Nastavljamo. Sljedeći u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika, kolega Kažimir Varda, izvolite.
Kolegice i kolege u više navrata i sa ove saborske govornice kolege u slobodnoj riječi osvrću se na grad Zagreb, njegovog gradonačelnika kao da nemaju svoje zastupnike u gradskoj skupštini gdje bi zapravo trebali raspravi u direktnom srazu te probleme ili pitanja koja ovdje iznose i čuti argumentirani odgovor. U više navrata smo to ovdje čuli, nisam reagirao, a mislim da je ovo jedini put i zadnji da uopće reagiram na to, treba neke stvari ignorirat. Međutim imam potrebu ukratko se osvrnuti na nedavne medijske istupe kolega iz SDP-a u odnosu na ona tri autobusa koja je grad Zagreb donirao. Moglo se tu svašta čuti, a sve se vrti oko optužbi za političku trgovinu zato što netko prelazi u neku drugu stranku ili stranu. Ako bismo krenuli od same suštine političkog djelovanja, onda bi u fokusu trebao biti prosperitet i boljitak naših sugrađana, ravnomjerni razvoj Hrvatske, solidarnost sa onima koji imaju manje jer smo u konačnici radi toga svi ovdje, bar bi tako trebalo biti. Da li ste se ikada zapitali imaju li članovi stranaka neke svoje ciljeve, neke projekte koji bi željeli analizirati na svom području ili se smatra da su tu zato što stranka tako želi i treba ju slijepo slušati i služiti ne stranci, nego njenim čelnicima koji imaju neke svoje osobne ambicije, uglavnom utemeljene na ovakvim medijskim istupima, na napadima i kritiziraju one koji ih rade. Nemam ništa protiv toga da se pomoć nerazvijenim područjima koje nazivaju političkom trgovinom da i oni tako danas sutra trguju. I kao što svi možemo svjedočiti grad Zagreb i njegov gradonačelnik u 6. mandatu solidaran je sa svim koji su u potrebi, bilo da se radi o običnom malom čovjeku ili o nekoj općini ili gradu u kojem ljudi žive, imaju svoje potrebe, a oponenti napadaju, kritiziraju, tumače kako im odgovara, rade pres konferencije i tako se vrtimo u krug. Grad Zagreb je donirao i vatrogasno vozilo, posuđuje cisterne za dopremu pitke vode, posudio opremu za sanaciju štete u poplavljenim područjima, donirao besplatne knjige, pomagao da se obnove trgovi i evo na kraju i autobusi. Smatra li netko zaista u ovoj sabornici da Grad Zagreb koji je ekonomsko, političko, kulturno, financijsko središte RH, koji nosi jednu trećinu gospodarstva, jednu četvrtinu stanovništva, koji je glavni grad Hrvatska metropola, smatra li itko da se taj Zagreb treba zatvoriti u svoje administrativne granice i držati sve za sebe i svoje stanovnike, kao što smo to nedavno čuli? A onda ćemo doć do one devize koju smo nekada imali sve u Beograd, sad ćemo reći Zagreb = Beograd. To je zapravo ta platforma na koju se pozivamo zatvaranjem grada Zagreba u svoje granice. Vidim da SDP na toj konferenciji za tisak koju spominje tako misli, ali vjerujem da Zagrepčani ne misle jer mi smo mala zemlja, ima nas iz svih dijelova Hrvatske i želimo ravnomjeran razvoj, želimo razvijenu Slavoniju, razvijenu Liku i Gorski Kotar, razvijene otoke i obalu na ponos sviju nas kuda god kročili i gdje god došli. Zar ne bi bilo dobro da se u cijeloj Hrvatskoj živi kao u Zagrebu, da je prosječna plaća veća, nezaposlenost oko 4% kao u Zagrebu, da je socijalna osjetljivost u cijeloj Hrvatskoj na visokoj razini kao u Zagrebu, da se svi razvijamo i ostajemo u Hrvatskoj, da nemamo razloga tražiti svoje mjesto pod suncem negdje drugdje? Za to se zalaže grad Zagreb i njegov gradonačelnik i zalažemo se mi kao klub. Hvala lijepo.
Hvala vam. Možemo krenuti na prvu točku današnje rasprave, prvu točku dnevnog reda, a to je - Prijedlog Zakona o državnom inspektoratu, prvo čitanje, P.Z. br. 459 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85 Ustava RH i članka 172 Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. S nama je i predstavnik predlagatelja ministar gospodarstva, poduzetništva i obrta gospodin Darko Horvat koji će u ime predlagatelja uvodno. Izvolite gospodine Horvat.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici, uvažene dame i gospodo. Danas predstavljamo prijedlog Zakona o državnom inspektoratu kojim će se urediti inspekcijski poslovi iz djelokruga državnog inspektorata, njegovo ustrojstvo i upravljanje, uvjeti za obavljanje inspekcijskih poslova, dužnosti i ovlasti inspektora u svrhu zaštite javnog interesa i javno zdravstvenog interesa u provedbi propisa iz djelokruga državnog inspektorata te prekršajna odgovornost. U pogledu djelokruga državnog inspektorata predloženim zakonom se uređuju inspekcijski poslovi koji se preuzimaju iz Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta, Ministarstva rada i mirovinskog sustava, Ministarstva turizma, Ministarstva zaštite okoliša i energetike, Ministarstva poljoprivrede izuzev ribarske inspekcije, Ministarstva zdravstva, Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja izuzev nadzora građevina državnog značaja te dio poslova carinske uprave Ministarstva financija koji su bili prije ukidanja državnog inspektorata u djelokrugu istoga. Konkretno radi se o preuzimanju inspekcijskih poslova iz djelokruga 17 inspekcija koje su ustrojene unutar navedenih 8 ministarstava, odnosno napušta se organizacija, inspekcija prema resorima. Takva organizacija je u proteklim godinama pokazala manjkavosti, kako u organizacijskom, tako i u funkcionalnom smislu. Stoga se predloženi zakon temelji na funkcionalnom načelu organizacije inspekcija kroz obavljanje inspekcijskih poslova unutar jedinstvenog središnjeg državnog ureda, organizacijski neovisnog od drugih središnjih tijela državne uprave. Pravni okvir za obavljanje inspekcijskih poslova trenutno je uređen nizom zakona, Zakonom o inspekcijama u gospodarstvu, Zakonom o turističkoj inspekciji, Zakonom o inspektoratu rada, Zakonom o carinskoj službi, Zakonom o sanitarnoj inspekciji, Zakonom o građevinskoj inspekciji te nizom drugih zakona kojima su uređena pojedina upravna područja, uključujući obavljanje inspekcijskih poslova u tim područjima. Upravo prisutna segmentiranost inspekcija traži nove pristupe u uređenju djelovanja inspekcija te se ovim prijedlogom zakona postavlja pravni okvir za učinkovitije obavljanje inspekcijskih poslova iz djelokruga budućeg državnog inspektorata. U pogledu unutarnjeg ustrojstva ovim se prijedlogom na jedinstven način uređuje unutarnje ustrojstvo inspekcija kroz ustrojavanje središnjeg ureda, područnih ureda i ispostava područnih ureda kao i uvjeti za sva inspekcijska radna mjesta na koja će biti raspoređeni inspektori državnoga inspektorata. U funkcionalnom pogledu, prijedlogom zakona postavljaju se zajednička pravila i načela u postupanju inspektora jer kroz obavljanje inspekcijskih poslova unutar jedinstvenog tijela postići će se odgovarajuća koordinacija te ujednačavanje postupanja inspekcija prema subjektima nadzora te usklađivanje s propisima kojih se subjekti u ovom radu, u svom radu i djelovanju moraju pridržavati. Sa aspekta upravnih područja koja su obuhvaćena ovim prijedlogom zakona objedinjavaju se inspekcijski poslovi nad primjenom propisa kojima se uređuje obavljanje djelatnosti trgovine, ugostiteljske djelatnosti, pružanje usluga u turizmu te drugih uslužnih djelatnosti. U području nadzora propisa o hrani i hrani za životinje, djelokrug državnog inspektorata obuhvaća službene kontrole koje provode inspekcije ministarstava nadležnog za poljoprivredu, dakle veterinarska i granična veterinarska inspekcija te poljoprivredna inspekcija i Ministarstvo zdravstva, sanitarna i granična sanitarna inspekcija. Uz područje službenih kontrola hrane i hrane za životinje prijedlogom se objedinjavaju i nadzori sigurnosti potrošačkih neprehrambenih proizvoda zaštita ekonomskih interesa potrošača a s ciljem jačanja zaštite zdravlja, sigurnosti te ekonomskih interesa potrošača na prostoru RH. Također u upravnom području gradnje objedinjavanjem građevinske inspekcije ojačati će se nadzor zakonitosti gradnje i uporabe građevina kao i u konačnici građevinskoj inspekciji komplementarni inspekcijski poslovi zaštite okoliša, prirode, vodnog gospodarstva te područja rudarstva, energetike, opreme pod tlakom i kemikalija. Objedinjavanje inspekcijskih poslova dovesti će i do učinkovitijeg suzbijanja sive ekonomije, dakle neregistriranog obavljanja djelatnosti i neprijavljenog rada radnika. I time pri donošenju jednakog tržišnog natjecanja za sve gospodarske subjekte. Naime suzbijanje sive ekonomije dakle nadzor legaliteta obavljanja djelatnosti i rada radnika je područje koje zahtjeva koordinirani i cjeloviti pristup inspekcija kako bi se postigli uvjeti jednakog tržišnog natjecanja za sve poslovne subjekte što zbog trenutne podjele nadležnosti i različitih inspekcija u području nadzora legaliteta obavljanja djelatnosti također ne daje dovoljno učinkovite rezultate. U tom području upravo kako bi se ojačala učinkovitost i kapaciteti inspekcijskih službi predloženim se daju ovlasti svim inspektorima za prikupljanje podataka koji se odnose na utvrđivanje identiteta osoba koje podliježu nadzoru i svih osoba zatečenih na mjestu nadzora te obavješćivanje inspektora rada radi provedbe potrebnih nadzora. Istovremeno inspektori rada pri provedbi nadzora imaju ovlasti zatražiti dokumentaciju i podatke koji se odnose na nadzor općih uvjeta obavljanja djelatnosti te u slučaju sumnje u neke nezakonitosti o tim podacima obavijestiti nadležnog inspektora Državnog inspektorata. Općenito u pogledu koordinacije predloženim donošenjem godišnjih programa rada nameće se i obveza donošenja programa koordiniranih nadzora između inspekcija koje su nadležne u određenim upravnim područjima te će se na taj način adekvatnim planiranjem nadzora producirati postupno smanjenje broja nadzora kojima su gospodarski subjekti trenutno izloženi zbog fragmentiranosti procesa nadzora. U pogledu smanjenja stupnja represije prema gospodarskim subjektima bitno je istaknuti da predloženi zakon uvodi značajne promjene u postupanju inspektora prema gospodarskim subjektima a vezano za prekršajni postupak. Prijedlogom zakona uz već prisutno načelo oportunuiteta iz Prekršajnog zakona u radu inspektora Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta isto načelo uvodi se u postupanje inspekcija Državnog inspektorata. Primjenom navedenog načela inspektor neće pokrenuti prekršajni postupak radi počinjenja lakših prekršaja ako nadzirana pravna ili fizička osoba otkloni nepravilnosti i nedostatke tijekom inspekcijskog nadzora odnosno do donošenja rješenja te ako je za utvrđenu nepravilnost donijeti rješenje i nadzirana osoba je postupila po rješenju inspektora. Isto bi se odnosilo i na slučajeve kada nadzirana osoba očitovanjem na zapisnik preuzme obvezu da u određenom roku otkloni nepravilnost i nedostatke utvrđene u inspekcijskom nadzoru. Međutim, od primjene navedenog načela izuzeti su teži prekršaji kojima se ugrožava život, sigurnost i zdravlje ljudi, imovina veće vrijednosti, okoliš, slučajevi kada je propisana upravna mjera zabrane te povrat u počinjenju istog prekršaja od strane nadzirane osobe u roku od godine dana. Jasnim uređenjem slučajeva u kojima inspektor kao ovlašteni tužitelj neće pokrenuti prekršajni postupak izbjegava se diskreciona ocjena inspektora da samostalno odlučuje o primjeni novih instituta te sa na taj način uspostavljaju i određeni kontrolni mehanizmi u primjeni istih od strane inspektora. Zaključno, predlagatelj smatra da će se ovim zakonom omogućiti efikasnije obavljanje inspekcijskih poslova s ciljem poticanja gospodarskih subjekata na poštivanje propisa te posljedično tome, mogućnost nesankcioniranja ukoliko otklone nepravilnosti u svom poslovanju a koje su utvrđene u inspekcijskom nadzoru. Primarni cilj inspekcijskog nadzora je poštivanje propisa a ne sankcioniranje pa ukoliko gospodarski subjekt ne ponavlja iste prekršaje kroz ponovljene nadzore, na taj način postići će se i preventivna uloga inspekcijskog nadzora. Temeljem svega ovdje izrečenog i navedenog, predlažemo da Hrvatski sabor donese ovaj zakon obzirom da se istim omogućuje učinkovitije obavljanje inspekcijskih poslova i koherentnije djelovanje inspekcija u nadzoru primjene propisa te smanjenje represije prema gospodarskim subjektima ukoliko oni otklone nepravilnosti u svom poslovanju. Slijedom svega navedenog, molim da Hrvatski sabor usvoji predmetni zakon, hvala lijepo.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo 14 replika. Prvi je kolega Žagar, drugi je kolega Klisović. Izvolite, kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, u raspravi ću reći nešto više vezano uz ovaj zakon ali sad jedna stvar me izrazito muči a vjerujem da muči i građane RH. Imali smo slučaj sa Zakonom o komunalnom gospodarstvu, vi ovdje u članku 56. navodite da građevinski inspektor može ući u dom, pazite, vi govorite da može bez ikakvog naloga. Prema članku 34. Ustava, dom je nepovrediv. U članku 100. ste dodali još prema Zakonu o građevinskoj inspekciji (stan i poslovne prostore), dakle ovim zakonom se vrijeđa ili povrjeđuje se dom kao jedna od najvažnijih ustavnih kategorija. Ja vas molim, obrišite taj članak, maknite taj članak jer može se dogoditi da čovjek danas zamiješa malo gipsa, da popuni rupe koje je jučer napravio jer krivu je sliku objesio, susjed ga prijavi, doći će drugi dan inspektor, ući će bez naloga u njegov dom. To nije u redu.
Hvala. Kolega Klisović, nakon njega kolega Tušek.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, poštovani gospodine ministre. Vi ste rekli da je smisao ovog zakona poštivanje propisa a ne sankcioniranje, ja se s time naravno, slažem, to je temelj pravne države, da poštujemo propise koje smo donijeli. No osnivanje samo tijela neće dovesti do toga da se bolje poštivaju propisi. Standard rada, najbolje prakse u određenom području su te na kojima treba inzistirati ako hoćemo kvalitetno odraditi posao. E sad, o tome želim razgovarati. U percepciji građana vrlo često je da su upravo inspekcijske službe leglo korupcije u zemlji i da svojim radom inspektori, ne svi naravno, ali dobar dio njih, upravo pogoduju toj koruptivnoj percepciji o d strane građana. Naplaćuju kazne kad ne treba a može se dogovoriti s njima kada to dopuste. Mene zanima na koji način ovaj zakon želi obračunati upravo sa takvim lošim praksama rada hrvatskih inspektora? Na koji način ovaj zakon doprinosi tome da poboljšamo percepciju hrvatskih inspektora među hrvatskim građanima?
Hvala, slijedeći je kolega Tušek, nakon njega kolega Križanić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, biti ću koncizan, prije svega pohvaljujem prijedlog zakona takav kakav jest, naravno u prvom čitanju, biti će tu još i neke druge sugestije i nadamo se da će se one uvažiti. Sam zakon kao takav može biti refleksnog karaktera, aktualna segmentiranost inspekcija bila je užasno loša pogotovo za gospodarstvenike, obrtnike i poduzetnike koji su se više bavili sakupljanjem papirologije za različite nekoordinirane inspekcijske nadzore nego su se bavili svojim poslom, treba pokušati ako je ikako moguće sve inspekcije staviti pod istu kapu, prije svega tu mislim na onaj dio koji se odnosi na građevinsku inspekciju. Treba inspektorat ustrojiti na način da on uistinu bude partner gospodarstvu, to se već i sada na neki način čini, ono što je najvažnije, treba naći načina da se ljudi koji tako osjetljive i tako kompleksne poslove rade, uistinu plati. Nemoguće je očekivati da će ljudi koji rade tako kompleksne stvari i koji su u doticaju sa takvom osjetljivom materijom biti motivirani, stručni i kompetentni ako ... [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica Hajdaš Dončić: Hvala vam kolega Tušek.]] Hvala vam lijepa.
Slijedeći kolega Križanić, nakon njega kolega Bulj.
… [[Govornik nije uključen.]] Zakon o Državnom inspektoratu zbog objedinjenog planiranom smanjenog i represivnog djelovanja u načelu podržavam, međutim htio bi vas pitati vezano uz sigurnost hrane koja je do sada spadala u ingerenciju sanitarne i veterinarske inspekcije, do sada one nikad nisu bile u inspektoratu. Svi u ovom Saboru se zalažemo za maksimalnu sljedivost hrane od polja do stola kao i nadzor uvoza hrane u RH bilo iz EU ili trećih zemalja. E sad šta mene zanima. Zanima me kako je ovim zakonom regulirano subordinacija, dakle sustav zapovijedanja u kriznim situacijama između ministarstva poljoprivrede i zdravstva s jedne strane koji pišu provedbene akte i s druge strane inspektorat te tko će biti nadležno tijelo za hranu. Da li će to biti ministarstvo ili inspektorat? Ne navija za nikoga ali me zanima, to se mora točno odrediti. Hvala.
Hvala. Slijedeći je kolega Bulj, nakon njega Luc-Polanc Marta.
Hvala lijepo. Ministre, 2014. g. inspektorat je imao 786 djelatnika, kažite nam koliko sada planirate da će biti djelatnika dok je bilo svi zajedno, koliko će sad biti djelatnika i kažite mi, isto šta i kolega Križanić, sigurnost hrane. Kak ćete vi kad spojite van tj. Ministarstva poljoprivrede kontrolirati, koja će biti subordinacija, što je rekao kolega kontrole hrane životinjskog porijekla, uvoza GMO proizvoda, uvoza štetne hrane koja dolazi na naše tržište, koja ograničava razvoj naših domaćih proizvođača, na koji će to način kontrolirati i tko će tu biti nadležan? Da li će biti netko nadležan koji je stručan, kompetentan iz Ministarstva poljoprivrede ili neki lobist inspektor kojega ćete imenovati za šefa inspektorata? Hvala.
Hvala. Slijedeća je kolega Luc-Polanc a nakon nje, kolegica Čikotić.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, vi ste u svom uvodnom izlaganju nama iznijeli i prezentirali ovaj zakon, kao objedinjavanje inspekcije, stvaranje jednoga tijela koji će tehnički i organizacijski stvoriti strukturu za bolji i kvalitetni rad inspektora. Ja tu ideju kao takvu mogu prihvatiti. Međutim, kada pročitam ovaj zakone i to ću u svojoj pojedinačnoj raspravi iznijeti neke nelogičnosti. Ja vas pitam, na koji način smatrate to osigurati, a prije svega osigurati da bi imali kvalitetu rada, to je samostalnost inspektora u njegovom radu. Već vidim i u vašem uvodnom izlaganju riječi u smislu da će inspektor biti kao savjetodavno ili preventivno tijelo. Međutim, mi moramo shvatiti da su inspektori represivno tijelo, znači oni su ti koji kontroliraju provedbu zakona. A upravo se bojim da ovaj inspektorat kako ste ga vi osmislili, upravo se bojim koliko će on dati samostalnost inspektorima, jer vi na rukovodećim tijela postavljate ljude bez, sa manjim uvjetima, nego uvjetima koje trebaju ispunjavati osobe za inspekciju.
Hvala kolegice. Sljedeća je kolegica Čikotić, nakon nje, kolegica Mrak Taritaš.
Poštovani ministre, zanima me na koji način se planira poboljšanje zaštite radnika kroz kvalitetniju inspekciju rada jer smo suočeni, imamo uvid i kroz medije, a i kroz javnu raspravu je bilo istaknuto, da u resoru Ministarstva rada i mirovinskog sustava, je deficit ljudskih resursa a isto se referira na negativno potapanje u ovakvim slučajevima zaštite prava radnika. Hvala.
Hvala. Sljedeća je kolegica Mrak Taritaš, a nakon nje, Bačić Branko.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvaženi ministre, iako ste odlučili ne odgovarati na replike, u uvodnom izlaganju ste govorili o tome, da između ostalog, razlog osnivanje državnog inspektorata, zbog objedinjena, objedinjena nekih stvari. Pa me zanima, zašto to niste proveli do kraja? Kada je riječ o građevinskoj inspekciji, građevinska inspekcija će biti podijeljena na 2 dijela, jedan će biti u državnom inspektoratu, a drugi će ostati u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja i ono će nadzirati dozvole koje baš radi to ministarstvo. Pa u upravnom postupku će to naići sigurno na problem, ali me zanima, jedna druga stvar, ostale su inspekcije u ministarstvu, koje je zaduženo za zaštitu kulturne baštine i ministarstvu, koje je zaduženo za kontrolu pomorskog dobra. Dakle, ako ste htjeli dosljedno provesti sve, onda su i te dvije inspekcije trebale ići u državni inspektorat, jer na kulturnom dobru, kada netko radi, građevinska inspekcija, ne može postupati bez ove inspekcije, a inspekcija vezano uz pomorstvo, jednako tako bez građevinske.
Hvala kolegice. Sljedeći je kolega Branko Bačić, nakon njega kolega Mikulić.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, apsolutno podržavamo osnivanje državnog inspektorata, gdje bi se u jednom državnom tijelu objedinili poslovi različitih vrsta gospodarskih inspekcija. U tom smislu taj kriterij je dobro postavljen, ali bi se dijelom i složio s gospođom Taritaš, da je nužno uspostaviti jedinstvenost građevinske inspekcije ili u inspektoratu ili ju ostaviti, kao što je bio slučaj, kada je postoje i ranije državni inspektorat u okviru ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja. Naime, građevinska inspekcija nije gospodarska inspekcija, ona je stručna inspekcija, koja prati poslove u prostornom uređenju i graditeljstvu od izrade prostornih planova, pa do realizacije i provedbe tih istih planova, odnosno, donošenja izgradnje objekata i praćenje i nadzor izgradnje tih objekata. Inače kada gospođo Taritaš prebacuje da se dijeli na 2 dijela, ja bi rekao da je to već ranije upravo u njenom mandatu podijeljen na građevinske inspekcije, jer je dio građevinskih poslova, propušten komunalnim redarima.
Hvala kolega, sljedeći je kolega Mikulić, nakon njega Saša Đujić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, apsolutno pozdravljam ovaj prijedlog, mislim da neke stvari u prijedlogu treba promijeniti. Ne znam zašto niste predvidjeli da zakon definira provođenje inspekcijskog nadzora unutar djelatnosti Ministarstva obrane i Ministarstva unutarnjih poslova. To je i po postojećeg Zakonu o inspekciji danas, predviđeno, ne znam zašto se to nije po novom prijedlogu predvidj4elo, da sada ne elaboriram obzirom na vrijeme. Druga stvar, ovo što su prethodnici govorili, imamo situaciju, da jedan dio inspekcije građevinske ostaje u sustavu ministarstva, a jedan dio u, državni inspektorat se predviđa da ide. Dakle iz ovog je razvidno da nadzor državne gradnje ne provodi inspektorat iz čega se razumno postavlja pitanje, da li za državnu gradnju možda vrijede neki drugi zakoni i za te inspektore. A isti su inspektori. To vam je otprilike, netko kontrolira od ribarskih inspektora tunu, a netko srdelu. Hvala lijepo.
Sljedeći kolega Saša Đujić, nakon njega kolega Vlaović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Ja ću u zakonu detaljnije govoriti u svojoj pojedinačnoj raspravi. Ali, zašto sam se javio za ovu repliku, dakle, u ovom zakonu, kojem je pun rupa i kojem se puno stvari rješava uredbama, mi je zapela za oko jedan detalj, a to je glavni državni inspektor. Dakle, za gl. državnog inspektora, gospodine ministre, ja bi volio da slušate, gospodine ministre, volio bi da slušate, a s gospodinom Bukaricom, možete vani razgovarati. Hvala lijepo. Dakle, za gl. državnog inspektora nema niti jednog jedinog kriterija, tko je ta osoba i koji su kriteriji da bi ta osoba to mogla biti. Dok se za niže razine je to strogo propisano. Mene zanima, da li je to zbog toga što se već godinu dana bruji o tome, da će gl. državni inspektor postati jedan istaknuti HDZ-ov saborski zastupnik i da li zbog toga nema ni jednog kriterija unutra. I zanima me zašto gl. državnog inspektora bira Vlada, a ne Sabor, s obzirom da gl. državni inspektor pod sobom ima inspektorat koji kontrolira i određene [[Upadica Hajdaš Dončić: Hvala kolega.]] samo malo potpredsjedniče, izgubio sam vrijeme što ste vi trebali upozoriti gospodina Bukaricu da ne ometa ministra, htio sam njegovu pažnju, jer je ovo važno pitanje [[Upadica Hajdaš Dončić: Dobro, ok, hvala.]] Dajte mi da završim, samo 3 riječi. Dakle, inspektorat kontrolira određena ministarstva i određena javna poduzeća koja su pod vladom, a imenuje ga Vlada, da li je to sukob interesa ili bi inspektora trebao imenovati Hrvatski sabor.
Hvala. Malo ste previše vremena uzeli … [[Govornik se ne razumije.]] molim vas. Sljedeći kolega Vlaović, nakon njega kolegica Martinčev. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, uvaženi ministre, većina primjedbi s terena je bilo da ovakav sustav inspekcija nije dobar pogotovo od malih poduzetnika i obrtnika da su svaki dan dolazili nekakvi inspektori po sličnim ili istim pitanjima i bunili su se praktički bi morali imat poseban odjel koji bi se samo bavio inspekcijom, tako da je ovo dobar prijedlog da se inspekcije objedine inspektorat. Međutim sljedeća je primjedba na nejednako postupanje, da su pojedini inspektori u određenim područjima išli odmah s kaznom, drugi su kod sličnog problema kod drugog poduzetnika išli sa nekakvom opomenom. Kako mislite riješit taj ujedinačeni kriterij rada inspektora na terenu, a pogotovo kad je riječ o Slavoniji i Dalmaciji, često primjedbe u Slavoniji da su inspektori puno rigorozniji i da svaki dan nešto traže, da se odmah kažnjava, a da recimo u Dalmaciji pogotovo u turističkoj sezoni nije takav slučaj. Pa evo to su primjedbe s terena, kako ćete taj nadzor ustrojiti da inspekcije rade svoj posao? I drugo pitanje naravno nedostaje ljudi, niske su plaće, kako mislite taj standard inspektora dić da budu neovisni i da mogu kvalitetno radit? Hvala.
Hvala. Sljedeća je kolegica Martinčev i onda je kolega Šuker.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre Horvat. Rekli ste i zaista ovaj zakon će doprinijeti znatnoj učinkovitosti inspekcijskih službi. Ja bih samo o jednom segmentu turističke inspekcije, naime dolazim iz šibensko-kninske županije gdje imamo brojku od preko 6 i pol milijuna noćenja, gotovo milijun dolazaka godišnje i to se svede na ona dva, tri ljetna mjeseca, a imamo sve dva turistička inspektora. Ako će ispomoć dolaziti samo iz unutrašnjosti u brojci od jedno, dva inspektora, a ne bude pomoć tržišnih inspektora i drugih, mislim da nećemo doprinijeti učinkovitosti pa ovom prilikom apel da se poveća i brojka inspektora na terenu i naravno ono što zakon o ugostiteljskoj djelatnosti propisuje, da oni budu i edukativnog karaktera.
Hvala. Kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine ministre predvidjeli ste da ovaj zakon stupi na snagu od 1. siječnja. S obzirom na veliki broj zakona koji će se nakon ovog donošenja zakona morat promijeniti, mene zanima da li je operativno moguće da on s 1. siječnja stupi na snagu? Da nam se ne dogodi nekakav vakuum i onda možemo imat problema na terenu.
Time smo završili sa replikama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegice Jelkovac, kolega Kosor i kolega Reiner? Ako ne, onda otvaram raspravu. Prva je rasprava u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, podijelit će kolegice Čikotić i kolega Bulj. Prva će biti kolegica Čikotić, izvolite kolegice.
Poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege. Danas ćemo raspravljati o Zakonu o državnom inspektoratu. Inspekcijski nadzor je glavni instrument pravilne primjene zakona i sredstvo je neposrednog nadzora nad stanjem u pojedinom upravnom području. Prijedlogom zakona uređuju se inspekcijski poslovi koji se preuzimaju iz djelokruga drugih ministarstava, a kako je bilo slično uređeno prema inspekcijskom državnom inspektoratu od 2014. godine, isti su bili pod ingerencijom nadležnih ministarstava. Prije tog vremena inspekcijski poslovi su bili pod državnim inspektoratom, sličnog djelokruga i načina djelovanja kao ovo rješenje koje se sada nudi. Državni inspektorat je, kroz ranijih 15 godina, prije nego je bio znači razmontiran, izvršio 7 i pol milijuna kontrola primjene propisa i svoje nadležnosti te su odgovorili na preko 8000 upita iz područja postupanja. Ogroman je to, glomazni, birokratski aparat, koliko je to postupaka i nužan je zaokret u postupanju. Mjere koje zakon predlaže jesu učinkovitije obavljanje inspekcijskih poslova radi pravne sigurnosti i nadziranih osoba, građana, poduzetnika i ostalih. Isto tako ističe se da objedinjavanje inspekcijskih poslova pod jednim tijelom će doprinijeti boljoj koordinaciji i većoj učinkovitosti, što je svakako za očekivati, te suzbijanjem sive ekonomije i uspostave jednakosti na tržištu. U pogledu poduzimanja prekršajnih mjera provodit će se primjena načela ... [[Govornik se ne razumije.]] iz prekršajnog zakona da inspektor ne poduzima propisane prekršaje radi počinjenja lakših prekršaja ako nadzirana pravna ili fizička osoba otkloni nepravilnost i nedostatak tijekom inspekcijskog nadzora. Ukidanje državnog inspektorata 2014. godine pristupilo se stihijski, bez prethodnih analiza, obezvrijedilo se dugogodišnju praksu objedinjenih inspekcija te se taj eksperiment nedvojbeno pokazao neuspješnim i neučinkovitim. Isto je dovelo do cijelog niza operativnih nelogičnosti i problema u koordinaciji različitih inspekcija pa se tako događalo da poduzetnik u jednom danu ima preko 3 inspekcije u svom poslovnom prostoru jer one međusobno nisu koordinirane. Isto tako poduzetnik se, iako je pod nadzorom u poslovanju više inspekcija, za određene nejasnoće morao obraćati točno nadležnoj inspekciji za područje, iako recimo bi rješenje koje bi poduzetnik zahtijevao bi bilo ono međuresorno. Na ovakva pojašnjenja mišljenje bi se dugo čekalo i obuhvaćalo bi više područja te bi svi bili izloženi riziku od nepravilnog postupanja kroz duži period, dok ne bi zapravo se zaprimilo mišljenje svih nadležnih inspekcija. MOST se kroz svoj program zalagao za jedinstveno mjesto na kojem bi poduzetnik mogao dobiti informacije vezano uz svoje poslovanje. Jedna od tih informacija zasigurno jest zakonito poslovanje u skladu s propisima. Korak prema naprijed predstavlja ponovno uspostavlja državnog inspektorata. Međutim predloženo rješenje je rješenje 20. st. bez jasne vizije i dodatne vrijednosti za podizanje globalne konkurentnosti i olakšavanja poslovanja u 21.st. Naime potrebno je uspostaviti kroz platformu e poslovanje, e uslugu u svrhu podizanja zakonskog poslovanja. Zakonski propisi mijenjaju se često, a stalno neke nove obveze i izmjene obveznicima je teško pratiti. Potrebno je osigurati adekvatan mehanizam da informacija dođe do obveznika, krajnje je vrijeme da se napravi iskorak i na otklanjanje nezakonitih radnji koje se treba utjecati pravovremeno i adekvatno na način da se usmjere dotok informacija prema onima koji posluju u Hrvatskoj. Ovoj izmjeni pristupa se ad hock i pitanje hoće li zaživjeti sa siječnjem 2019. godine. Ona nije dio šire izmjene sustava i zasigurno njeno funkcioniranje će biti popraćeno nekoliko godina uspostavljanjem i ... [[Govornik se ne razumije.]] optimalnog modela funkcioniranja. Pojednostavljenje i racionalizacija što u ovom koraku predstavlja dio je na tragu reforme javne uprave koja mora biti sveobuhvatna. A kad govorimo o konkurentnosti ona je nužna kako bi se ostvarila poduzetnička pozitivna klima. Kroz akcijski plan razvoja javne uprave i e-Hrvatska predviđena je digitalizacija postupka, umrežavanje javnih registara te postavljanje i pokretanje sustava e-poslovanja. Projekt e-poslovanja ostavljen je u Ministarstvu uprave, vrijedan je 45 milijuna kuna i upravo i inspekcija bi mogla znači vršiti određene usluge prema poduzetnicima da bi oni zakonito poslovali na način da se ta platforma napokon uspostavi. Kod uvođenja jednog tijela moglo bi se reći da se ide prema racionalizaciji ali ujedno i prema akumulaciji moći za koju je nužno osigurati da bude vođena prema načelu jednakosti u postupanju, prema strankama u postupku. Nužno je doraditi odredbe koje bi se odnosile na transparentnost i javnost rada s ciljem ujednačenosti u postupanju u sličnim prekršajima od strane različitih prekršitelja. Stoga je nužno pristupiti izgradnji transparentnog i objektivnog sustava. O sustavu i njegovoj izgradnji po mjeri zadovoljenja parametara na ljestvici globalne konkurentnosti ovdje nema ni riječi. Potrebno je osigurati da Državni inspektorat izuzev osnovnih nadležnosti ima i edukativnu funkciju odnosno obvezu za poduzetnike i druge gospodarske subjekte prema popisu svih obveza koje se odnose na njih. Jasno ih se klasificira prema pretežitoj djelatnosti uz obvezu izvještavanja. Cilj Državnog inspektorata treba biti usmjeren na osiguranje zakonitosti poslovanja, orjentiranost isključivo a ne o isključivo orijentiranost prema penalizaciji. Primjer Austrije, u državna tijela na dan osnivanja poslovnog subjekta sve njegove obveze koje je dužan ispuniti sažmu na A4 papir te sve što nije na popisu ne obvezuje ga a o svakoj promjeni su ga dužni izvijestiti u roku od 30 dana. Sve o čemu nije obaviješten i na što nije upozoren ne obvezuje ga i zato ne snosi sankciju za prekršaj. Obzirom na koncentraciju ovlasti nužno je osigurati transparentnost postupanja kroz stvaranja ujednačene prakse stoga predlažemo da Ministarstvo gospodarstva zajedno sa Ministarstvom uprave pokrene projekt odnosno e-poslovanja, platforme za poduzetnike koji je trebao biti ugovoren još u trećem kvartalu 2017. godine i da se razviju e-usluge koji će onima koji koriste i trebaju zakonito postupati u RH slati se obavijesti o izmjenama, edukativni materijali, da se dostavljaju mišljenja o postupanjima u različitim stvarima, da mišljenja budu javno objavljena i da se komunikacija obavlja elektronski. Smatramo da je potrebno dodatno urediti sam zakon u predviđanju e-usluga koje se namjeravaju razvijati na platformi e- poslovanja te da je već u ovom proračunu potrebno osigurati sredstva za razvoj istih. Zamislite digitalizirani sustav u kojem inspektori unose prekršaj koji je propisan zakonom te predviđenu kaznu za isti i sada jedan inspektor će za određeni prekršaj predvidjeti kaznu 3 tisuće kuna a dok će drugi za isti taj prekršaj u nekom drugom mjestu predvidjeti nižu ili višu kaznu. Zamislite sustav u kojem na kraju godine imate podatak o prijestupima, broju prekršaja koji se opetovano čine i broju prekršitelja. I imate informaciju o nesrazmjeru određivanju kazni koliko je koji inspektor izašao puta na teren, uz posebnu ocjenu rukovodećeg kadra koji upravo treba brinuti o tom jednakom postupanju. Upravo korištenjem objektivnog IT alata i uspostavom metodologije postići će se objektivno mišljenje za primjenom zakonskog propisa. Dodatno izražavamo zabrinutost za ad hoc rješenjima koja ne prate dodatne informativne aktivnosti na terenu i pokretanje glomaznog sustava koji će zasigurno biti zahtjevan proces. Recimo samo zadnja godina rada Državnog inspektorata prije nego što je ukinut on je proveo 83 tisuće 957 inspekcijskih nadzora od kojih je 41 inspekcijski nadzor utvrđena povreda određenog prava propisa nad kojim inspektorat je obavljao nadzor. Ističemo kako se nije razmišljalo i o novim inovativnim rješenjima te se nije promišljalo niti specijalno regulirao način rada i pristupa inspektora u budućnosti. Npr. educiranje za izvršavanje savjetodavnih funkcija, podizanje socijalne inteligencije kroz edukaciju a sve u svrhu zaštite i jednakog pristupa prema svim nadziranim subjektima. MOST nezavisnih lista smatra kako je potreban novi Zakon o Državnom inspektoratu no ovaj predloženi je potrebno značajno unaprijediti i otvoriti još jednom raspravu sa stručnjacima ali i građanima koji posluju u RH.
Kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Spajanje inspektorata jednostavno će u jednom dijelu biti centralizirana moć u rukama jednog čovjeka. Činjenica da ovdje kod, u zakonu ne govorite koji će biti uvjeti potrebni za glavnog inspektora, vrlo bi bitno bilo navesti i uvjete tko će biti ili će biti dovoljno samo stranačka iskaznica što ne bi bilo dobro. Ovo je vrlo bitan resor, bitan je resor zbog toga, iz moga iskustva osobnoga, ja mogu kazati što se tiče rudarstva i eksploatacijskih polja i borbe sa tim ljudima koji su radili nezakonito i dizali novac gdje je pogodovao inspektorat u nemilo gdje se otpad odlagala, gdje se dizao ogroman novac gdje i okoliš se onečišćavao u mom Cetinskom kraju kao i brojne dozvole slične u rudarstvu ali očekujem da moć tog čovjeka mora biti u nekakvoj subordinaciji, koordinaciji poglavito što se tiče sigurnosti hrane. Ja zaista postavljam pitanje ministru po pitanju sigurnosti hrane na koji način će biti subordinacija inspekcije veterinarske jer je vrlo bitno, poglavito životinjska hrana, hrana za životinje, meso i ti proizvodi da li određena koordinacija, subordinacija ili na koji način će to funkcionirati jer ipak to je najosjetljivije područje što se tiče zdravlja. Drugo, inspekcija ne smije biti samo tijelo koje će kažnjavati one koji u svojim npr. ugostiteljstvu, kafićima nemaju neku naljepnicu pa bez upozorenja ih se naplati, ogromne kazne ili ih se zatvori a dok ovi drugi koriste bez ikakvih koncesijskih dozvola plaže ili nezakonitih dozvola, pomorsko dobro. Prema tome, treba biti ujednačen a ne političko tijelo, tijelo koje će biti isključivo da odradi stranačku infrastrukturu da pogoduje ljudima kao što se radilo jer znamo kako se im se pokušalo na Bolu, u Zlatnome ratu i da te strukture ne bi slučajno preuzele ovaj inspektorat. Samo na pomorskome dobru, zbog nerada, nemara u koncesijama, inspekcija je milijarda Hrvatska gubi, ja govorim za svoju županiju i u tom sam uvjeren, betoniziraju, rade što žele a dok ugostitelji koji imaju račune, izdaju eto inspekcija, nemate dovoljno visok šank, 5 cm je kazna, zatvara se i naravno nema konkurencije jer konkurenciju za te kako bih ja nazvao, te sponzore stranačke i lokalne i državne i regionalne, treba pogodovati. Zlatni rat je bio najadekvatniji ali tako je i u Makarskome primorju, tako je u trogirskom zaleđu, znači u trogirskom djelu, u splitskom bazenu, jednostavno čak i koalicije, imate Bene plažu, koalicija se stala zbog toga da HDZ da svom koalicijskom partneru, da sin od jednoga tu, da da plažu kao koncesiju a apsolutno se ne održava u skladu sa zakonom. Prema tome, inspekcija mora biti jedno neovisno tijelo, tijelo koje će poslužiti u konkurentnost, služiti za konkurentnost, javnost, transparentnost postupaka i nezakonitosti a poglavito da bude tijelo koje će biti savjetodavno, ja mislim da ovim zakonom treba ciljati, ovo je prvo čitanje, očekujem da ćemo naći model da to tijelo bude ne samo tijelo koje će kažnjavati i brati harač od nepodobnih ljudi koji iz političkih razloga ne odgovaraju na terenu nego da će biti tijelo koje će raditi u interesu svih građana, poduzetnika, poljoprivrednika i ostalih. Znači, dva pitanja vam postavljam, ministre. Prvo, koji su uvjeti za glavnog inspektora, hoće biti isključivo stranačka iskaznica kao što je bilo do sada ili će biti tijelo neovisno, čovjek koji će voditi to djelo i subordinacija i koordinacija sa ovim ključnim ministarstvima, u biti ljudima koji vode ta tijela. Evo hvala lijepa.
Hvala. Nastavljamo u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RI, kolega Giovanni Sponza, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovani gospodine ministre, poštovane i cijenjene kolegice i kolege. Na prijedlog zakona istaknuti ću tri činjenice. Prvu, da državna tijela koja po propisima imaju ingerencije za provedbu mjera u ovih 27 g. nisu bila efikasna. Druga, da se provedba propisa od strane državnih tijela na jednak način ne primjenjuju za sva područja u RH, u pojedinom područjima izraziti ću se slikovito, nekima je dopušteno da čine gotovo sve i svašta a druge se kažnjava i penalizira pa i za najmanji propust. To stvara kod građana jako loši osjećaj a to ni u kom slučaju nikako nije dobro i sa tom praksom definitivno treba prestati. Propisi koje donosimo trebaju biti jasni, trebaju biti nedvosmisleni a njihova primjena i njihova provedba prema svim građanima RH ista. U suprotnom, donosimo zakon a ostavljamo neuređen sustav. Treće, ovim prijedlogom zakona dolazi do objedinjavanja više inspekcija a među njima i građevinska inspekcija. Ako ustvrdimo da je u ovih 27 g. podnijeto više od 800 000 zahtjeva za legalizaciju bespravno sagrađenih objekata, ako ustvrdimo da je nadležno za kontrolu gradnje bespravnih objekata bila na državnim tijelima, tada postavljam pitanje, po čemu ovaj prijedlog zakon nudi garanciju da će od sada građevinska inspekcija biti i efikasna i učinkovita. To ističem i naglašavam jer se nakon legalizacije objekata i dalje bespravno gradi i to osobito u priobalnom području uništava se prostor i to trajno, uništava se priroda i to trajno, uništavaju se vrijedne kulture i to trajno, stoga kao rješenje predlažem slijedeće i to kroz konkretan primjer na području Istarske županije. Prije nekoliko godina, izdavanje građevinskih dozvola bilo je u ingerenciji državne uprave. U državnom tijelu uza izdavanje akata bilo je više od 10 000 neriješenih predmeta. U cilju rješavanja problema stvoren je okvir kojim se omogućio prijenos ovlasti sa državne uprave ili sa državnom ureda na županiju. Isto tako omogućeno je da županija sporazumom prenese ovlasti na gradove što je u Istri i učinjeno. U svega godinu i pol dana riješeno je više od 10 000 zaostalih neriješenih predmeta dok se istovremeno i paralelno rješavali su se i novopristigli predmeti. Dakle sa istim ljudima koji su radili u Uredu državne uprave, koji su prešli u urede gradskih uprava, isključivo iz razloga što je prenijeta nadležnost na gradove, riješeno je ponavljam, u godinu i pol dana više od 10 000 neriješenih predmeta. Dakle do drugog čitanja, poštovani gospodine ministre vrijedi razmišljati da se ovlasti prenesu po prethodnom navedenom modelu. Biti ću slikovit, požar u priobalju se ne može gasiti iz Zagreba i ne može čekati odluku iz Zagreba kao što se ni preventivne mjere rješavaju direktno na lokalitetu i terenu. Osim navedenog, držim da bi vrijedilo razmišljati iz razloga što sve jedinice lokalne samouprave imali su obavezu izraditi strategiju razvoja gospodarstva iz razloga što u priobalnom području velika većina donosi master planove razvoja turizma, da se sa jedne strane prostor kontrolira a procesi usmjeravaju, osim građevinske inspekcije, vrijedilo bi razmisliti da se ovlasti prenesu na lokalnu zajednicu i štose tiče gospodarske inspekcije i što se tiče sanitarne inspekcije. Zahvaljujem.
Hvala. Prije nastavka u ime klubova, sada intervencija, ministar, izvolite, gospodine Horvat.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa evo pomno slušajući i bilježeći sve ove nazovimo to uočene sa vaše strane nedostatke ovoga zakona, ja mogu reći da smo kontigent tih primjedbi u biti mogli svesti na tri ključne. Dakle, svi smo se do sada barem a siguran sam da će biti tako i do kraja rasprave, složili s time da trebamo jedinstveno upravno tijelo i da ovu šumu inspektora treba svesti pod jednu vertikalu bez obzira da li to zvali centralizacijom ali jedinim uređenim sustavom unaprijed planiranim, mislim da za poduzetnike prvenstveno na terenu prvenstveno kroz organizaciju dakle područnih ureda i njihovih ispostava, ne biti savjetodavno tijelo već omogućiti poduzetnicima da one nenamjerne greške koje se događaju a događaju se iz dana u dan, ne tretiramo kao namjerni prekršaj, na njih ne provodimo represivne mjere već damo priliku kod tzv. lakših prekršaja da se oni poprave ili u trenutku samog inspekcijskog nadzora ili izdavanjem rješenja u ruku u koje je to rješenje izdato. Druga velika zamjerka bila građevinska inspekcija. Zbog čega građevinska inspekcija u ovom trenutku doživljava dvije vertikale, dvije ingerencije i zbog čega se dijeli. Dakle mi smo mišljenja i zakonskim prijedlogom smo to i predložili, da samo one građevine za koje je država odnosno ministarstvo izdalo građevinsku dozvolu, ostane u ingerenciji i provedbi inspekcijskog nadzora samog ministarstva. Izrijekom ili brojkom, to su samo danas 4 inspektora. Kolega saborski zastupnik odnosno uvaženi saborski zastupnik uvidio je jednu stvar za koju ja mogu reći možda u samom zakonu i nije objašnjena na način da bude kristalno jasna, dakle ulazak u poslovni prostor kod inspekcijskog nadzora da, ali ne kada se taj prostor tretira kao dom već kad se tretira kao gradilište. Ne dati priliku da inspektor bez bilokakvog naloga uđe na gradilište ili obavi svu potrebnu dokumentaciju i izvrši uvid u monitoring radne snage koja se tamo događaju i aktivnosti koje se na tom gradilištu događaju, mislim da bi uvelike spriječile inspektore u inspekcijskom nadzoru. Treća možda i ključna i vrlo bitna stvar, hrana. Ingerencija nad definiranjem zakonodavnog okvira za koji ovaj zakon smatra da treba ostati u rukama ministarstava jer ministarstva su ingerencija stvaranja zakonodavnog okvira a inspekcijski nadzor provođenje onoga što se kroz taj zakonodavni okvir traži. Ne mogu se složiti sa ovdje izrečenim problemima vezanim za inspekcijskim nazor nad koncesijama jer koncesije nisu predmet ni ingerencija ovog zakona, Zakon o koncesijama i registar tretira koncesije jednim drugačijim modalitetom i inspektoru u prostoru i na prostoru koncesijskog prostora neće imati ingerencije. Kako ćemo mi uspjeti plaćama ili jednim drugim materijalnim pravima osigurati da nam inspektori ne budu koruptivni, da nam inspektoru ne budu na različite načine provodili isti zakonodavni okvir, dakle kroz ustrojstvo Središnjeg državnog ureda temeljem zakonodavnog okvira na prostoru RH, inspektorat postaje središnje upravno tijelo, njega će voditi netko tko će imati ingerencije i prava i danas paritet državnoga tajnika, sve državne tajnike do sada imenovala je Vlada RH pa će tako i voditelja Državnog inspektorata a njemu 4 pomoćnika birati će se na javnom natječaju i ti će ljudi morati zakonom opisano zadovoljiti vrlo stroge kriterije, možda malo i prestroge danas da bismo onda i kroz formiranje centrale, područnih ureda ispostava područnih ureda jedno i fleksibilno ali u istom trenutku i učinkovitu organizaciju koja će imati piramidu i gdje će se znati tko donosi planove a tko iste planove provodi.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo 4 replike ali prije replika pozdravljamo učenike Ekonomske i upravne škole iz Osijeka koji su nam se pridružili na galeriji. Dobrodošli i lijep pozdrav. [[Pljesak.]] Prva replika, kolegica Luc-Polanc.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, ja i dalje se ne mogu složiti sa vama kad vi govorite da inspektori odnosno djelatnosti inspektora trebaju biti edukativna, savjetodavna i preventivna prije nego prije nego represivna, i tu navodite nekakve blaže prekršaje gdje se onda upozoravaju klijenti i stranke. Pa bilo bi dobro da se jednom razjasni koji su to blaži ili tzv. neki, čak koriste naziv bagatelni prekršaji, jer kada ostavljate previše subjektivnost i mogućnosti diskrecijalnih ocjena, onda su i velike zlouporabe u sustavu. A morate shvatiti da inspekcijski nadzor, inspekcijski posao, vrlo odgovoran, tu se radi o ljudskim sudbinama i tim ljudima nije jednostavno raditi, ako oni nemaju jasne kriterije i jasne uvjete po kojima će raditi. Zahvaljujem.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam poštovana saborska zastupnica na ovim primjedbama. Dakle, ovu edukativnu komponentu, ja nikako ne bi tretirao kao edukativnu, dakle, nisu inspektori ti koji će na terenu provoditi edukaciju. Ali, dođe li do uočavanja lakšeg prekršaja, ja smatram i mi u ovom trenutku koji smo radili na prijedlogu ovoga zakona, imali smo do sada situaciju gdje inspektori nisu znači što napraviti u ovom trenutku. Dakle, ova odredba ulazi kao zakonski članak i jasno sugerira i jasno nalaže svakom inspektoru da za lakšu povredu ima mogućnost opomenuti izreći mjeru koja nije represivna. Ponavljali se ili je ta pogreška učestala smatrati će se kao namjera i nakon toga će se rješenjem doći do one represivne mjere.
Sljedeća kolegica Anka Mrak Taritaš,izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, drago mi je da je uvaženi ministar odlučio odgovarati na naše replike, jer sam imala osjećaj u onom prvom psi laju karavane prolaze, ali dobro. Vezano uz građevinsku inspekciju, dakle, razmislite, to jednostavno nije dobro, vi nered ne možete rješavati novim neredom, tim više što u ovom zakonu ima odredba kada prebaci ministarstvo, izdavanje dozvole na lokalnu razinu, a može, jer ministarstvo izdaje dozvolu, za recimo trasu vodovoda, ako ide preko 2 županije i to nije nadležnost države, na tome ima postupanja građevinska inspekcija koja će biti u ovom inspektoratu. Nemojte to raditi, nemojte to činiti, ili neka sva inspekcija, bude ako ste se odlučili u državnom inspektoratu ili ju vratite u ministarstvo. Tim više što tu još ima drugih inspekcija, pogledajte postupanje na kulturnom dobru. Izaći će inspektor van, pa će obavijestiti inspektora u ministarstvu, pa će on obavijestit inspektora u Ministarstvu koje je zaduženo za zaštitu kulturne baštine, nemojte nered rješavati novim neredom.
Hvala vam. Odgovor izvolite.
Hvala poštovana saborske zastupnice i dok sam imao prilike sjediti u ovom Visokom domu apcetirao sam kao struku vaše svako mišljenje i promišljanje, tako ćemo i ovo. Napomenuo sam danas da smatramo i zakonski prijedlog u ingerenciji ministarstva, ostavili smo one građevine koje ima građevinsku dozvolu izdaje ministarstvo, ali upravo i s tom namjenom nam je želja bila, bez obzira na sve ove prijepore i sumnje da ovaj zakonodavni okvir, može saživiti sa 1.1 željeli smo i na tome smo inzistirali da izbjegnemo hitnu saborsku proceduru. Kroz ovo prvo čitanje, kroz ovakvu jednu konstruktivnu raspravu, ja sam siguran da će biti i više od jednog konstruktivnog prijedloga, koji će onda polučiti određene posege u zakon i do drugog čitanja, koji će se siguran sam, dogoditi unutar mjesec dana, siguran sam da neki od ovih prijedloga će biti i sastava i konstrukt zakona temeljem njegovog drugog čitanja.
Hvala. Kolega Klisović izvolite.
Hvala lijepo. Ministre, ne znam da li namjerno ili slučajno, ali niste nam odgovorili na 2 važna pitanja koja smo u raspravi postavili, jedno je što zakon čini da spriječi raširenu korupciju među inspektorima i percepciju građana da je to leglo korupcije, a drugo je, zašto ste predložili da glavnog inspektora imenuje vlada i da odgovara vladi, kada on ustvari sa inspektoratom kontrolira rad tijela Vlade. Da li time, ustvari, dovodite do situacije, gdje će vlada kontrolirati državni inspektorat i time onemogućiti da institucije rade svoj posao kako to obično kažemo. Zašto niste predložili da Sabor imenuje glavnog državnog inspektora i da odgovara ovdje nama u Saboru, kao recimo i državni odvjetnik? Hvala.
Hvala, odgovor izvolite.
Hvala vam poštovani saborski zastupniče, ja mislim da sam u ovom jednom zajedničkom odgovoru, se u 2 navrata dotaknuo i odgovorio na vaše pitanje. Čime ćemo spriječiti leglo korupcije, za koje poduzetnici smatraju da je unutar inspektorata. Ja ne mislim, niti želim bilo kakvim zakonodavnim okvirom, polučiti bilo kakvo razmišljanje oko stvaranje korupcije. Upravo suprotno, ovakvim modalitetom, funkcioniranjem inspektorata, taj postotak, ako ga uopće ima korupcije želimo svesti na minimum. Da li ćemo u jednom trenutku, kada inspektorat saživi u punom svom volumenu, imati prilike, da sva ona sistematizirana radna mjesta, a koja tek očekuje donošenjem uredbe o unutarnjem ustroju ministarstva uspjeti kapacitirati sa dobrim i kvalitetnim ljudima, da li ćemo kroz proračun, as ve će to biti državni službenici, osigurati adekvatne plaće da nam se sva ta radna mjesta popune, upravo s namjerom i radimo ovaj zakon, da se to dogodi. Da na samom terenu, u organizacijskoj strukturi dobimo kvalitetne i pouzdane ljude za koje smo sigurni, da će kroz poduzetnika, ne napraviti ovaj suprotni efekt, već polučiti ono zbog čega se sav ovaj zakon donosi.
Hvala. I posljednja replika, kolegica Čikotić, izvolite.
Poštovani ministre, ja vas moram pitati u ime svih poduzetnik koji posluju u RH, bilježimo ne tako dobra mjesta na listama globalne konkurentnosti. Jedna od tih razloga je sigurno administrativni teret s kojima se susreću poduzetnici i u vidu ovoga imali smo, evo i kod kolega, primjedbe vezano za korupciju i nejednako postupanje u određenim slučajevima, hoćete li vi, pokrenuti međuresorno suradnju s Ministarstvom uprave i pokrenuti projekt e-platforme, znači e-poslovanja u vrijednosti od 45 milijuna kn kako bi se osigurala platforma na kojoj će se razvijat e usluge i kroz taj način biti u digitalnom obliku omogućena komunikacija s poduzetnicima, smanjivanje administrativnih procedura i objedinjavanje određenih rješenja, znači preko centra dijeljenih usluga na koji znači i inspektor onda, ali i poduzetnik će imati uvid. Poduzetnici to od vas očekuju.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Poštovana saborska zastupnice, hvala vam na ovom pitanju. Dakle ako me saborski zastupnici po ičemu pamte u ovih zadnjih 2 mjeseca, to je po uvođenju e modaliteta u razno razne sfere, a prvenstveno u ovaj gospodarski sektor. Poznato vam je da smo pred nekoliko tjedana u drugom čitanju prošli kroz Zakon o obvezi zaprimanja i izdavanja e računa, u ovom trenutku umrežavamo 6 institucija sa željom da pokrenemo poslovanje, dakle ne formiramo, odnosno napravimo poslovni ... [[Govornik se ne razumije.]] nego pokrenemo poslovanje, dakle otvorimo i poslovni račun u poslovnoj banci samo isključivo popunjavanjem jednog elektroničkog obrasca. Isto tako 2019. godinu najavljujemo kao godinu digitalne transformacije, a jedan od segmenata onoga trenutka kad zaživi inspektora siguran sam da će se kao i usluga pojaviti e usluga unutar koje neće biti samo isključivo komunikacije prema poduzetnicima jer takvu komunikaciju kroz obadva komorska sustava, odnosno druge gospodarske asocijacije kao priliku već imamo, ali priča oko toga da će se moći i kroz žalbeni postupak u sustavu javne nabave i ... [[Govornik se ne razumije.]] druge servise poduzetnik kroz e poslovanje uključiti u taj jedan veliki cloud koji zovemo digitalizacija, to nam je svima skupa želja.
Hvala vam. Nastavljamo u ime kluba zastupnika, sljedeći je kolega Ivan Šuker u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o jednom zakonu koji regulira rad jednog izuzetno represivnog tijela i kad pogledate članak 3. onda ćete vidjeti da to represivno, ovoga to tijelo itekako svakodnevno djeluje na kvalitetu načina našeg života. I kad bi to gledali na takav način, a ne od situacije do situacije, onda bi možda i drugačije govorili o državnom inspektoratu i drugačije govorili o ovom zakonu. Dakle što je ključ toga tijela? Ključ je da kontrolira primjenu zakona koju mi donesemo u ovom visokom Domu. To bi bila najjednostavnija definicija onoga što oni trebaju radit. Isto tako da itekako kontrolira, bez obzira na zakon o koncesiji korištenje prirodnih bogatstava RH, jer na kraju ako pogledate rudarsku inspekciju onda ćete vidjeti da je ona tu itekako bitna. I kad bi mi na takav način raspravljali onda bi vjerojatno naša rasprava išla i vjerojatno u drugačijem smjeru jer tu u ovom Domu ima puno ljudi koji iz svog profesionalnog života itekako su upućeni u neke poslove i sa svojim iskustvom mogu čak i kvalitativno doprinijeti raspravi o ovom zakonu. Međutim ja naprosto ne mogu da u ime kluba HDZ-a na početku ne kažem neke stvari i volio bih rado da možemo preslušati rasprave iz kraja 2013. kad se ukidao državni inspektorat. I volio bih danas da je u ovom prijedlogu zakona napravljena jedna ocjena zašto se ide na osnivanje državnog inspektorata, a zašto? Isključivo da nam to bude ... [[Govornik se ne razumije.]] u budućnosti da ne ukidamo jednu upravnu instituciju samo zbog toga što je to napravio netko prije nas, međutim ja sam to tada za ovom saborskom govornicom rekao i opet ću reći, naprosto svaki ministar je htio biti gazda u svom resoru i zato je povukao inspekciju sebi i to je ono što je nelogično. I odmah ću se osvrnut na ono što je već i kolegica Mrak Taritaš i kolega Bačić kao nekad čelni ljudi Ministarstva graditeljstva rekli, nelogično je da se građevinska inspekcija reže. Reći da će oni kontrolirati samo one građevinske dozvole koje je donijelo ili izdalo ili kako god hoćete Ministarstvo graditeljstva je praktički čisti sukob interesa. Pa bilo bi logičnije da to kontrolira neko tijelo izvana. Dakle tijelo je neko ukinuo, osnovana su praktički, samo su ti ljudi prevedeni u ministarstva i danas imamo nakon 5 godina situaciju kakvu imamo. Bilo bi logično da mi ovo tijelo nadograđujemo i da mi danas kad govorimo o ovom zakonu govorimo o nečemu što je po meni daleko bitnije. A to je zbog stalne promjene zakonodavstva, zbog usklađivanja sa direktivom EU, zbog velike educiranosti onih koji provode ove zakone, koji oni kontroliraju, dakle mi bi danas trebali govorit o tome i kad se bude donosio državni proračun o educiranosti i opremljenosti tih ljudi koji rade taj posao. To je ključ njihove uspješnosti, to je ključ njihove neovisnosti, to je ključ njihove i odvojenosti od korupcije ili bilo čega, to je ključ njihovog kvalitetnog rada s kojim će biti zadovoljni građani RH. Danas je jedan kolega tu rekao je inspekcija može uć u neki dom, a da ovdje raspravljamo o turističkoj djelatnosti onda bi bilo niz onih koji kažu je inspekcije ne mogu doći kontrolirati onoga tko nema registriranu djelatnost. Vidite koliko smo kontradiktorni sami sebi. Zato kažem članak 3. je možda najbitniji kad govorimo o državnom inspektoratu. On nam govori što ti ljudi trebaju radit. I vidjet ćete danas odete u trgovinu pa ćete vidjeti koliko tog posla oni trebaju raditi, krećete se po svom mjestu, vidjet ćete koliko su oni tog posla trebali napraviti. I na takav način ako raspravljamo o ovoj inspekciji, ako ne bude svaki ministar kao što je to bilo 2013. težio tome da napravi svoje carstvo i da on tu bude gazda, onda ćemo donesti jedan dobar zakon koji će vjerojatno zbog svih silnih promjena trpit određene izmjene i promjene. I zato mi je, po meni uz ove tehničke odredbe, što treba koji inspektor raditi i zadovoljavati, meni su dva članka vrlo bitna. Jedan sam već spomenuo, a to je članak 25. stavak 1. koji regulira tu građevinsku inspekciju, kažem, meni je nejasno zašto je tako, a članak 29. ja to moram reći da bi Ministarstvo moralo razmisliti o ustrojstvu, o definiciji područnih ureda, jer nekada je područni ured Zagreb, praktički objedinjavao rad inspektora koji su pokrivali ovih pet, šest, sedam županija oko grada Zagreba, pa negdje dalje je područni ured pokrivao jednu ili dvije županije, i mislim da bi to naprosto trebalo definirati ovim zakonom o ustroju državnog inspektorata. To mora biti zakonski definirano. Naprosto u zakonu napisano, ne nikakvim pravilnikom, ne nikakvom uredbom. Zašto? Pa zato što svatko od vas ovdje dolazi sa određenog područja i logično, evo, kolegica Juričev je u svojoj replici govorila o problemima tržišne inspekcije, i logično će kolege iz onog primorskog dijela govoriti o ovom segmentu koji hoćete-nećete, bode oči. Ima puno onih koji ilegalno iznajmljuju. Njima ne može doći ni inspekcija, ne može doći ni ovaj ni onaj i logična stvar da ih zanima kako će biti ustrojen taj inspektorat i gdje će biti taj područni ured, gdje će se ti građani moći požaliti. Jer nekada, ako se ne varamo u starom Zakonu o državnom inspektoratu, mislim je to definirano odmah bilo na početku Zakona, mislim da je to bio članak 8. ili članak 9. kojim je bilo definirano ustrojstvo. Kad definiramo ustrojstvo onda ćemo lako definirati druge stvari. Još jedna stvar iz tog članka 29. mi se čini nelogična, a to je da se glavni državni inspektor imenuje na 5 godina, a njegov zamjenik na 4 godine. To mi je nelogično. Zašto? Ako on predlaže, imenuje svog zamjenika, onda je logično da njegov mandat traje 4 godine, a zašto 5 godina? Pa mislim da smo se mi ovdje svi, manje-više složili da je pet godina nešto što lagano eliminira tu političku određenost, ovoga, da netko bude imenovan po političkom ključu, jer ako imamo 4 godine mandat jednog saziva Sabora, ili jedne Vlade, ako nekoga imenujete na 5 godina, onda je logično da on već zadire i u mandat druge Vlade. Ja se iskreno nadam da se neće dogoditi, ako to napravimo, kao što se dogodilo 2012. kad je rečeno, mi smo preuzeli odgovornost, pa su svi ravnatelji pometeni lagano sa metlom, kao da gledate čovjeka da čisti cestu poslije nekakve fešte. Ono što ovim Zakonom Vlada želi postići je samostalnost i neovisnost i profesionalnost državnih tijela. I to je ono što vjerojatno svatko od nas u ovoj Sabornici u dubini duše želi, jednu visokoprofesionaliziranu i kvalitetnu državnu upravu, neovisno o političkim trenucima. I mislim da ovaj državni inspektorat i ovaj Zakon ide upravo ka tome. I kad govorim o ovom Zakonu o samostalnosti, o neovisnosti o profesionalnosti, onda naprosto treba se staviti u kožu ljudi koji će, koja ovaj Zakon definira što će i kako će raditi i ljudi koji će kontrolirati sve ove zakone koje mi ovdje donesemo, donosimo ili usvajamo u ovom visokom domu, a to su inspektori Državnog inspektorata. Dakle, nemojmo podljeti vrlo često atmosferi kad inspektori utvrde određene nepravilnosti onda netko ima moć pa plasira da je njega netko maltretirao ovako i onako, naprosto državna tijela rade svoj posao i njima se mora omogućiti ta neovisnost, ali isto tako mora se sankcionirati i nekakva zlouporaba položaja. To su dvije stvari koje jedna bez druge ne idu. Dakle, kolegice i kolege, Državni inspektorat je nešto što je ustrojeno u ovoj državi prije 19 godina, pa je onda ukinuto iz ovog ili onog razloga, sad ga ponovno ustrojavamo, ja se nadam iskreno sa željom da ustrojavamo jedno tijelo koje će raditi prije svega na dobrobit hrvatskih građana i na dobrobit poduzetnika i ono što, kad govorimo o represivnosti ovoga tijela treba reći, da ova tijela moraju biti itekako edukativna. Nažalost, puno naših poduzetnika još uvijek nije toliko elektronički opismenjeno, a isto tako puno informacija nažalost ne dolazi do njih, inspektori temeljem svojeg iskustva mogu ocijeniti, procijeniti kad je netko nešto napravio sa namjerom da prevari, da iskoristi nešto, a kad je netko nešto napravio, jednostavno iz nepoznavanja zakona. I tu je ta edukativna obveza inspektora koju oni moraju raditi. Oni naprosto moraju to prepoznati na terenu i na takav način će najviše podići svoj ugled. Najlakše kaznit, najlakše doći na teren, utvrdit to, nije po tom i tom članku zakona, puf tolika mandatna kazna i doviđenja. To je najlakše napravit. Ali ako hoćemo postići kvalitetu, onda moramo se baviti edukacijom. A ako ćemo se baviti edukacijom onda moramo digitalizirati upravu, a onda se mora početi u konačnici primjenjivati OIB, u onom svom izvornom obliku, kao što je donešen, jer putem OIB-a državni inspektorat po točno propisanom protokolu može povući sve informacije o poduzetniku kojega kontrolira i dobiti točno jasnu sliku o njemu kad dolazi na teren, gdje dolazi i što dolazi kontrolirati. Jer daleko bolji i kvalitetniji je inspekcijski nadzor kada inspektor dođe na teren, pripremljen i educiran kome dolazi na teren. Onda je to kvalitetan nadzor, onda se tu mogu napraviti prave stvari, a isto tako, ako nemate nikakvih informacija u kompletnom sustavu državne uprave Hrvatske, a dođete kod nekog u kontrolu, vidite da se tamo odvija nekakva djelatnost, pa to vam je jasan signal da je to zona sive ekonomije. I tu se ne trebamo pametovati, mudrovat, i reći ovaj je došao meni, napravi mi ovo i ono. Ako u poreznoj upravi, ako u Uredu za graditeljstvo, ako šta ja znam u državnoj, ovome, gdje su koncesije, dakle ne postoji nikakva informacija o tome on se bavi nekakvom djelatnošću koja je vezana za to, onda je logična stvar da je u sivoj zoni. I to je ono što represivni aparat mora koristiti. Na kraju krajeva zbog toga je OIB i uveden da sve institucije RH prije svega koje su na terenu dobiju informaciju kod koga i zašto idu u kontrolu. Dakle gospodine ministre uz neke primjedbe koje smo i mi u ime kluba HDZ-a u replikama rekli i što su rekli neke druge kolege u svojim raspravama mislim da ovaj zakon se treba naći čim prije u drugom čitanju jer nije nam puno ostalo do 15.12. jer mi uz ovu izmjenu zakona morati ćemo promijeniti još 60-ak zakona gdje ćemo morati ugraditi u jednu rečenicu ili dvije riječi da te poslove obavlja Državni inspektorat jer to naprosto ne možemo napraviti dok se ne donese ovaj zakon. Ja se nadam da ćete do tada donesti i kada donesemo taj zakon kada Vlada imenuje čelnika on mora donesti niz akata, pravilnika i uredbi da bi Državni inspektorat mogao funkcionirati. Međutim, ono što je po meni vrlo bitno gospodine ministre a to je da Vlada definira zakonom gdje će biti ti područni uredi i koja oni područja pokrivaju. Jer ako mi to zakonom ne definiramo, ako to bude ministar, zapravo čelnik područnog ureda određivao nekakvim uredbama i nekakvim pravilnicima ta priča će se razvući i mi ćemo imati jedan vakumm prostor od 3, 4 mjeseca a ne daj Bože i više a Državni inspektorat ako hoće dobro odraditi prije svega turističku sezonu onda se itekako već ljudi moraju pripremati u prvom, drugom mjesecu. Dakle Klub HDZ-a uz neke ove primjedbe će podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala vam. Sljedeća zastupnica u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a je kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja ću tradicionalno početi ovu raspravu o Zakonu o Državnom inspektoratu u prvom čitanju. Dakle mi nemamo u Saboru baš često prilike da nam dolaze ministri pa evo ministar Horvat je tu i dobro je da je tu jer time pokazuje da nekako stoji iza ovog zakona. Kada dolazi ovakav jedan zakon onda uvijek mora, nekako ja razmišljam bez obzira da li ću se ja s time složiti i mi u klubu GLAS-a i HSU-a što je smisao i što je cilj. Ja sam u svom radnom vijeku, recimo u jednom periodu, to je bio period od 6 godina sjedila sam u istoj sobi, radila sam isti posao, imala sam tada radnu knjižicu kojeg više nema, imala sam u radnoj knjižici tri promjene jer se u tih 6 godina tri puta promijenio naziv ministarstva, promijenio se naziv mog radnog mjesta, ja sam sjedila u istoj sobi. Što vam zapravo hoću reći? Ova izmjena je s jedne strane izmjena sa željom da imamo Državni inspektorat ali s druge strane samo donošenje ovog zakona je samo vrh. Iza toga treba se donijeti niz zakona da bi inspektori mogli raditi, ponovo će se desiti promjene, ne samo table, ne samo papiri sa zaglavljem nego će i biti nova radna mjesta i nove stvari i na to morate biti spremni. To je jedan ozbiljan posao ako želimo da inspekcija radi. Dakle, imali smo Državni inspektorat onda smo te inspektore, inspektorat podijelili pa su oni išli u ministarstva i sada se ponovno vraćamo u Državni inspektorat. To je ja mislim 58 zakona ako sam ih ja dobro sve pobrojala koje treba promijeniti i morate biti spremni na niz, niz stvari od ljudi, od onih auti jer ti auti su najvažniji, od mjesta i od svega ostalog. Dakle iz ovog zakona ide jedan ozbiljan posao. E sad kada je riječ o poslu. Moramo znati što hoćemo. Ako hoćemo imati na jednom mjestu inspekcije koje su vezane uz jednu temu, pa to bez obzira na sve ostalo u konačnici ima smisla. Ako na jednom mjestu hoćemo imati inspekcije koje su vezane uz trgovinu, koje su vezane uz ugostiteljstvo i turizam, koji su vezani uz usluge, koji su vezani uz zdravlje potrošača to tako ima smisla i može biti. Inspekciju svi doživljavamo kao nekog tko izađe van i kažnjava. To jednostavno nije dobro. To je drugi ili treći korak. U prvom koraku inspekcije moraju doći, imaju mogućnost upozoravanja. To vam je dakle svatko ima mogućnosti i pogriješiti. Bez obzira netko pogriješi svjesno, netko pogriješi jer nije uopće imao pojma o nečemu da je pogriješio. Dakle ono što je važnost, moramo znati što želimo s tom inspekcijom. Ja moram reći, ja tu uvijek dajem primjere iz svog vlastitog života, ja sam bila mlada inženjerka, tek sam počela raditi, bila sam u tom, na jednom velikom gradilištu i došao je građevinski inspektor, oni koji duže pamet znaju tko je bio građevinski inspektor koji je bio strah i trepet na ovim prostorima, on je došao, dakle tema da li se radi sukladno dozvoli ili ne radi, nije bila temelj, nije padalo na pamet da netko radi protivno dozvoli, on je prekontrolirao ... [[Govornik se ne razumije.]] i kontrolirao je kvalitetu radova. I iza toga je napisao zapisnik, rekao što se napravi i rekao je kad bilo što trebate zovite. Danas, kada bilo tko bilo šta treba ne zove inspektora niti slučajno. Mi inspekciju trebamo pretvoriti u to. Trebamo pretvoriti inspekciju u nekog tko prati propise, tko zna propise, koji može savjetodavno djelovati, koji može kada izlazi na teren zaista i tako u tom načinu i postupati. I da netko kad recimo treba nešto napraviti ide zvati inspektora i pita, čujte meni su rekli da bi to tako, da li je to sukladno nečemu. E onda će ta inspekcija imati smisla. Ovako inspekciju svi doživljavaju represivno i kažu nemoj. S druge strane se otvorilo već tu u raspravi, ja to moram spomenuti u zemlji u kojoj ovoliko ljudi odlazi iz zemlje, koji ni ne pokušavaju raditi u toj zemlji, ministre i vi i mi svi zajedno smo svjesni da ćemo vrlo teško dobiti kvalitetne ljude da obavljaju posao jer posao inspektora u ovoj zemlji, ja zaista, mi tu često vežemo inspekciju uz korupciju, vežemo inspekciju uz nešto što nije, ja to s ove govornice zaista neću izgovoriti. Biti inspektor nije jednostavno. Biti inspektor kao prvo morate imati veliki i široko znanje, ne samo u onom svom malom segmentu, nego i u svemu drugom, to je prva stvar. Dakle morate imati i stručno znanje, morate imati i upravno znanje, to je prva stvar, druga stvar, kada bilo gdje dođete, svatko će od vas okrenuti glavu. I kao treća stvar, definitivno se morate nekom zamjeriti, nema druge. Prema tome, to je nešto o čemu treba voditi računa. I neke druge zemlje, mislim uvijek pitate nekoga tko je bolji od vas. Pitajte nekoga tko je to prošao i onda oni jednako tako ne mogu svoje inspektore adekvatno platiti, ali daju neke druge benefite, u smislu rješavanja stambenih pitanja, u smislu kada je riječ o zdravstvenom osiguranju, onda tu imaju nekakve druge benefite, dakle to se da riješiti i to se da napraviti. Dakle ja moram priznati da u jednom dijelu gdje vi ste sve inspektore koji se vežete zato sam namjerno govorila o ova 4 odnosno, 5 poglavlja ima smisla i tu je tih 17 inspekcija. No međutim, copy paste je vrlo nezgodna stvar. Kada radite to mi nekad, kad smo u moje doba radili projekte onda ste imali selotejp i škarice, izrezivali ste, pa ste kopirali, danas je to copy paste. Pa vas lijepo molim, ja ću vas upozoriti na 2-3 stvari. Jedna stvar je kada je riječ o području nadzora nad ugljikovodicima i termalnim vodama. Pogledajte čl. 17. čl. 19. i čl.21. Sud pišu da ti inspektori imaju nadzor nad tim vodama, a zapravo, ima samo 1, dakle, dajte malo to pročitajte i malo to sve zajedno vidite. I posebno upozoravam na čl. 68. odnosno, 69. to vam je upravni postupak, ja vam govorim nešto što smo mi iz iskustva prošli. Dakle, inspekcija, građevinska, je još uvijek i bila je u ministarstvu graditeljstva, kako će biti, to ćemo vidjeti za drugo čitanje i onda vam oni imaju, dakle, inspekcija ima i prvostupanjski i drugostupanjski postupak. U prvom stupnju donosi rješenje, kojem netko nešto nalaže i u drugom stupanju, jednako tako, je donosila rješenje, to je bio užasno veliki problem, vezano za upravni postupak, morali smo objašnjavati posebno, kako jedno tijelo donosi rješenje i u prvom i u drugom stupnju, posebno se je moralo obrazlagati. Vi sada, cijelu inspekciju, tako imate definirate kroz čl. 68. 69. lijepo vas, evo najdobronamjernije upozoravam da to posložite na način da to funkcionira, da ne ispadne da će vam na Upravnom kada dođe do upravnog spora, sve padati zbog različitog postupaka koji je, to je bio problem, probajte ga riješiti. I sada ću naravno, ovdje za kraj, a onda ću to u pojedinačnoj raspravi, kada je riječ o građevinskoj inspekciji. Jedna zemlja, koja želi biti sređena zemlja i kada je riječ o zgradama ili građevinama mora se odlučiti na slijedeći način. Prvo, … [[Govornik se ne razumije.]] odlučiti vezano za dozvole, za dio poslova treba proceduru poslova dozvola smanjiti na najjednostavniji mogući način, da ljudi mogu dobiti dozvolu odmah. Danas imate pravilnik o jednostavnim građevinama i jednostavnim radovima, gdje morate imati glavni projekt, prijaviti početak radova iza toga ishoditi upravnu dozvolu, dakle, najjednostavniji mogući način. Mora imati građevinsku inspekciju koja izlazi na teren. Ja moram reći, u mom radnom vijeku, u jednoj drugoj državi, bili su izvidnici to je bila srednja stručna sprema, oni su obišli teren, na kraju dana su došli i rekli, u ulici toj i toj, tu i tu, smo vidjeli cement, šljunak i sve ostalo. Dal oni imaju dozvolu, imaju dozvolu, dakle, tu ne idemo van, ovi nemaju dozvolu, drugi dan je građevinski inspektor izašao van, rekao je, dao rok u kojem mora netko ishoditi dozvolu i obustavio rad … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, u suvisloj zemlji morate imati dozvole koje možete brzo dobiti i morate imati inspekciju koja izlazi van, jer jedanput kada je napravljena kuća, ona je kao prvo devastirala prostor, kao drugo, vi idete rušiti kuću u kojem su ljudi već unutra, u kojem oni to već koristi. Dakle, to je slika, koja je kriva slika zemlje, posla i sveg ostalog. Stoga ako već i želite veliki državni inspektorat mi u Klubu GLAS-a i HSU-a, nećemo u prvom čitanju podržati ovaj zakon jer nam nije prihvatljiv na ovaj način na koji je, ali ako želite jedan veliki inspektorat onda morate definirati koji su to poslovi. Ako želite građevinsku inspekciju, u tom velikom inspektoratu, onda mora biti sva građevinska inspekcija i ako želite vezati poslove, onda vam tu mora biti inspekcija zaštite okoliša i inspekcija koja je nadležno za pomorsko dobro, ali ne u odnosu na koncesije, nego u odnosu na izgradnju u pomorskom dobru. Velika količina bespravne izgradnje u ovom trenutku u Hrvatskoj koja je na pomorskom dobru. Svi koji ste načelnici ili ste bili gradonačelnici uz područja općina i gradova uz more, znate da su svi oni molovi, da su svi oni vezovi, da je to sve bespravno, bespravne su nam marine. Dakle, mi imamo marine, koje još uvijek nemaju potrebna odobrenja. Građevinski inspektor je tu u smislu odobrenja, ali je tu i inspektor iz Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture, u smislu nekakvih drugih stvari. Što vam ja zapravo želim reći, imate Sabor, na zgradi Sabora, koji je zaštićeni objekt, netko se je sjetio, ne iz Sabora, nego netko dograditi nešto malo gore, tamo u atriju na 4 katu. Vi ćete pozvati koju inspekciju, građevinsku? Možda bi to moglo biti neki objekt od važnosti za državu. Nije. Pozvati ćete državni inspektorat. Onda će on reći, gle ja tu nemam ići što, prvo neka ide inspektor za zaštite kulturne baštine, onda će on nazvati Ministarstvo graditeljstva tamo onih 4 ili 5 iako ih nije 4 ili 5, to ću se u pojedinačnoj raspravi dotaknuti, onda će on nazvat onog onda će taj nazvat inspektora u ministarstvu koje je je zaduženo za zaštitu kulturne baštine, onda će jedan dan ići jedan, drugi dan drugi, treći dan treći a oni tamo koji puše će gledati kako nešto raste i čudit će se, to nije smisao inspekcije. Dakle želite građevinsku inspekciju u tom velim inspektoratu, onda moraju biti sve inspekcije koje su zadužene za i koje su u postupku građenja ili ako ste ostavili inspekciju zaštite kulturne baštine, ako ste ostavili inspekciju pomorstva, prometa, infrastrukture onda ostavite i inspekciju koja je zadužena odnosno inspekciju graditeljstva u Ministarstvu graditeljstva. Tim više, pogledajte odredbu, ja mislim daj e članak 199., dobro vidjet ćete sad tu, nisam baš zapisala do kraja, dakle ono što sam i u replici rekla, vi imate objekte koje izdaje ministarstvo, dozvole su ako ide s područje dvije ili više županija. I možete imati najobičniji svjetlovodni kabel koji ide na području Zagrebačke županije i grada Zagreba, ja vam moram reći da takvih slučajeva je strašno puno jer je Zagrebačka županija, okružuje je grad Zagreb i teško je tu razdijeliti, nadležnost je ministarstva. Ministarstvo nadležnost prebaci na grad Zagreb da izda dozvolu za svoj dio, Zagrebačku županiju za svoj dio i nekom po dvorištu ode kabel i taj zove inspekciju van. On će zvat inspekciju ministarstva, onda će inspekcija iz ministarstva zvati u Državni inspektorat. Ako vam je bila misao vodilja kao što vam je bila za trgovinu, kao što vam je bila za ugostiteljstvo i turizam, da na istom mjestu bude inspekcije koje su zadužene za taj resor, onda vam misao vodilja mora biti i za graditeljstvo da vam bude na istom mjestu i sve ono što je vezano uz to inače to nema smisla. Vjerujte mi, nema smisla, nered koji se dešava je građevinskih inspektora premalo, ne možete ih ni dobiti, ja sam dala primjer vašem pomoćniku na odboru i rekla sam recimo u Međimurskoj županiji, za cijelu Međimursku županiju, imate slovom i brojkom jednog inspektora, nećete polučiti rezultat ja moram priznati da će onaj koji će biti na čelu Državnog inspektorata će vam nekoliko puta reći zašto sete posustali i dopustili da građevinska inspekcija bude tu, to je zaista jedan ozbiljan problem, problem koji se rješava godinama. A odnos između pojedinih inspekcija i komunalnih inspektora ili redara ću u pojedinačnoj i u pojedinačnoj ću još malo o građevinskoj inspekciji. Dakle, ono što je apel, ako ste se odlučili imati u inspektoratu uz sve ovo i sav problem vezan uz graditeljstvo, onda imajte sve na istom mjestu.
Hvala vam. Nastavljamo s raspravom u ime klubova. Slijedeći u ime Klubova zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a, kolega Branko Hrg, izvolite, kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima. Naš klub HDS, HSLS, HDSSB će podržati ovaj zakon u prvom čitanju ali naravno da imamo i mi nekih primjedbi i prijedloga na predloženi zakon. Prvo i osnovno, smatramo da je apsolutno potrebno sve inspekcijske službe staviti pod jednu kapu, u jednu piramidu, tako bi te inspekcije surađivale kako bi zajedno djelovale po istim metodama, po istim načinima, po istim postupcima i to u svim dijelovima Hrvatske. Jer često puta razgovarajući sa ljudima, znači obrtnicima, poduzetnicima, onima koji su izloženi inspekcijama, čujemo različita iskustva i stvarno se stvara jedan dojam da Hrvatska nije ista država, da se zakoni ne primjenjuju isto u svim dijelovima RH a dobrim dijelom za to je zaslužan i ustroj samih inspekcija. Ono što je napravljeno, o čemu je već ovdje dosta govoreno pred par godina kada je ukinut inspektorat, kad se započelo sa ovakvim ustrojem i kada su inspekcije vraćene svakom ministarstvu njegova inspekcija, unazadilo je ovaj proces i napravilo velik nered u Hrvatskoj. Ja često puta znam razgovarati sa ljudima i razmišljat o tome kasnije i stvarno mi nije to normalno, mi u Hrvatskoj imamo situaciju da kad netko registrira obrt ili trgovačko društvo, istog trenutka mu se navale na leđa inspekcije. Ni sam ne zna koje sve. One dolaze nemilice. Svaka za sebe, svaka po sebi. Ja se bojim kad dođem u frizerski salon ako je slučajno taj dan bila inspekcija da mi frizerska ne odreže uho jer se strese poslije toga. Smiješno mi je bilo situacija kad građevinski inspektor prolazi ispod elevatora za skidanje crijepa sa krova koji skida traktorsku prikolicu, pored toga, 20 m dalje je tabla gdje obrtnik radi na jednom drugom građevinskom objektu, znate kome dolazi inspektor? Ne onome koji nema tablu vani, ne onome koji nije registriran, dolazi ovome koji je registriran i njemu piše prijavu. To se u Hrvatskoj stalno događa. Ti ljudi kažu pa veli, meni je bolje da ugasim obrt, da ugasim poduzeće i radim na crno jer me onda nitko ne dira. Imao sam situaciju kad je čovjek otvorio restoran, svi ti ljudi su bili na otvaranju tehničkih izdavanja i tehničkih uvjeta, za 3 dan mu je došla inspekcija, kaznila ga sa 2000 kn zato što nije imao naljepnicu da je u kuhinji zabranjeno pušiti. A imao je naljepnice po cijelom restoranu, da se ne puši unutra. A pred tri dana, četiri je ista ta osoba bila u tom restoranu. To je naš ustroj inspekcije, tako to funkcionira. Pitao sam neki dan u frizerskom salonu koliko inspekcija dolazi u taj salon. Rekla mi je gospođa četiri, pet. Čak i carinska dolazi. U frizerski salon, gdje radi jedna osoba, samozaposlena je. Sada se ovdje govori da je intencija ovog Zakona da se smanji takva represija, takav pritisak, da se smanji kažnjavanje, da se jednostavno ljude upućuje, da ih se opomene da im se ukaže na nepravilnosti i mora to biti u Zakonu i to pozdravljam. Jer danas mali poduzetnik, obrtnik, pa ne može čitati sve zakone koje mi donosimo da bi mogao uopće pratiti zakon, on uopće nije kriv. Jer ne može pratiti to, on mora imati pravnu službu koja će to pratiti, iščitavati da bi mogao pratiti koje su to izmjene u zakonima. I očekujem od državnog inspektorata da se u toj jednoj piramidi upravo tako poslože stvari, da se pročiste stvari, da se počne funkcionirat na jedan normalan način, kao ljudi ne bi živjeli u tom strahu u kojem su definitivno izloženi svakodnevno. Posebno mali. Jer oni veliki, oni se snađu. Imao sam situaciju sa građevinskom inspekcijom, gdje sam kao čelnik lokalne samouprave imao pritužbe građana da se grade objekti uz državnu cestu, da nema table, da nema registriranog izvođača radova, zašto inspekcija ne funkcionira. Uputili smo kao lokalna samouprava dopis inspekciji. Znate koji sam odgovor dobio? Da neka damo kućni broj i adresu gdje se to događa. Nema gradilište kućnog broja, a još najbolja stvar, inspektorica se svakodnevno vozila pored tog, s posao i na posao. To su naše inspekcije, a istovremeno dođe onom malom i njega zgazi. I njega zgazi. Iskažnjava ga, izmasakrira ga i ovaj odustane. Ljudi naravno gube volju, zatvore radnju, zatvore obrt, zatvore poduzeće, spakiraju kofere i odu. I to je još jedan od onih segmenata zašto nam ljudi odlaze. I to je jedan mali segmentić svega toga. Zašto nema poduzetničke klime, zašto ljudi ne otvaraju? Pa neće, s čim otvore, evo njih. Oni se pojavljuju tu. Znači Državni inspektorat će morati najprije napraviti jednu dobru edukaciju, obuku svih inspektora i naučiti ih kako se trebaju ponašati, naučiti ih da su tu da ukažu ljudima na problem, ako netko krši Zakon kontinuirano, ako ne poštuje Zakon, ako radi na crno da nije registriran, ajmo to kaznit, ajmo to kaznit, ali nemojmo ubijat one koji su se registrirali. Pomozimo im, pomozimo im, jer ponavljam, donosimo toliko Zakona da to ljudi ne mogu pratiti. Jednostavno ne mogu. Ne smije biti ni jedne inspekcije izvan sustava Državnog inspektorata. Ako je Državni inspektorat onda neka bude inspektorat i neka u njemu budu sve inspekcijske službe, bez ikakvih svetih krava. Ne treba nama ovdje svetih krava, ustrojimo taj sustav kako treba i neka počne funkcionirati, znat ćemo tko je odgovoran, znat ćemo koga trebamo pitati ako se inspektori ne ponašaju kako treba na terenu, ako se ne ponašaju kako treba prema onima koje trebaju nadzirati, pa ćemo pitati glavnog državnog inspektora, a on će rješavati te stvari. A ovako kako je sada, vi ni ne znate koga što trebate pitati, tko je kome n nadležan, tko je kome odgovoran, to nitko ne zna u Hrvatskoj. Naravno da se izgubiš. Nemaš se čak ni kome žaliti. Tako da mislim da se te stvari, o tome je već bilo govora u prethodnim raspravama i replikama, svakako treba ta izmjena napraviti i da ne smije biti nikakvih iznimaka. Ako radimo Državni inspektorat, neka bude Državni inspektorat, neka sve inspekcijske službe budu u njemu. I neka funkcioniraju po istom modelu, po istom principu. U ovom Zakonu uvijek treba gledati, i u svakom zakonu treba gledati ravnomjerni razvoj u Hrvatskoj. Članak 29. Određuje ustroj inspekcije. Tu se spominju ispostave i podružnice. Ja bih volio da možda u Zakonu bude to vrlo jasno navedeno, da znamo kompletan ustroj, da i to vidimo, da vidimo da je jedna politika ravnomjernog razvoja prisutna ovdje i u ovom segmentu. Da se zna gdje će biti podružnice, gdje će biti ispostave, da to imamo jasno i glasno navedeno, ovako uvijek ostaje mogućnost, znate kako to ide, neka politička opcija je na vlasti, pa onda tamo negdje na lokalnoj razini nije takva politička opcija, pa da vidiš ukidanja. Evo gledam ovdje kolegu Lackovića iz svoje županije iz Đurđevca, ja sam iz Križevaca, mi smo dva bili svjedoci jednog vremena kada su se u tim gradovima nemilice ukidale službe i selile se u druge gradove, bez ikakvih argumenata i razloga. Jer nismo valjda bili podobni u tom trenutku politički, garnituri koja je bila na nacionalnoj razini. To se može izbjeći ako se takve stvari vrlo jasne stave u Zakon, ako se to Zakonom jasno definira, onda imamo vrlo jasnu kompletnu sliku. Ne kažem da tražim, da na tome inzistiram, ali evo to je čisto jedna sugestija, jedan prijedlog da bi možda bilo dobro i takvo nešto napraviti i vrlo jasno poslati jednu takvu poruku, napraviti jednu takvu sliku jednu takvu šemu. Dakle nemam što drugo reći, na kraju uz ovo što sam naveo u te probleme s kojima se susrećemo da očekujemo da zakon još bude poboljšan do drugog čitanja, da se u njemu definiraju stvarno sve inspekcijske službe, da se stvar posloži jednako, da bude jednako za ugostitelja u mojim Križevcima i za ugostitelje u Dubrovniku. I sada to tako nije. To jednostavno tako nije, ne radi se na isti način, da bude jednako za onog malog građevinskog obrtnika i za veliku građevinsku tvrtku jer ni sada i to tako nije. Naravno ovim većima je lakše, oni imaju pravne službe, imaju struku, imaju ljude koji prate zakone. Ponavljam, često puta ljudi jednostavno ne mogu iščitati sve ono što mi ovdje izglasamo i ulaze u problem, ulaze u prekršaj ne zato što su ga htjeli napraviti, ne zato što su imali namjeru nego zato što jednostavno nisu uspjeli to pratiti, nisu uspjeli pratiti izmjene zakona, donošenje zakona i iščitati sve ono što im ti zakoni nalažu. Posebno u ovom dijelu kada dolazi hrpa inspektora, hrpa inspekcija koje dolaze svaka za sebe. Očekujem da kada se ustroji opet Državni inspektorat da će te inspekcije koordinirati međusobno pa da neće dolaziti svaki tjedan ili svaki mjesec jedna inspekcija nego da će jedanput u godinu, dvije, tri, pet godina doći to nekom malom poduzetniku, pročešljati ga, pa ako je radio prekršaj, ako je ne znam neke velike stvari radio neka ga onda kazne. A pobogu što trebaju svaki dan dolaziti k njemu i svaki mjesec, pet puta godišnje? Čemu? Čemu da dolaze stalno? Ne vidim razloga. Doći jedanput pa neka to bude i u 3, 4, 5 godina, posebno onima koji su započeli raditi, posebno koji su tek otvorili neku firmu ili obrt. Pa pustimo ih par godina da rade. Pustimo ih par godina da rade pa onda idemo k njima, onda idemo vidjeti što su napravili i kako su napravili. Dakle uz ove određene sugestije i ono što je već govoreno i od drugih klubova, mi ćemo kao klub glasati za prijedlog ovog zakona ali očekujemo poboljšanja i stavljanje svih inspekcija pod istu kapu. Hvala lijepo.
Nastavljamo sa izlaganjem u ime kluba zastupnika. Sljedeći je kolega Kažimir Varda u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika. I on će i podijeliti svoje izlaganje. Hvala.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Nastojati ću biti kratak da se ne ponavljam. I onaj dio iz obrazloženja radi potrebe donošenja zakona a i da ne ponavljam raspravu kolege Šukera pa i veliki dio rasprave kolegice Anke Mrak Taritaš, nema potrebe, zapravo smo se tu usuglasili. Prvo smo se usuglasili da je ova prisutna fragmentiranost inspekcijskih službi u zadnjih 5 godina otkada smo kolegu Jordana smijenili s mjesta glavnog državnog inspektora dovela do ove situacije da moramo preispitati postojeći zakonski okvir i ako je potrebno da i naglasim dovesti sve inspekcijske službe pod jednu kapu, sve inspekcijske službe pod jednu kapu. A posebno bih se samo osvrnuo jednim malim dijelom na članak 25. vezano za građevinsku inspekciju, mi ćemo kao klub u svakom slučaju podržati donošenje ovog zakona u prvom čitanju ali mislim da morate debelo razmisliti da ta građevinska inspekcija ide pod jednu kapu jer ona mora, inspekcija mora kontrolirati primjenu zakona. Zakone priprema ministarstvo, Vlada predlaže Saboru, mi ih usvajamo. Onda, ako ministarstvo samo kontrolira sebe kako se primjenjuje zakon onda je kolega Šuker potpuno u pravu kada kaže vrlo jasno sukob interesa. To jeste sukob interesa. Ali zbog tih sukoba interesa ne samo u građevinskoj, u ovih zadnjih godina smo i došli u ovu situaciju da moramo promijeniti pravni okvir jer je bilo preklapanja, jer se više nije znalo tko je zašto nadležan. I onda smo doveli normalno, pogotovo pravne gospodarske subjekte u pitanje o kojima je evo govorio i kolega Hrg. Ono što mene posebno zanima, govorimo o sanitarnoj inspekciji, o graničnoj inspekciji, govorimo o vinarskoj inspekciji i ja sam i na odboru to pitanje postavio, nisam dobio odgovor. Ja znam da je vino prehrambeni proizvod, to mi je jasno ali ne znam baš, nisam siguran da je hrana. A onda imamo u graničnoj inspekciji kaže da kontrolira uvoz hrane i kontrolira uvoz vode za ljudske potrebe. Dakle vode, drugih pića ne znam. Kod vinarske inspekcije imamo zapravo ono što kontrolira ja bih rekao na domaćem tržištu u skladu sa Zakonom o vinu. A mene zanima zbog čega samo voda ako ne mogu dobiti jednoznačan odgovor da se kod granične inspekcije to kada se govori o hrani odnosi i na prehrambeni proizvod vino. Ja tražim decidiran odgovor jer nam svi podaci o uvozu vina, vinarskoj proizvodnji u Hrvatskoj i količini hektara po vinogradima govore nešto sasvim drugo, da dolazi do nekontroliranog uvoza, da smo uvezli preko 30 milijuna litara vina a da smo prepolovili svoju proizvodnju. Ja bih molio decidiran odgovor da li se pod hranom, dakle kada granična inspekcija kontrolira uvoz hrane a posebno se napominje uvoz vode, da li se pod time podrazumijeva i uvoz svih ostalih pića a posebno vina. Dakle kao što sam rekao Klub će podržati ovo u prvom čitanju sa ovim primjedbama koji će imati sigurno velikog utjecaja na naš konačni stav kod donošenja konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo u ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Milorad Batinić, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnicima, što se tiče prijedloga zakona, puno je bilo rečeno i načelno manje-više mislim da je suglasje u samom reorganiziranju, da tako kažem objedinjavanju pod jednom kapom državnog inspektorata osim izuzetaka koje vjerujem da je Vlada procijenila, za što i mislim da u tom dijelu mi nećemo imati nekih primjedaba. Naime, ono što ugl. je se moglo iščitati kao afirmativna kritika u ovom zakonu, to je ona praksa koji inspektori ili smo podijelili pojedinci određena iskustva temeljem načina postupanja i funkcioniranja inspektorata i inspektora na terenu. Ono što svakako je za pohvaliti, govorim iz praske, da ovaj dio što se odnosi u pogledu poduzimanja, određenih mjera, da li su prekršajne, prije svega, odnosi se na prekršajne i primjena načela oportuniteta, u smislu da se ne ide odmah na penalizaciju, nego da se pokuša i edukativno, da tako kažem, utjecati na prekršitelje, osim ako se radi o … [[Govornik se ne razumije.]] No prije nego bi krenuo o nekim detaljima, htio bi samo uvodno, znači, tko je, tko su inspektori državnog, budućeg inspektorata. Pa evo, ima jedan članak, ja ću ga samo pročitati, koji je izvađen iz jedne analize, mislim da se radi o ministarstvu rada, inspektora rada i kažu Zagrebu, znači inspektor područje radnih odnosa, zaštite na radu, ako je samac i živi u Zagrebu radi za plaću od 5500 kn neto. Prosječna plaća u Hrvatskoj, svijež podatak neto 6206 kn. E sada, krenuti ću na onom dijelu gdje se opisuju pojedini uvidjeti koje inspektor mora zadovoljavati i da li se radi neovisno o rangiranom da li o početnom inspektoru koji ima tih 5500 neto plaću. Znači visoka stručna sprema, položen državni ispit za inspektora, poznavanje niza propisa da bi uopće mogao položiti prijem, da bude primljen, znači od poznaje Ustava, iscrtavanja, niza zakona koje donosimo mi ovdje u Saboru. Pa konkretno i nekih drugih stvari, drugih zakona, zakonodavnog okvira, koji na neki način tangira područje njegovog djelovanja na terenu. Tako da prije svega, moramo, htio bi na taj način zašto sam krenuo sa time, skrenuo pozornost o čemu govorimo, jer smo u mnogo puta kritični, na postupanje međutim, nismo, mislim nisam nikoga primijetio niti čuo, da je govorio o potplaćenosti apsolutno potplaćenosti inspektorskog nadzora. A oni su ti na terenu, htjeli mi to sebi priznati ili ne, koji su odgovorni za provođenje velikog broja zakona, koje donosi Sabor. Oni su na neki način prvo lice države naspram svojih građana, u zaštiti njihovih prava, ne samo poštovanje zakona. Ali i poštivanje zakona i prava građana. Kolegice i kolege prosječna plaća u RH 6200 kn neto, prosječna plaća inspektora, početnika sa godinu, dvije staža 5500 kn. Ja bi molio odgovor na to pitanje da li netko od vas zna i naime, članak dalje ide, podaci, ne možemo popuniti radna mjesta inspektora, nitko se neće željeti javiti na natječaj, pogotovo sada u ovoj eri, ovo što se je dogodilo u zadnjih godinu i pol dana, ne odlazak, nego naprosto gospodarstvo treba kvalitetne visoko obrazovane kadrove. I naravno … [[Govornik se ne razumije.]] otišli su raditi tamo za veću plaću. Poštovani ministre to je jedina primjedba koju imam naravno to zakon ne može regulirati, to su drugi zakoni, ali vjerujem da ćete prenijeti ovu raspravu što se tiče ovoga dijela i volio bi da se to istakne i na vladi kada se budu donesli i podzakonski akti, pravilnici, koeficijenti itd., itd. Naravno, mnogi će sada to oponirati i kazati treba reforma javne uprave, naravno da treba. Da li su, ja ću ponoviti, ne samo inspektori, nego veliki broj javnih službenika je potplaćen, ne od jučer, unatrag niza g. a očekujemo efikasnost i veću učinkovitost, što bi trebao biti cilj. No krenuti ću malo i sadržajno, kada se govori o unutarnjem ustrojstvu i upravljanju, naravno moraš postaviti piramidu da bi morao vidjeti. Odakle počinješ i gdje u konačnici priča završava. Područni uredi, znači središnji ured, područni uredi ispostave nedostaje ministre, po nama, u HNS-u iako piše kako će se to regulirati, po nama bi bilo dobro da točno znamo gdje će to biti, područni upravi, područni uredi, a jednako tako i ispostave za određena područja, tako da se može sagledati nadležnost. Nadalje, bilo je tu dosta upita, možda i nerazumijevanje ili i ciljano, glavnog inspektora imenuje vlada. Vi ste vrlo dobro odgovorili rang državnog tajnika po logici stvari, ali je državni inspektor odgovoran vladi, jednako tako kao i njegov zamjenik i tu ne vidim prijepora zašto to ne bi bila Vlada. Jednako tako u djelu, opisnom djelu kad se govori, bilo je kritika o građevinsku inspekciju vezano vrlo jasno je napisano o kojem djelu građevinske inspekcije zadržava se u Ministarstvu graditeljstva, mislim da su još neki resori bili pobrojani. Znači o onim građevinskim objektima gdje dozvolu izdaje isključivo ministarstvo. Tu ne vidim zašto bi bilo sukoba, nego upravo pretpostavljam da Vlada kad je dala taj prijedlog, da je imala vrlo valjanog razloga zašto to predlaže. A mi se pokušajmo sjetiti i Zakona o građenju kad se govori o izdavanju građevinskih dozvola, koje dozvole za koje objekte, projekte izdaje Ministarstvo graditeljstva. Mislim da onda će nam biti svima manje-više sve jasno. Kada govorimo o djelokrugu, tu ću se kratko osvrnuti na funkcioniranje određenih ministarstava pa volio bih evo čisto jedno kratko pojašnjenje, samo dozvolite, naime radi se o lovnoj i šumarskoj inspekciji, područje koje proveo sam dosta dugo godina svog poslovnog vijeka pa volio bih čisto pojašnjenje, evo poglavlje šumarski inspektor, članak 39. znači viši šumarski inspektor pa onda imamo poslove višeg šumarskog itd. mora imati, nabraja uvjete, znači državni ispit za šumarskog inspektora, međutim točka 3 poslove šumarskog inspektora, osim svih ovih uvjeta nešto manje godina staža, kaže položen državni ispit za lovnog inspektora. Dok viši inspektor pod točkom 1 i 2 ne trebaju to imat. Pa čisto mi je pitanje zašto više rangirani ne trebaju imat, a niže rangirani inspektor, koji će vjerojatno biti u, da li ne područno, nego čak i u ispostavi mora imati i za lovnog inspektora? Da li je možda slučajno ispušteno ili je u ovome slučajno nešto dodano? Po meni nije slučajno dodano. Naime iz kojeg razloga? Jer na šumarstvu imamo kolegij lovstvo i ovlašteni smo i niz kolega do sada koji su diplomirani inžinjeri šumarstva ili magistri šumarstva su i lovni inspektori, uz šumarskog inspektora. Pa velim evo, čisto primjedba da sad ne ulazim u razloge, da li je propušteno, ali po meni bi trebala i pod točkom 1 i 2 imati državni ispit za lovnog inspektora jer mogu obavljat istovremeno i nadzor kao šumarski inspektor i kao nadzor lovni inspektor. Neovisno da li se radi o nadzoru u privatnim šumama ili da li se radi o nadzoru u državnim šumama koje gospodari javno poduzeće. Jer nemojmo zanemarit jednu stvar u tome djelu, teško je to sve opisat i napisat, ali praksa govori, osim integralnog gospodarenja sa čitavim eko sustavom, ne možemo odvojit šumu od divljači ili divljač od šume. Velim evo, čisto kao ono što mi je poznato i iz niza inspekcijskih nadzora kojima sam bio od početaka rada u šumarstvu pa do funkcije upravitelja šumarije podložan i naravno iskustveno. Ima još jedna stvar, što je možda i teško ostvarivo sada, a vezano je isključivo, vjerujte mi, vezano je na ono prvo što sam rekao kad sam govorio o plaćama, o potplaćenosti inspektora. Vrlo teško je kontrolirati, kazat ću primjer iz svoje prakse, uzmite inspektora pod točkom 3, znači šumarskog inspektora koji ima plaću 5500 kuna da kontrolira revirnika isto kolegu diplomiranog inžinjera šumarstva koji ima višu plaću od njega. Da ne kažem upravitelja šumarije, upravitelja uprave šuma ili da dođe u nadzor generalnom direktoru Hrvatskih šuma, odnosno predsjedniku uprave koji ima plaću ne znam koliku. Pokušajte se staviti u taj odnos, iako ne mora to biti mjerilo za postupanje i ne smije biti, ali u kojem položaju se nalazi taj državni inspektor koji dolazi u nadzor? A vjerujem da je slično, i u svim ostalim branšama, pogotovo kad se radi o javnom sektoru, privatni sektor je nešto drugo. Pa velim, pokušajte u tom djelu na neki način ajmo reći to anulirati, ali svakako ukoliko želimo ove zakone koje Hrvatski sabor donosi, mi smo ti, ukoliko želimo i nadzor nad njihovim provođenjem, ti svi zakoni su u funkciji građana RH, u zaštiti građana RH da ne nabrajam niza zakona, ukoliko želimo spriječiti nepravilnosti, ukoliko želimo funkcioniranje pravne države, ajmo onda naći modele, naći način, znači ili magistre znanosti, magistre ili diplomirane inžinjere, visoko obrazovani kadar sa minimalno 3 do 5, 6 godina staža, propisuje mu se da može biti do 30 dana preseljeni 100 kilometara dalje i na uvjete rada, na onu izloženost neugodnostima koju inspektori u svom nadzoru ili su doživjeli, koji nisu ti će doživjeti. Ajmo kroz plaću makar da bude neka satisfakcija, da bude im poticaj da se prihvate tog vrlo odgovornog posla koji nije jednostavno za radit. Evo ministre, ovo je ukratko, klub HNS-a će podržati u prvom čitanju i vjerujem da, iako je bilo dosta i kvalitetnih rasprava, dosta prijedloga, ovo je tehnički zakon i mislim da tu ne bi trebalo biti nekih većih dilema oko toga da ga ne bi i drugi prihvatili. Hvala lijepo.
Hvala vam. Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika. Sljedeći je kolega Boris Milošević u ime Kluba zastupnika SDSS-a, izvolite kolega Milošević.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolegice i kolege zastupnici, poštovani ministre sa suradnicima. U svom izlaganju ću pokušat biti dakle kritičan, ali konstruktivno kritičan i najviše usmjeren ne toliko na rad inspektora, koliko zapravo na sam sustav kako je postavljen i u biti temeljem čega se zapravo na koji način on funkcionira. Jer građani, bez obzira na organizaciju inspekcija, da li to bilo jedno tijelo rasuto u nekim drugim tijelima, građani to ne prepoznaju, građani uglavnom nažalost doživljavaju inspekcije kao jedno represivno tijelo i ne tako davno, čitao sam u novinama jedan kratki, jedan mali naslov, komentar jednog poduzetnika na inspekcije, koji je rekao, otkad sam otvorio pogon, osjećam se kao mafijaš, stalno mi dolaze neke inspekcije, čini mi se da svako Ministarstvo ima neku svoju inspekciju i da nije ni jedna povezana s onom drugom. Ja se tu pridružujem kolegama u apelu da inspekcije moraju biti prvenstveno user-friendly i mislim i vjerujem da ministar razmišlja isto tako u tom smjeru, da inspekcije prvenstveno moraju biti edukativne, user-friendly, upozoravajuće a tek onda zapravo, represivne. Inspekcija je važna jer ona provodi nadzor nad tim kako se zakoni provode, jer što nam vrijeme i najbolja zakonska rješenja ako se ona u praksi ne provode, a za provedbu je nužan efikasan nadzor. Mi prijedlogom ovog Zakona stvarano jedno novo, odnosno zapravo obnavljamo jedno staro tijelo nakon pet godina koje preuzima djelokrug iz čak osam ministarstva i objedinjava čak 17 inspekcija. To je u biti više inspekcija nego što je imao stari Državni inspektorat koji je rasformiran prije pet godina. U ocjeni stanji ovog zakonskog teksta se konstatira da je prisutna fragmentiranost u obavljaju inspekcijskih poslova što je dovelo zapravo do potrebe preispitivanja postojećeg zakonskog modela i do potrebe zapravo za novom regulacijom. Ja bi se složio s tom konstatacijom, ali nije samo inspekcija fragmentirana, niti mislim da će se ovim zakonom ta fragementiranost riješiti. U jednom trenutku sam imao točne brojke, sad ih više nema, al dakle u jednom trenutku samo zapravo pokušavam slikovito prezentirati fragmentiranost državnih tijela, dakle središnja tijela državne uprave, Ministarstva, središnji državni uredi, državne upravne organizacije su imale na terenu hiljadu tristo osamdeset i devet područnih jedinica i ispostava, središnjih tijela državnih uprava, dakle 1389. Od toga je nekih 90 bilo u Zagrebu, a ostala su bile van Zagreba. Kad tome pribrojimo urede državne uprave koja su prvostupanjska tijela državne uprave uredi državne uprave su imali još 89 ispostava, plus preko 300 matičnih ureda i sad osnivamo novo središnje tijelo državne uprave, Državni inspektorat koji će također imati zasad neodređen broj područnih jedinica i ispostava. To je za građane zbunjujuće i to stvara tu fragmentiranost, jer mislim da bi trebali ići na to da središnja tijela državne uprave uopće nemaju ispostave odnosno područne jedinice i ispostave. To zbunjuje građane jer vrlo često na zgradama institucija se zapravo se mijenjaju ploče ili se uglavnom ploče dodaju. Ploče se mijenjaju, nazivi institucija se mijenjaju, nadodavaju se ploče, mislio sam vam donijeti jednu fotografiju, čisto ilustrativno da vidimo koliki je broj u biti ploča na nekim zgradama. To sve zapravo stvara i kod poduzetnika zabunu i kod građana, a i pojedine institucije se ne snalaze. Netko je prije u raspravi rekao da ministri žele biti gazde u svom resoru, i to je istina, ali po meni je to i prirodno i zato su ministri i Ministarstva i preuzeli i prigrabili inspekcije rasformiranog državnog inspektorata i to je bio problem kad je državni inspektorat prije pet godina rasformiran, šta ta reforma nije dovedena do kraja, što nisu inspekcije prebačene u prvostupanjske u urede državne uprave, jer uredi državne uprave su prvostupanjska tijela državne uprave koja rješavaju u upravnim stvarima u prvom stupnju i koja zapravo i obavljaju inspekcije u prvom stupnju. To je temeljno načelo koje je definirano Zakonom o sustavu državne uprave od pamtivijeka, a mi imamo situaciju zapravo u jednom trenutku, sad nemam točne podatke, ali mislim da se nije puno promijenilo, da su samo dvije inspekcije tako organizirane a skoro 60 inspekcija drugih koje postoje su ugniježđene, usidrene u središnjim tijelima državne uprave. Dakle, imamo pravilo koje se ne poštuje, koje predviđa iznimku, a zapravo ta iznimka je pregazila to pravilo. I to tako funkcionira godinama. Na konto toga bi apostrofirao jednu odredbu u ovom Zakonu, za koji molim ministra da ju razmotri i netko je to i prije od mene u raspravi rekao da to rješenje možda nije najbolje a odnosi se na rješavanje u upravnim stvarima u prvom stupnju, odnosno državne inspektore, koji u područnim jedinicama će rješavati u prvom stupnju, izdavati rješenja, žalbe na ta rješenja, žalbe na ta rješenja će rješavati ustrojena jedinica u sjedištu, u središnjem tijelu, ovdje u sjedištu, zapravo, kad se izvana gleda, zapravo isto tijelo rješava i u prvom stupnju i po žalbi. To se u svim Ministarstvima, pa i ovim inspekcijama koje se preuzimaju pokušalo izbjeći na način da ministar imenuje povjerenstva, smatram da ni to nije dobro rješenje, to je trebalo biti jedno privremeno rješenje koje nažalost u brojnim institucijama postalo trajno rješenje i zato mislim iz razloga dvostupanjskog rješavanja da je jedino zapravo trajno rješenje prebacivanje prvostupanjskih inspekcija u urede državne uprave ali kažem to zahvaća jednu dublju reformu koju bi trebalo obaviti zapravo sva središnja tijela državne uprave, sva ministarstva ali mi zapravo nikako da se odlučimo na taj korak jer onda bi imali pravu reformu javne uprave a to je da jasno definiramo nadležnosti ministarstava, središnjih državnih ureda i državnih upravnih organizacija, da oni obavljaju core biznis, da se oni ne bave sporednim poslovima, da te prvostupanjske poslove na terenu preuzme netko drugi, da te poslove dekoncentriramo na lokalnu razinu. Ali u svakom slučaju ovaj iskorak formiranja Državnog inspektorata ja podržavam iako sam svjestan da nisu sve inspekcije preuzete, da nisu nažalost i one inspekcije koje su preuzete, nisu u potpunosti preuzete. A trebalo bi ih preuzeti, trebalo bi maknuti inspekciju iz brojnih ministarstava jer nije posao primjerice Ministarstva zdravstva da ima u okviru svog djelokruga i dakle svog sastava sanitarnu inspekciju, kad pogledate unutrašnji ustroj, Ministarstvo zdravstva, 1/3 Ministarstva zdravstva čini sanitarna inspekcija, a ja mislim da nije posao ministra zdravstva da šalje inspekcije po kafićima nego da se bavi reformom zdravstvenog sustava i kako osigurati kvalitetnu zdravstvenu zaštitu za sve građane. Što bi još htio reći? Htio bi još reći par konkretnih stvari, mislim da ovaj zakonski tekst je dosta opterećen nekim stvarima koje po meni ne bi trebale biti u zakonu, primjerice u zakonu se nabraja unutarnja struktura Državnog inspektorata, mislim da to ne bi trebalo biti predmet zakonskog teksta. Ako imamo Uredbom o načelima za unutarnje ustrojstvo tijela državne uprave koja vrijedi za sve, pa ako se na temelju te uredbe i donijet će za ubuduće formirani Državni inspektorat uredba o unutarnjem ustroju Državnog inspektorata, gdje će se jasno pobrojati zapravo unutrašnja struktura, koliko će biti sektora, koliko će biti službi, koliko će biti odjela, tko time rukovodi, dakle to je već sve jasno definirano, mislim da to onda ne treba stajati i u ovom zakonu, da je to jedan višak, dakle to kažem vrlo dobronamjerno. S druge strane, jako veliki broj imamo članaka u prijedlogu zakona koji se bave uvjetima za obavljanje inspekcijskih poslova. Mislim da to isto nije dobro, da to treba maknuti jer imamo i Uredbu o klasifikaciji radnih mjesta u državnoj službi kojom se utvrđuju radna mjesta u državnoj službi, imamo i Uredbu o nazivima radnih mjesta i o koeficijentima složenosti poslova u državnoj službi kojima se točno propisuje jedinstveni naziv radnih mjesta i stručnu uvjeti za obavljanje poslova na tim radnim mjestima. I na temelju tih uredbi, sutra će glavni državni inspektor donijeti Pravilnik o unutarnjem redu koji će u biti točno onda propisati uvjete za te poslove. Ako bude trebati dodati nekakav stručni uvjet, neki novi naziv onda će se to promijeniti Pravilnikom o unutarnjem redu. Ovako ako se potreba za tim pokažem morat ćemo mijenjati zakon. A mislim dodavanje tih nekih sitnih stručnih uvjeta da onda prolazi cijelu zakonsku proceduru, da je to po meni bespotrebno i molim ministra i suradnike da razmotre da li je nužno imati dakle, ovdje sam čuo, sad se referiram, mislim da je to kolega Batinić rekao, upravo što se tiče unutrašnje organizacije koje sam prethodno naveo da opterećuje zakonski tekst, evo zastupnici traže da točno definiramo gradove i općine gdje ćemo imati područne jedinice. Kažem, mislim da to nije i ne bi trebalo kao i ovi stručni uvjeti biti predmet zakona nego podzakonskih akata. Donošenje zakona podržavam, ali molim ministra stvarno da razmotri sa suradnicima primjedbe za ovo drugo čitanje, da ne bi ponavljali boljke starog Državnog inspektorata koji je postojao, koji je rasformiran prije 5 g., da ne bi ponavljali boljke inspekcija po ministarstvima koje su dakle sad razasute po ministarstvima jer inspektori mijenjaju institucije u kojima rade, mijenjaju zapravo samo ploče na ulazu u zgrade gdje rade ali oni ne mijenjaju svoje urede, oni zapravo ostaju sjediti u istim uredima, u istim foteljama, ovdje je sad samo pitanje koordinacije, horizontalne i vertikalne i tko će im osigurati logistiku, tko je taj koji će im osigurati auto za rad, telefon, platiti račune za struju, ne znam za grijanje, telefonske račune, tko će osigurati računala, papir jer oni svoj dakle djelokrug posla neće promijeniti sa ovim, oni svoj veliki broj njih pogotovo koji su rasuti van Zagreba, ostat će sjediti u istim zgradama ali ovdje je sad onda znači pitanje koordinacije, organizacije posla i logistike a to je ono što bi novo tijelo trebalo napraviti iskorak u tom smjeru. Evo toliko, hvala.
Hvala lijepa. Sada bismo prešli na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac, izvolite. Kolega Bunjac, pojedinačna rasprava.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Danas govorimo o Zakonu o Državnom inspektoratu i prije svega se trebamo zapitati kako je do sada izgledala inspekcija, kako se ona provodila i ona se dakle provodila po ministarstvima gdje je bilo pet razina nadzora, od ministra, pomoćnika ministra, glavnog tajnika, državnog tajnika i načelnika sektora. Sada se sve to ukida i kompletni inspekcijski nadzor prebacuje se na jedno, centralizirano tijelo koje će dakle, obavljati sve te poslove. Na čelu tog jednog tijela Državnog inspektorata stajati će jedna jedina osoba koja se zove glavni inspektor, glavni državni inspektor, kojega imenuje Vlada i koji će defacto dobiti rang državnoga tajnika, a možda čak i još malo veći. Jer naime, jednom čovjeku se daje u ruke čak 17 inspekcija, znači on će nadzirati zaštitu na radu, radne odnose, tržišnu inspekciju, turističku, šumarsku, lovnu, otrovne kemikalije, građevinsku inspekciju, rudarsku, elektroenergetsku, opreme pod tlakom, zaštitu prirode, zaštitu okoliša, vodopravnu inspekciju, sanitarnu, veterinarsku, fitosanitarnu i poljoprivrednu. U svom radu državni inspektor imati će 7 pomoćnika koje će si sam imenovati i otprilike između 1000 i 2000 zaposlenika, odnosno djelatnika pod sobom. Prvi i osnovni problem, nema nikoga tko bi ovoga čovjeka kontrolirao i očito glavni državni inspektor dobiva u svoje ruke preveliku moć, jer on će defacto nadzirati cijelo gospodarstvo i na neki način će biti skoro pa zamjenik premijera. Pri tome se onda moram zapitati koja je svrha ovoga Zakona, u stvari da li je uopće predsjednik Vlade zna što se, koje će biti posljedice donošenja ovoga Zakona. Čini se da tu postoji ozbiljna sumnja da će ustvari ovom centralizacijom koja je tipična monopolizacija, tipična za HDZ-ove strukture nastati još jedan poligon, još jedna platforma za HDZ-ovu zloporabu institucija, bolje rečeno određenih frakcija u HDZ-u koja će podobnima dozvoljavati da posluju a nepodobne će terorizirati tako dugo dok ne pristanu plaćati reket, odnosno provizije, ili jednostavno ne odustanu od posla i odu u inozemstvo kao i stotine tisuća drugih poštenih ljudi koji su vidjeli da ovdje ne mogu normalno živjeti. Naravno da pritom vladajuća većina, odnosno većina iz HDZ-a nastoji prikriti pravi smisao cijeloga ovoga zakona pa onda oni recimo kažu evo mi uvodimo načelo da će biti prva kazna oproštena, a onda će se davati drugi puta, međutim kad malo bolje razmislimo znamo kome će se taj prvi puta opraštati, a kome se neće. A isto tako čuli smo jučer na Odboru od gospodina državnog tajnika da ustvari cilj upravo povećanje izricanja kazni, povećanje kažnjavanja a ne njegovo smanjivanje. Također, ono što budi sumnju u cijelom ovom postupku je brzina kojom se glavni državni inspektorat uvodi. Znači danas je 24. listopada, mi imamo prvo čitanje, Zakon bi još trebao proći drugo čitanje, nakon toga ide ona procedura kada treba biti usvojen u Narodnim novinama i tako dalje, i državni inspektorat počinje raditi 1. 1. 2019. Znači, odmah 1.1.19. će biti vozni park riješen, sjedišta, infrastruktura, hijerarhija i tako dalje. Je li to realno moguće? Što je recimo sa postupcima koji su tijeku, čemu tolika silna žurba? Da li je opet u pozadini svega neka interesna skupina, da li se opet želi nešto prikriti, zašto tako preko noći se uvodi jedan takav dakle važan čimbenik, kao što je Hrvatski državni inspektorat. Ponavljam još jednom, još jedna bitna stvar. Glavni državni inspektor će odgovarati Vladi, mi smatramo da bi glavni državni inspektor trebao odgovarati Saboru, da bi ga Sabor trebao imenovati, a ne Vlada. Zašto? Pa evo recimo u Poljskoj je takvo pravilo. Tamo inspektorat odgovara dakle Saboru. I što se onda dešava kada se uspostavi ovakva monopolizacija kakvu sam sad spominjao od strane HDZ-a? E onda se dakle dešava to, upravo kao što imamo u ovom slučaju da par ljudi odlučuje u svemu u Hrvatskoj. Imate recimo, primjere ne znam, u Zagrebu, morate ići ako imate autoškolu za kamione u jednu točno određenu autoškolu, da bi prošli vozački ispit, jer ako ne idete u tu točno određenu autoškolu onda ćete ga pasti barem 10 puta. Imate onda recimo situaciju u Hrvatskim šumama, gdje sve mora ići preko, ne znam, jedne osobe, dvije u Ministarstvu u preko fantomske udruge nekakvih udruga drvoprerađivača, gdje je naravno ministrov kum, slučajno. I onda ako idete preko njih možete dobiti koliko god hoćete drva, stotine tisuća kubika, e ako ne idete preko njih nećete dobiti ništa i još će vam doći inspekcija da vas maltretiraju i uzmu vam ono malo što imate, nećete dobiti ne samo da poslujete, nećete dobiti čak ni drvo za ogrjev, jer to vidimo da je slučaj čak i u Gorskom Kotaru koji obiluje tim drvetom. Ili recimo što će se dogoditi ako želite poslovati u rudarstvu? Ako želite dobiti koncesiju u rudarstvu morate napraviti natječajnu dokumentaciju, projektnu dokumentaciju ili elaborate preko tvrtke Rudist. Slučajno, tom tvrtkom Rudist vodi gospođa Ozana Krasić a onda povjerenstvo za rudarske poslove tamo povjerenstvo vodi njezin muž. I slučajno su oni baš u kumstvu sa Andrijom Mikulićem. Ako slučajno ne napravite elaborate preko te tvrtke, budite sigurni da neće dobiti koncesiju. A koncesije su inače za rudarstvo vrlo dobre, to su šljunčare, ... [[Govornik se ne razumije.]] rudnici boksita. Znate koliko iznosi koncesija? 2% prihoda. Izvozna naknada 1%. Netko bi rekao super, idemo se svi baviti rudarstvom, pa to je najbiznis u Hrvatskoj ali nećete dobiti sigurno koncesiju. I onda slučajno baš taj isti Andrija Mikulić postaje inspektor uprave za rudarstvo i sada se još gura da bude glavni državni inspektor. Malo bi bilo preočitao pa će onda naći zamjensku osobu s kojom će moći manipulirati. Ali u svakom slučaju i ta rudarska inspekcija je uključena u ovaj glavni Državni inspektorat i sasvim je jasno da dakle glavni državni inspektor neće imati zadatak štiti poslovanje u RH nego će imati zadatak štiti hobotnicu HDZ-ovu koja se raširila po ministarstvu. I zato vas ja molim ministre gospodarstva, poslao sam vam zastupničko pitanje da nam odgovorite na pitanje koliko je od ukupnog broja elaborata i projekata u rudarstvu napravila tvrtka Rudist i kolike su honorare dobili članovi povjerenstva pri vašemu ministarstvu za odobravanje tih elaborata i projekata. Ono što želim dakle reći da postoji vrlo ozbiljna sumnja za namjere osnivanja ovakve institucije a da bi bilo najbolje zadržati postojeće nadzorne inspekcije. Koordinacija između tih inspekcija samo treba biti poboljšana u okviru postojećega sustava a također treba informirati građane o njihovim pravima kao potrošačima. Za sada dok se ove neke okolnosti ne razjasne do kraja Živi zid neće podržati Zakon o Državnom inspektoratu. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Branke Juričev Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa naime ovaj Zakon o Državnom inspektoratu će zasigurno donijeti boljoj i učinkovitijoj, obavljanju inspekcijskih poslova i njenoj funkcionalnosti. Iako će naši obrtnici, naši poduzetnici sigurno da im se, rekla bih, diže kosa na glavi na riječ inspekcija, inspekcijski poslovi ali i treba tu podcrtati i nešto što je tendencija ove Vlade, vašeg ministarstva pa i ovog zakona. A i danas smo čuli iz oporbenih redova da to kritiziraju odredbu u kojoj upravo je dana mogućnost ovlaštenom inspektoru da usprkos utvrđenim, dostatnom stupnju sumnja u počinjeni prekršaj odluči da neće pokrenuti postupak. Što znači da ako se otklone nepravilnosti u određenom roku da mogu proći bez sankcioniranja naravno ukoliko isti prekršaj nije počinio u roku godine dana. Mislim da je pohvalno i da to će svi naši obrtnici i poduzetnici pohvaliti da se neće pokrenuti prekršajni postupak ako se određene nepravilnosti otklone do donošenja rješenja ili ako je čak i doneseno rješenje ali je stranka postupila prije nego što je postalo izvršno ili čak na samom očitovanju na zapisnik da će, obveže se da će otkloniti te nepravilnosti i nedostatke. Naravno ako je ugrožen život, sigurnost ili zdravlje ljudi, imovina veće vrijednosti i okoliš da takva odredba neće moći biti primijenjena i da će se stranka će morati to otkloniti bez odgađanja. Ne smijemo zaboraviti da imamo brojne male obrtnike kao što su frizeri, krojaći, autolimari, to su ljudi koji naravno nisu ni educirani niti u svojim timovima, u svojim obrtima imaju pravnike koji mogu pratiti izmjenu naših propisa. Znamo da svaki petak izglasavamo po desetke novih zakona koji se naravno dijelom odnose i na njihovo poslovanje. I brojni od njih ne žele biti prekršitelji ali jednostavno iz neznanja to stjecajem okolnosti i postanu. Kazne i prekršajne odredbe kod pojedinih zakona su zaista toliko velike da dolaze u pitanje njihovo daljnje poslovanje. Kako dolazim iz Priobalja, iz Šibensko-kninske županije, grada Vodica koji ima najveći broj smještaja i ležajeva u privatnom smještaju moram se osvrnuti i na one osobe koje pružaju ugostiteljske usluge iznajmljivanja soba i apartmana. Znamo da se radi uglavnom o ljudima starije životne dobi. Rekla bih brojni od njih su i skromnijeg obrazovanja. I zaista i Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti a sad vidimo i Zakon o državnom inspektoratu predviđaju da se u prvom postupku ako neka stranka nije bila prekršitelj može prije svega upozoriti. Evo, ovom prilikom bi apelirala i na Ministarstvo gospodarstva, ne znam da li znate da netko kad ide otvoriti bilo koju vrstu obrta, npr. građevinski obrt koji kontrolira, evo tu smo mogli vidjeti u ovom prijedlogu zakona, znači iz upravnog područja gradnje provode građevinski inspektori, inspektori zaštite okoliša rada, sanitarni inspektori, tržišni inspektori te je stoga i u tom području potrebno dodatno ojačati koordinaciju, provedbu propisa. Da npr. netko kao što sam rekla kada ide otvoriti građevinski obrt nema institucije, nema ureda u koji može doći i informirati se šta im je sve potrebno da bi radili u skladu sa zakonom. Nego onda morate sami surfati i tražiti propise. I naravno kad dođe jedno od ovih inspektora tek tada saznate ili da je došlo do promjene propisa i slično. Pa onda bilo bi dobro da to bude ne znam da li gospodarska komora, obrtnička komora, ili u ovom slučaju upravo taj novoformirani državni inspektora koji bi mogao upozoriti određenog tog obrtnika što je sve u njegovom poslovanju potrebno imati od akata, neovisno koji od inspektora dolazi. U replici sam rekla par rečenica, sad ću ponoviti, tu stoji da će posljedice koje će proisteći iz donošenja Zakona je objedinjavanje inspekcijskih poslova u području trgovine usluga, neregistriranog obavljanja djelatnosti, ugostiteljske djelatnosti, pružanja ugostiteljskih usluga, pružanja usluga u turizmu, boravišne pristojbe i tako dalje. Kroz sve ove predložene članke nisam vidjela, vidim da ponovno se odvaja u cijelosti turistički inspektori od tržišnih, mada i jedni i drugi imaju iste uvijete, znači da biste postali turistički inspektor dovoljno je da imate sveučilišni studij, ili specijalistički diplomski stručni studij iz područja društvenih znanosti, polja ekonomije i prava. Isto to možete imati i postati tržišni inspektor, osim što i jedi i drugi imaju posebna područja iz kojih polažu stručni ispit. Ako znamo da, evo u mojoj Šibensko-kninskoj županiji ima preko 6,5 milijuna noćenja, gotovo milijun dolazaka, sve se to svodi na par ljetnih mjeseci, onda je nezamislivo da to mogu obavljati svega dva turistička inspektora koja sad imamo na području Šibensko-kninske županije, i bez obzira što će to sve biti pod kapom državnog inspektorata i što će ponovno iz unutrašnjosti najvjerojatnije dolaziti jedan ili dva inspektora ja bih apelirala da se i u ovaj Zakon a i naravno kasnije u provedbi regulira način na koji evo bar tržišni inspektori mogu uskočiti u tim ljetnim mjesecima turističkim inspektorima i ja bi se pridružila kolegama koji su govorili o potplaćenosti inspektora jer zaista način na koji oni rade, što se od njih sve zahtijeva zaslužuje daleko, daleko više nego što oni sad imaju. Mislim da svima nama treba biti cilj ne što više, veći broj kazni i sve veći broj prekršitelja nego što veći broj urednih poduzetnika, pa onda evo onda i apel državnom inspektoratu da oni budu ti koji će davati bar početnu, prvu informaciju što je sve potrebno da poduzetnik radi u skladu sa svim zakonskim propisima iz svoje domene. Hvala
Hvala lijepa, imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
Hvala gospodine potpredsjedniče, cijenjena kolegice, na samome početku vašeg izlaganja rekli ste da će ovaj Zakon biti učinkovit, ili učinkovitiji. Dakle, ljubazno bi vas molio da produbimo samo jedno pitanje o čemu sam govorio u ime Kluba, naime, građevinska inspekcija bila je u ingerenciji države i prema ovom Prijedlogu zakona također ostaje ingerencija i dio državnog tijela. Imali smo preko 800 000 zahtjeva za legalizaciju, to konkretno znači da inspekcija nije odradila posao onako kako se od nje očekivalo, pa s obzirom da se i dalje gradi, osobito u priobalnim dijelovima, da se uništava priroda, da se u ništava okoliš i to trajno, da se uništava visokovrijedno zemljište, na temelju čega mi možemo dobiti garanciju da će temeljem ovoga Prijedloga zakona doista se stati na kraj građevinskoj bespravnoj gradnji. Hvala vam.
Odgovor poštovane zastupnice Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Kolega Sponza nisam se osvrnula na građevinsku inspekciju, slažem se da bi ona trebala biti objedinjena, ne razdvojena u dva dijela. Što se tiče bespravne gradnje, nje ima, nešto manje nego što je bila ranijih godina, ali još uvijek je ima. Mislim, kao što sam rekla da je inspekcija potplaćena, isto tako sam govorila kako je malo turističkih inspektora, isto mislim i za građevinske inspektore, da ih je malo, a posebno onaj dio o kojem je govorila i kolegica Anka Mrak-Taritaš kad se govori o gradnji na pomorskom dobru na našem priobalju, to bi trebalo što brže, što hitnije bez nikakvih mogućnosti, ne znam, žalbi na rješenje i slično, što sve odgađa izvršenje rješenja djelovati.
Sljedeća replika, poštovane zastupnice Marije Jelkovac.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, sami ste rekli da će ovaj Prijedlog zakona kada zaživi sigurno dovesti do učinkovitije i efikasnije, efikasnijeg djelovanja same inspekcije u odnosu na sadašnje rješenje. Slažem se s vama, a mislim da u prilog onome što ste govorili o preventivnom djelovanju inspekcije, i u cilju da naši poduzetnici i obrtnici ne trebaju uvijek doživjeti samo to na represivan način ide i činjenica da će prema ovom Prijedlogu zakona, a obzirom da ćemo sad imati Državni inspektorat kao posebno tijelo, uvodi se ponovno mogućnost podnošenja žalbe na rješenje, što u ovom slučaju do sada nije bilo moguće jer ne bi moglo Ministarstvo odlučivati u drugom stupnju o žalbama jer se radi u biti o istom tijelu. Tako da me zanima vaš komentar i u vezi toga. Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo, pa kolegice Jelkovac upravo sam i pohvalila rad ove Vlade i predlagatelja, sve ono što imamo i kroz prethodne zakone, vi ste govorili o tim segmentima još možemo nabrojiti Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti, ne znam, Zakon o zaštiti na radu, koji predviđa poseban tretman za one male, uz kad je u pitanju Zakon o zaštiti na radu, znači, oni koji su mali neće imati iste obveze kao i oni veći, to je po prvi put. Kad se govori o Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti znači, oni koji prvi puta se susreću sa nekom informacijom također neće biti kažnjeni, kao i ove odredbe o kojima ste vi govorili sigurno da idu na ruku poduzetnika i našim posebno malih obrtnika.
Hvala, sljedeća pojedinačna rasprava biti će ona poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Dakle, kao što sam, kad sam raspravljala u ime Kluba rekla da ću nešto malo detaljnije o građevinskoj inspekciji u pojedinačnoj raspravi. Naravno, život nikad ni ne počinje s nama ni završava s nama, to je bilo znatno prije. Nekad je, i moramo se vratiti u povijest, kad je u Hrvatskoj bilo 101 općina, odnosno Grad Zagreb je bio 14, bilo je 115 jedinica, građevinske inspekcije su bile na razini jedinica lokalne samouprave, odnosno općina i gradova. Jednako tako su građevinske inspekcije ostale i od kad je Hrvatska država na razini lokalne samouprave. I tamo negdje 2000-tih je građevinska inspekcija došla pod okrilje Ministarstva. Ja se sa kolegom Šukerom često ne slažem, ali se u nekim stvarima i slažem, on je u pojedinačno, odnosno u ime Kluba kad je raspravljao rekao da su to želja za ministra da budu moćni ministri. Ja inače mislim da je moćan ministar onaj koji ima Ministarstvo s jasnim procedurama koji ne mora imati puno ljudi, ali iza njega mora biti rezultat. Jednako tako kad je krenula legalizacija bespravno izgrađenih objekata, odnosno priprema zakona, nekoliko članaka sam ja čak i osobno pisala, što su, zašto ima toliko puno bespravne gradnje u Hrvatskoj. Razlozi su bili nepostojanje, odnosno prostorni planovi koji nisu odgovarali situaciji, duge procedure, i odgovornost između ostalog, bili su i gospodarski i socijalni i ako to je pitanje, gradite bespravno ili ne gradite bespravno, košta vas isto kuća, samo vam je u konačni bespravna, ne legalna. I između ostalog je puno ljudi reklo, vi ste, država je kriva. Zašto? Zato što nije postupala, zato što nam je dopustila da napravimo kuću, nije nas na vrijeme upozorila. To kao kad vozite auto, pa ga vozite cijelo vrijeme, vozite ga bez vozačke dozvole i kažete vi ste krivi jer me niste zaustavili, ali dobro. Teško je to usporedivo. I onda je građevinska inspekcija došla pod okrilje države. Iza toga je zaista uvijek bila želja jedinica lokalne samouprave, općina, odnosno načelnika i gradonačelnika, dajte nam da nešto, da nešto od te inspekcije imamo mi, zašto? Zato što smo na terenu. Zato što možemo reagirati odmah, zato što imamo za područje, recimo, Primorsko-goranske županije 6 inspektora, oni kad sjednu na trajekt, pa odu na otok, ili za područje Splitsko-dalmatinske županije koja ima brdo otoka nije funkcionalna. Dakle, ono što je bitno, bitno je da je inspekcija funkcionalna. Mi smo donošenjem Zakona o građevinskoj inspekciji krajem 2013. dali dio nadležnosti Komunalnim redarima. Kad napravite odmak od tri, četiri godine onda znate da ste neke stvari napravili loše, neke stvari bi drugačije, ja sam i dalje mišljenja da u postupku građenja morate imati dio radova koji su jednostavne procedure, za koje mogu biti brzi i ekspeditivni i može zaista u smislu postupanja i biti netko da, dakle, tamo je građevinska dozvola, građevinski inspektor, tamo gdje je glavni projekt temeljem kojeg možete raditi Komunalni redar. Riječ je o ogradama, riječ je o pomoćnim objektima, riječ je o nekakvim drugim stvarima. No, međutim, građevinska inspekcija je stručna inspekcija i ako želite u inspektoratu pokriti oblast građenja, onda kao što pokrivate oblast prehrambenih proizvoda, oblast zdravlja, oblast ugostiteljstva i turizma, pokrite na jednom mjestu onda cijeli oblast građenja, odlučite se. Ili na jednom mjestu pokriti cijelu oblast građenja ili ostaviti građevinsku inspekciju u Ministarstvu kako je i danas. Nemojte cijepati građevinsku inspekciju, jer na taj način, nered rješavamo neredom. To znači, sami građani neće znati ni gdje ni što. Moram se ovdje dotaknuti nešto što nije tema zakona, ali su ja mislim i drugi saborski zastupnici dobili pismo, Ministarstvo je reklo, mi ostavljamo građevinske inspektore sa nadležnosti građevina od važnosti za državu da to nadziru, no međutim, kad malo vidite popis ljudi, niti jednog inspektora koji se danas bavi izvršenjem, vi niste dobili u popisu ljudi. Dakle, 4 ili 5 mjesta je u Ministarstvu, a 25 ljudi je Ministarstvo probralo i ostavilo sebi. To je zapravo odnos vas i vašeg koalicijskog partnera, ja tu koaliciju vrlo rijetko komentiram, pa neću ni sad, a još najmanje u kontekstu građevinske inspekcije. Jednako tako, ono što treba napraviti je treba napraviti iskorak, jer ako ne napravimo iskorak, mi ćemo za opet par godina će se netko čuditi broju bespravnih objekata. Smisao, kad je riječ o građevinskoj, dakle, kad je riječ o nekim drugim inspekcijama, vi dođete i možete iza toga reagirati. Kad je riječ o građevinskoj inspekciji, smisao građevinske inspekcije je reakcija u temeljima zgrade, kad se počinje radit, kad je kuća gotova, kad je kuća useljena to je, da vi sad krenete tamo nešto rušit, to apsolutno ostavlja krivu priču. Dakle, smisao je da se reagira odmah. E sad. To je jednako tako u vremenu u kojem živimo moguće, jedna od ideja je bila, naravno, kad radite nekakav svoj program, onda imate i neke ideje što hoćete, smisao jedne od ideja je bila, e inspekcija. Dakle, danas kad vam je satelit, sad vidi tko raspravlja u ovoj sabornici, u realnom vremenu reagira. Bili su vrlo mali iznos koji je trebalo platiti da se uključite na jednu od tih i da dobijete konstantno, vi imate snimku Hrvatske u jednom trenutku, imate snimku, dakle, stanje sa zgradarstvom, i vi isti čas vidite promjene koje jesu, dakle, više se ne mora ići na teren kao što sam ja rekla, kad sam ja počela raditi nekad davno u općini Trnje, bila je u općini Trnje građevinska inspekcija, bili su građevinski izvidnici koji su imali srednju stručnu spremu, njihov zadatak je bio obići teren i na kraju radnog dana, odnosno ujutro, na kolegiju reći, tu je vani cigla, vapno ili bilo šta, provjerilo se što ima dozvolu, to se nije išlo kontrolirati osim kvalitete radova, a ono gdje je netko radova, došao, obustavio si mu radova i dao rok od 15 dana ili mjesec dana da ishodi dozvolu i tako se je funkcioniralo. Danas treba funkcionirati drugačije. Dakle, imate satelitske snimke, po satelitskim snimkama isti čas vi vidite šta vam se je desilo u prostoru u zadnjih 15 dana, ali ono što treba imati mogućnost, je mogućnost promptne reakcije. Između ostalog imate tu, vidjeti ćete ono cijelo poglavlje, način funkcioniranja izdavanja rješenja vezano uz građevinsku inspekciju. Pa onda imate tamo članak 100, ... [[Govornik se ne razumije.]] 136 i kaže ne primjenjuje se Zakon o građevinskoj inspekciji vezano uz ovu građevinsku inspekciju. To trebate promijeniti, ne možete to tako staviti ali bi apsolutno bilo dobro razmišljati u kontekstu sljedećem. Kao što su vam druge inspekcije takve da izađu van, da su savjetodavne da kažu pogriješio si. Kod građevinske inspekcije ako gradiš kuću tamo gdje nije moguće teško da, dakle nema tu drugačijeg načina. Ali ono što je zapravo smisao je energija da se funkcionira kada se kuća počinje graditi, dakle da je reakcija u temeljima. Tad nešto možete spasiti, najmanja šteta je za tog investitora jer je najmanje uložio do tad. Ja sam u smislu legalizacije, zaista smo mi u Ministarstvu, ja sam osobno jer me je to zanimalo pa sam se potrudila pa sam radila analize i nekih drugih zemalja i što je i kako je. To drugim riječima znači nakon legalizacije trebala je biti promptna reakcija da nemamo iza toga daljnju bespravnu gradnju a mi i dalje imamo neku daljnju bespravnu gradnju. Smisao građevinske inspekcije je da bespravna gradnja se sankcionira u korijenima a da vi zapravo kao što vezano uz neke druge proizvode, uz prehrambene proizvode vodite računa o kvaliteti, da se vodi računa o kvaliteti gradnje. To je zapravo, dakle to je ta priča. I nemojte cijepati građevinsku inspekciju iz jednostavnog razloga što jedan nered koji imamo rješavamo drugim neredom. To s građevinskom inspekcijom nije jednostavno, da je jednostavno ne bismo toliko raspravljali o njoj, da bilo tko ima nekakvo rješenje bilo bi, ne bi toliko energije trošili na to. No međutim, danas dobiti građevinskog inspektora je apsolutno nemoguće. Jedino što je moguće, moguće je eventualno s mladim ljudima da ih zaposlite kao pripravnike, da se oni educiraju, da se educiraju na način da dobijete kvalitetan kadar koji tu može ostati. Danas kada je ... [[Govornik se ne razumije.]] za građevinskim inženjerima, za arhitektima za svim tehničkim strukama, kada oni na terenu dobivaju 2 do 3 tisuće eura ma neće vam nitko doći u inspekciju. Dakle ono što je koristite alate i predvidite alate koji jesu u realnom vremenu vi možete vidjeti što se radi, to je zaista o tome govorila sam i u ime kluba i u pojedinačnoj, razmislite još jedanput o rješenju.
Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Kolegice Mrak Taritaš dotaknuli ste se ukidanja državnog inspektorata. Iskreno govoreći meni tada nije bilo jasno koji je bio razlog zašto se to napravilo. Jer kada tražite određene promjene onda jasno deklarirate svoj cilj što želite s tim postići. Ja sam zato rekao da je jedini razlog zašto se ukida Državni inspektorat je da ministri misle da će biti moćni. Ista priča bi vam bila sa financijskom policijom. Ukinete dva puta financijsku policiju i onda osnujete nekakav uskok porezni koji u principu ima daleko manje ovlasti, daleko manje operativaca od financijske policije. Dakle kada mijenjamo upravna tijela s obzirom na sve one promjene koje slijede, administrativne od štambilja pa nadalje, do samog zaglavlja, onda naprosto trebamo znati što želimo. Dakle ta promjena koja se dogodila 2013. nije postigla rezultat. E sada budimo pametni, nemojmo se vračati opet na staro, donesimo u zakonu nešto što je dobro pa na tragu i ovoga što se tiče građevinske inspekcije.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
E kolega Šuker, kada bi meni bilo sve jasno bilo bi mi lakše. Ja sam bila u toj Vladi koja se je odlučila za taj način i nisam bila od onih koja je baš zdušno to podržavala. A pri tome nisam imala nikakve argumente. U građevinskoj inspekciji se nikada nije razmišljalo o tome da bi išla, dakle ona nije bila u tom velikom inspektoratu. Danas da sam u toj situaciji imala bi apsolutno jasne argumente zašto ta inspekcija treba ostati u ministarstvu. Ali kada bi bila odluka da ona više nije u ministarstvu onda bih inzistirala na ovom što sam ovdje govorila. Dakle ako imamo, ako je želja da u Inspektoratu bude sve na jednom mjestu vezano uz određeni proces ili uz određenu temu onda to tako treba biti i dosljedno i zato sam i govorila o nekim drugim stvarima. Ja sam inače, moja želja je recimo bila da ministarstvo uopće ne izdaje dozvole, jer ministarstvo ne treba izdavati dozvole, treba izdavati netko drugi, ministarstvo se treba nečim drugim baviti.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Kolega Šuker je jutros u raspravi u ime kluba iznio stavove kluba po pitanju donošenja Zakona o Državnom inspektoratu pa bih se ja samo osvrnuo na nekoliko po meni bitnih odredaba koje je važno za istaknuti. Naime, ja podržavam dakle da se Zakonom o Državnom inspektoratu objedini 17 inspekcija u okviru Državnog inspektorata a na tragu onoga što je i bilo već ranije formirano kada je egzistirao unutar sustava državne uprave Državni inspektorat i po meni se to pokazalo bilo jako dobrim. I mi smo kao klub HDZ-a tada u oporbi osporavali i protivili se ukidanju inspektorata i vraćanju pojedine inspekcije u odgovarajuća ministarstva. Mislili smo da to nije dobro i stoga i podržavamo ovakav prijedlog zakona koji je u prvom čitanju ali mislimo da do drugog čitanja bi trebalo napraviti još određene preinake, određene promjene koje bi popravile, poboljšale sam tekst zakona. Ono što ja držim da je važno rješavati ovim zakonom a što će proisteći kasnije iz izmjene Zakona o ustrojstvu središnjih državnih tijela a to je definiranje uredbe kojom će se propisati područni uredi na razini RH. Ja tu vučem paralelu moram reći sa drugim tijelima državne uprave koji imaju u svom sastavu određene poslove, djelatnike koji vrše nadzor na nekim drugim, u nekim drugim djelatnostima kao što su porezni inspektori, kao što su policijski inspektori itd., itd. Zašto to govorim? To govorim iz razloga što sam ja pobornik da se državni inspektorat, kad bude definirao svoju uredbu o unutarnjem ustrojstvu propiše svoje područne urede na razini županija, kao što je to napravila Porezna uprava, kao što je napravila uostalom, kao što je policijska uprava i čini mi se to na određeni način ima jedan logički slijed i da bi bilo dobro da se o tome vodi računa, dakle da ne idemo na regionalne područne urede nego da se područni uredi osnivaju sukladno sjedištima županija u Republici Hrvatskoj, na taj način, čini mi se olakšavamo posao inspekcijama jer one itekako vrlo blisko surađuju s jednom i drugom središnjom državnom organizacijom kao što je porezna, kažem kao što je policijska uprava i tako dalje, a i drugdje su, brojna druga središnja tijela su svoje organizacije rasporedile sukladno sjedištima županija, što nije slučaj recimo sa Carinskom upravom s čime se ne slažem. Ja mislim da je i Carinska uprava bila, trebala biti, odnosno trebala biti organizirana na način da njeni područni uredi budu smješteni u sjedištima županija u Republici Hrvatskoj. Druga stvar koju sam htio posebno istaknuti to je organizacija građevinske inspekcije. Naime, 2013. godine smo doživjeli, rekao bih, kroz donošenje u Hrvatskome saboru tri zakona, Zakona o prostornom uređenju, Zakona o gradnji i Zakona o građevinskoj inspekciji smo tada već imali značajnu raspravu u Hrvatskom saboru o položaju i značaju Građevinske inspekcije, kojim smo Zakonom o građevinskoj inspekciji određene poslove, jednostavno, ako tako mogu reći, poslove građevinskih inspektora prepustili komunalnim redarima u jedinicama lokalne samouprave, čime smo na određeni način te policijske odnosno komunalne redare napravili malom građevinskom policijom, ako tako mogu reći u onim jednostavnim odlukama postupanjima za koje nije trebalo posjedovati znanja koja inače u Hrvatskoj su obvezna, nužna za postupanje građevinske inspekcije. Ono što ja držim da građevinsku inspekciju čini drugačijom od ovih preostalih 16 inspekcija koje su predviđene, čije je objedinjavanje predviđeno u okviru državnoga inspektorata, to je činjenica da ona nije gospodarska inspekcija, dakle, građevinska inspekcija ima vrlo široki, jedan dugi niz praćenja odgovarajućih poslova koji se prelamaju i odvijaju u okviru Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja, a koje pak onda ima nadzor nad kao Ministarstvo svoj nadzor ima i nad radom županija i nad radom općina i nad radom jedinica lokalne samouprave, dakle i općina i gradova. A taj nadzor, to praćenje počinje kroz donošenje prostorno planske dokumentacije koju prati onaj dio urbaničke inspekcije u okviru Ministarstva prostornog uređenja i graditeljstva. Prema tome, kroz donošenje prostornih planova njihovu usklađenost sa zakonom, njihovo postupanje sa Zakonom o prostornom uređenju i drugim zakonima koji definiraju donošenje prostornih planova već tada postupa inspekcija Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja i kroz druge inspekcije, građevinsku inspekciju, kasnije prati realizaciju tih prostornih planova nakon što pojedini objekt dobije ili građevinski dozvolu, potvrdu glavnog projekta ili akt za građenje kojeg se onda prati. Dakle, ona po meni nije u klasičnom smislu gospodarska inspekcija i to je bio razlog, temeljni razlog zašto 2004., 5. godine kad je formiran, sad sam zaboravio točno kad je formiran državni inspektorat nije ušla građevinska inspekcija u državni inspektorat već je i tada bila izdvojena. S jedne strane, a s druge strane su poslove građevinske inspekcije, primjerice na praćenju objekata kapitalne, prometne infrastrukture, iznimno stručni i povezuju se u potpunosti sa radom Ministarstva, i teško je tu odvojiti one inspekcijske poslove od poslova praćenja, poslova nadzora, svega onoga što se odvija kroz izgradnju pojedinih objekata i iz tog razloga je i tada građevinska inspekcija bila izdvojena i nije išla u sastav državnoga inspektorata, jer mislim, kažem, mislim da je ona na određeni način priprema posao kasnije ovim inspekcijama koje su gospodarske inspekcije i koje se organizirane u okviru samoga državnoga inspektorata, pa bi ja evo stoga je moj prijedlog da se do drugog čitanja doista razmisli o uključenosti građevinske inspekcije u državni inspektorat. Neovisno o tome kako će Vlada riješiti, dakle, hoće li Vlada ostati pri ovom rješenju da i građevinska inspekcija bude sastavni dio državnog inspektorata ili će poslove građevinske inspekcije i dalje biti u sastavu Ministarstva prostornog uređenja i graditeljstva ovo rješenje nije dobro. Dakle, ovo ja nisam nikako za ovo rješenje, a to je da se oni poslovi građevinske inspekcije koji se odnose na praćenje i nadzor objekata za koje građevinsku dozvolu izdaje Ministarstvo bude u Ministarstvu, a da drugi dio recimo, jednostavnijih poslova, praćenje jednostavnijih objekata bude u sastavu državnog inspektorata, to nije dobro niti zbog ujednačenosti postupanja, niti zbog donošenja odgovarajućih zakonskih rješenja, akata, projekata, planova o radu građevinske inspekcije gdje bi se određeni planovi donosili u Ministarstvu a drugi u državnom inspektoratu, a odnosili bi se i gotova bi postupanja bili gotovo identična u mnogim projektima u mnogim, u velikom broju nadzora nije dobro rješenje. Dakle, nisam za rješenje da bude odvojeno, jedan dio u inspektoratu, drugi dio u Ministarstvu, već sam da to bude na jednom mjestu, ili u inspektoratu ili u Ministarstvu, a ja osobno sam za to da poslovi građevinske inspekcije ostaju u okviru Ministarstva prostornog uređenje i graditeljstva, kao što je to bio slučaj i prije, kažem iz razloga što ona odudara u svojoj strukturi u svojoj arhitekturi u odnosu na druge inspekcije. Svoju specifičnost smo dali i pomorskom inspekciji, dakle pomorskim inspektorima koji djeluju u sustavu uprave za sigurnost plovidbe Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Dakle nismo Državnim inspektoratom ušli niti u te, u objedinjavanje tih poslova, poslova pomorske inspekcije jer smo svjesni da i oni imaju određenu specifičnost da oni nisu, da oni imaju određene razloge koje ih ne čine sastavni dio državnog inspektorata, postupaju po brojnim međunarodnim konvencijama, provode te međunarodne konvencije, prate i strane brodove kad uplovljavaju u hrvatske luke, prate postupanje pomoraca, posada itd., itd.. Već samim time smo pokazali da postoji određena specifičnost pri postupanju određenog broja i vrste inspektora koji nisu uključeni među ovih 17 inspekcija. Iz tog razloga vidim i crpim ja to svoje razmišljanje da bi bilo dobro da se, da ostane inspekcija u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja a ako to nije onda nema po meni razloga da se cijepa na dvije inspekcije, jedna malo ajmo reći kompliciranijih poslova u inspektoratu a druga jednostavnijih poslova u ministarstvu.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Kolega Bačiću, dobro ste se dotaknuli ovih područnih ureda. Zašto? Zato kao što je nekom palo na pamet da ukine Državni inspektorat bez jasnog razloga tako je netko državnu upravu počeo formirati u pet područnih ureda. I tu smo tražili u raspravama ne jedanput da nam se objasni koji je smisao toga. I meni bi bilo logično kad govorimo o turističkoj inspekciji da ona najveću snagu ima na moru. Ali isto tako mora imati u Zagrebu i u nekim drugim ... [[Govornik se ne razumije.]] mjestima da definitivno postoji to. Da li ćemo mi pratiti granice regionalne i lokalne samouprave što bi bilo pametno pa čak i da više jedinica lokalne i regionalne samouprave bude u jednom područnom uredu kao što je to nekad bilo ali bi bilo dobro da to bude u zakonu definirano da se točno u zakonu zna što to je, što mi želimo postići. I mi onda šaljemo jasnu poruku. A ovako ako to nemamo u zakonu onda šaljemo maglu.
Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, apsolutno ste u pravu. I ja bih bio sklon da se člankom 29.-tim kojim je definirano unutarnje ustrojstvo odnosno nagovješteno, bolje reći nego definirano unutarnje ustrojstvo Državnog inspektorata prije izjasni o tome da će se ono, svoje područne urede imati u sjedištima županija. Bilo je lutanja kod određenih ministarstava kada se pokušalo organizirati područni ured jedan na razini nekih regionalnih središta međutim kasnije se vratilo kažem na tom županijskom ustroju RH gdje su ta tijela ipak na kraju zadržana u sjedištima županija i mislim da bi to bilo dobro da tako postupi i Državni inspektorat.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bačiću, da, inspekcije, ja sam ih kao poduzetnik dosta puta imao. Percepcija poduzetnika je bila bar u ona vremena da pojedini poduzetnici imaju utjecaj i ustvari stranke imaju utjecaj na inspekcije tako da pojedini poduzetnici nisu bili zadovoljni iz razloga što su neki kontrolirani, neki nisu. Pa znamo i sami gledajući kako je proteklo vrijeme prošlo da su neki, nisu plaćali porez i obaveze u ovoj državi ali se ništa do sada još nije desilo. Naravno da inspekcije trebaju, naravno da trebaju poduzeti sve da se radi po nekom pravilu. Međutim, više se treba pokloniti pažnja onima koji rade bez registracije, bez, znači koji nisu, koji ne plaćaju obaveze poreza kako kažu kod nas na crno. Ja se u potpunosti slažem i mislim da je ovo dobro što se radi danas da se centralizira na jedno mjesto i da se zna poduzetnik i obratiti nekome ukoliko nije zadovoljan sa inspekcijom.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se kolega Mišić, dobro je da se ovih 16 ili 17 inspekcija objedini na jednom mjestu. Rad inspekcije po meni nije kampanjski nego kontinuiran i stalan. Prema tome nisam sklon sad nekakvim spektakularnim akcijama inspekcije u kojemu će se u određenom trenutku, određenog dana, mjeseca obavljati određeni specijalni poslovi već da to bude kontinuirani rad. Ali se s vama slažem, ne bi posao inspekcije trebao biti samo kontrolirane sive nego i crne zone. Ovo što ste vi rekli. Dakle, da ne stradavaju oni koji su se registrirali a oni koji rade na crno i nisu registrirani prolaze ispod radara inspekcije. Prema tome, tu ste u pravu, slažem se s vama da bi inspekcija itekako trebala nadzirati tu crnu zonu koja je puno, često puta prolazi ispod radara a stradavaju oni koji su prijavljeni i koji možda ne ispunjavaju 100% sva ona pravila koja su propisana zakonom.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak Taritaš.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora. Kolega Bačić, mi se kad je riječ o oblasti graditeljstva i prostornog uređenja često slažemo bez obzira na kojoj strani ove sabornice sjedili. Kada govorimo o građevinskoj inspekciji jedna je tema rad građevinske inspekcije, jedna tema je rad komunalnih redara, jedna tema je to ali druga tema je da ta građevinska inspekcija bude. Da bi bila dobra, da bi bila učinkovita. Mi moramo učiniti sve da ona bude učinkovita a ne nered koji imamo danas gdje ona nije učinkovita rješavati novim neredom da ne znamo gdje je. Stoga bi nekako moja poruka bila, ja se uzdam u to da će se vaša riječ slušati. Pa nemojte ništa slušati ono što sam ja govorila, slušajte kolegu Bačića što je rekao, poslušajte ga, napravite inspekciju na jednom mjestu, bilo bi bolje da je u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja ali ako to nikako ne može dajte onda objedinite proces građenja na jedno mjesto i sve što je vezano uz proces građenja. Hvala.
Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika, a ha, pardon, oprostite, odgovor. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolegice Mrak Taritaš, vi ste također rekli i iznijeli u svom izlaganju ono s čime se slažem a to je ta specifičnost građevinske inspekcije, njena važnost i potreba da se njen posao učini jednoobraznim i kada se radi o malom stambenom objektu i kada se radi o Pelješkom mostu, dakle, neovisno o tome tko je izdao dozvolu za gradnju bilo kog objekta, inspekcija mora postupati jednoobrazno, da bi jednoobrazno postupala u smislu vođenje postupka, ona mora biti na jednom mjestu, objedinjena, to mi se čini da je početak bilo kakvog razmišljanja o ustrojstvu uspješne inspekcije, u ovom slučaju građevinske. Prema tome, slažemo se, nek bude zajedno i ja mislim da se slažemo da je njoj mjesto tamo gdje je bila i do sada jer da nije to bilo ne bi se to prije 12, 13, 14 godina bila tamo zadržala gdje je i ostala u Ministarstvu.
Hvala lijepa. E sad će sljedeća pojedinačna rasprava biti poštovanog zastupnika Josipa Borića, izvolite.
Hvala lijepa, uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Pa evo samo nekoliko riječi, potakla me rasprava gospođe Taritaš koja kaže, jedan narod, jedan nered kojeg smo imali zamjenjujemo drugim neredom, ja sam tada bila protiv, ali sam glasala za, pa imamo, kao ministrica, znači imamo nekakve inverzije i neslaganje, očito sa svime samo zato da se ne složimo, ali činjenice su nešto drugo i to se da provjeriti, tako da ne vjerujem da ste kao ministrica na Vladi glasali protiv toga da se ondašnji državni inspektorat razbije na nekoliko inspekcija koje su ušle tada u druga ministarstva, jer tome smo svjedočili, znam tada stav Kluba HDZ-a i žestoko smo se tome protivili jer nam nikako nije bilo jasno zašto ministri žele baš imati kod sebe inspekcije kad je to bilo lijepo složeno i neovisno tijelo koje je bilo pod kapom cijele države, znači državni inspektorat, jesu li htjeli imati drugačije nekakve utjecaje na te inspekcije ili se htjelo nešto drugo s time postići. Vidimo sami da su zaključili nakon nekoliko godina da je to stvorilo nered. I sada postoji Vlada koja želi to riješiti i onda čujemo i drugu opasku i opet će biti nered, jer imamo prijepor oko jedne inspekcije, da li da ona ostane u Ministarstvu graditeljstva cijela, da li da ostane cijela u državnom inspektoratu budućem ili da se to opet podijeli ovako kako je to zakon naložio. Činjenica jest, da ovaj Zakon ukida nekoliko, ja mislim pet drugih zakona, da ide i dira 7 Ministarstva i 17 državnih inspekcija, da ima zaista jako dobro složenu strukturu u smislu da točno znamo što bi točno trebala raditi pojedina od svih ovih inspekcija, od tržišne, sanitarne, veterinarske, poljoprivredne, ne znam, inspekcija stočarstva, hrane i tako dalje, šumarstva, lovstva, da se jasno propisuje tko što radi i na koji način se treba postupati. Ono što je svako ovdje jasno se iskazuje što je i na koji način postupa glavni državni inspektor, njegovi pomoćnici i nakon toga znači cijela jedna piramida koja mora funkcionirati i koja je funkcionirala do 2013. pa kroz 2014. se to sve rasformiralo u brojna ministarstva. Mislim da o postupanjima inspekcije, bez obzira što se desilo to 2014. godine, kada vam dođe inspektor, to izaziva poštovanje, bilo koga, i poslodavca ili privatne fizičke osobe, vi morate na neki način s tim gospodinom ili gospođom surađivati, staviti na stol svoje papire, dokumente i sve što imate i počinje nekakav postupak. Što smo imali od tih postupaka? Imali smo činjenicu da imamo samo početak u mnogim situacijama, vrlo rijetko kraj, završetak takvih postupaka, a posebno u dijelu graditeljstva, znači, krenuli bi, primijetili bi nelegalno izgrađeni objekt, postupio bi i komunalni redar u ime nekakve općine ili grada, nakon toga bi došao inspektor građevinski koji bi utvrdio da nešto tu ne štima i pokreće se postupak i onda to sve prelazi u jednu drugu sferu, pravosuđa, sudovi, donošenje određenih odluka i na kraju određena rješenja, a ne znam u kojim brojevima se to broji, zaista bih volio možda čuti i tu činjenicu kada govorimo o graditeljstvu, koliko imamo rješenja o uklanjanju ili rušenju nedozvoljeno izgrađenih objekata ili dijelova objekata po kojima se ne može postupiti. Znači, činjenica jest, da smo imali legalizaciju bespravno sagrađenih objekata i da je ta legalizacija postigla dosta velik uspjeh, ali ona ni dan danas nije do kraja završena i to je jedna priča koja će se vjerojatno rješavati i sljedećih nekoliko godina, ali još uvijek, kažem, traju brojni procesi i postupci u tome da građani ili korisnici vlastitih parcela ili objekata jednostavno dođu do određene razine pravde. Što će tu napraviti državni inspektorat, kažem, kad ga se ponovno vrati na onaj status koji je imao do 2013. godine, nadam se kroz ovakav zakon, kojeg, evo imamo neku dvojbu koja će se vjerojatno riješiti do drugog čitanja, možemo još bolje propisati, da ne bi bilo prijepora baš u tom dijelu koji je dosta aktivan. Što se tiče samog turizma, turistički inspektori i način njihovog postupanja, mislim da oni kvalitetno i korektno odrađuju svoj posao u skladu s onim što mogu i s brojem koliko ih jednostavno ima. Moramo priznati da nemamo dovoljno ljudi koji mogu jednostavno riješiti određene probleme u turizmu i nije dobro kada država sama za sebe zaključi da bez obzira što piše u nekom zakonu nije u stanju iskontrolirati određena područja, pa onda mijenjamo zakone da bi to maknuli ili nekakav posao od inspektora maknuli u stranu zato što nismo u stanju ono što smo napisali iskontrolirati pa i uz inspektore i sve ostala tijela. Tako da, evo što se mene tiče podrška ovom zakon, mislim da još ovaj mali prijepor oko toga gdje građevinsku inspekciju smjestiti u cijelosti na jednu ili drugu stranu, nije mi ok na pola, pola, tako da toliko od mene za ovu raspravu.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Joška Klisovića.
Hvala potpredsjedniče Sabora, gospodine Borić, kao veliki stručnjak za tumačenje tuđih misli pokušali ste na objasniti šta je gospođa Anka Taritaš-Mrak mislila ili nije mislila. No pustimo to sa strane, mislim da ste to bezuspješno pokušavali. Recite vi nama što vi mislite o recimo, članku 30. ovog Zakona, koji kaže da bi Vlada trebala imenovati glavnog državnog inspektora i da on odgovara Vladi. Toj istoj Vladi čija bi tijela trebao kontrolirati u svome radu. Ne čini li se vama to da je to jedan pokušaj kontrole Vlade nad jednim u stvari, neovisnom tijelom koje bi trebalo na jedan neovisan način odraditi svoj posao i ovom Saboru prezentirati takvo mišljenje, kao što radi recimo, državni odvjetnik. Da li mislite da ovaj članak 30 djeluje na karakter neovisnosti državnog inspektorata, jer ako nije neovisan bolje da ga niti nema.
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepo. Kolega Klisović, činjenica jest da od strane oporbe mi stalno imamo pokušaje unošenja određenih sumnji u to da li su neke institucije dobre ili nisu dovoljno neovisne ili nisu. Vi ste to riješili na način na koji ste smatrali da tu neovisnost treba prepustiti ministrima, pa ste raspodijelili taj državni inspektorat i dali svakom ministru ponaosob da valjda na isti način na kakav vi nama sada predbacujete rješavaju pitanje određenih inspekcijskih nadzora. Ne vidim velike razlike u tome da je inspektorat koji je razdijeljen u 7 ili 6 ministarstava tada kroz određene službe koje su bile ispod ministra bio puno neovisniji nego što će sada biti državni odvjetnik u smislu Vlade. Mislim da ta vaša sumnja da li je netko dovoljno neovisan se može primijeniti onda i na agencije i na sva ostala tijela koja smo osnivali, govoreći o tome da imaju pravo provoditi svoje zakonske ovlasti, na način na koji oni smatraju da zakonom i određenom. A što gospođa Mrak misli ili ne misli, sama je rekla.
Poštovani zastupnik Ivica Mišić ima sljedeću repliku.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Boriću, sada se priča o inspekcijama koje će upozoravati u određenom vremenu i to je dobro. Ispričat ću vam samo jednu priču kratku što sam sam doživio, gdje nisam svoga radnika prijavio jedan dan. Inspektorica je došla, gdje me poslala sucu za prekršaje, naravno platio sam kaznu, a platio sam sve ono što je trebalo u tom mjesecu, to je apsurd, gdje mi je sutkinja rekla, pa oprostite meni je žao, ali ja vas moram kazniti. A znate kad dođe poslodavac da sud onda to sramota i kažu kriv ste i lopov ste, ovako onako. Smatram da takve stvari, smješno je da platite za radnika čitav mjesec, jedan dan ga niste radi interneta koji nije radio, to je bio petak, u ponedjeljak se prijavio, i to je najuža, moja kćer je u pitanju bila, nije u pitanju netko sa strane. Evo neki dan sam prijavljivao radnika, pa mi je trebalo 11 dana da dođem kako da ga do kraja prijavim, a to o administraciji govori šta poduzetnici doživljavaju sve. Inspektor u redu, slažemo se u potpunosti, ali da bude upozorenje, ne samo kazna.
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepa, kolega Mišić slažem se da je dobra stvar koja piše, tj. ovaj članak kojim se govori o načelu oportuniteta u postupanju. Mislim da u mnogim situacijama će ono biti moguće, u nekim situacijama toga neće biti moguće, jer ako ste bespravno nešto počeli graditi, vi ste određeni prekršaj, ili ste već i završili, učinili i tu teško da ćemo moći nekakvih upozorenjima reći, stani ili nemoj nešto napraviti. Ali, u mnogim drugim situacijama gdje se radi o uslugama, pogotovo u trgovini, u turizmu i tako dalje, u smislu nekih nedostataka koji su lakše naravi mislim da primjenjujući načelo oportuniteta i upozorenja da bi nešto trebalo ispraviti je dobro došlo i mislim da ćemo na taj način, kao što se već pokušalo i ove godine kroz brojna postupanja, pa se to opet ovdje od strane oporbe prikazivalo na sasvim jedan neprimjeren način sa banalnim primjerima, pokazati da želimo brinuti o poduzetnicima, obrtnicima i ako dolazi do grešaka da se iste mogu ispraviti i da ne mora uvijek biti kazna i prekršaj taj koji to rješava.
Repliku ima i poštovani zastupnik Josip Križanić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine Borić, vi ste govorili isto o specifičnostima i svi stalno govorimo o specifičnostima građevinske inspekcije, da bi trebalo ostati u Ministarstvu graditeljstva. Ista stvar je i ponovno ponavlja, po 15-ti put, je vezano uz specifičnosti veterinarske i sanitarne inspekcije kao inspekcije sigurnosti hrane. Teško će biti koordinirati rad ove inspekcije u slučaju kriznih situacija, pojave zaraznih bolesti, ne znamo koje je nadležno tijelo, da li će to biti Ministarstvo koje piše propise ili inspektorat koji ih provodi. U slučaju da treba reagirati promptno, sigurno je bolje da takva, da je nadležno tijelo u jednom tijelu, dakle ili kod Ministarstva poljoprivrede kao što je bilo do sada i napominjem da nikada do sada veterinarska i sanitarna inspekcije nisu bile pod inspektoratom i kad se radi o postupanju sigurno nije isto da li je netko trebao postupati kod zarazne bolesti ili rušiti kuću za tjedan ili dva. Dakle, smatram da ili sve treba biti u inspektoratu ili treba omogućiti da sigurnost hrane bude specifična pod Ministarstvom.
Hvala. Evo odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepo, kolega Križanić, samo kratko, znači, zato jesmo u dva čitanja, nadam se, evo državni tajnik sa suradnicima pažljivo sluša što mi mislimo da bi možda trebalo popraviti između dva čitanja i nadam se da će uvažavati ove naše primjedbe, jer ako postoji zaista razlog kao što ste i vi to naveli, mislim da tu treba naći razumijevanja i Ministarstvo koje predlaže ovaj Zakon da se te stvari usklade.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala potpredsjedničke, kolega Borić vi ste rekli da smo do 2013. godine imali jedan neovisni sustav državnog inspektorata i da se ovim zakonom vračamo na tu 2013. godinu kada će to biti neovisno kao što je bilo do tada. Ja se ne bi s vama složio, naime, do tada, do 2013. godine glavnog državnog inspektora također je birala Vlada, kao što vi to sada predlažete, samo je bilo propisano da taj državni, glavni državni inspektor mora biti iz kuće, da ima određene uvijete, da mora imati 20 godina iskustva rada u struci, bili su propisani određeni kriteriji, dok u ovom prijedlogu zakona nema niti jednog jedinog kriterija. Ja mogu biti sutra glavni državni inspektor, a znamo zašto to je tako i zato su naše sumnje opravdane, zato što svi mi znamo tko će biti glavni državni inspektor sutra. I vi to rješavate svoje unutarnje odnose u HDZ-u. To će biti jedan vaš kolega iz stranke koji onda će svako malo drmat premijera, i reći će, gledaj, budeš li mi uskraćivao moju neovisnost ili ovisnost ja ću se vratiti u Sabor pa ću te rušiti. Naša sumnja, da li opravdana ili ne, vidjet ćemo kad on bude imenovan i tko će biti imenovan. Evo, hvala lijepo.
Hvala, odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepo kolega Đujić, iako je to kako vi kažete bilo dobro, vi ste to ukinuli. Jel tako? Znači sad mi predlažemo nešto novo i vi kažete neće biti neovisno i već znate tko će biti, evo ja ne znam. Te vaše insinuacije, jednostavno iz dana u dan postaju već zaista teret i za ovu Sabornicu i za javnost, tako da, osobno evo, ne znam, a vi sigurno nećete biti, to bi mogao potvrditi.
Sljedeća pojedinačna rasprava, poštovane zastupnice Marte Luc-Polanc, izvolite.
Zahvaljujem, potpredsjedniče Sabora. Pa evo svi govornici do danas su se manje-više suglasili i složili oko toga da trebamo vratiti taj Državni inspektorat i neki su priznali grešku, neki nisu itd.. Međutim, što je zanimljivo? Zanimljivo je da mi sad ispred sebe imamo Zakon o državnom inspektoratu koji je dio nacionalnog programa reformi za 2018. Znači to je nešto što smo mi dugo iščekivali jer u ovoj 2018. nismo imali puno primjera reformi osim evo mirovinske koja sutra dolazi. I dakle mi nešto staro što vraćamo nazivamo reformom ove godine i onda pred nas dolazi zakon koji je pun praznina a ustvari ustrojavamo tijelo koje smo nekad imali. Znači ako smo mi Državni inspektorat nekad imali, ako je on funkcionirao kao takav već su se nakon nekog niza godina mogle uočiti prednosti i nedostaci rada takvog inspektorata i onda današnji zakon nikako ne bi mogao biti ovakva gruba radna verzija puna praznina i nedostataka. Ja ću probati u ovoj svojoj raspravi navesti neke koje smatram da su stvarno velike, velike rupe, praznine pa ću moliti predlagatelja da pojasni zbog čega je to tako ostalo. Naime, vi ovim zakonom povezujete 17 inspekcija iz 8 ministarstava. I tu je u članku 4. točno navedeno na koje se to inspekcije odnosi. E sad što meni ostaje nejasno, zbog čega vi unutar te inspekcije a radi se o gospodarskoj inspekciji, člankom 3. je naveden djelokrug Državnog inspektorata, zbog čega vi unutar te inspekcije nemate recimo prometne inspektore? Zbog čega nemate ribarske inspekcije a imate inspektore hrane i poljoprivrednu i veterinarsku inspekciju? Onda ako tu polemiziramo građevinsku inspekciju i zbog čega tu nemate katastarske inspekcije? Tako da, očito je da je ovo kao reforma rađeno navrat na nos i da je nama došao jedan vrlo šturi i nedorađeni oblik zakona. Pa bih molila predlagatelja da se očituje jasno zbog čega navedene inspekcije nisu u zakonu. Nadalje, kolege s desne strane hvale kako je u ovom zakonu strogo navedeno nadležnost svake pojedine inspekcije, kako je tu jasno raščlanjeno tko će šta raditi. Međutim, tu su samo nadležnosti prepisane iz temeljnih zakona, tu nije ništa novo, znači u onim temeljnim zakonima šta je bila nadležnost inspektora je sad sve skupljeno u jedan jedinstveni zakon jer vi i dalje imate stručne inspekcije ne postoji tu sad jedan jedinstven način postupanja. E sada kada sam ja malo, letimično sam gledala te nadležnosti inspektora i ono što me zbunilo a to je nadležnost inspekcije zaštite okoliša. Naime, u članku 26. stavak 2. vi navodite da inspektor zaštite okoliša se obvezuje dostavljati izvješća o praćenom stanju okoliša da o istom mora voditi očevidnike i da te propise na očevidnike dostavlja nadležnim upravnim tijelima i Hrvatskoj agenciji za okoliš i prirodu. Ja smatram da je to na neki način ponižavanje djelatnosti inspektora. Inspektor, ja sam već navela i u svojim replikama jer mi njega ipak moramo gledati kao jedno represivno tijelo, on je taj koji kontrolira zakone. Ne znam zbog čega bi od inspektora zaštite okoliša tražili da on prikuplja evidencije o stanju okoliša, vodi evidencije, prikuplja, sastavlja očevidnike, nosi ih nadležnim upravnim tijelima i što da oni onda rade? I onda će u upravnom tijelu neki službenik te očevidnike ubaciti u tablice i prikazati kao svoju statistiku tog mjeseca. Mislim da to nije logično i da ove ovlasti koje ste stavili inspekciji zaštite okoliša da je to u biti posao Hrvatske agencije za okoliš i prirodu a onda inspektor taj koji će kontrolirati da li agencija to valjano radi, da li vodi očevidnike, da li ima kakvih odstupanja itd.. Sada bih se malo osvrnula na ustrojstvo tijela državnog inspektorata. Naime, vi ste osmislili da Državni inspektorat bude formiran kao središnji jedan državni ured gdje onda imate znači središnji ured, na teritorijalnoj razini ćete imati područne urede, ispostave područnih ureda, pa tu će sada biti nekakvi sektori, u područnim uredima će biti službe, odjeli itd.. Ono što nije jasno zbog čega je to u ovom zakonu tako a to je već isticano tijekom rasprave, zbog čega vi za rukovodeća radna mjesta ne navodite kriterije i uvjete koje te osobe moraju ispunjavati da bi postali voditelji službi, odjela, sektora pa glavni državni inspektor, on uopće ne mora nikakav kriterij ispunjavati. Evo recimo npr. što je nejasno u zakonu. Vi navodite da bi netko bio načelnik sektora, on mora raditi najmanje 4 godine na najsloženijim poslovima inspekcijskog nadzora. Evo ja bih htjela da se predlagatelj očituje koji su to najsloženiji inspekcijski nadzori. Ako vi imate RH podijeljenu po nekim teritorijalnim jedinicama i ako imate inspektora poljoprivrednog koji ima svoj dio koji obilazi, znači on ima određeno područje zemljišta koje obilazi, on ima godišnji plan obilazaka i kontrola određenih faza rada na zemlji. Nije jasno koji je sad složeniji posao tog inspektora. Svaki predmet je specifičan po sebi, svaki predmet ovisi o nizu okolnosti. Pa me sad zanima gdje ćete vi to propisati i koji će to biti složeniji ili manje složeni inspekcijski poslovi. Bojim se da će to dovesti do toga da ćete inspektora sa 2, 3 godine radnog staža, ovdje 4 staviti na rukovodeće radno mjesto da bude rukovoditelj inspektoru sa 20 godina radnog staža samo zato što ste neke poslove izmislili i pripisali složenijima. Mislim da to treba biti puno transparentnije i jasnije navedeno da onaj tko želi napredovati u sustavu da zna po kojim kriterijima želi napredovati. I evo, vidim, nemam puno vremena. I još što sam posebno željela istaknuti zbunjuje me u članku 32. stavak 2. inspektor u središnjem uredu. Zanima me šta će raditi inspektor u središnjem uredu. Ovdje stoji da bi on po potrebi mogao obavljati poslove na cjelokupnom području RH. Ako je inspektor samostalan u svom poslu, ako je on visokostručan, jer vi kada gledate kriterije za radno mjesto inspektora su vam veći, žešći, brojniji i teži nego za načelnika sektora itd. Znači inspektor je jedna stručna osoba, koja je samostalan u svom radu. I sada, on će u središnjem uredu, imati inspektora koji će šta raditi? Mislim da će tu se raditi samo o osobi koja ima veći koeficijent koji ne mora ništa raditi, jer to danas imate u ministarstvima, da dolje inspektori koji dade na terenu, svoje izvješće o radu šalju inspektorima u ministarstvu, koji onda ta izvješća prikazuju kao svoju statistiku. Mislim da središnji ured treba imati stručne osobe, koje će biti podloga za rad inspektorima na terenu, ali oni se ne mogu zvati inspektori, jer oni ne idu na teren, oni ne obavljaju taj inspektorski posao. Tako, da evo, ja bi samo zaključila, zakon ima puno nedostataka i to nije logično, obzirom da mi znači vraćamo tijelo koje smo imali. Mi smo sada taj zakon trebali dobiti u puno kvalitetnijem obliku, jr znamo i prednosti i nedostatke prijašnjeg sustava koji je bio. Osim toga, u inspekciji, tu je u raspravi istaknuto, vlada jedna percepcija da su inspektori korumpirani. Pa upravo ovakvo loši zakoni nedorečeni propisi, ja sam i ministru replicirala, znači bezvrijedni prekršaji koji se navode, da se tu inspektor neće kažnjavati. Znate, propisi moraju biti jasni, ne može se ništa ostavljati diskrecionalnoj ocjeni, kada su propisi jasni, onda je po njima jednostavno i lako postupati i samo takvi propisi mogu otkloniti bilo kakvu percepciju lošeg rada, nerada, percepciju korupcije itd. Zahvaljujem, toliko.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Zdravka Ronka.
… [[Govornik naknadno uključen.]] djelokrug i način rada, inspekcije, pa ste između ostaloga rekli i kako nema nekih posebnih novina. Međutim, po meni, ima novina, a jedna od njih je, da je do jučer se koristilo obavještavanje onoga kog se nadzire, samo je to bilo tada nelegalno. A sada imamo u čl. 59. legalizaciju, obavještavanja onoga koga će se nadzirati. Interesira me, kako gledate na to kada ste već načeli temu i drugo, obzirom da ste spominjali i korupciju u ekom smislu, mene interesira kako gledate i na recimo razmišljanja, da inspektori podliježu imovinskim karticama, jer kada usporedite njih i zastupnike, zastupnici su sitna riba, pa me interesira vaš stav.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Luc Polanc.
Ja se kolega s vama potpuno slažem. Ovaj zakon, ot je isto jedan od nedostataka, koji ste vi vrlo dobro primijetili i drago mi je što ste na njega upozorili točno. Ovaj zakon sada omogućuje da inspektor, ako smatra da je potrebno obavijestiti stranku, da će doći na teren. I to je navedeno paušalno. Znači nije navedeno, za koju se vrstu nadzora to odnosa, nego paušalno, to je procjena inspektora. Ja mislim da je to tolika mogućnost zloupotrebe toga članka, da se svaka valjana akcija može provaliti. Znači ako ste vi šef područnog ureda i ako idete u kontrolu radnog vremena, lokala, vama ž jedan inspektor javiti, vlasnicima lokala, da dolaze na teren. Vi ako doznate da je on to javio, šta? On će se pozvati na članak, kojemu zakonu daje tu mogućnost, jer je on tako to procijenio. Znači, nema logike da se inspektori najavljuju strankama. Postoji nekakav program po kojem oni rade i zna se kako obilaze teren, pa i stranke već otprilike znaju u koje doba se šta kontrolira.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Gorana Aleksića.
Zahvaljujem. Kolegice Polanc problem inspekcija je između ostalog u nedjelotvornosti, što će biti sada ponovno držani inspektorat možda i nije loša. Međutim, nedjelotvornost je problematična i ja ću reći jedan primjer. Mi smo prijavljivali, u smislu zaštite potrošača banke državnom odvjetništvu, Hrvatskoj narodnoj banci, Ministarstvu financija, nitko nije reagirao na njihovo nezakonito ponašanje, u smislu određivanje kamatnih marži, koje nisu ugovorene, a trebale su biti ugovorene. Svi su taj vrući krumpir micali od sebe, nitko nije pokrenuo nikakav postupak, samo su građani, sami pokrenuli 700 postupaka, privatno, znači samostalno kao oštećenici i na kraju Visoki prekršajni sud proglasu zastaru. Dakle, država je imala šansu pokupiti nekoliko milijardi kuna kazni, a država nije učinila po tom pitanju ništa. Kako gledate na tu situaciju, gdje se male kažnjava, a velike se uopće ne procesuira.
Odgovor poštovane zastupnice Luc Polanc.
To je upravo onaj problem nedorečenih i nejasnih propisa o kojima sam ja i govorila o svojoj raspravi. Znači problem je na terenu rada inspektora, ja vjerujem i ta činjenica, da im nije jasno definirano i kada im se daje uputa, da ne kažnjavaju određene osobe za lakše prekršaje, oni ne znaju o kojim se to lakšim prekršaja rade, pa onda se uvijek ide linijom manjeg otpora, radije ću manje raditi, nego više raditi i više griješiti. Jer upravo ta nedorečenost tome doprinosi. A što se tiče ovog Državnog inspektorata, ja se nadam da će ovaj rad biti učinkovit, jer dosadašnji Državni inspektorat vam je imao rad po načelu, da su imali korigirane akcije, znači ovaj tjedan kontroliramo samo mrkvu u Kauflandu i ništa drugo ne radimo. Nažalost, inspektori su linijom manjeg otpora to prihvatili jer je sustav bio takav da je kao borili se protiv sustava u kojem znaju unaprijed da će izgubiti. I jednostavnog linijom manjeg otpora su prihvatili takav posao.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče, uvažene kolegice Luc Polanc, zanimljivo mi je bilo kada ste spomenuli, kakva to iskustava moraju imati inspektori na visokom složenim poslovima. Eto dođe ministar poljoprivrede, dođe na njivu i vidi da tamo evidentno po prijavi došao, vidio evidentno, ne obrađuje čovjek koji ima u zakup jer ovaj uzima poticaj, ovaj drugi im obrađuje pa su se oni dogovorili i taj inspektor to sve lijepo napiše, međutim kad dođe do državnog odvjetnika nema dokaza da, jednostavno nitko vam neće sklopiti ugovor o podzakupu, takvi su naši zakoni. Ili inspektor poljoprivrede vam ide po dojavi da susjedove zmije ulaze u dvorište, e to su vam visokosloženi poslovi. Ja se bojim da ovim načinom nećemo podići mi razinu ni rada ovih naših inspektora, a njihov statusi njihovu ulogu u društvu. Bojim se da će oni i dalje biti bogeci koji će s Fiatom Temprom doći ispitivati čovjeka koji, čiji sin pali novčanicu, s novčanicom cigaretu u iznosu njihove mjesečne plače.
Odgovor poštovana zastupnica Luc-Polanc.
Ja se slažem s vama kolega, upravo je to ono što sam navela da se bojim da će inspektorat raditi po nalogu iz Zagreba i onda linijom manjeg otpora ovaj tjedan kontroliramo mrkvu u Kauflandu a nećemo raditi onaj svoj redovni posao. Dakle, dok se god ne bude shvatilo da su inspektori samostalni u svom radu, i dok ih se ne bude cijenilo u rangu sudaca, državnih odvjetnika, jer to je isto jedan represivan aparat, to je jedan odgovoran posao, ali s druge strane ne postoje složeniji i jednostavni poslovi. Sve je to posao unutar pravila struke, svaki inspektor radi svoju djelatnost, pa evo ja sam još jednom pozivam predlagatelje, ja bi htjela da nam se nabroji koji inspekcijski posao je složeniji, a koji jednostavniji pa da onda se zna i da ljudi u sustavu znaju koji su im uvjetima i pod kojim uvjetima će moći napredovati. Hvala.
Sljedeća rasprava biti će ona poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, ovo je jedan važan Zakon, Zakon o kojem reformski zakon, po meni možda čak jedini reformski zakon ove godine jer ovo sve do sada što su bile reforme, ja to tako ne bi nazvao, ovo je istinska reforma koja mijenja jedan dosadašnji sustav u jedan kompletno novi sustav i ovo je Zakon o kojem se priča jedno godinu i pol dana da bi trebalo doći do ovoga i s obzirom koliko dugo se pričalo o ovom Zakonu i koliko ga se najavljivalo, ovo što je došlo pred nas mislim da je puno rupa i da je puno otvorenih pitanja. Dakle, ono što sam ja očekivao je to da mi iza sebe imamo iskustvo dva sustava različita, dakle imali smo sustav koji se sada predlaže objedinjenog državnog inspektorata i imali smo sustav tzv. decentraliziranog državnog inspektorata, gdje je ovih 17 inspekcija koje sada idu pod jednu kapu bilo rašireno po različitim ministarstvima i mislim da sa odmakom vremena iza sebe možemo točno vidjeti što je dobro kod jednog sustava, šta je dobro kod drugog, šta nije i na temelju toga smo trebali dobiti prijedlog zakona. Međutim, ovdje je puno stvari koje su otvorene, puno stvari općenito i ja želim istaknuti neke koje smatram da nisu dobre. Dakle, puno toga će se regulirati naknadno uredbama Vlade. Mislim da te stvari koje ste predvidjeli da ćete ih regulirati uredbama bi trebale pisati konkretno u zakonu, jer ako znamo isto da je ovo prvo čitanje ovog Zakona, drugo možemo očekivati, ne znam do kada, do kraja godine, a kada ćete vi onda donositi uredbe? A praktički bi novi ustroj trebao stupiti na snagu već s 1.1. iduće godine, a vi još nisam siguran da ćete tom brzinom uspjeti donijeti uredbe kojima ćete propisati one najvažnije stvari u ovome Zakonu. A to je broj radnih mjesta, broj ispostava, do koje razine će biti struktura organiziranosti u državnom inspektoratu, plaće, koeficijente za plaće itd. Dakle, sva ta pitanja ostaju otvorena i navedena su u ovom zakonu da će se regulirati uredbama. Ona rečenica koja mene muči je da za provedbu ovog Zakona nisu potrebna dodatna novčana sredstva. E sad, ako znamo da će doći do povećanja broja radnih mjesta, jer će doći do novih rukovodećih kadrova s obzirom da se ovo spaja, spajate 17 inspekcija, trebat će biti šefova, novih ispostava, novih podružnica itd., onda je nemoguće da neće doći do povećanja financijskih sredstava. S druge strane, ako znamo da građevinski inspektori imaju prosječnu plaću znatno veću od ostalih kolega inspektora, ja očekujem da se te plaće sada kada će sve biti pod jednom kapom izjednače i da se svi dovedi pod istu razinu. E sad, rečenica, ako ovaj zakon ne zahtjeva nova novčana sredstva, onda mene navodi na to da ćete građevinske inspektore spustiti na prosječnu razinu ostalih kolega, što mislim da nije dobro, jer su ostali kolege potplaćeni u odnosno na ono na što bi trebali biti, jer govorimo da se ovaj zakon donosi u cilju bolje efikasnosti državnog inspektorata, a kakva je motivacija za potplaćene radnike, za radnike koji dobivaju plaću ispod one razine za koju bi trebali biti i samim time se utječe i na njihovu neovisnost. S druge strane, u zakonu se uvodi jedna novina, a to je uniformiranost inspektora. Znači oni će od sada svi biti u uniformama, tako piše u Zakonu, a to su opet neka dodatna nova sredstva koja bi trebala koštati. Tako da nisam siguran koliko ste uopće napravili pravu analizu troškova i koliko su ove stvari donesene paušalno. Druga stvar, jedan od problema koji se nameće, a koji se ne vidi iz ovog zakona je dislociranost inspekcija. Dakle, danas se te inspekcije nalaze po razno raznim ministarstvima, a logika bi bila da ako je to sad jedno tijelo, jedinstveni državni inspektorat, da oni svi budu na istome mjestu. E sad, da li ste vi u stanju osigurati to da budući državni inspektorat svi budu u istom objektu, na isto lokaciji, na istom mjestu u gradu Zagrebu, svih tih 17 inspekcija koje ulaze u jednu priču. A to također uzrokuje neke nove troškove, ako to nije tako, ako će oni i dalje ostati dislocirani, onda mislim da bi moglo biti puno problema u njihovoj efikasnosti i njihovom radu. Dakle, s druge strane, uredbama ste također odlučili propisati, dakle, broj pomoćnika glavnog državnog odvjetnika, voditelja službi ispostava, ja bih volio da to piše u Zakonu, da znamo do koje razine će te ispostave ići. Da li ćemo imati ispostave na razini Rijeka-Zagreb-Osijek-Split-Pula, znači gradovi sjedište županija ili ćemo ići do onih nižih razina, tipa ne znam, Delnice, Senj, Otočac, Crikvenica, znači neke razine bivših općina do 93., kao što je to nekada bilo. To bi bilo jako dobro da se vidi iz ovog zakona, međutim, to je i dalje jedna velika nepoznanica, ja bi vas molio da do drugog čitanja to razradite i da krenemo u tom pravcu. I jedan moj prijedlog koji bi, da je ovo konačni prijedlog zakona, onda bi pisao amandman, ali molim vas da razmislite o tome da eventualno do drugog čitanja ga uvojite a to članak 79. stavak 2. koji propisuje da u slučaju uvođenja kaznenog postupka protiv nekog inspektora koju pokreće privatni tužitelj a odnosi se na njegovo obavljanje poslova i ono na šta je on radio, da u tim varijantama, glavni državni inspektor ako procijeni, može donesti odluku da troškove toga postupka snosi Državni inspektorat, ja bi vam predložio da razmislite o tome da se to uvede kao obaveza, da glavni državni inspektor mora odobriti financiranje obrane inspektora ukoliko se pokaže kasnije da je on kriv, da inspektorat to onda od njega naplati ali da inspektori znaju da imaju podršku u svom inspektoratu i u državi da će stajati iza njih financijski da ih brani jer onda se tu isto doprinosi njihovoj neovisnosti jer u ovom slučaju ako oni nemaju to zaleđe, postoje neke bogate tvrtke i kompanije, firme koje će namjerno tužiti inspektore pa kad ako oni vide da su nezaštićeni i da to moraju sami plaćat, pitanje je dal' će htjeti drugi put uopće postupat i raditi nešto ako znaju da nemaju zaštite. Evo ja mislim da je to jedan korektan prijedlog da ga možete prihvatiti, evo očekujem do drugog čitanja da o tome malo razmilite. I drugo za kolege iz HDZ-a koji ne znaju, dakle već godinu dana se priča da je slijedeći državni inspektor član HDZ-a, saborski zastupnik koji ne dolazi iz struje bliske Andreju Plenkoviću i visoko je pozicioniran u HDZ-u grada Zagreba. E sad, vidjet ćemo da li će te sumnje se ostvariti, da li će to biti tako i tko će biti budući državni inspektor, ako to ne bude tako onda ćete osujetit naše sumnje, ako to bude tako, onda je to još jedna potvrda da se zakoni donose radi rješavanja unutarstranačkih odnosa i sukoba u HDZ-u, da se još jedna ruka iz Sabora koja nije baš poslušna, makne što dalje odavde i da se onda drži tamo u toplini Državnog inspektorata. Evo, nadam se da ćete nas možda razuvjeriti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Đujić, dobro ste uočili da ne možeš očekivat od djelatnika inspektorata da bude zadovoljan i da radi i da kvalitetno radi ako je on manje plaćen u odnosu na drugog kolegu i ne može se isto napraviti bez jačeg financijskog izdvajanja iz reda državnog proračuna i ne bi bilo dobro da pojedini inspektori imaju veću plaću, drugi manju a u istom su državnom tijelu. Ali zašto sam se javio vama za repliku za repliku, rekli ste da bi to trebalo biti na jednom mjestu, ja se slažem da kao državno tijelo trebalo imati neko svoje sjedište ali zašto bi to moralo biti u Zagrebu? Kažu da će tu biti negdje 170, 180 u centrali, zašto mora biti u Zagrebu, jel' to zato što gospodin Bandić traži ili će možda Čačić tražiti da bude u Varaždinu? A ja bi volio da bude u Slavoniji jer bi to bilo 180 novih radnih mjesta u Slavoniji. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
Kolega Vlaović, pa Središnji državni ured se nalazi u Zagrebu, u Zagrebu su sva ministarstva i u Zagrebu jednostavno zbog praktičnosti, zato bi trebalo biti sjedište u Zagrebu jer onda oni lakše mogu obavljati svoje djelatnosti ali zato imamo ispostave i područne urede. Ja mislim da jedno središnje državno tijelo koje obuhvaća 17 inspekcija koje sada idu od graditeljstva, financija, turizma i poljoprivrede, ne možete biti dislocirano, ono baš mora biti u Zagrebu. Ali ispostave jer to je ova priča što sam rekao, da bi volio da u zakonu piše do koje razine ćemo ići na lokalnoj razini, dakle da li su to samo gradovi sjedišta županija ili ćemo ići do bivših općina, do ustroja '93. a mislim da bi tako trebalo biti, da imamo što nižu mrežu, jedino tu postoji onda opasnost jer svaka ta ispostava zahtjeva jednog voditelja pa da ne bi na kraju imali možda više šefova nego djelatnika, e to je recimo opasnost s kojom se možemo susrest. Ali zato bi volio da nam gospoda iz ministarstva do drugog čitanja daju odgovore upravo na ta pitanja.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Vlaović, džaba je vam molba da ide inspektorat izvan Zagreba jer u Zagrebu treba osigurati mjesto za gospodina Andriju Mikulića koji je novi državni inspektor i to je jedini razlog zašto se ovo sada sve radi i opet s druge strane je problem što u ovaj Državni inspektorat neće opet sve inspekcije nego će ući samo onih ministara koji nisu dovoljno snažni da se odupru onda onome što predviđa Ministarstvo gospodarstva. Državni inspektorat sa ovim neće postati učinkovitiji, i dalje će biti leglo korupcije kao što je bio i prije i neće biti učinkovit jer jednostavno ovako kako je koncipiran ne vrši svoju funkciju.
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Mrsić, replicirali ste kolegi Vlaoviću pa se ja neću referirati na taj dio, ali rekli ste za koga se priprema ovo mjesto a ja sam rekao malo više zagonetnu tu priču i ima još visokopozicioniranih zastupnika iz HDZ-a u gradu Zagrebu osim kolege Mikulića pa ćemo vidjeti da li su u igri dva ili tri ili je samo on možda u igri.
Slijedeća rasprava biti će ona poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Nastojat ću u ovoj raspravi dati općeniti prikaz mog viđenja inspekcijskih poslova u RH i prije svega odnos tih poslova prema razvoju poduzetništva, mislim da je to iznimno važno i onda ću u drugom djelu dati nekakve konkretne primjedbe na ovaj prijedlog zakona. Naime kad govorimo o inspekcijskom nadzoru i ako pogledamo malo uzor razvijene zemlje onda možemo reći da u Hrvatskoj ipak je naglasak kad govorimo o inspekcija na represiji. To nije dobra poruka i to se pokazalo u nizu slučajeva a ono što ne možemo izdvojiti ovaj zakonski prijedlog iz okvira društvene klime u kojoj se nalazimo. Danas ljudi ne vjeruju institucijama ove države i svatko ako razgovarate s poduzetnicima, kad su predmeti inspekcijskog nadzora u pravilu kažu da govorimo o malim i srednjim poduzetnicima, da, nas se napada, nama se šalju inspekcije a ovi veliki rade šta hoće i prolaze redovito nekažnjeno ne uzimaju samo u obzir poslovanje tih velikih … [[Govornik se ne razumije.]] nego uzimaju u obzir općenito stanje u sudstvu i kažem kompletnu klimu u društvu. Naime, kada se govori povijest, kada se vraćamo na … [[Govornik se ne razumije.]] Državnog inspektorata sjećam se onda pisanje o medijima i natpisa, bilo je nekakvih konkretnih primjera, gdje su ljudi s pravom se žalili, da se u onom trenutku, ako ne podrže određenu političku opciju, u tom slučaju, to je bio HDZ jer je bio najjača politička opcija, jer je bio na vlasti, tada im se šalje inspekcija, to je bila percepcija ljudi. Kasnije se to razvuklo na ministarstva i sada imamo ovo što imamo, želimo vratiti čak, povećati obim državnog inspektorata. Znači sada se obim povećava i zbog toga ovaj zakonski prijedlog nije toliko velik po broju članka, ali je opsežan po svemu onome što on predviđa. Dakle, ovo što su kolege govorile, od same vertikalne organizacije, od glavnog državnog inspektora, njegovog zamjenika, pomoćnika, načelnika sektora, onda dolazimo do te horizontalne raspodjele i na kraju imamo teritorijalno od područnih ureda, voditelja službe, voditelja odjela od na kraju ispostava. Dakle, jedan vrlo, vrlo opsežno područje na koje se ovaj zakon odnosi i koji ovaj zakon nastoji obuhvatiti. Ja bi volio da ovaj zakon, zakonski prijedlog da u praksi pokaže bolje riješena nego do sada, ali se bojim da to neće biti jednostavno, na to je upozorio i kolega Đujić, jer nije mi jasno, kako ako nisu potrebna sredstva, pa gdje će ti ljudi biti, valjda će biti negdje biti smješteni. Ili će, ili ja do sada nisam dobro pratio, ako su oni bili do sada u ministarstvima, možda će ostati u istim uredima u kojima su bili, možda da pojasnite to na kraju, gdje će ljudi, ako govorimo o područnim uredima, gdje će biti smješteni, gdje će, jel će to biti u postojećim uredima državne uprave, ili ćemo negdje naći na njih druga mjesta. Istina je da su se oni žalili onog trenutka kada su raspoređeni po ministarstvima, da su ostali praktički bez svoji radnih mjesta. A sada da krenem na konkretne primjedbe. Ja sam u uvodnom djelu u replici to rekao, nisam do kraja malo je bilo vremena, sada ću to pojasniti, a ni ministar nije dao zadovoljavajući odgovor. Naime, čl. 56. stavak 4. građevinski inspektor u provedbi inspekcijskog nadzora, osobne i druge podatke može prikupljati i u domu osobe bez prethodnog pristanka ukoliko je dom gradilište. Prema Zakonu o gradnji članku 3. gradilište je zemljište i ili građevina uključivo i privremenoj zauzete površine na kojima se izvodi građenje ili radovi potrebni za primjenu odgovarajuće tehnologije i građenje zašto, gradilište i građenjem, e sada definira se što je to građenje. Građenje je izvedba građevinskih i drugih radova. Pazite, pripravni, zemljani, konstruktorki, instalaterski, završni te ugradnja građevnih proizvoda, oprema ili postrojenja, kojima se gradi nova građevina, rekonstruira, održava ili uklanja postojeća građevina. Kako ja vidim ovaj zakon, ako sutra netko kreći svoj dom, susjed ga prijavi, inspekcija ide po prijavi, inspekcija može čovjeku ući u dom, u kuću bez naloga, i obaviti nadzor. Mislim da je to neprihvatljivo i Pučka pravobraniteljica je dala primjedbu na čl. 56. stavak 4. Mislim da ovaj dio, da o tome trebate dobro razmisliti, jer u čl. 60. isto u stavku 2. se govori da se i poslovni prostori u smislu ovog zakona, smatraju stambeni i drugi prostor u građevini. Mi govorimo ovdje o malim obrtima i o malim poduzetnicima, pa i OPG-ima. U čl. 100. je prepisan stavak, članak 10. iz Zakona o gradnji i onda je dodano u zagradi iza riječi zgrade, dodano je posebno još u zagradi stanove. Stanove je dodano. Dakle, nije ovo dobro, pazite ovo nije dobro rješenje, ovo se protivi čl. 34. Ustava RH, dom je nepovrediv i samo sud može donesti svojom odlukom da se može unutra ući. Kada govorimo još jedna stvar koja zapada u oči, istina, možda nije dovoljno jasno definirana, ali bi trebala o tome razmisliti, to su inspektori, … [[Govornik se ne razumije.]] pod tlakom, jedno u davnih davnih godina, je izdvojeno, iz državnog inspektorata, osnovana je agencija za posude pod tlakom, kasnije zbog primjedbi stručne javnosti, rečeno je da bi ta agencija mogla prerasti u trgovačko društvo, jer može ostvariti znatne prihode na tržištu, spominjalo se je prihoda godišnje preko 10 milijuna eura, iz raznih periodičnih pregleda posuda pod tlakom. I sada mi ponovno vraćamo inspektora u Državni inspektorat, ne vidim da je to loše, ali što će sada biti sa pravnim društvom oprema pod tlakom d.o.o. Hoće li oni dalje nastaviti raditi u kom obimu i što će inspektor u odnosu na njih, kakva že biti njihov odnos. I na kraju, možda ono što je najvažnije, kada govorimo o državi, represiji, za pozdraviti je svakako, da se prvi, prvi ti nedostaci, ako nisu ozbiljne prirode da se ne kažnjavaju. Možda bi trebalo uvesti, kao što vam je to recimo, kad preventivnih tehničkih pregleda vozila ili nešto, d poduzetnik može zatražiti od inspektorata da obavi kod njega inspekciju, preventivnu inspekciju. Jer poduzetnici, mi kada govorimo o našem poduzetniku, govorimo o malome i srednjem. Znate nisu kod nas kao u razvijenim zemljama, ljudi došli na ideju, pa su tu ideju malo studirali, pa su onda razvili poduzetništvo. Ljudi su ušli u poduzetništvo iz očaja. Oni više nisu mogli raditi na radnim mjestima gdje su do sada radili i bili su prisiljeni se samo zaposliti, a ot tome zapravo govori, pa i ministarstvo gospodarstva daje poticaj, mislim da Ministarstvo gospodarstva, za samozapošljavanje. Ne može mala beba jesti šnicl, treba prvo malo jesti kašice zato u tom smislu, građani ove zemlje moraju shvatiti da država nije ničija maćeha, da ova država je tu zbog njih, njima na usluzi. I zato pozdravljam ovaj dio, ali još da bude poticajniji i da inspektori idu na teren i da ljude upozoravaju što sve moraju imati, jer doista nekad, evo, ja sam pročitao, žale se, nije dovoljno objesiti aparat za gašenje na zid, nego treba napisati da je to aparat za gašenje. Ako nema kukicu za objesiti kaput platiti će veliku kaznu. S jedne strane nama iskaču, evo vidite danas ili jučer drugi put u Vrbovcu vlak iskočio, a s druge strane dođe inspektor i gleda, aha, tu za šankom, nemaš tu za leđa nasloniti se. Jer kao da smo svi pijani pa ćemo svi popadati ako toga nema. Razumijete, neke stvari i zbog toga ljudi gube povjerenje, treba razlikovati bitne stvari od ovoga, manje bitnih i u tom smislu tu je uloga i budućeg državnog inspektora da inspektore ne tjera da samo prave normu na taj način da bi zadovoljili formu. Eto, najljepša hvala.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Podolnjaka.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, uvaženi kolega htio bih se osvrnuti na dio u kojem ste govorili o povredi doma i posebno ukazali već drugi puta dana na tu po meni također vrlo spornu odredbu u zakonu koji razmatramo. Dajem vam apsolutno za pravo. Činjenica je da smo mi sličnu odredbu imali i u prijedlogu zakona o komunalnom gospodarstvu, gdje se komunalnim redarima također željela dati ovlast da mogu ulaziti u domove i poslovne prostore građana i na kraju je predlagatelj sam odustao od te odredbe uvidjevši da je ona doista protivna Ustavu, stoga bih apelirao da ozbiljno razmotrite ovaj prigovor i da je doista riječ o odredbi koja je protivna članku 34. Ustava Republike Hrvatske. Hvala
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Žagara.
Ma evo vrlo kratko, dakle, hvala profesoru Podolnjaku kao ustavno pravnom stručnjaku što je podržao ovu primjedbu, nadam se da će je Ministarstvo razmotriti.
Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Zdravka Ronka.
Hvala lijepo, kolega Žagar, to točno već dva puta ste danas spominjali kako bi trebalo onemogućiti ovaj članak 56. stavak 4. mislim da ste rekli i tu ste spominjali razloge kao farbanje. Ja se slažem s vama, ali iz drugih razloga, ja plediram opet zbog podmazivanja, ne zbog farbanja. Pa zato predlažem da evo to pokušate riješiti na način da idete s amandmanom, da ne bi ostala praznina tog 4. stavka, pa da se recimo ugradi kroz amandman da im se izričito zabrani ulazak u domove. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Žagara.
Hvala uvaženi kolega Ronko, dakle evo vidimo, drago mi je da ste vi u toj replici rekli potpuno oprečni stav. Dakle, i takva bi mogućnost bila, evo vrlo kratko, jedan novinar je komentirao vezano za ovaj Zakon o komunalnom gospodarstvu, što je spomenuo profesor Podolnjak, kad je donesen za komunalne redare, ovako je malo, neću reći ironično, ali kako bi to nazvao, rekao je, pa neka proba netko u Texasu nekome ući u kuću.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je trebala biti kolege Joška Klisovića, ali ga nema pa gubi pravo na govor, pa će sljedeća rasprava biti poštovanog zastupnika Gorana Aleksića, izvolite.
Zahvaljujem uvažene kolegice i kolege, ja bih malo govorio o djelotvornosti inspekcija i ostalih koji se bave sličnim poslovima. Naše inspekcije su nedjelotvorne. One kažnjavaju ugostitelje zbog 10 kuna više ili manje u blagajni, ali kada su u pitanju veliki igrači, velike korporacije, onda kazni nema. Nema niti procesuiranja. Moram ponoviti jedan slučaj koji se događao zadnje 3 godine, 4, koji je završio u biti jako loše, a mogao je završiti jako dobro. U državni proračun moglo se sliti nekoliko milijardi kuna, međutim zbog nedjelotvornosti svih onih koji se bave i zaštitom potrošača i inspekcijskim poslovima i regulacijom rada banaka, izostala je ta kazna koja je trebala biti u ukupnom iznosu otprilike oko 10 milijardi kuna naplaćena svim bankama koje su nezakonito poslovale u području određivanja kamatnih stopa. Udruga Franak je prijavila HNB-u kao regulatoru, prijavila je DORH-u kao ovlaštenom tužitelju, prijavila je Ministarstvu financija u čijoj nadležnosti su inspekcije, stvari vezane za neugovaranje fiksnih kamatnih marži u preko stotinu tisuća kredita. Za neugovaranje fiksne kamatne marže predviđena je kazna po Zakonu o potrošačkom kreditiranju od 80 000 do 200 000 kuna za banku, odnosno kreditnu instituciju i od 10 000 do 50 000 kuna za odgovorene osobe u kreditnoj instituciji. Budući da država nije htjela pokrenuti ništa, pokrenulo je nekoliko ljudi, ajmo reći nekoliko, radi se o 700 prekršajnih postupaka koji su pokrenuti, koje su pokrenuli oštećenici, ovlašteni tužitelji i koji su neslavno završili zastarama na Visokom prekršajnom sudu. Zbog dugotrajnih postupaka, zbog toga što država nije poduzela ništa, sve je to završilo u zastari, dapače, Visoki prekršajni sud je tvrdio kako banke ne moraju ugovarati nikakve marže. Da je država pokrenula te postupke, možda bi stav Visokog prekršajnog suda bio drugačiji, jer države bi vjerojatno malo drugačije formulirala prekršajne prijave i malo drugačije pokretala te postupke. Međutim, mi smo dobili moralnu satisfakciju za ono što smo pokrenuli putem tih privatnih postupaka. Nisu privatni, ali su od strane fizičkih osoba. Naime, ove godine u ožujku, točnije 20. ožujka 2018. Vrhovni sud Republike Hrvatske potvrdio je da smo mi u pravu. Potvrdio je da su banke morale ugovarati fiksne marže. U jednoj reviziji povodom prijave Zagrebačke banke Vrhovnom sudu, koja je bila nezadovoljna jednom privatnom presudom. Povodom te revizije odlučivalo se između ostalog o zastarama potraživanja za preplaćene kamate. O tim zastarama je odlučeno pozitivno. Vrhovni sud je rekao da nema zastare potraživanja. Međutim u okviru te revizije zatraženo je isto tako i da se odluči o tome jesu li banke nakon 2012. godine nakon što je stupio na snagu Zakon o Izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju kojim je regulirano da banke moraju ugovarati fiksne kamatne marže, jesu li nakon toga banke uskladile svoje poslovanje sa zakonom u postojećim kreditima. I Vrhovni sud je vrlo jednostavno utvrdio ono što mi govorimo već 5 godina da banke nisu uskladile svoje poslovanje sa zakonom. Jer da bi ga uskladile one su morale fiksne kamatne marže ugovoriti a ne definirati i samo poslati obavijest običnom poštom dužnicima. Ovih 700 prekršajnih postupaka koje su pokrenuli ljudi, fizičke osobe, zbog zastare je završilo u košu tih 700 prekršajnih prijava, optužnih prijedloga da je završilo presudama protiv banaka. Samo na temelju tih 700 presuda moglo je recimo u državnom proračunu završiti 700, 70 milijuna kuna. Samo na temelju tih 700 postupaka. Međutim, Visoki prekršajni sud je čekao da sve to ode u zastaru. Prekršajni sudovi, ovi niži su dosuđivali kazne ali Visoki prekršajni sud je smatrao da tu nije potrebno kažnjavati, država nije pokretala svoje postupke i sve je to završilo u košu. Ako uzmemo u obzir da je bilo preko stotinu tisuća takvih ugovora u kojima banke nisu ugovarale kamatne marže, pomnožite to sa 100 tisuća kuna pa ćete vidjeti koji je rezultat, 10 milijardi kuna. 10 milijardi kuna moglo je završiti u državnom proračunu. Mi ne želimo uzeti novac koji leži na cesti. Mi ne želimo kazniti banke koje pelješe hrvatske građane. Mi ne želimo dapače niti regulirati te kamatne marže u nastavku jer sam ja prošle godine predložio da se to regulira međutim niti to nije riješeno. A Vrhovni sud ove godine u ožujku meni daje za pravo i svima nama koji to govorimo zašto mi laici koji nismo niti pravni stručnjaci znamo bolje nego HNB, znamo bolje nego Ministarstvo financija, znamo bolje od inspekcija, znamo bolje od Državnog odvjetništva RH što je nezakonito. Kako je to moguće? Pa to je žalosno. Ja znam zašto je to moguće. Moguće je zato što živimo u klijentističkoj državi, u državi u kojoj se namješta na način da se ne postavljaju oni ljudi koji bi htjeli raditi svoj posao na takav način da se posao odradi maksimalno, profesionalno i kvalitetno nego postavljamo ljude koji odgovaraju određenoj stranci. Ima tu i nepotizma i klijentizma. Svega tu ima. Ništa se neće dogoditi donošenjem ovoga zakona, ništa. I dalje će inspekcije biti djelotvorne. I dalje inspekcije neće raditi ono što im je posao. A posao im je prije svega da pronalaze one najveće propuste u radu koji su često i namjerni. Jer ovo što su banke radile to je bilo namjerno, to se zapadno od RH nije događalo. Zapadno od RH banke nisu ugovarale kamatne stope bez marži. Zapadno od RH nisu banke kasnije kada ne bi ugovorile te marže onda samovoljno odredile te marže i klijente obavijestili o tome poštom. Ne, čak niti u Sloveniji to nisu radili a Slovenija je bila zajedno s nama u bivšoj državi. Kako je moguće da toga u Sloveniji nije bilo a u Hrvatskoj je bilo? Očigledno je Slovenija organiziranija država nego Hrvatska. To je žalosno. Evo, zakon neće pomoći da inspekcije budu djelotvorne, da bi inspekcije bile djelotvorne potrebno je u inspekcije stavljati ljude koji su se dokazali svojim radom, svojim rezultatima koji iza sebe imaju povijest koja pokazuje da su to ljudi koji rade svoj posao na visokom nivou. Ljudi koji su dopustili a tu mislim na sve institucije koje su bitne u tom smislu, koje su dopustili da banke kao prvo ugovaraju nezakonite kamatne stope, kao drugo, nisu spriječili da se to kasnije više ne događa, kao treće nisu kaznili banke zbog toga što se događa takva stvar a imali su građansku inicijativu koja je stalno upozoravala na to i prijavljivala. Takvi ljudi nisu sposobni raditi niti u inspekcijama niti u drugim tijelima koja se bave takvim poslovima. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Aleksiću ja se u potpunosti s vama slažem da banke moraju imati i obveze i poštivati zakone i jednostavno mora ih se i kažnjavati. Međutim istina je da ovih 20 godina su imali jedno plodno tlo gdje su mogli raditi što su htjeli. I radili su. Naravno i pored svih problema koje imamo krivi su i sami dužnici koji su naravno uzimali neke kredite a ne znajući šta će im se dešavati. Banke koje transakcije uzimaju našim poduzetnicima i meni osobno i svima to su već malo i bezobrazno. Da ne kažem da svaku transakciju naplate. Primjer jedan bon koji vam isprinta iz vašeg dosjea, iz kompjutera uzima 140 kuna. Sat rada jednog radnika je 30, 40 ili 17 kuna, 20, koliko firma plati. Međutim poduzetnik to plati 140 kuna za nešto što njegov, njegovi podaci i to naravno, to je po mom pljačkanje poduzetnika i građana. Hvala.
Hvala. Odgovor, poštovanog zastupnika Aleksića.
Zahvaljujem. Kolega Mišiću nakon što 2 godine o tome govorim ovdje u Hrvatskom saboru, nakon što je donesena presuda u kolektivnom slučaju Franak, nakon što je Vrhovni sud odlučio ovo što sam i govorio u svojoj raspravi, vi kažete dužnici su krivi. Dužnici nisu niti malo krivi zbog toga što su banke s njima ugovarale nepoštenu kamatnu stopu i zbog toga što su kasnije protuzakonito tu kamatnu stopu samovoljno, van ugovorno definirale i zbog toga što nitko nije priječio banke da to tako rade. To nisu krivi dužnici, nego smo to krivi svi mi a vi ste više krivi nego ostali jer ste dio vlasti. Dakle vi ste u odnosu na mene krivi a ja nisam kriv jer ja stalno upozoravam da nisam kriv jer ja stalno upozoravam da to ne valja. Vi ste jedan od krivaca zašto se tako banke ponašaju, upravo vi jer vi kao dio vlasti to dopuštate umjesto da se izborite da se to više ne događa. Hvala.
Slijedeća rasprava bit će, a oprostite, slijedeća rasprava bit će ona poštovanog zastupnika Miranda Mrsića, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ministre Horvat, mi smo, moja bivša stranka je donijela lex Komadina i pogriješila je. vi sada donosite lex Mikulić i pogriješit ćete. Poučen iskustvom onoga što smo mi radili, bojim se da na isti način želite i sada napraviti istu stvar. Zakon o Državnom inspektoratu donosi se samo zato da bi Andrija Mikulić sjeo na mjesto državnog inspektora i zbog ničega drugoga jer nema nikakvih razloga niti rezona da se postojeća struktura inspektorata odnosno inspektora mijenja i da se ponovno vraća Državni inspektorat koji je bio leglo korupcije, nepotizma i mjesto gdje se nije provodio zakon nego gdje su se stvari dogovarale ispod stola. Napominjem da u bivši Državni inspektorat, Državna revizija nikada nije ušla. Nemate niti jedan nalaz Državne revizije unatrag 10 ili 15 g., dakle nije bilo Državne revizije u Državnom inspektoratu. Pa se moglo desiti da je Državni inspektorat svoje mjesto, zgradu u kojem je bio, plaćao 35 eura po kvadratu poslovnog prostora što je 5 puta veće od uobičajene cijene. Također se u Državnom inspektoratu dešavalo d su curile informacije pa tako u onom trenutku kada se rasformirao Državni inspektorat i formirali su se inspektorati po ministarstvima, evo jedna pričica koja oslikava situaciju koja je bila u Državnom inspektoratu prije i to je bio jedan od razloga zašto se Državni inspektorat ovakav kako je zamišljen bio se rasformirao. Inspektori rada su negdje u ljeto krenuli u inspekciju, onda je to bilo 2013. odnosno 2014. u inspekciju u ljetnim mjesecima ujutro rano dakle kod poslodavaca u turizmu, dakle negdje u Dalmaciji, okupili su se u 4 sata, krenuli su tako da ujutro budu već u 6, dakle tu su bili, cilj inspekcije rada je htjela vidjeti tko radi u pekarnama i svim onim drugima koji rade, koji imaju noćnu smjenu. Kad su se vratili, našli svoje stolove, a dijele zajedno s drugim inspektorima, našli su svoje stolove malo raščišćene odnosno očito kolege su tražile spisak poslodavaca kojima inspektori rada odlaze da bi ih obavijestili da im stiže inspekcija i to j nešto što će se opet dešavati sa inspektoratom, ovako kao što je definirano. Jedna od primjedbi je bila kada imate jedinstveni inspektorat državni da onda imate sve inspektore na jednom mjestu, da ćete moći napraviti puno više izvida itd., pa evo podataka, 2013. bivši Državni inspektorat je napravio 84 000 izvoda i utvrđeno je 35 000 prekršaja. Rasformiranje Državnog inspektorata i objedinjavanje podataka od svih inspekcija 2014. je izvršeno 92 000 nadzora i utvrđeno je negdje skoro 50 000 prekršaja, dakle više nego onda kada je bio jedinstveni Državni inspektorat. I kada se pitalo inspektore i ljudi koji se bave inspekcijskim poslovima što oni misle o tome da se Državni inspektorat rasformirao, onda je bio vrlo jasan stav da se radi kvalitetnije jer inspektori ne svaštare nego su specijalizirani. Također, inspektori su prolazili sigurnosnu provjeru, inspektori imaju obavezu ispunjavanja svojih imovinskih kartica. Da napomenem da prije sigurnosne provjere se u Državnom inspektoratu nalazilo i ljudi koji tamo nije im mjesto zbog svog rada i djelovanja koji je bi sa one strane zakona. Ovim zakonom vraćate stvari natrag samo zbog jednog čovjeka ali će dovesti do toga da neće situacija biti bilja nego ćete onda vi, očito da u HDZ-u želite bolje kontrolirati poslodavce da bi ih mogli reketariti jer Državni inspektorat ovako kao što je postavljen će biti mjesto u kojemu će se pod kapom vladajuće stranke stvari rješavati drugačije nego što se rješavali danas. I posebno je problem članka 56. ulaska u domove. Dom je zaštićen Ustavom i dom je svetinja. I ne znam zbog čega ne želite nastaviti sa praksom koju imamo sada, gdje je carina dobila ovlaštenje da mogu kontrolirati nelegalnu djelatnost jer to je ono što je najvažnije u ovoj trenutku kontrolirati nelegalnu djelatnost i zašto mi sada osnivati toplu vodu, kada u zemljama koje su puno bolje od nas i puno organiziranije ne postoji državni inspektorat u ovakvom obliku, evo, samo da napominjem Njemačku gdje ona inspektorat rada ima odvojen iz državnog inspektorata i nalazi se pri Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Od svih zemalja Europske unije jedino će Hrvatska imati inspektorat rada u nekom državnom inspektoratu, dok sve ostale zemlje to nemaju ili su u nadležnom ministarstvu, Ministarstvu rada, ili se nalaze kao u Poljskoj, kao dio Parlamenta. U Poljskoj inspektorat rada biraju, dakle bira Parlament. I sasvim sigurno da sa ovim Zakonom nećete postići ono što bi trebalo, a to je da se nelegalna djelatnost u Hrvatskoj suzbije, da se suzbije rad na crno, da se suzbije porezna evazija, nego ćete imati još jedan inspektorat koji će biti nešto što će poslodavcima, ili će poslodavcima ne na ruku nego će očito neki određeni poslodavci imati više kontrole nego drugi. I žao mi je što se krenulo ovim pute, a ono što bih molio ministra Horvata da nam onda vrlo jasno kaže zbog čega u državni inspektorat ne ulaze sve inspekcije koje se nalaze u Republici Hrvatskoj u svim ministarstvima, jer po ovome što vidimo neke inspekcije ostaju dio ministarstava zbog očito nekih drugih razloga. I to govori da onda ovaj zakon kao takav nije zbog toga da se stvari okrupne i da državni inspektorat bude drugačiji nego da se prvo osigura mjera pritiska ili sustav pritiska na poslodavce, na koji način bi ih mogli onda još više pritiskati i s druge strane da se određenim osobama u prvom redu, evo gospodin Mikulić je netko tko će sjesti na to radno mjesto da se omogući da eto ima svoj državni inspektorat. Nadam se da ćete ovaj Zakon pametnije napisati, da ćete omogućiti, ako već ide, a vjerojatno ćete izglasati ovo što ste sada predvidjeli, ali se nadam da ćete koristiti iskustva svjetska i da ćete u drugom čitanju nam dati zakon koji će izgledati puno drugačije nego sada i ono što plediram, koristite iskustva uređenih zemalja koje su vrlo jasno pokazale što, koja je benefit od toga državni inspektorat u ovakvom obliku kao što vi predlažete nije efikasan i neće dovesti do onoga što bi trebao dovesti, a to je da sprječava nelegalnu djelatnost i rad na crno u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Replicirati će poštovani zastupnik Anton Kliman.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolega Mrsić pa vi ste se uhvatili samo jednog vida inspekcija, a to je ova inspekcija za rad, ali ono što ste napomenuli da nije dobro, ja držim upravo da je dobro da se u što većem broju inspektora trebaju spustiti ovlasti na razinu, pa primjerice onoga što ste rekli da nije dobro, a to je ono što ima ovlast carina da mogu ulaziti u stanove i kontrolirati razno razne oblike rada na crno. Između ostaloga, reći ću vam samo primjer u Ministarstvu kojem sam ja bio, dakle prije dvije godine, turistički inspektor koga je recimo, primjerice sada u Istri samo 5 u našoj najturističkijoj regiji, ne mogu kontrolirati rad na crno. Sad možete znati kakva je to isfrustriranost inspektora koji dođe kontrolirati čovjeka koji ima uredno prijavljenu djelatnost a do njega je susjed koji radi na crno i on ne može doći kod njega u njegovu nekretninu, pitati ga za zdravlje ono što se kaže, da ga dovede u red, nego mora zvati inspekciju, dakle Carinu, na neki drugi teren da dođu to utvrditi umjesto njega.
Odgovor poštovanog zastupnika Mrsića.
Uvaženi kolega, dom je nepovrediv, on je zapisan u našem Ustavu i ne mogu svi ulaziti u naše domove. Vi sa ovim Zakonom dopuštate da u naše domove ulaze svi inspektori koji imaju za to ovlasti, to će vam pasti na Ustavnom sudu. Prema tome, problem koji vi ističete je problem, ali za to sa inspektorom turizma, turističkim inspektorom ide i Carina, prema tome Carina ima vlast da uđe vam u dom i kontrolira i to će vam pasti na Ustavnom sudu. Dom je nepovrediv, ne možete dati svim inspektorima te ovlasti, on ima pravo ući tamo gdje po zakonu je, ali nema pravo ući u moj dom. I to je nešto što će ovaj Zakon, ako ostane ovako, dovesti do toga da će inspekcije i dalje neće biti efikasne, a da će ovo pasti na Ustavnom sudu.
Hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani ministar Darko Horvat. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa evo, ako krenem od samoga početka, bojim se da oni koji su imali određene replike i primjedbe ovdje nema, ali mislim da se kao što sa već u jednom svoj obraćanju iznio gro toga svodi na tri ključna detalja. Ali prije nego ih apostrofiram i navedem u kom ćemo smjeru pripremati drugo čitanje želim jasno ovdje i za hrvatsku javnost i za sve skupa reći da je ovo jedan od reformskih zakona i iz tog razloga smo ga i inzistirali da ga provedemo kroz dva čitanja upravo da bismo doživjeli jednu ovakvu konstruktivnu raspravu i iz nje eventualno dobili barem nekoliko, a moram priznati da smo ih svega nekoliko dobrih komentara dobili. Ali da u hrvatskoj javnosti, a prvenstveno u poduzetničkom sektoru vlada jako velika polemika, ja sam sebi uzeo za pravo pa 2014. kada je državni inspektorat ukinut reakcije ne samo medijske, nego i javnosti bile su otprilike ovakve. Citiram: „no s obzirom da su inspektori rasuti u 5 ministarstva to znači da jednog ugostitelja posjećuje čak 9 inspektora, jedan kontrolira cijenu, drugi kuhinji, treći ribu, četvrti ostalu prehranu, peti osoblje, šesti blagajne“ i tako dalje i tako dalje. Da bismo takve stvari eliminirali i spriječili želimo ne centraliziranim sustavom, već vertikalno ustrojenim sustavom jasno reći gdje je ribi glava, a gdje je ribi rep, dakle uz jedno pomno planiranje, ali stvaranje zakonodavnog okvira unutar kojeg će se takvo planiranje moći izvesti i dogoditi želimo da pod jednom kapom, pod jednom kućom, pod jednom vertikalom imamo sve ono što na bilo koji način se može tretirati kao gospodarski dio inspekcijskog nadzora i sa željom i voljom da to bude sinkronizirano, a prvenstveno spram poduzetnika, dakle realnog poduzetničkog sektora, takvih inspekcijskih nalaza bude što je manje moguće, a da oni onda budu što efikasniji. S druge strane jasnu poruku šaljemo člankom zakona kojim definiramo da inspekcijski nadzor nije samo i isključivo represivna mjera. Slažem se poštovani saborski zastupniče sa vašim prijedlogom, razmotrit ćemo ga pomno, dakle kada važemo između ove edukativne komponente ili bilo koje druge i one krajnje, represivne, dakle rješenje koje na kraju mora polučiti neku kaznu, svrha postojanja inspektorata nije štancanje kazni poduzetnicima. Pogotovo ne onim jednostavnim, lakim prekršajima koji se mogu otkloniti na licu mjesta, koji se mogu otkloniti do trenutka pisanja rješenja ili koji mogu kao laki otklonjeni nekoliko dana nakon provedenog nadzora. Jedina polemika, ovdje danas koja je vođena išla je u smjeru toga da li djelomično razdvojena građevinska inspekcija da ili ne, dakle, mi smo stava da kao što smo u zakonu i obradili onaj dio građevinskog nadzora inspekcijskog koji je u rukama i kojim pravo građenja i građevinske dozvole ili potvrde građevinskih projekata izdaje država, da i država dobije određeno pravo kontrole odnosno inspekcijskog nadzora. Opet ću ponoviti, kada bismo mi vagali postupno, koliki dio inspekcijskog nadzora zadržavamo u ingerenciji Ministarstva graditeljstva, 4 izrijekom, 4 inspektora. Jasno smo objasnili ingerenciju i odgovornost kreiranja zakonodavnog okvira nad vrlo osjetljivim područjem, a to je područje hrane, dakle, ingerencija na Ministarstvu u formiranju zakonodavnog okvira a provedbeni akti, odnosno pravo postupanja inspekcija do trenutka dok se određeni nedostaci ne evidentiraju. Dvojba, odnosno bojazan, da li u ovom trenutku jesmo spremni odnosno da li ćemo organizacijski biti spremni da s 1.1. u ovakvoj formi inspektorat saživi, dakle, vrlo jasna poruka onima koji se danas po prvi puta susreću sa ovom materijom. Cijele ove godine, cijele ove godine traje i javna i stručna rasprava, upravo na ovu temu, javno savjetovanje, elektroničko savjetovanje koje je trajalo 30 dana, set primjedbi koje se unutar tog elektroničkog savjetovanja poslane i odaslane na Ministarstvo gospodarstva, velika količina njih koja je apostrofirana i usvojena upravo ide tome da gotovo cijele ove godine se bavimo ovom tematikom upravo sa željom i namjerom da bismo došli, ne do konsenzusa, ali barem blizu konsenzusa da nam treba državni inspektorat kao jedna jedinstvena institucija, jasno određenih ingerencija i slažem se ovdje s vama oko polemike, da li ustrojstvo treba bili predmet zakona ili konkretno ustrojstvo treba biti predmet pod zakonskih akata i to će biti predmet analize i zbog toga ćemo si uzeti mjesec dana do ponovno pojave popravljenog zakona, ne radikalno u ovim dijelovima oko kojih smo danas raspravljali. Ja moram priznati i drago mi je što ova današnja rasprava je vođena i ovaj Zakon apostrofiran kao tehnički zakon i, ali čast pojedincima koji su iskočili u tu jednu političku čudnu domenu, ja ovdje sa punim pravom, ali i sa punom odgovornošću mogu reći i dati odgovor da ovaj zakon nije leg zakon, ovaj zakon nije pisan za nikoga i ovaj zakon u prvi plan postavlja hrvatskog poduzetnika. Prihvatili smo se izrade ovog zakona da bismo olakšali represiju, da bismo prestali zbrajat i oduzimat broj izvedenih inspekcijskih nadzora već da bismo podvukli i povukli jasnu ogradu i crtu između onih grešaka i pogrešaka koje se događaju ne namjerom, s razlikom onih koji su dio namjere i onima koji su pogriješili i to lakše pogriješili bez bilo kakve namjere, dati ćemo priliku da bez kazne tu svoju pogrešku poprave. Za one koji pojavom i učestalom pojavom takvih pogrešaka imaju namjeru za njih će slijediti vrlo jasna kazna. I zato vam svima skupa hvala na svim prijedlozima moje kolege gledajući ispisali su 5, 6 stranica papira, vratit ćemo se na ministarstvo, napraviti još jednu analizu, siguran sam da dio vaših prijedloga apostrofirati i ugraditi u zakonski okvir i vrlo se brzo ovdje pojaviti sa drugim čitanjem, sa željom i namjerom da paralelno radeći na izmjenama i dopunama drugih zakona, pronalazeći prostor, adekvatni prostor unutar kojeg ćemo formirat centralu Državnog inspektorata, do čekajući izmjene i dopune jednog drugog zakona koji mora se dogoditi da bi uobličio i u sustav državne uprave unio novo tijelo, novi središnji ured nakon kojeg će onda Vlada moći i imenovati čelnika tog državnog tijela, da koji će biti na razini državnog tajnika, da bismo onda podzakonske akte odnosno Uredbu o unutarnjem ustroju, mogli zajedničkim snagama raditi uključivo i one ljude koji će biti vertikala i koji će se samim i konkretnim poslovima baviti. S tom željom i namjerom, još vam jednom zahvaljujem i što drugo, pozdravljam, vidjet ćemo se vrlo skoro na neke druge teme ali siguran sam i vrlo brzo sa drugim čitanjem ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I vaše izlaganje je ponovno izazvalo nekoliko replika pa prva će biti ona poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Ministre Horvat, dok nema političke volje da se bori protiv korupcije, niti jedan zakon neće pomoć. Drugo, ne govorite dovoljno istinu jer ovaj Zakon o Državnom inspektoratu nema veze s time, ono što ste rekli da će on omogućiti da poslodavci ne budu odmah kažnjavani nego da onda najprije bude upozorenje pa nakon toga kazna. To mora biti u zakonima koji reguliraju prekršajne odredbe. To vam je već u Zakonu o radu i u Zakonu o zaštiti na radu, preko 50% prekršajnih odredbi su upozorenje pa tek onda kažnjavanje. Prema tome, neće ništa riješiti jer će inspektori raditi po zakonima koji jesu do sada. I stoga ovo ipak je samo zato da uhljebite svoje kadrove u onoj vertikali koja će nastati u tom novom inspektoratu na čelu sa gospodinom Mikulićem.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre, ja bi volio samo kratko ako se možete osvrnuti na to da li ćete usklađivanje koeficijenata plaća inspektora, uskladiti na način da građevinske inspektore koji imaju znatno veće plaće od ostalih izjednačite na način da ćete ostalim dignuti na razinu građevinskih inspektora ili ćete građevinskima spustit budući da smatram da su inspektori znatno potplaćeni u odnosu na posao koji rade i ako uzmemo ne znam, suce koji bi mogli reći neku sličnu priču, oni su gotovo duplo više plaćeni nego sami inspektori i smatram da bi svi inspektori trebali imati veće plaće nego što imaju danas pa bi samo htio ako možete kratko se na to osvrnuti u ovom djelu a moje primjedbe su vjerojatno zapisali vaši suradnici jer vas nije bilo pa očekujem do drugog čitanja očitovanje na ostale primjedbe.
Odgovor poštovanog ministar Horvata.
Hvala poštovani zastupniče. Točno, opet pogođena tema, jedino što tema nije predmet zakona nego podzakonskih akata ali upravo u tom smjeru u kojem ste i dali svoju repliku, razmišljamo i mi jer već nakon što prođe prvo čitanje ovaj koncept, mi prema Ministarstvu financija moramo poslati jedno pismo unutar kojeg ćemo tražiti na koji način će se formirati nova glava u proračunu za 2019. g. pa već u sklopu toga ona sredstva koja su danas na raspolaganju u ministarstvima unutar kojih se nalaze inspekcijske službe, mi ćemo tražiti da se ta sredstva povećaju upravo s tim razlogom da bi nakon što saživi samostani Državni inspektorat, inspektori imali adekvatno plaćena radna mjesta.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, dakle, slažem se s vama, vi ste naglasili ponovno da je riječ o tehničkom zakonu. Ono što je bitno naglasiti, ovdje je riječ o iznimno stručnim poslovima, stručnim poslovima koji zahtijevaju visoku razinu znanja naših inspektora i u tom smjeru ide i nastavak evo kolege Đujića ova replika. Učinite sve i podzakonskim aktima da i plaća tih ljudi bude adekvatna a i da im se omogući stručno usavršavanje, da se to na neki način precizira točno sa tim pravilnicima da ljudi jer se i zakonodavstvo neprestano mijenja i da mogu imati znanja a pogotovo u smislu onome što ste vi naglasili a ja sam u svojoj prijašnjoj replici rekao. Inspektori moraju biti u službi razvoj poduzetništva, to ima smisla, drugo sve će biti samo trošak i produbljivat će i dalje nepovjerenje građana u institucije ove zemlje. Hvala.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, rekli ste da ćete sve primjedbe sagledati u ministarstvu što je pohvalno ali vjerujem da neće pregledavati i neće davati mišljenja oni koji su propustili natječaj za one u Sinju gdje je mijenjan i kriterij bez javnog oglašavanja gdje je odobreno, mijenjani su kriteriji u cijeni, znači gdje je odobreno zbog toga 10 milijuna kuna skuplja javna nabava. I na to nismo dobili odgovore, ni gradsko vijeće, a i to je loša poruka ako ti pregledavaju ove prijedloge, loša poruka budućim javnim nabavama, gradonačelnicima, načelnicima koji također mogu na taj način mijenjati kriterije odnosa cijena i referenci i da se namještaju natječaji. Ja mislim da bi trebali puno oštriji prema ovom. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog ministra Horvata.
Hvala vam poštovani saborski zastupniče i na ovoj replici, ničim ona nije vezana sa predmetnom tematikom ali ne bi rado da ostane nedorečena. Dakle, dva puta ste me danas ovdje prozvali zbog nečeg što jednostavno nisam učinio. Dakle prozvan da sam dao mišljenje na konačno provedeni sustav javne nabave u gradu Sinju je vaša ili neinformiranost ili netočna informacija. Dakle, predmetna javna nabava u gradu Sinju imala je dva koraka, u jednom donijeto je poništenje natječajnog postupka. Ja sam izrekom napisao i potpisao da u tom dijelu provedbe javne nabave, u postupku nadzora nad predmetnim postupkom javne nabave nisu uočene nikakve nepravilnosti. Taj je akt bio poslan u grad Sinj. Nakon toga ponovljeni javni natječaj nakon kojega je sklopljen ugovor nije bio predmet nadzora Ministarstva gospodarstva. Vi ste poštovani saborski zastupniče meni uputili saborsko pitanje i ja ću na njega u nekoliko sljedećih dana i odgovoriti.
Kolega Bulj vi ste digli povredu Poslovnika, jeste sigurni da to želite? Nemojte to zlorabiti, molim vas. Samo, izvolite.
Vi predsjedniče unaprijed znate šta ću ja kazati. Povrijedio je Poslovnik ministar a i vi ste 33. povrijedili jer je on rekao neistinu. Vi ste dali mišljenje za javnu nabavu ali niste dali mišljenje koje je na tematskoj sjednici gradsko vijeće tražio. Da li su, zbog čega su mijenjani kriteriji i tko ih je mijenjao? Zbog čega? Da je 10 milijuna kuna skuplja javna nabava nabavljena, umjesto 23 milijuna 33 milijuna kuna. I vi podržavate takve javne netransparentne nabave. Vi s ovim niste odgovorili na ono što je od vas gradsko vijeće tražilo, ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Dakle kolega Bulj, premašili ste vrijeme. Premašili ste vrijeme a naravno to nije bila povreda Poslovnika i ja vam dajem opomenu. Sada ćemo time zaključit raspravu o ovoj točci a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o državnom inspektoratu, prvo čitanje PZ br. 459, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o državnom inspektoratu i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 glasova ZA, 31 suzdržani i 7 PROTIV, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
I prelazimo na sljedeću točku a to je: - Prijedlog zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu, prvo čitanje, P.Z. br. 451; Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana ministrica znanosti i obrazovanja gospođa Blaženka Divjak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedavajući, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Hvala vam na prilici da objasnim ovaj Prijedlog zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu koje je pred vama i koji zapravo daje značajan primjer reformskim procesima u hrvatskom obrazovnom sustavu. I ja ću sada na početku navesti nekoliko razloga zašto je to tako pa ću ih onda dalje objasniti. Prije svega zato jer potiče autonomiju škole i autonomiju učitelja. To je nešto što je kao takvo posebno apostrofirano i u Strategiji, obrazovanja, znanosti i tehnologije jer učitelj je taj koji upravlja procesom učenja i poučavanja, udžbenik je sredstvo koje koristi jedno od sredstava koje se može koristiti a učenik mora biti u središtu tog procesa obrazovanja. Drugo, potiče sigurno digitalnu transformaciju škola i tako omogućava stjecanje digitalnih vještina učenika što je također apostrofirano u Strategiji u cilju 5. Zatim rasterećuju udžbenike nepotrebnih činjenica što znači definitivno i lakše torbe tako da se na ovaj način regulira i smanjenje činjeničnoga znanja vezano uz promjenu koncepta koje se sada temelji više na kompetencijama ishodima učenja a ne na sadržajima ali rasterećuje i fizički težinu samih torbi. Rasterećuje i financijski učenike odnosno njihove roditelje jer se po prvi puta određuje nešto što ovdje nazivamo najvišom cijenom udžbenika po razredima. Znači najvišom cijenom, znači mi ne zadiremo u tržišno natjecanje samo određujemo gornju granicu. Što se tiče kvalitete postupak koji sada ovdje uvodimo, ovim prijedlogom je jedna transparentna ali jednostavnija procedura od dosadašnje koja prije svega osigurava i nezavisne recenzije udžbenika s jedne strane i s druge strane transparentni način odabira koji ide u jednome ciklusu pa smo sigurni da će to osigurati i višu kvalitetu udžbenika. Naravno, ovaj prijedlog zakona kakav je dan je izrazito u korist učenicima i njihovim roditeljima, u korist je učiteljima ali definitivno zadire u različite interese onih koji imaju direktne koristi od sadašnjeg tržišta udžbenika koji moramo znati da je na razini godine kada se radio odabir, direktni odabir oko pola milijarde kuna. I to je razlog što evo ja stvarno vas molim uvažene zastupnice i zastupnici da toga budemo svjesni što imamo i različite, pa ja ću slobodnim rječnikom kazati i spinove. I moramo dobro razabrati koje su primjedbe na ovaj Zakon opravdane a koje primjedbe koje pogotovo kada slušamo ono što je u javnosti izrečeno dolaze od onih koji nemaju javni interes u prvome planu. Znači mi razumijemo i poštujemo da može i mora postojati i poslovni interes međutim on ne smije biti prepreka tome da učenici, učitelji i njihovi roditelji budu rasterećeni i da ovim zakonom uredimo situaciju tako da bude njima u korist. U procesu izrade ovog prijedloga zakona uključili smo različite dionike i u povjerenstvo a jednako tako, jednako tako smo osigurali i mogućnost direktnog kontakta pored javnog odnosno e-savjetovanja i na panelu gdje smo čuli i primjedbe svih onih koji su u taj proces uključeni, a napravili smo i određeno istraživanje na razini Europske unije vezano uz ovu problematiku, što se odobrava, kako se odobrava i koja iskustva mi možemo u Hrvatskoj koristiti, pa smo konkretno koristili iskustva Austrije, Slovenije, Finske, Danske i Njemačke tamo gdje je to bilo primjenjivo. Moramo naravno kazati da postoje sustavi gdje proces odobravanja udžbenika uopće ne postoje. Znači, Finska ne poznaje sustav odobravanja udžbenika kao što ga mi imamo u Hrvatskoj, kao što niti proces odobravanja, recenziranja radnih bilježnica također nije dio sustava koje sam nabrojila. Međutim, mi i dalje u ovom našem Zakonu imamo i postupak odobravanja udžbenika, jedino što se u ovom slučaju razdvaja odobravanje udžbenika koji moraju biti cjeloviti od nečega što su dodatni obrazovni materijali. Iako je ovaj Zakon kratak, on ima sve 20-tak članaka, i izgleda na prvi pogled jednostavan, međutim on je slojevit, jer potpuno mijenja koncept i zato je bio potreban novi zakon, i mijenja i upotrebljava novu paradigmu učenja i poučavanja uz uvažavanje principa koji proizlaze iz strategije a koji sam na početku kazala i koji se provlači kroz čitav zakon, a to je da je prije svega učitelj taj koji je nositelj procesa, on upravlja procesom učenja i poučavanja, udžbenik je sredstvo, jedno od sredstava koje on može koristiti, a učenik je tak kojeg moramo staviti u središte procesa i oko tog koncepta moramo stvarno učiniti sve napore da učenik bude aktivan. Da učenik bude aktivan, a ne da jednostavno koristimo udžbenik kao sredstvo prijenosa isključivo činjeničnoga znanja. Ja ću sada kratko proći kroz pojedine koncepte koji se javljaju u zakonu, ne baš kroz konkretne članke, ali ovo moje predstavljanje i prati strukturu samoga zakona pa možete pratiti po člancima. Znači, cilj je ovog zakona osiguravanje, unapređenje kvalitete i postupka odobravanja odabira udžbenika za osnovnu i srednju školu u skladu sa strategijom i u skladu sa principima kurikularne reforme. Ono što se vidjelo u proteklom razdoblju, od stupanja na snagu važećeg Zakona o udžbenicima i prije svega bilo rigidnost tog kataloga obveznih udžbenika koji nije dozvoljavao uvrštavanje udžbenika za nove programe ili udžbenika za primjerice deficitarne programe koji su se pojavljivali nakon zatvaranja kataloga, što je rezultiralo time da smo primjerice za strukovne programe, udžbenike koji su uglavnom manje naklade, ostavljali izvan kataloga iako se oni u školama moraju, trebaju i upotrebljavaju se. Zatim duga procedura odobravanja i odabira udžbenika ovim nacrtom Prijedloga zakona se skraćuje i pojednostavljuje, a po uzoru na mnoge europske zemlje, nama bliže su Slovenija, Njemačka, Austrija, na razini države odobravaju se samo udžbenici, a komplet udžbenika i pripadajuće, a ne komplet udžbenika i pripadajućeg dopunskog nastavnog sredstva kao što je to bilo do sada. Što je definitivno rezultiralo situacijom koju imamo da vi pored udžbenika imate, primjerice, radnu bilježnicu, pa još zbirku zadataka i listiće, što za neke predmete ne samo da je količinom i težinom veliko opterećenje, nego je veliko opterećenje u financijskome smislu i veliko je opterećenje s obzirom da nije pokazano da ovi dodatni materijali na bilo koji način stimuliraju ono što mi želimo stimulirati, što se pokazuje i u svim međunarodnim istraživanjima da treba tome težiti u obrazovnome sustavu, a to su prije svega znači, rješavanje kompleksnih problema, kritičko razmišljanje, promišljanje i kreativnost. To su na listi, dakle ova prva tri, dakle, tri najvažnije kompetencije. Što se tiče definicije udžbenika, on je ovdje definiran kao obrazovni materijal koji služi kao cjeloviti izvor za ostvarivanje svih odgojno-obrazovnih ishoda, utvrđenih predmetnim kurikulumom, kao i očekivanja koja proizlaze iz međupredmetnih tema za pojedini razred i premet. Sadržaj i struktura udžbenika mora omogućavati učenicima i samostalno učenje, stjecanje različitih vrsta i razina kompetencija ali i vrednovanje usvojenih odgojno-obrazovnih ishoda. Zašto je to važno? Pa zbog toga jer kod učenika na taj način potičemo znanje o tome, odnosno metakogniciju, da su u stanju samovrednovati svoje znanje svoje vještine, što je izuzetno važna osobina za cjeloživotno učenje i dakle, kasnije i obrazovanje, a i omogućava im pripremu za vrednovanje koje onda je dio procesa vrednovanja i ocjenjivanja u školi. Prvi puta jasno razlikujemo odnosno uvodimo pored tiskanog udžbenika i udžbenik u elektroničkom obliku, s time da su tri različite inačice moguće, znači u potpunosti tiskani udžbenik, jedan kombinirani udžbenik koji se sastoji od elektroničkog i tiskanog dijela i potpuno elektronički udžbenik. Međutim, cijena se u jednakoj mjeri odnosi na sva tri slučaja, znači ta gornja cijena koja se definira, najviša cijena se odnosi na jednaki način na sva tri slučaja. S time da za tiskani dio naravno još uvodimo neke druge elemente koje ću sada opisati, prije svega najveću dopuštenu masu svih udžbenika obaveznih predmeta, tako da od 1 do 4 razreda je ta najviša masa 3 kilograma, što u prosjeku je od 10-15% prosječne težine učenika i to je prema preporukama Svjetske zdravstvene organizacije, baš tako, zatim od 5-6 je to 5 kilograma, od 7-8 maksimalno 6 kilograma, znači za obavezne predmete, uz napomenu da se očekuje da to bude i niže kada je to u realizaciji i u praksi naravno to bi značilo da još i neka druga oprema koju imaju učenici, recimo opreme za tjelesni odgoj, to nije udžbenik, to ne ulazi u ovu težinu, ali se očekuje znači težine od ovih koje smo sada kazali, i mi ih na ovaj način za udžbenika ograničavamo, dakle i nije to jedini način kako se smanjuje težina torbe znači to je način koji nam omogućava i koji smo uporabili i sličan način u eksperimentalnome programu, da se smanji količina činjenica, da se konceptualno udžbenik preuredi, da se koriste dodatno digitalni materijali, ali potiče se naravno učitelje i škole, da s jedene strane jasno kažu, da se drže rasporeda, da se svaki dan, ne nose nužno svi udžbenici, sve ono što je potrebno, za cijeli tjedan, nego za taj dan i naravno obveza osnivača ukoliko škole opremaju u nekim drugim sredstvima, kao što su školski ormarić, je također ovdje koristan, međutim, to nije predmet normiranja u ovome zakonu. Osim, dakle, najveće dopuštene mase, uvodi se i cijena kompleta udžbenika obavezanik udžbenika, koja je od 1-4 razreda iznosi 10% medijalne plaće, u 5 i 6 12,5 odnosno, u 7 i 8 15% medijalne neto plaće u Hrvatskoj, što bi definitivno realno bilo očekivati da ta cijena kompleta obaveznih udžbenika, za razrednu nastavu, iznosi realno oko 390-400 kn, što je u skladu s iskustvima, koje smo zapravo uzeli u obzir. Primjerice u Austriji, u razrednoj nastavi je to 50 eura, odnosno, ja mislim da je 90 eura u predmetnoj nastavi. Znači, toga, to isto moramo biti svjesni, kada govorimo o cijene, da su naše cijene, najviše cijene koje su ovdje apostrofirane u ovome zakonu, usporedive, čak su više od primjerice austrijskih cijena, ali su sada, kada se na obavezne udžbenike dodaju i ovaj dopušteni iznosi, vezani uz druge obavezne materijale, niže od postojećih cijena. Znači, one su niže od postojećih cijena. Naravno, zadržali smo da tiskani udžbenici, su u pravilu namijenjeni višegodišnjem korištenju, znači to se pokazalo kao dobar model, međutim, mogu imati elektronički dodatak, koji ne može biti skuplji od 20% cijene udžbenika, što je također pogodno, jer se elektronički dodaci, elektronički udžbenici mogu puno brže, bolje i jednostavnije mijenjati ili ono što smo primjerice čuli na raspravi na odboru, je da se naravno mogu ispravljati primjerice fotografske greške puno brže i jednostavnije i naravno da je jedan fleksibilni oblik također preporučljiv. Što se tiče ostalih prilagodbi, treba kazati da najveća dopuštena cijena i masa udžbenika se ne odnosi na udžbenike prilagođene za učenike s teškoćama, kao što se najveća dopuštena masa ne odnosi na udžbenike za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina, ukoliko su oni uvezeni iz države matičnog naroda. Bilo je dosta rasprave oko toga, možemo li mi i smijemo li mi ograničiti cijenu udžbenika na ovaj način i možemo li mi zadirati u nešto što se često puta zvalo umjetničkim i autorskim slobodama. Ipak moramo znati, da ovdje umjetničke i autorske slobode treba shvatiti u kontekstu toga, da se radi o dijelu po narudžbi, oko udžbenicima koje moraju biti usklađeni sa kurikulima, koje moraju biti usklađeni sa standardima sa norama i u tom smislu to nije autorsko djelo u onom punom obimu kao što bi bilo nešto drugo što se često puta uspoređuje s udžbenikom. Znači to je jedna stvar, druga stvar, temeljem prijave Agencije za zaštitu tržišnog natječaja, a mi zahvaljujemo na toj prijavi, dobro nam je došla jer smo dobili odgovor, vrlo jasan da ograničavanje najveće cijene ne utječe na tržišno natjecanje, prema tome može na ovaj način biti u zakonu uneseno. Također moramo biti svjesni da ova masa je nešto o čemu dakle, što možemo promatrati u fizičkom smislu i u rasterećenju od nepotrebnih činjenica, jer kao što sam kazala, sada smo došli do toga, da učenici nose sve teže torbe, imaju sve više, pored udžbenika i ostalih materijala i da zapravo, neke posebne redukcije ili promjene koncepta nema. Mi sada inzistiramo i na promjeni koncepta i na znači ovim elementima o kojima sam govorila. Što se tiče samog tržišnog udjela ja sam rekla da je to na razini tržišta udžbenika i radnih bilježnica za osnovnu školu oko 300 milijuna kuna godišnje, a ako dodamo i srednju školu i pomoćna nastavna sredstva, govorimo oko pola milijarde kuna. Dakle, moramo biti svjesni da u ovom poslu postoji veliki financijski interesi i svjesni toga da smo mi učinili napor ne samo da procijenimo koliko je ta maksimalan cijena nego napravimo usporedbe sa sličnim tržištima u Europi. Ono što nismo regulirali u tom smislu su srednje škole i strukovni predmeti i to zbog velikog broja različitih smjerova i predmeta i mnogih specijaliziranih strukovnih predmeta koji nisu pokriveni zapravo u udžbenicima i gdje želimo učiniti dodatni napor da se s jedne strane zapravo potiču oni koji su vezani uz određenu strukovno obrazovanje, primjerice preko regionalnih centara kompetentnosti, da se uključe u sufinanciranje toga, a s druge strane da se zapravo sufinanciranje nabavi ovih udžbenika vidi kao sredstvo ili kroz stipendiranja učenika koje upisuju deficitarne smjerove. Što se tiče još jedne teme koja je također izazvala dosta pažnje u javnosti, novim prijedlogom zakona, otvaramo prostor da za strukovne udžbenike, za koje je vrlo mali interes za štampanje takvih, tiskanje, pripremu takvih udžbenika, ugl. ih pripremaju škole. I zbog toga, zbog male naklade imamo problem visoke cijene. Znači mi želimo stimulirati poslovne subjekte koji su vezani uz određenu struku da se uključe i da sudjeluju u izradi udžbenika u smislu sufinanciranja, takvih specijaliziranih udžbenika i u skladu s tim, želimo omogućiti da dakle, jedan način koji ima Slovenija i dosta dobro to funkcionira, da ukoliko se udžbenik sufinancira, da onda taj poslovni subjekt ima priliku na posljednjoj stranici, samo na jednoj stranici znači staviti svoj logo, koji ga povezuje s tim udžbenikom. Smatramo da je to jako važno da omogućimo i preko regionalnih centara kompetentnosti i na ovaj način sudjelovanje i poslodavaca u pripremi učenika za moderno tržište rada, jer nemojmo zaboraviti da je ovo strukovno obrazovanje ima velikih problema baš s udžbenicima i da mi u katalogu imamo udžbenike koji su po 30 godina stari, pa više pripadaju muzejima nego katalogu modernih udžbenika, pa, ja ću samo spomenuti dva primjera, evo koje smo izvukli Uzgoj kaveznih ptica i Hrvatske tradicijske frizure, znači udžbenici 30 godina stari, za koje, naravno, nema niti interesa da se naprave novi udžbenici, znači niti se može takav udžbenik napraviti bez značajnog sufinanciranja, jer se radi o vrlo malim nakladama koje su vezane uz određene struke. To je samo kao evo kuriozitet da vidimo kakva je ova problematika puno šira možda od onoga što se često puta posebno apostrofira, a taj interes koji je usmjeren prema opće obrazovnim predmetima. Što se tiče sufinanciranja udžbenika koji su značajan financijski izdatak svakog kućanstva, ovdje otvaramo mogućnost da Vlada sufinancira udžbenike za ugrađene skupine udžbenika i time osigura pristup školovanju pogotovo u srednjim školama je to važno, ali jednako tako da se u sufinanciranje udžbenika uključe, već sada su se uključile mnoge općine, gradovi i županije, da se to i dalje da se taj sustav ujednačava. Trenutačno, evo smo napravili analizu pa imamo podatak da u Republici Hrvatskoj 4 županije nabavljaju samostalno ili u suradnji s gradovima i općinama udžbenike za učenike osnovnih škola i da je na taj način pokriveno oko 60% učenika u Republici Hrvatskoj, ako tome pridodamo da još imamo 30-tak gradova i općina koje djelomično subvenciraju kupnju udžbenika, ali znači tu smo već sada u prijedlogu proračuna za iduću godinu, a tu se pouzdajem i na vašu podršku u Saboru, osigurali bitno povećanje sredstava za sufinanciranje udžbenika. Također, namjeravamo osigurati i više sredstava za sufinanciranje digitalizacije obrazovnoga procesa, koji je važan korak u transformaciji školskoga sustava i što je također i predviđeno i našom strategijom. Posebno, evo ću sada objasniti temu za koju mislim da je jako važna, a to je dakle ovo razdvajanje kataloga obveznih udžbenika od repozitorija u kojem su drugi obrazovni materijali. Znači, sada u katalogu imaju udžbenik i pripadajući dopunsko nastavno sredstvo, što bi značilo da osim, ne znam, udžbenika iz kemije još imamo i radnu bilježnicu iz kemije. Većina učitelja, evo o tome smo malo razgovarali na stručnim skupinama, preferira zbirku zadataka iz kemije. Što to znači? Da učenik obavezno kupuje udžbenik i radnu bilježnicu, a da onda naravno, temeljem zahtjeva učitelja još se kupuje zbirka. Dakle, zato jer se ova radna bilježnica ne može izostaviti, jer je ona na taj način, dakle, odnosno, moguće je ali nikad se ne izostavlja, zato jer je na taj način klasificirana. Tako da mi sada posebno imamo katalog obaveznih udžbenika koji se recenziraju temeljem procedure koja je propisana i u ovome zakonu i ti obavezni udžbenici, kao što sam kazala mogu imati ili formu tiskanog, ili formu digitalnog ili kombiniranog, znači u kombinaciji i postoji virtualni repozitorij u kojem se nalaze i komercijalni i otvoreni drugi obrazovni materijali. Pa jednako tako u tom repozitoriju može postojati i radna bilježnica i zbirka zadataka, ona nije otvorena i naravno ako je komercijalna, nju treba kupiti, ali ona postoji u tom repozitoriju uz otvorene materijale koje mogu izraditi i drugi učitelji i koji prolaze jednu samo sadržajnu provjeru Agencije kao pretpostavku da se uđe u virtualni repozitorij. Nadalje, mi poštujemo autonomiju učitelja da pronađe i druge, uglavnom otvorene materijale, primjerice Tedex, ili neke video materijale koji su sada dosta popularni primjerice, ne znam, instrukcije Tonija Miluna, vezane uz matematiku, to se također može koristiti, ali mora biti zapisano u školskome kurikulumu. Dakle, na taj način je to postavljeno i u zakonu i još jedanput ništa se ne ukida samo se kaže, ako si izabrao udžbenik ne znači da moraš uz udžbenik imati radnu bilježnicu ili zbirku ili nešto drugo, nego možeš izabrati nešto što je u repozitoriju što je provjereno, bez obzira radili se o komercijalnim ili se radi o otvorenim materijalima, znači besplatnim materijalima. S time da ti odabrani ostali nastavni materijali ne smiju prelaziti 20, 30, odnosno 40% cijene, ovisno o tome o kojem razredu. Na taj način se, zapravo, stavlja, uvodi reda da ukupna cijena kada dodamo na udžbenik i ostale materijale uz ove ograde, će biti manja, dakle bit će manja nego što je do sada, ali omogućava i slobodu i autonomiju učitelju da napravi taj izbor kako misli da je najpogodnije za njegov razred. Dakle kao što sam kazala nekomercijalni obrazovni materijali koji nisu u virtualnom repozitoriju također se moći koristiti, no o tome će odlučivati škola stavljajući ih u školski kurikulum i naravno ta autonomija osim slobode nosi i odgovornost i za kvalitetu sadržaja koja se pri tom upotrebljavaju. I to je zapravo prvi korak u približavanju ovim trendovima koji naglasak stavlja na autonomiju škole. Mi smo tu još uvijek dosta rigidni, čak i s ovim zakonom ako uzmemo u obzir da u ovom procesu su najdalje otišli Finci koji na razini države zapravo ništa ne reguliraju, čak niti ne reguliraju odobravanje udžbenika. Što se tiče same procjene drugih obrazovnih materijala, ona je također stavljena u ovaj zakon i procjena udžbenika je zapravo slična kao što je bila do sada jedino što je kraća, jednostavnija i nešto što je mislim izuzetno važno, a to je da 3 neovisna recenzenta koji daju neovisne ocjene su, dakle nisu poznati predlagačima, predlagateljima. Znači što je do sada bio slučaj da su zapravo nakladnici kada su dobili odgovor, dobili imena onih koji su ih recenzirali, koji su recenzirali njihove udžbenike, to nije bila dobra praksa. Mi sada uvodimo da su ti recenzenti, znači njihova imena su tajna, međutim kada se završe svi postupci odabira onda na kraju godine se popis svih recenzenata po svim predmetima ali ne po konkretnim materijalima odnosno udžbenicima postavlja na mrežne stranice kako bi bili transparentni da smo sigurni da se radilo o stručnjacima, znači da imamo tu vrstu sigurnosti a i naravno da oni mogu to koristiti u svrhu napredovanja da su recenzirali udžbenike. Evo ja ću u ovom trenutku dakle završiti sa ovim predstavljanjem jer sam sigurna da ćete vi imati još pitanja pa ćemo u raspravi odgovoriti na još neke stvari za koje smatrate da je potrebno pojasniti i naravno sve ove konstruktivne rasprave, primjedbe nama su dobro došle i uzeti ćemo ih u obzir a zahvaljujemo i raspravi koja je bila i po ova dva odbora vezano uz znači samu proceduru koja je do sada provedena i naravno na matičnom odboru vezano za obrazovanje. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Vaše izlaganje je izazvalo dulji niz replika. Krenimo od početka, prvi je poštovani zastupnik Sladoljev.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice imam pitanje da li igdje u Europi postoji način, ovakav način izračuna, cijena udžbenika kakav ste vi predstavili, da li ste koristili strana iskustva. I kao matematičarku vas pitam da li mislite da je zbirka zadataka iz matematike u osnovnoj školi kvalitetno sredstvo za upućivanje učenika u osnovne i srednje škole? Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala vam lijepa. Da, ja sam rekla u uvodu da smo mi koristili dosta ekstenzivno europska iskustva konkretno od Austrije, Slovenije, Finske, Danske, Njemačke i to naravno imamo dokumentirano. Što se tiče ograničavanja cijene, rekla sam primjer Austrije koje recimo za razrednu nastavu ono što se plaća 50 eura po kompletu udžbenika. Evo, to je možda dobar primjer. A što se tiče znači zbirke zadataka iz matematike tu imamo dva odgovora koja, odnosno dva tipa odgovora. Prvo, matematika u nižim razrednima je do sada i tako će biti radni udžbenik. Dakle matematika, hrvatski i strani jezik, to je prvo. Drugo, zbirka zadataka sama za sebe može biti komercijalna zbirka zadataka koju vi kupite ili može biti zbirka zadataka koja je otvorenoga tipa i koja se nalazi u repozitoriju. I vjerujte ja kao matematičarka imam puno više pouzdanja u to ako se zapravo radi istorazinsko vrednovanje u jednom većem repozitorijumu odakle se koriste zadaci nego ako se korist gotove zbirke.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sonje Čikotić.
Poštovana ministrice, zanima me jedna stvar. Ova tema digitalizacija ozbiljna je tema a da se o njoj dovoljno ozbiljno ne pristupa govori i činjenica da materijali smiju koštati samo 20% cijene udžbenika. Isto tako zanima me koliki je PDV na digitalne udžbenike. Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa gledajte, kao prvo, moramo znati da može biti i kompletno elektronički digitalni udžbenik i on ima jednaku onda cijenu, odnosno može imati jednaku cijenu kao i ovdje samo govorimo o kombiniranom mješovitom obliku. Znači moramo razlikovati te dvije stvari. Naravno problem PDV-a na elektronička izdanja ukoliko su samo elektronička izdanja to je nešto što se rješava i na razini EU izazvalo je i dosta rasprave. Koliko znam ta tema je još uvijek i tema na, dakle razini EU. I on je nažalost danas taj PDV na elektronička izdanja 25%.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića.
Zahvaljujem. Uvažena ministrice, zašto mi moramo imati različite udžbenike, zašto moramo davati da to radi više nakladnika? Zašto? Zašto ne bi država imala strategiju da ima jedan udžbenik za određeni predmet u osnovnoj i srednjoj školi kao što je bilo i prije i da to sve bude digitalno i da bude besplatno? Zbog čega? I mi imamo slobodno tržište u javnom obrazovanju. Neka u privatnim školama kupuju kako god hoće ali u javnom obrazovanju ja sam protiv slobodnog tržišta, slobodno tržište nije dobro za taj dio posla i mi se trebamo vratiti unatrag i napraviti ono što smo imali i prije, imati u svim školama iste udžbenike za određene predmete i raditi po njima. I ja ne vidim u tome nikakav problem, digitalno, besplatno, povećati ako treba i porez za tu svrhu pa platiti onima koji to rade. Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepo. Da, to je jedan od modela koji smo razmatrali i moram priznati da ima dosta zagovornika takvoga modela. Naravno, morate znati da to je potpuno druga koncepcija od ovoga što sada imamo. Dakle prije svega se izbornost bitno smanjuje, znači postoji jedan, jedan jedini udžbenik za sve i europska praksa ona koju smo mi analizirali pokazuje da što se same kvalitete tiče i dakle onoga što treba u modernim školama da je bolje imati određenu vrstu izbornosti. Dakle u tom smislu smo mi to i konzultirali ali slažem se da ima puno zagovornika ovoga što vi predlažete.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Ministrice, rekli ste besplatni udžbenici za osnovnoškolce u koliko županija, međutim to bi trebalo biti naravno u cijeloj RH jer djeca su svima ista. Međutim spomenuli ste ovdje i socijalno ugroženu djecu ali vi ste ove godine baš te zaboravili 8 tisuća djece socijalno ugrožene od pustog PR-a o svom programu, projektima vi ste zaboravili 8 tisuća djece najugroženije, uplatiti njima udžbenike. Dajte mi odgovor zbog čega se to dogodilo i zašto niste zbog toga imali odgovornost najprije prema sebi. I recite mi na koji način komentirate da ni dan danas nismo dobili odgovor na pitanje, tko je u kurikularnoj reformi recenzirao povijest, poglavito dio o Domovinskome ratu. Možemo li mi to doznati, jer brojni ljudi pitaju što će naša djeca učiti u školama u Domovinskome ratu i tko je radi recenzije. Da li su neki stranci ili tko, o Domovinskome ratu. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Gledajte, ove sve informacije o kojima vi sada, koje vi sada tražite, ja jesam, ja sam javno o tome govorila, prije svega sam se ispričala zbog tehničke pogreške, zašto je došlo do kašnjenja vezanu uz ovu odredbu, odnosno, odluku koja je trebala biti na vladi, ona je u međuvremenu donesena i sva sredstva koja su bila potraživana su sada isplaćena. Dakle to je prva stvar. Druga stvar što se tiče recenzije za povijest, ja sam to više puta rekla. Pa između ostaloga i u Hrvatskome saboru, a to je da recenziju kurikuluma u povijesti radila Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, a pored Hrvatske akademije za znanost i umjetnosti recenziju kurikuluma smo dobili i preko bavarskog Ministarstva obrazovanja. Evo, to je ono što sam stalno govorila i što imate dostupno na mrežnim stranicama, samo treba otvoriti.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Hvala lijepo poštovana ministrice, pozvali ste se na Finsku, evo ovdje su 2 knjige iz Finske, ova manja je udžbenik, ova veća je radna knjižnica. Reforma obrazovnog sustava u RH bi trebala ići ka tome, da ovaj udžbenik koji je zapravo suhoparno nabacivanje činjenica, bude samo nešto što je sporedno, a utvrđivanje provjera i povratna informacija, znanja učenika, bi trebala biti zapravo u većoj knjizi. Pa čak se i po veličini vidi da je ona dominantnija, a to je na neki način radna bilježnica. Vi ste u vašoj reformi se jedno jutro probudili i odlučili da vaš koncept će zapravo biti potpuno drugačiji, ne trebaju vam radne bilježnice, ne treba vam zbirka zadataka, dati ćemo vam mi elektroničku platformu, na kojoj će neki raditi svoje materijale, a neki možda i jako dobro zarađivati. Bitno je da opravdamo smisao postojanje elektronički platformi, a to što će naši učenici možda patiti, jer im je ovo iznimno bitan i njima i njihovim učenicima, i nastavnicima element u nastavnom procesu, tome nikom ništa, to vas ne briga.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa meni je žao poštovana gospođo zastupnice da vi opet imate raspravu koja neba baš puno argumenata. Prije svega, što se tiče dakle, radnih bilježnica i zbirke zadatak, mi nismo ukinuli, to jednostavno nije istina, treba pažljivo pročitati što piše u zakonu. Dapače, još se kaže, da su udžbenici radnoga karaktera, a naravno da kada govorimo o digitalnim platformama, koje vi spominjete ili izvolite biti konkretniji ili morate stvarno priznati da nemate tu neki posebnih argumenata. Digitalna platforma odnosno, virtualni repozitorij je na Carnetu, znači on je javan i nabavljen je i izrađen sredstvima EU. Pa prema tome, poštovana gospođo zastupnice, on je besplatan za sve a na tu platformu mogu svi oni koji daju svoj materijal agenciji za prethodnu provjeru mogu biti u platformi. Evo ga.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepo, poštovana ministrice, znači zanima me iz kojeg razloga je sastav stručnih povjerenstava koje biraju školske udžbenike tajan i kada je već tajan, na koji način će se osigurati njegova tajnost, da li se članovi povjerenstva možda neće međusobno poznavati, da bi jedan drugoga odavali, po potrebi o sukobu mišljenja itd. Međutim, još važnije pitanje, ako je sastav toga stručnoga povjerenstva tajan, na koji način se osigurava njegova neovisnost? Znači, tko provodi kontrolu jednog stručnog povjerenstva. Znači mi u biti njima ne znamo ništa, a oni će odlučiti o tome, o prometu vrijednom nekoliko stotina milijuna kuna, s obzirom da će udžbenici vrijediti 4 g. Taj stavak me zbunjuje pa evo, molim vas, ako mi možete malo pojasniti. Hvala lijepo.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepo. Da mi zapravo slijedimo prasku kako je uobičajena u recenzijama znanstvenim recenzijama i panelima, znači to je uobičajena praksa. Naravno da članovi povjerenstva znaju jedni za druge, ali, ta imena sada više neće biti dostupna onima koji su predlagatelji udžbenika. Iskreno zato da se ne radi pritisak na RCZ, znači to je prva stvar, ja mislim da je to jasno. I to iskustva pokazuju i čak smo imali direktno i u javnom savjetovanju i naravno, u različitim panelima priliku o tome čuti. Znači praksa je isto razinska recenzija koja je uobičajena svuda, međusobno se poznaju, ali prema nakladnicima, prema predlagateljima, oni, njihova imena nisu poznata. A da bi javnost kasnije imala, nakon cijelog procesa, uvid, tko su bili recenzenti, objaviti ćemo i to također piše u zakonu, popis svih recenzenata naravno ne nužno tko je koji udžbenik recenzirao, ali svi će biti na popisu i takav će popis biti objavljen na mrežnoj stranici.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo, gospođo ministrice, što se tiče drugih obrazovnih materijala, evo, moje osobno mišljenje, da ipak ne bi bilo loše da i oni prođu puno recenziju, mislim da recenzija osigurava kvalitetu, usklađenost s onim znanstvenim spoznajama koje i vi često spominjete, tako da mislim da nije, mislim da bi ipak bilo bolje da prođe kroz taj puni postupaka i udžbenike ne kroz ovi ubrzani i pojednostavljeni. Ali imam jedno drugo pitanje, znači spomenuli ste kurikularnu reformu. Kao što znamo mi smo sada u procesu eksperimentalne primjene programa škola za život. Također je predviđeno da se frontalno uvođenje kurikularne reforme bude od iduće školske g. E sada to frontalno uvođenje treba biti bazirano i na evaluacije eksperimentalnog programa. Budući da eksperimentalni program će završiti tek u 6. mj. na kraju školske g. na koji način mislite provesti tu evolucije, odnosno, zapravo ne vi, nego bi to trebalo provesti nezavisno tijelo, kojemu je to zakonska obveza te nacionalni centar za vanjsko vrednovanje. Čisto me zanima kako ste vi vidjeli taj proces i kako surađujete sa ekspertnom radnom skupinom koja je isto povezana s tim.
Hvala. Odgovor poštovana ministrica Divjak.
Hvala, jako je puno pitanja za jednu minuti, tako da evo kratko, što se tiče provjere određena sadržajna provjera i za znači ove druge obrazovne sadržaje postoji i ti drugi obrazovni sadržaji, tek nakon, rok je Agenciji nadležnoj za obrazovanje 30 dana provjere i onda su tek u repozitoriju. Što se tiče evaluacije, naravno da je evaluacija treba biti i ona ide po tri osnove. Jedna je evaluacija koja se mora provoditi zbog toga jer smo tako ugovorili 150 milijuna kuna europskih sredstava i ugovorili pomoć Europske Komisije i već taj prvi dio je odrađen, znači na početku, izvješće će biti nakon Nove godine. Drugo, naravno imamo evaluaciju po tri teme koje su bile posebno eksplicirane u javnom pozivu, za eksperimentalne škole, ta je znači podizanje sposobnosti rješavanja kompleksnih, odnosno problemskih zadataka, zatim zadovoljstvo učenika, motivacija nastavnika, za to priprema kompletni instrumentarij Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, uvažana ministrice, pa evo, nekako mi se u vašem i sad uvodnom obrazlaganju nametnulo jedno prvo pitanje i uvod, često se pozivate i na strana iskustva, pa moje pitanje, strana iskustva, stranu praksu, pitanje je koliko ste napora uložili u analizu naše prakse, to je jedno, a kad govorite o stranoj praksi onda se često pozivate na različite izvore, dakle, spominjete Finsku, koja je izuzetno liberalna, spominjete Bavarsku, izuzetno konzervativnu, pa mi se čini da malo u jednom zakonu imate jedan pogled, u nekom drugom imate sasvim drugačiji pogled što mi se će dovesti do jedne vrlo, vrlo konfuzne situacije, ako ne već i trenutno vrlo, vrlo, izuzetno konfuzne situacije.
Hvala, odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa dobra vam je terminologija, to vam se čini, treba pročitati, znači treba pročitati pa ćete vidjeti da ono što sam ja rekla na početku da smo mi analizirali različite prakse, međutim, poštivali smo i određenu tradiciju koju mi ovdje u Hrvatskoj imamo, a to je da zapravo postoji recenzija udžbenika na nacionalnoj razini, znači ne koristimo finski model koji nema državni recenziju za udžbenike, ali primjerice koristimo austrijski model da se na neki način uobliči cijena, a što se tiče naše domaće prakse, ovo vam je sad naša domaća praksa vezano uz recenzije i to smo analizirali. Naravno, postojalo je stručno povjerenstvo koje se sastojalo od različitih dionika, koji su i radili na tome, imali smo i vrlo široku raspravu i javno savjetovanje i panel, i ja sam sigurna da smo konceptualno uspjeli ovaj zakon ujednačiti.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Dragane Jeckov.
Zahvaljujem potpredsjedniče, uvažena ministrice. Elektronički dio udžbenika ili elektronički udžbenik može se izmijeniti bez procedure propisane ovim zakonom po završetku nastavne godine u kojoj je udžbenik u uporabi a prije početka školske godine. Mene zanima hoće li se i roditeljima naplaćivati izmijenjena izdanja ili će biti dostupna za skidanja na priručna računala bez dodatnih troškova. Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Gledajte, ove izmjene su nešto što stvarno smo, ako želimo iskoristiti da imamo elektroničke udžbenike, onda moramo dozvoliti da se određene korekcije naprave. Evo sada smo i na Odboru kada smo o tome raspravljali čuli jako puno primjera da ima netočnih podataka, pogrešnih rješenja u udžbenicima, a da zapravo nemate mogućnosti izmjene u fizičkome izmjene, a mogućnosti izmjene u elektroničkom udžbeniku imate. Pa onda u tom smislu se onda misli na one tehničke izmjene koje se mogu dogoditi ili primjerice imate neku simulaciju koja treba popraviti da bolje radi, i taj dio znači, to su tehnički dio izmjena, i u tom smislu ukoliko imate udžbenik koji je samo elektronički onda se na njega primjenjuju sva pravila samo za elektronički udžbenik koji uključuje i maksimalnu cijenu, ako imate kombinaciju onda ovaj elektronički dio čini 20% unutar cijene, znači ne na ukupnu cijenu udžbenika i zapravo ta ukupna…
Hvala. I sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena ministrice. Članak 22. Ustava kaže da je čovjekova sloboda i osobnost nepovrediva. Kad govorimo o osobnosti meni osobno smeta članak 5. stavak 4. gdje bi mogla možda na zadnjoj korici udžbenika pisati da netko nekome daje krila ili nema crveta kod našeg drveta. Nije dobro to. Pazite, maknite taj stavak 43. ne treba biti reklame u udžbenicima, to se protivi, mislim da može vrijeđati osobnost pojedinih ljudi. Ja sam svojevremeno dobio reklamu na računu od komunalnog poduzeća, pa mi to nije bilo nekako po volji. Nemojte to raditi, maknite reklame iz udžbenicima nije im tamo jednostavno mjesto. Hvala.
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepa. U osnovni, naravno treba uzeti u obzir da ovdje piše da se radi o promotivnom materijalu za strukovne predmete u kojima se ukratko predstavlja pravna osoba koja je udžbenik izradila ili čuju je izradu sufinancirala, a čija je djelatnost usko povezana sa strukovnim predmetom za koji se udžbenik izrađuje, što bi konkretno značilo, ako imate, primjerice poslodavca koji treba CMC operatere i želi sufinancirati koji uglavnom kao što sam kazala su vrlo skupi jer su mali broj primjeraka se izrađuje, i to uglavnom izrađuje ili škole ili mali nakladnici, onda se to omogućava i na taj način se samo na posljednjoj strani taj promotivni materijal može staviti, a takvu odredbu primjerice ima u Sloveniji i pokazalo se kao jako dobro.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Evo, prema do sada prijavljenima možemo procijeniti da bez replika će to trajati negdje do jedno 8, pola 9 ako ne odustanu neki koji su se javili no krenimo onda prvo sa klubovima po običaju. Prvi Klub zastupnika bit će onaj MOST-a nezavisnih lista u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Marko Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Prije same rasprave bi htio reći dakle naše kritike neće biti usmjerene na direktno na osobno ministre i da ne bi želio da bilokakva kritika i u ovom Saboru i press konferencijama da se smatra kao neko hejtanje prema ministarstvu dakle želimo biti konstruktivni, to smo pokazali u saborskoj raspravi u Zakonu o odgoju i obrazovanju gdje smo predložili 20 amandmana, nijedan nije prihvaćen, pohvalit ćemo ono što je dobro, evo ulazak CERN je sigurno pohvalno, kritizirat ćemo ono što je loše, dakle 8000 djece koje je na neki način bilo zakinuto jedno vrijeme je loše, nabava 6000 laptopa koji su neupotrebljivi isto je loše, dakle želimo da se shvati napokon u ovom Saboru da i im iz MOST-a i kolege iz SDP-a i HSS-a i vjerojatno iz HDZ-a i svi, imamo za cilj bolje obrazovanje za našu djecu i da nitko ne hejta ako kritizira rad ministrice ili ministarstva. No vratimo se samom prijedlogu zakona. Smatramo da ovaj zakon pokazuje kako se brzopletno i nepromišljeno rješenje koje neće donijeti pomak u hrvatskom obrazovanju iako u uvodnim napomenama stoji da će ovaj zakon riješiti problem teških torbi, potaknuti digitalnu transformaciju što se i MOST zalagao, moramo razočarano konstatirati da su ponuđena rješenja još jedan pucanj u prazno. Težinu školske torbe trebalo riješiti inovativnim kurikularnim dokumentima koji su trebali biti rasterećeni od nepotrebnog sadržaja novim prijedlogom satnice, organizacijom rasporeda i sve bi to bila bolja rješenja od naprasnog izbacivanja radnih materijala iz torbi naših učenika. Svesti digitalnu transformaciju na činjenu da će svaki udžbenik imati digitalni dodatak bez jasnih kriterija što se smatra digitalnim udžbenikom, moglo bi nas dovesti do udžbenika sa linkom na YouTube. Da se toj temi ne pristupa ozbiljno, potvrđuje i prijedlog da ti materijali smiju koštati 20% cijene udžbenika. Ne tješi ni činjenica da je PDV digitalnu knjigu još uvijek 25% i da se ništa ne čini kako bi se potaknulo kvalitetno digitalno izdavaštvo i moram napomenuti da će MOST u poreznoj reformi dati amandman da se digitalno izdavaštvo, da im se smanji PDV. Ovakve zakonske odredbe destimuliraju kvalitetne autore da se bave pisanjem udžbenika. Očekuje li se od učitelja da u istom tjednom zaduženju i za istu plaću sami kreiraju radne materijale? Očekuje li se da škole nabavljaju tonere i papir za fotokopiranje kad nemaju ni druga dakle osnovna sredstva od higijenskih u samoj školi? Ono što je zajedničko nastavnoj praksi u uspješnim obrazovnim sustavima kao što su Finska, Japan, Singapur, Šangaj i Kanada jest da se znatan dio vremena u nastavi posvećuje tome da svi učenici razumiju ono što uče, automatiziraju vještine čitanja, pisanja, računanja, što su preduvjeti za razvijanje složenijih razina mišljenja. U kontekstu hrvatske obrazovne prakse, radna bilježnica, zbirka zadataka je neizostavna karika u učenju jer s pomoći zadataka, pitanja i vježbi, učeniku omogućuje da razumije ono što uči. Učitelji otkriva učeničke mikrokoncepcije koje olakšavaju razumijevanja, pridonosi automatiziranju određenih vještina i razvija divergentno mišljenje, uvodi učenike u kritičko razmišljanje. Ukidanje radnih materijala, odnosno prebacivanje radnih materijala u druge obrazovne materijale, u suprotnosti je s ciljevima za koje se stalno naglašavaju da će nam učenici kritički misliti i razvijati vještine. Niti jedna država u Europi nema u zakonu formule temeljem kojih se izračunava cijena niti jedan zakon ne propisuje koliko grama treba imati udžbenik. Takvim se odredbama narušavaju poduzetničke slobode i uništava razvoj konkurencija. Dio nastavnih sadržaja u školama za život moraju biti u digitalnom formatu kako bi se potaklo učenike i učitelje da se koriste tabletima u nastavi. Učitelji u odabranim školama imali su obvezne edukacije u virtualnim učionicama a ministarstvo se obvezalo osigurati potrebu infrastrukturu kako bi projekt valjano započeo međutim mnoge škole i dalje nisu adekvatno tehnički i kadrovski pripremljene za korištenje digitalnih udžbenika te je upitan uspjeh digitalne reforme. Tableti u većini škola još nisu u funkciji a ako se nije moglo primijeniti projekt na 74 škole, što nas tek očekuje u punoj primjeni? Hoće li ova digitalna transformacija dovesti do još većih razlika između naših učenika i čemu služi ovakav Zakon o udžbenicima? Udžbenici trebaju biti tanki i jeftini, hoće li nam znanje biti tanko a učenici jeftina radna snaga u Finskoj, Danskoj i Njemačkoj? Prije prijeme ovog zakona trebalo je napraviti infrastrukturu za sve škole, jednakost svim učenicima zajamčenom Ustavom. Edukacija učitelja ne samo online nego i uživo, jasna struktura i upute kakvi materijali trebaju novoj uspješnoj školi i prije primjene ovog zakona, trebalo je znanstvena evaluacija kurikularnih dokumenata a mi mislimo da se u utrobi u ovog trojanskog konja skrivaju nedovršeni kurikularni dokumenti koji bi na ovaj način trebali zaživjeti i ući u sve hrvatske škole. Ako smo mislili na neki načini učiniti dakle pomak, trebali smo propisati standard koji nakladnici trebaju kvalitete udžbenika imati, kako bi oni doista trajali 4 godine, a ne da se raspadaju nakon dvije godine i da se moraju kupovati novi. Ono što bi još svakako htio istaknuti u raspravi i što smatram opasnim a to su autorska prava i neravnopravnost između nakladnika tiskanih i digitalnih medija. Ovim prijedlog zakona predviđa se nabavka digitalnih udžbenika svake godine i to po bržoj proceduri i tako se omogućava povlašteno… [[Govornik se ne razumije.]] nakladnika digitalnih medija na tržištu u usporedbi s nakladnicima tiskanih medija. U članku 16. komercijalni materijali izabiru se isključivo iz virtualnog repozitorija, ovo smatram problematičnim jer se digitalni materijali na You Tube-u objavljuju svaki dan i nastavnik može u jednom danu saznati za neki novi, zanimljivi, koristan materijal, stoga je preveliko ograničenje da se smije koristiti samo ono što je prethodno prija početka školske godine stavljeno u virtualni repozitorij, tu bi učitelj-nastavnik trebao imati autonomiju, naravno uzimajući u obzir usklađenost s obrazovnim ciljevima. Ovo je još jedan primjer statičnog i zastarjelog zakona. Tu se još postavlja pitanje smije li učitelj koristiti materijale s You Tube-a koji se nalaze u virtualnom repozitoriju. Članak 19. stavak 1. kažnjavaju se škole ako se u nastavi koriste materijali koji nisu utvrđeni školskim kurikulumom. Tu je potrebno pojašnjenje jer je ovo potencijalno opasan stavak, je li namjera ove točke npr. onemogućavanje propagande ravnozemljaša ili se udara na kreativnost nastavnika i potencijalno oboje. Članak 5. stavak 4. mogućnost stavljanja reklame pravne osobe na zadnju stranicu udžbenika strukovne škole. ovo predstavlja presedan i otvara mnoga pitanja, koji su to predmeti, koji su to udžbenici i tko će to i kako odrađivati i odobravati. Upitan je uopće smisao ovakvih zakona u 21. stoljeću kad dolazi do redefinicije načina učenja, nastavnih i edukativnih materijala, općenito smo prenormirano društvo i prelegurirano društvo, dodajemo još normative. Bojimo se da će ovim zakonom opet glavni teret financiranja materijala pasti na profesore i da će se ovim zakonom potvrditi ona stara teza da je nastavnički posao jedino zanimanje gdje kradeš od doma da bi nosio na posao. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena ministrice Divjak sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege, evo pred nama je prijedlog zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu u prvom čitanju. Ovaj prijedlog su u prvom čitanju, kao što je već navedeno i rečeno raspravila obadva Odbora, matični i zainteresirani, dakle Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu jednako tako i Odbor za zakonodavstvo, a evo već smo pomalo ušli u problematiku ovog zakona dakle, to je zapravo, dakle, udžbenici i dopunski nastavni sadržaji, odnosno sredstva koja se koriste u osnovnoj i srednjoj školi i na početku želim istaknuti da je ova problematika već regulirana u Republici Hrvatskoj postojećim Zakonom o dakle udžbenicima za osnovnu i srednju školu koji je na snagu stupio 2. ožujka 2010. godine. I ovaj zakon je do danas imao samo jednu izmjenu i ta izmjena kad se malo uđe i kad se malo bolje pogleda je bila više strukturne nego sadržajne naravi i stoga se na raspravi u našem Klubu, kad smo se pripremali za ovaj zakonski prijedlog povela dakle rasprava, koliko je bilo opravdano i koliko je bilo potrebno upravo zbog činjenice da je postojeći zakon doživio samo jednu izmjenu, velim strukturne naravni, koliko je bilo potrebno pristupiti izradi potpuno novog zakona i koliko se moglo u okviru postojećeg zakona dakle izmjenama i dopunama regulirati sve ono što je predmet ovog zakonskog prijedloga. E sad, naravno, to ostavljamo, i rekli smo da ćemo ostaviti predlagatelju na razmišljanje, što je tu je, pred nama je novi zakon, evo iako mi mislimo da je moglo, dakle govorim u ima Kluba, da su se mogle izmijeniti i dopuniti postojeće zakonske odredbe, postojećeg zakona, tim više što je ovim zakonskim prijedlogom se, kao što je u uvodu bilo rečeno, i ministrica je sama objasnila, uređuje prije svega postupak uvrštavanja, odobravanja, izbora i povlačenja iz uporabe učenika i dopunskih nastavnih sredstava. Onda se nadalje regulira odobrenje i uporaba pomoćnih nastavnih sredstava za učenike osnovne i srednje škole i isto tako problematika financiranja nabave, dakle, udžbenika i dopunskih nastanih sredstava između ostalog i u sredstvima državnog proračuna, dok je namjera novog zakona pridonijeti kvalitetnijem uređenju načinu odobravanja udžbenika i drugih obrazovnih materijala kako bi se pratile stvarne potrebe školskog sustava. Nadalje pridonijeti uređivanju postupku odobravanja, uvrštavanja u katalog, izbora i povlačenja iz uporabe udžbenika i drugih materijala i naravno pitanje, uređivanje pitanja vezanih za promjene udžbenika koje su predviđene reformom osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja i naravno, kao što je već rečeno, namjera je i olakšati školsku torbu i na kraju krajeva omogućiti digitalnu transformaciju naših škola i dovesti ih u fazu digitalne zrelosti. E sad, ako se malo dublje analizira zakon onda se može primijetiti da se ovim zakonom uređuje, kao što sam rekla, katalog udžbenika, ministru se daje mogućnost da katalog otvara kad je riječ o obveznim udžbenicima i pripadajućim dopunskim nastavnim sredstvima, svake godine za pojedine razrede i programe s namjerom omogućavanja lakše prilagodbe kataloga stvarnoj potrebi i to naravno, pozdravljamo, na ovaj način je procedura olakšana i na ovaj način se zapravo katalog omogućuje se da se otvori. Jednako tako, osigurava se mogućnost nasljeđivanje tiskanih udžbenika koji nisu radnog karaktera, iako je nasljeđivanje i u nekim bivšim vremenima bilo omogućeno. Isto tako skraćuje se i pojednostavljuje procedura odobravanja, odabira udžbenika. E sada, ono što ja osobno kao struka, a evo, o tome smo jučer raspravljali, dakle, podupirem je za razliku od dosadašnjeg zakonskog rješenja više ne postoji obveza izbora i korištenje udžbenika kako bi se upravo učenicima, nastavnicima, profesorima omogućila veća autonomija i kreativnost. U nastavnom procesu, što mislim da je dobro, jedino u zadršku, dakle, praksa će pokazati kako će učitelji tome pristupiti i kako će se u tome snaći. Zakonom se regulira procedura odabira i odobravanja u istoj godini unutar 6 mj. i to od siječnja od lipnja, s uporabom novih naslova već do rujna. Dakle, upravo ovi rokovi govori o fleksibilnosti što jednako tako pozdravljamo. Osim mase udžbenika, njegove, težine, zakonom se regulira i najveća dopuštena cijena udžbenika. Dakle, ovi elementi dakle, ako ih stavimo u zakon, čini se da ih na ovaj ili na onaj način cementiramo i da ih, čini mi se da su pogotovo reguliranje, određivanje, cijene udžbenika kategorija koja podliježe promjenama, tako da smo stav i smatramo da ovi sadržaji, više bi spadali u podzakonski akt, odnosno, u pravilnik, odnosno, udžbenika standard, nego da se definiraju zakonom i na taj način, na ovaj ili onaj način zacementiraju i tu smatramo da upravo ovi sadržaji spadaju u područje podzakonskog akta, odnosno, pravilnika i da bi ih bilo bolje i kvalitetnije regulirati pravilnikom nego ih unositi u zakon, tim više što doista evo, ne znam postoji li, ako postoji, neka me netko ispravi, da postoji u svijetu okruženju primjer da se zakonom o udžbenicima regulira masa u gramima, težina tako da čini mi se da je to više predmet pogodan za pravilnik. I ako, dakle, analiziramo dublje nekakve pojedine odredbe, prijedloga, dakle, novog zakona ja ću kratko samo proći po člancima, dakle, od čl. 3. gdje se definira sam pojam udžbenika, kao osnovnog materijala, koji služi za cjeloviti izbor. Dakle, tu je razlika od postojećeg zakona, gdje jedino udžbenik, postaje obvezni nastavni materijal, dok se sve ostalo radne bilježnice, zbirke i sve ostalo stavlja dakle, u kategoriju dodatnih nastavnih sadržaja koji mogu biti komercionalne prirode, ali jednako tako mogu biti i u digitalnom repozitoriju. I tu bih isto rekla, dakle, da medalje ima 2 strane, s jedne strane, ovo možemo smatrati dobrim potezom na način da se rasterećuje, ne samo učenike, nego i roditelje plaćanja dodatnih sadržaja, a onda opet s druge strane, ako to promatrate s aspekta, a to doista tako je, da je radna bilježnica zbirka zadataka, doista, sastavni dio pratećeg materijala nekog udžbenika i da je doista, kada je pripremana i pisana od strane autora, dakle, oblikovana na podjednakim didaktički metodički uzusima i prati određeni udžbenik, onda se postavlja pitanja, zašto, dakle, pogotovo kod specifičnih nastavnih predmeta, poput recimo strganog jezika hrvatskog jezika i nekih još matematike i ostalih predmeta koji su onako specifični ima li razloga odvajati radnu bilježnicu, zbirku zadataka ili neki slični materijal i reci ok, udžbenik je obavezan a ovo ne treba. Dakle, vidjeti ćemo opet što će nam praksa pokazati. Jednako tako definira se pojam tiskanog i elektroničkog udžbenika sa jasnim elementima koje mora zadovoljavati jedan i drugi. Dakle, definira se, dakle, postojanje udžbeničkog standarda, dakle, kao svojevrsnog pravilnika sa svim formulama za izračun najviše dopuštene cijene i mase udžbenika, kao što sam već rekla, dakle, to smatramo viškom u zakonu i smatramo da tu spada, pod, više bi odgovaralo pravilniku. Naravno čl. 6. nadalje, propisuje se postupak izmjene kataloga odobrenih učenika sa svim svojim fleksibilnim pristupom i sa svim rokovima, za koje smatramo da su u redu i sa svom pripisanom dokumentacijom koju je potrebno priložiti uz prijavu za upis u katalog. Čl. 7. postupak utvrđivanja usklađenosti udžbenicima i sa predmetnim kurikulumom i udžbeničkim standardom i način rada, način rada stručnih povjerenstava, koje recenziraju koje evaluiraju, vrednuju udžbenik. Dakle i jednako tako sadrži, propisuje odnosno, obvezu potpisivanju izjave, kojom član stručnog povjerenstva jamči, odnosno, izjavljuje da nije ni u kakvom odnosu sa autorom udžbenika. Dakle, nadalje, ono što smatramo još bitnim čl. 10. koji detaljno propisuje postupak odabira udžbenika, donošenje odluka o korištenju, rokove do kojega su pravne osobe, nakladnika, izdavača dužne osigurati dostupnost. Dakle, članci recimo 11. i 12. propisuju mogućnosti i način korištenja udžbenika, u nastavi, na jeziku i pismu nacionalnih manjina, koji se izuzima iz ovih elemenata što smatramo dobrim i prilagodljivim upravo potrebama našim učenicima, pripadnicima nacionalnih manjina, za koje se udžbenici moraju najčešće prevoditi ili uvoziti iz matičnih zemalja. Vrlo rijetko se pišu na jeziku pismu nacionalnih manjina pa smo i danas u tom smislu na odboru razgovarali da ne bi bilo loše raditi na timovima, stručnjaka koji će oblikovati udžbenike upravo za nacionalne manjine na njihovom jeziku i pismu. Jednako tako u članku 12 propisuje se postupak osiguravanja udžbenika za učenike s teškoćama, jednako tako i za darovite učenike što smatramo u redu, što smatramo dobrom stranom ovog zakona. I koliko mi još vrijeme dozvoljava, možda bih se kratko osvrnula na postupak vrednovanja recenzije udžbenika kao obveznih sadržaja i svih dodatnih sadržaja koji više nisu sastavni dio udžbeničkog kompleta, a to su radne bilježnice, zbirke zadataka, svi ostali pomoćni materijali, dakle imamo 2 različita pristupa. Udžbenici idu na stručne recenzije i dobivaju odobrenje nakon toga za uporabu, dok svi ostali materijali idu samo na mišljenje agenciji za nadležnoj za obrazovanje, rekla bih da je to isto dvosjekli mač. Možda ne bi bilo loše sličnu proceduru provesti i za prateće materijale zato što agencija daje samo mišljenje, dakle mislim da bi možda ovaj recenzentski postupak doprinio boljoj kvaliteti, ali evo može se o tome razmisliti do drugog čitanja. I naravno završni članci od 18. do 22. propisuju nadležnost prosvjetne inspekcije za provedbu inspekcijskog nadzora, a onda dalje i prijelazne i završne odredbe koje su određene posljednjim člancima u zakonu. Evo i na samom kraju bih samo napomenula da ovaj zakonski prijedlog doista usklađuje potrebe oblikovanja udžbenika i ostalih nastavnih sredstava, obrazovnih sadržaja, digitalnom dobu u kome živimo i naravno da se moramo prilagoditi vremenu 21. stoljeća i to je u redu, ali jednako tako smatramo za potrebu naglasiti da je potrebno, bez obzira na to, osnaživati kvalitetu i vrijednost tiskanog udžbenika koji i samim odredbama zakona dajemo ga na mogućnost korištenja na više godina, jednako kao i digitalne sadržaje s tim da udžbenik kad ga jednom kupimo, dakle kad ga platimo dalje ide besplatno dok se digitalni sadržaji za svaku sljedeću godinu korištenja mora plaćati licence, dakle mora se obnavljati, ali evo o tome ću nešto više u svojoj pojedinačnoj raspravi. Dakle ne zaboraviti potrebu osnaživanja tiskanog udžbenika, na kraju krajeva Hrvatska ima dobru i bogatu tradiciju kvalitetnog oblikovanja tiskanih udžbenika i ne treba to samo tako zanemariti. Zaključno, Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovaj zakonski prijedlog i naravno očekujemo da se sve primjedbe dane od strane Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu jednako i Odbora za zakonodavstvo uvaže i naravno ministrice očekujemo do sljedećeg čitanja da ćete naše primjedbe uvažiti i ugraditi u prijedlog u drugom čitanju. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDSS-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Dragana Jeckov, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena gospođo ministrice sa suradnicima. Dakle od stupanja na snagu važećeg zakona udžbenicima za osnovnu i srednju školu uočeni su mnogobrojni problemi sa zatvorenim katalogom obaveznih udžbenika i pripadajućih dopunskih i nastavnih sredstava koji dakle nije dozvoljavao uvrštavanje udžbenika za nove programe ili udžbenika za deficitarne programe koji su se pojavljivali nakon zatvaranja kataloga. Taj proces je trajao 4 godine, dakle smo imali zatvoreni katalog i donošenje novog zakona svakako će pridonijeti jasnijem i kvalitetnijem uređenju načina odobravanja udžbenika i drugih obrazovnih materijala koji prate stvarne potrebe školskog sustava. Zakonom se uređuje postupak odobravanja, uvrštavanja u katalog, izbora i povlačenje iz upotrebe udžbenika i drugih obrazovnih materijala za učenike OŠ i SŠ. Potrebno je urediti i pitanja vezana za promjene udžbenika koje su predviđene kurikularnom reformom, OŠ i SŠ odgoja i obrazovanja kako bi se olakšala školska torba te omogućila digitalna transformacija, što je kako zaključujemo, i intencija ovog zakona. Prijedlogom zakona odobrit će se i u katalog uvrštavati i samo udžbenici, a dok dopunska i pomoćna nastavna sredstva postaju drugi obrazovni materijali, kao što smo imali priliku čuti, koristit će se praksa zemalja, naprednih zemalja EU. Komercijalni i drugi obrazovni materijali nalazit će se u virtualnom repozitoriju, a prolazit će provjeru agencija usklađenosti drugih obrazovnih materijala sa znanstvenim načelima i etičkim normama da su pedagoški, psihološki i didaktičko metodički primjereni za korištenje u nastavi te da su u skladu sa ishodima kurikuluma. Ovo je dakle prvi korak u približavanju modernim trendovima u Europi koji potiču što veću autonomiju škole. Nadalje, najdalje kao što smo imali priliku čuti, otišli su Finci i Danci pa evo sad mi tu pokušavamo da iskoristimo njihovu dobru praksu. Potiču se i drugi digitalni obrazovni materijali koje će državi sufinancirati ,a pri tom će se zadržati i sufinanciranje udžbenika za određene socijalne kategorije učenika. Otvara se mogućnost korištenja besplatnih drugih obrazovnih materijala koji se neće formalno odobravati, već će se o njihovom korištenju odlučivati zapravo škola o njihovom korištenju, odnosno učitelji u skladu sa zahtjevima kurikuluma i autonomijom škola i učitelja koje dakle promovira strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije. Novim zakonom će se ministru nadležnom za obrazovanje omogućiti da otvara katalog svake godine za pojedine razrede ili programe u svrhu njegove prilagodbe stvarnim potrebama za udžbenicima. Na stranicama ministarstva stoji da odluku o odabiru udžbenika i pripadajućih dopunskih nastavnih sredstava donose stručni aktivi uz prethodno mišljenje Vijeća roditelja a u vezi sa prihvatljivosti cijena odabranih nastavnih sredstava. Moje pitanje je kako će se odrediti upravo ove stvarne potrebe. Smatram da za to treba predvidjeti jednu višegodišnju analizu i evaluaciju udžbenika i drugih obrazovnih materijala u upotrebi. Hoće li to biti dužnost stručnih aktiva da prikupljaju podatke s terena, obrađuju ih i interpretiraju? U članku 6. stavci 1. predloženog zakona navedeno je da Ministarstvo nadležno za obrazovanje dakle ima namjeru izmjene kataloga iskazuje javnim pozivom u kojem se navodi za koje se udžbenike mogu podnijeti prijave. Nakon što je udžbenik bio u upotrebi najmanje 4 godine osim ako izmjene kurikuluma ne zahtijevaju raniju izmjenu. Izmjene kurikuluma ili prosudba ministarstva pokretanja tog postupka je zapravo odozgo ali uočene nedostatke na terenu imamo odozdo, neprilagođenost udžbenika potrebama nastavnika odnosno učitelja, učenika će se dakle prenijeti na ministarstvo. Po kojim će se dakle kriterijima osim tih evaluacijskih izmjena kurikuluma odrediti nakon npr. 4 godine da li je novi udžbenik potreban. To je dakle jedna od nedoumica koje smo uočili u ovom zakonskom prijedlogu. Zakonom se privi put definira najveća dopuštena cijena te masa kompleta udžbenika po razredima i to je svakako svako nastojanje da se smanji težina školske torbe, itekako n as roditelje zanima. I cijena i masa udžbenika ovise o broju sati predmeta po ukupnoj tjednoj satnici. Zakonom se osigurava mogućnost nasljeđivanja tiskanih udžbenika koji nisu radnog karaktera. Izuzetak su pojedini predmeti u razrednoj nastavi osnovne škole gdje je to neophodno zbog razvoja vještina kod učenika. Definiraju se i drugi obrazovni materijali koje autonomno biraju nastavnici odnosno škola čija cijena ukupno ne može preći od 20 do 40% ukupne cijene kompleta ovisno o razredu. O cijeni udžbenika će, nekoliko bih rečenica rekla dakle u pojedinačnoj raspravi. Svi drugi obrazovni materijali nalaziti će se u centralnom i virtualnom repozitoriju gdje učitelji mogu ostaviti svoje komentare i ocjene ali se također mogu prijaviti i nepravilnosti. Kada su u pitanju pripadnici nacionalnih manjina člankom 11. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i člankom 6. Zakona o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina ministarstvo ima obvezu utvrditi i donijeti dio nastavnog plana i programa koji se uz opći dio obvezno sadrži i dio čiji je sadržaj u vezi sa posebnošću nacionalne manjine. Dakle maternji jezik, književnost, povijest, zemljopis, likovni i glazbenu kulturu te umjetnost. Te u suradnji sa institucijama manjinskih zajednica izraditi program te osigurati njegovu primjenu u školama. U proteklom periodu nekoliko puta za ovom govornicom istaknuto je da je provedba Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kada je u pitanju obrazovanje bila otežana, nedosljedna uz smanjenje sredstava za udžbenike i posebne oblike nastave. Došlo je do zastoja i u izradi nastavnih planova i programa, izrade i odobravanja novih udžbenika bez kojih nema kvalitetne nastave na jeziku i pismu nacionalnih manjina te smo upozoravali na ovaj problem i tražili dosljednu primjenu Ustavnog zakona prema nacionalnim manjina i Zakona o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Kvalitetno izrađene nastavne planove i programe možemo očekivati i realizirati uključujući dakle blisku i nužnu suradnju sa učiteljima i profesorima iz reda pripadnika nacionalnih manjina. U realiziranju obveznog nastavnog plana i programa i nacionalnoj grupi predmeta nacionalne manjine imaju tzv. ugrađene sadržaje do 30% a koji se odnose na nacionalnu povijest, zemljopis, glazbenu i likovnu kulturu. Kada je riječ o srpskoj nacionalnoj manjini do sada nije definirana satnica za takve sadržaje a i sadržaji nisu definirani odnosno nemamo pisane kurikulume za te predmete i to je problem s kojim ćemo se dakle pozabaviti u narednom periodu i kao što znate mi o ovim temama intenzivno razgovaramo. Napominjemo da i problem C modela koji je vrlo ozbiljan jer je program u upotrebi dakle više od 20 godina a nema službenog odobrenja odnosno štampane udžbenike. Danas imamo nešto bolju situaciju i napisan je prijedlog novog kurikuluma za srpski jezik i kulturu, upravo je dakle ovih dana završena njegova rasprava i očekujemo da će odobravanje ići ubrzano kako bi mogli napisati autorske udžbenike i predložiti ih ministarstvu na odobrenje. Ovdje je važno istaći potrebu sufinanciranja cijelog procesa, razlike zbog cijene dakle male naklade i za srpski jezik i dakle nacionalnu grupu predmeta. Člankom 11. prijedloga zakona regulira korištenje udžbenika izrađenih na jeziku i pismu pripadnika nacionalnih manjina i smatram da je potrebno predvidjeti i regulirati mogućnost da iznimnim slučajevima ministar obrazovanja može odobriti upotrebu novog udžbenika za pripadnike nacionalnih manjina. Pri tome smatram za potrebu da kažem, imamo potrebu reći kada su u pitanju dakle programi, kada je u pitanju srpska nacionalna manjina dakle djeca uče na isti način kao i u ostalim dijelovima RH. Dakle nema nikakvog uvoza knjiga. To su isključivo dakle odobreni programi od Ministarstva obrazovanja u RH. I tu naprosto imam utisak da u javnosti postoji pogrešna percepcija o toj temi. Dakle to su programi RH koji su samo prevedeni na materinji jezik. Kada je u pitanju ovaj zakonski prijedlog imam nekoliko nejasnoća. Dakle kada su u pitanju radni udžbenici nije predviđena mogućnost nasljeđivanja a takvi su pretežno udžbenici za strane jezike, udžbenici za darovite i udžbenici, odnosno za učenike i učenice s teškoćama u razvoju. Prema članku 12 prijave za odobravanje uporabe udžbenika za učenike s posebno odgojno obrazovnim teškoćama mogu podnositi svake godine, neovisno o javnom pozivu do prvog marta. Ako većina udžbenika za učenike, odnosno učenice s teškoćama u razvoju ili učenju bude radnog karaktera, kao što sam rekla strani jezici ili darovitost mogu biti ograničeni na predmet ili dva, iako su predloženi redovitijim izmjenama, nisu li zapravo time učenici i učenice s teškoćama u razvoju i njihove obitelji u jednoj nepovoljnijoj situaciji. Nadalje, zakonom se predviđa mogućnost upotrebe elektroničkih i tiskanih udžbenika, u OŠ smatram da je bitno savladati pisanje rukom, sastavljanje cjelovitih tekstova, smislenih struktura, upotrebe olovke i papira. Pisanje nije samo jezička i misaona vježba, nego i motorička što je relevantno za razvoj djeteta. Elektroničke udžbenika treba razmisliti dakle o njihovom uvođenju u prva 4 razreda OŠ. Dalje u članku 6. stavci 5 predloženog zakona traži se da podnositelj prijave na javni poziv raspisan za izmjenu udžbeničkih naslova u katalogu priloži pristup elektroničkom udžbeniku za 4 osobe ili 4 primjerka tiskanog udžbenika. Sažeti prikaz koncepcije udžbenika s naznako sadržajno metodičkih uporišta na kojima se udžbenik temelji u pristupu razvoju učeničkih kompetencija. Izjavu jezičkoj i grafičkoj uređenosti teksta i izjavu odgovorne osobe da odgovara za sve pogreške koje se pojave u udžbeniku i da će ih otkloniti o vlastitom trošku. Od prijavitelja bi trebalo tražiti i analizu udžbenika u odnosu na postojeće, odnosno obrazloženje kako bi se kvaliteta nastave unaprijedila uvrštavanjem tog udžbenika, dakle sa znanstvenog, psihosocijalnog, metodičkog i etičkog gledišta ponajprije. Dakle u odnosu na udžbenike koji su već u upotrebi. Nadalje, katalog sadrži imena recenzenta koji je proveo metodičku i stručnu recenziju, a važnije od toga smatram da bi trebao sadržavati recenziju ili barem sažetak recenzije. Trebalo bi uvrstiti i tematske cjeline ili naslove poglavlja unutar udžbenika kako bi katalog bio prohodan pri pretraživanju. Ovo su samo neke od sugestija koje smo mi uočili, dobronamjernih sugestija za koje se nadamo da će ovaj prijedlog zaista unaprijediti i u drugom čitanju nadamo se da će biti uvaženi neki od naših prijedloga. Zahvaljujem.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj Stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Kažimir Varda.
…/Govorni isključen./… ministrica sa suradnicima, kolegice i kolege. Nešto malo iskustva imam iz obrazovanja kao član školskog odbora u OŠ i jednoj SŠ svojevremeno, ali sam vezao ovaj prijedlog zakona i svoju raspravu i sa onom raspravom koju smo imali u Saboru kad se govorilo o nabavi informatičke opreme za škole, kada sam ukazivao na potrebu da se ta informatička oprema ne nabavlja segmentirano po školama, nego jedinstveno u skladu sa zakonom o javnoj nabavi, a rezultat znamo. No krenuo bih od jedne od izjava poštovane ministrice da je tehnologija da, ideologija ne. Ja se s tim slažem, u suštini se slažem. U članku 5 mislim da govorimo što mora bit sadržaj udžbenika i to je sve u redu. Međutim i ovaj prijedlog zakona pokazuje da je tehnologija pokretač Ministarstva znanosti i obrazovanja, a digitalna transformacija morala bi biti dugotrajan proces kojega svakako treba podržati, ali isto vrijeme biti sigurni da će svi učenici imati jednake mogućnosti i biti ravnopravni u pravu na pristup sadržaju što im jamči Ustav RH. To znači da je potrebno svakoj školi osigurati Internet, uređaje za sve učenike i učitelje i sada, ne znam da li ministarstvo, predlažući ovaj zakon, ima podatak koliko škola nema mogućnosti korištenja tehnologije jer u učionicama nema Internet? Odgovor ministarstva može reći da je to odgovornost osnivača, međutim ja smatram da je to zajednička odgovornost svih nas i izrazito je važno onemogućiti novo raslojavanje društva i nejednakosti među različito razvijenim regijama u skladu sa demografskim i obrazovnim ciljevima RH. Imaju li u krajnjoj liniji svi učenici kod kuće pristup internetu? Stvaramo li ovim prijedlogom zakona nove nejednakosti u društvu ako kažemo da nema više radnih bilježnica i da djeca trebaju vježbati na tabletima? Proglašavanje radnih bilježnica drugim materijalima višestruko je, po našem mišljenju, pogrešno i ovu bi procjenu svakako trebalo uključiti stručnu javnost. Nasilno olakšavanje školskih torbi na način da se njih izbacuje udžbenici i radne bilježnice nije zabilježeno čini mi se nigdje u svijetu i koliko bi onda vremena učenici trebali biti prikovani za ekrane? Osobno mislim da člankom 4 ne bi smjeli zakonom određivati težinu školske torbe jer može doći do promjene. Samo 5 grama, vi imate odredbu koja je u krajnjoj liniji ... [[Govornik se ne razumije.]] čvrsta odredba zakona, svaka promjena 5 deka, prigovor. Prema tome to se može pravilnikom ministra, ministrice riješiti bez određivanja u zakonu pa čak i cijena, čak i cijena. To se također može pravilnikom jer tržište radi svoje, ne stavljajte u zakon ono što zapravo u zakon ne pripada i što je podložno promjenama. Ovaj prijedlog također podsjeća i na odluku da se u strukovnim školama ukinu predmeti koji izgrađuju osobnost naših učenika govoreći da učenicima trebaju samo praktičke vještine, izjednačava ih se sa strojevima vezujući ih uz tablete, potiče se stvaranje zombi generacije koja više ne zna ni međusobno komunicirati i čemu smo u krajnjoj liniji svjedoci svakim danom, samo hodite tramvajem, autobusom, po cesti i sve će vam biti jasno. Sve će vam biti jasno. Međutim, otvoreno postavljam jasno i glasno pitanje, na temelju kojih iskustava predlažete ove promijene. Kolega Tomislav Sokol je pogodio u sridu, kaže čl. 13. vi kažete da se odredbe ovog zakona ne odnose na uporabu udžbenika i provedbi eksperimentalnih programa u školama. Stav 1, molim vas, evaluaciju nema i ne možete ju ni imati dok ne završi školska godina. Dakle ono što sada imate u eksperimentalnom programu, u školama, to je zapravo ono što je sadržaj ovog zakona. Evaluaciju nemate, a predlažete, već sada donošenje ovog zakona, jer ste za eksperimentalnu provedbu naručili i udžbenike i radne bilježnice i nemate još nikakvog rezultata i donosite prijedlog potpuno drugačijeg zakona. Čemu onda služi eksperimentalna provedba? Nije li trebalo pričekati da se vidi kakve materijali daju najbolje rezultate ili ovakva brzina u donošenju odluka, čini se samo kao otvaranje prostora prodavačima tehnološke opreme da uđu u škole. Ako je to tako, onda će ovaj klub biti protiv ovog zakona. Biti će protiv ovog zakona, bez obzira na prvo ili drugo čitanje. Dakle, negdje da budem vrlo otvoren, negdje se vrti novac, ali nažalost, ne na korist našim učenicima. I na kraju, još jednom o hrvatskom specijalitetu, podjelama i nejednakostima. Odakle nam pravo da hrvatskom džaku uskraćujemo pravo na obrazovanje ako hoćete i odgoju u punom smislu te riječi. Obrazovanje pod istim uvjetima. Kada ćemo jedanput prije svih reformi ostvariti uvjete da svima bude dostupna sa svim svojim prednostima i mogućnostima, da svaka škola ima internet, da svaki dom ima Internet, a prije toga, da ni jedna škola ne prokišnjava, da ni jedna škola nema livadu umjesto sportske dvorane. Đaci, učitelji i nastavnici moraju biti u prvom planu, a ne sudionici javne nabave, prodavači opreme a i u krajnjoj liniji, mi političari. Klub Stranke rada i solidarnosti, reformista, nezavisnih zastupnika donijeti će odluku pred samo glasovanje o tome, da i će podržati ovaj zakonu prvom čitanju ili ne. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Božica Makar.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo, danas smo imali tu raspravi od kolege iz sfere znanosti i obrazovanja, imali smo nas laika, u koju grupu spadam i ja, ali svi smatramo da imamo što reći o ovoj temi jer radi se o djeci, radi se o udžbenicima, radi se o odgoju naše djece. Međutim, čudi me sada tu da se govori o tome, da se nešto odvija prebrzo, da imamo prebrzo uvođenje škole za život, da za eksperimentalna provedba nije bila pripremljena, da trebamo čekati, da svi u Hrvatskoj, sve škole, sva djeca imaju iste tehničke uvjete kako bi mogli biti u ravnopravnom položaju. Dakle, mi trebamo čekati još nekoliko desetaka godina, da sve naše škole se obnove, građevinski, da se u njih instalira sve ono što neki već imaju, da svi budu u jedno smjenskoj nastavi, kako bi mogli krenuti dalje. A istovremeno svi smatramo da reforme ne idu i da se ne događa ništa, pa se tu malo dvije kontradiktornosti. Mi u HNS-u dajemo apsolutnu podršku ministrici Divjak na provedbi onih reformi koje je započela i podržavamo ju u nastojanju, da tako i nastavi, a sada konkretno nešto velim i o ovom prijedlogu zakonu udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu. Ovaj zakon je svakako poboljšanje u odnosu na ono što smo do sada imali, jer u 2010. kada je bio ovaj zakon doneseni, imali smo stvarno problema sa zatvorenim katalogom obveznih udžbenika, i gdje se nije moglo mijenjati, ako se radilo o potrebi da se promijeni neki radni materijal, nego se trebalo kompletnu sve promijeniti i to je bila duga procedura odobravanja i odabira udžbenika i ovim prijedlogom novog zakona to se smanjuje što bi trebalo svakako doprinijeti bržem i učinkovitijem izdavanju udžbeniku odnosno, tih materijala za osnovnu i srednju školu. Dalje, ovim nacrtom zakona ministarstvo će odobravati samo udžbenike i to što je ministrica već naglasila po uzoru na mnoge europske zemlje, primjerice Njemačku, Austriju, Sloveniju, Latviju, Portugal, dok neke zemlje uopće ne poznaju taj sistem odobravanja tih materijala kao što smo čuli, tu spada Finska i to bi trebalo biti korak približavanju upravo tim modernim trendovima u Europi. Ono što je dobro, da o korištenju ovih materijala dodatnih će odlučivati učitelji, u skladu sa zahtjevima kurikuluma i autonomijom škola i normalno sa u skladu sa strategijom obrazovanja znanosti i tehnologije. Tu je bila već naglašena važnost učitelja, možda su učitelji izgubili na svom dignitetu kroz proteklo razdoblje, tako se barem oni osjećaju. kroz proteklo razdoblje, tako se barem oni osjećaju. Ali s ovim stvarno opet trebamo vratiti važnost učitelja jer je učitelj taj koji upravlja procesom gdje mu je udžbenik jedno pomoćno sredstvo da dođe i doprije do učenika koji je zapravo cilj. Jer zapravo učenik je u središtu tog procesa i učitelj mora kroz taj udžbenik najbolje prezentirati znanje i naučiti učenika kako dalje to znanje primijeniti. Tu imamo zatim da se prvi put definira najveća cijene i masa kompleta udžbenika po razredima. Tako imamo da od 1. do 4. razreda ona iznosi 10%, 5. i 6. razred 12,5, 7. i 8. razred 15% medijalne neto plaće u Hrvatskoj. Tu je bilo rasprava da li je to dobro rješenje, da li to treba regulirati ovaj zakon, da li bi bilo bolje da se to kao i sama težina regulira provedbenim pravilnicima. Možda o tome ne bi bilo loše još raspraviti. Također ne bi bilo loše još jedanput izanalizirati između prvog i drugog čitanja ove koeficijente da li su oni upravo takvi kao što su u ovom prijedlogu najbolje pogođeni ili možda da se još to malo vidi i da se naprave neke procjene u tom dijelu i izračuni. Imamo i znamo da udžbenike kao udžbenik u tiskanom izdanju u ovom momentu neće nitko ukinuti, one će i dalje ostati i tu je neopravdana bojazan naših nakladnika da se nešto sad neće više raditi. Raditi će se i dalje i oni će svi pod istim uvjetima uz određenu najvišu cijenu na javnom natječaju moći aplicirati na tom javnom natječaju i normalno biti će odabrani oni koji će biti najpovoljniji. Svi smo tu i u sabornici i nekoliko puta raspravljali i u medijima pa čak je i ministrica dobila i na poklon jednu tešku torbu jednom prilikom od našeg uvaženog kolege. I kada smo govorili koliko su teške naše torbe, torbe naše djece. Sigurno to nije glavni problem ali je problem. Ako pogledamo da je Svjetska zdravstvena organizacija brine o tome koliko bi trebalo biti težina koju djeca mogu nositi odnosno smiju nositi, svakako je i to važno. Ali važno je i to da masa udžbenika bi trebala biti prilagođena i ovisiti o broju sati predmeta i ukupnoj tjednoj satnici pa samim i time bi se to izbalansiralo. I ono što smatramo izuzetno dobrim u ovom prijedlogu zakona je rješenje da se osigurava mogućnost nasljeđivanja tiskanih udžbenika. Svi znamo kako je to do sada izgledalo. Neki udžbenici i neki gradovi i općine su imali sa školama dogovoreno da i sad svi udžbenici koji su se mogli koristiti su se koristili i prenosili su se iz jednog razreda odnosno u razred koji je iduću godinu pohađao isti razred i da su se kupili samo razlika. To je stvarno bila ušteda i velika pomoć. Jer i mi volimo reći da smo socijalno osjetljivi da se zalažemo da demografija nam, demografska slika ne bude takva kakva je. Ali moramo ti nekim konkretnim stvarima pokazati. Pa mislim da i ovaj dio da manje izdvajanje za te udžbenike upravo mogućnošću nasljeđivanja jedan bitan korak svemu tome. I ono možda o čemu je bilo stvarno puno riječi tu i mi smatramo u Klubu HNS-a veoma važnim je prilagođavanje digitalnom dobu. I dobra su ova rješenja koja su tu predložena, stvarno ih smatramo pohvalnima. Međutim, isto stoji taj dio a to je taj PDV na elektronička izdanja koja i dalje je 25%. Ja znam da to u Ministarstvu i obrazovanja ne mogu mijenjati, da je to riješeno na takav način kakav je ali s obzirom da se u prijedlogu ovog zakona prvi put susrećemo sa jednim značajnijim udjelom upravo tih, takvih pomagala, znači u elektroničkom obliku trebalo bi vidjeti da se tu isto PDV uskladi sa ovim PDV-om koji se primjenjuje za tiskani oblik. Kao što sam i na početku rekla HNS svakako daje podršku ovom prijedlogu zakona. Sigurna sam da će ministrica sve ovo što je bilo danas tu u raspravi od ostalih kolega i što smo i mi u ime kluba naznačili razmotriti i da ćemo do drugog čitanja imati sigurno još bolji zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice sa suradnicima. Nažalost ja bih voljela da mogu reći poštovana ministrice obrazovanja no vi se sve više i više pretvarate u ministricu informatizacije i digitalizacija, svakog dana sve više i više prestajete biti ministrica obrazovanja. Tome u prilog nažalost ide i prijedlog ovog, a usuditi ću se reći u najmanju ruku konfuznog i sumnjivog zakona. Srećom da je zakon u redovitoj proceduri, srećom da je ovo tek prvo čitanje i vjerujem da ćete čuti glas saborskih zastupnika, čuti na način da ga shvatite konstruktivno, ne kao atackt na sebe, svoju osobnost nego kao apel na vas da promislite o pojedinim rješenjima i da do drugog čitanja zaista pogledate što se u prijedlogu zakona može učiniti, što se može čak iz javnih rasprava iz prijedloga u javnoj raspravi implementirati i da ovaj zakon bude više u interesu hrvatskog obrazovnog sustava, u interesu naših školaraca, a manje u interesu ne znam koga, detektirala bih, ali neću si dati to za pravo da izražavam svoje sumnje, ali neka rješenja u ovom zakonu su u najmanju ruku suspektna i otvaraju sumnju da se zapravo ovaj zakon na ovako jedan brzi način, što je i kolega Varga upozorio, potpuno neprilagođeno i neusklađeno s određenim obrazovnim procesima koje vi zovete reformom, a ja ih zovem pokusom Škola za život, jer to nije cjelovita kurikularna reforma zapravo se dovodi u pitanje čemu ovaj zakon? Ali mene to ne čudi jer vi niste poštivali proceduru kada ste donosili ovaj zakon i vi ste stavili nacrt zakona na javno savjetovanje, međutim propustili ste napraviti jedan iznimno bitan korak u proceduri donošenja zakona, a to je poštivati Zakon o procjeni učinaka propisa i iskaz o procjeni učinaka propisa staviti na javno savjetovanje. Zašto je to bitno? Jer bi se zapravo kroz to javno savjetovanje o iskazu procjene učinaka propisa iskristaliziralo, tamo biste trebali dati obrazloženje analizu postojećeg zakona, što je ono što u postojećem zakonu ne valja, zašto smatrate da treba ići u novi zakon i koja područja novim zakonom želite urediti. Vi ste taj postupak zakonski u donošenju normalnoj proceduri donošenja zakona izbjegli i utoliko više mi je čudno zašto na ovakav brzi način bez poštivanja ove procedure ovakav prijedlog zakona dolazi pred nas. Idemo sada redom. Sama činjenica da vam zakon ima 22 članka i 270 primjedbi govori dosta o samom zakonu i ja sam proučila pomno javno savjetovanje i zaista imam, dakle to nisu šprance koje mi znamo imati kod pojedinih zakona gdje se određene grupacije jako dobro organiziraju i onda uzmu određene šprance i zapravo vrše legitiman pritisak na određena zakonska rješenja. Vi imate 270 primjedbi na 22 članka. Ja ću izdvojiti neke od tih primjedbi, čine mi se vrlo realne, vrlo životne, dolaze u nekom djelu od roditelja, ali najviše zapravo od ljudi u koje se vi kunete da djeca su centar obrazovnog sustava, a oni su nositelji sustava, a to su naši učitelji i nastavnici koji svakodnevno žive praksu, koji svakodnevno žive postojeće nastavne planove i programe, koji svakodnevno žive udžbenike i zasigurno su najrelevantniji za procijeniti određena zakonska rješenja. Pa da ne bi ispalo da Sabina Glasovac ima nešto protiv ministrice Divjak pa da ne bi ispalo nešto da SDP, kako bih rekla, žali za time što je izgubio vlast pa nije uspio određene procese pomaknuti pa evo vi ih sad činite, a mi nismo zadovoljni time jer vi radite iskorake. Ja neću koristiti u ovom djelu svoja mišljenja, ali ću potpisati ovo što ću iščitati iz javnog savjetovanja. Ajmo prvo ovaj dio što kažete da je inovativan, da propisujete težinu, maksimalnu težinu udžbenika. Nevjerojatan je prijedlog o određivanju težine ubožnika sukladno satnici predmeta, što je sa sadržajem? Poštovani, određivanje dopuštene mase udžbenika je slično određivanju cijene mozga po dekagramu, nije to zagrebačka zelena tržnica da prodaja knjiga i drugih materijala ide na kg, poput voća ili povrća. Što udžbenik bude kvalitetnije tiskan s više jasnih grafičkih materijala bit će zanimljiviji učenicima, a i oni će radije učiti iz kvalitetno tiskanog primjerka nego što bi učili iz materijala tiskanih na papiru, bliskom novinskom papiru. Mnoge škole nemaju sredstava osigurana za fotokopirni papir od strane osnivača, tako da nastavnicima često preostaje jedino radne bilježnice i zbirke zadataka za ponavljanja nastavnog sadržaja. Što se tiče težine imamo još: Molim kilo udžbenika za peti razred. Svojevremeno jedan saborski zastupnik replicirao oporbi koja je tvrdila da nam prijeti odljev mozgova čuvenom izjavom: Mozak vani ništa ne vrijedi, kilo mozga je 2 marka. 20ak godine kasnije Ministarstvo znanosti, obrazovanja želi ozakoniti dopuštenje uporabe udžbenika u školama prema njihovoj masi. Napravili ste nevjerojatan gaf. Uvjet za korištenje udžbenika u školama ne određuje masa, nego kvaliteta njihova sadržaja. Uklonite ovu besmislicu jer sramotite sebe i cijelu državu, nigdje u svijetu ne postoji kriterij masa udžbenika kao uvjet za njegovu uporabu u školama. Postoje prihvatljiviji načini za smanjenje težine školskih torbi. I posljednji koji ću izdvojiti vezano uz ovaj dio: Zanima me da li je negdje u svijetu propisana težina udžbenika koliko grama smiju težiti pojedini udžbenici, radne bilježnice i radni materijali neophodni su za izvođenje pojedinih nastavnih sadržaja. Na sve ove primjedbe vaš odgovor je bio primljeno na znanje. Idemo sada na ovaj drugi dio gdje ste odlučili, ja ću ponovit, ukinuti radne bilježnice kao dio obveznog udžbeničkog kompleta koji je do sada u hrvatskom obrazovnom sustavu, uz udžbenike činio jednu osmišljenu cjelinu koja su pomagala dostatni alati učiteljima u nastavnom procesu. Prema ovom prijedlogu zakona udžbenik za predmet tehnička kultura bio bi sveden na skriptu za koju je jedino bitno da ima malu masu, a materijali za rad bi učitelji valjda trebali sakupljati uokolo ili dodatno tjedno opterećivati roditelje ako im to i dopuste. Smatram izuzetno lošim ovakav prijedlog zakona koji narušava ono što se u proteklih 10ak godina postavilo kao dobar standard i preduvjet za održavanje kvalitetne nastave tehničke kulture. Napominjem da u ovom trenutku sva djeca u jednom razredu imaju istu radnu bilježnicu s uputama za rad, isti pribor za tehničko crtanje, iste materijale za izradu malih vježbi, isti pribor za izvođenje elementarnih pokusa itd. Uklanjanjem, odnosno brisanjem kutije s popisa obveznih, odnosno dopunskih nastavnih sredstava vratit ćemo se 20 godina unatrag. U isto vrijeme zemlje u okruženju Slovenija, Mađarska pa čak i Srbija, kao i većina vodećih europskih zemalja imaju predviđene radne materijale za područje tehnika i tehnologija jer su prepoznate važnosti takvih sadržaja za obrazovanje učenika. Učitelj geografije, smatram da se učenju i poučavanju geografije nužni kako udžbenik, tako i geografski atlas koji vi izbacujete. Prema predmetnom kurikulumu geografija je svrha učenja i poučavanja geografije je usvajanje geografskih znanja i vještina, a jedna od temeljnih vještina geografije je kartografska pismenost budući je konceptima predmetnog kurikuluma kartografije naglasak na prostoru, prostornom identitetu, prostornoj organizaciji procesima. U ostvarivanju odgojno-obrazovnih ishoda geografije, naglasak je na razvijanju geografskih vještina od kojih je od izuzetne važnosti kartografska pismenost. Razvidno je da geografski atlas mora biti temeljnog udžbeničkog kompleta. Pri obrade prve nastavne teme u 5. razredu upitam učenike što je potrebne za izradu tehničke tvorevine. Na prvom mjestu navode da je potreban materijal a zatim alati i ostalo, dakle i djeca znaju prije nego uče na nastavi što je potrebno a predlagatelj zakona ne zna. Materijal ima svoju cijenu, nastavan sredstva potreban su za održavanje nastave, za nastavu tehničke kulture potrebna su materijalna, fizička nastavna sredstva. Poznata je činjenica da jedna slika govori više nego 1000 riječi, isti omjer može se postaviti za stvarni materijalni predmet u odnosu na sliku. Digitalizacijom se to ne može postići. Također, ne možemo jesti digitalnu hranu. Za moje obrazovanje, iz obrazovanja mojih profesora i mentora utrošena su velika društvena-materijalna sredstva, dakle sredstva, dakle sredstva poreznih obveznika. Bespotrebno, predlagatelj zakona smatram da je bespotrebno. Školovanje bez udžbenika, bez mogućnosti uvježbavanja, bez mogućnosti stvaralačkog izražavanja. Prije školovanja djeca uče kod kuće. Kad bi i kod kuće učili po zamislima predlagatelja zakona, niti jedno dijete ne bi prohodalo. Roditelji bi paradirali pred djecom i govorili lijevu nogu pred desnu, desnu pred lijevu a djeca bi puzala oko njih i ne bi hodala jer treba im pomagalo, ruka roditelja. I završit ću, osnovna svrha uporabe radnih bilježnica u nastavi je sustavno i kontinuirano uvježbavanje novih nastavnih sadržaja kako bi učeničke kompetencije bile usmjerene prema primjeni znanja u različitim životnim situacijama. U ovom segmentu osnaživanja učeničkih kompetencija, opravdana je i korisna uporaba digitalnih materijala ali kao dopune tiskanih materijala s kojima je kompatibilna. Pravilnom uporabom digitalnih materijala osnažuju se učeničke digitalne kompetencije a sama nastava se čini dinamičnijom i kvalitetnijom. Vjerujem da cilj škole za život nije metodičko a time i spoznajno osiromašivanje nastave i tjeranje nastavnika da se umjesto metodičkim pitanjima bave tehničkim pitanjima printanja ogromne količine nesustavno koncipiranih listića a da ne spominjemo cijenu tog printanja pogotovo ako mnoge od tih kopija zbog prirode nekih nastavnih sadržaja treba biti u boji. Zbog svega navedenog, smatram da bi svrstavanje radnih bilježnica u druge obrazovne materijale bitno umanjilo kvalitetu nastave, smanjilo izglede za kvalitetno ostvarenje planiranih odgojno-obrazovnih ishoda kao i zadovoljstvo učenika i učitelja reformskim nastojanjima. Ovo su neke od primjedbi koje zapravo idu u prilog tezi da razmislite još jednom je li i koliko pametno izbaciti radne bilježnice odnosno izbaciti ih iz ovog obveznog udžbeničkog kompleta i dovesti učitelje i nastavnike sutra u situacije u našim hrvatskim školama da mogu nabaviti te materijale ali jedino ukoliko se s time slože roditelje sve djece u razredu sukladno cijeni, pristupačnosti itd. jer na koji drugi način osigurati djeci radne materijale ako ono neće biti obvezni ili printanjem s te vaše nekakve platformice gdje zapravo tu je poanta ali do toga ću, neću imat vremena doći kroz pojedinačnu raspravu ću doći do toga zapravo s te vaše platforme prisiliti učitelje i nastavnike da kopiraju neke sadržaje virtualne, elektroničke sadržaje u čemu vjerojatno i leži poanta ovoga zakona. Vi jako lijepo radite na pripremi korištenja sredstava iz EU fondova pa čak i onih iz hrvatskog proračuna. Intencija nažalost vašeg ministarstva svodi se na nabavu tableta i na ulazak odnosno stavljanje šapice na ono što će u budućnosti donositi ogroman profit a to su elektronički udžbenici i elektronički materijali. Tko prvi, njegova djevojka. Bilo bi jako loše i štetno za hrvatski obrazovni sustav da zloupotrebljavate vašu poziciju ministrice da omogućujete, da stavljate Carnet na stranu, da ga stavljate samo na razinu stavljanja besplatne platforme, da ga potpuno eliminirate iz priče kreacije materijala jer želite pogodovati nekome drugome. Ja se iskreno nadam da to nije intencija ovoga zakona, vrijeme će to pokazati što se valja iz brda, zašto su ovakva brzinska rješenja upućena u Hrvatski sabor, zašto su podlegnuta zakonitoj proceduri, potpunom ignoriranju Strategije znanosti, obrazovanja i tehnologije, neistinitom informacijama u ocjeni stanja gdje navodite neke neistinite informacije tipa da nikada do sada nije bila regulirana cijena udžbenika što je potpuno netočno, gdje kažete da uvodite mogućnost nasljeđivanja udžbenika što je potpuno netočno, dakle to je 2013. regulirana maksimalna cijena udžbeničkih kompleta kroz udžbenički standard. Tada isto tako je izbačeno, imam tu podatke koliko radnih bilježnica, koliko su se smanjile torbe, koliko se smanjila cijena udžbeničkih kompleta, znači vi ste obmanuli na neki način saborske zastupnike u ocijeni stanja. Isto tako kažete da ćete pojednostaviti proceduru što je djelomično točno ali nemam vremena sad to obrazlagati zašto je to djelomično točno, to ću učiti u pojedinačnoj raspravi. Nudite nam nažalost kroz ovaj zakon polovična rješenja i pozivate se na Finsku. Da, ali u toj Finskoj kažete da udžbenici se ne odobravaju, ali udžbenici se koriste i radne bilježnice se koriste ali zaboravljate reći da u toj Finskoj, materijalni troškovi u Finskoj su 7500 eura po učeniku i da učitelji i nastavnici s tim sredstvima mogu osigurati što god žele bez da financijski opterećuju njihove roditelje. S druge strane, isto tako postoje specijalizirani servisi koji na dnevnoj bazi obogaćuju ponudu radnih materijala koji se mogu printati, koji s mogu distribuirati učenicima. Vama bi bilo možda jednostavnije da ste razmislili o tome da olakšate školske torbe na način da možda osigurate ne ovako da mjerite udžbenike po kilogramima nego da osigurate u svakoj školi možda jedan sandučić gdje bi ostavili svoje udžbenike, radne materijale, išli kući neopterećeno, u školama da stvorite uvjete, zacijelo dnevni boravak gdje će se učiteljima i nastavnicima može raditi nakon nastave svoju domaću zadaću, to je vaš zadatak, a ne da nam podmećete ovakve blesave zakone, pod nekakvu povijesnu reformu obrazovanja, nemojte nas podcjenjivati.
Hvala lijepo. Sljedeći klub zastupnika je onaj neovisni za Hrvatsku u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Zlatko Hasanbegović, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministrice, zastupnice zastupnici. Na početku načelno, raspravu o ovom zakonu, ne treba u smjerati na manipulaciju roditeljskim sentimentima, te raspravu o težini učeničke torbe, nešto kao što smo čuli poput negdanje rasprave o teži, tj. o cijeni kilograma mozga. Ovaj zakonski prijedlog, samo je jedan od derivata ili djelić mozaika onoga što poznajemo kao Milanović, Budak, Jokićevo nedonošče zvano cjelovita kurikularna reforma ili hrvatski cjelovita kriknula reforma informatičkim meta jezikom ili novom govorom rečeno CKR nešto poput … [[Govornik se ne razumije.]] i slično. Što je to cjelovita kurikularna reforma ili CKR. Riječ je tek o franšizi globalnoga međunarodnog ideološkog i kolonizatorskog obrazovnog koncepta unutar kojega su Hrvatska i hrvatskog obrazovanja tek maleni dio širega bojnoga polja. Zbog kratkoće vremena, pojednostavljeno ali suštinski bez obzira je li riječ o SAD-u, Hrvatskoj, Velikoj Britaniji ili Francuskoj, riječ je o dugotrajno osmišljavanom projektu, dalekosežne preobrazbe ili dekonstrukcije, tradicionalnoga i humanističkog, europskog, obrazovnog ideala, sumjernog na odgoj, vrline i stjecanje znanja, prema školstvu usmjerenom na ideologemen, tzv. održivog razvoja i tzv. ishoda učenja, tj. prema školstvu, koje će masovno proizvoditi rodno osviještene fah idiote, točnije potpune idiote i poluinteligentne kao tržišne podanike sukladno stanovitim protuhumanističkim ili transhumanističkim društvenim idealima. To je okvir unutar kojega treba prosuđivati svaki obrazovni nacrt koji će izaći iz retorte ministrice Divjak kao izvršiteljice obrazovnog amaneta gospodina Ivana Vrdoljaka, hrvatske moralne vertikale te intelektualne i akademske gromade sažetog u njegovoj razdjelničkoj bilbord mudrosti, koja glasi, citiram, danas sigurniji nego ikad, na reformi obrazovanja se lomi budućnost RH. Biti će je, makar mi to bilo zadnje što ću učiniti u politici. Moćno rečeno, gramatički sasvim u duhu očekivanog ishoda učenja hrvatskog jezika po CKR Dakle, konkretno, širi okvir je tzv. CKR druga lukrativna razina u čijoj je funkciji ovaj zakon se zove tzv. projekt e škole. Što je kratica za puni orlevijanski naziv koji glasi e škola, pazite sada, uspostava sustava razvoja digitalno zrelih škola, skraćeno u SRDZŠ u daljnjem tekstu e škola. Jedina stvaran pozadina i motivacija ovog zakonskog prijedloga u udžbenicima je nastavak provedbe ovog unaprijed propalog i nepotrebnog pilot projekta, tupavo i pretenciozno nazvanog škola za život ŠKZ. Točnije njegovo širenje na cjelokupni školski sustav a preduvjet za to je jest usvajanje ovog zakona do kraja ove g. kako bi ministrica Divjak, kao jedini i vrhovni arbitar mogla raspisati javni poziv za nove udžbenike koji će se koristiti u sljedećoj školskoj godini. Jedini cilj i svrha ovog zakona je masovna kupnja i korištenje tableta, za one među nama, koji ne znaju, tableti su inače sprave kojima nas je na račun poreznih obveznika počastio tadašnji predsjednik Hrvatskog sabora, dječački fasciniram tzv. IKT-om ili informacijskom komunikacijskom tehnologijom, a koji gotovo više nitko u ovom Saboru ne koristi, ili tek poneki iz njegovog saborskog kluba glume da ih koriste. Dakle, cilj je zakonom masovno korištenje tableta, elektroničkih udžbenika i digitalnih obrazovnih sadržaja, tzv. DOS koji se favorizira u sklopu dvaju financijskih unosnih projekata CKR i e škole ili URDZŠ povjerenice gospođo Novaković ako slušate, kada se raziđe informacijsko komunikacijsko tehnološka ili IKT gusta magla, ne iznad Kupresa, već Donjih Svetica 38 stvar je banalna i trgovački trivijalna. Tvrtka koja je u sklopu pilot projekt e škole na natječaju je dobila poslove vezane uz digitalnih obrazovnih sadržaja je Algebra d.o.o. u kojoj je sve dostupanja na dužnost pomoćnici ministrice Divjak bila zaposlena stanovita Lidija Kralj. Učiteljsko informatički guru Lidija Kralj koja je u Algebri d.o.o bila u momčadi koja je pokrenula tzv. digitalnu akademiju odnosno vidoviti obrazovni program namijenjen naravno učenicima osnovnih škola. No, ministrica Divjak i njezina Algebra pomoćnica koju je trebala dovesti ovdje bile su široke ruke i nesebične u podjeli financijskog kolača koji će nastupiti donošenjem navedenog zakona to je zakonsko informatičkog borg poduhvata zadovoljiti će se i ostali Samaritanci u ... [[Govornik se ne razumije.]] hranidbenom lancu npr. teleoperateri, prodavači informatičke opreme i magle, korporacije itd., i tako slično. Ipak valja priznati ministrica Divjak nema pravo na autorstvo ove informatičke borgovštvine ona samo uz suglasnost Andreja Plenkovića predsjednika posebnog stručnog povjerenstva za reformu obrazovanja tzv. PSP i HDZ-a nastavlja tamo gdje je stao njezin prečasnik iz Milanovićeve kukuriku Vlade, ministar Mornar koji je započeo proces stvaranja tzv. digitalno zrelih škola, ne na radost učenika, roditelja i nastavnika već moćnog lobija kojeg čine trgovci i špekulanti informatičkom opremom tzv. stemolozi, dio medija, različite interesne skupine, ustanove i pojedinci. Uloga saborskih zastupnika u ovom slučaju je isključivo biti korisnim idiotima toga lobija što Neovisni za Hrvatsku nisu i nikada neće biti. Kratko, ključne odredbe u zakonu. Tri članka, 3., 4. i 16. Članak 3. u članku 3. definira se pojam udžbenika na način da je udžbenik obrazovni materijal koji služi kao citiram cjeloviti izvor za ostvarivanje svih odgojno obrazovnih ishoda utvrđenih predmetnim kurikulumom za pojedini razred i predmet a koji udžbenik može biti tiskani i/ili elektronički. Posljedica primjene je sljedeća. Zakon definira udžbenik kao cjeloviti izvor za ostvarivanje svih odgojno obrazovnih ishoda. To znači da predlagatelj jamči učeniku da mu je za stjecanje cjelovitosti znanja dostatno korištenje određenog udžbenika. Postojeći zakon o udžbeniku govori kao jednom od izvora znanja. I da mu za stjecanje cjelovitosti znanja nije potrebno nikakvo drugo nastavno sredstvo. No to je naravno nemoguće. Naime, hrvatskoj je školskoj predaji Finska, Japan, Singapur, Tunguzija što smo ovdje čuli nas uopće ne zanima. Imamo hrvatsku školsku predaju. Naime, toj predaji je svojstveno da uz udžbenik učenici koriste radne bilježnice, zbirke zadataka, atlase i slično. Posebice je važno korištenje radnih bilježnica koje učenik koristi za uvježbavanje i grafomotoriku koju ne može nadomjestiti bilo kakva informatička oprema. U ovom zakonu radna bilježnica odvojena je od zakona i nju odobrava Agencija za odgoj i obrazovanje dok udžbenik odobrava ministarstvo. Dva različita tijela odobravaju dva nastavna sredstva koja su neraskidivo vezana. Članak 4., ovim člankom propisuju se formule za izračun najviše dopuštene cijene i mase, ne mesa već udžbenika u osnovnoj školi. Posljedica je sljedeća, članak 3. definiraju udžbenik kao cjelovit izvor a u članku 4. predlagatelj je odredio kolika može biti masa udžbenika iz čega proizlazi da se kakvoća pojedinog udžbenika mjeri masom a ne sadržajem. Paradoksalno je što s jedne strane postoji zahtjev da udžbenik pruža cjeloviti izvor znanja, članak 3. a s druge strane da mora biti lakši od postojećeg, članak 4. Postojeći udžbenici definirani su kao jedan od izvora znanja a za stjecanje cjelovitog znanja postojeći zakon sugerira učenicima korištenje dopunskih nastavnih sredstava. Novi zakon definira udžbenik kao cjeloviti izvor, dakle ne treba mu radna bilježnica a istovremeno propisuje formulu za izračun najveće mase udžbenika prema kojim novi udžbenici moraju biti za 30% lakši od postojećih. Članak 16. i definira se pojam drugi obrazovni materijali na način da su drugi obrazovni materijali nastavna sredstva digitalna, fizička itd.. Posljedica je sljedeća, sukladno odredbi o cijeni drugih obrazovnih materijala koji se koriste u nastavi, obveznih predmeta u pojedinom razredu niti jedan nakladnik neće imati interesa tiskati npr. radnu bilježnicu, zbirku zadataka i slično jer će cijena iste biti nešto veća od obične bilježnice koja se može kupiti u dućanima. Upravo u tome i jest cilj predlagatelja da nakladnici odustanu od tiska drugih obrazovnih materijala kako bi na mjesto tih naslova došli tzv. besplatni digitalni obrazovni sadržaji DOS koji naravno nisu besplatni a koji su izgrađeni u sklopu pilot projekta e-škole a koji će umjesto dosadašnjih nakladničkih kartela preuzeti druga e-nakladnička koterija. Zaključno, pozivam Vladu i resorno ministarstvo da povuče iz saborske procedure ovaj suludi privatni trgovački zakon namijenjen isključivo trgovcima tableta nakladnicima elektroničkih udžbenika i dilanju digitalnih obrazovnih sadržaja tzv. DOS te da se predviđena financijska sredstva u iznosu od više stotina milijuna kuna u budućnosti riječ je o milijardama usmjere na gradnju i obnovu hrvatskih škola koje nemaju elementarne uvjete za rad bez obzira koriste li tablete ili kredu te povećanje mizernih nastavničkih plaća. To treba biti nulta točka svake obrazovne reforme bez obzira nadahnjivali se mišlju Jozefa Racingera, Borisa Jokića ili stanovitog Mire Alavanje. Dok druge zemlje poput Francuske odustaju od prekomjerne digitalizacije i zabranjuju korištenje mobitela u školama. Hrvatska na široka vrata uvodi hiperdigitalizaciju i to putem uzurpacije ključnog identitetskog resora znanost i obrazovanja od strane jedne minorne, interesno trgovačke sekte koja uz potporu Andreja Plenkovića i HDZ-a provodi ideološko koruptivni eksperiment i nasilje nad hrvatskim obrazovnim sustavom, hrvatskim narodom i njegovim najranjivijim djelom, djecom i mladeži. Ministrice Divjak, ako želite dodatno produbiti spoznaju što vi i ostali kurikuloidi i informatoidi činite, preporučujem vam studiju francuskoga autora Jean Paul Brigelija čiji naslov u duhu očekivanih ishoda cjelovite kurikularne reforme glasi: tvornica kretena programirana propast škola. Ako ne znate francuski, zamolite za prevoditeljsku pomoć poliglota i predsjednika PSP-a gospodina Andreja Plenkovića. Hvala.
Imamo jednu povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Josip Đakić je dignuo. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, povrijeđen je članak 238 stavak 5 u kojem se jasno govori da omalovažavanje ili vrijeđanje predsjednika ili drugih zastupnika, a u ovom pogledu su svi zastupnici pa i vi potpredsjedniče uvrijeđeni, osim zastupnika nezavisni za hrvatsku su nazvani korisnim idiotima. Stoga vas molim da uputite opomenu zastupniku Hasanbegoviću shodno članku 238 i uvredama koje je izrekao jer inače smatram da je on beskorisni idiot.
Hvala. Ovako, ja mislim da nije to bilo tako rečeno, a činjenica da se različite stvari ovdje u sabornici iznose na neadekvatne načine, da neki od nas imaju potpuno drugačije stavove koje izražavaju na, ponekad i neprimjerene načine, nema procjenjujem da bez obzira na izričaj koji je meni osobno isto neprihvatljiv, nema povrede Poslovnika. Sljedeći Klub zastupnika je klub GLAS-a i HSU-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima. …/Govornica govori engleski./… Dakle ovo je bio malo šokantno i ja bih rekla teatralno iznesena rasprava, ali jedan element koji je unutra bio prisutan meni se čini da je ozbiljan i treba ga ozbiljno razmotrit kad govorimo o ovom zakonu, a to je da li je forma pojela sadržaj? Dakle ovim zakonom se nastoji, kao što se kaže u samom uvodu, dinamizirati, odnosno ubrzati postupak odobravanja uvrštavanja u katalog iz kojeg se onda biraju udžbenici i ubrzavanje povlačenja sa te liste, odnosno iz tog kataloga udžbenika i drugih obrazovnih materijala. Posebna je priča i to je niz kolega već u raspravama iznijelo, vezana na radne bilježnice koje i dodatni materijal koji sad ulazi u taj virtualni repozitorij, dakle također u jednu kategoriju materijala koju je moguće provjeriti pretpostavljam, odnosno biti će moguće provjeriti i iz nje također izabrati različite dodatne materijale. Fleksibilnost u izradi i promjeni kataloga mislim da je vrlo važna i mislim da mnogi argumenti iz ove javne rasprave koja je održana ili komentara koji su u javnoj raspravi izneseni govori u prilog fleksibilizaciji, odnosno govori u prilog tome da bi bilo dobro da se novi sadržaji, predmeti, deficitarne struke itd. da se omogući da se češće ti obrazovni, dakle ti udžbenici i sadržaji koji se koriste u nastavi da se mogu češće mijenjat i da se mogu fleksibilnije uvrštavat ili skidat sa te liste ili s tog kataloga koji se koristi u školama. Kaže se da će temeljem ovih promjena ministrica obrazovanja će svake godine moći mijenjati i prilagođavati katalog udžbenika i pomoćnih sredstava. E sad, istovremeno dok mi ovdje raspravljamo o toj potrebi s kojom se ja slažem i podržavamo je u klubu GLAS-a i HSU-a da se to fleksibilizira. Istovremeno je u između ostalog i u raspravi u javnosti, dakle ne onoj koja je referirana pod javna rasprava, ali u raspravi u javnosti izašla na vidjelo da se u udžbeniku iz hrvatskog jezika, odnosno radnoj bilježnici snaga riječi za 7. razred OŠ direktno, šta bih rekla, predaje vjeronauk, dakle predaje sadržaj koji je, ne samo u suprotnosti sa bilo kakvom idejom nastave hrvatskog jezika, nego i suprotnosti sa hrvatskim Ustavom. I to je jedan također vrlo zanimljiv moment u ovom prijedlogu zakona. Dakle, u čl. 5. ovog novog zakona, kaže se da sadržaj u udžbenicima ne smije biti protivan hrvatskom Ustavom. To je valjda samo po sebi razumljivo. Ja bi rekla da ono što sadržaj u udžbenicima mora sadržavati je promicanje vrijednosti hrvatskog Ustava. Dakle, aktivno obrazovanje u skladu sa temeljnim vrijednostima hrvatskog Ustava. A ne da u zakonu piše da se ne smije poučavati nešto što je protivno hrvatskom Ustavu. Naša briga ovdje između ostalog bi morala biti, baš obrnuto, da vodimo računa da barem te temeljenje vrijednosti, a nema ih neograničeno, ali su temeljne i civilizacijske vrijednosti današnjice, da se aktivno promiču kroz obrazovanje. A vidimo da i u ovom konkretnom slučaju sa tom famoznom radnom bilježnicom snaga riječi se direktno protivno hrvatskom Ustavu predaje sadržaj pod firmom predavanja hrvatskog jezika, koji nije u skladu sa hrvatskim Ustavom i sa onim što bi se u tom kontekstu trebalo predavati u tom predmetu. Postoji vjeronauk, tamo nek se predaje što oni misle da treba predavati. Ali što se hrvatskog jezika tiče i drugih predmeta, to zaista mora biti u skladu sa ne samo hrvatskim ustavom, nego i promicanje vrijednosti hrvatskog Ustava. Odgovor je navodno, a ja bi volila da me opovrgnete, da će se sada to ove g. tako predavati, a onda će se sljedeće g. razmotriti na odgovarajućim tijelima, da li će se ta radna bilježnica maknuti iz upotrebe. Koja je svrha ovog zakona? Dakle ovaj zakon počinje sa tezom fleksibilizacija u izradi i korištenju tog kataloga sa udžbenicima i drugim pomagalima koja se koriste u nastavi. Istovremeno nešto što je tako eklatantno protivno i Ustavu RH, uočeno je, ja ne kažem da ministar mora znati sve šta je u sadržajima i šta se predaje po školama, niti to ministar čita, niti je moguće, mora se osloniti na ljude koji rade taj posao. Ali kada se jedanput to pokaže, onda zaista mora djelovati. Ja bi pretpostavila da je upravo ovakav zakon za svoju svrhu i ima između ostalog i to da ministar može djelovati u takvim situacijama, pa onda očekujemo da djeluje. Čini se da i već po sadašnjem zakonu čl. 16. bi mogao djelovati, ali dozvoljavam da postoje određene poteškoće. Međutim, ovaj zakon bi morao biti takav da se u ovakvoj situaciju može djelovati momentalno, jer inače cijela ova priča o fleksibilizaciji zapravo pada u vodu i nema pravog smisla. U zakonu se također spominje da se uvodi ta mogućnost nasljeđivanja udžbenika, naravno to je, već, mislim da je kolegica Glasovac to rekla, to je odavno uvedeno, odnosno, to je bila jedna mjera protiv nepodopština, da tako kažem izdavača udžbenika, koji su recimo, bi promijenili neku sliku u udžbeniku ili 2 rečenice u udžbenike, pa bi onda zahtijevali novo tiskanje, pa novo, dakle, nema to veze puno sa cijenom koje su roditelji ili đaci plaćali, nego koje je država plaćala, naravno a to su isto porezni obveznici, pa prema tome, o tome … [[Govornik se ne razumije.]] moramo voditi računa, gdje su izdavača koristili tu situaciju da naprave neke minimalne promijene svake g. i onda svake g. zbog tih minimalnih promjena se moraju tiskati novi udžbenici, pa je tako onda uvedeno, ne znam 2013. i tako nešto je uvedena ta klauzula da udžbenik mora trajati najmanje 4 g. zato da bi se obeshrabrila ta vrsta nepodopštine da tako kažem. Ovim zakonom, kaže se moguće je izdavanje novih radnih bilježnica, zbirke zadataka, ostalih pomoćnog materijala svake g. to se čini logičnim iz različitih razloga, ali naravno tu također treba postojati određena kontrola. Dopunska i pomoćna nastavna sredstva, više se ne odobravaju po ovom zakonu, o njihovu korištenju odlučuje škola ili određeni nastavnik, ili pretpostavljam, zbor, nastavnika iz datog predmeta. Nije mi jasno, moram reći, da li oni u tim sadržajima odlučuju temeljem onoga što postoji u virtualnom repozitoriju. Ili sasvim samostalno, zbog toga što je naravno, to pozitivno da se profesorima daje mogućnost da do određenim načini do određene mjere samostalno i kreativno sudjeluju u kreiranju nastave i nastavnih sadržaja. To naravno ima svoje lice a ima i svoje naručje. I zato bi bilo vrlo važno vidjeti što se nalazi u tom virtualnom repozitoriju i tko uređuje taj virtualni repozitorij jer smo nedavno imali priliku vidjeti u medijima da je neka profesorica učila pretpostavljam poznavanje prirodnih društva ili zemljopis na taj način da je uzela pjesmu Marka Perkovića Thompsona u kojem on ne znam točno naslov te pjesme, ali on govori o različitim dijelovima Hrvatske i jednom dijelu, doduše pod krivim imenom, BIH. I tražila od učenika da temeljem te pjesme opisuju karakteristike pojedinih dijelova Hrvatske. U čemu je tu problem? Dakle traži se da se politička tvorevina koja više ne postoji pogrešni toponim koji je Hercegovina, opisuje kao dio Hrvatske koji nije dio Hrvatske, nego je dio teritorija susjedne države. Ako ta vrsta kreativnosti ulazi u virtualni repozitorij, onda smo u ozbiljnom sosu. I onda nije čudo da imamo djecu, ne samo koja ne znaju zemljopis, ne samo koja ne znaju povijest, nego koji misle da je zemlja ravna ploča, koja misle da teorija evolucije ne postoji i da je izmišljotina, koja misle da je cijepljenje dio međunarodne cionističke ili kakve već ne zavjere. Dakle, imamo jednu situaciju kolektivnog zaglupljivanje nacije i to je nešto što je ozbiljno opasno. Mi smo uvijek mislili da je obrazovanje nešto što je važno, ali na dugi rok, pa onda nećemo sada to u ovom mandatu. U međuvremenu se globalno, ne samo kod nas u Hrvatskoj, nego globalno, loše obrazovanje niska kvaliteta obrazovanja, baš ovog osnovnog i srednjoškolskog počela razbijati cijelom svijetu o glavu. I politički procesi, retrogradni, neki sasvim zastrašujući, koji smo globalno u svijetu svjedoci su u velikoj mjeri rezultat decenija, degradacije obrazovanja. To je nešto što naravno, ne možemo spriječiti u jednom momentu, ali zaista u svakom ovakvom zakonu tome moramo biti svjesni i tome se suprotstaviti. I umjesto bizarnih odredbi i određivanje da netko u ministarstvu važe udžbenike, bizarnih odredbi o tome koliko je težak neki udžbenik i koliko smije biti težak i da li je u tome slučaju tiskana na flis papiru ili na običnom papiru, pa ako je na flis papiru, biti će lakši, bilo bi krajnje vrijeme da se pozabavimo sadržajem. Šta je sadržaj udžbenika koje mi ovdje odobravamo i koje ćemo ovdje tiskati. Za početak ajmo reći da bi taj sadržaj trebao biti promicanje vrijednosti hrvatskoga Ustava a ne samo ne biti protivan hrvatskome Ustavu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo: Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu, prva se javila poštovana zastupnica Čikogić, nema je, gubi pravo na govor. Pa će slijedeći govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, svi ste svjedoci toga da naš obrazovni sustav zapravo ne funkcionira kako bi trebao, a jedan od dokaza za to je da se svake godine moraju mijenjati udžbenici, što znači da očito ili je sadržaj njihov loš ili se možda radi o nekoj teoriji zavjere, oni su izdavači u dogovoru sa ministarstvom ili pojedinim profesorima i školama i onda se znači, u zamjenu za razna materijalne interese zapravo forsiraju te nove knjige od određenih izdavača, sa ciljem da se na tim udžbenicima zaradi, odnosno, da cilj ovog obrazovnih sustava odnosno, tih knjiga udžbenika, nije prevođenje znanja s generacija na generaciju, već zarada na njima odnosno, da je interes izdavača stavljan iznad interesa djece. Meni je nepojmljivo da se s jedne strane nalazi pola milijuna učenika u osnovnim i srednjim školama i njihovih roditeljima a s druge strane interes nekolicine tih izdavača koji na tome beru lovu i da je interes te male grupe iznad interesa pola milijuna učenika odnosno, njihovih roditelja, koji upravo zbog toga se groze svake g. kada dođe nova školska g. jer znaju da će morati izdvojiti veliki novac za to, da će morati baciti veliki novac na te knjige, koje već iduće g. neće više vrijediti, zato jer se promijenila priča. Znači, priča se mijenja ne zato jer je došlo do senzacionalnih novih spoznaja u hrvatskom jeziku, ne znam glazbenoj kulturi, u matematici, fizici, zemljopisu, nije se stvorio nikakav novi kontinent i dalje svi vjeruju u teoriju evolucije, mislim svi, većina ih i još uvijek znanstvena zajednica koja dominira, nije došla do toga da kaže, ne evolucija je laž i zabluda. Znači sve se isto uči a udžbenici se svejedno mijenjaju. Pa ja molim vas, vi ste pametne glave, ja očito takav nisam, mene se smatra ovdje budalom radikalom, klaunom i šta već, pa vi koji ste pametni, objasnite meni koji sam glup, zašto se svake g. mijenjaju udžbenici, zašto djeca moraju i njihovi roditelji bacati toliku količinu novca, da bi zapravo dobili u suštini isti udžbenik kao i od prošlih g. samo prerađen. Evo, to meni, dame i gospodo nije jasno. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovana ministrice s suradnicima. Doista pitanje udžbenika i općenito pitanje škole danas je postalo pitanje materijalnih interesa na kojemu se može lijepo zaraditi ako ste u tome kolu, možete npr. financirati predsjedničku kampanju, možete npr. otvoriti račun u Londonu gdje će vam biti prebačeno nekoliko desetina milijuna kuna pa ste osigurani do kraja života, a možete npr. ... [[Govornik se ne razumije.]] na izboru udžbenika, dobiti lijepo laptop, fotoaparat, tablet, pametnu ploču, različita pomagala, možda neka putovanja jer onda uslijedi navala tih tzv. akvizitera po školama, nuđenje različitih promo materijala, sitnih poklonića ali također recimo i po trgovačkim centrima, po kafićima, po gradu, učitelji se vuče za rukav, ravnatelje, ovisno o tome koliko se čega uzme, tolike su nagrade i to je dakle, javna tajna u RH, uvijek naravno najviše dobije upravo onaj koji je na vrhu, legenda kaže, da je jedna provizija u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i prosvjete iznosila okruglih 20 milijuna kuna. A problem je ustvari o tome bi školstvo trebalo biti idemo reći tako, potpuno neovisno od takvih utjecaja i u biti bi trebalo biti besplatno, prema svim međunarodnim konvencijama uključujući Povelju UN-a pa bi onda u ta besplatna obrazovanja naravno spadali i udžbenici a vidimo da tome nije tako, da se na udžbenicima dakle zarađuje ogromni novac i pogledajte što moraju još djeca sve plaćati u školama, osim udžbenika, osim radnih bilježnica i dr. nastavnih sredstava. U našim školama djeca moraju dati novac za školske knjižnice, moraju dati novac za športske klubove, moraju dati novac za osiguranje, za kuhinju, za izlete, za maturalce, za kazališne i kino predstave, posjete muzejima, mađioničare, gostovanje na školama, za školske časopise recimo, za Smib, Radost, za Modru lastu, časopise iz zemljopisa, moraju sudjelovati u školskim predstava sa određenim materijalnim dobrima, moraju sudjelovati u humanitarnim akcijama, recimo mora se davati novac za Crveni križ itd., sve to skupa nije možda toliko loše a onda na kraju moraju plaćati udžbenike koji su zvjerski skupi, zvjerski. Znači to kakve mi imamo cijene udžbenika, pa to je da čovjek da padne u nesvijest, tko to dopušta, ta vaša tajna povjerenstva i ne znam, vaši pokrovitelji iz HNS-a ili HDZ-a. Pazite jedna slovarica za prvi razred osnovne škole je 220 kn. Slovarica. Atlas za geografiju je 300 kn. to je nešto nevjerojatno, znači ako imate jedno dijete i upisujete ga u školu, recimo u treći ili četvrti razred, dolazite na rub bankrota, u 9. mj. ali ako imate dvije, troje ili ne daj bože više djece, vi ste apsolutno bankrotirali, znači to ne može izdržati niti čovjek sa vrlo visokom plaćom a na0jmanje čovjek koji ima plaću ne znam, od 2700 do 4000 kakva je jedna grupacija u hrvatskome društvu. Pa onda šta se, kupi torbu, najjeftinija torba koja na nešto liči je 300 kn, pa kupi tenisice za školu, pa kupi papuče za školu, pa kupi dresu za školu crvene boje, pa kupi majicu bijele boje, pa kupi pernicu sa ne znam, ovakvim priborom, pa kupi za likovni odgoj, kolaže, glinamol, plastelin, vodene, tempere, tuš, ugljen, ne znam šta sve ne, geometrijski pribor, pa za matematiku, pa posebni ispiti, mora se kupiti ministrice, mora se, nema izbora. i testove za matematiku i testove za hrvatski i testove za prirodu i društvo, nema ti hoću-neću, mora se kupiti. I ne samo to, nego su toliko bahati ravnatelji pod vašim nadzorom da traže od djece da plaćaju fotokopiranje u školi. Da plaćaju fotokopiranje i to je masovna pojava. Ako učitelj nešto ide fotokopirati, on ne može dobiti papir nego mora od djece pokupiti po 2, 3 kn, ne znam koliko, da bi nešto fotokopirao. A ne kao onda opet kažem, uzimat desetine milijuna na cijeloj toj muci. To je doista jedna katastrofalna i porazna slika našega obrazovnog sustava u kojem se ne samo ne provode nikakve reforme nego se sustavno radi na uništenju hrvatskog obrazovnog sustava koje uništenje je dobilo ubrzanje upravo s vašim postavljanjem na mjesto ministrice odnosno prepuštanjem tog tako važnog resora stranci HNS u kojoj je glavna reforma ta da ste iz svjedodžbe maknuli ime i prezime roditelja što je apsolutno anticivilizacijski i glupo i nepotrebno a s druge strane gdje šef vaše stranke poručuje stručnjacima, znači koji su se školovali cijeli život poput ne znam, biologa, povjesničara i geografa da se moraju prekvalificirati u informatičara, slučajno je baš ministrica informatičar. Pa prekvalificirajte se vi u ne znam, evo, u neko takvo zanimanje. Znači čovjek koji nema apsolutno blage veze o obrazovanju, koji nikad u životu nije ušao u razred, dijeli lekcije intelektualcima o tome da se oni prekvalificiraju. Šta je to, pa nije to prekvalifikacija iz ne znam, bravara u vodoinstalatera ili ne znam neko drugo zanimanje pa da se može to fizički manualno .../Govornik se ne razumije. pa ljudi se obrazuju na fakultetu samo po 5, 6 godina, pa gdje su onda specijalizacije, pa gdje su napredovanja od zvanja, da ne spominjem magisterije, doktorate, cijeli život se za to sprema. I onda odjednom evo prekvalificiraj se. Što je obrazovanje po mjeri vas i vaše parlamentarne većine? Obrazovanje je da se završi 3 razreda strukovne škole bez ikakve opće kulture, da se stvori fah idiot i onda da radi od 18 g. po veličanstvenoj izjavi ministra rada i mirovinskog sustava gospodina Pavića, evo sa 18 g. ljudi u Hrvatskoj počinju radit, dajte me molim upoznajte sa jednim takvim čovjekom koji je počeo raditi sa 18 g. Evo, to je izjava dakle jednoga ministra, to je znači obrazovanje po mjeri Vlade Andreja Plenkovića. Da ne spominjem ostale stvari koje se rade o tom istom obrazovanju po koje pod vlastitom ingerencijom znanosti koje ima prebijedna izdvajanja, gdje se te iste učenike maltretira još 3 puta više kad napuste srednju školu, kad dođu na fakultete, sa nekakvim školarinama za koje nitko ne zna kako se naplaćuju, za što se troše, sa ovim nekakvim naknadama, kao što su naknade za upis u semestre, a svugdje u normalnom svijetu ti isti fakulteti, ta sveučilišta trebaju 5% sredstava koje imaju izdvojiti za svoje studente, znači od njih uzimati nego im davati. Stipendije, nagrade, koliko ima u Hrvatskoj studentskih nagrada? Koliko se stipendija daje? Svega toga nema. Ovdje se samo dolazi kada treba napisati zakon za neku interesnu skupinu, kada se u tom vidi neki stvarni kako se zove, materijalni interes, a ono što je bitno a to je stvarno reformirati obrazovanje, povisiti izdvajanja u postotku, probati dostići barem susjedne zemlje ako već ne možemo dostići Latviju i Estoniju koje duplo više BDP-a izdvajaju za obrazovanje nego Hrvatska. O čemu mi dalje imamo pričat? U Hrvatskoj se znanje ne cijeni, u Hrvatskoj se jedino cijene stranačke iskaznice, prodaja, čast i dostojanstva za zaposlenje člana rodbine, za gradnju igrališta u svom selu i za dakle, najniže moguće materijalne koristi. Hvala lijepa.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je ona poštovane zastupnice Sanje Putice.
Zahvaljujem cijenjeni potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjene ministre sa suradnicima. Evo budući da smo u RH sada svjedoci provedbe eksperimentalnog programa Škole za život koja je započela u rujnu ove godine i da su bili određeni problemi sa nastavnim pomagalima i udžbenicima za početak provedbe te eksperimentalne reforme, potpuno je razumljivo zapravo da je potreban jedan ovakav zakon koji će nadajmo se u budućnosti pratiti i cjelovitu kurikularnu reformu propisanu Strategijom znanosti, obrazovanja i tehnologije. Ali jasno je također da uz ovaj zakon naravno, ide i uvođenje novih sadržaja koji su potrebni u obrazovnom sustavu ne samo zato što sustav cjelokupan mora ići naprijed nego da bi se u velikom djelu olakšalo i nastavnicima samim koji su ponekad, mogu to potvrditi iz prakse, u velikom problemu kada pronalaze zapravo sami neke dodatne materijale kako bi učenicima nekako približili ili učinili zanimljivijim svoj predmet. Spominje se u ovom zakonu i tzv. virtualni depozitorij u koje se kaže da sve zapravo ulazi na isti način, dakle i komercijalni i besplatni sadržaji, čini mi se da je dakle potrebno utvrditi možda nekim pravilnikom, jasno utvrditi dakle koji će sadržaji i po kojim kriterijima ulaziti u taj virtualni depozitorij kako se na taj način ne bi do te mjere baš ostavljala sloboda školama, nastavnicima, učiteljima da vade iz njega određene sadržaje pa dakle, neka ujednačena pravila mislim da bi bila potrebna i definirala što je to zapravo virtualni depozitorij i na koji način i po kojim kriterijima sadržaju ulaze u njega. Također, radi se dakle razlika između udžbenika kao primarnih nastavnih materijala i radnih bilježnica ostalih pomagala, moram samo naglasiti ono što smo jutros ministrice razgovarali na odboru, to je razlika između pojedinih predmeta. Svi predmeti jednostavno ne mogu ući u isti koš, vezano za uporabu radnih bilježnica, primjerice strani jezici itekako zahtijevaju određene pisane vještine. Pri korištenju stranih jezika i govorne vještine pa vi često uz udžbenike i komplete za strane jezike dobivate i različite CD-ove ili stickove uz radne bilježnice, tako da mi se čini da i tu treba napraviti razliku među predmetima u školama u korištenju radnih bilježnica ili ostalih virtualnih materijala. Također, razgovarali smo da je iznimno važno na vrijem vrednovati i provesti postupak izbor pojedinačnih udžbenika, propisali ste ovim zakonom i krajnje rokove, 1. lipnja je krajnji početak odabira unutar škola, 15. kolovoza je završetak kad bi svi učenici zapravo trebali biti dostupni u školama. Ja se iskreno nadam da će nastavnici odnosno nastavni aktivi na razini škola, pri završetku svoje školske godine u svemu onome što ih očekuje od administrativnog posla kad završava školska godina, naći vremena i kvalitetno se zapravo sastati i odabrati pojedine udžbenike na razini svojih aktiva jer mi se čini da je taj rok prilično stisnut, mi znamo da je inače nažalost praksa da se dolazi do tog krajnjeg roka a 15. kolovoza je zapravo samo 15-ak dana prije početka nove školske godine. Također, nova školska godina dakle bi bila ona kojim bi ovaj zakon trebao ući u punu primjenu odnosno cjelovita ili frontalna provedba i implementacija kurikularne reforme za koju se nadam da će biti napravljena na temelju egzaktnih pokazatelja sadašnje eksperimentalne reforme i kao što kaže članak 9. ovoga zakona, uvrstiti u katalog sve udžbenike za koje će biti odobreno korištenje a što se tiče preciznijeg definiranja njihov uporabe, možda bi bilo također dobro jednim pravilnikom odrediti što su to sve ostali obrazovni materijali, vi ste maloprije u svojoj raspravi obrazlažući ovaj zakon, nabrajali primjere koji bi to mogli biti, osobno znam iz nastavne prakse da sve što nalazimo na YouTube-u, ponekad ne samo da nije istinito i da nema neke istinite podatke nego mislim da bi ti sadržaji proći određene filtere tog tročlanog povjerenstva o kojem smo jutros na odboru razgovarali sastavljenog od stručnjaka koji ipak filtrira sadržaje koji su dostupni i učenicima i nastavnicima. Ono što sam i prije pri donošenju zakona iz vašeg ministarstva problematizirala a to mi se nažalost čini prilično realnim u kontekstu RH, to je ta neuravnoteženost i neujednačenost financijskih sredstva i opremljenosti hrvatskih škola, ne samo hrvatskih škola nego time i jedinica lokalne samouprave. Mislim da postoje određene jedinice lokalne samouprave koje će vjerojatno odlučiti ako poklanjanju pakete ili komplete udžbenika za svoje učenike, da će im oni dati i radnu bilježnicu i još neki dodatni materijal, mislim da im to ne treba ograničiti, međutim nažalost postoje i škole koje isključivo u svojim tajništvima i računovodstvima imaju jedno jedino računalo pa ne bih voljela da učenici primjerice neke druge elektroničke sadržaje prate sa svojih osobnih telefona, računala pa da im time zapravo pustimo jednu neograničenu uporabu mobitela u nastavi bez, moram priznati neke kontrole sadržaja koji se tu gledaju a s druge strane kažem, imate danas škole koje sigurno imaju i po dvije, tri pametne ploče u svom okviru i gdje učenici vrlo jednostavno prate sve ostale sadržaje. Kažem, ta diskriminacija ne bi bila dobra i iskreno se nadam da ćemo ili iz sredstava fondova EU-a ili iz državnoga proračuna, čini mi se prije tako jer je prekratko vrijeme, uspjeti opremiti veliki dio hrvatskih škola da ovakvi sadržaji i tim učenicima budu dostupni. Hvala vam lijepa.
Hvala. Slijedeća je rasprava je ona poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana.
Hvala gospodine potpredsjedniče. S pravom se možemo pitati koji je domet ovoga zakona odnosno kakav će biti njegov očekivan uspjeh. Mislim da je osnov za takav odgovor već ponudila ministrica kad je rekla da Finska kao jedna od najrazvijenijih zemalja i najuglednija zemlja u ovom području kad se tiče obrazovanja, nema katalog udžbenika nego je već za pretpostaviti da ona ima suglasnost oko vrijednosti obrazovnih i odgojnih vrijednosti koje se trebaju promovirati i da ima odredbe o tome koje kompetencije i koja znanja učenici trebaju steći da bi se obrazovanje moglo razvijati. Naime, težište ovdje kod nas i danas raspravi je na ovom je na udžbenicima. Status knjige u području informacijskih znanosti još prije 50 g. bio je takav da u knjiga kasni 4 do 5 g. sa znanjem koje objavljuje. S obzirom na tehnologiju proizvodnje i proizvodnje knjiga, danas je taj period manje ali s druge strane, mi smo ga zabetonirali da mora 4 g. trajati i u buduće odnosno od godine kada se objavi. Kako tu naći taj balans, to je pitanje z sebe, međutim čini mi se da je ovdje metodološki neopravdano ovo što je do sada već bilo rečeno, da se pravi razlika o funkciji i ulozi obrazovne knjige odnosno udžbenika i dr. obrazovnih materijala odnosno radnih bilježnica u obrazovnom procesu. To metodološki naprosto nije dopustivo jer kako ćete razvijati kritičko mišljenje ako nemate ... [[Govornik se ne razumije.]] pomoćna pomagala ili ne dr. vještine. Tako da čini mi se da to podvajanje kasnije ide i s obzirom na odredbu o tome tko recenzira tako da udžbenike recenzira i određuju recenzenti ministarstva odnosno uporabu određuje ministrica a ove prateće materijala daje mišljenje agencija. Zašto je ta podjela? Zbog čega i kako? Ili treba biti sve na jednoj strani ili sve na drugoj strani odnosno sve ići po mom mišljenju ne samo za ovo ministarstvo nego za sva ministarstva, uloga ministra je da se brine o zakonima a ne da piše rješenja i donosi ove praktične odluke, prema tome, to bi težište trebalo biti na agencijama. S treće strane, imate nešto što je meni naprosto nejasno jer s jedne strane jasno je rečeno a sad reći ću zbog čega mislim da to nije dorečeno. S jedne strane se kaže da radi sprječavanja sukoba djelatnici ni ministarstva ni agencija za obrazovanje odnosno nadležnih agencija, ne mogu biti autori ili recenzenti. I onda se kaže da sprječavanja sukoba interesa, članovi stručnog povjerenstva trebaju potpisati izjavu da nisu autori udžbenika niti da su rodbinski ili poslovni povezani pa se onda to ide precizirati da nije rodbinski povezan sa autorom odnosno podnositeljem, ako su u bračnoj vezi ili izvanbračnoj vezi, srodnici po krvi, uspravnoj lozi, posvojitelji ili posvojenik ili srodnici u pomoćnoj lozi do drugostupnih ... [[Govornik se ne razumije.]] Mislim, to naprosto nije pristojno stavljati u ovaj zakon. Treba staviti naprosto odredbu da ne smije biti u sukobu interesa ovako ići u zakon, u svakom zakonu kriminalizirati vlastito društvo to mislim da nema smisla. Usput ja ne mislim da mi nemamo kriminala u Hrvatskoj ali isto tako mislim da ta taj kriminal nije potpuno, nije različit u odnosu na druge zemlje istoga tog tranzicijskog statusa odnosno prethodnoga iskustva. Nadalje, ovo što se govori o ovim formulama za propisivanje cijene udžbenika odnosno mase udžbenika, mislim da tim formulama ovdje nije mjesto. Zašto? Zato što se i po drugim metodama može doći i do istih rezultata. A pokazivati kako je netko nešto izračunao nije nužno i nije potrebno. Jesam zato da se odredi da ta težina te torbe ne može biti veća od određene, od određenog pokazatelja ali sama formula ovdje joj nije mjesto. Zašto? Zato što s jedne strane mislim da je kolega Varga na to upozorio ako zakonski to precizirate da je to tri kile onda će netko reći e to ima 3kg i 15 grama pa više se ne može koristiti. Prema tome to se mora, to bi trebalo riješiti pravilnikom koje ministarstvo izdaje i obrazlaže a onda unutar toga to možete, to možete korigirati na ovaj ili onaj način. Imate jednu stvar koja mi je jako problematična, kaže se, nastavnici, ravnatelj i stručno osoblje itd., nije dozvoljeno primanje donacija i drugih oblika i škola, institucija, donacije i drugih oblika materijalnih potpora osim jedan dan seminara ili ne znam bilježnica u vrijednosti do 100 kuna. ... [[Govornik se ne razumije.]] vani van na fakultet, znam na fakultetima, pretpostavljam da je tako i u ovim drugim školama proizvođači opreme se takmiče da doniraju fakultetima odnosno obrazovnim centrima opremu kako bi se ljudi na najnovijoj opremi educirali. E, ne, mi ćemo to sankcionirati. Između mita i korupcije i uvođenja novih tehnologija treba napraviti razliku i to treba precizirati na drugi način. Prema tome, treba razlučiti interes obrazovnog procesa da dobije najnovije tehnologije, najnoviju opremu, najnovija sredstva da može na tome obrazovati učenike i studente sam htio reći ali ovdje se još ne radi o studentima. Prema tome, da se to može iskoristiti na korist. Drugim riječima doći ćemo do toga da više ni knjižnice neće moći primati knjige od izdavača zato što će se onda to smatrati ne znam jednim sukobom interesa da se izrazim na ovaj način. Tako da znate, mislim tu treba dobro razmisliti o značenju ovoga. Čini mi se da je glavni problem u tome ako želimo ići naprijed mi trebamo dogovoriti nešto što je očigledno i u ovoj sabornici teško dogovoriti a taj sustav, sustav vrijednosti i obrazovnih i odgojnih vrijednosti koji ne smije biti upitan i u tom slučaju puno lakše ćemo rješavati ove probleme koje jedan dio jasna stvar proizlazi iz logike siromaštva da se, jer roditelji nemaju mogućnosti plaćati cijene tih udžbenika. Ali ako imamo dogovor oko tih vrijednosti kojima težimo i što želimo postići onda se mogu naći i rješenja koja će i ovo siromaštvo nadoknaditi na ovaj ili onaj način.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega Tuđman. Vi ste problematizirali članak 7. vezano za članove stručnog povjerenstva i stavak 3. no međutim meni je problematičan i stavak 5. u kojem se kaže, istog tog članka da je sastav stručnih povjerenstava iz stavka 1. ovog članka tajan a način rada, postupak i kriterij je za odabir članova potpisuje ministar pravilnikom. Tu mi je mala, ako je on tajan, kako ćemo znati tko su članovi? Ako ne znamo tko su članovi onda ne znamo jesu li u sukobu interesa pa bi možda tu trebalo neke stvari napraviti, evo ne znam je li se slažete sa ovom konstatacijom.
Odgovor poštovanog zastupnika Tuđmana.
Hvala. Pa vidite problem je, nisam siguran da sam rekao pa sad koristim, članovi, treba odrediti koji su uvjeti da netko bude član stručnog povjerenstva. A ovo kada sam rekao da ne može niti iz ministarstva niti agencija, nitko biti recenzent ili autor. Koji su dugoročni, ja se slažem tu da je tu sukob interesa. Ali imate jedan drugi problem, koja je onda poruka kadrovske politike u tim institucijama. Znači da tamo bi, da sada radikaliziram trebali biti ljudi koji nisu u stanju napisati recenziju niti napisati udžbenik. Mislim da je to potpuno krivo. Mislim ne da oni moraju pisati nego da kvaliteta tih ljudi ne smije biti takva odnosno da umanjujemo tu razinu njihove sposobnosti i odgovornosti.
Hvala. Sljedeća rasprava je ona poštovane zastupnice Vesne Bedeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Još jednom evo pozdravljam ministricu i njene suradnike i evo na već poodmaklo vrijeme i na evo doista sve rasprave koje sam do sada imala, pozorno sam ih slušala gotovo sve. Ja ću pokušati samo nekoliko točaka još jednom onako ponoviti i dodatno naglasiti i na neki način pokušati rezimirati evo neke dijelove svih dosadašnjih rasprava. Ono što mislim na početku a čini mi se da nije nitko od baš onako naglasio od ljudi koji su sudjelovali, od kolegica i kolega u raspravama. Još jednom imam potrebu ponoviti i naglasiti, ovim zakonom se po prvi puta definira da udžbenik nije obvezan, dakle da učitelj, udžbenik u nastavi kao materijal ne mora koristiti ako ne želi, to je ok. To je jedan iskorak veliki prema osnaživanju autonomije učitelja, nastavnika, profesora autonomije u smislu profesionalnog obavljanja svoga posla, ali jednako tako jedan veliki iskorak za sve one, ako se odluče, koji se odluče, prema nečemu što možemo zvati odgovornost učitelja za postizanje ishoda, ako uzmemo u obzir da je nastava vrlo jedan kreativan i neponovljiv proces koji po meni koja sam gotovo cijeli svoj profesionalni vijek provela u nastavi, ne treba recept, ne treba propisivati recepte, već je suprotno nužno i potrebno nastavnika, učitelja, profesora poticati da na što kreativniji način oblikuje svoju nastavu i udžbenik nije nužan da biste ostvarili ishod. Vi možete predviđeni ishod, barem kako je to propisano, evo i kako će biti propisano nekim kurikularnim dokumentima ostvariti na različite načine, a da pri tome uopće ne morate koristiti udžbenik. Ono što u ovom trenutku mi se nameće kao pitanje, jesu li naši učitelji za to trenutno spremni? Jesu li, koliko je naših učitelja za to spremno? Jesu li spremni? Ako jesu super, mislim da je vrlo mali broj učitelja spreman na takav iskorak, to je jedna strana, druga strana mislim da je potrebno voditi računa i netko je to već spomenuo da nam se tu sad ne dogodi priča, ok ja ću se pozvati na zakon, ne trebam udžbenik, ne trebam ništa, ja ću radit po svom pa da se tu ne zaluta i da se naravno u evo namjeri da se ostvare ishodi učenja ovakvi ili onakvi, da se koriste različit sadržaji koji u nekim slučajevima ne bi bili primjereni. Ali zato opet ponavljam škola i učitelj kao profesionalac snosi odgovornost za korištenje nastavnih sadržaja. Drugo što želim ponoviti, da je jedan od namjera ovog zakona rasterećenje udžbenika od sadržaja i da ovaj zakon upravo rasterećenje udžbenika od nepotrebnih, od puno sadržaja na koje smo svi evo imamo primjedbe da su udžbenici opterećeni različitim sadržajima, ovaj zakon to želi dakle provesti na jednom drugačijem konceptu kojemu su podloga ishodi učenja, a ne sadržaji. To treba uzet u obzir. E sad opet, ja uvijek nastojim kod svakog problema biti realna i uvijek kažem ok, to je proces i treba pustiti vremenu da pokaže hoćemo li mi u tome uspjeti. To je jedno od ključnih pitanja, to je proces kako će se naši nastavnici u svemu tome snaći. Treće, govorili smo o tome, dakle ovdje po prvi puta imamo odvajanje, jedino udžbenik se uzima kao cjeloviti izbor i ako se učitelj odluči koristit udžbenik on je jedini obvezni sadržaj, a sve ostalo, znači radne bilježnice, zbirke zadataka, atlasi, sve ono o čemu smo govorili, spada u kategoriju ostalih sadržaja koji mogu biti ili komercijalni, na komercijalnoj razini ili se koristiti besplatno u virtualnom repozitoriju. Slažem se s kolegama koji su napominjali da je potrebno osmisliti mehanizme kako kontrolirati sve ono što se nalazi u repozitoriju i naravno podsjećam na to da valja razmisliti i korisno je razmisliti i ima argumenata da se razmišlja o tome da su pojedini predmeti specifični i da u pojedinim predmetima, da bi i radne bilježnice i zbirke i sve ono ostalo trebale ostati u udžbeničkom kompletu koji je obvezan. Neki predmeti su više, neki manje specifični. Evo pozivam sve nas da do drugog čitanja razmislimo o svemu tome. Naravno procedura odobravanja, znači udžbenik, stručno povjerenstvo koje recenzira, ostali sadržaj i mišljenje agencije, vidjet ćemo što će se tu događati, dakle mišljenje agencije i mišljenje agencije, a rad stručnog povjerenstva je ozbiljan recenzentski postupak i slažem se s kolegama koji su postavili pitanje, ok, dakle recenzenti su tajni, mogu se složiti i s tim da dakle ako je nakana tajnosti recenzenata njihova objektivnost, a ne davanja prostora namještanju, postavljam pitanje tko odobrava tko će biti recenzent, tko bira recenzenta za pojedini udžbenik? Kakva je tu procedura, hoće li to biti raspisano pravilnikom? Jer je to ne znam, diskrecijsko pravo ne znam ministra da kaže ti, ti i ti si recenzent toga, toga i toga. Dakle tu nam je ostalo čini mi se malo otvorenog prostora i na tome bi trebalo poraditi. Sljedeća stvar na koju želim skrenut pozornost, ok, digitalizacija škole u redu, 21. stoljeće, živimo u vremenu, trebamo ići u korak, međutim nemojmo zaboraviti da velik broj škola u Hrvatskoj još uvijek nema najosnovnije uvjete za rad, materijalne uvjete, od zgrade, od materijalnih ostalih uvjeta, moramo vodit brigu o ravnomjernom razvoju svih područja u Hrvatskoj i o ravnomjernom i istim uvjetima za sve učenike u svim našim školama, od Vukovara preko Dubrovnika, Zagreba do moje Virovitice, Pitomače i ne znam sad Čakovca, Varaždina, da ne nabrajam, da se ne bi nam dogodilo da se na neki način svedemo dajući prioritet samo digitalizaciji zanemarivajući ovo sve ostalo, da se ne bismo oglušili na probleme materijalne koje imamo brojne u školama, ja ću to, ne želeći nikoga uvrijediti, da se ne bismo sveli na parafraziranje Marije Antoanete koja se oglušila na probleme svog naroda kad je izjavila: ako nemaju kruha nek jedu kolače. U ovom slučaju kruh je osiguravanje osiguravanje materijalnih uvjeta za rad škole, a digitalizacija bi bila ovi kolači. Nemojmo da umjesto kruha našim školama dajemo kolače i da na taj način mislimo da smo napravili sve. Nasljeđivanje udžbenika, tiskani digitalni. Kod tiskanih udžbenika nasljeđivanje ok, dakle nakon par generacija na kraju krajeva to po meni nije neka velika novost, u neka davna vremena kad sam ja išla u školu mi smo nasljeđivali udžbenike od prethodnih generacija i to je ok. Nasljeđivanje digitalnih udžbenika, ja ću ponovit, ja sam to pitala danas ministricu i voljela bi kad bi ministrica još jednom odgovorila na to pitanje, (a,a), kod nasljeđivanja digitalnih učenika postoji nešto što se zove plaćanje, koliko košta godišnje plaćanje digitalnog udžbenika jer su se spominjale i spominju se i ok plaćanje licenci za godišnje korištenje, po meni to onda nije nasljeđivanje nego je to godišnje iznajmljivanje udžbenika na godinu dana. Voljela bi da se to još malo razjasni, jel. I za kraj, evo, vrlo često gotovo svatko od nas kako ili sad ili kad god razgovaramo o toj temi kažemo uzor nam je Finski sustav u obrazovni, sjajno, i ponekad znamo reći i često govorimo ma može Hrvatska bit Švicarska, može, ali ja kažem može al nam zato bi se mi Hrvati trebali ponašati kao Švicarci, da bi Hrvatska bila Švicarska trebamo švicarce, isto tako da bi Hrvatski obrazovni model bio barem malo nalik na finski ili kao finski moramo za to imati fince među učiteljima i moramo se ponašati kao finci u smislu mijenjanja mentalnih sklopova i dostići tu razinu mentalnog sklopa ali jednako tako i razinu izdvajanje za obrazovanje i ne samo ,obrazovanje znanosne i sve ono što se tiče dakle tog sektora iz državnog proračuna da bismo uopće mogli evo razmišljati o uzorima poput Finske. Dok to ne bude teško ćemo doseći Finski uzor, bilo da se radilo o udžbenicima, bilo o nastavi, o kvaliteti nastave, pristupu učenicima i svemu onomu što je uz to vezano. Hvala lijepo!
Hvala, imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice Bedeković, Vi ste postavili pitanje odgovornosti nastavnika i sposobnosti biranja odnosno ne biranja neg korištenje udžbenika, a to znači zapravo da smo svjesniji da u sustavu postoje nastavnici koji su ispred postojeće prakse i mogu biti uzor svima drugima. Međutim, u (procesu)ovom zakonu ne da se očitati da su oni uključeni u proces nego su na koncu toga obrazovnoga procesa, pa bi ih trebalo zapravo uključiti i u kreiranje odnosno ako hoćete recenziranje tih prijedloga tih udžbenika koji bi trebali biti, oni bi trebali biti nositelji te odluke, tih procjena novih udžbenika. Tako da je to taj dio koji naprosto ja nisam možda postojali nisam uspio očitati jer nema naglaska na to.
Odgovor poštovane zastupnice Bedeković
Sad opet dolazimo i na ono moje pitanje koje sam ja postavila Ministrici, ja vjerujem da će ministrica na to odgovoriti, dakle opet pitanje tko, tko su ljudi koji vrše recenziju dakle udžbenika, na koji način, znamo da su tajni, postoje razlozi da budu tajni, ok, na koji način se vrši njihov izbor, i tko ih bira, tko odlučuje tko će biti recenzent? i slažem se da bi naše sjajne učitelje trebalo uključiti u ovo. Naravno, u zakonu to nije vidljivo, ako nije vidljivo onda ili riješiti Pravilnikom ili dakle naznačiti da će ta pitanja biti regulirana podzakonskim aktom. Dakle, ostalo je malo u zraku, jel. Slažem se sa vašom…
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice ovo što ste istaknuli kao pozitivan primjer meni je iznimno sporan primjer, a to je da nastavnici mogu odlučiti da neće koristiti udžbenike jer moramo biti svjesni toga makar mi koji dolazimo sa sveučilišta da imamo i studente koji dolaze sa znanjima koji su krajnje reducirana. Državna matura je napravila nešto da je usmjerila područje znanja interesa vrednovanja škola prema predmetima koja su na maturi. Ukoliko mi sad dopustimo i dozvolimo mogućnost da nastavnici biraju ili ne biraju određene udžbenike bojim se da ćemo napraviti još daljnju redukciju i da će učenici ostati bez izvora znanja. Izvor znanja je baziran na sadržaju ne autoritetu i umijećima nastavnika, osim toga da se nadovežem na prof. Tuđmana nećemo se osloboditi siromaštva ukoliko ljude ne osposobimo i ne učinimo ih da znaju. Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala vam na evo ovoj primjedbi. Dakle, zato sam ja ovo kad sam govorilo, na kraju stavila zadršku i stavila osnovno pitanje jesu li naši učitelji za to spremni? Jesu li spremni biti profesionalci koji će vrlo odgovorno i utemeljeno reć ne ja ne trebam udžbenik, ja znam da to mogu i znam da mogu postići ishod na neki drugi način i preuzeti odgovornost da će naši učenici posredstvom nekih drugih sadržaja dakle, usvojiti sva ona znanja koja su im potrebna, da bismo mogli reći da smo zadovoljili zacrtani ishod učenja. Jesmo li spremni za to? to je bila moja zadrška. Hvala vam na tom pitanju i hvala vam da ste to još jednom podcrtali i naglasili.
Slijedeće replike poštovanog zastupnika Tomislava Klarića
Uvažena kolegice, spomenuli ste udžbenike koji se mogu nasljeđivati. Evo recimo moj grad ali sve više gradova i općina u RH kupuje udžbenike za svoje učenike, kod mene konkretno i udžbenike i radne bilježnice. Ja ne vidim apsolutno nikakvog razloga zbog čega se ti udžbenici ne bi mogli nasljeđivati iz generacije u generaciju zbog čega se tiskaju udžbenici u kojima se može pisat pa su oni praktički već za sljedeću generaciju nepotrebni, odnosno neuporabljivi, tim više što roditelji ukoliko imaju više djece pa jedno za drugim ide u isti razred ne može koristiti udžbenike od ovoga prije. jer mislim da je to pogodovanje nekome a vidim kao gradonačelnik koliko godišnje mi to sve plaćamo, koliki teret pada doslovno na roditelje u tom slučaju. Dakle, udžbenik je nešto što bi trebalo trajati bar nekoliko generacija i mislim da u tom smjeru trebamo raspravljati i voditi računa da tome tako bude.
Odgovor poštovane zastupnice Bedeković.
Pa dakle, hvala vam i na vašoj primjedbi, apsolutno se slažem jer gledajte, udžbenik kao sredstvo koje učitelj koristi u svojo nastavi, svako može ako je dobro i kvalitetno napravljen, potrajati nekoliko generacija. Ja opet se vraćam bez žala za starijim vremenima, ali u vrijeme dok sam ja išla u školu, pa mi smo učili iz udžbenika koje smo nasljeđivali od generacijama udžbenika starijih 5, 6, 7, 8, 10 g. Dakle, tako je, ne vidim nikakav problem u tome, trebamo samo doći do, vratiti se ponovno na takav ajmo to nazvati modusom operandi.
Hvala lijepa. Sada će završeno u ime predlagatelja riječ uzeti poštovana ministrica Blaženka Divjak, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici, zahvaljujem vam na vašim komentarima, ja ću se pokušati osvrnuti onoliko koliko, jer sam zapisala zapravo većinu toga, naravno kasnije ćemo odgovoriti vezano uz materijale koje ćemo dobiti iz Sabora na sve ono što je danas bilo izrečeno, ja ću ipak na neke od ovih primjedbi i pitanja odgovoriti koliko mi i vrijeme dozvoljava a i to da vi još danas imate na dnevnom redu još jednu točku koliko sam ja uspjela vidjeti [[Upadica Reiner: 3.]] 3 točke. Onda moram biti još brža. U svakom slučaju, znači bilo je puno konstruktivnih primjedbi, bilo je puno pitanja, bilo je puno stvari koje stvarno treba uzeti u obzir ali nažalost, bilo je jako puno i govora koje smo već sada čuli pa smo između ostalog čuli doslovno, doslovno od riječi do riječi argumente koje je koristio odnosno slao već jedan nakladnik i u ministarstvu je ostao, znači to sa saborske govornice od riječi do riječi, ja mislim da, moja primjedba na početku da se toga stvarno trebamo čuvati, da trebamo stvarno pročitati ovaj prijedlog zakona od početka do kraja a na način da dobijemo puni informaciju o tome što je u zakonu o što nije u zakonu a ne da koristimo nečije tuđe riječi, znači konkretno nekog nakladnika koji to šalje mimo svih javnih rasprava, mimo panela na određene adrese pa se onda to još čita i u sabornici jer sve ono što se moglo kazati na taj način, moglo se staviti i u javnu raspravu i izreći na panelu i naravno tome trebamo težiti da svi imaju priliku iskazati svoje mišljenje ali da mi moramo znati da je ovdje naša zadaća zaštita javnih interesa konkretno, ovdje učenika, njihovih roditelja ako govorimo o financijskoj strani, učitelja ukoliko govorimo o njihovoj autonomiji i potrebi da budu autonomni, da budu nositelji obrazovnoga procesa a da je udžbenik uvijek samo sredstvo u tome procesu i na ravno da učenik mora biti u središtu toga procesa i da moramo težiti tome da bude aktivan i da bude motiviran. I naravno, ne smijemo bježati od činjenice da živimo u 21, stoljeću i da se od tog učenika traže već sada digitalne vještine. I svi ovi komentari koji odu u smjeru da toga u školama ne treba, mi moramo znati da će to istog trenutka kada zatvore se školska vrata, učenika dočekati na radnom mjestu jer već sada znamo da 90% svih poslova, svih poslova za 10 g. imat će određene elemente digitalne pismenosti digitalnih vještina. Znači mi moramo to osigurati u školi na primjereni način uz primjerene prilagodbe koje ja mislim da su također ugrađene i u kurikulume i sve ono što se radi sa učiteljima d bu se to napravilo na pravi način. Također moram na početku kazati da ima nekoliko stvari na koje trebamo skrenuti pozornost a čini mi se da ili se pogrešno čitalo ili se namjerno pogrešno čitalo. Prije svega da neće svali udžbenik imati digitalni dodatak, to nigdje ne piše. Nego udžbenici mogu biti tiskani, kompletni tiskani, mogu biti mješoviti i mogu biti elektronički. Znači nigdje ne piše da mora svaki udžbenik imati digitalni dodatak, ja stvarno molim da zapamtimo, da to u zakonu ni na koji način nije tako napisano. Zatim, radni materijali i dalje postoje, ništa se ne ukida, ništa se ne ukida. Što zapravo znači da svi materijali će biti u repozitoriju, bili oni otvorenog sadržaja odnosno besplatni ili će biti komercijalni a učitelji će sami izabrati, dapače, ne samo da će sami izabrati nego će imati priliku u repozitoriju ocijeniti jesu li im oni bili korisni što znači da netko tko nakon njih bira taj materijal će imati jako korisne sugestije od drugih kolega učitelja, što mislim da je definitivno izuzetno važno, ova preporuka, taj dio preporuke. A svi oni koji su se za primjer Francuske koja kao ne koristi digitalne tehnologije, to naravno nije istina. Francuska je nedugo otvorila online repozitorij gdje su svi materijali i učitelji imaju pristup i edukacije su online tako da bilo bi dobro da razumijemo što znači digitalni repozitorij ili online učenje i poučavanje ili e-učenje i razlikujemo od to od činjenice da netko od učenika nedozvoljeno koristi mobitele za vrijeme nastave, protiv čega smo svi što je jasno. Ali te dvije stvari se ne smiju miješati niti se smije ta argumentacija na taj način koristiti bez da se provjeri o čemu se radi. A što se tiče radnih bilježnica, naravno da radne bilježnice koje će izdavači ponuditi i koje će agencija odobriti biti će u repozitoriju što ne znači da će se one printati iz repozitorija nego znači da će obavijest odnosno informacija o radnoj bilježnici koja je u tiskanom obliku dostupna biti u repozitoriju. A radna bilježnica će se kupovati kao i do sada u knjižari ili na neki drugi način. Prema tome, to isto treba razumjeti o čemu se tu radi. Naravno, postavljeno je pitanje što je sa znači PDV-om za digitalne materijale, evo Europski parlament sada ima u proceduri prijedlog Europske komisija koja omogućava smanjenje PDV-a za elektroničke publikacije, ja se nadam da će to također brzo usvojiti. Naravno bilo je nekoliko pitanja i vezano uz to je li potreban novi zakon. Novi zakon je potreban jer se radi o konceptualnoj promjeni i ta konceptualna promjena iako je rezultirala jednostavnim zakonom što je odlika, to je dobro da je zakon jednostavan, istovremeno je slojevit jer stvarno sadrži promjenu paradigme. Naravno postavlja se pitanje kako će se učitelji u tom snaći. Vjerojatno će u prvom ciklusu se prikloniti tradicionalnom rješenju, većina učitelja i to je omogućeno po ovom zakonu da izabere udžbenik od nakladnika A i da izabere pripadnu radnu bilježnicu od nakladnika A. I to je u redu, o tome, to nitko ne spori da se i dalje može tako. Međutim mi omogućavamo učiteljima koji žele drugačije da izaberu neki drugi dodatni materijal ili da sami naprave materijal koji je njihovim učenicima primjeren i u tome ih ne smijemo sprječavati, u tome je autonomija. Dakle ide se tempom koji nije prebrz. Jer onima koji trebaju dodatnu edukaciju omogućiti će se dodatna edukacija i na tome se radi. Onima koji već sada su spremni za inovativne načine poučavanja, to također mogu po ovom prijedlogu zakona iskoristiti i koristiti materijale i zakonsku podlogu da to tako bude. Znači tradicionalno rješenje je i dalje uključeno, znači može se koristiti i naravno većina vas a i ja ću se prikloniti tome misli da i dobar dio učitelja će i dalje raditi na ovaj tradicionalan način iz različitih razloga. Ali mi moramo omogućiti taj evolucijski proces koji nije revolucija. Bilo je puno pitanja oko cijene. Treba li cijena i težina biti u zakonu ili u pravilniku. Ja ću vam kazati, treba biti u zakonu. Zašto? Pa zbog toga da svi imamo priliku o tome odlučivati, da vi imate priliku o tome se izjasniti a ne da to bude negdje sa strane ili da ministar, ministrica, bez obzira tko o tome odlučuje na temelju ne znamo čega. Ovo je vrlo transparentno. Svi znamo što piše i svi možemo kazati učenicima i njihovim roditeljima mi ćemo se složiti da treba rasteretiti kućni budžet ili ne, mi se nećemo s time složiti mi ćemo to dati ministru koji neka to stavi neke elemente u pravilnik ili neka po vlastitom nahođenju tu cijenu određuje. Ja se s time ne slažem. Ja se s time ne slažem. Ja mislim da je to naša zajednička odgovornost. I u Saboru treba kazati, mi želimo rasteretiti u jednom i drugom smislu roditelje, učenike ili ne želimo. Znači nije tome mjesto u pravilniku. Tome je mjesto u zakonu ako to želimo imati u zakonu. Ako ne želimo onda možemo i dalje kazati u redu je, neka se formira cijena kako koji nakladnik želi i može i onda ćemo imati situaciju tržišnog natjecanja bez ikakvih ograničenja. Mi smo naravno kao što sam kazala dobili rješenja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja je jasno i glasno napisala da nema nikakvog problema sa tržišnim natjecanjem ukoliko se najviša cijena odredi. Imalo bi kada bi se točna cijena određivala. Međutim ako se samo najviša, uvijek može se ponuditi po nižoj cijeni i to mi očekujemo. Dakle ja vas uvjeravam da je dobro da se ovakva odluka donese na razini zakona, ona je vezana uz medijalnu plaću koja je vrlo stabilna, koja je nažalost stabilna zato jer medija nije prosječna plaća i nije niti minimalna na koju se naravno može utjecati na različite načine, uglavnom se utječe, različitim recimo odlukama Vlade što je pozitivno ali na taj način se zapravo manipulira sa minimalnom plaćom dok sa prosječnom plaćom ona određuje nešto drugo, ona jako varira i prosječna plaća je 6350 ili približno toliko dok je medijalna 5070. Znači o medijalnoj plaći kada govorimo moramo znati da se radi o tome da je polovica zaposlenih prima manju plaću od toga a druga polovica veću. Znači ovo je vrlo stabilno. Što se tiče, što se tiče stvarne potrebe za drugim obrazovnim materijalima, to je isto bilo primjedbi, znači učitelji, odnosno stručnjak ... [[Govornik se ne razumije.]] ovisno o tome radi li se o nižim razredima ili višim razredima odnosno o srednjoj školi o tome odlučuju, o tome odlučuju. Naravno imamo tu vrlo specifičnih pitanja znači vezane uz materijale za manjine, udžbenike i tako. Moj odgovor je, sada imamo i samostalni sektor za nacionalne manjine koje sigurno sada puno kvalitetnije i bolje skrbi o toj problematici pa sve ove sugestije koje smo čuli ja sam sigurna da ćemo i na neki način staviti u proceduru. Pitanje nasljeđivanja i već sada se nasljeđuju udžbenici i to ovim zakonom je samo prepisano, znači ništa nije dokinuto. I kao i do sada postoje radni udžbenici koje ne možete naslijediti jer se u njih piše. I kao i do sada imate radne bilježnice u koje se piše i one se naravno ne nasljeđuju. Dakle taj dio nije mijenjan. Međutim, zašto su ostavljeni radni udžbenici? Pa imali smo u javnoj raspravi jako puno primjedbi i ja se slažem da su one opravdane da treba pogotovo u razrednoj nastavi sačuvati radne udžbenike zbog razvoja određenih vještina, motorike pisanja, dakle tog odnosa prema, dakle tiskanom materijalu, fizičkom materijalu, mislim da je to sigurno opravdano i tako je to i napravljeno. Međutim, nisu sve radne bilježnice kvalitetne radne bilježnice. Ja sam sada osobno uzela vremena i pogledala radne bilježnice. Većina radnih bilježnica je takva da ako otvorite radnu bilježnicu koju je netko platio onda vam piše opiši što vidiš na slici i sljedeće 3 stranice opiši što vidiš na slici. Koja je dakle, koji je smisao toga da vi umjesto u bilježnicu to upisujete u radnu bilježnicu koju skupo platite ili da zaokružujete točan odgovor ili da dopunjujete nešto. To je vrlo rijetko imamo situaciju da su radne bilježnice takve da potiču razvoj, znanje ili vještina viših kognitivnih razina. A naravno kada takve postoje, ja sam siguran da će ih učitelji i dalje izabrati i naravno ako su komercijalne, da će ući u one, dakle, mi smo ih propisali da se naravno, radna bilježnica i ostali nastavni materijali mogu nabavljati u okvirima onima koji ovdje pišu, 20% niži razredi u odnosu na osnovne udžbenike, 30 odnosno 40% višim razredima bez suglasnosti roditelja u tom dijelu. A naravno ako je viša od toga, onda je to nešto drugo. Što se tiče digitalne transformacije o kojoj je puno bilo govora, ja sada idem po redu, pa se ispričavam ukoliko sve teme nisu povezane jer idem zapravo po vašim raspravama je dugotrajan proces. Već sam rekla, dakle, nema revolucionarnih koraka, nego ovaj zakon omogućava jednu evoluciju u ovom procesu i odabira i autonomije i korištenja različitih materijala. Naravno da je dakle, cijeli proces započeo, digitalna transformacija škola preko projekta e-škola koji je bio ovdje spominjan u ne baš kontekstu koji je primjeren, ali zapravo projekt je jako dobar. Zato jer u prvoj fazi, u pilot fazi, 10% od škola u Hrvatskoj je opremljeno, u drugoj fazi, punoj primjeni od 2019. obuhvatiti će sve škole u Hrvatskoj, biti će opremljene do 2022. Samo vas ja pitam, da li mi u međuvremenu trebamo zaustaviti sve procese i tek 2022. početi govoriti o promjenama? To mislim da nema opravdanja niti bismo na to na svoju stranu u tome dobili i učitelje, a pogotovo učenike i njihove roditelje. Također iz državnog proračuna su osigurana sredstva za opremanje škola, svaka osnovna škola u ovom trenutku ima barem 1 računalnu učionicu, barem jednu, svaka osnovna škola u Hrvatskoj, a osiguravaju se sredstva za srednje škole, znači i za strukovne i za gimnazije, što preko fondova, što iz državnoga proračuna. Znači u tom smislu radi se … [[Govornik se ne razumije.]] što je moguće, naravno ukoliko uspijemo dobiti veći proračun biti će još bolje. Ali u ovom trenutku svi imaju barem one minimalne uvjete što se tiče osnovnih škola a za srednje škole smo osigurali sredstva. Da, oko tog virtualnog repozitorija, bilo je jako puno pitanja ali kao što sam kazala i jedna Francuska koja je obično služila kao primjer države koja zabranjuje digitalizacije, ima baš to virtualni repozitorij gdje postoji materijali, što ćemo imati i mi, što ne znači da neće postojati fizički materijali i što ne znači da treba iz toga printati komercijalnu radnu bilježnicu. To jednostavno nije tako, i to kada bi bilo da se printa komercijalnu radna bilježnica bila bi besmislena, tako je, bilo bi besmisleno, kao što je i besmisleno tvrditi da Carnet ili neka druga agencija znači ono ima bilo kakav monopol ili može ili ne može stavljati određene sadržane. To je sve napisano i propisano. Znači u tom smislu nema nikakvog suspektnog rješenja, a ako ima, ja mislim da svi oni koji znaju da je takvi, imaju obavezu takvu suspektno rješenje prijaviti. Znači, što se tiče same procedure ovoga zakona, kako smo mi došli do ovog trenutka, ona je poštovana, znači sve je napravljeno po zakonu, imali smo, imamo i mišljenje odbora za zakonodavstvo znači Sabora koje također nema primjedbe na tu proceduru, a znači također procjena učinka propisa je bila u javnom savjetovanju, kao što je bila za sve druge zakone koje dolaze u ovaj Sabor. Prema tome, mislim da tu ne treba imati bilo kakvih nedoumica. Također nisu bile 273 primjedbe, bilo ih je 192 su bile primjedbe u javnom savjetovanju i naravno bilo je onih koje su bile repetitivne, ali u tome nemamo nikakav problem i određen je bio njih je uvažen. Jedna vrlo važna primjedba koju smo uvažili je da je strani jezik također, kroz cijelo vrijeme znači mora imati radni karakter znači udžbenike iz stranoga jezika, to je također prihvaćeno. A sada jedan kuriozitet, s obzirom da je bila spomenuta tehnička kultura, da će sada po novome zakonu imati vrlo tanki udžbenik, pa sada ima vrlo tanki udžbenik. A znate što ima opširno, tzv. kutiju za tehnički u kojoj imate šper ploču, ljepilo, škare, 2 trokuta, brusni papir i to dođe 100 kn. Ako sada trebamo raspravljati o tome, treba li i dalje kupovati kutiju od 100 kn za koju sam sigurna i to je povjereno, da materijal koji je unutarnje dođe niti polovicu toga. Onda dobro, onda možemo i dalje koristiti ovaj pristup koji je sada, koji sada imamo. Ja vas stvarno molim da razmislimo o tome, kada dajemo primjere nečega što je kao sada izvrsno a sada će se to pokvariti. Ja mislim da ovo nije izvrsno o čemu sada govorim. E sada nekoliko, znači moramo ipak odgovoriti, jer s ove govornice je bilo primjerice spomenuta moja pomoćnica koja je do stupanja na dužnost pomoćnice radila u Algebri, pa ja sam radila na Sveučilištu u Zagrebu, svatko od vas, ja se nadam, ja se nadam prije dolaska u Hrvatski sabor je također negdje radio. Pa što to sada znači? Mi smo naravno vezane uz njezine obaveze u ministarstvu, odmah poslali upit povjerenstvu za sukob interesa koji se očitovalo da gospođa pomoćnice ministrice nije u sukobu interesa. Naravno, ona je prestala sve svoje aktivnosti koje su bile vezane uz Algebru, istog trenutka kad je došla na dužnost, stupila na dužnost kao što i svatko od dužnosnika u trenutku u trenutku kada stupi na neku dužnost, prekida sa obavezama odnosno radnim odnosom koji je imao ranije. Ja u tome ne vidim nikakav problem osim da se sada izvlače stvari iz konteksta što smatram stvarno osobnim napadom i nije tome mjesto ovdje. Dakle neki od vas naravno misle da se udžbenici mijenjaju svake godine, udžbenici se ne mijenjaju svake godine. Udžbenici se nisu promijenili 5 g. sada koji su u školama, znači nisu se promijenili 5 g., s izuzetkom malog broja udžbenika za eksperimentalnu primjenu, to je sve. Nikakva otvaranja kataloga udžbenika u proteklih 5 g. nije bilo i mi smo i dalje zadržali ovdje formulaciju da udžbenici trebaju biti u funkciji barem 4 g. s izuzetkom da ako se žele unaprijediti sadržaji odnosno ispraviti pogreške, da je to moguće. Što se tiče utjecaja na odabir udžbenika, naravno, postoji članak 17. koji ovdje govori o zabrani utjecaja na odabir dakle različitih utjecaja na odabir udžbenika jer nemojmo zaboraviti to tržište kao što sam rekla, kada krene odabir godišnji, pola milijarde kuna i sigurno su interesi jaki što pokazuje i rasprava, a postoje i prekršajne odredbe u članku 19., mi smo tu se rukovodili direktivom o borbi protiv korupcije i nažalost, dakle neke stvari koje smo mi tu propisali, nisu drugdje na takav način propisane i mi smo preuzeli tu odredbu iz postojećega zakona. Međutim ja vas još jednom molim, ako imate bilokakvu, poštovane zastupnice i zastupnici, ako imate bilokakvu sumnju u zlouporabu a posebno ako imate sumnju u zlouporabu bilokoga od nas koji smo, dakle da smo mi nešto učinili pogrešno ili nešto što nije u skladu sa zakonom, što se pokušava povremeno ovdje imputirati, ja vas stvarno, ja od vas zahtijevam da vi to prijavite jer to je vaš obaveza a nije vaša obaveza izvlačiti stvari iz konteksta i govoriti o suspektnosti. Ako imate sumnju, izvolite prijaviti, to će nam svima pomoći. Evo, a naslušali smo se i eklatantnih laži. Primjerice, zastupnik Bunjac je kazao da sam ja maknula imena roditelja iz svjedodžbi učenika. To nije naravno istina. Promjena vezana uz svjedodžbe napravljena je za prethodnog ministra i to u vrijeme kada je nadležni državni tajnik za odgoj i obrazovanje, bio član HRAST-a Hrvoje Šlezak. O tome mi govorimo. Ja vas stvarno molim da kada takve stvari iznosimo da moramo provjeriti, ovo je sve provjerljivo, postoje akti, potpisani i doneseni na stranicama ministarstva. Imamo još nekoliko evo kratkih stvari do ovog vremena koliko je preostalo, prije svega istina je da mi smo sada razdvojili udžbenike u obavezne udžbenike i dodatne obrazovne materijale koje onda provjerava agencija koja zapravo ne recenzira međutim provjerava materijal koji ulazi u digitalni repozitorij i koji su kriteriji, to je također dano ovdje u zakonu. Također, uvjeti za članove povjerenstva će se propisati u pravilniku i to piše u zakonu, znači uvjeti i način odabira rada detaljnije od ovoga što piše u zakonu, bit će u pravilniku kao što je do sada i naravno, oni moraju potpisati sve ove izjave o nepostojanju sukoba interesa a zašto su tajni, to smo već objasnili, međutim oni nisu tajni zauvijek nego do trenutka kada proces završi i onda se zapravo objavljuje popis svih recenzenata koji je onda javno dostupan tako da se sve može provjeriti i vidjeti, znači nije to tajno zauvijek, znači mi smo slijedili principe kakvi su inače za recenzije posebno u znanstvenim časopisima i sl. i naravno da recenzenti su i učitelji, tako je uvijek bilo i dosada ali znači jedno od recenzenata barem je učitelj i to je mislim nama izuzetno važno zbog cijele ove prakse o kojoj govorimo. Naravno, bilo je pitanje, sad ja neću se ponovno vraćati na to jesu li učitelji spremni za autonomiju, dakle oni koji su osnaženi za punu autonomiju to mogu preuzeti, oni koji nisu, mi imamo stvarno veliku obavezu pružanja edukacije podrške učiteljima i naravno za one koji žele jedan put, siguran put i dalje mogu upotrebljavati standardni pristup kakav imaju sada. Međutim moram ipak kazati da moramo imamo imati povjerenje u naše učitelje, nastavnike i omogućiti im razvoj ali i lagani prijelaz u nove paradigme učenja i poučavanja i tu im moramo dati povjerenje. Bilo je oko izdvajanja za obrazovanje, sve potpisujem, podržavam i predlažem tako, tako da se nadam da će na usvajanje u Saboru doći proračun koji će biti povećan u djelu obrazovanja i znanosti a svima onima koji sumnjaju radimo li mi ili ne dobar posao, ja ću kazati da je Hrvatska evo, prošli tjedan dobila po prvi puta pozitivno izvješće vezano uz reformske procese u obrazovanju znači počevši od osnovnog, srednjeg i visokog obrazovanja, govori se o ambicioznim reformama u obrazovanju, o kurikularnoj reformi koja adresira i kvalitetu i relevantnost, govori se o novoj legislativi u strukovnom obrazovanju u pozitivnom smislu, to je donio ovaj Sabor, to se posebno pohvaljuje od strane Komisije, posebno se pohvaljuje imenovanje centara kompetentnosti, posebno se govori da problemski ugovori kao instrument za ugovaranje rezultata u visokom obrazovanju a što je donijela Vlada krajem 9. mj., također nešto pozitivno. Naravno mi moramo to pažljivo iščitavati i vidjeti gdje još možemo unaprijediti jer takvih mjesta ima, ali po prvi puta smo dobili vrlo pozitivno izvješće vezano uz naš sustav, odnosno reforme koje se pokreću. Evo, hvala vam.
Hvala. Imamo više replika na vaše izlaganje. Prva je poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Poštovana ministrice, ono zbog čega sam digao repliku sad odustajem i želim pokazati na temelju vašeg izlaganja što bi nastavnik bez izvora udžbeničkog mogao reći i objasnit situaciju u kojoj se nalazimo. Sabor će vam uvijek biti tijelo gdje vladaju principi arhaičnih sukoba. Tu ne treba, ovdje će uvijek biti živi arhaični sukobi, a digitalni svijet, svijet četvrte industrijske revolucije, on se odigrava tamo gdje učenike trebamo pripremiti. Na primjeru vašeg izlaganja i gospodina Bunjca kad ste rekli da govori laži, on ne govori laži, nego njegov iskaz sadrži način na koji ćemo verificirati. Kad je on rekao nešto, mi trebamo razvijati misaonu razigranost da nađemo način na koji ćemo to provjeriti. Nije izrekao laž, nego je izrekao jednu istinu koja je verifikacijom bila pokazana kao neistina. I želio bih na takav način da ovaj svijet nam bude uistinu misaona igra, a ne ogorčeni arhaični sukobi.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Da, poštovana ministrice dobro vam je rekao kolega Marko. Naše namjere nisu neiskrene i ne trebate biti ogorčeni na kritiku koja dolazi iz ovih klupa. Prvo ono što je govorio gospodin Hasanbegović i vi, povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa nije ... [[Govornik se ne razumije.]] eksplicite reklo da vaša pomoćnica nije u sukobu interesa, nego je 18. siječnja 2018. godine reklo da se nalazi u potencijalnom i mogućem sukobu interesa. E sad, koliko je njeno prisustvo u vašem ministarstvu utjecalo na neke odluke i aranžmane ministarstva s njenom bivšom firmom, pokazat će vrijeme. Drugo, kad govorite o kutiji tehničkog odgoja, vaše je da učinite sve da ta kutija bude, da joj bude cijena manja od 100 kuna, a ne da linijom manjeg otpora, kao da vas se to ne tiče, samo to jednostavno izbacite i kažete gledajte, tehničku kulturu ćete učiti ups ne znam kako, ali kutije nema, nije obavezna. Mislim to je malo nelogično, nemojte bježat od odgovornosti. Nije vaš posao samo naslikavanje, smiješak i PR, nego preuzimanje odgovornost.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Pa ja mislim da ova vaša intervencija zapravo više govori o tome tko je ogorčen. Ali ja sam pokušala vrlo pošteno odgovoriti na ono što ste vi iznijeli, a to je prije svega bilo tehnički ste dali kao primjer pa sam vam ja rekla poštovana gospođo zastupnice primjer vašeg tehničkog, znači na to sam odgovorila. Kao što i ovim zakonom adresiram pitanje cijene, znači ja se ni iza koga ne skrivam, nego otvoreno govorim o situaciji kakva je, a što se tiče angažmana moje pomoćnice, naravno da ona nije angažirana u svojem bivšem poslovnom subjektu, kao što se nadam da niti netko drugi tko sada ukazuje ne znam na neke interese ili zastupa neke interese pojedinih skupina nije tamo angažiran. Ali ako imate bilo kakav problem s tim pa vi izvolite ponovno pokrenuti to pitanje, to je vaše pravo.
Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas nemojte sa mjesta, kolegice, ne sa mjesta, ma nemojte s mjesta. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice, ma ja imam samo zapravo jedno pitanje, čini mi se da kroz sve ove rasprave nismo, bar iščitavajući dakle ovaj zakon ostalo mi je nešto nejasno pa bih vas molila za tumačenje toga, a tiče se članka 17 gdje ste u članku taksativno naveli tko bi sve trebao biti izuzet ili tko ne bi smio primati donacije, odnosno na kog se ne bi trebalo vršiti utjecaj. Ja bih vas molila samo pitanje glasi: što je sa školskim odborom? Da li je školski odbor u tom kao krovno tijelo koje odlučuje, koje upravlja školom, zbog čeg nisu članovi školskog odbora tu uzeti u obzir? Jer ne vidim, dakle moguće da oni budu ti koji će biti pod utjecajem onoga tko [[Upadica Reiner: Hvala.]]
Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala lijepa. Ovaj članak je zapravo doslovno članak koji je u postojećemu zakonu, znači tu nema nikakvih izmjena. Što se tiče članova školskih odbora, da, ja sam isto dvojila oko toga, pitanje je stvarno za razmisliti, međutim istina je i to da članovi školskih odbora ne donose bilo kakve odluke vezano uz izbor udžbenika. Međutim to je stvarno stvar za razmisliti pa evo, još ćemo jedanput o tome voditi računa.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvažena gospođo ministrice, rekli ste argument da je ostalo iz starog zakona da se u udžbenicima može pisat. Pozdravljam stav da udžbenici trebaju biti najmanje u funkciji 4 godine, ali ne mogu razumjet stav da pišući u udžbenike razvijaju se motoričke sposobnosti, kako ste rekli da je to bila argumentacija. Ako imamo radnu bilježnicu onda se valjda u nju razvija motoričke sposobnosti, ne vidim razloga zbog čega udžbenik ne bi bio takav da on bude te 4 godine u primjeni i nasljedan iz godine u godinu, a da se onda u prilogu tog udžbenika iz godine mijenja radna bilježnica. Apsolutno nikakav razlog ne vidim u tome da se piše u udžbeniku kad već imamo radnu bilježnicu jer to je namet na roditelja ili na jedinicu lokalne samouprave koja učenicima kupuje takve udžbenike.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Hvala. To je bio i moj početni stav, ali evo povjerenstvo koje je predlagalo ovo, a kasnije i u javnoj raspravi izuzetno smo dobili puno primjedbi da se to ne mijenja, nego da se sadrži sustav kakav je sada, znači da postoji taj radni udžbenik, ali isključivo u razrednoj nastavi i isključivo za predmete koje se identificiraju da su krucijalni za razvoj ovih vještina i tu smislu hrvatski, pretpostavljamo možda matematika i strani jezik. Dakle, to je također bilo i predmet rada i na povjerenstvu i poslije toga na javnoj raspravi smo dobili puno primjedbi koji ovaj stav koji (ja) početni Vi i ja dijelimo je drugačiji.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja
Ministrice, udžbenici to ste rekli u svom obraćanju, udžbenici imaju određenu to ću sve još jednom ponoviti da udžbenike imaju samo osnovnoškolci besplatno u određenim županijama, da imaju, ali dao sam amandman tristo miliona kuna na ovaj proračun koji nije prihvaćen da imaju svi osnovnoškolci besplatne udžbenike jer je to pravično prema toj dici. Zamolio bi vas da osigurate novac i da sva dica u RH imaju iste uvjete, da imamo besplatne tj. osigurat se novac da roditelji ne moraju plaćati i najbitnije nemojte više zaboraviti uplatiti novac za najpotrebitije osam tisuća i više djece. To je ono naj, to vas još, to vas molim, znam da je bitan piar koji vi reklamirate svoje reforme koliko su one reforme ja neću ulaziti u to, al nemojte zaboravljati najpotrebitiju djecu. Osam tisuća djece vi ste zaboravili uplatiti novac za najpotrebitiju. Hvala!
Odgovor poštovane ministrice Divjak
Na ovom posljednje sam vam već odgovorila ali vjerujem da je to i vaš pijar pa je onda zgodno ponoviti za vas to pitanje, ali ja priznajem da je to tako i nećemo se oko toga nadmudrivati. Međutim, što se tiče udžbenika naravno ukoliko će nam proračun to dozvoliti mi ćemo pokriti sve međutim vi morate znati, ja sam rekla o kojim se milijunima radi, znači samo za osnovnu školu oko tristo miliona kuna, međutim, mi smo već sada predvidjeli u ovom prijedlogu a vidjet ćemo kako će se stvar dalje razvijati bitno povećanje na poziciji sufinanciranja udžbenika, ja sam sigurna da će to kroz godine rasti tu naravno očekujem i podršku u Saboru za takvu, za takvi proračun.
Hvala lijepo! Tme bih zaključio raspravu o ovoj točci a o njoj ćemo glasovat kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu, prvo čitanje PZ br. 451, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno Prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 ZA, 15 suzdržanih i 24 PROTIV, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Poštovane kolegice zastupnice i zastupnici sada predlažem ako se slažete da objedinimo raspravu o sljedeće tri točke kao što je to predložilo matično radno tijelo Odbor za ratne veterane. Dakle, to su točke: - Konačni prijedlog zakona o fondu Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, drugo čitanje PZ br. 385; - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, drugo čitanje br. PZ br. 386; - Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o fondu za stipendiranje Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, drugo čitanje br. PZ 387; Dali se slažete da objedinimo raspravu o ta tri zakona? Dobro, nitko nije protiv. Vidim da su svi za. Hvala Vam lijepo! E, sad ćemo napraviti jednu stanku od 10 minuta pa ćemo se onda naći na raspravi. STANKA U 18,55 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 19,05 SATI]] Evo, poštovane kolegice i kolege. Sada ćemo nastaviti sa radom. Predlagatelj dakle ova tri zakona koja smo se složili da ćemo objediniti raspravu je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovim točkama dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ratne veterane. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora …/Govornik se isključio pa ponovno uključio./… Ispričavam se. Nakon što je na 8. sjednici Hrvatskoga sabora 6. srpnja 2018. godine donesen zaključak kojim se prihvaćaju Prijedlog zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, razmotrili smo sve primjedbe, prijedloge i mišljenja te izradili konačne prijedloga ova tri zakona. U prvom redu, Konačni prijedlog Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Donošenje posebnog Propisa o Fondu hrvatskih branitelja predviđeno je i odredbama članka 130. Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji propisuje pravo na dodjelu udjela u Fondu hrvatskih branitelja, članovima obitelji smrtno stradalog, odnosno nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata te hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata pripadnicima borbenog sektora. Ovim zakonskim rješenjem želimo doraditi određene institute, odnosno manjkavosti dopuniti novim rješenjima koja do sada nisu bila predviđena i pri tome mislim na ustrojstvene promjene upravnog odbora fonda kojima se želi postići kvalitetnije obavljanje njegove dužnosti a koje obuhvaćaju širi krug predstavnika državnih institucija u upravnom odboru fonda, Ministarstvo financija i Ministarstvo državne imovine, te promjenu načina predlaganja i izbor članova Upravnog odbora Fonda. Proširuje se nadležnost upravnog odbora fonda u smislu proširenja ovlasti i njegovog proaktivnog djelovanja u ulaganju sredstava fonda kako bi se povećala dobit. Veći udio neto realizirane dobiti od ulaganja namijeniti će se za financiranje socijalnih i humanitarnih mjera za poboljšanje socioekonomskog položaja hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Umjesto prijašnje jedne trećine sada u ovu svrhu predviđamo jednu polovinu a po jednu četvrtinu za reinvestiranje i podjelu dividendi. Riješiti će dugogodišnja problematika nasljednika te nepodignutih dividendi koje predstavljaju opterećenje za fond. Dividenda koju član fonda ne podigne u tekućoj godini do 31. prosinca tekuće godine pretvoriti će njegov odgovarajući udjel u fondu. Na taj način imovina će ostati u fondu samo u drugom obliku. Odnosno povećati će se udio članu fonda. Konkretno time želimo postići povećanje dobiti fonda i povećanje statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Tekst konačnog prijedloga zakona u odnosu na prijedlog zakona sadrži izmjene koje su nastale uvažavanjem prijedloga i primjedbi iznijetih između dva čitanja. Izmjene se odnose na članak 13. gdje predlažemo za člana Upravnog odbora Fonda predviđen je i predstavnik Ministarstva nadležnog za hrvatske branitelje koji bi obavljao dužnost zamjenika predsjednika Upravnog odbora fonda. Nadalje, članom Upravnog odbora više ne bi bio predstavnik Ministarstva gospodarstva budući da su Prijedlogom zakona za članove Upravnog odbora predviđeni predstavnici Ministarstva financija i Ministarstva za upravljanje državnom imovinom. Isto tako izmjena je u članku 48. To je članak u likvidaciji fonda, on je dorađen na prijedlog HANFA-e, budući da se radi o specifičnom fondu i ne mogu se primjenjivati o opći propisi u osnivanju i poslovanju otvorenih investicijskih fondova sa javnom ponudom u RH. Konačni prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji nema financijski učinak. Drugi zakon iz ovog paketa je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. kako Zaklada ima širi djelokrug od fonda za stipendiranje koji se bavi isključivo stipendiranjem korisnika i aktivno djeluje jednom godišnje kada provodi natječaj i dodjelu stipendija, predložili smo proširiti zakladnu svrhu na način da se ista ostvaruje i pružanjem financijske potpore za obrazovanje osobama iz članka 124. Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji te pod uvjetima navedenih u istom članku zakona. Predlažemo također one odredbe Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koje propisuju financiranje zaklade uskladiti s prijedlogom novog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji dakle umjesto 1/3 neto dobiti sada će se za razvojne, socijalne i humanitarne mjere u svrhu poboljšanja statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, biti namjena 1/2 dobiti. U odnosu na tekst prijedloga zakona, u konačnom prijedlogu ovoga zakona, uvažene su novotehničke primjedbe Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora od 4. srpnja 2018. g. Nadalje, na inicijativu predlagatelja u članku 1. proširena je zakladna svrha na način da zaklada pruža i stručnu potporu Zakladi hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji u pripremi i provedbi projekata sufinanciranih iz fondova i programa EU-a. Osim fizičkim osobama, stručna potpora pruža se udrugama proisteklim iz Domovinskog rata, zadrugama hrvatskih branitelja te drugim pravnim osobama čiji su osnivači ili članovi hrvatski branitelji i članovih njihovih obitelji a koje pripremaju i provode projekte financirane iz fondova i programa EU-a usmjerene na poboljšanje kvalitete života populacije hrvatskih branitelja. Ovim izmjenama postići će se racionalizacija institucionalnog i zakonodavnog okvira koji uređuje socijalne i humanitarne mjere za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, također ne podrazumijeva financijski učinak. I reći u ovom paketu zakona Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Ovim zakonskim rješenjem predlažemo prestanak važenja Zakona o fondu za stipendiranje odnosno prestanak rada Fonda za stipendiranje te da poslove Fonda za stipendiranje, opremu, pismohranu i dr. dokumentaciju sredstva za rad, financijska sredstva te prava i obveze Fonda za stipendiranje kao i zaposlenike zatečene na preuzetim poslovima, preuzima Zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Ovime kao što sam naveo za prethodni zakonski prijedlog želimo uspostaviti ekonomičniji i učinkovitiji sustav dodjele potpora za obrazovanje te racionalizaciju institucionalnog i zakonodavnog okvira koji uređuje socijalne i humanitarne mjere za poboljšanje statusa populacije hrvatskih branitelja. U izvješćima odbor kao niti u saborskoj raspravi u prvom čitanju nije bilo primjedbi na prijedlog zakona tako da tekst konačnog prijedloga zakona ostaje istovjetan prijedlogu. Kao nit u prethodna dva ni ovaj zakonski prijedlog nema financijski učinak. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. U prvom čitanju Klub MOST-a na konačni prijedlog zakona je dao prijedloge da u Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rat i članova njihovih obitelji budu izmijenjeni, izmijenjen članak gdje imamo znači mogućnost, tj. gdje se navodi da je obaveza, da nije obaveza nego da se može unijeti 7% od tvrtki koje se ... [[Govornik se ne razumije.]] u vlasništvu države. Znači i dalje stoji ta stavka može. Jednostavno u obrazloženju ste dali ministre da je to u drugom ministarstvu nadležnost Ministarstva imovine. Međutim činjenica je da ovaj fond treba donijeti se odluku, političku odluku ova Vlada zajedno sa premijerom ministrom imovine, državne imovine, vama i svima koji, trenutno ovdje, to je politička odluka da li ćete ugasiti ovaj fond ili da li će se uplaćivati u ovaj fond. Činjenica da ovo ostaje može se uplaćivati od prodaje dionica tvrtki u vlasništvu RH 7%, taj može nije obavezujući. Taj može dovodi ovaj fond u upitnost opstanka. Znači ovim zakonom se ne rješaje problem izmjenama zakona, prijedloga se ne rješaje problem ovoga fonda koji je upitan opstanak ako se ne budu uplaćivale dionice onda je korektnije reć gasimo taj fond, a ne može se, sjećamo se od Croatia osiguranja i ostalih tvrtki kad se koristio ovaj može se i nije se uplaćivalo u fond branitelja. Znači ta izmjena je vrlo bitna. Što se tiče drugih fondova, drugih vaših zakonskih izmjena to je znači ostajem pri tome da ste trebali to promijeniti ili uskladiti sa ministarstvom i trebate na tome raditi jer inače nema smisla fond. Što se tiče Zakona o zakladi hrvatskih branitelja, znači te izmjene su takve kakve jesu, usklađivaju se, nemamo ništa generalno protiv toga. Naravno i ovaj drugi razlog, drugi zakon, tj. treći zakon koji sad raspravljamo, to je konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja fonda za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, činjenica je da je prošlo puno godina, da jednostavno više potrebe nisu i naravno da se slažemo sa gašenjem ovoga fonda i pripajanjem u zakladu. Međutim je činjenica da tamo imamo djelatnike, vi govorite ovdje o uštedama, ovo ono, imamo ljude koji rade i rekli ste hoće li se svi ljudi prebaciti u ovaj fond što znači da ostaje u biti isto, jednostavno nemamo ovaj fond kao pravnu osobu, ali je prebačeno u, nemamo u zakladu, ali smatram da nema nekakve promjene. Naravno da ćemo podržati mi to, ali je smisao ostao uvijek isti, jednostavno ti djelatnici ostaju raditi u pripojenom fondu. Još jednom bih napomenuo ova dva, izmjene su prihvatljive, međutim što se tiče fonda hrvatskih branitelja, e o tome treba razmišljati najozbiljnije jer je činjenica da je fond u problemima ne bude li novih uplata, znači ovo je donošenje političke odluke. Ili će ga ugasiti i brisati se ovo može se uplaćivati ili će se staviti, ima obavezu tvrtke koje se prodaju uplatiti u fond branitelja, u tome smislu ovaj fond ima perspektivu i na tome smo bili suglasni i na odboru i iz toga razloga mislim da bi trebali na nivou vlade i Ministarstva branitelja, Ministarstva imovine donijeti tu jednu političku odluku i javno kazati da li se gasi ili da li ostaje. Naravno mi tu imamo brojne druge mogućnosti koje bi trebale s pravnog aspekta sagledati, tj. to su one obaveze koje ostaju, a to su stalno i kontinuirano zbog punjenja fonda i drugih rješavanje problema nezbrinutih logoraša, poginulih u obitelji i njihove djece, to još uvijek problem ratne štete od Republike Srbije koja prelazi 30 milijardi dolara, zasigurno za taj novac imamo pravo kao suverena država tražiti jer jednostavno nije Hrvatska vojska, niti hrvatski vojnik bio u Nišu i jednostavno činjenica da i nismo sami sebe napali, nego jednostavno kad njihovi dužnosnici dolaze u Hrvatsku i u pregovorima treba se postaviti puno tvrđe, jednostavno oni sad teže, tj. koliko teže da teže, ali oni su na putu prema europskim integracijama, EU i zasigurno bi Hrvatska tu u puno boljoj poziciji, ne treba biti u dodvoričkoj poziciji, ne treba se isključivo kad se dolazi izrugivati Vučić Aleksandar, četnik Vučić naravno, znamo i zbog čega, ne treba se on rugati sa nama i crveni tapet postavit, nego treba jednostavno ispred njega iznijeti ove činjenice, reći mu koliki je račun, to je ona obaveza prema Hrvatskoj državi, to je obaveza prema hrvatskom branitelju i naravno da šta više ministarstvo treba, a vjerujem da vi na tome radite, znači promovirat istinu o Domovinskom ratu jer jednostavno ne možemo izokretati istinu da dolazi tu Vučić u Hrvatsku i da se doslovno ruga sa svim žrtvama, naravno uz tu pomoć onaj koji ga je pozvao predsjednica Republike Kolinda Grabar Kitarovića na onaj način. Trebaš to više ulagati u istinu o Domovinskom ratu, vjerujem da će se i kroz dokumentaciju i kroz filmove i kroz edukaciju ljudi, kroz udžbenike, a ne da mi ne znamo tko je radio recenziju o povijesti, jel se radilo o Engleskoj, Španjolskoj, tko je radio, mislim imamo tu znači ovaj puno bitniji momenat je znači da se naplati ratna šteta, da se javno kaže i glasno da li je politička odluka da li ostaje ovaj fond, da li će se uplaćivati ili se neće uplaćivati u ovaj fond branitelja. Smatram da na taj način bi bili puno korektniji prema korisnicima toga fonda. Evo, znači ovaj zakon o fondu hrvatskih branitelja u ovakvom obliku ne možemo podržati, ova dva ostala zakona ćemo podržati isključivo zbog toga što ostaje veliki upitnik nad ovim. Mi imamo ovdje upitnik, upitnik da li će uopće ostati ovaj fond. Ja bih volio ministre da vi u vladi, kako sam rekao, i sa ministrom državne imovine definirate ovaj odnos jer ovaj fond očekuje glasno da se kaže, tj. članovi fonda, mi smo za gašenje fonda i ne možemo uplaćivati 7% dionica ili smo za obavezu da se od svih prodaja tvrtki u vlasništvu RH koji će biti privatizacija, koje slijede da će se uplaćivati. Ja mislim da je to jedino pravično, pravedno i iskreno. Sve ostalo je borba za ostanak za ovim fondom. To je činjenica, s tim će se složiti i kolega Đapić nevjerojatnije, vidim da je nasmijan kad ja govorim, ali je činjenice su takve. Smatram da ovaj fond zaslužuje, tj. članovi toga fondova zaslužuju jasan odgovor. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Pred nama su 3 zakona, 2 su ona koja se striktno tiču hrvatskih branitelja, jedan je o ukidanju zakona o prestanku važenja zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, tj. djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Taj konačni prijedlozi triju zakona, kojima se reguliraju pitanja od izrazitog značaja za hrvatske branitelje, Konačni prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, te Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Znači temeljne promijene u odnosu na postojeći Zakon o fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata je potreba za poboljšanje funkcioniranje fonda i u tom smislu u čl. 13. se predlaže da se upravni odbor fonda uključuje predstavnik Ministarstva financija, te predstavnik Ministarstva državne imovine, uz predstavnike Ministarstva hrvatskih branitelja, gdje bi bio predsjednik upravnog odbora i njegov zamjenik iz redova Ministarstva hrvatskih branitelja. To je rješenje, to je jedan predstavnik matičnog tijela Hrvatskog sabora. To je dobro rješenje, jer je postignut ovih prisutnost ovih dvaju ministarstava u tom odboru fonda, je od ključnog značaja za opstojnost fonda. Naime, u posljednje se vrijeme propituje stvarno održivost fonda hrvatskih branitelja. Pa se sjetimo da je sukladno odredbi iz stavka 5. čl. 13. Zakona o privatizaciji, privatizacija taksativno navedenih pravnih osoba u vlasništvu RH uređuje se posebnim zakonom. Pa je tako i donesen i Zakon o privatizaciji INA-e, kao posebni zakon, Zakon o privatizaciji HEP-a, kao posebni zakon i Zakon o privatizaciji HT-a kao posebni zakon. A ti su zakoni određivali da se 7% dionica prenese na hrvatske branitelje iz Domovinskog rata. Znači g. 2010. Zakonom o privatizaciji prestaje važiti donošenje zakona o upravljanju državnom imovinom. Taj je zakon članku 36. propisao da Vlada iznimno može odlučiti na prijedlog nadležnog ministarstva u odnosu na osnovnu djelatnost trgovačkog društva, a uz pribavljanju suglasnost Ministarstva nadležnoga za financije i Ministarstvo nadležno za gospodarstvo. Na taj je prijedlog da se dionicama ili poslovnim udjelima u određenom trgovačkom društvu raspolaže i na drugačiji način od onog propisanoga odredbama čl. 32.-34. zakona u cilju ostvarivanja određenih gospodarskih interesa ili izvršavanja obaveze RH. Pod ovom izvršavanja obaveze RH jasno se može definirati potrebe hrvatskih branitelja, tj. fonda hrvatskih branitelja. Potom je 2013. g. donesen Zakon o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH kojim je zakonom iz 2010. prestao važiti a koji sadrži gotovo identičnu odredbu u čl. 36. i konačno 2018. g. donesen je Zakon o upravljanju državnom imovinu, kojim je zakon iz 2013. prestao važiti a koji isto tako sadrži odredbu kojom se Vlada Republike Hrvatske omogućava da iznimno može raspolagati imovinom iako to nije predviđeno ovim zakonom kada je to u interesu RH. To je isto opisano u čl. 11. stavku 2. Ono što svaki od ova tri zakona sadrži jest odredbe o obaveze ustupanja dionicama hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata i članovima obitelji smrtno stradaloga odnosno, zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, koji pravo na dionice, bez naplate nisu ostvarili na temelju Zakona o privatizaciji. Činjenica je da više nema zakonskih obaveza da država prilikom privatizacije, državnih tvrtki dionice prenosi na fond hrvatskih branitelja bez naplate. Ali isto je tako činjenica da najugroženiji članovi … [[Govornik se ne razumije.]] populacije po ovom pitanju nisu prepušteni slučaju. Stoga je iznimno bitno da upravni odbor fonda sjede i predstavnici ministarstva financija i ministarstva državne imovine, jer će imati izravan uvid u financijsko stanje i održivost fonda, što će omogućiti kvalitetnije i pravovremeno donošenje odluka o unosu 7% dionica državnih tvrtki koje bi trebalo zakonom regulirati. Nadalje, dobro je rješenje vezano uz problem nepodignutih dividende, u čl. 45. određuje se da dividenda koja pripada članu fonda, odnosno, imatelju udjela, a za koji isti ne podnese zahtjev za isplatu, odnosno ne podigne je do 31.12. tekuće godine u kojoj je utvrđen iznos dividende odgovaraju će mu se pretvara u njegov uvio odnosno, udio u fondu. Znači postaje vlasnik, povećani vlasnik udjela u fondu. I to je ja mislim da je dobro da je 100 i nešto milijuna kuna koje leže sada biti će raspoređeni, opet će biti u fondu kao povećane vrijednosti udjela. Predlagatelj je iznio i podatak da ne isplaćene dividende predstavljaju opterećenje za fond a na kraju 2017. g. ne isplaćenih dividendi je bilo 111 milijuna kuna. Na ovaj će se način udio člana onda povećati, a imovina će ostati u fondu samo u drugom obliku. Što se tiče zaklade, sredstva fonda koriste se ne samo za isplatu dividendu već za raspoređuju i u Zakladu Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji opet dodijeljena sredstva ulažu u socijalne humanitarne mjere za poboljšanje statusa Hrvatski branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Prema odredbama stavka 2. čl. 44. konačnog prijedloga zakona o fondu Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji polovina realizirane neto dobiti od ulaganja namijenjena je za razvojne, socijalne i humanitarne mjere u svrhu poboljšanja statusa Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, a osobito je namijenjena pravnoj osobi osnovanoj s ciljem poboljšanja ekonomskog i materijalnog položaja Hrvatskih branitelja. Ta svrha je također namijenjena i za ustanove za pružanje podrške i usluge braniteljsko stradalačkoj populaciji i drugim osobama. Radi se o značajnom povećanju djelu dobiti iz koje se financira Zaklada, a koja je do sada iznosila jednu trećinu dobiti. U Zakladu Hrv. branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji tu su i veteranski centri kao javne ustanove za pružanje podrške i usluge braniteljske i stradalačkoj populaciji kao i ustanove za pružanje podrške i usluge braniteljsko stradalačkoj populacije koje se osnivaju, koje osnivaju jedinice lokalne i područne i regionalne samouprave. Od donošenja prvog Zakona o fondu Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji mijenjaju se potrebe Hrv. branitelja iz Domovinskog rata i članova, pa, što je dovelo do osnivanje Ustanova za pružanje podrške i usluga braniteljsko stradalačke populacije. Zaklada Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji ustanova je koja se susreće sa velikim brojem zahtjeva za pružanjem financijaške pomoći uslijed teških bolesti i smrti Hrv. branitelja i članova njihovih obitelji, za pružanje financijske pomoći za teško socijalno ugrožene obitelji Hrvatski branitelja kao i za drugo namjene. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o Zakladi Hrvatski branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovi obitelji uvodi nove načine ostvarivanja svrhe Zaklade, osim uvođenja prava na potporu za obrazovanje što je posljedica prestanka važenja Zakona o (fondu)o stipendiranju Hrvatski branitelja i djece Hrv. branitelja posebno upada u oči i mjera pružanje stručne potpore Hrvatskim braniteljima i članovima njihovim obitelji u pripremi i provođenju projekata sufinanciranim iz fondova i programa Europske unije. Ta mjere unesena je na inicijativu predlagatelja a govori da se, da su među braniteljskim populacijom Hrvatski branitelji poduzetnici, obrtnici te Hrv. branitelji nisu tek korisnici povlastica kako to (u) pojedinci vole istaknuti u dnevno političke svrhe, već i te kako pune državni proračun svojim radom i svakodnevno se nose sa svim problemima s kojima se nosi realni sektor. Ova je mjera vrijedna svake pohvale jer ukazuje na spremnosti resornog ministarstva da omogući i osigura sve potrebne mehanizme te kod njihovu primjenu olakša Hrvatskim braniteljima pristup sredstvima iz Europskim fondovima kao i programa Europske unije. Te će mjere sasvim sigurno doprinijeti njihovom opstanku na tržištu, razvoju, unapređenju i poslovanju ali i razvoju braniteljskih socijalno, socijalnih ili radnih zadruga koja su od iznimnog značaja za psiho socijalno osnaživanje i zdravstveno rehabilitaciju kao i lakšu i bržu reintegraciju članova Zadruge u društvo te uključivanje u radne i gospodarske procese članove sa umanjenom radnom sposobnošću i nezaposlenih osoba. Evo, ispred Kluba zastupnika HDZ-a jasno mogu reći da sve ovo što je napravljeno u ovim novim zakonskim prijedlozima kao i gašenje Zakona je u svrhu poboljšanja statusa Hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji kao i djece, i vjerujemo i nadamo se da će fond funkcionirajući dalje činiti ono što je do sada činio a to je 87.000 stipendija koje su isplaćene iz Fonda te 45.000 raznih pomoći koje su iz zakladne svrhe upućene našim prijateljima i suborcima da će se i dalje naći načina kako Fond da se osnaži te da i dalje bude suport i potpora onima kojima je to najpotrebnije, te koji ispunjavaju uvjete. Klub HDZ-a podržava ove prijedloge zakona i zahvaljujem se na pozornosti.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Predrag Matić.
Hvala lijepa gospodine Potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege, dakle, ovaj set zakona o kojemu danas govorimo Zakon o fondu i prateći Zakon koji ide uz to, Zakon o Zakladi i Fondu za stipendiranju su sasvim ok i možemo odmah reći da će SDP-e ih podržati. Kolege su prije mene govorile o mnogim stvarima vezano uz te zakone, ja bi samo nekoliko primjedbi, pohvala i komentara vezano uz to rekao, ali, najprije čisto dvije rečenice da se zna zašto i kako je Fond nastao. Znači, 90-tih dok su branitelji ginuli po rovovima, po srbijanskim logorima bili zatočenici zna se da je bila čuvena Hrvatska privatizacija, 200 obitelji, rođaci, „rodjaci“, stranački prijatelji, rođački i podobni, opljačkali su Hrvatsku i od Hrvatske ostale su samo nažalost mrvice sa stola i onda prije 10-tak godina zahvaljujući nekim našim kolegama, suborcima koji su pokrenuli tu inicijativu, ja ću spomenut nekoliko imena, vjerojatno ću neke i ispustiti, ali, Branko Borković, Đuro Dečak, Merčep, Zvone Milas, Petar Lovrić i vjerojatno je bilo tu i drugih kolega koji su pokrenuli tu priču i Hrvatski branitelji dobili su svoj Fond koji na žalost kako je bilo predviđeno bilo bi tu puno više sredstava ali evo za sada je ostalo da su Hrvatski branitelji od Hrvatski firmi dobili po 7% od Hrvatskog telekoma i od INA-e. Nekoliko kako sam rekao primjedbi, pohvali i komentara na sam zakon, dakle u članku 6. kaže da će dodjele udjela biti prema hrvatskim braniteljima a treba reći da od Nove godine će hrvatski branitelji postati i branitelji HVO-a a budući da ne znamo da li će ih biti 10, 20, 30, 50 tisuća to sam bog zna koliko će biti onda je i upitna i sadašnja vrijednost udjela koja će se morati podijeliti sa našim, kako neki vole reći braćom iz BiH-a pa ćemo vidjeti kolika će biti, kolika će biti vrijednost udjela. Mandata članova Upravnog odbora fonda 4 godine, nisam vidio u zakonu da je predviđen reizbor, znači da će im valjda ostati 4 godine iako u Zakladi je predviđeno i mogućnost reizbora. Što se tiče ulaganja imovine, pohvaljujem i taj dio jer do sada je to bilo vrlo, vrlo konzervativno, rekao bih gotovo ništa se nije moglo napraviti iako mi ostaje nejasno da tamo taj zajam može ići od 5% do 50% trećim osobama, naravno tamo piše uz osiguranje i ovo, ono, ali branitelji su se već više puta opekli pa ne znam kakva će to biti osiguranja. Također pohvaljujem raspodjelu dobiti od dividendi, četvrtina braniteljima, četvrtina reinvestiranje i pola zakladi gdje se, i također pohvaljujem članak 45. dakle mi koji smo radi s tim znamo da su bili enormni gubici jer veliki je broj hrvatskih branitelja a vidjeli ste i sami na ovom slučaju ali dobro o tome samo kao podatak dakle kao Ivo Sanader po jedan dan, imaju i oni pravo na nekakve dividende i naravno ne podižu te dividente godinama jer je iznos njihove dividende manji nego što je cijena parkiranja pred FINA-om da bi došao podići tu dividendu. Međutim, mic po mic, kuna po kuna u jednom trenutku je bilo čini mi se i čak 100 milijuna kuna tzv. u zraku nigdje. Niti na računima branitelja, niti na računu fonda a niti na računu FINA-a. Ovom odredbom zakona ukoliko znači branitelj ne podigne svoju dividendu pripisati će se u njego udjel. Što se tiče neuvaženih prijedloga MOST-a o uvođenju obaveze 7% najmanje za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji, slažem se da to nije predmet zakona međutim evo čuli smo i od kolege Đakića malo prije i u novom zakonu ponovno piše može se dati a kad je nešto može to znači da i ne mora. A podsjećam da po obećanju našeg predsjednika Vlade INA bi trebala ponovno prijeći u ruke Hrvatske što znači valjda će ponovno se naći strateški partner pa će se možda ponovno prodati pa bi opet trebalo 7% ići braniteljima a da se ne govori o dionicama HEP-a gdje bi se udio, braniteljski udio mogao mjeriti u milijardama. Što se tiče prijedloga koje je imala moja stranka o sastavu upravnog odbora, dakle nemam ništa protiv ali moram to iskomentirati, dakle 4 hrvatska branitelja, ministar plus zamjenik, pa onda predstavnik Sabora, predstavnik dva Ministarstva državne imovine i financija. Naravno u sadašnjoj konstelaciji snaga i ministar, pretpostavljam i zamjenik će biti hrvatski su branitelji. Pa i predstavnik Sabora je hrvatski branitelj i ministar državne imovine mislim da je čak hrvatski branitelj. Valjda jedino ministar financija nije. Međutim, to ne mora uvijek biti, ako pišemo zakon za neko duže vrijeme može se ponovo ponoviti slučaj INA gdje će branitelji biti u manjini i mogu biti nadglasani što znači da je utjecaj Vlade ponovo na branitelja jako velik. Evo da se poslušao možda naš prijedlog, samo da se podiglo za dva branitelja, upravni odbor ipak raspolaže sa gotovo milijardu kuna, to nije malo i sitno. Da je bilo 6 hrvatskih branitelja a 5 predstavnika Vlade ipak bi utjecaj branitelja bio puno veći i onda ukoliko bi bilo šta izglasali išlo bi braniteljima na teret. Pozdravljam naravno u ovom drugom Zakonu o Zakladi gdje njihova primanja iz jedne trećine prelaze u jednu polovinu i što Zaklada preuzima poslove Fonda za stipendiranje koji se gasi ali moramo reći da je odigrao vrlo pozitivnu ulogu i zahvaljujem se ovim putem svima koji su na tome radili jer donijeli su preko 85 tisuća stipendija koje su pomogle samim braniteljima ali i djeci hrvatskih branitelja koji su u socijalno teškoj, materijalno teškoj situaciji da se i školuju i to je velika uloga bila Fonda za stipendiranje. Dakle, Zaklada koja inače ima veliku i značajnu ulogu i pomaže braniteljima i članovima njihovih obitelji u teškim socijalnim, materijalnim situacijama. Šteta što do sada naravno nije mogla i u većem obimu to raditi. Sada preuzimajući ulogu i Fonda njihov značaj i odgovornost će biti još znatno veći i opširniji. Konačno SDP će podržati ovaj paket Zakona o Fondu hrvatskih branitelja, Zakladi i Fondu za stipendiranje. Hvala vam lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi se javio poštovani zastupnik Davor Lončar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnikom. Što se tiče Zakona o prestanku važenja Fonda za stipendiranje branitelja i djece branitelja smatram da je u periodu postojanja sukladno mogućnostima Fond doprinio školovanju kako branitelja tako i djece kroz programe financijskog sufinanciranja broja slabijeg imovinskog stanja naši studenata koji su koristili pomoć putem rada ovog zakona. Međutim, zbog manjeg broja novih zahtjeva došlo je do gašenja spomenutog fonda ali Ministarstvo branitelja i dalje je našlo način kako će biti u poziciji pomoći sadašnjim i budućim korisnicima predlažući novi Zakon o Zakladi hrvatskih branitelja koji će preuzeti dosadašnji zakon gdje će se nadalje planom i programom iznaći financijski način u potpomaganju stipendiranja studenata. Kako je do sada Zaklada hrvatskih branitelja brinula i pružila pomoć ugroženim obiteljima putem pomoći u zdravstvu, skrbi, liječenju, školovanju, zapošljavanju to će nastaviti i dalje jer će za potrebe pomoći imati više sredstava zbog manjeg broja korisnika koji se iz godine u godinu smanjuje i ... [[Govornik se ne razumije.]] raspodjele realizira neto dobit. Valja također napomenuti da se svrha Zaklade proširuje na pružanje pomoći u pripremi projekata kada se u pitanju europski fondovi. Što se tiče teške poslova oko novog ustroja, sve je regulirano kroz odredbe u kojima točno navode zadaće, poredbe onih koji budu imenovani za ponudu ova tri zakona o hrvatskim braniteljima. Što se tiče fonda hrvatskih branitelja, prvi put je donesen prije 15 g. te je u međuvremenu imao i 2 izmjene gdje je utvrđeno da su potrebne intervencije radi okvira koji je uređen fond da bi se osiguralo transparentno i učinkovito poslovanje i uredilo zakonske situacije koje se u praksi javljaju zbog udjela ulaganja raspodjele imovine itd. koje dosadašnjem zakonom nisu riješene. Također do sadašnjeg načina, trebalo bi osigurati više za ulaganje od socijalne mjere za poboljšanje statusa hrvatskih branitelja i njihovih obitelji. Kroz … [[Govornik se ne razumije.]] ulaganja sve ovo … [[Govornik se ne razumije.]] zbog novih opravdanih razloga te pružanje pomoći, podrške i usluga, koje je neophodna … [[Govornik se ne razumije.]] populacije hrvatskih branitelja. Da bi se sve ovo dogodilo potrebno je riješiti ovim zakonom sljedeće, prava članstva fonda, status članova fonda, položaj nasljednika uslijed nasljeđivanja, kvalitetnije raspodijele fondom, proširenje nadležnosti fonda, povećanje … [[Govornik se ne razumije.]] rada i donošenje nove strategije, novi način raspodijele od … [[Govornik se ne razumije.]] dobiti te rješenje podjele dividende koje opterećuje fond. Jako, dobro su složeni svi pokazatelji u korist braniteljske populacije kroz konačni prijedlog zakona, te se svakom članku … [[Govornik se ne razumije.]] naglašava i dobit svakog branitelja i njihove obitelji. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeća rasprava je ona poštovanog zastupnika Zdravka Ronka.
Hvala lijepo. Biti ću kratka, iako ću govoriti o svakom zakonu, bez obzira što su oni, što je objedinjena rasprava. Dakle, kada je u pitanju ovaj Zakon o fondu hrvatskih branitelja, ovaj zakon iz 2004. i određene izmjene 2008. on je vapio za izmjenama kako bi se ustvari osnažila podrška braniteljsko stradalničke populacije, posebno kroz pružanje financijske pomoći za one teško socijalne ugrožene obitelji branitelja i ugrožene obitelji hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Dakle, što se mene tiče puna podrška iznjedrenim rješenjima u ovom zakonu, jer ovaj fond otvoreni investicijski fond, i dalje ga karakterizira postojanju članova i stabilnost vrijednosti samih udjela. Isto tako kroz ovaj fond, kroz ove izmjene, kada su u pitanju udjeli precizirao se ili precizira se status i prava nasljednika, dodjela udjela i to ono sada tek po unošenju nekakvih sredstava odnosno, imovine u fond i dakako kod udjela je i riješeno pitanje onih ograničenja raspolaganja samih udjela. Kada je u pitanju upravni fond, on bi uredio bi se dakle, sastav upravnog fonda, ovo što se je ovdje i spominjalo predstavnici Ministarstva financija i Ministarstva državne imovine i kako kaže kolega Đakić imati će sada oni bolji uvid, ali ja bi rekao da će imati bolju i ja veću i jaču odgovornost kada budu imali takav uvid. Osim toga ovo je dobro što bi se proširili, ja to govorim iz svog iskustva, što bi se proširile ovlasti upravnog fonda, dakle, donošenje pravilnika za izbor društva, odluka o izboru fond bi odobravao i strategiju i raspolaganju imovinom, ugovore koje bi sklopilo društvo za račun donde također bi morao odobriti, a onda time i transparentnosti i … [[Govornik se ne razumije.]] Isto tako preciznije i jasnije bi se propisao odnos društva, onda temeljena načela poslovanja društva, ograničenja iznosi i naknade itd. da ne dužim, odredila bi se i raspodjela što je posebno, evo koliko sam vidio, svi su iz rasprave, to posebno pohvalili dakle, ¼ članovima, ¼ za reinvestirane a jedna polovina neto dobiti u raspodijeli usmjerila bi se za razvoj razvojne socijalne i humanitarne mjere koje bi pomogle poboljšavanju statusa hrvatskih branitelj i članova njihove obitelji. Dakle, toliko bi ja o ovom zakonu. A ono što treba posebno poduprijeti je osnaživanje same zaklade hrvatskih branitelja, sa svrhom poboljšanja njihovog ekonomskog i materijalnog položaja. I posebno to kroz financijsku pomoć za teško ugrožene socijalne obitelji, za teško socijalne ugrožene obitelji, pomoć, skrb i liječenje, pomoć nakon smrti hrvatskih branitelja i ono što je dobra stvar, posebno financijsku pomoć za stjecanje zanimanja, prekvalifikaciju, dokvalifikaciju, izvanredno školovanje i naravno netko je ovdje i spomenuo, među njima ima i poduzetnika i oni koji bi željeli biti poduzetnici, pa imamo i tu financijsku pomoć za zapošljavanje i samozapošljavanje. I ovo treće, da prestalo bi djelovanje fonda za stipendiranje hrvatskih branitelja, postoji i logika netko je rekao 87, ja imam podatak 85 ali nebitno koliko je dodijeljeno u ovih 12 g. stipendija, zahtjeva je logika pameti, kaže svake godine sve manje i zato je postojanje 2 pravne osobe, jedan fond jedna zaklada, to nije ni ekonomično. Pa na kraju krajeva košta i ovo prestanak fonda, ja pozdravljam tim više što sve njegove aktivnosti prelaze u okvir zaklade. Dakle da zaključim sve ovo troje slijedom toga a i iz iskustva jer sam ja jedno vrijeme bio i član upravnog fonda. Osjećam ovo poboljšanje kao jedan snažni iskorak u pravcu bolje i kvalitetnije skrbi za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji i dakako ja osobno ću taj prijedlog podržati. I još jednu rečenicu, potpora ministru da kroz Vladu i kroz svoje djelovanje poduzme sve što je moguće za daljnje osnaživanje fonda vezano za onih ajde kako je ovdje netko rekao 7%. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sada će završno u ime predlagatelja nešto reći poštovani ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Želim iskazati zahvalu na konstruktivnoj raspravi i na potpori koju smo kroz vaša izlaganja ovdje prepoznali. Još jedan kratak osvrt na, kao dodatak obrazloženju naše inicijative a vezane za racionalizaciju ustrojstvenih oblika. Dakle postojanje dvije pravne osobe, dvije administracije i sve ono što ide uz to, dva prostora itd.. Dakle pojašnjenje, Fond za stipendiranje u svakom pogledu je opravdao svoje poslovanje samo na prošlogodišnjoj razini je preko 6 tisuća stipendija. Ono što je ovdje važno naglasiti svo osoblje, sva njihova imovina prelazi u sastav zaklade i to osoblje nastavlja raditi svoj posao. Ali ono što je važno naglasiti da je ta aktivnost od raspisivanja natječaja za stipendiranje obrada i odrađivanje onih tehničkih aktivnosti oko stipendiranja jednom godišnje a da zapravo ostatak vremena u godini nije opravdanje postojanja te organizacije. I to je jedan od razloga zašto smo i u cilju racionalizacije ustrojstvenih oblika Ministarstva hrvatskih branitelja a u konačnici to osoblje će kroz ostatak godine raditi one poslove koje rade djelatnici Zaklade odnosno koje pruža Zaklada. Tu dolazimo i do drugih projekata koje provodimo a to je uspostava naše integrirane jedinstvene baze podataka o našemu osoblju, o hrvatskim braniteljima, o članovima njihovih obitelji, njihova dostupnost, dostupnost svih onih parametara na osnovu kojih se donose odluke vezane za pružanje potpore od strane Zaklade, pružanje potpore od strane odnosno u svrhu stipendiranja. Sve je to poduprijeto tim argumentima i u konačnici rješenjem jedinstvene organizacije koju će Ministarstvo hrvatskih branitelja podržavati u potpunosti a oni će zasigurno i ubuduće ispunjavati svoju svrhu. Stoga, evo mi ćemo kao ministarstvo u ulozi dobrog gospodara i vrlo temeljitog praćenja i analize kao i do sada pronalaziti najoptimalnija i kvalitetna i organizacijska i funkcionalna rješenja a sve u cilju podržavanja populacije hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Još jednom se zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi i na potpori naših inicijativa. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Tim zaključujem raspravu a glasoviti ćemo o ovim zakonima kada se steknu uvjeti. I time smo završili današnji rad, želim vam ugodnu večer i noć i vidimo se sutra u 9,30 kada ćemo raspravljati cijeli dan o setu 6 Zakona o mirovinskom, mirovinskih zakona. … [[Upadica se ne čuje.]] Biti će, biti će. SJEDNICA JE PREKINUTA U 20,00 SATI
Konačni prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz domovinskog rata i članova njihovih obitelji, drugo čitanje PZ br. 385, predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 112 glasova ZA, donesen Zakon o fondu hrvatskih branitelja iz domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Evo samo da otvorim sjednicu, pozdravljam vas sve, dobro jutro, poštovane zastupnice i zastupnici. Trebao bih prvo najaviti dnevni red pa onda ću vam dati riječ. Dakle danas ćemo razgovarati o zakonima koji su povezani sa mirovinskom reformom, prijedlog je da se u objedinjenu raspravu, 6 je zakona, 3 pa 3. Prvo bi išli Prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o mirovinskom osiguranju, pa Prijedlog Zakon o stažu u osiguranja s povećanim trajanjem i Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni o dodatku na mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Jesmo li suglasni oko toga? Ako jesmo, onda molim kolegu Petrova, izvolite. Vi ste prvi? Ona kolega Grbin, u redu.