Spoštovani kolegi poslanci, kolegice poslanske, gospe in gospodje! Lep dober dan vsem. Pričenjam 38. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Mihael Brejc, Ivan Kebrič in Janko Veber od 13. ure dalje. Na sejo sem povabila predsednika vlade Republike Slovenije mag. Antona Ropa k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državnega sveta Republike Slovenije k 2. točki, varuha človekovih pravic k 24. točki ter predstavnika urada predsednika republike in predstavnika sodnega svetak 56. točki dnevnega reda. Zdaj bomo prešli na določitev dnevnega reda 38. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem dne 2.7.2004. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Prehajamo na predlog za umik točke z dnevnega reda. Vlada Republike Slovenije predlaga, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o ratifikaciji sporazuma o storitvah v zračnem prometu ter delovanju objektov in naprav, ki jih zagotavlja in upravlja Eurocontrol v srednjeevropskem centru za nadzor storitev v zračnem prometu v zgornjem zračnem prostoru. Želijo predstavniki poslanskih skupin morebiti besedo? Ne. Želi predlagatelj umika dodatno pojasniti razloge? Tudi ne. Prehajamo na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Prosim za pozornost. Prehajamo na odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda. Ai smo preverili glasovalne naprave? Smo. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Glede dnevnega reda, ki je pred nami [[...]]
Gospod Cukjati, se opravičujem, mogoče niste bili pozorni. Zdaj smo pred odločanjem o umiku točke z dnevnega reda. Jaz sem mislila, da je kaj narobe z glasovalno napravo. Lahko odločamo. Glasujemo. Navzočih nas je 66, za je glasovalo 53 poslank in poslancev, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog za umik sprejet. Prehajamo na predloge za širitev dnevnega reda. Kolegij predsednika državnega zbora predlaga, da se dnevni red razširi s točkama, in sicer seznanitev z odstopom predsednika državnega zbora in volitve predsednika državnega zbora. Želijo besedo morebiti predstavniki poslanskih skupin? Imajo možnost predstaviti stališče do 3 minut. Ne. Zato prehajamo torej na odločanje o posameznih predlogih za širitev. Na glasovanje dajem torej predlog za širitev dnevnega reda s točko seznanitev z odstopom predsednika državnega zbora. Glasujemo. Navzočih nas je 69, za je glasovalo 66 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot A1 točko dnevnega reda. In sicer takoj po določitvi dnevnega reda seje. Na glasovanje dajem predlog za širitev dnevnega reda s točko volitve predsednika državnega zbora. Glasujemo. Navzočih nas je 69, za je glasovalo 64 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot B1 točko dnevnega reda, in sicer v ponedeljek 12.07.2004 ob 19. uri. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlaga, da se dnevni red razširi s točkama seznanitev z odstopom podpredsednika državnega zbora doktorja Mihaela Brejca in volitve podpredsednika državnega zbora. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Najprej o predlogu za seznanitev z odstopom podpredsednika državnega zbora. Navzočih je 68, za je glasovalo 66 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot C1 točko dnevnega reda danes po končani A1 točki dnevnega reda. Na glasovanje dajem predlog za širitev dnevnega reda s točko volitve podpredsednika državnega zbora. Glasujemo. Navzočih nas je 68, za je glasovalo 67 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot Č1 točko dnevnega reda, in sicer v ponedeljek 12.07.2004 po končani B1 točki. Vlada Republike Slovenije predlaga, da se dnevni red razširi z obravnavo predloga zakona o dopolnitvi zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevozih v cestnem prometu - nujni postopek in predloga zakona o dopolnitvi zakona o spremembi zakona, o spremembah in dopolnitvah zakona o železniškem prometu - nujni postopek. Želijo predstavniki poslanskih skupin besedo? Ne. Prehajamo torej na odločanje o posameznih predlogih za širitev dnevnega reda. Najprej dajem na glasovanje predlog za širitev dnevnega reda z obravnavo predloga zakona o dopolnitvi zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevozih v cestnem prometu - nujni postopek. Glasujemo. Navzočih nas je 73, za je glasovalo 53 poslank in poslancev, proti 7. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 47.a točko dnevnega reda. Na glasovanje dajem predlog za širitev dnevnega reda z obravnavo predloga zakona o spremembi zakona, o spremembah in dopolnitvah zakona o železniškem prometu - nujni postopek. Glasujemo. Navzočih nas je 68, za je glasovalo 56 poslank in poslancev, proti 8. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 47.b točko dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in danes sprejetimi spremembami. Glasujemo! Smo med glasovanjem, gospod Cukjati. Navzočih nas je 62, za je glasovalo [[....]]
Oprostite, to pa nasprotujem. Preden ste šli v glasovanje, sem visoko dvigal roko.
Ponovno bomo glasovali o dnevnem redu v celoti. Izvolite, gospod Cukjati.
Gospa predsedujoča, naj to, kar sem hotel pred prejšnjim glasovanjem obrazložiti, obrazložim sedaj. Namreč, dnevni red je zopet takšen, da je v nasprotju z zahtevami inšpektorata za delo, v nasprotju z normalnimi demokratičnimi postopki. Namreč, v ponedeljek bo seja trajala predvidoma do 1 ure ponoči, v torek prek polnoči, v sredo predvidoma do štirih zjutraj, v četrtek predvidomado enih ponoči. Ne razumem, kakšne izredne razmere so se pojavile v tej deželi, da bomo delali cele noči. To je prvič, zaradi česar nasprotujemo takšnemu razporedu dnevnega reda. In drugič, imamo zakon o istospolni partnerski zvezi. Vstopa v obravnavo, splošna razprava. Gospodje, dobro veste, da v tem mandatu ne bo nič s tem zakonom. V prejšnjem sklicu na junijski seji ste pa zavrnili zakon o skladnem regionalnem razvoju, češ, nemogoče ga je sprejeti v tem mandatu. Tudi takšno sprejemanje in tako sprenevedanje in različna merila za nas niso sprejemljiva. Da ne govorim o zelo pomembni točki, poročilo preiskovalne komisije glede Petka in glede elektro bo seveda obravnavano ponoči, tam nekje od polnoči do štirih zjutraj. Tudi to je zanimivo lociranje tako pomembnih točk dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne mislim komentirati glede očitkov, seveda, tudi vaša poslanska skupina bi lahko predlagala včeraj do 12. ure kakšno točko za umik in se udeležila kolegija predsednika državnega zbora, kjer bi se o tem pogovarjali. Prehajamo na odločanje o [[...]]Proceduralni predlog, gospod Jelinčič, izvolite.
Gospa podpredsednica, mislim, da ni fer, da govorite, da bi se lahko ta poslanska skupina udeležila kolegija. Tudi naša poslanska skupina se ne udeležuje kolegija ravno zaradi takšnega odnosa, kot ga tudi vi kažete danes. Gre za totalno ignorantski odnos do kompletne opozicije. Gre za to, da kršite vse možne zakone in zakonodajo, uredbe in odredbe in vse skupaj. Požvižgate se na vse skupaj! Čisto vseeno vam je, kaj vam določena pravna služba reče, kaj vam inšpekcije naredijo, vi boste delali po svoje in kakor vam bo to pač pasalo. Mislim, da je to čisto navadna svinjarija, kar se počne v državnem zboru. In zdaj bomo še zadnje dni cele noči tu delali! Pa lepo vas prosim! Lepo vas prosim, kaj se greste tukaj! Mislim, to je [[...]]Ne vem, no, ali ste [[...]]Mene spominja to na začetne čase ali Stalinovega komunizma ali pa Hitlerjevega nacionalsocializma. Na ta načindelate tukaj! In potem, konec koncev, ali mora res izgledati, kot da zdaj, ko se potaplja ladja, je treba, da vse podgane pobegnejo in da razsujejo še vse skupaj na koncu. Ker, konec koncev, kvalitetno ne moremo delati v takih razmerah. In če bomo slabo delali, potem bo naslednji sklic moral popravljati množico napak. Bolje, da ne delamo in ne delamo napak, kot da delamo te napake in svinjarijo. Zato bi plediral na vas, naj se ponovno skliče kolegij predsednika državnega zbora, najdite malo treznosti v vaših političnih skupinah in se odločite za nek normalen način dela.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o dnevnem redu v celoti, skupaj s spremembami, kot smo jih sprejeli. Glasujemo. Navzočih nas je 73, za je glasovalo 43 poslank in poslancev, proti 25. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je dnevni red 38. seje zbora določen. Prehajamo na A1 TOČKO DNEVNEGA REDA - SEZNANITEV Z ODSTOPNO IZJAVO PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Predsednik državnega zbora, gospod Borut Pahor, je 7.7.2004 podal pisno izjavo o odstopu s funkcije predsednika državnega zbora. Predsednik državnega zbora bo v skladu s prvim odstavkom 202. člena poslovnika obrazložil svoj odstop. Gospod Borut Pahor, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite mi samo nekaj kratkih in preprostih besed slovesa. V to najpomembnejšo dvorano slovenskega političnega življenja sem prvič kot poslanec vstopil spomladi leta 1990, po prvih demokratičnih volitvah in bil potem v državni zbor izvoljen še trikrat. Tako mi je bila dana čast in odgovornost, da skupaj z mnogimi od vas sodelujem pri ustanovitvi samostojne slovenske države, pri njenem razvoju in tudi uveljavitvi v mednarodni skupnosti, ki smo jo kronali z vstopom v Evropsko unijo in Nato. Dovolite mi, da ob tej priložnosti izrečem veliko hvaležnost ljudem, predvsem mojim Goričankam in Goričanom, ki so mi zaupali to veliko nalogo. V zadnjem mandatu ste mi, kolegice in kolegi, zaupali vodenje državnega zbora.Za to vaše zaupanje se vam iskreno zahvaljujem. Poskušal sem svoje delo opraviti po najboljših močeh. Ob koncu bi vam rad povedal le to, da so me vedno, ko sem govoril v našem in vašem skupnem imenu, preplavljali občutki velikega ponosa. Kot veste, odhajam na drugo delovno dolžnost, s seboj pa jemljem najpomembnejšega od vseh vtisov in naukov teh štirinajstih vznemirljivih let, in to je, da politika prvenstveno niti ni toliko pogled na stvari, ampak najprej odnos z ljudmi. Vsem vam, dragi kolegi in prijatelji, želim obilo uspeha pri vašem nadaljnjem političnem delu za naše skupno dobro, prav tako pa vam želim, vam in vsem, ki jih imate radi, veliko sreče v osebnem življenju. Hvala lepa. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
V skladu z drugim in tretjim odstavkom 202. člena poslovnika ugotavljam, da je bil zbor seznanjen z naslednjim ugotovitvenim sklepom: Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da je gospod Borut Pahor dne 7.7.2004 podal izjavo o odstopu s funkcije predsednika državnega zbora Republike Slovenije, zato mu z današnjim dnem preneha funkcija predsednika državnega zbora. Spoštovani kolega Borut, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Dovolite, da seveda s tega privilegiranega mesta v imenu vseh vas in vseh nas izrečem zahvalo gospodu kolegu Borutu Pahorju za njegovo delo, ki je v teh štirih letih zagotovo pustilo pečat v tej hiši. Mislim, da se strinjamo lahko vsi skupaj, da so ta štiri leta bila tudi po njegovi zaslugi večkrat taka, kot so si naše volivke in volivci najbolj želeli. Gospod kolega Borut, najlepša hvala za sodelovanje z nami. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Ker je predsednik državnega zbora odstopil, vas obveščam, da ga v skladu s tretjim odstavkom 20. člena poslovnika nadomešča podpredsednik zbora, gospod Valentin Pohorec. Obenem vas tudi obveščam o dogovoru na seji kolegija predsednika zbora, da lahko kvalificirani predlagatelji kandidature za predsednika zbora predložijo podpredsedniku zbora Valentinu Pohorcu do ponedeljka, 12.7.2004 do 12. ure. Ob tem vas seznanjam, da ob smiselni uporabi 46. člena zakona o volitvah v državni zbor vsak poslanec lahko da svojo podporo samo enemu kandidatu za predsednika državnega zbora, in da mora skupina poslancev, ki predlaga kandidata za predsednika državnega zbora, h kandidaturi predložiti tudi izjavo kandidata, da soglaša s kandidaturo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajamo na C.1 TOČKO DNEVNEGA REDA - NA SEZNANITEV Z ODSTOPNO IZJAVO PODPREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Podpredsednik državnega zbora dr. Mihael Brejc je dne 8.7.2004 podal pisno izjavo o odstopu s funkcije podpredsednika državnega zbora. V skladu z drugim in tretjim odstavkom 202. člena poslovnika ugotavljam, da je bil zbor seznanjen z naslednjim ugotovitvenim sklepom: Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da je dr. Mihael Brejc dne 8.7.2004 podal izjavo o dostopu s funkcije podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije, zato mu z današnjim dnem preneha funkcija podpredsednika državnega zbora. Tudi spoštovanemu poslanskemu kolegu podpredsedniku, čeprav ga danes ni med nami, s tega mesta izrekam zahvalo za njegovo delo in sodelovanje s funkcije, ki jo je opravljal. Kvalificirani predlagatelji lahko kandidature za podpredsednika zbora predložijo podpredsedniku zbora Valentinu Pohorcu do ponedeljka 12.7.2004 do 12. ure. Ob tem vas seznanjam, da ob smiselni uporabi 46. člena zakona o volitvah v državni zbor vsak poslanec lahko da svojo podporo samo enemu kandidatu za podpredsednika državnega zbora in da mora skupina poslancev, ki predlaga kandidata za podpredsednika državnega zbora, h kandidaturi predložiti tudi izjavo kandidata, da soglaša s kandidaturo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajamona 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA. Državni svet Republike Slovenije je na 3. izredni seji dne 24.6.2004 sklenil, da na podlagi tretje alinee prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o varnosti cestnega prometa. Med nami prav lepo pozdravljam člana državnega sveta gospod Ivana Bukovca. In ga vabim k besedi, da obrazloži zahtevo državnega sveta. Gospod Bukovec, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanci, poslanke, spoštovani v vladi! Prišlo je do stiske med ljudmi, tako velike, da so predlagali, da se zakon že v prvem branju spremeni toliko, da več ne pride do nezaželenih voženj po cesti z vozili, ki so neregistrirana, ki jih vozijo 8-letni fantje, 10-letni fantje in ogrožajo življenje tam živečih ljudi. Izhajam iz tega, da je bilo en dan naštetih 25 vozil mimo šole, neregistriranih, in seveda ne pravihza vožnjo. Gre za to, da se ta člen spremeni toliko, da se ta vozila lahko odvzamejo, da se potem lahko tudi vrnejo lastniku, če ima vse možnosti, da vozilo registrira. Res je, da 239. člen tega zakona govori, da se lahko izločijo. Vendar, kaj to pomeni pri nas, v našem primeru. Gre za to, da policaj vozilo ustavi, ga izloči, zapiše njegovo številko, kar pač ima, ker običajno nima nič pri sebi in ko policaj odide, zopet se naprej vozi mirno, prijava sodniku za prekrške ne deluje, ker na sodišču se enostavno to ne rešuje, ker je preobremenjenost sodnika za prekrške velika. Na koncu seveda to gre v koš in to so ljudje, ki dejansko niso podvrženi nobenim sankcijam. Če hočemo, da ta dežela pravno deluje, predlagamo, da se ta člen mora vstaviti notri. Ker sicer se bo nadaljevalo neko nepošteno ravnanje tistih, ki imajo vse dovoljenje za vožnjo. Če lahko dodam samo ob tem zakonu, da se kazen, ki je 50 kilometrov več, da se je vozilo vozilo, če povem iz Muljave na Ivančno, 1000 metrov se vidi, omejitev 40, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]se nas je vozilo po tej cesti, več kot 50 hitreje. To se pravi, bi morali vsem vzeti dovoljenje. Če grem tudi, da se podobne stvari dogajajo drugod, da je zakon nedomišljen in da dejansko policija nima možnosti izvajanja, da samo izločitev je premalo in zato predlagamo državnemu zboru, da tega zakona ne podpre, ga da v novo obravnavo in te stvari ponovno oblikuje tako, da bo normalno zagotovljena varnost v cestnem prometu.
Hvala lepa. Zahtevo je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Med nami lepo pozdravljam gospoda ministra in predstavnika Vlade Republike Slovenije in ga vabim k besedi, da kot predstavnik vlade, ki je predlagateljica zakona, obrazloži mnenje. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane gospe in gospodje! Danes ponoči sta na naših cestah ugasnili dve mladi življenji, skupno 132 letos ali, glede na lanski isti dan 10% več. Stanje na naših cestah torej ni dobro, se je v letošnjem let poslabšalo. Vlada je že, kot veste, v letu 2000 in ta državni zbor v letu 2002 sprejel nacionalni program varnosti cestnega prometa. Ta nacionalni program in njegovo izvrševanje je v mnogo čem prispeval k izboljševanju varnosti v cestnem prometu v letu 2002 in 2003, ko se je število smrtnih žrtev na naših cestah zmanjševalo, na primer v letu 2003 se je zmanjšalo za 10%. V letošnjem letu oziroma že v lanskem je vlada ponovno reagirala na prometne varnostne razmerev državi, in sicer s predložitvijo novega celovitega zakona o varnosti v cestnem prometu, ki ga je državni zbor že sprejel. Ta zakon ima veliko orodij za približek Slovenije k evropskemu varnostnemu povprečju, k zmanjševanju poglavitnih vzrokov za prometne nesreče na naših cestah. To pa so prevelika hitrost, alkohol, mladi vozniki. Gre torej za sistematičen celovit pristop k odpravljanju vzrokov za slabšanje varnostnih razmer oziroma za njihovo izboljševanje. Zato seveda Vlada Republike Slovenije nikakor ne more podpreti veta, ki ga je vložil državni svet zaradi vprašanja, ki je v zakonodaji že urejeno, in to povsem dobro urejeno v veljavnem zakonu o prekrških in v novem zakonu o prekrških, ki prične veljati s 1.1.2005. V obeh primerih, v eni in drugi zakonodaji je vprašanje odvzema in zasega predmetov urejeno, in to na ustrezen način. Zato ni popolnoma nobene potrebe, da bi se preprečevalo sprejemanje sistemskega zakona s celovitim programom ukrepov za boljšo prometno varnost v državi, z nepotrebno ureditvijo, dodatno dopolnilno ureditvijo vprašanja zasega predmetov, zasega tehnično neizpravnih vozil, ki je v zakonodaji že urejeno. Ne samo to, da je urejeno, tudi sodna praksa o tem obstaja, obstaja odločba sodnika za prekrške o zasegu in uničenju tehnično pomanjkljivega vozila. Policija je pred kratkim zaradi dogodkov, ki smo jih posebej obravnavali, zaradi varnostnih dogodkov na nekaterih delih Slovenije, ki smo jih posebej obravnavali, izdala tudi usmeritve, zelo čvrste usmeritve vsem policijskim upravam, vsem policijskim enotam, da policisti dosledno uresničujejo zakonodajo, kar zadeva nadzor in tudi predloge sodnikov za prekrške za zaseg tehnično pomanjkljivih vozil oziroma neregistriranih vozil. Posebej sem se sestal v tej zvezi tudi z ministrico za pravosodje in jo seznanil z usmeritvami policije v okviru veljavne zakonodaje in tudi že s prakso policije, da bo dosledno kontrolirala in tudi dosledno ukrepala v primerih vožnje z neregistriranimi vozili in vozili, ki imajo pomanjkljivosti, kar zadeva ali krmilne mehanizme ali zavorne mehanizme ali česa drugega. Z ministrico za pravosodje sva dosegla dogovor o tem, da je nujno ustrezno tudi priporočilo sodnikom za prekrške. Za prednostno obravnavanje teh vprašanj in odločanje na način, ko se je sodnik za prekrške že odločil, kar pomeni, v primeru, da gre za vozilo, ki ni registrirano, za vozilo, ki povzroča nevarnost za udeležence v prometu, da se sprejme odločitev o zasegu. In v primeru, da stroški prodaje presegajo stroške oziroma vrednost vozila, da se odredi tudi uničenje takšnega vozila. Takšna praksa bo v celoti zadostovala. Spoštovane poslanke in poslanci, predlagam, da veta ne podprete. Predlagam, da s svojo odločitvijo prispevate k boljši prometni varnosti na naših cestah. In predlagam tudi, da ne nasedete trditvam, ki se v zadnjem času pojavljajo o tem, da globe, ki so s tem zakonom določene, presegajo globe v nekaterih evropskih državah. To preprosto ni točno. In če bo priložnost, bom kasneje to z natančnimi podatki o tem tudi v razpravi dokumentiral. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali bomo tudi stališča poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije predstavil gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Državni svet nam je vrnil zakon v ponovno odločanje in odločiti se bo treba še enkrat. Upamo, da bomo odločali na podlagi argumentov in ne na podlagi tega, da je potrebno državnemu svetu konkurirati. V poslanski skupini menimo, da cestni promet v Sloveniji ni dobro urejen, ne z vidika varnosti, ne z vidika vplivov na okolje. Novi prometni zakon ne odpravlja vzrokov, ampak nadaljuje in zaostruje neuspešno politiko represije, ki kaznuje predvsem ekonomsko najšibkejše. Namesto s preventivo in vzgojo se problematike cestnega prometa lotevamo zgolj s povišanjem kazni. Edino svetlo izjemo lahko vidimo v spremembah možnosti opravljanja vozniškega izpita pri 16. letih in pol, in sicer z enoletnim poskusnim obdobjem v spremstvu nekoga, ki že ima izpit dlje časa. Po drugi strani pa namesto, da bi se posvetili vzrokom za slabo stanje v cestnem prometu, se predlagatelji spremembe zakona zanašajo zgolj za nenormalno visoke kazni, ki že za manjše prekrške dosegajo ali presegajo zajamčeno mesečno plačo. In sicer minister je prej rekel, naj ne nasedamo takim, vendar prekoračitev kazni za 20 kilometrov na uro bo po novem kaznovana s 30.000 tolarji. Če samo pogledamo v sosednji Avstriji, tak prekršek stane 20 evrov, kar je približno 5.000 tolarjev, kar pomeni bistveno višja kazen. Zato v naši poslanski skupini ostro nasprotujemo takemu nenormalnemu povišanju denarnih kazni. Strinjamo se pa z drugimi poznavalnimi ukrepi, predvsem z odvzemom izpita močno opitim voznikom. Mislim, da je že skrajni čas, to bi lahko že prej. Nasprotujemo pa tudi lisičenju, ki ostaja zapisano v novem zakonu. Avto, ki zaradi napačnega parkiranja ovira promet, je nesmiselno okleniti z lisicami, saj bo lahko tako promet še naprej ostal oviran. Prepričani smo, da je za povečanje varnosti na cestah potrebno osveščanje in preventiva, pri kateri je nujno sodelovanje države in lokalne skupnosti v skupnih akcijah. Voznike je na nevarne odseke potrebno opozoriti s posebnimi opozorilnimi tablami in svetlobnimi oznakami. Še posebej tam, kjer so prometne nesreče pogoste. In pa seveda tiste udeležence v prometu, kjer so posledice nesreč še toliko hujše. Tukaj še posebej velja to za motoriste. V poslanski skupini smo prepričani, da mora biti tudi varnost otrok na prvem mestu, zato se zavzemamo, da bi država začela izpolnjevati svojo dolžnost in šolarje, ki v šolo hodijo peš po cestah brez pločnikov, ki so že zdaj označeni kot nevarni odseki, da sofinancira prevoz. Bolje moramo poskrbeti tudi za preventivo in vzgojo v cestnem prometu kot takem. Tranzitni promet tovornjakov skozi Slovenijo vemo, da uničuje ceste in povzroča zastoje, nesreče. Svetla izjema je sedaj zapora tega prometa ob sobotah, vendar pa mislim, da še ni zadosti narejenega, kajti vemo, da ta promet tudi zelo onesnažuje okolje. Zato smo prepričani, da bi večino tega tranzita morali opraviti po železnici. Hkrati pa z davčnimi olajšavami in drugimi ukrepi spodbujati uporabo vozil na utekočinjen naftni plin, ki skorajda ne onesnažuje okolja. Zato v Stranki mladih Slovenije nasprotujemo ponovnemu sprejemu zakona o cestnem prometu v sedanji obliki in bomo glasovali proti sprejemu zakona. Še zlasti ob dejstvu, da imamo že na tej seji popravke tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dobi Alojz Sok, stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister in sodelavci, predstavnik državnega sveta, kolegice poslanke in poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije smo zakonu v tretjem branju v tem državnem zboru nasprotovali. Od petih poslancev, ki so glasovali proti, smo proti glasovali vsi prisotni poslanci Nove Slovenije. Temu zakonu nismo nasprotovali iz razlogov, ki jih je tukaj povedal predstavnik državnega sveta. Nasprotovali smo iz razloga, ker je ta zakon bil v javnosti preslabo predstavljen. Res, da začne veljati šele naslednje leto, ampak vseeno smo prepričani, da bi zakon, ki uveljavlja tako strogo kazensko politiko kot ta zakon, moral biti javnosti drugače predstavljen, kot pa je bil. Mi smo k temu zakonu kot poslanska skupina oziroma naš kolega poslanec doktor Jožef Bernik vložili prav na segmentu, ki sedaj postaja najbolj sporen v slovenski javnosti, številne amandmaje, pa, žal, v matičnem delovnem telesu naši amandmaji niso bili sprejeti. Nam se zdi predlog zakona, ki za 100% zvišuje kazni, in vlada misli, da s kaznovalno politiko lahko ureja slabe razmere v slovenskem cestnem prometu, zgrešen. Tega problema bi se morali lotiti na drugačen način in bom potem tudi povedal, kako. Kazen mora biti dejansko primerljiva s tistim, kar želimo doseči. Tako pa se je enostavno doseglo to, da se v tistem segmentu cestne politike, kjer naša policija izda in izreče največ ukrepov, kazni povečujejo in tako, na primer, če do 10 kilometrov presežete dovoljeno hitrost, je sedaj po novem 10.000 zagrožena kazen, prej 5.000, za Švico, kot primer povem, kjer imajo veliko višji standard, je ta kazen 6.200 tolarjev. Če prevozite dovoljeno hitrost od 10 do 20 kilometrov, je kazen 30.000, če prevozite od 20 do 30 kilometrov, je kazen 60.000; to pa je pravzaprav že toliko, kot je rekel moj predhodnik, kolikor veliko ljudi v tej državi zasluži na mesec, malo več kot 60.000. Če pa prevozite dovoljeno hitrost za več kot 30 kilometrov, pa je zagrožena kazen 120.000 oziroma lahko celo 18 kazenskih točk ter odvzem vozniškega dovoljenja. Neuporaba pasu, čelade, je kazen spet za 100% povečana. V zakonu pa so tudi nekateri nesmisli, kot je, mislim, da v 24. členu, da mora voznik upoštevati varnostno razdaljo, in sicer pot, ki jo pri določeni hitrosti prevozi v dveh sekundah oziroma v eni sekundi. Seveda, ljudje takšnih organov, da bi lahko to zaznavali, nimamo in bi bilo veliko bolje, če bi to razdaljo določili v metrih, tako kot je v zdaj veljavnem zakonu, ne pa da mora voznik preračunavati, koliko prevozi v nekem določenem času. Prepričani smo, da s samo kazensko politiko, z večanjem kazni ni možno doseči drugega, kot napolniti vedno prazen državni proračun. V to nas prepričuje toliko bolj, ko preberemo v poročilu, da slovenska policija vsako leto izda med 600 in 700.000 ukrepov, od tega približno 500.000 izplačilnih nalogov napiše sama, medtem ko okoli 100.000 primerov konča na sodišču. V poročilu je tudi napisano, da je praktično kaznovan vsak drugi slovenski voznik. Mislimo, da je takšen način urejanja tega vprašanja zgrešen. Ko sem se včeraj peljal iz Murske Sobote proti Ljubljani, so na štirih mestih kontrolirali hitrost ob cestah, ki jih imamo, in potem slišimo tu od ministra, da pa sta v nočnem času bilina slovenskih cestah dve žrtvi. Sprašujem se, ali je potem to pravi način urejanja tega vprašanja. Če hočemo vprašanje na področju varnosti cestnega prometa zadovoljivo rešiti, je treba v Sloveniji čim prej izboljšati razmere na samih cestah. Avtoceste sov marsičem k temu prispevale, ker se iz avtocestnega prometa izločijo pešci, kolesarji in je nesreč neprimerno manj. Tudi vozni park se je v zadnjem času v Sloveniji temeljito preoblikoval, izboljšal, žal pa smo prepričani, da pravzaprav nismo veliko naredili na področju vzgoje in ravno v tej kategoriji mladih voznikov se število smrtnih žrtev, kljub temu, da so se te za eno tretjino zmanjšale glede na leto 1997, ni občutno zmanjšalo. To pomeni, da je treba dejansko več narediti na sami vzgoji v šolah in da je treba z vzgojo za vrednote mlade naučiti, da upoštevajo te zakone in da vozijo po predpisih, ne pa, da samo skušamo to storiti s kaznovalno politiko. Mi bomo, spoštovane kolegice poslanke in poslanci, veto državnega sveta podprli, kljub temu, da se zavedamo, da je zakon zaradi direktiv evropske unije potrebno spremeniti. Mislimo in še enkrat povem, da pa je tako stroga in tako zaostrena kaznovalna politika v tem zakonu nesmisel, in da lahko ima celo obraten učinek. Kajti, če bodo vozniki pri teh visokih kaznih, pri prekoračitvi hitrosti samo opazovali, koliko je hitrost na njihovih merilcih hitrosti, se seveda lahko kaj hitro zgodi, da se bo zmanjšala pozornost pri samem opravljanju vožnje, in da seveda to lahko ima povsem obraten učinek, kot pa ga želi zakonodajalec doseči. Policije na naših cestah je veliko. Če se vozimo in prevažamo po cestah držav Evropske unije, lahko mirno ugotovimo, da recimo ne boste srečali policijske postaje nekje na cesti, pa se lahko peljete od Švedske. Ko pa boste prišli preko mejnega prehoda Šentilj, pa boste na takšnih policijskih patrulj lahko naleteli veliko. Jaz bi, spoštovane kolegice poslanke in poslanci, zaključil s tem. Zavedam se, da zakon potrebujemo. V naši poslanski skupini to vemo, vendar vseeno apeliram na vas, ne dopustimo, da bi slovenska država postala ena sama policijska postaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, kolegice, kolegi, gospod minister! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov zakon o varnosti cestnega prometa podpira in bo tudi ob odločanju na podlagi odložilnega veta glasovala za zakon. Sprejeti zakon je plod temeljitih priprav in razprav o njegovi vsebini z mnogimi zainteresiranimi in odgovornimi strokovnjaki in civilnodružbenimi organizacijami. Njegov temeljni namen je večja varnost v cestnem prometu, predvsem pa ustvarjanje pogojev in ukrepov ki bi prispevali k temu, da bi se zmanjšalo število nesreč s smrtnimi posledicami ter s težjimi telesnimi poškodbami in invalidnostjo. Temu cilju želi prispevati tudi z višjimi zagroženimi kaznimi. Ta usmeritev buri duhove, toda če se bo s tem povečala varnost cestnega prometa, in če se bodo ohranila človeška življenja, je tudi taka usmeritev pozitivna. Zakon zadeva praktično vsakega od nas. Vsak od nas ima zato tudi svoj pogled na mnoga vprašanja, ki so urejena v zakonu, in če bi kot skupni imenovalec v zakonu izbrali vsako posamično mnenje k 270-im členom, kolikor jih zakon ima, potem bi lahko hitro ugotovili, da nihče z zakonom ni zadovoljen. Toda to bi bilo po mojem neodgovorno ravnanje in demagoško na posameznih primerih govoriti o tem, kaj vse slabega zakon prinaša, pomeni pač to, da nismo pripravljeni sprejeti poskusa, da se resne razmere na slovenskih cestah začnejo postopoma spreminjati. In za tako ravnanje, po mnenju v poslanski skupini, namreč na enem primeru šteti vse kot slabo, je mogoče štetitudi suspenzivni veto državnega sveta. Zahtevati, da se zakon v celoti zavrne zato, ker eno vprašanje ni urejeno točno tako, kot si je zamislil državni svet, po mojem ni dobro in ni sprejemljivo. Državni svet namreč meni, da bi zakon moral dati posebno pooblastilo za odvzem neregistriranega vozila, kar je v zakonu celo predvideno, ampak malo na drugačen način. In v primeru, da po treh tednih lastnik ne bi plačal vseh glob in stroškov, predlaga državni svet, bi se mu vozilo odvzelo, česar res v zakonu, kot posebna sankcija, na ta način ni. In ker torej te posebne določbe ni v zakonu, predlaga državni svet, da se zakon kot celota z vsemi dobrimi in slabimi rešitvami zavrne. Kar zadeva vsebino zakona pa je prav povedati, da je pomemben del predlogov državnega sveta v zakon vključen, namreč možnost izločitve iz prometa je že predvidena v zakonu, vozilo, ki ni registrirano in nima veljavnih dokumentov za vožnjo, se po 239. členu lahko odvzame. In tudi zakon o prekrških kot stransko kazen predvideva odvzem uporabljenega predmeta pri prekršku, torej tudi vozila, vendar ne po avtomatizmu, ampak če gre za večkratno ponavljanje tovrstnih dejanj in podobno. Predpisovanje obveznega odvzema, in to po treh tednih posega, pa bi bilo po mnenju vlade in po mnenju zakonodajno-pravne službe nesorazmerna sankcija, kakor je v podobnih primerih že ugotovilo tudi ustavno sodišče. Poleg tega kaže povedati, da zaradi enega samega vprašanja ob celovitem novem sistemskem zakonu res ne kaže zavreči zakona kot celote, saj ima končno državni svet tudi zakonodajno iniciativo in ni ravno potrebe, da v takem primeru brez premisleka in odgovornosti poseže po najbolj radikalnem pravnem sredstvu. Kot se reče, z umazano vodo najbrž ne kaže iz banje vreči tudi otroka. Premišljen tako gotovo ne ravna. To vse so več kot utemeljeni razlogi, zaradi katerih bo poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov ponovno glasovala za zakon. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nam bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Zakon, na katerega veto imamo pred seboj, bomo v Slovenski nacionalni stranki zavrgli. Skratka, smo za to, da se izglasuje veto. Državni svet je izglasoval veto na eni sami točki oziroma se je odločil za veto in tudi tisto točko podpiramo. Konec koncev, kar se dogaja s Cigani po Dolenjskem in ko se jih policaji ne upajo ustaviti, ne glede na to, kako minister za policijo govori, kaj vse bo naredil oziroma kaj je naredil, nič se ne naredi. Edino, kar se dogaja, je, da policaji tam dol terorizirajo lokalno prebivalstvo. Ciganov se še vedno nihče ne upa dotakniti. Govorance o tem, kako bo zakon izboljšal stanje na slovenskih cestah, so popolna "bedastoča". Tudi Bandelj je govoril, da bo znižanje hitrosti čez naselja s 50 na 60 oziroma s 60 km na uro na 50 km na uro izboljšalo stanje, se je pokazalo kot iluzorno. Prometnih nesreč s smrtnimi izidi je bistveno več, kot jih je bilo takrat. In ta trend narašča. Torej treba je narediti kaj drugega, ne pa uvajati policijsko državo in uvajati represijo, kakršne je bil gospod policaj minister navajen v bivši Jugoslaviji in v tistem času, ko je ustanavljal gibanje za Jugoslavijo, ko je bil proti osamosvojitvi Slovenije. V Slovenski nacionalni stranki nismo za to, da bi postali ponovno policijska država, kjer imamo število policajev dvakrat višje na 1000 prebivalcev, kot je število policajev v evropskih državah. Edino Srbija ima nekaj podobnega kot mi in edino v Srbiji najdemo na cestah toliko policijskih patrulj kot v Sloveniji, nikjer v Evropi ni tega. In mislim, da te policijske patrulje, ki nabirajo denar za polnjenje državne blagajne oziroma za polnjenje blagajne ministrstva za notranje zadeve, pravzaprav poskušajo popraviti tisti vtis, ko policija ne odkriva kriminalnih dejanj. Dejstvo je, da kriminalnih dejanj je tako rekoč odkritih v bistvu praktično nič oziroma zelo zelo malo. V zakonu se ene čudne rešitve predlagajo. Predlaga se rešitev, da bo recimo policaj prišel in bo zaradi dveh, treh besed voznika ugotovil, da navkljub temu, da mu alkoholmeter ne kaže, da je voznik vinjen, bo on presodil, da voznik ni psihofizično sposoben za nadaljnjo vožnjo in ga bo kaznoval. Od kdaj pa imajo policaji medicinsko fakulteto končano, s tem da so specializirali še psihiatrijo. Mislim, če bi bili kaj takega spodobni, bi verjetno bili kje drugje v službi, ne pa na policaj ministrstvu. Mislim, da kaj takega se dogaja in se daje v zakon zaradi nesposobnosti policijskih šefov, zaradi nesposobnosti vrhnega sloja ministrstva za notranje zadeve in zaradi totalne nesposobnosti policaj ministra. In potem imamo knjigo butalcev, aplicirano tukaj notri v tem zakonu. Grozljivo. Redarjem se dajejo neka pooblastila, uvaja se vzporedna vrsta policije. Zdaj bodo redarji dobili, da te bo lahko kaznoval, pregledoval in ne vem kaj. Kje pa smo, kje pa živimo, Evropa se demokratizira oziroma je demokratiziana, Slovenija postaja vedno bolj policijska država. Zanimivo. Hoče seuvesti totalna represija na vseh nivojih. In kot kaže, jim bo uspelo. Zanimivo je tudi nekaj, da je ministrstvo za notranje zadeve oziroma policija pisala zakon sama sebi. Kaj podobnega ni mogoče v nobeni drugi državi, razen pri nas, morda še kje v kakšni banana republiki, s katerimi se lahko vedno bolj primerjamo. Takšne zakone morajo pisati prometni strokovnjaki. Ne pa policaji, ki jim je samo do tega, da bodo kaznovali, da bodo tepli, da bodo tolkli, da bodo zapirali in da bodo tistega, ki vozi brez čelade oziroma brez zavezanega pasu kaznovali bolj kot kriminalca, ki je ukradel nekaj milijard, vsaj tisth se tako ne upajo pretakniti. Mislim, to je grozljivo! In zdaj smo dobili ta zakon, ki ga naj bi sprejeli in kmalu bo to prišlo noter tudi v drugih zakonih. Konec koncev, človek se pa vpraša, ali ni morda tukaj zgolj ena poteza policaj ministra, ki ni uspel z nobenim drugim projektom drugih zakonskih predlogov, da spelje skoz vsaj en zakon pred volitvami, s čimer se bo hvalil. Hvaliti se ne bo imel s čim, hvalil se bo lahko z neumnostjo, ki je vedno bolj evidentna, in hvalil se bo lahko s tem, da bodo ljudje še bolj sovražili policijo, kot jo sovražijo. Policija v normalnih deželah naj bi pomagala ljudem, naj bi urejala zadeve, pri nas temu ni tako. Pri nas policija pomaga kvečjemu Ciganom in ne ureja nobenih zadev. Zganja represijo nad normalnimi državljani, zaradi tega, ker do tistih se upa represivno nastopiti. Do nekoga, ki reče, da bo potegnil kalašnikova, se ne upa, raje zbežijo in se poskrijejo v policijske postaje. V glavnem šefi, saj policaji ta mali niso nič krivi, tisti delajo, kar jim šefi rečejo. Šefi pa se ve, kako. Skratka, smo za to, da se veto izglasuje in mislim, da je zakon izredno slab. Če pa bo zakon navkljub temu sprejet, naj bo to ena od prvih nalog v naslednjem mandatu, da se te "bedastoče" popravijo in da se pisanje zakona o prometni varnosti vzame iz rok policaj ministra in se ga da v roke strokovnjakom. Drugače bomo imeli še večje neumnosti, še večje "bedastoče" in še več nesreč. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Franc Sušnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani zbor! V Slovenski demokratski stranki vseskozi z zaskrbljenostjo in grozo spremljamo stanje na slovenskih cestah, ki našo državo uvršča na rep držav po prometni varnosti v Evropi. V letu 2003 smo zabeležili 259 smrtnih žrtev udeležencev cestnega prometa in preko 17.000 je bilo lažje in težko poškodovanih. Na osnovi tega lahko samo ugotovimo, da je škoda, nastala v zvezi s tem, neizmerljiva in je enostavno ob upoštevanju cene življenj ni mogoče ovrednotiti. Gre za nenadomestljive izgube, ki smo jim priča zaradi slabe varnosti v cestnem prometu. Na žalost vlada Republike Slovenije v zadnjih štirih letih ni naredila potrebnega in omembe vrednega koraka, da bi se stanje na slovenskih cestah izboljšalo, da bi se ustavila morija, da bi se zaustavilo pobijanje predvsem mladih ljudi v cestnem prometu. Še več, z grozo opažamo, da se je sploh v zadnjem letu varnost v cestnem prometu še poslabšala in trenutno beležimo 10% prirastek števila mrtvih, če lahko temu tako rečem. To je rezultat slabe, nekonsistentne politike na področju cestnega prometa. To je rezultat neukrepanja, to je rezultat indolentnosti in nezaznavanja problema. Ker smo se v Slovenski demokratski stranki vseskozi zavedali resnosti problema, smo že v letu 2002 kljub pomislekom podprli nacionalni program, ki bi naj uredil stanje v prometu, in pričakovali, da bo nacionalnemu programu sledil moderen, evropsko primerljiv zakon, ki bo v vseh pogledih urejal in uredil varnost cestnega prometa. Tudi ta pričakovanja so se pokazala kot prevelika. Zgodilo se je to, da je zakon o varnosti cestnega prometa, v nasprotju s prakso ostalih evropskih držav, ponovno napisalo ministrstvo za notranje zadeve, ponovno napisalo policijsko ministrstvo, kar je evropska posebnost, in vsled tega je na žalost ta zakon preveč represivno naravnan, zavedajoč se, da samo represija ne more biti in ni zadosten pogoj za to, da bi naredili red na cestah oziroma da bi se tudi glede varnosti cestnega prometa postavili ob bok razvitim evropskim državam. Ker se to ni zgodilo, smo bili postavljeni pred situacijo, da tehtamo varnost v primerjavi z zakonskim predlogom, ki smo ga dobili, in v Slovenski demokratski stranki smo se odločili, da kljub naštetim pomanjkljivostim podpremo zakon o varnosti cestnega prometa, zato ker vseeno prinaša nekatere rešitve, ki bi lahko prinesle izboljšanje. Vsekakor pa še enkrat poudarjamo, da z zakonskim predlogom nismo zadovoljni, da nas ni zadovoljil in da preveč enostransko obravnava to tako pomembno tematiko. Že ob obravnavi zakona o varnosti v cestnem prometu smo povedali, in bi rad še enkrat ponovil, da ta zakon zanemarja infrastrukturo, zanemarja prometna sredstva in ureditev le-teh, kar je pogoj za zagotavljanje konsistentne in celovite varnosti v cestnem prometu. Tako je z zakonskim predlogom, ki je predmet ponovnega odločanja, premalo pozornosti posvečene infrastrukturi, ki, še enkrat poudarjam, predstavlja ključen faktor varnosti cestnega prometa tudi v Republiki Sloveniji, v nobenem primeru ne more biti drugače. Varne in moderno opremljene ceste, ki morajo biti in ki naj bi bile označene ter opremljene v skladu z modernimi spoznanji, so, vsaj kar se tiče naših lokalnih cest, na katerih se zgodi tudi večina nesreč z najhujšimi posledicami, samo pobožna želja, samo utopija, ob dejstvu, da je v zadnjem obdobju država, vlada Republike Slovenije, izrazito zanemarila vzdrževanje inobnavljanje, prenavljanje in opremljanje regionalnih in lokalnih cest, lokalnih cest še posebej zaradi tega, ker so občine, ki bi naj skrbele za varnost na teh lokalnih cestah. Zapostavljeno financiranje občin ni zadostno in zaradi tega trpi tudi prometnavarnost. Tako lahko samo še enkrat ugotovimo, da se stanje na lokalnih cestah in regionalnih cestah slabša in zaradi tega tudi ta trend poslabšanja in povečanja števila mrtvih udeležencev v cestnem prometu. Kot sem že omenil, stanju prometne infrastrukture in opreme cest zakonski predlog ne namenja primerne in zadostne pozornosti. Odpira se še cel niz vprašanj. Za nas je bila vprašljiva tudi ustanovitev javne agencije za varnost cestnega prometa. Tu nekje poskušate pripeljati tudi civilno družbo v ta segment zagotavljanja varnosti cestnega prometa, vendar mislim, da rešitev ni optimalna. Poglejte, ne glede na navedeno, pa smatramo, da se je na področju usposabljanja mladih voznikov in pa na področju omejevanja hitrosti in alkohola, ki sta ključna razloga za slabo stanje prometne varnosti na slovenskih cestah, naredil korak naprej in zaradi tega smo v Slovenski demokratski stranki tudi predlagani zakon podprli. Razlog, ki ga je Državni svet Republike Slovenije navedel kot razlog za izglasovanje odložilnega veta, pa nas na žalost ni prepričal, ker smo mnenja, da bi z uvrstitvijo takšnega člena, ki bi uzakonil odvzem neregistriranega vozila, ki se pojavi v cestnem prometu, uzakonili in vnesli v zakon kršenje ustavnega načela sorazmernosti, na drugi stranipa ne moremo povezati in dopustiti tako veliko diskrecijsko pravico, da bi lahko uradna oseba na licu mesta odredila zaplembo vozila. Tudi mi smo mnenja, da veljavni zakon o prekrških in spremembe zakona, ki začnejo veljati 1.1.2005, da so tu zadostni vzvodi za to, da se, če policija tako želi in hoče, tudi na območjih, kjer se soočamo v povezavi predvsem z romsko problematiko z neregistriranimi vozili v prometu, da bi to lahko uredili na zadovoljiv način. Zamudili smo priložnost, da bi v mandatu, ki se izteka, uredili varnost cestnega prometa na konsistenten evropsko primerljiv način, na način, ki bi baziral na spoznanjih, na način, ki bi Republiko Slovenijo uvrstil ob bok držav Evropske unije, ki beležijo 55, 60 mrtvih na milijon prebivalcev, mrtvih udeležencev v cestnem prometu. Na žalost tudi sprejetje tega zakona ni korak v to smer. Še zmeraj smo na neslavnem zadnem mestu s preko 130 mrtvimi udeleženci v cestnem prometu. Ne glede na navedeno, še enkrat poudarjam, smo v Slovenski demokratski stranki zakon podprli. Podprli smo ga tudi zaradi tega, ker pa le predstavlja nek minimalni premik v smeri boljše varnosti, minimalni, vendar še zdaleč ne zadosten premik, in ko smo presojali o tem in pa upoštevajoč, da nam je vsako človeško življenje svetinja, smo sepač odločili v prid zakona. V Slovenski demokratski stranki predloga državnega sveta za veto ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije nam bo predstavil gospod Dušan Vučko. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister, kolegice in koleti! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon o varnosti v cestnem prometu ponovno podprli. Ob tem izražamo začudenje nad samim vetom. Po naši oceni gre za enega najbolj nenavadnih vetov, kar jih poznamo. Še posebej zato, ker ocenjujemo, da je veto posledica ne preveč dobre predstave, kako varnost na naših cestah izboljšati. Če odmislimo vse, je osnovna rdeča nit veta državnega sveta in tudi temu sledi pretežni del opozicije, nasprotovanje zviševanja denarnih kazni zaradi prekoračitev dovoljenih hitrosti in drugih prekrškov. To je nekako lepo slišati, vendar je dvolično. V poslanskem klubu LDS se zavedamo, da zgolj povečanje represije ne more biti edini odgovor na razmere na naših cestah. Prav zaradi tega smo tudi v tem državnem zboru podprli nacionalni program varnosti cestnega prometa, ki predvideva tudi druge ukrepe na drugih področjih, ki so bili danes že omenjeni Treba je povedati, da se varnost prometa sestoji iz treh elementov: voznika, vozila in ceste. Drži in s tem se strinjamo, v preteklih letih je bila pozornost te države kot tudi organov pregona policije usmerjena zgolj in pretežno na en segment, na voznike. Seveda pa je potrebno za druga dva segmenta, za izboljšanje cestne infrastrukture, ki vključuje različne ukrepe, gradnjo novih cest , vzdrževanje cest, izgradnjo različnih rondojev, kjer pred naseljem umirjajo promet, izgradnjo pločnikov, kolesarskih stez, za to je potreben denar. In sami vemo, da tega denarja v tem trenutku ni zadosti. In dokler ne bomo omogočili v tej državi, da se bo za varnost prometa, za izboljšanje cestnoprometne infrastrukture dajalo več denarja, potem nam ne preostane drugega, kot da v tem trenutku tudi podpremo zakon, ki ima strožjo kaznovalno politiko. Same razmere na naših cestah narekujejo povečane represije, saj še zaostajamo za najbolj prometno varnimi državami. Pri tem pa je potrebno nekaj poudariti. Ne držijo očitki, da ta vlada ni naredili nič. Že omenjeni nacionalni program varnosti je eden od izredno pomembnih dokumentov. In ta državni zbor ga je sprejel soglasno. Bolj zgovoren je drug podatek. Če je leta 1990 na naših cestah izgubilo življenje 259 ljudi na milijon prebivalcev, je v letu 2002 izgubilo življenje še vedno preveč, poudarjam, še vedno preveč, pa vendarle, 137 oseb na milijon prebivalcev. Na zadnji mednarodni konferenci, na kateri smo bili navzoči tudi predstavniki tega državnega zbora, nam je bilo priznano, da smo uspeli v 10 letih uspelo postoriti marsikaj. Seveda s tem stanjem ne moremo biti zadovoljni. Kaznovalna politika povečane represije seveda ima učinke. To je dokazljivo. Pri čemer pa je treba poudariti, da so ti učinki zelo kratkotrajni in imajo nek omejen obseg. Kljub temu menimo, da je preveč mrtvih na naših cestah, zlasti mladih, zato je rešitev, ki jo predlaga zakon, ustrezna. Seveda se tukaj ne bomo postavljali v kožo tistega, ki v naselju, kjer je omejitev 50 kilometrov na uro, prekorači hitrost več kot 50 in bo moral po novem zakonu ponovno opraviti vozniško dovoljenje. O tem naj razmišlja voznik, ki bo pripeljal v to naselje. Ne vem, ali pozabljamo, da če med vožnjo po suhi cesti, kjer je omejitev 50 kilometrov na uro, pa da se 25 metrov pred nami pojavi otrok, kaj se zgodi. Če vozimo s 50 kilometrov ali manj bomo pravočasno ustavili in otroka ne bomo zadeli, če vozimo samo 5 kilometrov hitreje, bomo otroka sigurno zadeli in to s hitrostjo 28 kilometrov na uro in ta otrok bo sigurno dobil telesne poškodbe. Če bomo v naselju vozili 10 kilometrov hitreje, pa se nam nenadoma pojavi 25 metrov pred nami otrok, bomo otroka zadeli s hitrostjo 39 kilometrov na uro, kar je velika verjetnost, da lahko izgubi življenje, da ne govorimo naprej. Prekleto velja pravilo - "Hitrost ubija". Zato menimo, da je potrebno to hitrost na naših cestah ustaviti. Vendar pa si bomo prizadevali, da policija opravlja nadzor na tistih mestih, kjer pogosto prihaja do prometnih nesrečen. Da to ne bo usmeritev, ki bo resnično izgledala kot polnjene proračuna, potrebno bo seveda z ustrezno organizacijo dela policije, predvsem pa z nadzorom omogočiti, da bodo tisti, ki so za to poklicani, nadzor opravili na tistih mestih, kjer je res potrebno, in kjer bodo kaznovani tisti, ki sito res zaslužijo. S tem zakonom seveda ni mogoče urejati drugih segmentov varnosti, zato se bomo v poslanski skupini LDS še naprej prizadevali, da se uresničijo drugi ukrepi z nacionalnega programa varnosti cestnega prometa. Če bomo s povečanjem kazni dosegli to, da bo na naših cestah ugasnilo samo eno življenje manj, kot bi drugače, bomo v poslanski skupini LDS zadovoljni, zato bomo tudi ta zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister, sodelavci, kolegice, kolegi. Ponovno odločamo o zakonu o varnosti cestnega prometa EPA 1131 /3. V Slovenski ljudski stranki ocenjujemo, da je stanje na naših cestah alarmantno. Podatki kažejo, da se je že tako zaskrbljajoče stanje v prometni varnosti v Sloveniji v prvih mesecih tega leta še poslabšalo. To pa nam je na začetku obravnave te točke potrdil tudi minister za notranje zadeve. Naše gledanje na zakon. Ustanovitev javne agencije za varnost cestnega prometa, ki naj bi prevzela učinkovitejše opravljanje preventivne dejavnosti ter tudi koordinirano delovanje številnih subjektov, je sicer navidezno pozitivna poteza, vendar pa se je potrebno zavedati, kako pomembno je financiranje delovanja omenjene agencije. Če bodo finančna sredstva te agencije odvisna od tistih, nad katerimi naj bi agencija izvajala nadzor, je utopija pričakovati, da bo lahko delovala neodvisno. Svoj namen pa bi taka agencija lahko dosegla le v primeru neodvisnega delovanja. Sprašujemo se še, ali ni ustanovitev nove agencije, v tem primeru javne agencije za varnost cestnega prometa, prepogosto znak, da se v Sloveniji nečesa ne znamo lotiti na efektiven način in posledično ustanavljamo nove in nove organe in institucije, katerih učinkovitost zelo redko upravičuje njihov obstoj. Predlagatelj se je odločil za zaostritev kaznovalne politike, mi pa smo v resnih dvomih, da bodo tovrstni ukrepi dejansko prinesli zaželene rezultate. Ocenjujemo, da zagrožene drakonske kazni niso vzgojne. Višje zagrožene kazni vidimo kot poskus spremeniti način obnašanja udeležencev v cestnem prometu na dvomljiv, represiven način. Težko paje oceniti, ali je tak poskus dejansko lahko uspešen, ali lahko prinese pozitivne učinke in kakšna je verjetnost, da bodo le-ti tudi dolgotrajni. Sodimo, da je preventivno izobraževanje in osveščanje ter težnja k večji kulturi vožnje tisto področje, ki bimu bilo treba posvetiti več pozornosti. To pa spada v družino, vrtec, malo šolo, osnovno šolo, strokovne šole in v gimnazijo. Če bi bili tovrstni ukrepi pravilno zastavljeni in kot taki tudi pozitivno sprejeti, bi bila potreba po strožjem sankcioniranju občutno manjša. Ukinitev krajevne pristojnosti registracije vozil prinaša še eno novost, ki po našem mnenju ni najbolj dobrodošla. Govorim o spremembi registrskih tablic, na katerih od 1. januarja 2005 predvidoma ne bo več občinskih grbov, kar v naši stranki rahlo obžalujemo, saj bo lokalna samouprava z izgubo občinskega grba na registrski tablici izgubila del svojega lokalnega ponosa. Opozorili bi radi še na problematiko odvzema vozniškega dovoljenja profesionalnemu vozniku za prekrške, ki jih je storil z vozilom, ki spada v drugo kategorijo, kot je njegovo poklicno vozilo. S tem se takemu vozniku posledično onemogoči pridobivanje sredstev za življenje, kar je v obstoječi situaciji velike brezposelnosti še toliko bolj problematično. Pričujoči zakon sicer uvaja posamezne novosti, ki so po našem mnenju smiselne. Predvsem mislimo tu na ukrepe, katerih cilj je izboljšati varnost mladih voznikov, ki so v skladu s podatki pogosto povzročitelji in hkrati tudi žrtve prometnih nesreč. Vendar pa v stranki ocenjujemo da bi bilo bolj smiselno in bolj modro tiste pozitivne novosti, ki jih ta sicer nedosleden predlog le ima, upoštevati pri pripravi novega predloga zakona, ki bo hkrati popravil tiste nesmisle, ki jih pričujoči predlog poskuša uvesti. V Slovenski ljudski stranki smo v razpravi o stališčih do pričujočega zakona proučili tudi zahtevo državnega sveta. Ocenjujemo, da je z njo državni svet izpostavil relevantne pomisleke, ki pa bi jih bilo treba v sami dikciji nekoliko preoblikovati. V naši stranki ocenjujemo, da je v zakonu preveč delnih in nedomišljenih rešitev. Po razmisleku smo presodili, da je bolj smiselno, da se čim hitreje pripravi nov, strokovno bolj podkrepljen zakon, ki bo vseboval ustrezne rešitve. Tako smo se odločili, ker ocenjujemo, da je problematika cestne varnosti v Sloveniji daleč preveč pereča, da bi lahko dovolili, da jo ureja zakon, ki po naši oceni ne vsebuje ukrepov, ki bi dejansko prispevali k večji varnosti na slovenskih cestah. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, ki ga bo predstavil gospod Franc Lenko. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister s sodelavci, član državnega sveta, kolegice in kolegi poslanci. Zahteva državnega sveta o ponovnem odločanju o zakonu o varnosti cestnega prometa se nam v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev ne zdi utemeljena. Vsaj ne zaradi razlogov, s katerimi državni svet opravičuje oziroma utemeljuje svoj veto. Predlog državnega sveta, da lahko pooblaščena oseba iz prometa izloči in zaseže neregistrirana vozila, po mnenju poslanske skupine DeSUS pregloboko posega v z ustavo zagotovljeno pravico do lastnine. Po našem mnenju je v predlogu državnega sveta sporno predvsem to, da se vozilo zaseže brez postopka, ki omogoča sodni nadzor. Zdi se nam primernejša sankcija, ki jo že določa zakon o varnosti v cestnem prometu, to je plačilo globe. Glede na to, da je višina globe sorazmerno visoka, zagrožena sankcija deluje v smeri spodbude registracije vozil, ki je manjši strošek. Že ob sprejemanju zakona pa smo v poslanski skupini demokratične stranke upokojencev opozarjali na nesorazmerno visoke globe, ki po našem mnenju ne prispevajo k večji varnosti in nikakor ne poslužujejo preventivnega delovanja. Nikakor se nam ne zdi utemeljeno, da je na primer za prekoračitev hitrosti v naselju za 15 kilometrov na uro zagrožena globa v višini 30.000 sit. Verjetno je, da bodo kazni najbolj prizadele denarno najšibkejše prebivalstvo. Če vzamemo v zakup še zakon o prekrških, s katerim se zakon o varnosti v cestnem prometu tudi usklajuje in ki določa uklonilni zapor, se nam zdijo tako visoke kazni še posebej absurdne. Zakon o prekrških namreč določa, da se storilca, ki deloma ali v celoti ne plača globe v določenem roku, prisili k plačilu tako, da se določi uklonilni zapor. Uklonilni zapor traja, dokler storilec ne plača globe, čeprav najdlje 30 dni. Z zavračitvijo uklonilnega zapora tudi ne preneha obveznost plačila globe. Z lahkoto si predstavljamo, kateri so potencialni kandidati za izrek uklonilnega zapora. Ne da bi sedaj razpravljali o smiselnosti te določbe, naj znova opozorimo na nestrinjanje z registrskimi tablicami, kot jih je omenil že moj predhodnik, na katerih se bodo od 1.1.2005 grbi in imena mest nadomestili zgolj s slovenskim grbom in imenom države. Vedeti moramo, da se ljudje istovetijo s svojim krajem, čeprav gre zgolj za simbolično dejanje, menimo, da bi utegnil imeti poseg za posledico velik miselni preskok. Nevemo, ali ukinitev lokalnega grba odtehta preseganja administrativnih ovir, ki ne preprečujejo več registracije vozila izven kraja matične pravne enote. Mislimo, da bi bilo mogoče, kljub temu da se lahko registracija opravlja kjerkoli v Sloveniji, dobiti lokalno registrsko tablico. Zakon o varnostnem in cestnem prometu pa ima po drugi strani veliko določb, ki nakazujejo velik premik v pozitivno smer. Na primer, ustanovitev javne agencije za varnost cestnega prometa, ki bo zdaj združila razpršene funkcije posameznih organov pa možnost opravljanja usposabljanja v avto šoli mladim od šestnajstega leta in pol in veliko drugih določb z namenom izboljšanja formalnega in vsebinskega stanja v cestnem prometu. Ne glede na pripombe, ki smo jih imeli že ob sprejemanju obravnavanega zakona in o katerih moramo v nadalje razmišljati, bomo v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev ponovno potrdili zakon, hkrati pa upamo, da ne bo potrebno izvesti že najavljenega referenduma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi razprava poslank in poslancev. K besedi vabim gospo Majdo Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, predstavniki državnega sveta, spoštovani zbor. Prizadevanje za povečano varnost cestnega prometa in ohranitev življenj na cestah bi morala biti naša vsakodnevna stalnica, tudi politikov, da sprejemamo takšno zakonodajo, ki bo dajala dobro pravno podlago. Vendar, ali lahko takšna zaostrena kaznovalna politika, kot jo prinaša predlog zakona oziroma sprejeti zakon, in na katerega je državni svet dal veto, res prinese zaželene rezultate? Že sedaj policija na cesti kaznuje vsakega drugega voznika, letno približno 600.000, 100.000 jih predlagajo sodniku za prekrške. Dejstvo pa je, da je le 60% kazni izterjanih. Pri tem pa se vprašamo, ali niso ustrezne službe sposobne izterjati ali pa nimajo kaj dosti izterjati. 40% kaznovanih, lahko rečemo, da ni sposobno plačati. Menim, da bi bilo potrebno več narediti na urejanju lokalnih cest, kjer prihaja do največ nesreč, zato bi bilo potrebno tudi več sredstev nameniti za to, na izboljšanju tehnične opremljenosti vozil, tudi nadaljnji gradnji avtocest, posebno pa na področju izobraževanja voznikov in vzgoje, seveda pa na kulturi voznikov ki pri nas ni najbolj na zavidljivi ravni. Te kulture pa ne oblikujemo le z zaostritvijo denarnih kazni, pač pa z ustrezno vzgojo in ustreznim odnosom policije. Veto državnega sveta na ta zakon razumem kot opozorilo, da bi državni zbor še enkrat premislil glede svojih rešitev in mislim, da je na mestu. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Baroviča. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice, kolegi. Že res, da je naslov vsebine današnje 1. točke oziroma te točke dnevnega reda rednega zasedanja državnega zbora ponovno odločanje o zakonu o varnosti cestnega prometa. Ta točka je dana zaradi, konkretno, zahteve državnega sveta, ki je priložena. In jaz bi rad, kolegice in kolegi, da govorimo vendarle enkrat zelo konkretno. Zelo ne rad, a moram povedati dejstvo, iz katerega bom izhajal in vam bom povedal, zakaj ima državni svet prav in kaj je vsebina današnje razprave, ne pa povprek in počez in po dolgo. 4. julija je bilo dano poročilo, da je nekje na neki regionalni cesti življenje izgubil mladoletni voznik za volanom neregistriranega vozila. Zelo, zelo žalostno. Državni svet govori ravno o tem. Če bi po veljavnem novem zakonu, ki smo ga enkrat že sprejeli tukaj, bilo tako, kot velja oziroma kjer je bilo tako, kot velja in je šlo samo za izločitev vozila, lahko neka oseba izločeno vozilo čez 10 minut prevzame in se vozi naprej. Če bo tako, kot predlaga državni svet, da se neregistrirano vozilo izloči in odvzame, do te nesreče, spoštovane kolegice in kolegi, ne bi prišlo. To je dejstvo. In to je bistvo veta državnega sveta. Ne sprenevedajmo se, kaj je res, kaj je dobro, kaj je slabo - marsikaj je dobro, marsikaj je slabo v novem zakonu. Bistvo je pa to, da gre za izločitev in odvzem neregistriranih vozil. To je točka, to je veto in tem danes govorimo. Prav ima državni svet. Vsi državljani Republike Slovenije pošteno plačujejo registracijo, zavarovanje, cestnino in tudi tehnične preglede imamo, da so vozila brezhibna. Vsi. Razen nekaterih. Teh je pa čez dalje več. Državni svet želi s tem vetom preprečiti vsakomur, ki nima registriranega vozila, takoj izločitev in odvzem. In pošteno je, kar pravi državni svet. Zaseženo, odvzeto vozilo bo takšen lastnik ali voznik dobil nazaj, ko bo voziloregistriral, povrnil vse stroške zasega in hrambe ali pa, v nadaljevanju, bo v določenem času takšno odvzeto vozilo postalo državna last. Tu ima, še enkrat pravim, govorim v imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu, državni svet absolutno prav Prav rad bi videl zelo natančno, kolegice in kolegi ter pisci zakona, določilo, člen obstoječega zakona, kjer piše, da gre za izločitev in odvzem. Izločitev pomeni, na stran, čez 15 minut ga prijatelji pripeljejo nazaj, ima rezervne ključe in se odpelje.To je to. To je bistvena razlika in zaradi tega se je lahko zgodila ta nesreča, s katero sem začel, se je lahko, bog ne daj, da bi se še katera. V svojem imenu in v imenu Slovenske nacionalne stranke absolutno podpiram veto, ki ga je dal državni svet. Kolegice in kolege prosim, ker sem bil zelo eksakten in konkreten, premislite vendar, da je to živa resnica in da je prav tako. Če bi se prej spomnili pa bi amandmirali in oblikovali takšen člen, mogoče ne bi bilo potrebno zavreč celega zakona ga vrniti ne vem v kateri postopek nazaj. Tudi mi nismo za to, a žal se o tem ni razmišljalo in žal je ta posledica nastala po tem. O drugem pa ne bom govoril, ker se mi zdi fer in pošteno, da danes tukaj v tem državnem zboru, če smo že v Slovenski nacionalni stranki na začetku povedali, da ni prav, da delamo po 16, 18, 20 ur v noči, noči, da skrajšamo razpravo in da se osredotočimo točno na vsebino veta. Ta pa je jasna, zelo jasna in eksaktna. V imenu Slovenske nacionalne stranke in v svojem imenu absolutno podpiram in ocenjujem, da je veto, ki ga predlaga državni svet, absolutno pravilen in primeren. V zaščito Slovenk in Slovencev, poštenih državljanov in predvsem varnosti, da se ne bi zgodilo to, kar sem povedal na začetku.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jerovška. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade, z ministrom na čelu. Veto državnega sveta je institut, ki daje možnost za premislek o nekem zakonu. In mislim, da je še kako potreben ta premislek, kajti tudi sam imam izkušnjo, da so me v tem tednu, nepoznavajoč seveda proceduro v državnem zboru, obiskali nekateri ljudje, ki so še kako poklicani in imajo pogled na prometno politiko, razmere na naših cestah in tako dalje. Moram reči, da je to pripomoglo k temu, da sem spremenil stališče in da menim, da je ta zakon zelo slab, da je v bistvu paravan za čisto nekaj drugega, kar se v ozadju servira skozi ta zakon za mnoge druge interese. Interes ni v tem zakonu zmanjšati smrtne žrtve, tudi to je, ampak za tem zelo pravilnim interesom se je skrilo marsikaj, dosti navlake in dosti teženj po monopolizmu pri avtošolah. To, kar ste naredili skozi ta zakon, je uničevanje majhnih avtošol, je uničevanje konkurence. Ko boste to dosegli, ko bo samo še nekaj velikih avtošol imelo možnost vzgajati nove voznike, katerim ste pa dali možnost skozi podružnice, kjer pa ni potrebno nič drugega, kot samo materialni pogoji, se bodo v Sloveniji drastično podražile avtošole, ker bo konkurenca uničena. In to so pisali monopolisti. To so pisali monopolisti. Mislim, da je to tudi v nasprotju z ustavo, s svobodno podjetniško pobudo. Da se bodo ti številni predstavniki avtošolzavedali in tudi vložili ustavno pritožbo. Neenakost pred zakonom in ne vem kaj še vse. Drugo pa je, da recimo to, ko dajete preko podružnic možnost vzgajanja šoferjev, so me opozorili, da te podružnice še sedaj in ne bodo tudi v bodoče delale nočnih voženj. V najtežjih pogojih vožnje baje izobražujejo praktično te manjše avtošole, ki se prilagodijo kandidatu. Te že sedaj ne izobražujejo za nočno vožnjo in zaradi tega imamo toliko nesreč in toliko smrtnih žrtev med mladimi ljudmi. Ampak tako pač je. Namesto da bi se ministrstvo za notranje zadeve osredotočile tudi na vzgojo, da bi naredilo analizo, kaj je tisto, da so ti mladi ljudje vpleteni v toliko težkih prometnih nesreč s številnimi žrtvami. Tukaj ste se naredili, kot da ste podaljšana roka foruma bogatašev, spet ste monopoliste zaščitili in boste drastično, še enkrat poudarjam, posledično podražili opravljanje šoferskega izpita, pridobitev vozniškega dovoljena. Zakaj mladina tako množično zapada v te nesreče. Zakaj je mladina primorana, pravzaprav dobesedno jo pehate s tem, kar se zadnja leta dogaja, da se v nočnih urah udeležujejo nekih partijev. Zato, ker ta oblast ni poskrbela za mladino, da bi ji dala neko normalno možnost zabave. Normalno možnost zabave za mlado generacijo. Pahnjena je v to, dase v jutranjih urah udeležuje teh partijev, kjer se včasih tudi s pomočjo državnih organov propagira in ti dilerji dobesedno v pijače nastavljajo mamila in tablete. In takšni ljudje, omamljeni, se potem vozijo domov in normalno, da so nesreče. Na tem področju ne naredite čisto ničesar, da bi od tega odvrnili mlado generacijo. Osredotočite se najprej na vzgojo! In te drastične, drakonske kazni niso nič drugega v tem trenutku kot polnjenje proračuna. S kaznovalno politiko se da doseči marsikaj, vendar pa ni potrebe, da gremo prek vseh meja v Evropi. Na drugih področjih države ne veljajo nobena pravila. V tej državi velja, da je treba vse kršiti. Ni čudno, da tako vzgojeni šoferji tudi na cestah kršijo vse predpise. Ko bi se oblast izboljšala, ko bi spoštovalazakone in predpise, bi tudi na cestah bilo več reda. Vendar dajete zgled, da je upravičeno in smiselno in koristno kršiti vse predpise in zakone - ko se kradejo milijarde, in so vsi tisti, ki kradejo milijarde, dobesedno skozi te forume bogatašev podprti kot junaki v tej državi. In na tem prezentiranju, na tem, da bi se prikazalo, kot da se bo na ta način zmanjšalo število smrtnih žrtev, da boste drastično kaznovali, je napačna predpostavka tega zakona, z namenom napolniti proračun. Glejte, gospod Pahor jena Zboru za republiko poudaril, da bo bodoča vlada, katerakoli, v izrednih težavah, da ne bo zdržala celega mandata. On kot predsednik koalicijske stranke ve, da je očitno ta država pred bankrotom. In že zdaj polnite proračun, iz katerega se plačujejo druge stvari. Ali mora biti naš državljan kaznovan zaradi nesposobne vlade? Zaradi tega, kar počnete na drugih področjih, kjer se krade, kjer se dogajata korupcija in klientelizem? In dejansko je to tudi klientelizem - uničenje, kot sem rekel na začetku, malih avtošol, ki pomenijo konkurenco, ki kvalitetno vzgajajo; zaostrili ste jim vse pogoje, tako da bo v Sloveniji ostalo samo nekaj avtošol. Celo v nekaterih amandmajih, ki so bili vloženi, lahko najdemo direktno povezavo, katera monopolistična avtošola jih je pisala kateremu poslancu. Zaradi tega bom ta veto podprl. Čeprav sem nekoč tudi sam mislil, da je ta zakon pisan iz plemenitih namenov - ni pisan iz plemenitih namenov, gre za denar in zgolj za denar ter zgolj za to, da bo denar v pravih žepih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kremžar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Poskušal bom ne zahajati tako psihoanalitično globoko kot moji predhodniki. Govoriti o tem, da je kaznovalna politika temelj nečesa, bi bilo nesmiselno, in nihče tega ne misli in zato tega ni treba poudarjati. Kaznovalna politika v tem primeru je zgolj nekaj: je ena od tistih reči, ki tudi mora pomagati in ki lahko pomaga in ki tudi pomaga, je pa seveda končna posledica nečesa in je takrat, ko vse drugo odpove. Takrat je pač kaznovalna politika. Veto, ki ga je vložil državni svet na vprašanje lastnine oziroma tudi možnosti odvzema neregistriranih avtomobilov, tako kot smo slišali, bi bil nenavaden, če bi to zapisali v zakon. Na to opozarja tudi zakonodajno-pravna služba. Vendar ne gre za lastnino, in nekomu lastnino kar odvzeti, se ne da. Drugo, kar je, pozabljamo, da so primeri, da ljudje odhajajo službeno, kakorkoli, nekam za leto dni, za dve leti, in lahko ta čas ne uporabljajo avtomobila in ga tudi ne registrirajo. Če bi bilo to zapisano v zakonu, bi po logiki zadeve tisti hip, ko je nekdo pozabil registrirati in zamudil nekaj časa ali pa odšel nekam in ga namenoma noče leto ali dve registrirati in ne uporabljati, bi mu ga morali odvzeti, bi mu ga morala država odpeljati nekam. To seveda ni logično in zato mislim, da ni argument. Bolj pomembna se mi zdijo vsa druga vprašanja, višine kazni in tako naprej, ker to je bistvo in jabolko spora, po moje. Rad bi samo nekaj podatkov navedel. Ne bom ponavljal, ker je kolega Vučko že nekaj stvari povedal, ampak vendarle. V nacionalnem programu o varnosti cestnega prometa, ki smo ga sprejeli z 51 glasovi za in nihče ni bil proti, nihče, smo med drugim ugotavljali, da je od leta 1995 do vključno leta 2000 hitrost bila vzrok 43% prometnih nesreč s smrtnim izidom. V nacionalnem programu je napisano zelo jasno, da bo veliko naporov potrebnih tudi za uresničitev cilja, da moramo najmanj za 50% zmanjšati število smrtnih žrtev zaradi hitrosti. Hitrost sama po sebi, slišali smo podatke, zelo nazorne, še mogoče en dodatek k temu, kaj pomeni hitrost in kazen, ki sankcionira previsoko hitrost, sankcionira to, kar je kolega Vučko prej povedal, da se to ne bi zgodilo. Ne vem, če se vsi zavedamo tega, da je recimo hitrost 50 km na uro enaka energiji udarca, ki ustreza padcu z višine 10 metrov, to je s tretjega nadstropja, da pri 80 km hitrosti je ta energija izenačena s padcem iz osmega nadstropja, 25 metrov globoko. To so stvari, o katerih kadar sedimo v avtomobilu, dejansko niti ne razmišljamo, kaj pomeni to. Da ne naštevam drugih reči. Kaj pomeni hitrost? Nekateri podatki. Na Danskem so zmanjšali hitrost s 60 na 50. To je ena od teh omejitev in so se smrtne nesreče zmanjšale za 24%, v Nemčiji enaka zadeva, zmanjšanje hitrosti, in predvsem tu vidimo probleme pri teh mestnih hitrostih, da tako rečem, v Nemčiji s 60 na 50, število nesreč se je zmanjšalo za 20%. V Združenih državah Amerike povečanje hitrosti z 89 na 105 kilometrov na uro, število smrtnih nesreč se je povečalo za 21%. Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu Republike Slovenije je ta zakon, ki smo ga smo ga sprejeli in o katerem govorimo danes drugič, podprl in zapisal na svoji spletni strani, da zakon prinaša vrsto novosti s svojimi sistemskimi, organizacijskimi in vsebinskimi spremembami in da je narejen še en kvalitativen korak v mozaiku ukrepov, ki vodijo in tako naprej in tako naprej. To niso nepomembni podatki. Samo še nekaj besed o primerjavah in o stvareh, ki po moji sodbi je težko z njimi polemizirati, ker v osnovi so tako nenavadne primerjave in reči, da je neka kazen previsoka, ker jo ne zmore nekdo plačati in da je previsoka glede na standard, oprostite mi, ampak to je najbolj poceni populizem, ki si ga lahko privošči kdorkoli, pa je vseeno ali tu v državnem zboru ali kje drugje. V državnem zboru pa je toliko bolj problematično. Nemogoče je primerjati to skozi denar, nemogoče in nihče ne rabi delati prekrškov in zaradi tega ne bo plačeval kazni. Enako bi lahko govoril tudi o primerjavi, da je to zaradi polnjenja proračuna, ampak to so tako nesmiselne zadeve, da je škoda besed. Sam bom ne bom podprl veta in bom še enkrat glasoval za zakon, takšen kot je. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rokavca, izvolite.
Hvala za besedo. Moram priznati, da smo resnično pred veliko dilemo, vendar menim, da ta populističen, demagoški pristop tudi s strani ministra ni dober, ko je rekel: "Zakon je potreben zato, da zmanjšamo število smrtnih nesreč na naših cestah in seveda tudi število hujših nesreč na naših cestah." Absolutno se strinjamo vsi s to ugotovitvijo. Vendar trdim, da sam zakon ali ta, ali prejšnji, ali naslednji, ki bo sledil temu, ne bo rešil bistvenega problema, ki je potreben v sami vsebini pristopa. Tu menim, da je potrebno preiti k novemu vrednostnemu premisleku in vrednostnemu načrtu, kako narediti naše ceste bolj varne. Ne bo pomagal noben zakon. Potrebno bo na operativni ravni vseh institucij, tako na enistrani represivne institucije kot na drugi strani izobraževalne svetovalne institucije v celoti, če želimo doseči ta cilj. O tem pa menim, da je storjeno bistveno premalo. Preveč, to kar je bilo že danes mnogokrat povedano, se na operativni, represivni ravni gleda na višino kazni. Jaz se strinjam tudi s predhodnikom, ki je rekel, če nekdo naredi prekršek, kjer ogroža promet na cesti, je zaradi tega potrebna ustrezna kazen. Normalno. Ampak to v celoti ne more biti tako imenovani vzgojni ukrep. Ne more biti v celoti vzgojni ukrep. V tem menim, da je problem, predvsem pa v sami preventivi tudi s strani policije. Mnogokrat, premnogokrat akcije tudi policije, samo kot bežni opazovalec teh preventivnih akcij na cestah lahko opažam, da so enostavno ti preventivni nameni bolj usmerjeni k polnjenju državne blagajne kot pa preventivnemu ukrepanju na cesti. Kako lahko enostavno ponazorim to trditev? Da je prevečkrat policija v funkciji izključno naloga pobiranja kazni, premalokrat pa v funkciji preventivnega opozarjanja udeležencev v prometu. Premalokrat. To pogrešam, in to predvsem na tistih odsekih cest, kjer se leta za letom ponavljajo težke prometne nesreče tudi s smrtnim izidom. To mislim, da je eden od ključnih problemov, ki ga vidim. In zakon sam, takšen kot je, ne bo rešil vseh stvari. Drugo pa imam to, kar je bilo že danes govora v zvezi z registrskimi tablicami in pa z dobro prijetimi občinskimi grbi. Predlagam, da je možno tudi na operativni ravni dati neobvezno navodilo, predlog občinam, da se posplošujejo pač tudi oblike nalepk, občinskih grbov, ki bi bile na nekem delu avtomobila, ker to se je, prvič, dobro prijelo med ljudmi, drugič, služi koristno, kadar je tudi državljan v tujini, mnogokrat so bili že primeri, da so se lahko seveda obrnili na nekoga bližnjega hitreje, kot drugače, in konec koncev služi za pestrost promocije tudi naše širše Slovenije. Predlagam, da ni nujno potrebno, da je to zakon, da bi bilo kot dobronameren predlog verjetno tudi dobronamerno sprejet, pa zaradi tega ni potrebno, da bi morala spet taka nalepka povzročati izjemno veliko spet novih finančnih obveznosti posameznikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Soka. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem seveda osebno prepričan, da v tem zakonu gre za nesorazmerje med ukrepom in posledico. Bom še enkrat ponovil, kar sem na nek način že v imenu poslanske skupine povedal. Poglejte, največkrat in najbolj enostavno je tam, kjer je omejitev 50 kilometrov na uro, narediti radar in potem meriti hitrost. Lahko bi jo seveda merili tudi kjer drugje, recimo, na avtocesti. Jaz moram povedati, da sem mogoče v vseh štirih letih, kar se vozim, enkrat ali pa dvakrat videl, da se je merila hitrost na avtocesti. Vedno pa naletim na meritve hitrosti tam, kjer so te omejitve. Seveda tudi v drugih državah se tega poslužujejo, ampak višina kazni, ki ste jo vi predvideli s tem zakonom, poglejmo, v Avstriji je predvidena kazen za prekoračitev hitrosti za 20 kilometrov 4 tisoč 800 tolarjev, na Hrvaškem 6 tisoč 400, v Nemčiji 12 tisoč tolarjev, za Švico sem povedal že prej, se pravi, za naše razmere je enostavno pač to, kar ste predlagali, relativno najkrajši način, da se preko teh prekrškov polni državni proračun. Jaz tega drugače ne morem razumeti, kot na takšen način. Strinjam se, da bi bilo potrebno narediti več na segmentu varnosti. Omenil sem problematiko cest. Tukaj je danes bilo slišati, da ni denarja v proračunu, da bi hitreje te zadeve gradili. Res pa je tudi, da za ta denar, ki smo ga uporabili v preteklosti, gradimo izredno drago, da se tukaj ne vpraša koliko bo stalo, ampak, da se te zadeve zelo na drag način izvršujejo. Če tudi pogledamo cestnine, ki jih plačujemo v Sloveniji, so te bistveno večje. Recimo v Avstriji za 10 dnevno vinjeto zaračunajo nekje 8 evrov cestnine. Peljal sem se od Nove Gorice proti Trstu 0,9 evra. Koliko plačamo iz Maribora do Kopra, pa vsi vemo. Se pravi, imamo najvišje cestnine v Evropi. Če je to zgodba o uspehu, ki nam jo predsednik vlade tukaj predstavlja, ne vem. Mislim, da bi skozi to lahko, prej prišli in izboljšali to cestno infrastrukturo, da bi tiste kritične odseke, kjer prihaja vedno do nesreč, prej sanirali, kot pa sicer to počnemo. Ceste so sigurno eden izmed objektivnih kriterijev, da prihaja do nesreč. Vi pa ta zakon dejansko sedaj regulirate samo na to, da preko subjektivne odgovornosti, se pravi z neko strogo in visoko kaznovalno politiko urejamo to vprašanje. Na drugi strani pa se seveda pojavlja to,da se te kazni zaradi slabega socialnega statusa naših državljank na nek način tudi ne izterjajo. Ker ne morete nekomu, ki nima, vzeti, in ta procent izterjave je zelo visok. Jaz se strinjam v marsičem v tem zakonu in bi bil zelo vesel, da bi slovenska vlada s svojimi institucijami več naredila na področju ugotavljanja in pa preprečevanja to, kar se dogaja po naših diskotekah. Recimo, zakaj ne usmerite svoje pozornosti bolj na to, kar se dogaja v naših diskotekah. Da bi recimo policija tam kontrolirala. Da bi sprejeli nek zakon, da bi se te diskoteke prej zapirale, ne tako, da obratujejo celo noč in da se od tam, potem ko se vračajo mladi proti domu, da se godijo te nesreče. Prav na segmentu mladih voznikov v starosti od 18 do 24 let smo bili v tem času najmanj uspešni. Se pravi, če je potreben nov zakon, bi jaz pričakoval in seveda trdim, da je potreben, ampak bi pričakoval, da bi se vlada lotila nekega novega zakona na podlagi neke poglobljene analize trenutnega stanja in da bi si najprej odgovorila na to vprašanje, kaj se pravzaprav v naši družbi dejansko dogaja, ne pa takole kot sedaj, da na ad hock sprejmemo novi zakon, da se v tem zakonu pač reče predpisali bomo tako visoke kazni in potem bodo te kazni delovale na to, da se bo v naši prometni politikivse uredilo. Gospodje. Gospod minister vi se seveda lahko temu smejite. Ampak jaz vam povem, da to ni prava pot in ne vem, če bom imel možnost, čez določen čas vam bom verjetno lahko to zadevo ponovil in bom rekel na podlagi same kaznovalne politike nistezmanjšali števila prometnih nesreč. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kelemino. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj. Mislim, da smo že velikokrat ugotavljali in tudi sam osebno in tudi razpravljali v državnem zboru o tem, da je prometna varnost v Sloveniji katastrofalna in da se stanje praktično še poslabšuje. To je tudi sam gospod minister danes uvodoma povedal In ob takem katastrofalnem stanju varnosti na naših cestah se seveda postavlja vprašanja, kdo je odgovoren in kdo je najbolj kriv za to, da tako stanje na naših cestah traja že dejansko leta in leta, da ne rečem desetletja. Predvsem pa zadnjih deset let,12 let, odkar imamo na oblasti garnituro, ki jo imamo. In kdo je torej odgovoren? Mi smo večkrat opozorili - o tem bom govoril pozneje - mi smo večkrat opozorili in tudi pri sprejemu nacionalnega programa, da je že nedopustno recimo v samem nacionalnem programu planirati recimo neko število mrtvih, ki naj bi se na naših cestah v nekem obdobju na letni ravni zgodila. To je nedopustno. Mi bi morali v nacionalni program kot strategijo zapisati, na slovenskih cestah bo naša strategija usmerjena v to, da se na naših cestah ne bodo dogajale prometne nesreče in da na naših cestah ne bo smrtnih žrtev. To bi morali zapisati v našo strategijo, vendar žal, na to sem opozoril tudi pri sprejemu nacionalnega programa, sem naletel na gluha ušesa. In kje je tisti glavni razlog vseh teh katastrofalnih posledic, ki jih doživlja naše slovensko prebivalstvo? Ne v višini kazni, ne v cestnoprometnih predpisih itn., največji razlog in te analize nočete narediti in nočete priznati, da je to res, je v naši tehnični opremljenosti cest oziroma pri sami kvaliteti, izgradnji naših cest. Bom povedal samo primer. Mi imamo na nekaterih cestah predpisano hitrost oziroma dovoljeno hitrost, da lahko vozimo izven naselja 90 km/h na določenih regionalnih cestah. Vam povem, vozim se iz Ljubljanev Sevnico, recimo če gledamo cesto Mokronov - Trebnje, to je odsek ceste, če se jaz peljem tam 90 km/h, ogrožam sebe in vse, kar je okoli mene, ker se je nemogoče s tako hitrostjo peljati, pa je dovoljeno tudi 90 km/h na tisti cesti. Vam povem, da so razlike med višino, med osjo ceste pa spodnjim robom, zunanjim robom, da ne govorim o bankinah, ki jih praktično skoraj ni, da je vozni pas širok mogoče samo dva metra in pol, višinska razlika med osjo ceste in med robom je tudi po trideset centimetrov, po moji oceni, ali pa tudi več. In potem se to, ne da bi to bilo enakomerno nagnjeno, tako močno, se ta nagnjenost spreminja. Nekje je gor, nekje je dol. In če se tam s tako hitrostjo pelješ, vam povem, jaz sem se 90 peljal in če je prazna cesta, kršim predpise in se peljem po sredini cestišča. Po sredini cestišča, in tam je še neka izboklina in kolikor toliko varno se peljem. Nižje dol ne. In, če tukaj pride in pešec in kolesar, tovornjak in še kakšen traktor itn.; to so nevarni odseki in zaradi tega nastajajo nesreče. Poglejte, kje tudi nesreče nastajajo. V urbanih naseljih, kot je Ljubljana itn., kjer so pločniki‚ kjer je prometna ureditev oziroma tudi ceste nekoliko boljše zgrajene, je teh nesreč manj. Večina nesreč se pojavlja zunaj, na podeželju, kjer je dejansko teh nevarnih odsekov nešteto zožitev, da ne govorim, da jih je na tisoče in tisoče, neprimernih. Potem se začne graditi nova cesta oziroma se naredi preplastitev oziroma rekonstrukcija, da bi vsaj za dva metra mogoče kakšen kritičen ovinek malo posekali pa uredili drugače. Ne. Pometejo cesto, pograbijo listje in dejansko ponovno dajo nazaj asfalt, nazaj na enako smer, kot je bila prej in vse kritične in smrtne točke ostanejo nespremenjene. In kdo je torej odgovoren za vse to? Ne rečem, da tudi ni hitrost, alkohol, mladi itn., prav gotovo da je, ampak najbolj je odgovorna vlada. Če bi ves denar, ki ga mi zberemo s cestninami in z bencinskimi taksami in z ostalimi cestnimi taksami, v celoti dali v izgradnjo naših cest, kar bi bilo edino pravično in pošteno, bi imeli "zlate" ceste in nesreč bistveno manj. Regionalna cesta nobena ne bi smela biti ožja od 3 metrov, prve, druge kategorije, se pravi vozni pas. Medtem ko prve kategorije regionalne ceste nobena manj kot tri metre in pol. In teh nesreč bi bilo bistveno manj. To vam zagotavljam. Da ne govorim o kvaliteti obrabnih slojev in vseh ostalih stvari. Če bi mi to uredili, bi stotine milijard denarja prihranili na leto za vse posledice, ki se v Sloveniji dogajajo. Jaz verjetno tega predloga zakona ne bom podprl, tudi pri prvotnem predlogu oziroma sprejemanju nisem podprl. To pa predvsem zaradi tega, ker premalo damo na to, da bi dejansko odpravili vse tiste kritične in največje posledice, ki so za varnost prometa še kako potrebne.
Besedo ima gospod Vučko, izvolite.
Hvala za besedo. Glede na čas, ki mi je ostal samo dve stvari. In sicer, prvič, ne vem, zakaj se ne pove, da je rešitev, ki jo je sicer svet zagovarjal, ustavno sporna in da smo mi ta ukrep že imeli v tem zakonu o varnosti cestnega prometa, res, da leta 1998, ko smo hoteli stopiti na prste tistim, ki so namesto diselskega goriva uporabljali plinsko olje. In takrat je ustavno sodišče jasno zapisalo in razveljavilo ureditev obveznega izrekanja varstvenega ukrepa odvzema motornega vozila, ker bi s tem bilo kršeno načelo sorazmernosti. Veste, vi imate pred očmi mogoče eno strukturo teh kršiteljev. Po drugi strani pa morate imeti tudi nekoliko bolj pozabljivo damo ali pa starejšo gospo starejšo, ki jepozabila to registrirati in se pelje v trgovino in jo policist ustavi in bo tam zasegel vozilo in ga ne bo več imela. Dajte no. Se pravi, to je ena stvar. Druga. Govorite, da so kazni neprimerljive. Jaz vam lahko zagotovim, ob upoštevanju tega pravila, ki ga imamo mi, če hitro plačaš 50%, kar sicer jaz nasprotujem, ampak bi moralo biti obratno, so kazni premenljive. Če takoj plačaš, v roku 8 dni, plačaš 50% te kazni. In za prekoračitev hitrosti v Avstriji in v Sloveniji plačaš v Avstriji 25 evrov, preverjeno ne dolgo nazaj, v Sloveniji pa 5.000. Tako, da neko na pamet govorjenje o primerljivosti. Kar se pa tiče tistih, ki pa pretiravajo v naseljih in bodo prekoračili prek 50 kilometrov na uro, naj se pač oni ukvarjajo s tem vprašanjem. Mi pa s tem v parlamentu, ne vem, kje imamo obraz, da če bi to mi sedaj to zagovarjali, da tega ne, naj se pa tam zgodi prometna nesreča, kjer bo dva otroka povozil, kje boste tisti, ki sedaj zagovarjate znižanje kazni. Mene tam zraven ni. Treba mu je odvzeti vozniško dovoljenje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kangler, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Minister, poslanke in poslanci! Temeljito sem si vzel čas in pregledal sklep in obrazložitev državnega sveta Republike Slovenije. Mislim, da gre za takšno vejo oblasti, za katero si je treba tudi v tem našem državnem zboru večkrat vzeti čas in ji tudi prisluhniti, analizirati njihovo delo in tudi ta sklep, ki so ga izglasovali. Če bi pogledali število državnih svetnikov, ki so glasovali, in razmerje v državnem svetu, ki je bilo, lahko ugotovimo, da je 28 državnih svetnikov podprlo sklep za veto in da sta temu samo 2 nasprotovala. Ta podatek kaže na to, da državnega sveta v državnem zboru ne smemo podcenjevati in tega sklepa metati v koš. Danes je bilo na tem mestu veliko rečenega. Sam se strinjam z nekaterimi predhodnimi govorniki in tudi moje osebno mnenje je, da je sklep, ki ga je izglasoval državni svet, upravičen. Ne vidim razlogov, da policist ali pooblaščena uradna oseba, ki opravlja postopek oziroma kontrolo v cestnem prometu, kadar gre za pereč problem neregistriranih vozil v prometu, lahko le-te izloči in zaseže. Prepričan sem, da so slovenski policisti izobraženi, da znajo modro ravnati, če bi v zakonski dikciji pisalo "lahko izloči in zaseže", da znajo ločiti tista vozila v cestnem prometu, ki jim je v danem trenutku potekla registracija vozila, in da bi taka vozila izločili iz prometa, pri čemer ne bi zasegli vozil, ker se človeku tudi lahko zgodi, da spregleda nalepko na vetrobranskem steklu, ki smo jo tako drago plačevali že vrsto let, da mu je potekla registracija, in da to ne bi bil razlog, da bi policist ob izločitvi avtomobile tudi zasegel. So pa drugi problemi, problemi, ki so jih moji poslanski kolegi že izpostavili, da so območja, kjer je pogost pojav na vozišču ali v javnem prometu, kjer se pojavljajo neregistrirana vozila iz dneva v dan in gre za iste kršitelje in specialne povratnike, kar se tiče kršitev cestnoprometnih predpisov. Čekdo misli v tej državi, da bomo s povečanjem kazni, s kaznovalno politiko zmanjšali število smrtnih žrtev v prometnih nesrečah, se prekleto moti. Dobro se spominjam besed bivšega ministra za notranje zadeve leta 1998 ob sprejemanju zakona, gospoda Bandlja ki ni prinesel nekih bistvenih in vidnih rezultatov. Res pa je, da je prinesel kar nekaj sprememb za ljudi, za občane, in da tudi državni zbor takrat ni sprejel uvedbe nalepk za vetrobransko steklo. In če se danes vprašamo, kdo in na kakšen način služi sto nalepko, lahko ugotovimo, da gre dobiček od te nalepke, ki jo vsi povprečni državljani, ki imamo vozila registrirana, plačujemo, v privatne žepe, ne pa v državni proračun. Ko te policist ustavi, vedno zahteva vozniško, prometno, in je nalepka zadnja stvar, na katero pogleda, ali imaš ti vozilo registrirano ali ne. Za koga smo potem uvedli te nalepke? Uvedli smo jih zato, da se lahko posameznik na račun tega, ker je v uredbi vlade zapisano, da mora vozilo imeti na vetrobranskem steklu nalepko o registraciji, nekdo, po domače, povedano obogati. Nič me ne bi motilo, če bi od te koncesije dobiček in razliko med vrednostjo in nabavo dobil državni proračun. Če pa se bi kdo od vas na ministrstvu poglobil v ceno tiskanja nalepke in v ceno tistega, ki jo državljan ob registraciji vozila plača, bi pa ugotovil, da prihaja do blaznih razlik, do blaznih razlik in če bi tako nalepko dali tujcu tiskati ali pa v tujini naročili popolnoma enake kvalitete, popolnoma identično nalepko, bi lahko ugotovili, kje in na kakšen način in kdo "pospravi" to razliko. Naslednje. Slišal sem s strani državnih svetnikov, da je minister v dvorani državnega sveta izjavil, da če bo zakon padel, da bo državni svet kriv za vse smrtne žrtve, ki se bodo zgodile na cesti. Sprašujem se, kdo pa je danes kriv za vse tiste smrtne žrtve, ki so se zgodile, pa ne mislim kazati s prstom na ministra gospoda Bohinca. Želim pa poudariti še nekaj. S preventivo in z dobro organizacijo policije lahko zmanjšamo ta prometne nesreče, tako žrtve na slovenskih cestah - s preventivo. Tisti, ki se vozimo s Štajerske v Ljubljano, lahko ugotovimo, da ob največjih konicah, ob največji gostoti prometa ne srečamo policijskega vozila ali policista prometnika na tistih točkah, kjer bi se s svojo aktivnostjo, s svojo postavo, s svojo pojavo lahko preventivno pospeševali promet, opozarjali voznike in ostale udeležence v prometu. Zadnje, kar me je prepričalo - rekel je, da ima skupno besedo - , poklical me je po telefonu župan mestne občine Maribor gospod Sovič, vidni član Združene liste socialnih demokratov in me je prosil, da takšnega zakona naj ne podprem in da naj podprem veto državnega sveta. Redkokdaj najdemo skupno besedo, v tem danem trenutku mi je žal, da moram o tem javno spregovoriti, upam, da bo to storil tudi kdo iz njegove poslanske skupine, tudi naša mariborske poslanka iz Združene liste sedi v tistih vrstah in upam, da bo tudi ona, ko bo slišala našega župana Borisa Soviča, ko nas, poslance, ki prihajamo s Štajerske, vljudno prosi kot župan zelo pomembne občine,mestne občine Maribor, da zakon v taki vsebini, kot je, ne podpremo. Je več razlogov, ki jih vidi župan mestne občine Maribor, gospod Sovič, da takšen zakon ne podpremo. Eden izmed takšnih razlogov so tudi registrske tablice, ko smo priča ponovni centralizaciji tudi na tem področju. Prav gotovo se v tej točki z našim županom iz mesta Maribora strinjam in zakona kot takega ne morem podpreti in tudi pri tej odločitvi bom ostal. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Drobnič ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Za psihologijo kaznovanja velja, če gre prek določene meje, nima več učinka, in v tem primeru ste pravzaprav prekoračili to mejo. Ljudje razumejo to kot nepravičnost, ko vidijo, da, recimo, Romi niso kaznovani bodisi za prekrške, vozijo brez dovoljenja, in za črne gradnje. Potem bi se pa rad še samo dotaknil gradnje cest. Poglejte, v Škofljici je bila opravljena rekonstrukcija križišča, dve milijarde je "koštalo", ostalo pa je križišče z železniško progo v istem nivoju, nič se ni pravzaprav naredilo v smislu izboljšanja varovanja cest. To je vse, kar je v desetih sekundah možno povedati, sicer bi vam pa natančneje obrazložil [[...]]Se ne strinjamo z rigoroznim dvigovanjem kazni, ker prek določene meje nimajo učinka, razen morda za polnjenje proračuna.
Hvala lepa. Franc Pukšič dobi besedo.
Hvala lepa. Gospod minister, kolegice in kolegi! Vri tem zakonu je nekaj dobrih rešitev, to je treba povedati in dobro bi bilo, da bi se tudi tisto, kar ni v redu, uskladilo in na to opozarja tudi državni svet. Dejstvo je, da ni v redu, da so kazni takšne, kot so. Ne bom rekel, da so zgornje meje previsoke, ampak problemje v tem, da se te kazni ne stopnjujejo. Če bi to šlo po nekakšnih stopnjah in potem se zavedaš in greš zavestno v neke prekrške. Takšne kazni, kot so, za samostojne podjetnike milijon, milijon dvesto itd.; poglejte, saj se samostojni podjetnik z enim avtom in z neko manjšo dejavnostjo komaj preživlja itd., zato ker je neko - tako kot je že prej kolega rekel - pozabil, kar se tudi lahko zgodi. In potem so seveda tako drastične kazni. Torej, to enostavno ni v redu. V redu tudi ni v zvezi z izvajanjem politike izvajanja vozniških izpitov. Sedaj bi se morali pravzaprav vsi ti mali ali združiti pa narediti neko veliko skupno podjetje [[...]]Seveda, konkrenca s tem bo padla. To, kar zahtevate pravzaprav za posameznika, je verjetno preveč. Ne vidim razlogov, zakaj so potrebni, tako kot tukaj piše, najmanj trije učitelji vožnje. Ne vem, ne vidim tega razloga, če je ta avto šola v nekem manjšem kraju, če je to nekje locirano na tej periferiji. In s tem seveda se povečuje možnost monopola, tako kot so monopoli - kot natisoče pravnikov, ki so končali pravne fakultete, pa ne morejo narediti tega pravosodnega izpita. Prav, fino! Monopola, kolikor hočete - s temi notarji - in potem imamo vse te koruptivne zadeve, ki se dogajajo. Ne bi rad, da se bi to ponovilo tudi v tem zakonu. Tako kot sem že rekel: nekaj stvari je zelo dobrih. Dobro je sigurno tisto, da spremljaš mlajšega, mladega voznika. Da pa samo ministrstvo za notranje zadeve te levite poje - ampak levite je pravzaprav treba peti in skritizirati celotni vladi, ki paje dejansko kriva, tudi zaradi stanja na lokalnih cestah, takšnem, kakršno je. Iz leta v leto je slabše - ampak zakaj. Zato, ker je ta vlada občinske proračune obremenila čez vse meje in potem imajo še te občine samo za to, da sneg splužijo, vse ostalo odtistega, da bi nasipavali bankine itd. - tega denarja za vzdrževanje enostavno ni. In za ta regionalni neenakomerni razvoj in te razpone, ki se večajo iz leta v leto, je kriva ta vlada in s tem zakonom ne bo tega rešila. Zato mislim, da je bilo dobro, da je bil veto izglasovan, da zakon, čeprav ima dobre zadeve, pa vendar, pred novim letom tako ne bo začel veljati. Jeseni bo nova vlada, možno bo tudi to popraviti, dopolniti in bomo imeli potem dober zakon. To je moj argument, zakaj bom podprl predlog državnega sveta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nekaj sekund je še časa. Jože Tanko, če želite razpravljati?
Hvala lepa. Mnogi pred menoj ste opozorili, da je problem varnosti v cestnem prometu predvsem v preventivi. Vendar ta preventiva ne pomeni samo večjo prisotnost policije na cesti, ker se samo s tem ne doseže veliko. Problem preventive se po moje začne že mnogo prej, in sicer najkasneje že v šoli, ki vzgaja, ne samo preveč liberalno, ampak celo libertarno in to sčasoma preide v nihilizem, v podcenjevanje in v rušenje vseh norm življenja. Skratka, problem preventive se začne v problemu vrednot, v problemu odnosa do države, v problemu odnosa do njenih organov in do njenih norm oziroma zakonov. In mi v tem procesu temlade ljudi izoblikujemo, potem pa v neki prepozni fazi hočemo vse te napake odnosov do inštitucij in zakonov države popravljati z nekimi enormnimi kaznimi, s pretirano represijo in lahko rečemo, da so te kazni nominalno enake, kot so v Avstriji, vendar realno primerljivo so trikrat večje kot v Avstriji za isti prekršek - če gledamo na GDP ali pa, recimo, na plačo. Dodaten problem pa je v tem, da imamo tudi nekatere izjeme, ki jih tudi poznamo, ko celo v najtežjih primerih, najtežjih nesrečah se določeni ljudje obravnavajo drugače, kot je to predpisano v zakonu in kot je določeno za normalne ljudi. Imamo primere in mislim, da so to glavni problemi, ki jih imamo na tem področju cestnoprometne varnosti, tudi cestnoprometne varnosti. Skratka, delovati je treba vzgojno, delovati je treba v vzgajanju vrednot in odnosov do države in zakonov že mnogo prej in ne šele takrat, ko se pojavijo problemi in ko sprejmemo izredno rigorozne zakone z enormnimi kaznimi. Hvala lepa.
Želi besedo še predlagatelj? Izvolite.
Spoštovani! Moram reči, da sem neprijetno presenečen nad razpravo, nad dvojnim merilom, ki je tu v parlamentu. Vsi se zavzemamo tako močno za varnost, ne sprejemamo pa ene osnovne stvari - res varnosti. Na prvem branju, na drugem branju in na zadnjem smo zahtevali, da se sprejme člen, v katerim bi se tudi vozilo, ki se v enem mesecu 20-krat do 30-krat ustavi, odpeljalo in se izločilo iz prometa - ne podprete. To niso merila v isto smer. Premalo pa naredite pridrugih problemih, boljše ceste, večja preventiva. V sedmem, osmem razredu bi moral imeti vsak kolesarski izpit, da bi nekje začeli, misliti v tej smeri. Težko verjamem, da se vozila, ki so neregistrirana, ne morejo umakniti. Zavarovalnice so na zadnjem skupnem sestanku ministrstva in državnega sveta jasno povedale, da 1% vseh stroškov, ki jih plača za prometne nesreče, plačajo ravno za neregistrirana vozila. In govoriti in se izgovarjati, da to ni prav, je nekaj absurdnega. Mladina se je v petek in soboto umaknila s cest. Pri nas v Beli krajini imamo približno 300 policistov, skoraj toliko kot Belokranjcev. Vsakodnevnih kontrol je toliko, da ti da misliti, kot da si v neki drugi deželi. Od Semiča do Ljubljane so me v dveh letih po štirikrat ustavili na eni vožnji. Hkrati se je pa mimo mene peljal človek z neregistriranim vozilom, pa ga niso ustavili, ker so imeli takrat v postopku mene, kot župana, kot državnega svetnika in kot normalno vozilo. Neka dvojna merila veljajo tukaj, ki jih ne izpolnjujemo. In če ne boste v ta zakon zapisali teh meril, potem, žal, niste naredili dovolj. Presenečen sem, da s tako voljo mahate našim državljanom s tega presvetlega zbora, kako bo politika tista, ki bo [[...]] [[nerazumljivo]] . Ja, kam pa pridemo, gospodje?! Vi ste naši poslanci! S 120.000 se kaznuje človeka, ki ima 50.000 dohodka, pri čemer mene kot svetnika ali pa vas kot poslance kaznujete z enako kaznijo. Ko bom jaz kazen plačal, bom zamahnil z roko pa rekel, dobro, plačal sem, pa grem naprej. Nek sin, ki se z BMV-jem voziokrog moje hiše 120 km, to oče plača pa pozabi. Ta zakon tepe majhnega človeka. Verjamem, da je to nekoliko populistično, ampak tako je napisano. Ne sprejemam pa nekih meril, ki jih imajo po svetu, o obveznih delih, pa naj bo to za župana ali državnega svetnika, poslanca ali pa ne vem koga. Ne posveča se dovolj tem argumentom, ki so drugačni, samo po žepu te udariti, a denarja nimaš in nimaš s čim plačati. Ne verjamete argumentom, da sodnik za prekrške enostavno na koncu leta nekaj sto takih kazni prime pajih v koš vrže - ker ni kaznovan, ne moreš ga kaznovati. Točno se ve, da se nekaj deset- ali dvanajstletnih fantov vsakodnevno vozi z avtomobili, takimi ali drugačnimi, in nihče ne odreagira, ker ga ni možno kaznovati. In nas puščate tam, tako, fantje, saj se boste sami zmenili - ali bo res počilo med nami pa vsemi ostalimi? Zato prosimo, da se ta zakon spremeni in se sprejme take zakone, ki bodo primerni za našo deželo. Živimo v deželi, kakršno imamo. In govoriti zdaj, da bo dežela drugačna - ne bo! Ne bo In če bomo to sprejeli, smo res na področju varnosti premalo naredili. Politično dali tudi tistemu, ki ni zaslužen. Zato apeliram na vse vas, da resno še enkrat razmislite. Govoriti, da smo vsi za isto - ni res! Take stvari pa puščate mimo. Včeraj mi je šef policije sporočil, da bo dal dodatne tri policiste v Semič. Saj se polovica ljudi več ne vozi po cestah; šli so v hribe, šli so na gozdne ceste, ker na vsakih 500 metrov pa res ne želijo naleteti na policista. Policist te lovi tam, če si privezan, če imaš luč, pa da boš pihal, če si morda kaj popil, hkrati se pa štirje drugi mimo vozijo. In bolj ko opozarjamo na te stvari, bolj ostajajo enake. Župan sem deset let, pa je samo slabše in slabše, žal. V državnem svetu sem skušal uveljavljati take pravice, v prvem, drugem in tretjem branju, pa se ne zgodi nič. In državni svet je enostavno, ko smo videli, kako je s tem, skoraj soglasno to sprejel. Zato to mora biti sprejeto, ali pa smo tam neke marionete slovenskega podeželja in pa mesta. Ne več tako z lahkoto jemati nek zakon. To je premalo domišljeno in premalo argumentirano z ministrstva in z vlade, da nam tako solijo pamet in rečejo fantje, saj to ne bo šlo. Zato apeliram na vas, da tega ne sprejmete, ker sicer bo premalo narejenega, veliko premalo in krivci bodo tudi tukaj v tem parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, imate nekaj časa, da te odgovor na vprašanja.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za to, da imam priložnost izreči še nekaj komentarjev. Naj začnem tukaj nazadnje. Gospod predstavnik državnega sveta je namreč izrekel celo vrsto netočnosti, ki vsekakor ne more biti argument za njegovo stališče, da je zakon potrebno razveljaviti. Predvsem, recimo, ne drži to, za kar se zavzema, da bi otroci šele v osmem razredu opravili kolesarski izpit, ko je splošno znano, da to opravijo že v četrtem razredu osnovne šole v okviru posebnih kolesarskih krožkov. Poleg tega ne drži, da policisti ne nadzirajo prometa in da ne dajejo prijav v primeru ugotovljenih kršitev. Statistični podatki ga popolnoma demantirajo, lahko jih pokažem ob priložnosti itn. Predvsem pa ne drži trditev, ki je temeljna, na katero naslanja državni svet svoje stališče o vetu, namreč to, da ni zakonske podlage v primeru, da je treba ukrepati zaradi vozil, ki niso registrirana in ki imajo tehnične pomanjkljivosti. To preprosto ne drži. Mi imamo zakon o prekrških, v katerem je to povsem jasno vse zapisano; in ne samo to, imamo tudi že odločbe sodnikov za prekrške, imamo niz prijav policiji in povedal sem, da so policiji dane tudi posebne usmeritve v okviru veljavne zakonodaje, kjer se bodo glede tega vprašanja stvari še zaostrile. Policija bo namreč dosledno izvajala nadzor nad tehnično "izpravnostjo" vozil in nad registracijo in bo v tej zvezi tudi ustrezno ukrepala, skupaj s sodniki za prekrške. Zato res ni nikakršne podlage ali pa razlogov za to, da tukaj kakorkoli spreminjamo zakon in na ta način zavržemo vse, kar se je vsaj dve do tri leta v strokovnih krogih, v civilni družbi pripravljalo kot nov zakon o varnosti cestnega prometa, ki ne vsebuje samo kazni, gospe in gospodje. Daleč od tega. Vi ste vašo razpravo osredotočili na kaznovalno politiko. Vsi se zavedamo, da samo s kaznovalno politiko ni mogoče doseči veliko, ampak tudi s kaznovalno politiko. In če boste glasovali proti zakonu, potem ne boste glasovali samo proti kaznovalni politiki, ampak proti nizu ostalih programov, ki jih zakon uvaja, vključno s tistimi, za katere se zavzemate na področju preventive, ker se postavlja agencija z novimi pristojnostmi, vključno s tistimi na področju mladih, mladega voznika. Če boste torej v Stranki mladih glasovali proti zakonu, boste glasovali proti temu, da se lahko začne usposabljanje za vozniški izpit s šestnajstimi leti in pol, boste proti možnosti za vožnjo s spremljevalcem, za kakovostnejše usposabljanje na tem področju in za premagovanje zelo ključnih vzrokov za smrtne žrtve, ki so očitno v šibki usposobljenosti in slabši vzgoji mladih voznikov. Skratka, nasprotovanje zaradi enega člena, ki ni potreben v tem zakonu, programom, ki jih zakon uvaja, ko vnaša nove možnosti za premagovanje varnostnih tveganj na cestah, je seveda nekoliko neprevidno oziroma nesprejemljivo. Ne morem sprejeti, zato sem se nekoliko nasmehnil prej, stališča, da moramo začeti z analizami. Gospe in gospodje, ne samo analize, deset let že ta Slovenija zelo načrtno izvaja program na področju cestnoprometne varnosti. In ne silite me v to, da se usedem in začnem pisati analize, treba je ukrepati, sprejeti zakon in napodlagi zakona ukrepati. Tisti, ki se je zdaj spomnil na analize, očitno ne spremlja, kaj vse v tej Sloveniji na tem področju že izvajamo. Statistični podatki vas ne opravičujejo k oceni, ki sem jo slišal tu in tam, ki je izrečena zelo na pamet, da je stanje katastrofalno in da se tu ni nič napravilo. Resnica je ravno obratna! Če pogledate evropsko statistiko, je Slovenija od leta 1995 do današnjih dni napravila največji premik pri zmanjševanju števila smrtnih žrtev na milijon prebivalcev. Še let 1995 smo imeli 207 smrtnih žrtev na milijon prebivalcev, danes oziroma v letu 2003 je to 122, to je velik premik, večji kot v večini evropskih držav. In ni res, da je Slovenija na repu evropske lestvice. Države, kot so Grčija, Portugalska, Španija, Belgija, imajo med 150 in 160 mrtvih na milijon prebivalcev. Povedal sem, Slovenija 122. In v novi deseterici, v novih članicah Evropske unije je Slovenija v vrhu, kar zadeva prometno varnost. Tako da ne bo držalo, da država nič ni napravila v teh letih. Veliko je in tudizakon iz leta 1998 je dal dobre temelje in je tudi povzročil v mnogočem izboljšanje cestne prometne varnosti. Zato tudi ne drži trditev, da z zakonom ne moremo storiti nič. Drži pa trditev, da ne samo z zakonom, zakon bo svoje prispeval k stvari in prepričan sem, da ga je treba sprejeti in da je to priključek na evropsko povprečje ali samo navzgor v naslednjih letih. In samo še to glede kazni. Nič ni točnega, kar je bilo izrečeno v zvezi s številkami. Povem naj vam - so pa te pa so te številke dosegljive na domačih straneh različnih agencij - v Avstriji je najvišja kazen za prehitro vožnjo 2.180 evrov, zraven je možen še zapor do šest tednov in seveda odvzem vozniškega dovoljenja. V Belgiji je najvišja kazen 2.500 evrov in odvzem vozniškega dovoljenja. NaDanskem 940 evrov, to so najvišje zagrožene kazni, odvzem vozniškega dovoljenja, ponovna obveznost opravljanja izpita. V Franciji 1.500 evrov - maksimalna kazen, obveznost ponovnega opravljanja izpita. Pri prekoračitvi hitrosti v predoru celo do 3.750 evrov in šest mesecev zapora in tako naprej, da ne naštevam, da ne tratim vašega časa. Treba je operirati s korektnimi podatki, ko govorite o tem, kakšne kazni uvajamo. Uvajamo strožjo kaznovalno politiko, ampak uvajamo strožje kazni za tiste, gospe in gospodje, ki kršijo cestnoprometne predpise, ki povzročajo smrt na naših cestah in ki ogrožajo varnost, in ne za tiste, ki vsega tega ne počnejo. Hvala lepa.
Hvala lepa minister. Zaključujem razpravo. O zakonu bomo v skladu s časovnim potekom sejo ponovno odločali danes v okviru glasovanj ob 13.50 uri. Prekinjam točko dnevnega reda. Zahvaljujem se vsem za sodelovanje pri tej točki. Prehajam na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU OSEBNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Trenutek, bomo počakali, da pridejo predstavniki vlade. Pozdravljam predstavnike vlade. Državni sekretar, gospod Marko Starman, bo podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona in mu dajem besedo, prosim.
Najlepša hvala, gospod predsedujoči. S predlaganim zakonom se področje varstva osebnih podatkov na splošno in v določeni meri tudi posebej ureja na novo. Področje varstva osebnih podatkov oziroma prost pretok osebnih podatkov sodi med pristojnosti EU. Direktiva, ki ureja to področje, natančno opredeljuje sistem razdelitve pravic in obveznosti v razmerjih glede osebnih podatkov. S predlagano ureditvijo so vključeni v naš pravni red standardi, ki jih neposredno zahteva evropski predpis, hkrati pa je sistem prilagojen naši ustavnopravni tradiciji in pridobljenimi izkušnjami na tem področju. Predlagani zakon jasno ločuje, tako kot že dosedanji, obdelavo osebnih podatkov v javnem sektorju, kjer je po naravi stvari državna ureditev lahko strožja od zasebnega, kjer mora biti zaščiten tudi gospodarski interes prostega blaga in storitev. Predlagani zakon zato v prvem delu definira skladno z določbami direktive vse pojme, ki so pomembni za zbiranje in obdelavo osebnih podatkov, nato v drugem delu opredeli pravne temelje za obdelavo osebnih podatkov v javnem sektorju in nato v zasebnem sektorju posebej. Predlagani zakon sedaj nepogojno zahtev vnaprejšnjo določitev namena za zbiranje in nadaljnjo obdelavo osebnih podatkov. V javnem sektorju je obdelava osebnih podatkov dopustna pravilo na le, če to izrecno določa področni predpis. Prav zakon določi, da je za obdelavo nekaterih osebnih podatkov poleg zakonske podlage potrebna še osebna privolitev. Predlog zakona predvideva izjemo, in sicer tudi v javnem sektorju je izjemoma dopustno obdelovati tiste osebne podatke, ki so nujni za izvrševanje zakonskih pristojnost, nalog ali obveznosti v javnem sektorju, toda to le pod dvema pogojema: Če se s to obdelavo ne poseže v upravičen interes posameznika in če posameznik, ki mora o tem biti obveščen, temu ni izrecno ugovarjal. V primeru ugovora mora neodvisni nadzorni organ izdati odločbo o upravičenosti tovrstne obdelave. Zaščita pravic posameznika v zvezi z obdelavo osebnih podatkov v javnem sektorju je ostala na istem nivoju oziroma se je povečala. Treba je namreč pogledati celotno sliko, ki predvideva drugačno razdelitev odgovornosti v zvezi z varstvom osebnih podatkov. Predlagana ureditev za razliko od sedanje, ki je v precejšnji meri temeljila na togem formalizmu, ki se je v praksi ničkolikokrat izkazal za fiktiven, temelji sedanj na odgovornosti upravljavcev, na učinkovite neodvisnem inšpekcijskem nadzoru ter na iniciativi posameznika. Odgovornost upravljalca je v tem, da v skladu z zakonom in namenom obdeluje osebne podatke ter izčrpno in ažurno informira posameznika glede obdelave njegovih osebnih podatkov. Pravice posameznika so v novem sistemu razširjene, saj je pravica do obveščenosti o obdelavi njegovih osebnih podatkov ena temeljnih pravic. Predlog zakona predvideva nekatere področne ureditve, in sicer urejeno je neposredno trženje, urejen je videonadzor in urejeni so biometrični ukrepi. S predlaganjem zakona [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]je postavljen nekoliko drugačen sistem in je v celoti usklajen z evropskimi predpisi, zato vlada predlaga, da državni zbor sprejme predlagan zakon. Vlada se strinja s predlaganimi amandmaji, ki jih je vložil poslanski klub Liberalne demokracije. Ker je k predlogu zakona vloženih le 5 amandmajev, kar predstavlja manj kot desetino členov, vlada tudi predlaga, da državni zbor opravi tretjo sejo na tej seji. Najlepša hvala.
Hvala Marku Starmanu, državnemu sekretarju na ministrstvu za pravosodje. Odbor za notranjo politiko je obravnaval predlog zakona kot matično delovno telo, članica odbora gospa Irma Pavlinič Krebs bo predstavila poročilo odbora. Prosim, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki vlade. Odbor za notranjo politiko je na 52. redni seji dne 24.6.2004 pripravil dopolnjeno besedilo predloga zakona o varstvu osebnih podatkov, potem ko se je prebil skozi kar 40 strani dopolnil k zakonu, sprejeli smo skoraj 100 dopolnil, ki jih je pripravilo pravosodno ministrstvo na podlagi pripomb zakonodajno-pravne službe, varuha človekovih pravic, predlogov poslanske skupine LDS, Evropske komisije ter pripomb, izraženih v splošni razpravi k zakonu. Zakon v pretežnem delu zadeva varstvo osebnih podatkov v javnem sektorju, pri tem sta osnova zakon in osebna privolitev posameznika, vendar z večjim krogom izjem, kot je določeno v veljavnem zakonu. Osebna privolitev je tako veliko širša. Tako so tudi sprejeti med dopolnili v zakon vgrajene varovalke in izjeme, kdaj osebnih podatkov ni dopustno obdelovati in uporabljati. Podlaga za obdelavo osebnih podatkov v zasebnem injavnem sektorju sta privolitev in pogodbe, tu so v primerjavi s preteklostjo stvari natančneje opredeljene. Določena bo tudi obveznost obveščanja posameznikov v primerih neposrednega zbiranja njihovih osebnih podatkov. Odbor je podprl predlog, da se zbirke osebnih podatkov v javnem sektorju posredujejo tistim organom, ki te podatke potrebujejo za vodenje svojih postopkov. Ugotovili smo namreč, da različni organi pri svojem delu pridobivajo osebne podatke na podlagi uporabe različnih predpisov, velikokrat pa je teh podatkov, ki jih posamezni organi pridobijo na tej podlagi, premalo, da bi lahko uspešno zaključili svoje postopek. Zato smo ocenili, da bi bilo dobro, da bi se te podatki med posameznimi organi medsebojno posredovali. Način dela bi bil za to hitrejši in bolj ekonomičen. Gre za pomemben prispevek k debirokretizaciji državne uprava. Državni organi tako, kot smo sicer že določili v zakonu o upravnem postopku, ne bodo zbirali znova in znova istih podatkov, ki jih drugi že zbirajo, zato da stranki v upravnem postopku določeno pravico odobrijo. Omejitev je seveda zelo visoka, ne smejo se posredovati za nič drugega kot za izvajanje z zakonom določenih pristojnosti, sicer pa tudi direktiva Evropske unije dopušča možnost, da je v javnem sektorju tudi izjemoma za izvrševanje njegovih zakonitih pristojnosti moč urediti stvari tako, da se podatki med upravnimi organi v javnem sektorju posredujejo drug drugemu. Določili smo tudi, da se bodo posredovali brezplačno. Glede na možni konflikt razlag varstvo osebnih podatkov pri izvrševanju pristojnosti državnega nadzornega organa za varstvo osebnih podatkov in izvrševanje pristojnosti pooblaščenca za dostop do informacij javnega značaja je odbor tudi uredil, na kakšen način se bodo reševali morebitni konflikti razlag, kaj je na primer osebni podatek, varstvo osebnih podatkov, kršitev varstva osebnih podatkov, informacija javnega značaja. Določili smo namreč, da lahko državni nadzorni organ za varstvo osebnih podatkov zoper odločbo pooblaščenca za dostop informacij javnega značaja, kjer naj bi prišlo do kršitve varstva osebnih podatkov, po zakonu začne upravni spor. Sprejeli smo tudi rešitve v delu, ki se nanašajo na izvajanje biometrijskih ukrepov za namen identifikacije posameznikov. Gre za ukrepe, s katerimi se ugotavlja identiteta posameznika, in sicer z uporabo prstnega odtisa, šarenice, očesne mrežnice in tako naprej. Tukaj, denimo, pride v poštev obveznost izdajanja potnih listov, ki bodo vsebovali biometrijske podatke, če bo tako dogovorjeno z drugimi državami. Pojavilo se je vprašanje dopustnosti oziroma smiselnosti razlikovanja med biometrijskimi ukrepi v javnem sektorju in zasebnem sektorju. Odločili smo, da ni razloga za razlikovanje in smo z rešitvijo uvedli poenoten način izvajanja teh ukrepov. Tako naj bi bilo biometrijske ukrepe dovoljeno ob predhodni odločitvi nadzornega organa uporabljati tako v javnem, kot tudi v zasebnem sektorju, in sicer v javnem sektorju predvsem z nadzorom dostopa v stavbe državnih organov in v zvezi z evidentiranjem navzočnosti zaposlenih na delovnem mestu. Sicer pa smo v okviru zakona sprejeli rešitev in smo ustanovili poseben samostojni državni nadzorni organ za varstvo osebnih podatkov, ki naj bi izvajal inšpekcijski nadzor. Odbor predlaga državnemu zboru, da dopolnjen predlog zakona s takimi vsebinami sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa za predstavitev poročila odbora. Ker je odbor na 43. seje opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin na tej seji ni možna Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Vodili jo bomo na podlagi pregleda amandmajev z dne 8.7.2004. V razpravo dajem člen 24 in amandma poslanskega kluba LDS k temu členu. Želi kdo besedo? Irma Pavlinič Krebs ima besedo, prosim.
Hvala lepa. Samo v razlago teh amandmajev. Amandmaji po vsebini predstavljajo manjše redakcijske popravke, na primer naziv nadzornega organa za varstvo osebnih podatkov se usklajujejo z nazivom v drugih določbah dopolnjenega predloga zakona. Zavarovanje osebnih podatkov mora zagotavljati poznejše zagotavljanje kakršnekoli oblike obdelave posameznih osebnih podatkov, ne le uporabe ali vnosa in določanje rokov za odločitev državnega nadzornega organa o uvedbi biometrijskih ukrepov se veže na koledarske dneve, namesto na delovne dneve. To so ti redakcijski popravki, sporočani ob prvem amandmaju, gre za popravke amandmaje tehnične narave, tako da predlagam državnemu zboru, da jih ob točki glasovanja sprejme.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Barovič ima besedo o amandmaju k 24. členu. Prosim.
Jaz bom - moram konkretno k amandmaju, se opravičujem.
Ja, ja. Ni splošne razprave. Ta je bila opravljena.
Se odrekam kakršnihkoli besed. Hvala lepa.
Hala lepa. Če nihče ne želi razpravljati o tem členu in o amandmaju, zaključujem razpravo o 24. členu in o vloženem amandmaju. Prehajam na 38. člen in amandmaju. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem tudi razpravo o 38. členu. Prehajam na 47. člen in amandma poslanskega kluba LDS k 47. členu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o 47. členu in amandmaju. Prehajam na 65. člen in amandmaju k temu členu poslanskega kluba LDS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o 65. členu. Prehajam na 77. člen in amandmaju k temu členu poslanskega kluba LDS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členih oziroma o amandmajih k dopolnjenem predlogu zakona O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes ob 13.50 v okviru glasovanje. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 13 uri in 15 minut bomo prešli na 5. točko dnevnega reda. Do tedaj prekinjam delo državnega zbora. Hvala za sodelovanje predstavnikom ministrstva in vam za razpravo.
Gospe in gospodje, prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O POMILOSTITVI. Lepo prosim za mir [[...]]Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade, to bo državni sekretar pri ministrstvu za pravosodje Marko Starman. Podal bo dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Najlepša hvala, gospod predsedujoči. Razlogi za predlagano manjšo novelo zakona je predvsem določba statuta mednarodnega kazenskega sodišča, ki ne dopušča, da bi bili obsojenci tega sodišča, ki bi prestajali kazen tudi v naši državi, lahko pomiloščeni. Zato je bilopotrebno to možnost izrecno izključiti. Druga predlagana sprememba se nanaša na sedanjo določbo. V postopku pomilostitve po uradni dolžnosti, kjer je moral minister, preden je predlagal predsedniku republike pomilostitev po uradni dolžnosti, nujno pridobiti tudi mnenje pristojnega državnega tožilca in sodišča. S predlagano spremembo se ta postopek skrajša in poenostvi in se ga približa primerljivim sistemom v drugih evropskih državah. Po predlagani spremembi se mnenje tožilstva in sodišča ne zahteva kot nujni pogoj. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam za to kratko uvodno obrazložitev. Želi besedo podpredsednik odbora za notranjo politiko, ki je bilo matično delovno telo pri tem zakonu, Franca Kanglerja, da predstavi poročilo.
Kratko. Na 52. redni seji odbora 23.6. je odbor popolnoma sledil predhodni razpravi predlagatelja vlade in je tudi odbor sprejel k dvema členoma tudi dva svoja amandmaja. Dejansko, kot je predlagatelj vlade dejal, gre za dva manjša popravka. Pomilostitev glede na obveznosti Republike Slovenije, da v skladu s statutom mednarodnega kazenskega sodišča že izvršuje tudi sodbe tega sodišča, in sprememba glede pridobitve mnenja pristojnega državnega tožilca in sodišča v postopku za pomilostitev po uradni dolžnosti. Poudaril bi tudi to, da je predlog zakona v svojem mnenju podprla tudi komisija državnega sveta za politični sistem. Odbor je po opravljeni razpravi sprejel naslednja dva amandmaja: k 1. in 2. členu. 1. člen "Predsednik republike ne more pomilostiti obsojenca, ki prestaja kazen zapora v Republiki Sloveniji po sodbi mednarodnega kazenskega stališča" V2. členu še predlagana sprememba: 14. člena se spremeni tako, da se pred besedo "državnega" doda beseda "pristojni". Mislim, da je predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o pomilostitvi primeren za sprejem in obravnavo.
Hvala Francu Kanglerju za predstavitev poročila odbora. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Vojko Čeligoj bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani gospod podpredsednik, predlagatelji, kolegice in kolegi! Ne glede na neobsežne spremembe zakona, ki sicer ne spreminjajo koncepta pomilostitve, so vseeno vredne obravnave. Iz kratke pisne obrazložitve ne izvemo pravzaprav ničesar več kot to, da se omejitev iz 1. člena sprememb uveljavlja zaradi rimskega statuta, ki ne dovoljuje, da bi organ države, v kateri obsojenec prestaja kazen, mogel pomilostiti obsojenca. Po ustavi predsednik države torej ne bo imel možnosti določeni osebi popolnoma ali delno odpustiti izvršitev kazni, spremeniti izrečeno kazen v milejšo, ali v pogojno obsodbo, ali izbrisati obsodbooziroma odpraviti, ali skrajšati trajanje pravnih posledic obsodbe, kar je vsekakor pohvalno in po mnenju poslanske skupine DeSUS je določba zelo pomembna za nadaljnjo implementacijo mednarodnega kazenskega prava v Sloveniji. Določba preprečuje pomilostitev za najhujša hudodelstva, ki zadevajo mednarodno skupnost kot celoto oziroma za genocid, hudodelstvo zoper človečnost, vojna hudodelstva in hudodelstva agresije. Vsekakor ne smemo dopustiti, da bi se takšni kršitelji izmuznili roki pravice in poceni odnesli s pomilostitvijo. Zato v poslanski skupini DeSUS spremembo tega člena podpiramo. Ne moremo pa se popolnoma strinjati s spremembo 2. člena zakona. Ne smemo namreč pozabiti, da se lahko postopek za pomilostitev začne na prošnjo ali po uradni dolžnosti, in postopek po uradni dolžnosti začne minister, pristojen za pravosodje. V zakonu sicer ni opredeljeno, kdaj nastopi uradna dolžnost, smo torej brez vsakršnih kriterijev. Slišali smo razlago, da je uradna dolžnost podana takrat, ko minister za pravosodje po lastni presoji predlaga pomilostitev določenega obsojenca. To je edini kriterij, ne glede na število prošenj za pomilostitev in razlago, da se pomilostitve po uradni dolžnosti večinoma izvajajo ob praznikih, kakršen je državni, in da se takrat pomilostidoločeno skupino ljudi, kar skoraj velja za amnestijo. Pri zadevah, kakršna je pomilostitev, ne smemo biti nedosledni. Ne vidimo razloga, zakaj bi v takem primeru mnenje sodišča oziroma državnega tožilca ne bilo pomembno, saj prav oni zbirajo podatke, ki o pomilostitvi najverjetneje odločajo. Podatki in na njih opirajoč sestavljeno mnenje sicer ni formalno zavezujoče, kljub temu pa se odločitev gotovo opira prav na njega. Vsaj malo čudno bi bilo, če odločitev na koncu predsednika republike ne bi upoštevala mnenja organov, ki so z obsojencem bili v stiku. Ne vemo, zakaj z zakonom hitimo na zadnji seji državnega zbora v tem mandatu. Kljub temu menimo, da je boljše, da zadevo uredimo na formalni ravni, kakor da je nedorečena. In v poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Majda Zupan bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! V letu 1995 sprejeti zakon o pomilostitvi naj bi dopolnili in spremenili z določbami v dveh zadevah, tako kot je bilo že povedano. Prva se navezuje na določbe statuta mednarodnega kazenskega sodišča. Njihov statut namreč ne dopušča, da bi bili obsojenci deležni pomilostitve po pravu države, v kateri prestajajo kazen. In druga sprememba se nanaša na določbe v zvezi s pomilostitvijo, ko je treba pridobiti mnenje pristojnega državnega tožilca in sodišča. To bi sicer še naprej veljalo, vendar tako, da bi v primeru, ko gre zapomilostitev po uradni dolžnosti, tako mnenje ne bi bilo potrebno. V naši poslanski skupini spremembam in dopolnitvam ne nasprotujemo. Smo pa kritični, da sprejemamo predlog zakona tako pozno, tik pred koncem mandata. Hvala lepa.
Hvala tudi za stališče te skupine. Magistra Majda Potrata dobi besedo za stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci in spoštovani predstavniki vlade! Predlog zakona, ki prinaša samo eno dopolnitev in eno spremembo zakona o pomilostitvi, sprejetega leta 1995, bo poslanska skupine Združene liste socialnih demokratov podprla. Čeprav gre samo za dva člena, sta popravka po svojem bistvu precej različna. Dopolnitev prvega člena je potrebna zaradi mednarodnih obveznosti, saj je Slovenija dolžna izvrševati tudi sodbe mednarodnega kazenskega sodišča. Statut tega sodišča pa ne dopušča pomilostitve obsojencev po pravu države, v kateri prestajajo kazen, zato predsednik Republike Slovenije ne more pomilostiti takega obsojenca in je omejitev njegove pristojnosti za pomilostitev v takih primerih bilo treba izrecno zapisati. Sprememba 14. člena pa je obrnjena v drugo smer. Opušča del postopka, ki je po mnenju ministrstva za pravosodje po nepotrebnem zavlačeval odločitev ob pomilostitvi. 17. člen veljavnega zakona o pomilostitvi izrecno navaja, da mora biti pomilostitveni postopek hiter. Kljub temu pa je tudi zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju opozorila na šibkost utemeljitve predlagane spremembe, po kateri sodišču in pristojnemu državnemu tožilcu ni več naloženo, da pripravita mnenje o upravičenosti pomilostitve tudi v primeru, ko se postopek začne po uradni dolžnosti. Dopolnitev obrazložitve je pokazala, da je močan argument za tako spremembo pomilostitev kot akt milosti, ki jo lahko ob posebnih priložnostnih in v zakonsko predpisanih okvirjih izreče predsednik države. Postopek za pomilostitev po uradni dolžnosti začne minister, pristojen za pravosodje, in njegova odločitev in odločitev predsednika sta edino jamstvo za ustreznost postopka. Prav vprašanje, ali je prav, da se opusti mnenje o pomilostitvi državnega tožilca in sodišča, ko gre za pomilostitev po uradni dolžnosti, je bila v središču razprave in ne nasprotuje pomilostitvi kot aktu milosti. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov namreč nimamo pomislekov do ugotovitev penolške znanosti, ki opozarja na učinke prestroge kaznovalne politike. Izkušnje pa kažejo, da se naša sodišča in državni tožilci le redko odzovejo s pritrdilnim mnenjem za pomilostitev, o čemer pričajo podatki. Prepričani smo, da je predlagana sprememba dobro premišljena in zato jo bomo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podprli.
Hvala. Besedo dobi Zmago Jelinčič Plemeniti za stališče Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo in pozdrav vsem skupaj. Najboljšo utemeljitev proti zakonu sem slišal iz ust kolega iz stranke DeSUS in vendar je on rekel, da bodo glasovali za ta zakon.
Ne vodimo polemike, je le predstavitev stališč.
Zato kaj dosti se ne bom spuščal na iste argumente proti, ampak jih samo dodam, da se strinjam z njimi. Imam pa v Slovenski nacionalni stranki še kar nekaj vprašanj. Pravi tako v 1. členu, da predsednik republike ne more pomilostiti obsojencev, ki prestajajo kazen zapora v Republiki Sloveniji po sodbi mednarodnega kazenskega sodišča. Kaj pa če je ta obsojenec državljan Republike Slovenije? Zaenkrat še nimamo takšnih obsojencev, ni pa rečeno, da jih kdaj tudi ne bomo imeli, kajti zagotovo se bo Evropa in mednarodno kazensko sodišče spustilo v razpravljanje o trgovini z orožjem. In če bomo takrat imeli kakšnega obsojenca s strani mednarodnega kazenskega sodišča, kako bomo ravnali v tistem primeru? Tukaj ni nič določenega. V 2. členu, ki pravi, da v postopku za pomilostitev po uradni dolžnosti mnenje sodišča in državnega tožilca o upravičenosti pomilostitvi ni potrebno, se v bistvu tudi neka taka zelo čudna terminologija najde v tem stavku. Kaj je pomilostitev po uradni dolžnosti? Poznamo pregon po uradni dolžnosti in po večini primerov se ta pregon po uradni dolžnosti opusti oziroma se ga izogne in nihče ni sankcioniran zaradi tega. Mi imamo celo množico primerov, ko so tožilci opustili pregon, čeprav bi ga morali sprožiti po uradni dolžnosti, pa tega niso naredili. Zdaj imamo tukaj še pomilostitev po uradni dolžnosti. Ali to morda pomeni, da bodopomiloščeni vsi pedofili ali pa tisti, ki so nasilni nad otroki? Kajti to bi pričakoval v tem našem pravnem redu, ki ga ne morem imenovati red, zato je to pravni red v narekovajih. Mislim, da zakon ni dodelan, ni utemeljen in je zelo površno narejen. Narejen je za trenutek, dva pred novim mandatom, zato da bo nekdo odkljukal še eno kljukico: sprejeli smo še en zakon, zelo pomemben in tako naprej. Mislim, da bi se morali o tej zadevi malo globlje pogovoriti, najti utemeljitve in predvsem v akt zapisati zadevo tako, da bo stala, navkljub temu da je pravo zelo zelo gibljiva stvar in da je slovensko pravo še posebej zmuzljiva stvar, ki je podrejena političnim apetitom, političnim tedencam in pa političnim preferencam tako sodnikov in tožilcev, bi morali vsaj tukaj notri zadevo malo bolj konkretno napisati, predvsem pa jo razdelati. V Slovenski nacionalni stranki tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Dušan Vučko dobi besedo, stališče poslanskega kluba LDS.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini LDS bomo podprli predlog novele zakona o pomilostitvi. Poleg zastaranja je tudi pomilostitev razlog za ugasnitev kazni. S pomilostitvijo se lahko obsojencu popolnoma ali deloma odpusti kazenski pregon, ali popolnoma ali deloma odpusti izvršitev kazni, izrečena kazen se lahko spremeni v milejšo ali v pogojno obsodbo ali izbriše obsodba. Pomilostitev pomeni akt milosti in se nanaša na že izrečene sodbe. Sodna odločba, s katero je bila kazen izrečena, ostane pritem nespremenjena. Pomilostitev za kazniva dejanja daje predsednik republike in je izraz volje najvišjih državnih organov, da se obsojencu kazen deloma ali v celoti odpusti. Da lahko razpravljamo o pomilostitvi, se moramo povrniti nekoliko nazaj v zgodovino in razkriti njene korenine. V srednjem veku je med obeležji suverenosti kot najvišje absolutne in trajne oblasti najti tudi naslednjo značilnost. Suvereno zajema tudi izključno možnost imenovanja častnikov, dajanja pomilostitev in razpisovanja davkov. Kot nosilec suverenosti je akte pomilostitve razglašal monarh, ki je ob enem izvrševal tudi sodno oblast. V tistem času je bila suverenost poimenovana predvsem kot dejanje politične modrosti ali pa milosti monarha, kot sodnika. Kljub temu pa pomilostitev tudi v današnjih časih ostaja institut kazenskega prava, vendar ne kot akt milosti monarha, temveč je prevzela pomilostitev vlogo korektiva izrečenih kazenskih sankcij. Institut pomilostitev omogoča popravek morebitne strogosti zakona. Pomilostitev lahko odigra tudi korekcijo nepravične sodne odločbe, če je bila na primer kazen previsoka. Poleg tega je lahko pomilostitev spodbuda za obsojenca, ki je na prestajanju kazni, da se bo v prihodnje obnašal v skladu z družbenimi normami. Sami v poslanski skupini LDS ne nasprotujemo institutu pomilostitve, čeprav menimo, da je nekoliko zastarel institut. Opozarjamo pa na možnost spregleda različnih okoliščin in dejstev v posameznih primerih. Zavedati se moramo, da je pomilostitev po tradiciji še vedno ostala v rokahpredsednika republike oziroma šefa države, ki se je zgodovinsko razvila iz absolutne monarhije, v kateri je imel monarh celotno državno oblast, medtem ko se je sodna oblast vzpostavila kot samostojna veja oblasti. Zato je bilo moč razumeti zakonsko ureditev, po kateri se prošnja za pomilostitev vloži pri sodišču, ki je izreklo sodbo na prvi stopnji, in da mnenje upravičenosti pomilostitve podata sodišče in pristojni državni tožilec. Pred seboj imamo predlog zakona, po katerem v primerih, ko gre za pomilostitev po uradni dolžnosti, se pravi tedaj, kadar minister, pristojen za pravosodje, po lastni presoji predlaga pomilostitev določenega obsojenca, mnenje državnega tožilca in sodišča ni potrebno. Do predlagane rešitve izražamo določeno skepso. Sicer ga bomopodprli, predvsem iz razlogov, ker je postopek pridobitve mnenja pristojnega sodišča in pristojnega državnega tožilca dolgotrajen postopek zaradi nam vsem znanih sodnih zaostankov. Pozorno pa bomo spremljali ravnanje tako ministra za pravosodje kot predsednika republike oziroma njuno presojo. Če bi prišlo - in upam, da do tega ne bo prihajalo - do pomilostitev storilcev kaznivih dejanj, ki si tega absolutno ne zaslužijo, bomo sami vložili novelo zakona, v katerem bomo v sistem ponovno vgradili zadostne varovalke, da do takšnih primerov ne bi prihajalo.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Kangler.
Hvala za besedo. Na kratko bom podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o pomilostitvi. Prav tako bomo podprli obe spremembi 1. in 2. člena. Pri obravnavi tega zakona je pomembno poudariti, da ne smemo zanemarjati sodb mednarodnega kazenskega sodišča - namreč, ve se, zoper katera kazniva dejanja mednarodno kazensko sodišče sodi, in prav je, da tu upoštevamo dikcijo amandmaja, ki ga je odbor sprejel. Kar se tiče 2. člena, se v celoti strinjamo. Res bi bilo mogoče treba v bližnji prihodnosti ali v naslednjem mandatu sprožiti razpravo o polemikah in pogledih posameznih političnih strank glede pomilostitve po uradni dolžnosti, vendar so v danem trenutku rešitve, kot so predlagane v 2. členu, primerne in jih bomo tudi podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 15. julija 2004, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ob 13.50 ure bomo prešli na glasovanja in prosim vse poslanske in poslance vseh poslanskih skupin, da pridemo v tem času v dvorano, da bomo opravili še to delo predvideno za danes. Za sodelovanje pri tej točki se zahvaljujem predstavniku vlade. Hvala. Do 13.50 ure prekinjam delo državnega zbora.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Nadaljujemo delo državnega zbora. Prešli bomo na 2. točko dnevnega reda - to je na glasovanje Prosim za umiritev! Nadaljujemo torej s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, s ponovnim odločanjem o zakonu o varnosti cestnega prometa. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju v skladu z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora. To je 46 ali več. Prehajamo na odločanje. Obrazložitev glasu Bogdan Barovič.
V imenu Slovenske nacionalne stranke še enkrat povem. V Slovenski nacionalni stranki se absolutno strinjamo z vetom, ki ga je predložil državni svet. Še enkrat poudarjamo, da je bistvo jasno izraženo v samem vetu, da je večina, samo 2 državna svetnika sta vetu nasprotovala. In če že imamo državni svetprav tako kot inštitucijo sestavnega dela življenja v državi Republiki Sloveniji, že zaradi tega je potrebno spoštovati njihovo mnenje, še posebej pa, ker je njihova vsebina absolutno, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, upravičena.
Prosim za mir v dvorani!
Zato v Slovenski nacionalni stranki podpiramo veto, ki ga je predlagal državni svet.
Hvala lepa. Mag. Janez Drobnič, obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo. Podal bom mnenje poslanske skupine glede glasovanja, odločitve o zakonu o varnosti cestnega prometa. Poslanska skupina tega zakona ne bo podprla zaradi vrste razlogov. Nekatere določbe so seveda pozitivne in ni jim mogoče nasprotovati.Vendarle pa je ostalo toliko nedorečenega in slabih predlogov, da ga ni mogoče podpreti. V prvi vrsti nasprotuje prevelikemu povečanju kazni. Poudarili smo, zato ker nimajo pozitivnega učinka. Kakor so te kazni previsoke, potem deluje psihologija kazni, da tisti, ki imajo zadosti denarja, tako ali tako na njih ne vpliva, ker nima nobenega učinka, za ostale pa to pomeni pravzaprav popoln napad na socialno varnost. V nekaterih primerih se zgodi prekršek, ko spregledaš nenamerno, nehoteno. To se dogaja in to je potrebno upoštevati. In zaradi tega postavljati stvari na kocko, nima pomena. Ljudje doživljajo kot krivične takšne postopke, ko državni organi delujejo nedosledno, v primeru Romov, vožnja brez vozniškega izpita, brez registriranega vozila se dosledno ne kaznuje, ostale, tako imenovane civile se dosledno kaznuje. Veliko bi morali več storiti tudi na preventivi v smislu odpravljanja moralnega eskapizma oziroma relativizma. Kaj se dogaja? Mladi ljudje dirkajo ponoči. Primer je v bližini Leklerka, kjer se začnejo dirke ob eni uri ponoči [[...]]
Kolegice in kolegi, prosim za mir v dvorani.
[[..]]ko se začnejo disko programi in mladi gredo ta čas ven in potem dirkajo. Policija ne reagira, pravijo, da ne morejo. Tudi ta zakon, ko sem jih vprašal, ali jim omogoča posredovanje - ne, jim ne omogoča. Kultura na cesti, spoštovanje drugih. To ne velja, ker to je sestavni del slabe vsesplošne kulture. In po tem se v Sloveniji razlikujemo. V Sloveniji ostaja še vrsta neurejenih nadvozov, podvozov, ki seveda zmanjšujejo cestnovarnostne razmere in povzročajo večjo škodo. Ni to razlog, da bi morali zvišati kazni, ampak izboljšati infrastrukturo.
Hvala. Obrazložitev glasu ima Pavel Rupar. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsedujoči, kolegi in kolegi, spoštovani minister in spoštovani predstavniki vlade. Sam ne bom podrl tega zakona. Strinjam se z vetom ne le z vzrokov, ki so jih že povedali, tako okoli šol, tako okoli zvišanja denarnih kazen, pač pa iz preprostega razloga komunalnih redarjev. Že sama beseda komunalni redar mene vedno spominja na nekoga, ki odvaža smeti, na nekoga, ki se bavi z vodovodnimi inštalacijami po mestih, torej, nekako v smislu komunalnega podjetja, da o uniformah, ki jih imajo, niti ne govorim, ker me vedno spomnijo na zveste navijače latvijske nogometne reprezentance. Ampak kljub vsemu mi jim z zakonom povečujemo pooblastila. Med drugim lahko merijo tudi z radarji hitrost, lahko tudi legitimirajo. Kako pa, če pa nimamo urejenega zakona? Zadnjo sejo državnega zbora, kjer bi to eventualno lahko naredili, ste spoštovani vladajoči poslanske in poslanci ta zakon o komunalnem redarstvu umaknili z dnevnega reda. Bi na tem mestu še rad poudaril čisto preprosto, bolj prošnjo običajih ljudi, uporabnikov cest in pa udeležencev v cestnem prometu. Pri nas policija izvaja represijo nad ljudmi, jih kaznuje na najbolj nemogočih točkah, na koncu avtocest, tam, kjer so tako, nečloveške omejitve hitrosti pri 40 km. In če boste kje dobili policija s tisto pištolico, potem ga boste ravno tam, kjer je pravzaprav nevarnost najmanjša, ne pa tam, kjer bi bilo to najbolj potrebno. Odnos policistov do ljudi pa je žal tudi tak, kakršen je, ker smo ljudje ali pa bom rekel njihovi, torej tisti, ki jim dajemo plače in tisti, ki jih imamo zato, da nas opozarjajo, potisne nekoliko proč od nas in jih vedno gledamo z grdimi očmi, češ, policaj, policist, bežimo proč od njega. Bom takoj končal. Torej, če bi bil odnos med ljudstvom in policijo drugačen, boljši, bi seveda lahko tudi pričakoval tisto, kar želim, da me namesto visokih in strogih kazni včasih policaj preprosto človeško in prijazno nagovori in me opozori, da kdaj pa kdaj tudi delam kakšno napako, namesto da mi vedno nabija denarne kazni. Samo toliko pa hvala, ker ste potrpeli dalj.
Hvala. Zdaj prehajamo na odločanje. Maks Lavrinc. Še kdo, da zabeležim. Jerca Mrzel.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Najprej bi rekel to, da ko se odločamo za zakon, da ali ne, se odločamo tudi o tem, ali bomo dovolili, da se število smrtnih žrtev veča, kot je ta trenutek trend ali pa bomo temu naredili konec. In jaz seveda bom za to, da se ta trend zaustavi in da se krivulja zopet obrne tja, kamor je bilo to treba. To je prvo. Drugo. Seveda zakon ni popoln. Zato sem prepričan, da ga bomo dograjevali oziroma ga bodo dograjevali. Tretje, kar pa je seveda treba reči in tukaj bi se strinjal s tistimi, ki so tudi v diskusijah opozarjali na to, da je ministru, temu in bodočim ministrom, zaveza sprejetje takšnega zakona, da vpliva na delo policije tako, da ne počno neumnosti, da niso stimulirani za tovrstna dejanja, ki so bila omenjena, kot je ustavljanje, ali je nekdo prevozil prometni znak na avtocesti, na koncu avtoceste, kjer piše 100 in tako naprej. Da ni šikanozne rabe, da tako rečem pooblastil, policistov,temveč da vsi skupaj delamo za večjo varnost na cestah. Jaz sem prepričan, da zakon, če bi se uporabljal tako, je zelo dober, bo število smrtnih žrtev manjše, bodo manjši tudi stroški za zdravljenje ljudi po bolnicah in manj družin bo nesrečnih. Na to pomislite, ko se boste odločali ali boste za ali proti. Hvala.
Hvala lepa. Jerca Mrzel ima besedo.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci, ljubi ljudje. Glasovala bom za ta zakon. Ko sta bila v Ljubljani eden ali dva avtomobila, se ni bilo treba niti dogovoriti, ali bosta vozila po desni ali levi. Zdaj je že v vsaki hiši eden, dva ali celo trije avtomobili in je treba najbrž temu prilagoditi zakone. In samo za to tudi gre. Priključujem se tudi mojemu predgovorniku, ki je pametno govoril. Rada bi samo še nekaj pripomb v zvezi s pripombami, ki ste jih prej rekli. Poglejte, saj kazen ne bo kaznovala bogatega ali revnega, kazen bo kaznovala tistega, ki je naredil prekrške. In ogroženi ne bodo tisti, ki se držijo pravil, ampak tisti, ki se držijo znakov, ki po presoji določajo in opozarjajo na pravila. Jaz vas prosim res v imenu naših otrok, v imenu varnosti naših otrok, vsi vemo, kako so ceste strahotne, kako je vsak dan veliko žrtev, jaz vas res prosim, ta zakon sprejmemo, čeprav mogoče se komu ne zdi popolnoma perfekten. In ni res, da kazni ne pomenijo nič. To je seveda sprenevedanje, potem bi tudi ne bi bilo potrebnih institucij, ki so pač za take ali drugačne prekrške potrebne. Govorili ste o vzgoji. Seveda je potrebna vzgoja, ampak vzgoja je, kot vemo, permanentna in vsak dan. In tudi ta zakon je najbrž eden od tistih, ki bo spremenil vzgojo starejših in mlajših. In ne se obnašati, kot da smo ogroženi od tega zakona,ampak obnašajmo se prosim, kot da ta zakon ureja resnično zelo velik problem. Na naših cestah je res preveč, predvsem mladih, ogroženih in tudi sicer zdravja in življenj. Hvala lepa. Jaz sem prepričana, da bodo vsi dobronamerni ljudje in pametni ljudje glasovali za ta zakon. Hvala lepa.
Hvala. Ivan Mamić, obrazložitev glasu.
Hvala za besedo. Jaz bom glasoval proti. Zakaj? Če bi govorci pred menoj in danes, kar se je že slišalo, bili prepričljivi, če bi se s tem zakonom samo ena žrtev zmanjšala, jaz bi bil takoj za. Samo vse te analize brez analiz me enostavno niso prepričale. Govorimo o vzgoji. To je isto, kot da bi oče otroka tepel zato, da bo priden. In je oče prepričan, da bo otrok vzgojen. Eden, ki ne bo tega naredil, bo uporabil neke pedagoške metode, bo lepo vzgojen, s tem primerjam. Če pa gre za polnjenje proračuna, dajte za božjo voljo pogledat, kaj se dogaja po ljubljanskih cestah. Jaz recimo celo ponoči ne morem spati. Na Poljanski cesti stanujem, ki je zelo prometna, in drvijo motorji in avtomobili v vsaki uri. Jaz zdaj ne vem, kakšna hitrost je, je pa nora. Pa nikoli nisem slišal, da bi ga ustavili. Pa tudi pred parlamentom se to dogaja. Po Dunajski oziroma Slovenski cesti vsak dan. Policaji se pa sprehajajo. Pa dajte napolniti proračun s temi ljudmi. Ali moramo tisti, ki smo s podeželja plačati. Jaz sem enkrat skozi Logatec šel, sem prehitel, seveda tam je 50 na uro, deset sekund mogoče sem vozil 84 na uro, sem moral plačati 50.000 kazen, pa sem naprej vozil čisto normalno, samo mi je šlo za prehitevanje. Se pravi, da to nikakor ni prepričljivo, kar pravite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jože Avšič, potem Alojz Sok.
Hvala lepa. Kakorkoli, razumem pobudnike, tudi del populizma v tej pobudi razumem. Vendar pa, mislim, da se z varnostjo v cestnem prometu ni za igrati. Ne vem, kako bi kolega Mamić analiziral [[...]]
Ne polimiziraj [[...]]svoje stališče.
Se opravičujem, se opravičujem. V zvezi s kaznimi za prekrške. Nekajkrat je tudi minister povedal, da so naše kazni nižje kot evropske, nominalno. Vendar ne bom govoril, zakaj se mi takoj, ko pridemo čez državno mejo, drugače obnašamo. Nekaj drugega bom postavil. Tisti ki se vozimo po dolenjki, vsi vemo, da so najhitrejši vozniki na tej cesti Italijani, Hrvatje in vsi, ki so takega ali drugačnega rodu iz zahodnega balkana, kot je danes moderno reči, in imajo nemške registracije. Zakaj pri nas divjajo, ko pridejo čez mejo? Ker je poceni. Ker hitreje pridejo, veliko hitreje, če divjajo, ne glede na to, kaj lahko na poti povzročijo, in ker je kazen za njih minimalna. Mi, ki pridemo preko naših zahodnih meja, pa takoj, takoj "bremzamo", ko prideš čez Ljubelj, takoj "bremzamo" in spoštujemo vse predpise. Zakaj? Ker je predrago za nas. Hvala lepa. Podprl bom zakon.
Hvala. Alojz Sok ima besedo.
Hvala lepa.
Prosim za mir!
To, kar je sedaj povedal moj predhodnik, ne drži. S tem zakonom bodo kazni pri nas precej višje, kot so v sosednji Avstriji, Švici, Hrvaški ali pa, če hočete, Nemčije. Precej višje kazni bodo. Jaz tudi vidim, da se s takšno kaznovalno politiko in se povsem strinjam s tem, kar je povedal moj poslanski kolega Mamić, da se s tem, da nekoga vzgajaš na silo, ne doseže tistega učinka, ki ga lahko dosežeš na drugačni način. Vlada se bo morala te problematike lotiti povsem drugače, povsem drugače. Predvsem v prvi vrsti več narediti na izboljšanju infrastrukture in pa seveda tudi na vzgoji mladih voznikov. Predvsem boste morali kot vladne institucije, ki imate v svoji kompetenci inšpekcijske službe itn., pogledati, kaj se dogaja po naših diskotekah, kaj se dogaja tam, kajti največ teh nesreč se zgodi med mladimi ravno takrat, ko v nočnih urah zapuščajo te in podobne prireditve. In še nekaj. Danes je tukaj bilo povedano, da je v Sloveniji okrog 40% kazni ostaja neizterjenih. Tudi na to niste odgovorili, zakaj ostajajo neizterjene. Zakaj potem ob takšni situaciji pa dejansko višate kazni z nekim zakonom? Na žalost, kot danes vidimo tukaj, bo seveda vladajoča koalicija ta zakon, ki je bil zelo hitro, brez neke splošne razprave sprejet, sprejela, državljani bodo posledice tega zakona začutili 1.1. 2005, prepričan pa sem, da ga bo nekdo moral v kratkem popraviti, kajti takšen, kot je, seveda ne vzdrži neke pametne presoje. Hvala lepa. Glasoval bom proti zakonu.
Hvala. Mag. Majda Potrata ima besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ob ponovnem glasovanju o tem zakonu bom zakon podprla. V mandatu smo sprejemali resolucijo o varnosti v cestnem prometu, ki je predvidela številne ukrepe, kako zagotovi večjo varnost. In prav absurdno se mi zdi, da ob zakonu, ki govori o varnosti, slišimo toliko groženj. Verjetno je skriti šarm volilnega časa vzrok za to, da so nekateri svoje nekoč izrečene besede o tem, kako pomembna je varnost v prometu, zdaj pozabili. In še en razlog obstaja,zakaj bom podprla ta zakona. Ne soglašam namreč z utemeljitvijo, ki jo je izrekel državni svet, kaj naj bi bil razlog za veto in za nesprejetje tega zakona. Če gremo gledat v substrat te odločitve, potem je to nekaj, česar nikakor ne morem podpreti. Hvala
Hvala. Zdaj lahko preidemo na glasovanje. Torej ponovno odločanje o zakonu o varnosti cestnega prometa. Preglejte vaše glasovalne naprave in prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih nas je 76, za je glasovalo 51, proti 20. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je zakon ponovno potrjen. Prehajamo na 4. točko dnevnega reda, ki je bila prekinjena, predlog zakona o varstvu osebnih podatkov. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prosim za mir v dvorani. Odločamo o členu 24 in amandmaju poslanskega kluba LDS k temu členu. Prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih nas je 67, za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Amandma je sprejet. Odločamo o členu 38 oziroma amandmaju poslanskega kluba LDS k členu 38. Glasujemo. Navzočih nas je 70, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanskega kluba LDS k členu 47. Prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih nas je 71, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k členu 65. poslanskega kluba LDS. Glasujemo! Navzočih nas je 70, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Se opravičujem, proti je eden. Amandma je sprejet. Odločamo še o amandmaju k členu 77. Prosim za pozornost! Glasujemo! Navzočih nas je 70, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Predlagatelj je že v razpravi podal predlog, da se tretja obravnava opravi še na tej seji. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji manj kot k desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj na osnovi poslovnika predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot ena tretjina navzočih poslancev. O tem predlogu sklepa glasujemo. Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih nas je 72, za je glasovalo 54, proti 13. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 13.]] Sklep je sprejet. Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet, državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek 15.7.2004. Amandmaji se lahko vlagajo s strani kvalificiranih predlagateljev do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. O točki 5 sem že podal informacijo, da bo tretja obravnava v četrtek 15.7.2004 po končani zadnji točki dnevnega reda. Proceduralno? Prosim, Anton Anderlič ima proceduralni predlog.
Predlagam, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v državni zbor opravimo v torek po izčrpanju dnevnega reda. Gre preprosto za to, da bodo začela teči volilna pravila konec meseca in bi bilo prav, da to opravimo do takrat oziroma čim prej.
Slišali smo proceduralni predlog vodje poslanskega kluba LDS Antona Anderliča. Ta predlog, da opravimo to obravnavo v torek, dajem na glasovanje. Prosim za pozornost. Glasujemo o tem predlogu. Navzočih nas je 68, za je glasovalo 48, proti 13. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 13.]] Proceduralni predlog je sprejet in ga bomo tudi uvrstili v torek na dnevni red. S tem preden prekinjam 38. sejo državnega zbora. Podal bi obvestilo s strani odbora za evropske zadeve. Predsednik odbora prosi, da se ob 14.30 uri udeležite seje odbora za evropske zadeve člani in članice tega odbora. Za danes prekinjamo delo. Zahvaljujem se za sodelovanje in vam želim prijeten konec tedna.