad djeca odrastu, to će biti dugotrajne posljedice i zapravo smanjujemo funkcionalnost pojedinca da jednog dana u društvu bude spreman obnašati sve one dužnosti koje mora. Evo pozivam vas još jednom da proširimo naknadu sa 50% na 100% kao što je nekada bila, pozivam vas da i tim našim sugrađanima koji nisu državljani RH, a koji žive, tu su prijavljeni, njih nema puno, možda niti 1%, da i njima omogućimo ovu naknadu, da omogućimo do 18. godine da se ovo pravo ostvaruje jer nije neko dijete krivo ako mu roditelj je bez posla recimo 5 godina pa nema od kud platiti pa sad ne bi plaćala niti država. Znači velika je nepravda ne platiti alimentaciju, slažemo se, ne brinuti za svoje dijete, velika je to nepravda i država uskače da tu nepravdu ispravi, ali samo 3 godine, već nakon 3 godine 1 mjesec, to više nije nepravda, snalazite se sami. To nije u redu i ovo je nedovoljno, ali je veliki korak naprijed i nešto što bi moglo i trebalo proći u ovoj sabornici, ako ne od nas, ja nemam ništa protiv, evo sljedeći tjedan odmah ili sutra, sutra je petak, napišite isti ovakav zakon ili bolji, pozivam vas napišite bolji, uredite stvar još bolje, mi ćemo glasati za to jer jedino je bitno da djeca dobiju dostojanstven život, a tko će pobrati bodove ili neće, to je nama sekundarno. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Imamo repliku, poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Sinčić. Znači evo, koliko možemo vidjeti, Živi zid svaki dan ovdje predlaže neki zakon, svaki zakon ide u mjeru poboljšanja standarda građana, posebno onih najugroženijih, danas imamo zakon koji bi htio pomoći djeci koja ne mogu dobiti alimentaciju, koja je, budimo iskreno ustvari vrlo skromna, vidjeli smo da se radi o par stotina kuna, najviše 1250 kuna. A vidimo da se država opravdava da zakon nije nomotehnički uređen, da oni nemaju sad trenutno novaca. Ne razumijem kako nemaju novaca, rekao je predsjednik Vlade da proračun ima suficit, da će oni uložiti u demografske mjere, evo ovo je bila idealna prilika, međutim nije iskorištena. Vi kažete neka Vlada napiše svoje zakone, ali vidimo da Vlada ovdje donosi samo Europske direktive i uredbe, a sve ono što bi moglo poboljšati standard građana ostaje samo u obećanjima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Odgovor kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Da mi smo dali, evo sada već 20-ak zakonskih prijedloga, neki su raspravljeni, neki ne. Negdje su to zakonski prijedlozi od svega nekoliko članaka, a negdje su to skroz novi zakoni od 114 članaka, kao što je zakon o zviždačima i još neki koje pišemo, najbitnije je stvoriti uspješne zakonske mehanizme. Hoćemo to napraviti u 5 članaka ili 50, to će već reći pravnici što je najbolje, što je optimalno da se zakon optimalno provodi. Evo ja bih htio pročitati jednu statističku informaciju, kaže: zbog toga što im prihodi u kućanstvu nisu dovoljni, 65% siromašnih kućanstava nije na vrijeme platilo režije za 3 ili više mjeseca, ponavljam za 3 ili više mjeseca u posljednjih godinu dana. 62% njih smanjilo je korištenje komunalija, a svako četvrto kućanstvo kojima su isključene, isključene su neke komunalije, najčešće struja, telefon i voda, a ponavljam postoji presuda Ustavnog suda da je vodu protuustavno isključivati, ali tko ovdje poštuje Ustav?
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Zahvaljujem se predstavnicima predlagatelja na obrazloženjima prijedloga zakona. Zahvaljujem se državnoj tajnici gospođi Mariji Pletikosi. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o privremenom uzdržavanju, prvo čitanje, P.Z. br. 323 predlagatelj Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, ne prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o privremenom uzdržavanju, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za i 1 glas protiv donijet zaključak, kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o dopunama Zakona o radu, prvo čitanje, P.Z. broj 309 Predlagatelj je Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Pozivam predstavnicu predlagatelja, gospođu Anku Mrak Taritaš da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona, izvolite gospođo Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o dopuna Zakona o radu. Kada malo pogledate i analizirate i razgovarate, onda kako gospodarstvenici procjenjuju i što ocjenjuju da je u Hrvatskoj, za ulaganje, odnosno, za rad problem. Oni ukazuju na 3 činjenice, jedna činjenica je porezna politika, drugo je nefleksibilan, odnosno, nedovoljno fleksibilan i nejasan Zakon o radu i treće vjerovali ili ne, nestabilne cijene energenata. Tema ove izmjene i dopune Zakona o radu, je rad nedjeljom. Dakle, mi smo sudionici i vidimo da je uvijek prijepor i rasprava oko rada nedjeljom, da li nedjeljom treba raditi, da li nedjeljom ne treba raditi. Imamo različite primjere i u EU, imaju neke države koje rade nedjeljom, neke države koje ne rade, imamo dakle, različite opcije. No, međutim, mi u svom zakonodavstvu i važećem Zakonom o radu imamo rad nedjeljom. Mi smo išli u prijedlog ovog zakona, iz jednostavnog razloga, što mislimo da tema rada nedjeljom je odnos između poslodavaca i zaposlenih, da temeljem eventualnih potreba se odlučuje, da li se radi nedjeljom ili ne, da to nije svjetonazorsko pitanje, nego je isključivo pitanje potreba tržišta, odnosno, odnosa zaposlenih i njegovih poslodavaca. I zato smo kroz ovu dopunu zakona, rekli, da ne može tema rada nedjeljom biti zbog preraspodijelim rada vremena, da minimalno za rad nedjeljom, treba biti povećan za 30%, naravno može biti i više, iz jednostavnog razloga, što mislimo da ne treba niti jednom poslodavcu nametati određene uvijete i određene načine. Kada je riječ o radu nedjeljom, tada smo mišljenja, da to treba biti 30%, iz jednostavnog razloga, što taj rad nedjeljom naravno, će se odlučiti ako mu je dodatna zarada i u tom zakonu smo i rekli koje su to sankcije, ako eventualno poslodavac ne poštuje odredbe ovog zakona. Prošli smo dva odbora, vlada je prije toga dala svoje mišljenje i u tom mišljenju je otprilike, ja ću dvije rečenice reći, neće uvažena tajnica zamjeriti, ali ću reći u dvije rečenice, jedna rečenica je bila da su nekako mišljenje da sadašnji zakonski prijedlog u redu. No, međutim, ono što je obećavajuće, što je bilo i u raspravi, da će se kroz daljnju izmjenu i novog zakona i predlaganja novih mjera voditi ipak računa, da se proba možda i drugačije ovo definirati. Zašto oporba predlaže zakone? Ne predlaže oporbe zakone zato da bi maltretirala vladajuće, da bi se pravila važna, da bi rekli kako je jako pametna, predlaže iz 2 razloga. Jedan razlog, dakle, to su ove neke izmjene koje vidite u hodu da su potrebne i koje ne bi trebali izazvati prijepore, nego bi trebali zapravo omogućiti u jednoj djelatnosti, odnosno, u jednom, riješiti određeni problem. I drugi razlog, zašto oproba predlaže zakone, da daje poruku i da kaže, ako, kada dođemo na vlast, onda ćemo, naše poruke će biti takove i takove. I zbog toga između ostalog, u ove izmjene zakona nismo mi bili tako naivni, da smo očekivali, da će vladajući obje ručke to prihvatiti, ali apsolutno želimo da se s ove govornice kaže sljedeće. Problem rada nedjeljom, problem koji u Hrvatskoj treba riješiti, to ne treba biti i ne treba ga definirati kao svjetonazorsko pitanje, nego ga isključivo treba definirati, kao potreba, da li imamo potrebu rada nedjeljom i to treba definirati odnos između poslodavaca i svojih zaposlenih i zbog toga smo u ovom smislu išli sa ovom dopunom zakona. Zaista je kraj radnog dana, ja se zahvaljujem na kraju radnog dana, da smo ipak smogli i snage ovu točku raspraviti. Već i na odborima temeljem glasanja i nama bilo jasno kako će biti glasanje. No, međutim, ono što poruka, koju moramo svi znati, problem rada nedjeljom trebamo regulirati zakonom, treba regulirati na način, da se proba napraviti ravnoteža između poslodavaca i zaposlenih. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak Taritaš na ovome obrazloženju prijedloga zakona. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnica Vlade? Izvolite, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, poštovana Majda Burić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru. Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati ovaj prijedlog Zakona o dopunama Zakona o radu, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a u Hrvatskome saboru i to aktom od 28. veljače 2018. g. Naime tim prijedlogom zakona, predlaže se dopune radno pravnih instituta kojima predlagatelj očekuje riješiti pitanja plaćanje rada nedjeljom i blagdanom i to na način, da se za rad nedjeljom i blagdanom isplaćuje povećanje plaće za minimalno 30%. Osim toga, prema ovim dopunama, rad blagdanom ili nedjeljom ne može biti uključen za preraspodjelu radnog vremena, a za nepridržavanje predloženih dopuna, propisuju se kazne između 61 tisuće i 100 tisuće kn. Vlada RH smatra da je postojeće zakonsko rješenje bolje od ovog prijedloga zakona, te da je potrebno iznaći cjelovitije i sveobuhvatnije rješenje i svakako u suradnji sa socijalnim partnerima. Stoga će Ministarstvo rada i mirovinskoga sustava u budućim izmjenama i dopunama općega propisa o radu razmotriti i ova pitanja ali utemeljena isključivo na analizama, koje su ovom slučaju izostale, a koje su ipak prijeko potrebne za funkcioniranje samog zakona. Naime, u važećem Zakonu o radu rad nedjeljom i blagdanom reguliran je na način da se propisuje obavezno uvećanje plaće za te dane samo što se ne propisuje postotak uvećanja, već se on određuje ili kolektivnim ugovorima ili posebnim propisima ili pravilnikom o radu ili samim ugovorom o radu. U svakom slučaju i danas postotak uvećanja plaće za te dane mora biti jasno utvrđen i on je često znatno i veći od predloženih 30%. tako imamo primjer u javnoj i državnoj službi da se rad nedjeljom plaća 35% više, a rad blagdanom čak 150% više. Smatramo da je uvećanje od 30% za rad nedjeljom i blagdanom nedovoljno argumentirano ovim prijedlogom zakona o dopunama Zakona o radu i da su za to potrebne kao što sam i spomenula ozbiljne analiza i suradnja sa poslodavcima i sindikatima. Što se tiče preraspodjele radnoga vremena, smatramo da su predložene dopune neprovedive. Naime, da bi sustav funkcionirao ponekad je zaista nužno osigurati fleksibilnu organizaciju radnoga vremena i to u smislu da se jedan tjedan ili jedan mjesec radi pojačano, drugi malo manje, a sve kako bi se zadovoljile fluktuacije u poslovanju. Prema važećem Zakonu o radu takav način organizacije radnog vremena mora biti ugovoren i utvrđen kolektivnim ugovorom ili sporazumom sklopljenim između radničkoga vijeća i poslodavca. Ako nije, e tada je poslodavac dužan utvrditi plan preraspodjele te ga dostaviti inspektoru rada. Preraspodjela može trajati najduže do četiri mjeseca ili do šest mjeseci ako je tako ugovoreno kolektivnim ugovorom. Međutim, isključivanje nedjelje ili blagdana iz tog procesa dovelo bi do toga da poslodavci u potpunosti ne mogu ispunjavati svoje obaveze i zato smatramo upravo da je ova dopuna odnosno dopuna ove odredbe neprovediva. Dakle slijedom svega rečenoga još jednom ponavljamo da Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru da ne podrži Prijedlog zakona o dopunama Zakona o radu predlagatelja kluba HSU-a i Kluba zastupnika GLAS-a. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici na obrazloženju stava Vlade. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Žarko Tušek. Hvala.
Hvala lijepa. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Mi u klubu HDZ-a prije svega smatramo ovu inicijativu ozbiljnom i u tom smislu htjeli bismo na jedan argumentirani i ozbiljan način progovoriti nekoliko riječi o našim pozicijama i o sadašnjoj analizi situacije. U odnosu na prijedlog dopune članka 67. Zakona o radu odredba ograničavanja preraspodjele radnog vremena. Prvo što predlagatelj propušta uočiti je da preraspodjela institut koji već i sada u cilju zaštite radnika ima brojna ograničenja. Prvo ograničenje, da se ona ne može uvesti samo tamo gdje za takvim organiziranjem postoji potreba koja ovisi prije svega o naravi posla odnosno o prirodi aktivnosti koja se odvija. Dakle moguće je i dopušteno uvesti preraspodijeljeno radno vrijeme samo u turizmu, u građevini, u poljoprivredi i sličnim djelatnostima odnosno kod onih poslodavaca kod kojih postoji potreba da radnici u jednom dijelu godine rade duže od propisanog ugovorenog punog ili ne punog radnog vremena, a u drugom dijelu godine radi se kraće od punog ili ne punog radnog vremena. To su inače aktivnosti koje karakterizira snažna sezonalnost, a to je objektivno moguće samo onda ako je narav aktivnosti takva da ima posao takve vrste. Primjerice, ako treba posijati pšenicu, obrati kukuruz, izliti betonsku konstrukciju, ako trebate u kratkom roku završiti ugovoreni objekat, ako imate veliku i nepredviđenu narudžbu pa morate proizvesti i isporučiti određenu količinu robe dakle puno odnosno ne puno radno vrijeme moguće je preraspodijeliti samo unaprijed i samo ako je narav posla to zahtijeva. Drugo je ograničenje da se za razliku od prekovremenog rada rad u preraspodijeljeno radnom vremenu načelno ne može uvesti jednostavnom odlukom poslodavca. Znači preraspodijeljeno radno vrijeme mora biti predviđeno kolektivnim ugovorom ili sporazumom između radničkog vijeća i poslodavca. Ako pak nije predviđeno tim dvama sporazuma, poslodavac ga tada ipak može samostalno uvesti nakon što utvrdi plan preraspodjele i dostavi ga inspektoratu rada. Znači plan mora sadržavati popis poslova i broj radnika uključenih u preraspodjelu. Kada je riječ o ugovaranju preraspodjele kolektivnim ugovorima onda ne treba imati sumnje da će i poslodavac i sindikat kroz pregovarački postupak najbolje moći ocijeniti potrebu za uvođenjem preraspodjeljenog radnog vremena, a i ako ugovore, a i ako ugovore preraspodjeljeno radno vrijeme dulje od 48 sati tjedno postoji još jedno ograničenje, a to je da radnik mora dati pisanu izjavu o pristanku na takav rad. To recimo ne mora kod prekovremenog rada. Zbog toga navedenoga ono što predlagatelj nudi zapravo je u koliziji sa osnovnom intencijom preraspodjele radnog vremena kao instrumenta koje nudi radno zakonodavstvo. U odnosu na članak 94. propisivanje minimalnog iznosa povećanja plaća za rad nedjeljom, blagdanom ili drugim danom za koje je zakonom određeno da se ne radi. Prvo pitanje glasi zašto baš 30%, a ne recimo 40% ili 20%? taj iznos je nejasan i ne postoji nikakva analiza kojim bi se potkrijepila intencija predlagatelja. Drugo, usporedba zakonodavne prakse također ne sadrži takvu odredbu, primjerice slovenski Zakon o djelovnih razmjerah ne propisuje takav fiksni minimalni iznos povećanja plaća za rad nedjeljom ili blagdanom. Treće, već sam Zakon o radu daje odgovor na pitanje koliko mora iznositi povećanje plaće za te dane. Naime, točno je da sam Zakon o radu daje odgovor na pitanje koliko mora iznositi povećanje plaće za te dane. Naime, točno je da Zakon o radu ne propisuje iznose uvećanja plaće već je uvećanje prepušteno ili ugovaratelju kroz kolektivno ili individualno pregovaranje pa su ti iznosi kao što smo čuli i daleko veći od 30% koje traži predlagatelj. Primjer, kolektivni ugovor u bankarstvu predviđa uvećanje 50%, kolektivni ugovor u ugostiteljstvu što je dominantan privatni sektor za blagdane 50%, za rad nedjeljom 30%, kolektivni ugovor u graditeljstvu za nedjelju 30%, za Uskrs 50% i za blagdane 50%. Druga ograda je određivanje putem pravilnika o radu. Kod određivanja iznosa uvećanja potrebno je imati u vidu da je povećanje plaće s osnovnih propisanih kriterija sastavni dio plaće te odredba Zakona o pravu na primjerenu plaću, to je vrlo važno za reći. Također važno je spomenuti da rad nedjeljom ili blagdanom nikako ne smije utjecati na prava radnika na njegov tjedni odmor ukoliko je rad organiziran na način da se taj tjedni odmor u pravilu ne može koristiti nedjeljom. Dakle, ovdje je potrebno detaljnije razložiti ali točnog razumijevanja čak i onda ako pravo na povećanu plaću ili postotak odnosno iznos povećanja plaće nije precizno reguliran kolektivnim ugovorom, ugovorom o radu ili pravilnikom o radu, to znači da radnik neće moći realizirati svoje pravo na povećanu plaću. Tada će se postotak povećanja plaće morati utvrditi prema odredbama Zakona o radu kojima je propisan način određivanja plaće. Potrebno je ponoviti da poslodavac kojeg obvezuje kolektivni ugovor ne smije radniku obračunati i isplatiti plaću u iznosu manjem od iznosa određenog kolektivnim ugovorom. Ako osnove i mjerila za isplatu plaće nisu uređeni kolektivnim ugovorom, poslodavac koji zapošljava više od radnika, dužan ih je otvoriti pravilnikom o radu. Ako plaća nije određena na prethodno navedene načine a sam ugovor o radu ne sadrži dovoljno podataka na temelju kojih bi se ona mogla odrediti, znači propustili su ih ugovoriti, poslodavac je dužan isplatiti radniku primjerenu plaću pri čemu se pod primjerenom plaćom smatra plaća koja se redovito plaća za jednaki rad. To pak primjerice znači kao primjer, ako primjerice sat radnika iznosi 100 kn te ako poslodavac za prekovremeni rad mislim platiti samo 5 kn, radnik bi po njemu dobio 105 kn. Ali ako je u sektoru u kojem poslodavac djeluje prosjek povećanja od 35% satnice, tada bi se takvo povećanje smatralo ne primjerenim i ne bi odgovaralo temeljem sadašnjih odredba Zakon o radu. U tom kontekstu mi kao klub HDZ-a, na neki način možemo ovu inicijativu gledati sa razumijevanjem i gledamo ju, ali ona kao ovakva bez ozbiljne analize, njezina efekta na tržište rada, njezina efekta na realni poslovni život u različitom sektorima gospodarstva, prije svega malo i srednje poduzetništvo, obrtništvo, OPG-i, određene specijalne grane industrije koje u ovom trenutku ostaju konkurentni isključivo zbog trenutačne cijene rada te općenito na radno pravne odnose u cijelosti, ne može biti od nas podržana. Potrebno je također naglasiti da je radni odnos u svom duhu po prirodi ugovorni odnos te je stavkama u tom odnosu poslodavcima s jedne strane, sindikatima i pojedinačnim radnicima s druge strane, propušteno da slobodno ugovore povoljnije uvjete rada radnika od one razine prava koja je radniku minimumom zajamčena. Zaključno, klub HDZ-a ne može podržati predloženu dopunu Zakona o radu jer neovisno možda i o pozitivnim namjerama predlagatelja, predložene mjere nisu dio komparativne pozitivne pravne prakse i nisu potkrijepljene ozbiljnom analizom učinka na gospodarstvo te tržište rada općenito. Eventualno ovaj zakonski prijedlog može biti tek doprinos početku jedne šire i kompleksnije javne rasprave oko toga kako i na koji način postići da hrvatski radnik i to prije svega hrvatski radnik u realnom sektoru dođe u poziciju da njegov rad bude više plaćen. Ja bih osobno prije svega rekao kako reformirati hrvatski porezni sustav a time i naše tržište rada da od onoga što poslodavac plati radniku temeljem ugovora o radu, tom istom radniku ostane što više, mislim da je to ipak krucijalni i temeljeni problem, vjerujem da ćete se sa mnom složiti. Eto, hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Žarku Tušeku. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo opet slušamo od vladajućih o nedovoljno promišljenim rješenjima, o poticanju širih rasprava, o rješenjima koja ne postoje ali kak' ti oni rade na njima, ali ta rješenja ne vidimo. Vlada ne producira ta rješenja. Ono što vladajući kažu samo da naša rješenja odnosno rješenja koja predlaže oporba su nedorečena ili novotehnički nedorađena ili nisu prihvatljiva, trebamo neka druga ali ta neka druga ne dolaze. Pa ja isto pozivam vladajuće, pozivam Vladu pa dajte ljudi onda ta rješenja da vidimo koja su to prihvatljiva, sveobuhvatna i kvalitetna rješenja. Hrvatska jest i želi biti turistička zemlja. Ako smo turistička zemlja i specifičnosti različitih grana industrije diktiraju da se radit nedjeljom mora. Rad nedjeljom je nažalost u Hrvatskoj postao predmet svjetonazorskih polemika, a ne polemika zaštite radnika i zaštite prava radnika prije svega a onda i naravno, koristi poslodavca koji će zaraditi radeći nedjeljom. To treba riješiti zakonom, tu se možemo složiti. Kada govorimo o sindikatima i radnicima s jedne strane koje se trebaju sa poslodavcima izboriti za dobre ili bolja prava, tada kolegice i kolege, morate imati na umu da sindikati funkcioniraju gotovo jedino u sferama javne i državne službe. Zaposlenike u privatnom sektoru u pravilu ne štiti nitko i zbog toga zakoni, barem u ovom trenutku moraju postavljati određeni minimum. O minimumu možemo pričati. 30% koji predlaže klub GLAS-a je možda dobar početak ali svakako nije nešto na čemu treba stati. Trebamo pokušati naći ravnotežu između poslodavca i posloprimca kako je to rekla gospođa Taritaš u ime predlagatelja, ali ta ravnoteža nikako ne smije ići na štetu radnika i baš zbog toga mislimo da bi to zakonski trebalo i ojačati kako bi naravno, možemo uvijek ostaviti slobodu poslodavcu i radniku da se dogovore za bolje uvjete, ali minimalne uvjete kako bi postavili. Prema tome, još jedanput onda pozivam vladajuće budući da postoji volja da se ovaj zakon podrži da vidimo njihova rješenja i da zaštitimo prava radnika, prije svega na korist radnika a on zadovoljan radnik je i zadovoljan poslodavac. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću. U ime predlagatelja završna riječ, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Kraj je radnog dana, rasprava o ovom prijedlogu zakona je bila relativno kratka, no međutim kao što svatko iz svake rasprave čuje ono što hoće čuti, ja ću zaključno reći što sam ja čula. Ja sam čula iz rasprave da je riječ o dobrim intencijama, da se to mora riješiti i da će vladajući kroz jednu cjelovitu izmjenu odnosno kroz jedan cjeloviti način iznaći rješenje i to riješiti te ono što sam čula i nadam se da ćemo to uspjeti zaista na zadovoljavajući način riješiti iz jednostavnog razloga što je rad nedjeljom zasigurno problem, moramo imati kvalitetno zakonsko rješenje i to kvalitetno zakonsko rješenje mora zaštitit radnika, ali mora omogućiti i poslodavcu da diše. Mene je netko nedavno pitao vezano uz minimalnu plaću, ja sam rekla da ne treba propisivati minimalnu plaću jer bolje je da ljudi rade, nego da ljudi ne rade. Dakle intencija je da ljudi rade, rad nedjeljom je potreba, ali je i potreba da se to zakonski propiše stoga evo, budući da su vjerojatno svi koji su mislili dat replike dali, ja se zaključno zahvaljujem svima onima koji su sudjelovali u raspravi i ja si nekako nastojim uvijek biti pozitivna i čitam da će zakonodavac, odnosno mi smo zakonodavac, ali da će predlagatelj, ministarstvo, kroz sljedeće izmjene zakona ili novi zakon voditi računa o tome, napraviti kvalitetnu analizu i dapače, svaki prijedlog koji će riješiti to bit će dobrodošao i bit će od nas podržan. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Josip Križanić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo Mrak-Taritaš imam jednu konstruktivnu repliku. Slažem se s vama, rad nedjeljom treba platit, treba platit 30 ili 50%, po mogućnosti poslodavca, međutim nije mi jasno preraspodjela radnog vremena nema smisla ako se u nju ne mogu uključiti subote i nedjelje. Naime, primjer poljoprivredna proizvodnja. Imate sezonske poslove, sjetva, žetva, berba. Radi se 30 dana u mjesecu po 12 sati i subote i nedjelje naravno, naravno da tu treba i nad sate platiti, međutim zime se rade remonti, oni se mogu raditi i 4 sata, ali se mogu dakle takve preraspodjele napraviti na takav način uz korištenje slobodnih dana. Dakle zanima me na koji način ste vi zamislili to ako ne možemo napraviti koristiti subote i nedjelje u sezoni za preraspodjelu radnog vremena?
Zahvaljujem. Odgovor kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi kolega. Dakle kad oporba predloži nešto i da postoji jedna komunikacija, onda bi se moglo možda i reći ono što se iz ovog prijedloga nije dalo iščitati. Ono što praksa pokazuje zapravo da nije riječ o ovoj preraspodjeli, nego je riječ o tome da kroz preraspodjelu radnog vremena poslodavci kažu radiš nedjeljom pa ti to nije rad nedjeljom, nego je to preraspodjela radnog vremena, pogotovo u trgovini, dakle to je ono što je bio ključni problem. dakle to je trebalo i da je bilo u mogućnosti nekakve diskusije da kroz izmjenu zakona možemo, nije bilo nikakvog razloga da ne predložimo nekakav drugi izričaj iz kojeg bi to bilo jasnije. Zapravo se odnosilo na tome da ne možeš napravit preraspodjelu radnog vremena i onda netko radi nedjeljom i onda mu to ulazi u radno vrijeme, to je bila intencija.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mrak-Taritaš. Sljedeća replika poštovani kolega Žarko Tušek, izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih samo kratki osvrt na konstataciju kolegice Mrak-Taritaš u smislu da je nama ovo prihvatljiv ili kvalitetan ili korektan prijedlog, ali da tražimo nekakve izlike kako ga ne bismo prihvatili na neki način. Znači mi smo podržali vašu inicijativu u kontekstu … [[Govornik se ne razumije.]] o radnopravnim odnosima pa i o problemima radnika koji rade nedjeljom. Sama ste sada rekli jedan segment, jednu granu u kojima je taj polem možda osjetljiviji iako to u prijedlogu nigdje ne piše, to ste sada komentirali, možda bi bilo zgodnije da ste to dostavili kao jedan komparativnu analizu problema po određenim granama pa bismo o tome drugačije mogli razgovarati, ali naša opservacija ide prema tome da je ovaj prijedlog lošiji od onoga što trenutačno imamo u Zakonu o radu. Znači rješenja koja trenutačno imamo su po nama kvalitetnija, sadržajnija, a i praksa je pokazala bolja od onoga što vi nudite. To smo vam samo htjeli reći.
Odgovor poštovana kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
…/Govornica isključena./… riječi rekla da svatko od nas čuje ono što hoće čuti. Dakle, ono što sam ja htjela čuti i što ponavljam, a to je da je Vlada rekla da će u trenutku kad će raditi jedan novi prijedlog voditi računa o tome, napraviti ono što je alat, dakle alat koji imaju Vlada, koje ima ministarstvo sigurno da mi kao klub nemamo, a to je da napravite analizu, da dobijete sve podatke, da dobijete aktualne podatke, da usporedite različite, da usporedite trgovinu, da usporedite ugostiteljstvo, da usporedite građevinu, u građevini je logično da se radi u ljetnom periodu, ne možete asfaltirati cestu u zimi. Dakle Vlada ima te mogućnosti, odnosno resorno ministarstvo koje mi kao klub nismo imali mogućnosti i zato je naš prijedlog bio način na koji je. Dakle ono što je nama važno iz ovog prijedloga da se iščita da je to problem, da je problem koji treba riješit, dapače svaki kvalitetan prijedlog će biti dobrodošao. Ali opet ponavljam da postoji mogućnost komunikacije, onda se možda i neki prijepori mogu riješit.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mrak-Taritaš na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Taritaš čuli smo kada Vlada bude radila neki od prijedloga ili dopuna zakona tada će uzeti u obzir. Ali mene zanima kada će to biti? Budući da evo, nekoliko puta sam danas rekao, trenutno na dnevnom redu, kada iscrpimo dnevni red ove sjednice, više zakonskih prijedloga na dnevnom redu postoji od onih koje je poslala u proceduru oporba, nego opozicija. Dakle nije ni čudno što smo od EU dobili loše mišljenja da su reforme nepostojeće, da su one negdje u zraku, da se ne radi dovoljno, a oporba kad predlaže tada se odbija i onda se kaže mi radimo na tome, ali mi rezultate tog rada ne vidimo i to je problem. Mi ne bježimo od toga da podržimo nešto što smatramo dobrim i što može poboljšat naše zakonodavstvo, bez obzira tko to predložio, uključujući vladajuće, a oni odbijaju apropo samo zato što dolazi od oporbe. Da li je to dobra poruka? Apsolutno ne.
Zahvaljujem. Odgovor poštovana kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Hajduković mi smo evo svjedoci toga da bez obzira što se strane oporbe predloži, u principu dobivamo otprilike iste odgovore. No međutim ono što mi kao oporba trebamo biti, trebamo biti ustrajani, trebamo biti tvrdoglavi, trebamo inzistirati. Ja inače mislim da što je oporba bolja u tom slučaju su i vladajući bolji pa ako vladajući dovoljno ne rade bojim se da tu ima određene odgovornosti i na nama. Ja inače vrlo rado okrećem i karte okrećem i tarot, no međutim mislim da nam samo karte ili da bacimo grah može dati neke odgovore kad će reforme, kad će zakoni ili ono što vidimo, vidimo da zaista izuzetno sporo dolaze. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš na obrazloženjima prijedloga zakona. Isto tako zahvaljujem se predstavnicima Vlade, poštovanoj državnoj tajnici Majdi Burić, poštovanoj pomoćnici ministra Karolini Ivanković i poštovanom savjetniku u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gospodinu Matiji Kikelju. Glasovat ćemo o ovoj točki dnevnog reda kad se za to steknu uvjeti. Poštovani kolegice i kolege s ovim smo iscrpili sve točke dnevnog reda za danas. Nastavljamo sutra sa prvom točkom Prijedlog zakona o zabrani genetski modificiranih organizama, iza toga Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o šumama. Glasovanje je u 12 sati. Ako do 12 sati završimo, iza glasovanja idemo, a ako ne, nakon glasovanja nastavljamo sa radom. Vidim da je kolega Bulj tu, valjda je mislio da ću stavit ovu točku, ali dao sam mu riječ da neću, tako da. Ugodan ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 20,40 SATI.
Prijedlog Zakona o dopunama Zakona o radu, prvo čitanje, P.Z. br. 309. predlagatelj je Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a a rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak, ne prihvaća se Prijedlog Zakona o dopunama Zakona o radu, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 77 glasova za donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.