Spoštovani! Pričenjam nadaljevanje 9. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Ljubo Germič, Aleš Gulič, Kristijan Janc, Drago Koren, Breda Pečan, dr. Mitja Slavinec, Majda Širca, Vili Trofenik, Cveta Zalokar Oražem in Bojan Starman. Nadaljujemo s 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - Z OBRAVNAVO IN GLASOVANJEM O AMANDMAJU VLADE ZA USKLADITEV REBALANSA DRŽAVNEGA PRORAČUNA ZA LETO 2005. Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik matičnega delovnega telesa, ki je obravnaval uskladitveni amandma? Gospod Kovačič, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 9. nujni seji danes ob 9.00 uri obravnaval amandma vlade Republike Slovenije za uskladitev predloga rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Na podlagi sprejetih amandmajev k posebnemu delu predloga rebalansa proračuna je vlada pripravila uskladitveni amandma za uskladitev rebalansa državnega proračuna po posameznih delih. Na podlagi sprejetih amandmajev k posebnem delu je namreč potrebna prilagoditev tudi splošnega dela proračuna in načrta razvojnih programov. Odbor je uskladitveni amandma podprl. V razpravi o vsebini uskladitvenega amandmaja pa je bila s strani poslanskega kluba LDS vložena pripomba na preambulo predloženega rebalansa, v tistem delu, ki kot zakonsko osnovo za predložitev tega akta navaja celotni 40. člen zakona o javnih financah. V zvezi s tem je bil glede na dejstvo, da vlada pred predložitvijo rebalansa ni izvedla ukrepov za uravnoteženje proračuna, kot jih določajo prvi štirje odstavki 40. člena zakona o javnih financah, kot tudi glede na dejstvo, da se prejemki proračuna niso zmanjšali, temveč povečali, podan predlog, da se v preambuli izrecno navede le peti odstavek 40. člena zakona o javnih financah. Ta rešitev bi po mnenju poslanskega kluba LDS zagotovila zakonitost sprejetja predloženega rebalansa. Minister je ponovil argumente, ki so bili pojasnjeni že na samem zasedanju matičnega delovnega telesa pri obravnavi rebalansa. Odbor se je s takšnim mnenjem strinjal, kajti današnja seja odbora za finance in monetarno politiko ni mogla obravnavati tistega, kar je bilo obravnavano že pri obravnavi samega rebalansa. Na podlagi razprave je potem matično delovno telo oziroma odbor za finance in monetarno politiko podprl uskladitveni amandma.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Seveda tistim, ki imajo še na voljo čas za razpravo. Pred tem bi vam rad povedal še to, da predvidoma bo izredna seja trajala od 10.00 do 12.00 ure. Od 12.00 do 17.00 ure naj bi bila redna seja in eventualno potem nadaljevanje izredne seje, če bi se morala še nadaljevati. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Prosim. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju za uskladitev rebalansa državnega proračuna. Gospod Cvikl, obrazložitev glasu? Prosim.
Obrazložitev glasu v imenu poslanskega kluba. Rad bi povedal cenjenemu državnemu zboru, da je komisija oziroma odbor za finance in monetarno politiko izpustil možnost, da bi sprejeli zakoniti rebalans. Sprejemamo namreč rebalans državnega proračuna, ko je prejemkov več, kot se je načrtovalo. Eksplicitno pa 40. člen zakona o javnih financah, sprejet septembra 1999, pravi, da se lahko ukrepa tudi z rebalansom, kadar se zmanjšajo prejemki proračuna Republike Slovenije. Če bi odbor za finance, kot gospod Kovačič ni čisto dobro razumel, ker o tem ni bilo odločanja, sprejel predlog poslanskega klub, potem bi imeli zakoniti rebalans državnega proračuna. Mi smo predlagali, da se o tem izreče tudi zakonodajno-pravna služba. Netočno je reči, da se ta rebalans proračuna sprejema na podlagi 40. člena zakona o javnih financah, ker bi potem minister moral ukrepati in ker bi moralo biti manj prejemkov, kot je to bilo v proračunu za leto 2005. Situacija je pravzaprav obratna. In zakon o javnih financah konzervativno prepoveduje vladi, da porablja, kadar je prejemkov več, pač pa ji pravzaprav nalaga, da to prihrani za prihodnost. Vlada se je odločila drugače. Vlada se je brez ukrepov uravnovešanja proračuna odločila, da pripravi rebalans in se pri tem sklicuje na 52. člen zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije. Če bi v preambuli rekli, da je podlaga za rebalans peti odstavek 40. člena in 52. člen zakona o izvrševanju proračuna, potem bi vsaj formalno sledili temu, kar je dejstvo. Reči pa, da sprejemamo rebalans proračuna, potem ko je prejemkov več, je pač napačno in v nasprotju s 40. členom zakona o javnih financah. Vsi veste, da minister ni ukrepal. Minister za finance v prvi polovici letošnjega leta ni ukrepal, moral pa bi ukrepati, da bi lahko potem, tako kot ukrepa vsak župan, po ugotovitvi, da v 30 dneh ne more uravnovesiti prihodkov in odhodkov, predlagati rebalans. Minister ni ukrepal, ampak je predlagal rebalans samo na podlagi 52. člena zakona o izvrševanju proračuna. Zato menimo, da imamo nezakonit rebalans državnega proračuna, in smo želeli to na matičnem delovnem telesu rešiti, predlagati, sugerirati rešitev, vendar seveda niso več važni argumenti, važno je število glasov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo, prosim? Pred tem bi rad povedal, da prehajamo na odločanje o amandmaju za uskladitev rebalansa. Torej vas bi prosil, da bi ta debata bila usmerjena v ta uskladitveni amandma, ne pa razprava. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Amandma bom podprl, in to iz preprostega razloga, ker ta amandma bo ta rebalans naredil realen, ga bo naredil zakonitega. To pa zaradi tega, ker minister je ukrepal in je pripravil skupaj z vlado ta rebalans. Ta rebalans je pa bil potreben za to, kot sem že včeraj dejal, da se spustimo z oblakom na realna tla, da naredimo bilanco obstoječega stanja, da ugotovimo, kakšno je to stanje, da ga pripravimo v pravni okvir, da ga lahko potrdimo, da bo vlada in tudi slovenska država vedela pri čem smo, in da bo vlada imela nek realni okvir za delo za naprej, da bo imela nek realni temelj. Mogoče bi kdo lahko očital, zakaj se to ni zgodilo kakšen teden prej ali pa mesec prej. Ampak kolikor poznam stvari, se prej niti ni dalo, ker so bile nekatere poti financ tako zavite, da se direktno ni dalo ugotoviti kakšno je stanje, ampak šele na osnovi zahtevkov za razna plačila, plačila anuitet in podobno. Upam, da je vladi uspelo sedaj vse te vire, ki so bili malo prikriti, identificirati in jih pripeljati v ta rebalans. Tako ni nobenega problema, da ne bi tega amandmaja podprl, ki bo naredil ta rebalans in to finančno sliko slovenske države realno in pa zakonito. Se pravi, bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mikolič, Nova Slovenija.
Hvala lepa in lepo pozdravljeni! Predlagani amandma bom podprl. Tudi s tega vidika, glede na predlagani rebalans proračuna, spet nekateri pozabljajo, da se je pokazala 70 milijardna finančna luknja v proračunu za leto 2005. Prav gotovo je to eden od vzrokov, da je bilo potrebno rebalans proračuna pripraviti. Trditi, da so prihodki za toliko in toliko milijard večji, in da bi lahko prišlo do prerazporeditve, je neumestno. Neumestno je ravno s tega vidika, da hočemo oziroma zahtevamo transparenten proračun. In to je pripravila nova vlada. Bil bi skrajni čas, da se neko zavajanje glede na 40. člen zakona o javnih financah razlaga kar po svoje. Odločno zavračam, da to ni tako. Zato bi bilo prav, da zavajanja javnosti s tega vidika ne bi bilo. Sam bom amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju za uskladitev rebalansa državnega proračuna. Obrazložitve glasu. So bile. Pardon. Glasujemo. Ugotavljam, da je bilo navzočih 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 9. (Za je glasovalo 39.)(Proti 9.) Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o predlogu rebalansa proračuna v celoti. Prehajamo na razpravo in odločanje o rebalansu proračuna Republike Slovenije za leto 2005 v celoti. Kdo želi besedo? Gospod Horvat, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister, predstavnice in predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Poslanci poslanske skupine Socialnih demokratov ne bomo podprli tega predloga rebalansa, kajti razlogi, ki smo jih navedli v svojih nastopih, od predstavitve stališča poslanske skupine do razprave, ki so jo kolegice in kolegi opravili včeraj ob amandmajih, in sicer v splošnem delu, so še bolj aktualni. Sprejet ni bil tako rekoč noben amandma, ki je pomemben, ki bi bil v interesu hitrejšega in kvalitetnega razvoja slovenskega gospodarstva. Bili so sprejeti samo trije amandmaji, ki pa niso te vrste. Ob tem kar se je zgodilo v Bruslju, polom pogajanj o naslednji finančni perspektivi še bolj govori v prid kritičnih argumentov, ki smo jih navedli v svojih razpravah, in to bo veljalo že za letošnje leto, za izvajanje tega rebalansa, predvsem pa za proračune za prihodnja leta. Očitno je, da niti letos ne bomo uspeli pritegniti sredstev, ki so jih posamezna ministrstva planirala in s katerimi so tudi odbijala naše argumente, češ, saj se ne bodo zmanjševala sredstva za spodbujanje gospodarskega razvoja podjetništva, konkurenčnosti, zaposlovanja, tehnološkega razvoja in tako dalje. Temu dejansko ne bo tako in vse to govori v prid temu, da smo še bolj prepričani, da tak rebalans ni koristen, prej škodljiv, zato ga ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo ta rebalans proračuna podprla, pa ne ravno iz razloga teh finančnih lukenj, ki smo jih tokrat poslušali v teh mesecih oziroma dneh, ampak zaradi tega, ker je razumljivo, da po dveh letih sprejema, uveljavljanja tega proračuna so nastale na mnogih področjih tudi dodatno nove razmere pri upravljanju, pri vodenju države. Predvsem bi pa rad poudaril to, da glede na to, da je že druga polovica junija, da si bo morala vlada oziroma posamezni resorji izrazito in temeljito zavzemati za to, da bo proračun predvsem na investicijskih področjih v letošnjem letu tudi realiziran. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! Včeraj in v dneh pred tem smo slišali, da je vlada sama po naši oceni malo kaotična na tem področju. Če je predsednik vlade označil oziroma identificiral omenjeni proračun kot sanacijski proračun, ga je po drugi strani minister za finance kot resorni minister, predlagatelj, označil za razvojnega. Ne oznaka sanacijski, ne oznaka razvojni ne moreta identificirati omenjenega rebalansa pred nami. Ampak kakorkoli že, tudi če izpustimo terminologijo ministra in pa predsednika vlade, pa je glavna kritika poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke na omenjeni finančni [[...]]Mislim, da je bilo s časovno napravo nekaj narobe.
Teče razprava, imate malo časa še.
[[...]]pa je glavna kritika poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke struktura prihodkov, razmerje davčnih in nedavčnih. Verjeli smo, da bo pristop novega finančnega ministra spremenjen in da ne bo več dosedanje prakse oziroma dosedanjega ravnanja predlagateljev proračuna. Po naši oceni pač ne moremo govoriti o napredku na tem področju v nobenem pogledu, če se preko 90% javnih financ napaja izključno iz davčnih virov. Dokler bo temu tako v okviru javnofinančne slike v naši državi, bomo seveda temu v poslanski skupini Slovenske stranke nasprotovali.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ja, prosim, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Pred nami je zaključno dejanje sprejemanja rebalansa proračuna. Rebalans je bilo nujno treba sprejeti. To smo slišali že iz medijev in tudi od samega ministra za finance. Razlog je bil jasen, nastala je črna luknja, nastale so obveznosti, ki jih je pač sprejela bivša vlada in nujna je bila korekcija proračuna 2005. V danih razmerah, glede na situacijo, kakršna je, smatramo v poslanski skupini SDS, da je proračun dober. Da proračun ni razvojno naravnan, kot trdijo opozicijski poslanci, ni res, to smo dokazovali, s tem, da se povečujejo izdatki v tej smeri in povečujejo v primerjavi z realizacijo, ki je bila zelo slaba v preteklem letu. Amandmaji, ki res niso bili sprejeti, pa mislim, da je glavni razlog v tem, da so bili dani stihijsko, brez premisleka, samo z namenom, da se okrni delovanje obrambnega ministrstva. Če pogledamo rekapitulacijo, tako kot sem jo zbral tudi sam, vidimo, da je največ sredstev bilo pri amandmajih zahtevanih iz obrambnega ministrstva in želeli smo državo samo dodatno zadolžiti. Mislim, da je rebalans, tak, kot je predlagan, pravi, in predlagam tudi, da ga sprejmemo. Mi v poslanski skupini SDS bomo to storili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o rebalansu proračun Republike Slovenije za leto 2005 v celoti. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Gospod mag. Cvikl.
V imenu poslanskega kluba bom obrazložil svoj glas in glas kolegov poslancev. Gre za slab rebalans. Niti ni sanacijski, niti razvojni, ampak gre za delitev plena, ki je celo v nasprotju z zakonom o javnih financah. Prej ste izpustili priložnost, da bi ga naradili vsaj zakonitega. Za kaj gre? Minister Gaspari je v preteklosti ukrepal, minister Rop je ukrepal, minister Mramor je ukrepal celo po volitvah, samo gospod minister Bajuk ni ukrepal, ampak je predlagal vladni koaliciji delitev plena. Pri tem je seveda naredil po našem mnenju dve ključni napaki. Na strani prihodkov, ki jih je najprej napihnil, tako da je za trikrat povečal črpanje profitov iz podjetij iz 9 na 27 milijard, je na strani odhodkov to namenil ne za varčevanje, temveč za povečevanje plač materialnih stroškov, ne za investicije, temveč za povečevanje subvencij. Na strani odhodkov tudi ni bil sprejet skoraj noben vsebinski amandma. Predlagali smo jih na področjih povečanja denarja za regionalni razvojni program, za izobraževanje, za aktivno politiko zaposlovanja, za izobraževanje težko zaposljivih. Omejili ste denar za investicije v bolnišnice in niste dali denarja, ki bi omogočal podporo Sloveniji državam z evropsko perspektivo. Bolje bi bilo, če vlada ne bi predlagala rebalansa, bolje bi bilo, da bi vlada dejstvo, da imamo pri davku od dohodka pravnih oseb boljši izplen, uporabila za to, da bi se ukinil davek na izplačane plače, kar bi neposredno povečalo konkurenčnost gospodarstva, in bolje bi bilo, da bi predvideni programi v proračunu šli v izvajanje. S tem bi vlada lahko preprečila padanje gospodarske rasti, ki se nam dogaja v prvi polovici lega 2005. To bi bil vsaj približek razvojnega proračuna. Za to se niste odločili. Sedaj je pred vami priprava proračuna za leto 2006 in 2007. Upamo, da bo vlada bolj srečne roke in bolj umno pripravila proračun za naslednji dve leti, še posebej upoštevajoč dejstva, ki so se zgodila v Evropski uniji. V nasprotnem primeru bo Slovenija tonila na lestvici uspešnih gospodarstev.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rezman.
Hvala lepa. Zelo na kratko bi rad samo povedal, kako bo glasovala naša poslanska skupina DeSUS in zakaj tako. Opozoril bi na to, da kakšno posebno dramatiziranje nič ne pripomore pri tem sprejemanju rebalansa. Lahko pa je opazno, kaj več zdaj najbrž ni mogoče storiti. Proračun ali pa rebalans proračuna bi lahko bil tudi drugačen. Lahko bi bil boljši, pa iz nekega posebnega razloga ni. Ta razlog je zelo opazna in globoka cezura v državnem zboru in na vsaki strani te cezure so ljudje vkopani, pa niso pripravljeni prestopiti te meje nikoli, skorajda nikoli, razen v treh primerih od sedeminsedemdesetih, kolikor jih je bilo danih. Pri tem se spominjam neke misli ameriškega sociologa Blooma, ki je govoril o tem, da ko bodo odložili "walkmane", bodo ugotovili, da so oglušeli. In pri nas je tudi tako. Zdi se, kot da sta obe strani te cezure naglušni za predloge drugačnosti. In upam, da bo ta naglušnost res prenehala vsaj do tistega časa, ko bomo sprejemali proračun, pa ga bomo lahko v večjem številu in z večjim soglasjem podpirali. Toda ker kaj več kot to, kar imamo zdaj na mizi, ta državni zbor ni bil sposoben sprejeti, bomo v poslanski skupini DeSUS to podprli.
Hvala lepa. Prosim, gospod Kumer, imate besedo.
Hvala za besedo. Tega predloga rebalansa proračuna seveda ne bom podprl iz dveh preprostih in enostavnih razlogov. Eden od mojih kolegov prej je dejal, da je bilo vseh sedeminsedemdeset amandmajev vloženih brez pomisleka, brez premisleka. Jaz seveda odgovarjam poziciji v tem državnem zboru, da je obravnava posameznih amandmajev včeraj dokazala, da je brez tehtnega premisleka brala, se odločala in glasovala o teh amandmajih. Preprosto je v ta državni zbor pripeljala težko cestno glasovalno mehanizacijo in včeraj smo bili priče, ko je to mehanizacijo uporabila pri glasovanju. Upam, da se vam bo to zalomilo, če ne prej, pri naslednjem proračunu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Grims, prosim.
Hvala za besedo. Glasoval bom za rebalans proračuna z naslednjo utemeljitvijo. Zaradi tega, ker gre za popravljanje stanja, kakršnega je vlada podedovala. Zakaj je tako stanje, naj ponazorim s samo nekaj podatki. Najem vladnega letala, junija, Madrid, Cvikl, milijon 600 tisoč; najem letala, Podgorica, Cvikl, 750 tisoč; najem letala, Tirana, Cvikl, milijon 150 tisoč; najem letala, Beograd, Cvikl, 650 tisoč; najem letala, Sarajevo, Cvikl, 836 tisoč; najem letala, Skopje, Cvikl, milijon in tri četrt; najem letala, Sofia, Cvikl, milijon; najem letala, Bruselj, Cvikl, milijon in pol. Dodajmo še karto v Hanoj, milijon 600 tisoč. In ugotovimo, da je samo v štirih mesecih en sam človek porabil 11 milijonov slovenskih tolarjev za razno razne poti, katerih učinek, bog vedi, kakšen je, ga lahko vsak ocenjuje po svoje. To je realno stanje in s tem stanjem se je morala soočiti odgovorno naša vlada po prevzemu oblasti. Danes mora temu prilagoditi tudi področje javnih financ. Ne gre samo za eno osebo. Takih podobnih potovanj bi seveda lahko našli še cel seznam. In, saj veste, kjer ni, kot rečejo, nihče ne more vzeti. Gre torej za to, da se sedaj postavimo na realna tla in da vsi skupaj ravnamo drugače. Z veseljem ugotavljam, da naša nova vlada, ki uporablja redne karte, ko ne najema več letal za svoja potovanja, ravna bistveno drugače od prejšnje in ravna tako, kot je zastavila tudi s tem rebalansom. Zato bom zanj z veseljem glasoval.
Hvala lepa. Gospod Sok. Prosim.
Hvala lepa. Normalno je, da bomo v Novi Sloveniji predlog rebalansa proračuna sprejeli. Zdi se, kot da se nismo v vseh teh dneh in v vseh teh porabljenih urah dovolj nagovorili. Vseeno pa bi želel reči, da se nam v Novi Sloveniji argumenti opozicije, čeprav večine ni tukaj, o tem, da ta proračun ni razvojno naravnan, samo šest mesecev po tistem, ko so imeli oblast in ko smo pravzaprav sami sprejeli proračun za leto 2005, milo rečeno, zdijo smešni. To ni resna razprava, če pa ob tem imamo kot poslanci pred seboj še res vse te amandmaje in pa postavke, iz katere ste predlagali, da se ta sredstva naj odvzamejo, potem pa je zadeva še bolj, lahko bi rekel, tragikomična. Večina amandmajev je bila napisana tako, da se naj odvzamejo sredstva generalštabu Slovenske vojske. Kot sem že včeraj rekel, da če bi vse te amandmaje podprli, potem bi minister za obrambo lahko ta resor praktično malo ukinil, ker ne bi imel sredstev, mi pa imamo takšne in takšne zaveze do Zveze Nato. Da vstopimo v Nato, so se pravzaprav državljanke in državljani odločili na referendumu. Se pravi, nihče v tem državnem zboru nima pravice tega negirati in potem predlagati celo vrsto postavk, ki naj pravzaprav general štabu vzamejo sredstva. Drugače pa se strinjam, spoštovani kolegi iz opozicije, več je potrebno za zdravstvo, več je potrebno za šolstvo, več je potrebno za kulturo, več je potrebno za tehnološki razvoj. Na vseh področjih, če bi seveda imeli sredstva, je potrebno več. Vendar pa se je potrebno zavedati, da se pač lahko pokrijemo s tako dolgo odejo, kot je ta odeja dolga, ne moremo se pokriti z daljšo. Če pa je odeja kratka, potem pa se je treba pod odejo, da te ne zebe, nekoliko skrčiti. In samo takrat, ko bomo imeli tudi boljše in močnejše gospodarstvo, takrat bo seveda možno za vse te namene, za katere ste vi predlagali amandmaje, in vsi ti amandmaji bi bili sprejemljivi, če bi bile možnosti, takrat bo seveda možno to uresničiti. Mi bomo za ta rebalans vsekakor glasovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vendar bi še enkrat opozoril, govorimo o tem, kako bomo glasovali, obrazložimo svoj glas. Gre za polemiko, gre za razprave in prosim vas, držite se res tistega, kar rečemo. Obrazložitev glasu je to. Gospod Horvat, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi. Rebalans bom podprl. Mislim, da je to optimalna rešitev sistema enačb, ki ima gotovo večje število neznank, kot je samih enačb. Edine konstante v tem sistemu so bile, pravzaprav če temu lahko rečem, primoprodajna inventura in naša koalicijska zaveza do volivcev. Nekaj tega v danih možnostih realiziramo. Predvsem bi rad izpostavil povečanje glavarine, se pravi, poskušamo sanirati finančno podhranjenost srednjih in manjših občin in malih občin. Za investicije, ponovno podčrtujem, namenja proračun, rebalans proračuna več kot 23% nominalno, kar je več kot 20% realno v primerjavi z realiziranimi sredstvi v lanskem letu. Rebalans pa ocenjujem tudi kot nekakšno vajo ali pa predpripravo na pravi proračun 2006, 2007. Kot sem že povedal, podpiram ta rebalans proračuna za letošnje leto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Moge, imate besedo.
Hvala lepa. Tudi sam tega ne bom podprl predvsem tudi zaradi tega, kajti take arogance pri zavračanju amandmaja, kot smo je bili deležni, še nisem doživel. To bi recimo na enem zgledu poskušal razložiti. Gre za univerzo na Primorskem, recimo, in za velike stiske pri tej univerzi, ki jo imajo s prostori. Ko smo bili z odborom na univerzi na Primorskem, smo sprejeli sklep, da odbor podpira priprave za sprejem zakona o državnem poroštvu za investicije na univerzi na Primorskem. Ko smo tu razpravljali o tem zakonu, nihče ni vedel, ne duha in ne sluha in tega zakona ni. Ko smo na odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo sprejeli sklep in pa kot matično delovno telo, za investicije visokemu šolstvu namenili dodatno 600 milijonov, iz te pobude ni bilo nič. Minister se zavzemal, da bo ta denar dobil v medresorskem usklajevanju, vendar iz tega ni bilo nič. Ko smo dali mi amandma tukaj, je bil posmeh, ker smo jemali iz postavke temeljni razvojni programi obrambnih sil, to je iz postavke, kjer se bo kupovalo orožje za 14 milijard 625 tisoč tolarjev, da bi pokrili. Ta postavka se je iz prvotnega proračuna do rebalansa povečala, v rebalansu so se pa sredstva za investicije na področju visokega šolstva pa seveda zmanjšala. Jaz mislim, da jeza državo dobro, če gresta z roko v roki varnost in izobraževanje. Ta proračun pa tega nima. Izobraževanje kaznuje. To je samo eden izmed primerov in tudi zaradi tega jaz tega ne bom podprl. Mi smo glede tega, kako smo v tem primeru ravnali, pustili univerzo na Primorskem golo in boso.
Hvala lepa. Imate besedo.
Proračun 2005 je bil tudi moj proračun. In trdim glede na okoliščine, v katerih je nastajal in v katerih se je potem začel izvajati, da je bil dokaj dobro postavljen proračun. Povsem normalno pa je, kot vsak proračun, da je tudi ta proračun doživel rebalans, kot bo ga doživel tudi, če ne leta 2006, sigurno pa leta 2007. In tudi postopki v sprejemu rebalansov so bili povsem enaki, kot sem jih že velikokrat doživel. Amandmajev je ogromno, več ali manj vsi zajemajo iz enega žaklja, ki imajo že zdavnaj prazno dno oziroma pretrgano dno in dajemo tja, kamor bi radi. Ampak to ne gre, zato taki amandmaji padajo, kot so vedno padali, glede na to, da vlada ve, da bo morala živeti s tem proračunom in upravljati državo. Jaz bom seveda rebalans z veseljem podprl, pa tudi zato, ker je s tem rebalansom nastopil trenutek resnice za to vlado. Pa ne zato, ali bomo manj kart plačali najetih avionov, ampak zato, da bomo v skladu s tem, kar smo sprejeli, upravljali državo. Nič več ne bo izgovorov na luknjo. Zdaj je stvar naša scena in naše polje. Zato z veseljem podpiram rebalans.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Mi žal vidimo drugačno sliko, kot nekateri ostali v tem državnem zboru. Ocenjujemo, da je omenjeni akt, ki je pred nami, torej omenjeni javni finančni akt slaba popotnica tako javnim financam v bodoče in seveda v sedanjosti, kakor slaba popotnica za vse ostale državne blagajne, kakor za javni dolg, kakor vse tiste instrumente, ki jih direktno na svoji koži občutijo državljani in pa državljanke Republike Slovenije. Nihče v tej večurni debati, tako na plenarnem zasedanju kot na zasedanju matičnega delovnega telesa, nas ni prepričal v nasprotno. Celo prej, na podlagi številk in na podlagi ministrovega govora smo dobili potrditev, za to, kar smo izpostavili že ob predstavitvi stališča poslanske skupine. Ta proračun, ki je danes pred nami, zasleduje izključno en cilj: to je izpolnjevanje nekaterih izmed konvergenčnih kriterijev. Zapostavlja pa vse tiste cilje, ki bi jih moral izpolnjevati slovenski rebalans oziroma slovenski proračun. Tako v njem ne vidimo nobenega spodbujevalca investicij, ne vidimo spodbujevalca konkurenčnosti, ne vidimo spodbujevalca zaposlovanja v naši državi. Celo več, ne samo, da ne vidimo teh spodbujevalcev, tistih osnovnih instrumentov v makroekonomiji, pač pa smo bili včeraj priče celo zmanjševanju sredstev na nekaterih najbolj ogroženih komponentah v naši državi. Po drugi strani pa je treba jasno povedati s tega mesta, da je po naši oceni, torej po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ministrstvo za finance izgubilo tisto zeleno nit upravljanja javnih financ prek fiskalne politike. Po naši oceni se skozi omenjeni rebalans vidi, da se ministrstvo za finance ni lotilo tega akta, torej rebalansa kot upravljavskega akta fiskalne politike, enega izmed ukrepov makroekonomije v naši državi, ki ga ima na razpolago država oziroma vlada Republike Slovenije. Dejstvo je, kot sem že prej omenil, da davčni prihodki še zmeraj zavzemajo krepko prek 90% vseh prihodkov v okviru rebalansa. Ob tem pa je treba poudariti, da tako fizične kot pravne osebe ne najdejo spodbude, ki bi po drugi strani lahko tudi v bodoče polnile omenjene davčne prihodke. Zato je po naši oceni nesmiselno sprejeti akt, ki bo pripeljal javne finance v mnogo slabše stanje, kot so že danes. Zavedati se pa moramo, da so javne finance, ne bom rekel, v katastrofalnem, ampak nezavidljivem položaju že kot rezultat dela prejšnje vlade. Zato v okviru poslanske skupine ne bomo podprli tega akta. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sajovic, imate besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Zgodovino pišejo zmagovalci, seveda tudi rebalanse proračunov po volitvah čisto upravičeno in pošteno tudi zmagovalci volitev. Temu ni kaj nasprotovati. Sam bom sicer rebalansu nasprotoval, ker je večina v tem državnem zboru zadostna, da ga bo tudi brez mojega glasu sprejela. Seveda ocenjujem, da je ta rebalans povolilno naravnan. Treba je bilo določene zadeve do političnih zaveznikov in prijateljev poravnati za nazaj. To je normalno in me niti ne moti. Vendar pa me moti to, ker je pa zadeva že predvolilno naravnana v luči lokalnih volitev za leto 2006. Tako rebalans umika določene aktivnosti na področju občin, predvsem na področju cest in obvoznic, in sicer mislim, da namerno, predvsem na ta račun, da se bodo projekti oživili v letu 2006 in na ta način nabirale politične točke. Do takrat pa bo mogoče na naših cestah ugasnilo še marsikatero življenje. Sem bil pa včeraj realen in prepričan, da bo večina amandmajev, ki jih je predlagala opozicija, zavrnjenih. Močno sem bil pa razočaran, da so padli tudi taki amandmaji, kot je bil tisti za kuhinjo v Zagorju, kjer je občina v to vložila ogromno truda, ima ogromno sredstev in samo malenkost dobre volje je bilo treba, da bi bil tak projekt, ki gre v dobro občini, v dobro dolini, sprejet. Seveda bom rebalansu nasprotoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Veber.
Hvala za besedo. Rebalansa ne bom podprl, ker je v svoji vsebini močno posegel predvsem v razvoj podeželja. Lahko povem, da je vlada sicer sprejela uredbo o plačilih za ukrepe programa razvoja podeželja za Republiko Slovenijo 2426 za leto 2005, s katero želi zagotoviti nekaj več sredstev tistim občinam, ki se niso nahajale do sprejema te uredbe v območju z omejenimi dejavniki. Z uredbo so jih sicer uvrstili, vendar pri tem pozabili na to, da je pa priloga k programu razvoja podeželja, ki je v Bruslju ostala, nespremenjena. In seveda bo ta proračun vsaj v tistem delu, ki se nanaša na program razvoja podeželja, neizvedljiv. Gre za še eno zelo nekontrolirano sprejemanje rebalansa proračuna ali pa trošenje proračunskih sredstev na področju kmetijstva in še posebej občutljivo oziroma žalostno je, da se to dogaja prav na programih za razvoj podeželja. Tudi pri infrastrukturi lahko ugotovimo, da se pokriva predvsem izguba pri železnicah na račun investicij, na infrastrukturi, ki pelje proti krajem, ki so bolj oddaljeni oziroma imajo razvojne težave. Ta rebalans ne omogoča izvedbe nujnih investicij, ki so potrebne na področju železnice, tako zaradi razvoja gospodarstva in tudi uvedbe javnega potniškega prometa. In ne nazadnje zmanjšujejo se sredstva pri programu Interrek 3A Slovenija, Hrvaška, Madžarska. Dejstvo je, da je ogromno vlog bilo posredovanih na razpis. Vlada pa zmanjšuje sredstva na tej postavki, kar pomeni, da bodo mnogi razvojni programi na najbolj občutljivem območju ob scheengenski meji, ob južni meji ne dobili podpore v rebalansu za leto 2005. Zato rebalansa ne bom podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Pajk.
Hvala za besedo. Sam bom rebalans podprl, pa če ravno nisem povsem zadovoljen s tem rebalansom. Ampak ta rebalans je pač nujen, nujen je zato, ker se spuščamo na realna tla, ker so v proračunu nastale velike luknje. In če smo že v prispodobah ceste in težke mehanizacije. Kaj pa naredimo s cesto, ki ima polno lukenj? Posipamo jo, nazadnje pa povaljamo. In to smo delali včeraj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Milan Petek.
Hvala, predsedujoči za besedo. Tudi sam ne dajem glasu za ta rebalans, čeprav svoje nasprotovanje temu rebalansu utemeljujem s tem, da vlada in poslanci državnega zbora niste niti v minimumu pritegnili temu, kar smo v Liberalni demokraciji hoteli doseči, torej povečati sredstva za področje tehnološkega razvoja, niste imeli občutka in razumevanja za področje problemov na področju sociale, niti za prehrano dijakov in učencev, niti za brezplačne prevoze. Še manj ste upoštevali in razumeli razpravo, ki je bila na področju cest izredno široka, ko ste banalni amandma sprejeli, vse ostale tehtne pripombe pa ne. Posebej me moti, da niste razumeli tega, kar so vam hoteli povedati, da je parlamentarna možnost popraviti krivico, ki se dela regionalnim in lokalnim radijskim in TV postajam, ki so upravičeni do izgubljenih 3%, pa smo vam na ta način pravzaprav predlagali ustrezno in elegantno rešitev. Vse to, ker je bilo izrečeno v razpravi, me navdaja k temu, da temu ne morem reči, da je to rebalans državnega zbora, ampak je to rebalans vlade. Vsa razprava oziroma bolje rečeno, ne razprava vladajoče koalicije je pokazala, da pravzaprav nima namena sprejemati tudi upravičenih predlogov opozicije, ampak se je odločila, da bo ravnala po diktatu vlade. Zaradi tega rebalansa ni mogoče sprejeti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Cvikl.
V svojem imenu, dovolite, da pojasnim, zakaj ne bom podprl rebalansa. Je rebalans vladajoče koalicije, je slab rebalans in seveda je odraz politike, ki jo vodi ta koalicija, ekonomske politike, ki izčrpava gospodarstvo, in politike, ki ne daje tja, kjer bi bilo smiselno pospešiti gospodarsko aktivnost. Ne daje za tehnološki razvoj, ne daje za investicije, ampak jemlje na teh postavkah. Obžalujem, da ta vladajoča koalicija, ki vodi doma konfuzno ekonomsko politiko, pri tem pa učinkovito uporablja metode specialne vojne, to tudi ne uspeva narediti v okviru Evropske unije. Zato posebej obžalujem, da ste kot vladajoča koalicija v nasprotju s tem, kar mi je 16. junija pisal minister za zunanje zadeve, zavrnili amandma, ki bi omogočal, da bi Slovenija bila skupaj s centrom za pomoč približevanju Evropski uniji most za naslednjih 50 do 70 milijonov Evropejcev in Evropejk na njihovi poti v Evropsko unijo. To bi bilo gospodarsko smiselno, to so jasni interesi Republike Slovenije. Dr. Dimitrij Rupel mi je pisal, da bo v kratkem vladi predlagal, da bi zagotovila ustrezna sredstva v proračunu Republike Slovenije. Ta ista vlada pa je amandma, ki bi to naredil, zavrnila. Seveda je potrebno zato tudi potovati in meni je žal, da gospod Koprol več ne potuje, ker potem bi seveda mogoče bila pozicija vlade RS na vrhu prejšnji četrtek bolj smiselna, bolj logična, predvsem pa bolj evropska. Ne bom podprl rebalansa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Juri.
Zelo kratko. Hvala, gospod podpredsednik. Rebalansa seveda tudi jaz ne bom podprl. Dolžni ste ga podpreti v koaliciji. Glede na to, da niste prisluhnili niti enemu od pomembnejših amandmajev opozicije, to govori o tem, da ste oblikovali sami ta rebalans, zanj odgovarjate v celoti. Zanimivo bo videti zaključni račun, ali se bodo vaše želje in potrebe uresničile. Vas čakamo takrat, takrat bomo seveda polagali račune, kdo je imel prav. Dokazovali smo, da je nerealen rebalans, da je tudi tvegan. Jaz vam iskreno želim srečno pot pri njegovi realizaciji in se vidimo proti koncu leta.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovanje je končano. Ugotavljam, da je ob glasovanju bilo navzočih 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 19. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je rebalans proračuna Republike Slovenije za leto 2005 sprejet. Na podlagi osmega odstavka 163. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji predlog sklepa. Državni zbor pooblašča predsednika odbora za finance in monetarno politiko gospoda Bojana Starmana, poslanca mag. Milana M. Cvikla in poslanca Cirila Testena, da v sodelovanju z ministrstvom za finance ter zakonodajno-pravno službo zbora na podlagi sprejetih odločitev zbora pripravijo končno besedilo rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Glasovalo je 54 poslank in poslancev, za 47, proti 3. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2004 IN 2005 - nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim. Gospod minister Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci. Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2004 in 2005 je državni zbor Republike Slovenije že sprejel december leta 2003, skupaj z obema proračunoma. Ker je vlada Republike Slovenije določila predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za letošnje leto in ga poslala v ta cenjeni državni zbor in ga je državni zbor ravnokar tudi sprejel, je treba tudi ta zakon o izvrševanju proračuna prilagoditi spremembam v proračunu, ki so predvidene z rebalansom, saj bi sicer med obema dokumentoma obstajalo neskladje. Glede na pravno naravo državnega proračuna je uveljavitev zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije neposreden pogoj za uveljavitev tako proračuna kot tudi rebalansa proračuna. Predlog zakona ne uzakonja posebnih načel ali temeljnih proračunskih principov, saj so ti opredeljeni v zakonu o javnih financah. In temu zakonu tudi ta predlog sledi. Osnovni cilj zakona je uzakoniti rešitve, ki bodo omogočile tekoče in nemoteno izvrševanje sprejetega rebalansa proračuna. Tako se v zakonu ne predlagajo neke nove sistemske rešitve, ampak se predvsem odpravljajo nekatere slabosti in težave, ki so se pokazale tekom izvajanja obstoječega zakona, ter se predvidevajo določeni ukrepi tudi pri izvrševanju proračuna do konca leta 2005, na primer, prepoved sklepanja pogodb o finančnem najemu za neposredne uporabnike državnega in občinskih proračunov in poročanje o sprejetih obveznostih iz naslova teh in drugih pogodb. Ukrepi za uravnoteženje proračuna so predvideni tudi v letošnjem letu. Omejuje se nenadzorovana poraba na projektih v prihodnjih letih, kar omogoča kvalitetnejšo pripravo proračunov v naslednjih letih. Določa se višina zadolžitve, do katere se lahko za proračun zadolži država. Skladno z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju se v proračunu odpira namenska postavka, na kateri se bodo zbirala sredstva za odpravo nesorazmerij v osnovnih plačah. Na novo se določa znesek primerne porabe na prebivalca. Namenoma se ob predstavitvi rebalansa proračuna nisem spustil v vprašanje povečanja sredstev za finančno izravnavo občin, tako imenovano glavarino, da ji bom sedaj lahko dal še večjo težo in poudarek. Glavarina se v letu 2005 nominalno poveča za 10% ali 7,3% realno, kar je očitno zelo veliko v primerjavi s podatki iz preteklosti, saj se vse od leta 1999 glavarina realno nikdar ni povišala za več kot 2,6% letno. Ta poteza vlade in tega državnega zbora kaže na velik posluh in razumevanje ter podporo lokalni samoupravi, še posebej manjšim občinam. Predlagamo, da se zakon, ki je v skladu s poslovnikom državnega zbora obravnavan po nujnem postopku, sprejme, saj so predvidene rešitve, ki bodo omogočile učinkovito izvrševanje proračuna, v tem tudi vključene. Prav lepa hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predstavnika odbora, da predstavi poročilo odbora. Gospod Kovačič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi, gospod minister, sodelavci! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 5. seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna za leti 2004 in 2005, ki ga je državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije. Poleg predloženega besedila je odbor prejel in potem obravnaval še naslednje gradivo. Mnenje zakonodajno-pravne službe, dopis računskega sodišča, mnenje komisije državnega sveta za gospodarstvo, mnenje komisije državnega zbora za nadzor proračuna, pripombe Gospodarske zbornice Slovenije, pripombe Računskega sodišča Slovenije, pregled vloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev in delovno gradivo s predlogom za amandmaje odbora. Iz obrazložitve zakonskega predloga izhaja, da je ob že določenem predlogu letošnjega rebalansa proračuna, potrebna prilagoditev osnovnega zakona predlaganim proračunskim spremembam, kajti predmetno besedilo predstavlja neposredni pogoj za uveljavitev tako proračuna kot njegovega rebalansa. Na podlagi navedenega potrebne spremembe vsebujejo rešitve, ki so neposredno povezane z načinom zagotavljanja pravic porabe v predloženem rebalansu, hkrati pa predvidevajo zniževanje proračunskih izdatkov in racionalno porabo proračunskih sredstev oziroma financiranje proračunskih izdatkov. Bistveni poudarki zakonskih rešitev, ki posegajo v obstoječe stanje ali jih nadgrajujejo, so: ločeno evidentiranje prihodkov slovenske odškodninske družbe, predvideni ukrepi za uravnoteženje proračuna v letu 2005, razporeditev prihodkov iz naslova prodaje kapitalskih naložb oziroma se ne predvidevajo kot prihodki iz tega naslova. Z namenom uskladitve razmerij med posameznimi plačnimi skupinami in predvideno postopno uveljavitvijo se do dokončne odprave nesorazmerij v javnem sektorju pri državnem proračunu, proračunih lokalnih skupnosti in pri Zavodu za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije odprejo namenske postavke, ki se prenesejo v naslednje leto. Dana je tudi možnost vladi, da odloča o prerazporeditvah pravic porabe med podprogrami, v okviru glavnega programa, med predlagatelji finančnih načrtov, pri čemer skupno povečanje ali zmanjšanje posameznega podprograma ne sme presegati 15% obsega podprograma v sprejetem proračunu. Omejevanje in sprejemna evidenca tako državnega kot občinskih proračunov. Na novo se določi tudi višina zadolžitve, do katere se lahko za proračun zadolži država. Predlagana je tudi možnost prenosa pooblastil ministra na drugo osebo z njegovim pisnim pooblastilom v okviru izvrševanja transakcij, določenih s programom financiranja proračuna, ki ga sprejme na predlog ministra za finance vlada. Na novo se določa znesek primerne porabe na prebivalca za leto 2005. Predvidena je tudi sistemska sprememba glede zbiranja in porabe sredstev za odpravo plačnih nesorazmerij, ki se bo skladno s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju izvajalo le iz posebne postavke, odprte za vse proračunske uporabnike državnega proračuna pri ministrstvu za javno upravo. V razpravi je sodeloval tudi predstavnik komisije državnega zbora za nadzor proračuna in drugih javnih financ, gospod magister Milan Cvikl, ki je hkrati tudi član odbora za finance, in je predstavil tudi mnenje te komisije. No, na podlagi razprave v okviru obravnave po posameznih členih so člani odbora večino pozornosti namenili zlasti 7. in 14. členu zakonskega predloga. Glavni poudarki pa so bili v naslednji zvezi. V zvezi s povišanjem zneska primerne porabe in predlagano uvedbo omejevanja, zadolževanja oziroma finančnega najema je z vidika lokalnih skupnosti razpravljavca zanimala dejanska izvedba predvidene procedure. Glede zadolževanja lokalnih skupnosti je bilo posebej izpostavljeno vprašanje problematike finančnega najema oziroma dajanje garancij pri poslovnem najemu. Ob omejevanju potencialnega zadolževanja občin z uporabo finančnih najemom bodisi z najemanjem kreditov je bilo izrečeno mnenje, da ne predstavljajo dolgoročnih rešitev. Navedeno je bilo tudi, da finančna izravnava v določenem pogledu hkrati ne pomeni tudi večje finančne samostojnosti občin. Ob tem je bila odprta problematika sočasne širitve nalog na podlagi zakonskih zadolžitev. Govora je bilo tudi o pripravi ustrezne uredbe, podlagi in postopkov, po katerih se na podlagi 21. člena zakona o izvrševanju proračuna prijavljajo in spremljajo obveznosti iz naslova zadolžitev občin. Na podlagi te razprave je odbor za finance in monetarno politiko predlagani zakon podprl, s tem da je sprejel oziroma podprl tudi dva oziroma pet, šest amandmajev, če se ne motim, in sicer amandma k 1. členu, k 7. členu, k 9. členu, k 10. členu, k 14. členu in k 16. členu, s čimer je več ali manj sledil pripombam oziroma mnenju, stališču zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Josip Bajc, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovani minister s sodelavkami in sodelavcem! Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo zakon o izvrševanju proračuna sprejeli tako, kot je bil sprejet na matičnem delovnem telesu. Veljavni zakon o izvrševanju proračuna je bil sprejet leta 2003 in sicer za realizacijo proračuna 2004/2005. Ker smo pa ravnokar pred nekaj minutami po več večernih in nočnih sejah tako matičnih delovnih teles kot tudi plenarnega zasedanja sprejeli rebalans proračuna, je potrebno in zakon tako nalaga, da se sprejme tudi zakon za izvrševanje tega proračuna. Zato bomo poslanci Slovenske ljudske stranke ta zakon sprejeli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Spoštovani prisotni! Ne verjamem v brezpogojno vezavo proračuna, rebalansa in pa zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, kajti če bi bila brezpogojna povezava med omenjenimi akti, potem se nikoli ne bi srečali z rebalansom. Dejstvo je, da zakon o izvrševanju proračuna govori, kako se proračun izvršuje zato, da bi bila povsod indeksacija nula oziroma sto. Ampak ravno zaradi tega, ker vlade niso navajene ali pa ne znajo izvrševati proračuna, prihaja do rebalansov. V prejšnjem mandatu smo dostikrat slišali, da so pogoji ozirom vzroki za nastop rebalansa, torej odmika od načrtovanega, torej od proračuna lahko notranji in pa zunanji. Zelo popularno je bilo govoriti, da so to predvsem trije zunanji inštrumenti, ki negativno vplivajo na inflacijo in podobne stvari, ter da je to ponavadi razlog za nastop proračuna. Toda v prejšnji točki tako na plenarnem zasedanju, kot na zasedanju matičnega delovnega telesa smo pač izvedeli, da je rebalans posledica izključno notranje spremembe oblasti, nekih drugačnih vizij, ki so se, po moji oceni oziroma po oceni Slovenske nacionalne stranke, ločeno, torej vizije, odražale v besedah finančnega ministra in predsednika vlade. Eden je govoril o sanacijskem proračunu, drugi je ta isti proračun označil kot proračun napredka in prosperiteta v naši državi. Zato govoriti o povezavi in to brezpogojni povezavi, češ, če smo eno sprejeli, je potrebno drugo, vsaj po moji oceni, izjemno nekorektno. Kar se tiče samega zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije mi je seveda žal, da državni zbor tako malo časa posveča, po moji oceni, izjemno pomembnemu aktu. In preden bi se dotaknil sprememb, bi se dotaknil osnovnega akta, ki ga ne prejšnja in ne ta vlada, žal, tudi ta vlada ne oziroma noče upoštevati v celoti. Pred mesecem in nekaj dnevi je poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke izpostavila prodajo državnega premoženja v okviru točke Pobude in vprašanja ter zahtevala obširno razpravo na nezadosten odgovor tako ministra za finance, gospoda Bajuka, kot predsednika vlade gospoda Janše o privatizaciji zaenkrat najmočnejše, kapitalsko gledano, banke v domači lasti. Glede na to, da zakon o izvrševanju proračuna navkljub jasnim določbam v 80. členu od č-ja do d-ja jasno govori o soglasju državnega zbora o prodaji državnega premoženja, in sicer o prodaji državnega, finančnega in stvarnega premoženja, se državni zbor v tem mandatu ni hotel na željo vladajočih poslancev in seveda s podporo vlade Republike Slovenije srečati z izvajanjem zakona o izvrševanju proračuna v delu o katerem sedaj govorim, to je o prodaji državnega premoženja, konkretno bankah Nove kreditne banke Maribor. Po naši oceni popolnoma in namenoma neizvajanje 80.č člena, ki govori o določanju letnega programa prodaje finančnega in stvarnega premoženja, da se z njim ne seznani državnega zbora, strokovne javnosti ali pa vseh tistih zainteresiranih, ki jih je seveda cirka dva milijona, glede na to, da je sanacija bank potekala prek izdaje obveznic Republike Slovenije in s tem zadolžila prek dva milijona Slovencev v obliki javnega dolga, se meni osebno zdi skrajno nezaslišano in skrajno žaljivo s strani gospoda Bajuka do vseh državljanov in državljank. Kajti dejstvo je, da je ravno sanacija v obdobju 1996-1998, ki je stala prek 2.200 milijonov takratnih nemških mark, najbolj dvignila zadolženost vsakega slehrnega izmed nas, ampak seveda tega vlada Republike Slovenije noče, tudi tokratna, upoštevati in prodaja banko zelo nizko oziroma zelo pritlehno in zelo netransparentno. Medtem ko minister na različnih javnih tribunah navkljub zakonu o izvrševanju proračuna govori o transparentnosti, te transparentnosti noče pokazati na plenarnem zasedanju državnega zbora. Navkljub temu, da 80.d člen jasno govori, kaj obsegajo posamezni programi prodaje, kaj morajo obsegati, torej nameni, cilji, sredstva, pravni temelj, opis predmeta, o vsem tem navkljub velikim besedam o transparentnosti gospod Bajuk noče razglabljati v tem državnem zboru. Ampak seveda, da ne bo krivda samo na strani gospoda Bajuka za neizvrševanje zakona o izvrševanju proračuna, pretežni, levji delež [[...]] [[opozorilni znak za konec]] [[...]]nosi ta državni zbor, ki ni sprejel pobude Slovenske nacionalne stranke za razširjeno razpravo. S to pobudo bom vztrajal in upam, da boste vsaj takrat pristopili k transparentni prodaji, seveda ob soglasju gospoda ministra, do katerega, iskreno upam, da bo prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, DeSUS.
Hvala lepa. No, tisti, ki smo natančno prebrali naslove obeh zakonov, o katerih gre zdaj beseda, vemo, da sta po definiciji povezana. Gre za rebalans proračuna in za zakon, ki govori o izvajanju tega istega rebalansa proračuna, in ju torej ni mogoče ločevati po vsebini. Drugo pa je, ali se strinjamo, da so rešitve, ki so predlagane v zakonu o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, takšne, da jih lahko podpremo. V poslanski skupini DeSUS sodimo, da so dovolj konsistentne, da so dovolj smiselne, logične in da jih smemo podpreti. Čeprav smo tudi sami razmišljali vsaj ob dveh rešitvah, ali sta najboljši ali ne, vendar pa je ena že tako ali tako popravljena. V mislih imam tisto, ki je govorila o možnosti prodaje tudi nepremičnin v vrednosti do 1,5 milijona brez načrta prodaje, kar bi sicer zakon o javnih financah omogočil, če bi ji, tako kot ta zakon nalaga, sledila tudi ustrezna uredba. Ker te priložnosti vlada ni izkoristila, je seveda prav, da je bil spremenjen ta amandma, in mi ta spremenjeni amandma tudi podpiramo. Druga problematika, ki je ves čas vela iz teh amandmajev, pa je problematika občin. Tudi danes je bilo o tem že nekaj govora in bi samo z nekaj besedami rad povedal, za kaj pravzaprav tu gre. Veseli smo vsega, kar se je naredilo dobrega v prid občin, zlasti tistega za finančno izravnavo, pa tega ni bilo še dovolj. Je pa nesporno dejstvo, da smo se lotili teh stvari na koncu. Stvar je takšna, da izgleda, če parafraziram, približno tako, kot da smo do gležnjev v močvirju in odganjamo komarje. Torej, lotili smo se posledic, ne pa vzrokov tega, zakaj občine najemajo kredite, finančne lizinge in uporabljajo druge finančne instrumente, da bi si opomogle, ko izvajajo različne investicije. Naša naloga bo nesporno, da bomo tisto, kar je v zadnjih letih bilo narejeno slabega za občine, počasi odpravljali. To sedaj je samo en korak. Lotiti se moramo področne regulative na številnih vsebinah, ki so naložile občinam dodatne obveznosti. In lotiti se moramo tega, da bomo odpravili tisto sekanje virov za financiranje občin, ki je tudi bilo v prejšnjem mandatu izrazito prisotno. Sedaj ni treba ponavljati še enkrat vse diskusije iz matičnega odbora, ampak vsaj tisti, ki vodimo občine, ki vemo, kako v občinah stvari tečejo, najbrž soglašamo s tem, da se je tudi teh problemov, torej močvirja, izsuševanja močvirja treba lotiti, da nas ne bodo kar naprej še preganjali komarji. Glavarina je ena izmed bonitet, ki je sedaj bila naklonjena občinam, vendar ob tem, da zvišuje primerno porabo, nosi v sebi neko drugo nevarnost, neko svoje protislovje pravzaprav, namreč dodatno in še večjo odvisnost od državnega proračuna, ker več kot je finančne izravnave, večja je ta odvisnost. Mi si bomo morali prizadevati za to, da bomo imeli takšne občine, ki bodo sposobne zagotoviti financiranje vseh tistih nalog, ki jih morajo izvajati, in zato bo pač potreben pristop h kompleksnejšemu reševanju tovrstne problematike. Vire nove, torej, bomo morali zagotoviti občinam, potem ne bo več zadrege, potem ne bo več potrebno nadevati ust, da ne bi kdo prehitro brzel v ponovno in preveliko zadolževanje. Sicer pa, v poslanski skupini DeSUS bomo podprli tako amandmaje kot zakon v celoti.
Hvala. Besedo ima gospod Bojan Starman. Prosim, gospod Kovačič, boste vi?
Hvala lepa za besedo. Dejstvo je, da imamo opravka z dvema zakonoma, ki sta med seboj neposredno povezana. Na eni strani imamo proračun in na drugi strani imamo zakon o izvrševanju proračuna. Oba zakona, kot povedano, sta povezana, eden brez drugega ne gre in seveda morata biti med seboj usklajena. Glede na to, da je državni zbor danes pred kratkim sprejel rebalans proračuna za leto 2005, je seveda potrebno temu slediti tudi na področju zakona o izvrševanju proračuna in ta zakon mora biti usklajen s tem proračunom, ki ga predstavlja rebalans. Predlagani zakon odpravlja neskladje, ki bi sicer bilo, in v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smatramo, da je predlagani zakon vsebinsko takšen, da bo zagotavljal celovito, učinkovito in nemoteno izvrševanje tega proračuna, ki smo ga danes z rebalansom popravili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek, LDS.
Predsedujoči, minister, sodelavci ter številni poslanci. V poslanskem klubu Liberalne demokracije se zavedamo, da so spremembe zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2004 in 2005 sestavni del rebalansa proračuna 2005. Ker je le-tega državni zbor v predhodni točki potrdil, je potrebno sprejeti tudi ta zakon. Vendar pa ni vseeno, kakšen zakon o izvrševanju proračuna je vlada predlagala in kakšen zakon bomo danes sprejeli. Gospod minister za finance je namreč kot predsednik komisije državnega zbora za nadzor proračuna in drugih javnih financ v prejšnjem sklicu vedno zelo kritično obravnaval določila tega zakona. Zato se čudimo, da sedaj kot minister za finance konceptualno sledi tistemu, kar je še pred slabim letom grmovniško kritiziral, in to so prevelika pooblastila, ki jih ima vlada po tem zakonu. Isto velja za nekdanjega šefa opozicije, sedaj predsednika vlade, ki je često trdil, da imamo netransparentne javne finance, pa je sedaj poslal konceptualno enak zakon v državni zbor. Sprašujemo se, kaj je temu vzrok. Ali so preprosto v preteklosti govorili neresnico ali niso zmožni izpolniti predvolilnih obljub o, po njihovem mnenju, potrebi po bolj transparentnih financah. Z nekaterimi popravki zakona, sprejetimi na matičnem delovnem telesu, so nekatera določila zakona nekoliko popravljena, pa vendarle še obstaja mnenje nas, kot opozicije, da se je vlada pol leta pred koncem izvrševanja proračuna, potem ko je na veliko premetavala postavke v rebalansu, sebi pustila za vsak slučaj zelo velike možnosti prerazporejanja. Strinjamo pa se, da je ustrezno določilo 15. člena predloga zakona, ki določa, da bo vlada poročala državnemu zboru o izvajanju poračuna v prvem polletju šele septembra 2005, ne pa konec julija, kot je predvideno v 63. členu zakona. Šele v juniju sprejeti rebalans proračuna opravičuje takšno spremembo. Sprememba zakona ne predlaga novih, boljših rešitev pri realizaciji proračuna, ampak namesto tega uvaja vzvode, s katerimi le otežuje financiranje neposrednih proračunskih uporabnikov državnega in občinskih proračunov. Torej prepoveduje sklepanje novih pogodb o finančnem najemu za obdobje do konca leta in istočasno omejuje poslovni najem. Vlada s tem ukinja finančni najem, ki ni rizičen za najemojemalce in je mnogo primernejši način financiranja kot poslovni najem. Res je, da se z 11. členom te zakonske novele povečuje glavarina in je to morda tisti vladin blažev žegen, ki zadovoljuje manjše občine. Ne rešuje pa objektivnega problema vseh občin, posebej pa ne tistih občin, ki se samofinancirajo, in to so predvsem večje občine, ki načrtujejo in tudi potrebujejo sredstva za večje investicije, in poleg tega imajo tudi veliko lastnega premoženja. Do sedaj zbrani podatki o zadolževanju preko leasing pogodb, ki so jih na seji odbora za finance in monetarno politiko posredovali predstavniki ministrstva za finance oziroma minister Bajuk sam, kažejo, da so se neposredni uporabniki proračuna, predvsem občine, obnašali zelo odgovorno in so bile pri najemanju teh virov zelo selektivne. To kaže podatek, da je v teh petih aranžmajev v obvladljivi višini 7,3 milijarde, uporabniki na nivoju države so se zadolžili v višini 25,2 milijardi. Po tolikih letih samostojne države, vključitvi v Evropsko unijo in vzporednem nespornem razvoju slovenskega finančnega sistema, primerljivega s svetovnimi sistemi, postaja vse bolj smiselno uporabljati nove, različne tovrstne finančne instrumente, posebej, če so ugodnejši za uporabnika kot dosedanje klasične oblike zadolževanja. In to dokazujejo tudi tisti, ki so do sedaj uporabljali te oblike. To delajo vse evropske države, to dela evropska komisija. Mimogrede, vsi objekti v Bruslju, Luksemburgu, v katerih delujejo uradniki in komisija, so pridobljeni na ta način. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije želimo opozoriti na čudno, neuravnoteženo politiko vlade, ki ukinja možnost zadolževanja preko leasing najemov, istočasno pa vlaga v proceduro zakon o spremembi in dopolnitvah zakona o financiranju občin, s katerim povečuje dovoljeno stopnjo zadolževanja občinskih oziroma mestnih proračunov, in to na znan, konvencionalen način. Vlada tako na eni strani ukine pravico do lizinga, na drugi strani pa dovoljuje možnost povečevanja zadolžitve. S tem kaže na svojo nekonsistentnost. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije pričakuje, da se bo v razpravi po teh uvodnih nastopih le pokazalo utemeljenost naših dosedanjih razprav in da bo državni zbor sprejel naš edini vloženi amandma. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Horvat. Socialni demokrati.
Hvala za besedo. Spoštovani minister - ki ga trenutno ni, ampak so tukaj njegove sodelavke - kolegice in kolegi! Za nas poslanke in poslance iz poslanske skupine Socialnih demokratov ni sporno, da je potrebno sprejeti zakon o izvrševanju proračuna za nemoteno izvajanje rebalansiranega proračuna in da mora ta zakon zagotoviti skladnost med pravkar sprejetim rebalansom in zakonom. Ob tem se nam pa postavljata dve vprašanji in ti dve vprašanji bi želel nasloviti na gospoda ministra. Prvič. Nanašata se na izravnanost oziroma skladnost sprejetega rebalansa in njegovega izvajanja in skladnost zakona. Prvič, vidimo, da je velik del sredstev v rebalansu predviden za zelo pomembne namene iz virov Evropske unije, kar je lepo in prav. Vendar glede na to, da po dosedanjih izkušnjah in tudi, ko poznamo priprave na boljše koriščenje sredstev iz evropskih skladov, postavljamo vprašanje, ali predlog zakona upošteva možnost ali tveganje manjšega koriščenja sredstev iz evropskih skladov. In drugo vprašanje, ki se nanaša na to, kar se je pravkar žal zgodilo v Bruslju, namreč polom pogajanj o naslednji finančni perspektivi, ali predlog zakona upošteva verjetne negativne posledice neuspeha pogajanj za proračun Slovenije. Dejstvo je namreč, da je v členih 7 in 8 tega zakona predvideno, da je možno nekatere obveznosti prenašati na naslednja leta in ta leta, nekatera, bodo že padla v obdobje nove finančne perspektive. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Martin Mikolič, Nova Slovenija. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Nove Slovenije nam je jasno, da hkrati s predlaganim rebalansom proračuna za letošnje leto je potrebno tudi obravnavati spremembe in dopolnitve zakona o izvrševanju proračuna za leti 2004 in 2005. Vsebinske rešitve med zakonom in rebalansom so tesno povezane, zato zakon o izvrševanju proračuna omogoča uveljavitev in izvrševanje le-tega, se pravi izvrševanje sprejetega rebalansa proračuna. Nekaj bistvenih dopolnitev in sprememb je vključenih v predlog zakona o izvrševanju proračuna, večinoma so že bile tako naštete, samo da jih še nekaj omenim: da se v bilanci prihodkov in odhodkov evidentirajo prihodki po zakonu o izdaji obveznic za plačilo odškodnine za zaplenjeno premoženje zaradi razveljavitve kazni zaplembe premoženja in prihodki po zakonu o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Te prihodke proračun prejme od slovenske odškodninske družbe. Ti prihodki so namenjeni na odhodkovni strani za poplačilo obresti za izdane obveznosti, dokler se dokončno ne bo odpravilo nesorazmerje med posameznimi plačilnimi skupinami v javnem sektorju in se zato v ta namen v državnem proračunu Republike Slovenije odprejo namenske postavke. Prav tako se s predlaganimi spremembami na novo določa višina obsega posameznega podprograma, do katere lahko odloča vlada o prerazporeditvi. Ne bo več možno sklepati pogodbe o finančnem najemu. Neposredni uporabniki državnega proračuna bodo lahko sklepali pogodbe o poslovnem najemu, pri katerih v skladu s slovenskimi računovodskimi standardi najemodajalec izkazuje v najem dana sredstva še naprej kot svoja, opredmetena osnovna sredstva, katerih pogodbena vrednost je omejena. V predlagani spremembi se na novo tudi določa višino zadolžitve, do katere se lahko proračun zadolži oziroma zadolži država. Na novo se določa tudi znesek primerne porabe - kot vemo, se je glavarina povečala za 10% glede na preteklo leto in tudi to je vneseno v predlagano spremembo zakona. Moram omeniti, da v poslanski skupini Nova Slovenija krščansko-ljudska stranka bomo predlagane spremembe in dopolnitve podprli, tako zakon kot tudi amandmaje. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Vložena sta bila dva amandmaja. In o vsakem amandmaju bomo razpravljali in tudi glasovali. V razpravo dajem 7. člen in amandma, 7. člen pod točko 1. V prvem odstavku se črta, bom prebral, oziroma imate ga na klopi, prosim, preberite: sklepanje pogodb o finančnem najemu ni dovoljeno za neposredne uporabnike državnega in občinskega proračuna. To je dal poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo besedo? Gospod Cvikl. Prosim.
Mi želimo še dodatno pojasniti ta amandma. S tem amandmajem želimo pravzaprav omogočiti, da se v izvrševanju državnega proračuna za leto 2005 dela tudi v drugi polovici leta 2005 to, kar je bilo narejeno v obdobju od 1. januarja 2004 pa vse do 21. junija 2005. Namreč, da lahko neposredni proračunski uporabniki pri izvajanju investicij uporabljajo vse finančne mehanizme. Kaj s tem mislimo? Nesprejemljivo je, da bi potem, ko je bil konec leta 2003 sprejet zakon o izvrševanju proračuna, ki je jasno opredelil možnosti uporabe lizinga, da bi sedaj pol leta pred koncem proračuna za leto 2005 to prenehalo veljati. V Liberalni demokraciji ocenjujemo, da je uporaba sodobnih finančnih instrumentov, vključujoč tudi lizing, povsem običajna uporaba kjerkoli v proračunski porabi. Seveda je treba tako za neposredne proračunske uporabnike kot za občine v tej zvezi imeti ustrezne evidence in na podlagi teh evidenc tudi poročati, kadar metodologija zahteva poročanje o obveznosti v celoti. Mislim, da bi bilo dobro, da bi vlada Republike Slovenije predstavila državnemu zboru razloge, ki jo vodijo k temu, da bo režim, ki je veljal leto in pol, prenehal veljati kar naenkrat. Zato mislimo, da bi bilo dobro, da bi poslanci državnega zbora o tem vodili nekaj vsebinske razprave in se vprašali, kaj pravzaprav delamo s tem, če ne podprete amandmaja, ki je tu predstavljen. Preprosto boste preprečili vsem, ki bi po objavi zakona nadaljevali s sklepanjem pogodb o finančnem najemu, možnost uporabe tega instrumenta, kar pa seveda ni logično. Na odboru za finance in monetarno politiko, ko smo o tem razpravljali, sem pojasnil, da je v večini evropskih držav, pa če hočete, tudi v samem evropskem parlamentu, celotna stavba v finančnem najemu. In sicer v finančnem najemu, ki ga plačuje v Bruslju belgijska vlada podjetjem, ki so šla v to investicijo, v Strasbourgu pa francoska vlada. Zato ne uporabljati, ne imeti in ne dovoljevati v drugi polovici leta 2005 zaradi nekaterih makroekonomskih ali ukrepov, ki so povezani s tem, da ministrstvo za finance o tem nima evidenc, ukinitev možnosti za sklepanje pogodb o finančnem najemu, ki je po našem mnenju preostro dejanje, ki ne bo pozitivno vplivalo na izvršitev proračuna tako pri neposrednih uporabnikih državnega proračuna, kaj šele pri občinskih. Verjetno je potrebno napisati kakšen podzakonski akt, ki bo ministru za finance, predvsem kadar gre za neposredne uporabnike občinskih proračunov, dal informacijo o tem, kakšen je obseg teh finančnih najemov. Za državni proračun so zato že neposredno odgovorni ministri vlade Republike Slovenije in ni nobenega razloga, da bi seveda z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna to ukinjali. Jaz mislim, da glede časa je vse v redu.
Opozoriti vas moram, da čas ni bil vnaprej določen. Tako da to ni prava, realna slika.
Nujna seja, tretji odstavek 67. člena in tako naprej. Kajne? Prav. Hvala lepa. Tako da naj vas ne moti, če je tam rdeče. Hvala. Ocenjujemo, poslanke in poslanci, da če ne boste sprejeli tega amandmaja, boste storili veliko škode. Najprej v svojih občinah. Najprej v svojih občinah, potem pa tudi za vrsto investicij, ki se izvajajo v okviru državnega proračuna. Da prejšnji primer evropskega parlamenta ni tako tuj tudi Sloveniji, naj povem, da predstavniki ministrstva za finance sedijo v stavbi, na Beethovnovi 11, ki je bila kupljena s finančnim najemom. S finančnim najemom tam nekje v sredini 90-ih let in se je, mislim da, pred dvema letoma tudi poplačala. To ni neobičajna praksa, še posebej v času, ko zaradi konkurence tovrstnih storitev na Slovenskem cene, ali pa, če hočete, obrestne mere, ali pa oportunitetni stroški padajo. Jaz bi pričakoval, da bo novo ministrstvo za javno upravo, ki ga vodi, poznano kdo, doktor Virant, pravzaprav v tej zvezi naredilo kakšno bolj smelo potezo. In se pogovorilo z ministrstvom za finance, kako je na podlagi možnosti, ki jih zakon omogoča - zakon o javnih financah pooblasti ministra, da predpiše ekonomsko klasifikacijo, in minister Gaspari je to naredil in med ekonomsko klasifikacijo tudi zapisal zakupnine - , da bo seveda minister za javno upravo to naredil in na ta način v nekem srednjeročnem planu umestitve slovenske državne uprave bodisi v Ljubljano, bodisi v Maribor, bodisi v slovenske kraje zagotovil tudi povsem normalen način financiranja prek pogodb o finančnem najemu. To bi bilo logično, to je v tržnem gospodarstvu popolnoma normalno. Sedaj pa imam občutek, da vlada, zato ker se je ustrašila zbrati podatke o tem, koliko je teh finančnih najemov na občinah, koliko je finančnih najemov na ravni državnega proračuna, pravzaprav daje neko dikcijo zakona, ki je izredno, izredno trda. Tako predlagam poslankam in poslancem, da seveda premislite o tem in da amandma, ki smo ga predlagali, podrete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Bajuk, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. To vprašanje je bilo tudi izpostavljeno, ne samo na komisiji, na seji komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, ampak tudi na matičnem delovnem telesu. Mislim, da je potrebno, da ponovno pojasnim tukaj celotnemu državnemu zboru vse tiste razloge, zaradi katerih se je vlada odločila, da je ta predlog tudi predložila v ta državni zbor. Nesmiselno je uporabljati besede strahovi ali pa, kaj je umestno - kaj ni umestno, nihče ni rekel in tudi to ni stališče vlade ali pa tega ministra, da je kaj napačnega ali pa bistvenega narobe s tako imenovanim finančnim lizingom. Potrebno pa je, da razumemo, za kaj pravzaprav gre. Bistveni problem, s katerim se soočamo danes v Sloveniji na področju javnih financ, je, kako bomo izpolnili vse pogoje konvergenčnega programa in te zaveze, katere smo sprejeli. To pomeni, da moramo imeti zelo jasna stališča in kontrolo nad javno porabo in pa seveda primanjkljaja in ne po neki naši domači metodologiji ali pa domačem razumevanju tega, kaj je umestno ali pa ne. Moramo se držati pravil igre, ki so že napisane in to je tako imenovana metodologija ESA-95. Po ESA-95, to je, kaj gleda evropska komisija pa evropska centralna banka, ne gledajo samo naš proračun, gledajo celotno podobo javnih financ, to se pravi, vse istočasno. To, kar mi imamo, da proračun po eni strani pa ZPIZ pa zdravstveno zavarovanje po drugi ter lokalno samoupravo na četrti strani, to je pač način delovanja, ki pa ne odgovarja temu, kar je resnično pomembnega; in kar je resnično pomembnega, je celoten položaj javnih financ. Kaj ta ESA-95 zahteva od nas? Da moramo knjižiti stvari po tej metodologiji in ta pa veleva, da kar se tiče tako imenovanih lizingov, se pa dela razlika. Po eni strani je tako imenovani operativni lizing, po drugi pa finančni lizing. Finančni lizing se pa razlikuje od operativnega v tem, da je dejansko naročnik, torej tisti, ki se je zadolžil, prevzame lastnino na koncu obdobja, ne pa že v samem začetku. V finančnem lizingu, ko, recimo, občina podpiše pogodbo za 10 ali 15 let, se štetje kot javna poraba celota ravno v tistem letu, ko se je ta pogodba podpisala. To se pravi, ko se to odloči, to poveča javno porabo. V tem trenutku, ko še res ne vemo, koliko je teh pogodb dejansko bilo sklenjenih na nivo lokalne samouprave. Ker ministrstvo za finance nima teh dokončnih podatkov, smo se odločili, da to začasno v letu 2005 tudi ustavimo. Zakaj? Ker bi se podpisale pogodbe, ki nam bodo povečale javno porabo na nekontroliran način in s tem dejansko tudi ogrožale, da bomo lahko uveljavili to, kar je naš skupni cilj, in to je prevzem evra 1.1.2007. To je tisti razlog. Razlika pa je, če vi gledate tako imenovani operativni lizing, ko pa lastnik postane lastnik, to se pravi, naročnik postane lastnik ob koncu, se pa samo šteje kot javna poraba, tisti del porabe plačila v letu, v katerem pač smo. To je to. To je ta razlika. In ni treba nobene filozofije tukaj začenjati, tukaj se ne gre za vprašanje, ali je to legitimno ali ne, tudi se ne predlaga, da se zaustavijo tisti lizingi, pogodbe, ki so že v teku, ki so že podpisane, ampak da se ne dovoli za leto 2005, kar tega leta še ostane, dodatnih novih zadolževanj prek tega instrumenta. To je edini razlog in to je tudi odgovorna poteza s strani vlade, da obdrži minimalno kontrolo nad celotno javno porabo in lahko tudi zagotovi, kaj se bo zgodilo z našim primanjkljajem. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod Bevk. Imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Prva varianta tega zakona ni dovoljevala skleniti niti tiste pogodbe o finančnem najemu, katerih razpisni postopki so se že začeli pred uveljavitvijo tega zakona. Finančni odbor je sprejel tak amandma in sedaj bo to dovoljeno. Seveda pa ne vem, zakaj bi morali čakati na to zakonsko rešitev, kajti prejšnja vlada je sprejela sklep o začetku štirinajstih investicij na področju srednjega šolstva. Naj jih preberem: Gimnazija Kočevje, športna dvorana pri Gimnaziji Šentvid v Ljubljani, Šolski center Velenje, Srednja ekonomska šola Murska Sobota, Srednja tehnična šola Koper, Gimnazija Idrija, Srednja ekonomska šola Kranj, šolska športna dvorana Nova Gorica, Gimnazija Moste, Dvojezična srednja šola Lendava, Športna dvorana Poden Škofja Loka, športna dvorana pri gimnaziji Kočevje, Srednja gradbena, geodetska in ekonomska šola Ljubljana in II. gimnazija Maribor. Se pravi, štirinajst pomembnih investicij v srednje šolstvo in kolikor imam jaz informacije, so bili razpisi objavljeni, ponudbe odprte, komisije so razpravljale, sklepale, ocenjevale te ponudbe. Več od tukaj naprej pa se baje ni zgodilo, kajti ni dogovora med finančnim in šolskim ministrstvom, kako naprej s temi projekti. Zato bi vprašal gospoda ministra, dr. Bajuka, ki je dejal, da se bodo lahko nadaljevale samo tiste investicije, katerih pogodbe so že podpisane. Večina od teh štirinajstih investicij pa je v fazi odločanja glede na javni razpis in pogodbe še niso bile podpisane. Minister je povedal, da pogodbe, ki so že podpisane, se lahko nadaljujejo. Ali je bil to lapsus, kajti v zakonu pa piše, da se bodo lahko nadaljevale tiste pogodbe in investicije, ki so v fazi razpisnega postopka. Poleg tega pa menim, da bi lahko bolj natančno minister povedal, kako uporabiti operativni lizing, ki je po vašem mnenju ugodnejši od finančnega lizinga in bi morda to bila rešitev za investicije v bodoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo od poslancev? Gospod minister.
Hvala lepa. Odgovor spoštovanemu gospodu poslancu Bevku, to je bil lapsus. Hvala.
Besedo ima gospod Milan Petek.
Hvala, predsedujoči. Pričenjam s tistim delom odgovora, ki ga je dal gospod minister in je izrazil bojazen, da bo prišlo do nekontroliranja najemanja teh aranžmajev oziroma sklepanje teh aranžmajev, s katerimi država ne bo imela pregleda nad tem. Čudi me taka izjava, ker gospod minister najbolje ve, da se da z ustreznimi instrumenti to obvladovati. Torej, potrebno je samo sprejeti uredbo, s katero bo natančno določena metodologija spremljanje še predhodna odobravanja oziroma sklepanje teh angažmajev in na ta način je ta kontrola nad temi investicijami zagotovljena. Če to ministrstvo ne zna ali ne more narediti, se mi zdi, da ni dostojno ministrstvo, ampak verjamem, da gre za drug razlog. Mislim, da se tisti, ki ste pripravljali tako določilo tega zakona, ne zavedate, kaj povzročate v prostoru v katerem so računali na vsa ta sredstva. Gospod Bevk jih je nekaj naštel. Torej, prekinjate en proces zelo daleč pripravljenih investicij, ki so imele podlago tudi v teh virih, o katerih se sedaj pogovarjamo, in zdi se mi, da prizadenete ne ministrstvo ali ne prizadenete nas tukaj, prizadenete tiste, ki pričakujejo, da imajo te investicije normalno dinamiko in da slej ko prej pridejo do šol, objektov, kulturnih objektov, ki so bili po prejšnih določilih zakona že v fazi postopka. In to se mi zdi večja škoda in največja škoda tega nerazumevanja te dobronamerne želje LDS-a, da se torej ta dikcija tega člena spremeni. Če to ilustriram z mariborkskim primerom, ko letošnje leto končno, po ne vem koliko letih, umeščamo tak potrebno izgradnjo lutkovnega gledališča v Mariboru, ko namenjamo ta osnovna sredstva v proračunu za ta projekt, ko imamo že zelo daleč dogovorjeno obliko sodelovanja ministrstva za kulturo, nam na ta način preprečujete, da bi ta proces letos začeli. S tem prizadenete na način, ko gledate iz svojih kabinetov to situacijo, torej tiste uporabnike, ki računajo, da bodo slej ko prej prišli v novo izgrajeno novo lutkovno gledališče, ki je v Mariboru nujno potrebno in terja čim hitrejšo realizacijo. Zaradi tega smo s tem predlogom spremembe tega dela zakona želeli, da predvsem poslanci, ki izhajate iz nekih okolij, ki se zavedate in veste, kakšne probleme ta okolja imajo in to so, moram reči, predvsem večja okolja, ki so sposobna te aranžmaje tudi sklepati - , prizadenete torej v neki dinamiki realizacije teh investicij ravno ta najbolj potrebna okolja. Zaradi tega še enkrat nek apel, če hočete, poziv, da se razmisli o tem dobronamernem predlogu in se ga podpre. Če sem že pri besedi, ne moremo enačiti poslovnega in pa finančnega in pa operativnega lizinga. Prepričani smo, da je finančni lizing mnogo kvalitetnejši, torej ne povzroča nobene dileme, kadar bi prišlo do problema prenosa premoženja, med tem ko je ravno operativni lizing v položaju, ko se z lizigodajalcem kaj zgodi, pravzaprav tudi premoženja ni in takrat je lahko škoda tistim, ki takšen aranžma sklepajo, seveda večja kot pa pri finančnem lizingu. Zaradi tega menimo, da je še enkrat podlaga za pritrditi našemu amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Gaber. Prosim.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Sam bom to dopolnilo podprl. Poskušal bom razložiti, zakaj mislim, da bi bilo pametno, da ga podpremo skupaj. Najprej, s tem predlogom ministrstva za finance oziroma vlade se tu jasno kaže, da želijo odstraniti evidentno formalno podlago za lizinge, ki se jih je lotilo ministrstvo za šolstvo, znanost in šport v prejšnjem mandatu. Pustil bom ob strani dejstvo, da so pred tem poskušali blatiti tiste, ki so to delali, s trditvami, da ni bilo formalne podlage za to, da se je to zgodilo. Tisto, o čemer pa danes diskutiramo, je vprašanje prioritet. Jaz lahko sprejmem filozofijo gospoda dr. Bajuka, ki tu razlaga o tem, da je problem skupnega obulusa zadolžitev te države. To je verjetno celo res, ampak včeraj je bilo rečeno, da mi ne delamo ničesar glede prioritet ob tem rebalansu. To je evidenten primer spreminjanja prioritet. Če je doslej bila na mizi pri zadolževanju celotna slika, tudi torej možnost najemanja lizingov na ta način, in se je to moralo primerjati in se je bilo treba vsakič odločiti, ali bo to imelo prioriteto oziroma kako daleč bodo šle prioritete na cestah, na šolstvu in kulturi in še kje drugje. Sedaj nihče ne spreminja aranžmajev na cestah, nihče ne spreminja aranžmajev pri kakšni drugi potrošnji, pri zadolževanju, medtem ko ta del, ki si je pa mukoma izboril pot v to finančno konstrukcijo te države, pa postavljamo na stranski tir. Seveda boste rekli, da boste operativni lizing dovolili tudi v bodoče. Če so pogoji za sklepanje slabši, če je stopnja gotovosti pri takšnem sklepanju slabša, potem ste se odločili za to, da zopet določena področja postavite na stran. Jaz sem vesel, da je prevladal razum in da je vendarle tako, če prav razumem, mislim pa, da ste prej implicitno - pa to ni bilo niti nam iz opozicije niti poziciji povsem jasno -, ali ste res pritrdili, da tistih 14 investicije, to, kar se je začelo in je v postopkih, bo zdaj do konca izpeljano - potem sem tega vesel. Vsaj to bo doseženo. Začetna zgodba je bila namreč ta, da je treba vse to pokončati, ker je bilo pač nezakonito. Torej, mislim, da bi bilo dobro pustiti v enakem prostoru različne subjekte in se vsakič odločiti, komu bomo dali prednost, sicer pa zopet gredo eni na stranski tir. Še se spomnim škodljive ureditve vlade, v kateri sem bil sam, ki je prepovedovala praktično vsakršen lizing. Ne bom vam govoril, koliko je bilo izgubljenega denarja za to državo s slavnim najemanjem, tako ko gre za državne zgradbe kot ko gre, na primer, za šolske. In o tem teče v resnici diskusija. Na prvi pogled zgleda zelo lepo in zelo varčno, dejansko pa sipamo denar okrog po svetu - sipali smo ga desetletja, na primer, pri naših predstavništvih v tujini in pri najemanju prostorov za šole in tako naprej, za državno upravo. Izgledalo je varčno, pa ni bilo.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Rad bi samo pojasnil spoštovanemu gospodu poslancu dr. Gabru, da je neka razlika med zadolževanjem in javno porabo kot tako. Slovenija v tem obdobju, ko se vsi trudimo, da bo izpolnila vse maastrichtske kriterije, trenutno nima težav na področju zadolževanja. Ima pa lahko velike težave, če bo povečala svoj primanjkljaj prek določenih meja. In za to pravzaprav gre. Problem ni zadolževanje, lahko se zadolžimo. Če se ta državni zbor odloči, da bomo povečali zadolževanje, z vidika maastrichtskih kriterijev ima še prostora, do 60% bruto domačega produkta še nekaj obstaja. Dejstvo pa je, da če se brez vsake omejitve dovoli finančni lizing, takšen kakršen obstaja, po pravilih ESA-95 in tolmačenju teh pravil s strani Eurostata, o katerih smo dokončno stališče dobili šele meseca aprila, je pa jasno, da finančni lizing pomeni, da se vknjiži kot javna poraba celotna vrednost te pogodbe v tistem letu, ko se pogodba podpiše. Jaz upam, da je to zdaj malo bolj jasno. To je edini razlog, drugih razlogov ni. Ni treba iskati besed ali pa uporabljati besede, kot bojazen - to so dejstva. To so enostavna dejstva, s katerimi se moramo soočiti. Ta vlada in mislim, da tudi ta državni zbor si pa ne sme dovoliti, da bo brez vsake omejitve narasla javna poraba v letu 2005, ko moramo tudi te maastrichtske kriterije, kar se tiče primanjkljaja, izpolniti. Hvala.
Hvala lepa. Takoj bom dal besedo naprej, samo nekaj bi prej povedal. Prej sem na začetku seje napovedal, da naj bi ta izredna seja trajala do 12.00 ure. Vendar predlagam, ker je zdajle ura 12.00, da to točko končamo. Imamo dva amandmaja, o katerih moramo razpravljati in glasovati, in s tem bi to točko končali. Če se strinjate. Prosim, izvolite, gospod Cvikl, razprava.
Glede vašega predloga. Mislim, da bi bilo korektno, glede na razpravo, ki jo imamo tudi v nadaljevanju, vsaj ZIPRO pa eventualno tudi zakon o prevzemu dolga zaključiti, ker to je povezano z rebalansom. To je moje mnenje, ki sicer ni usklajeno v poslanskem klubu, vendar odločili boste sami. Lahko pa naredimo tudi tako, da prekinemo, pa gremo na naslednjo finančno perspektivo pa se ne vem kdaj pač vrnemo. To je vaša odločitev. Ampak že to sekanje razprav, ko zdaj vsebinsko diskutiramo o pomembnem vprašanju, ki bi ga veljalo zaključiti - sami se boste pravzaprav odločili. Če boste podprli amandma, potem boste vsebinsko zelo posegli na eno področje. Če pa seveda vlada potrebuje pavzo, pa koalicija, da se uskladi, je tudi to možno, ampak razprava o tem, ali bomo ali ne bomo dovolili lizinge v drugi polovici leta 2005, ni enostavno razprava. Vi ste se pa kot vodstvo državnega zbora odločili, da bomo in uskladitveni amandma in dva zakona naredili v dveh urah.
Gospod Cvikl, pripomba vaša je umestna. Dovolite mi, da jaz to potem po končani tej točki, kot sem jo predlagal, dam tudi ta predlog potem - pač, ko bo več tudi poslancev notri - v obravnavo. Ta točka pa je [[...]]Bi pa predlagal, da nadaljujemo in končamo to točko. Se strinjate? Ja. Gospod Gaber, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Poglejte, kolega Bajuk, jaz imam občutek, da gre za relativno dobronamerno diskusijo, samo potem ne razumem. Vi sami pravite, neomejeno najemanje lizingov bi lahko ogrozilo bilance in tako naprej. Ampak, zakaj, če bi neomejeno najemanje to ogrozilo, in se lahko verjetno vsi strinjamo s tem, da se s tem ne kaže igrati, vi potem prečrtate kakršnokoli možnost tega najemanja. Vzemite si mehanizme v roke, zaradi mene ministrstvo za finance in naj kontrolira, do kje se pri tem sme iti. Zakaj je treba potem pač vsem to vzeti. Ne vem, trenutno ne poznam členov zadosti dobro, ampak predpostavljam, da če sprejmemo naš amandma, vi tako ali tako s podzakonskimi akti posegate znotraj države pa vsekakor, znotraj teh porabnikov, ki so ministrstva in podobni, pa sploh. Jaz še vedno vztrajam pri tem, da lahko sprejmemo naše dopolnilo, vi pa omejujte in kontrolirajte, do kod bo vse skupaj to šlo.
Hvala lepa. Gospod Cvikl prosim.
Želim razpravljati o tem, kar je bilo povedano. To kar je minister za finance rekel in jaz se s tem seveda strinjam, potrebno je v letu 2005, 2006 upoštevati ESO 95 tudi pri tem, kako velik primanjkljaj bomo imeli. Vendar, gospod minister, naj vas spomnim na drugi odstavek 40. člena zakona o javnih financah. Ta vam omogoča točno to. Vi lahko predlagate vladi, da vas vlada pooblasti, da morajo neposredni uporabniki pridobiti predhodno soglasje ministrstva, pristojnega za finance, za sklenitev pogodb. Če ocenjujete, da so finančni lizingi tako velik problem, da bodo negativno vplivali na zmožnost Slovenije za prevzem evra, potem seveda, ali mislite, da so oni v Evropski uniji nepoznavalci slovenskih javnih financ ali pa niste pripravljeni prevzeti odgovornost, ki jo ministrstvo za finance lahko ima, da zaustavi prevzemanje obveznosti oziroma zahteva predhodno soglasje. Zakaj to pravim? Vi ste si sedaj s to odločitvijo v ZIPRO lotili enega področja, področja šolstva. Mogoče je potrebno zaustaviti prevzemanja obveznosti na Sodu, na Slovenski odškodninski družbi ali pa na Darsu ali pa kje drugje, ker tudi to gre v ESA 95. Vam je verjetno dobro poznano gradivo, Poročilo o primanjkljaju in dolgu države Republike Slovenije, ministrstvo za finance, in pa k sreči tudi Statistični urad Republike Slovenije, objavljen na vaši spletni strani, 3. marec 2005 ima datum, kjer je jasno, da je kar nekaj institucij izven ministrstva za šolstvo, ki vplivajo na ta primanjkljaj. Med njimi izvenproračunski javni skladi, javne agencije, neposredni uporabniki državnega proračuna itn. Zato seveda mislim, da bi lahko na podlagi zakona o javnih financah vi uporabili ukrepe, ki jih imate. Morate to predlagati vladi. Res, da vam bo gospod dr. Zver to moral na nek način, pa dr. Zupan, pritrditi, vendar sta ona dva tako in tako že pritrdila, da se strinjata s tem, da je v državni zbor posredovan ZIPRO, ki jima preprečuje v drugi polovici leta izvesti pogodbe, če te pogodbe niso operativni lizign. Problem, ali operativni ali finančni lizingi, je pa po mojem pravzaprav problem, kaj je na trgu na voljo. In vi predpisujete in mogoče celo pripravljate kakšne, v narekovaju "linije", od kjerkoli, ki bodo zagotovile operativne lizinge. Zakaj to pravim? Vi ste kot minister za finance tudi član sveta Banke Slovenije in vi dobro veste, da ima Banka Slovenije v skladu s slovenskimi računovodskimi standardi pa predpisi o rezervaciji problem z operativnimi lizingi, ki je drugačne narave, kot ga vi navajate, zato je tukaj kar nekaj konfliktov. Odločili ste se uporabiti najtežje orodje, odrezati pravzaprav ministrstvu za šolstvo in še nekaterim - ne bi želel govoriti tukaj o občinah - ampak veliko komunalnih in drugih podjetij to dela. Veliko, če hočete, avtomobilov za prvo pomoč, za katere so dolžna zagotavljati sredstva občine, so kupljena na finančni lizing itn. Tako to ni tako majhen problem, kot izgleda, ko vas bodo financerji v občinah opozorili, da ta določba ZIPRA od sedaj naprej pa prepoveduje najemanje finančnih lizingov. Ni slučaj, da je koalicija zato tudi predlagala, da bo to veljalo samo za razpise od uveljavitve zakona naprej. Kaj to pomeni? To pomeni, da danes gotovo v vseh slovenskih občinah, pa še kje, pripravljajo javne razpise za objavo. Iracionalno bi delovali, če ne bi tako naredili. Gospod minister, jaz mislim, da bi vaše strinjanje z amandmajem in uvedba ukrepov, ki jih imate možnost v zakonu o javnih financah, rešilo problem. Potem pa bo potrebno verjetno v proračunu za 2006-2007, ko se boste ukvarjali, kakšen bo primanjkljaj in takrat boste imeli kar nekaj problemov, ker ne bo 27 milijard enkratnih učinkov iz dobička, ker ne bo 4,8 milijarde dobička od SRDA, ker ne boste mogli 9 milijard črpati iz dobička iz energetskih podjetij, 5 milijard iz Telekoma, teh virov ne bo, se boste morali zelo poglobiti v programe proračuna in jih ustrezno kresati. Zato menimo, da je amandma, ki ga predlagamo, smiseln, omogoča nadaljevanje programov, kot so bili začrtani v letu 2003. Še zmeraj so formalno tudi zapisani v proračunskem memorandumu. Ne vem, to bodo kolegi povedali z ministrstva za finance, ali so vključeni še zmeraj v načrt razvojnih programov. To je posebno vprašanje, ki je tukaj. Jaz mislim, da so, čeprav se mogoče ne bodo izvedli. Menim, da minister za finance, če uporablja ukrepe, ki jih ima, lahko situacijo obvladuje. Potrebna je dobra volja in pa spretnost celotnega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Mikolič, prosim.
Hvala lepa. Jaz sicer nisem ekonomist oziroma finančnik, ampak jaz sem zelo dobro razumel ministra, ko je pojasnjeval, zakaj konkreten predlog oziroma amandma opozicije ni umesten. Pravzaprav zakaj finančni lizing ne, ampak operativni oziroma poslovni lizing. Gre za zadevo, vsaj jaz tako razumem, tehniko, kdaj je ta obremenitev dejansko prikazana v proračunu. Gospod Cvikl, sedaj se smejite, ampak jaz to tako razumem in tako je tudi minister pojasnil. In glede na dejstvo prevzemanja evra 2007, to obstoječa vlada tako dela oziroma tako predlaga. Smatram, da je tako tudi pravilno, zato jaz vsekakor vašega predloga amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 7. členu. Glasujemo. Glasujemo drugič. Ugotavljam, da je glasovalo 48 poslank in poslancev, za 13, proti 35. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Drugi amandma, ki ga dajem v razpravo, je amandma k 14. členu [[prejeli ste ga na klopi]] . Vložile so ga poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, poslanska skupina Nove Slovenije, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kdo želi besedo? Ker nihče ne želi besede, razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma k 14. členu sprejet. Zaključujem drugo obravnavo in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 14. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? [[Ne.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 6. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prej smo že slišali predlog gospoda Cvikla, da bi nadaljevali z dnevnim redom izredne seje, in sicer s 3. točko, in bi tako tudi zaključili izredno sejo državnega zbora. Ali kdo temu nasprotuje? Je v redu. Hvala lepa. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREVZEMU DOLGA ZAVODA ZA POKOJNINSKO IN INVALIDSKO ZAVAROVANJE SLOVENIJE TER ZAVODA ZA ZDRAVSTVENO ZAVAROVANJE SLOVENIJE, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade. Gospod minister Bajuk, izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Ko govorimo o širšem sektorju države, je potrebno omeniti še eno zelo pomembno dejstvo, in sicer predlog prevzema dolga Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije in Zavoda o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. V konsolidirani bilanci širšega sektorja države to ne pomeni nikakršne spremembe v obsegu zadolženosti. Menimo pa, da bo lahko državna ceneje servisirala obstoječi dolg in tako posredno znižala stroške države ter povečala transparentnost na področju javnih financ. Dejstvo je, da v Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje do zadolženosti sploh ne bi smelo priti, saj bi državni proračun moral pokriti razliko med prihodki in odhodki zavoda v letu, ko je ta nastala. Naj poudarim, da je dolg zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pričel nastajati v letu 2000 zaradi problemov v proračunu, zaradi nižjih transferjev, kot so bili potrebni. Dolg Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije pa je postopoma nastajal od leta 2001 za pokritje vseh odhodkov, saj prihodki niso zadoščeni. Med drugim tudi zaradi uvedbe davka na dodano vrednost pa so se povečali izdatki za zdravila, boleznine in tako naprej in zaradi zvišanja plač zdravnikom in tako dalje. Zato se je vlada odločila, da sprejme zakon o prevzemanju dolga Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije s strani državnega proračuna. S tem vlada zasleduje izhodišča iz konvergenčnega programa, ki ga je vlada posredovala že maja leta 2004 evropski komisiji, ter dopolnjenega konvergenčnega programa, ki ga je poslala na ta isti naslov januarja 2004. V izhodiščih konvergenčnega programa je predvideno, da naj bi s prevzemom dolga v državni proračun oba sklada socialnega zavarovanja poslovala brez primanjkljajev, akumuliranih v preteklih letih. S prevzemom dolga obeh skladov socialnega zavarovana s strani državnega proračuna se bo sicer povečalo stanje dolga centralne države, to se pravi proračuna samega, hkrati pa oba sklada ne bosta več izkazovala dolga, tako da se stanje dolga na ravni širšega sektorja države zaradi prevzema dolga ne bo nič spremenilo. Servisiranje dolga obeh skladov bo prevzel državni proračun, vendar pa bodo stroški servisiranja tega dolga s tem predvidenim prevzemom manjši, kot bi ti stroški znašali v primeru, da bi dolg še naprej bremenil oba sklada. S pozitivnim učinkom na celotne javne finance Republike Slovenije saj ugotavljamo, da bo prevzem dolga obeh skladov v državni proračun z vidika stroškov servisira tega dolga za širšo državo pomenil razbremenitev oziroma nižjo javno porabo z vidika dolžine dolga, širše države, to se pravi, celotne zadolžitve, pa zaradi prevzema stanje ne bo povečalo. Predlagamo, da ta državni zbor ta zakon tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predstavnika odbora, gospoda Kovačiča, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo. Odbor državnega zbora za finance in monetarno politiko je obravnaval predlog zakona o prevzemu dolga zavoda za pokojninske in invalidsko zavarovanje Slovenije in zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki jo je državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije. Poleg mnenja zakonodajno-pravne službe državnega zbora je bilo obravnavano še naslednje dodatno gradivo: mnenje komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, delovno gradivo s predlogoma za amandma odbora. Besedilo predlaganega zakona v osnovi zasleduje izhodišča dopolnjenega konvergenčnega programa 2004, ki določajo, da se navedenima zavodoma omogoči poslovanje brez primanjkljajev, akumuliranih v preteklih letih, s tem je osnovni cilj zakona, uvedba rešitev za prevzem nastalega dolga s strani državnega proračuna. Kar se tiče finančnih posledic, bi lahko rekel, da se bo z uveljavitvijo tega zakona sicer povečalo stanje dolga centralne države, torej proračuna, hkrati pa znižalo stanje dolga zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije. Tako da glede stanja dolga na nivoju širšega sektorja država ni pričakovati sprememb. Ob tem bo, kot je povedal tudi minister malo prej, servisiranje prevzetega dolga prevzel državni proračun. Za izvajanje zadevnega zakona bodo za odplačilo prevzetega dolga zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje zagotovljena sredstva v rebalansu proračuna za leto 2005, sredstva za odplačilo prevzetega dolga zavoda za zdravstveno zavarovanje pa bodo zagotovljena v predlogu proračuna za leto 2006. Glede drugih posledic pa se bo morala država za odplačilo prevzetega dolga tudi ustrezno zadolžiti. S predvidenim prevzemom predmetnega dolga bo povečani transparentnosti zasledovan tudi cilj finančne optimizacije oziroma uvedba celovitega pristopa za odpravljanje dolgov javnih financ Slovenije. V razpravi, v kateri je sodelovala tudi zakonodajno-pravna služba in tudi predstavljeno je bilo mnenje komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, je bilo ugotovljeno, da je zakon primeren in ga je tudi odbor za finance in monetarno podprl, s tem, da se je strinjal oziroma sprejel še amandma k 1. členu in amandma k 2. členu, ki nekako terminološko popravljata predlagani 1. in 2. člen. Gre za terminološki popravek glede na mnenje oziroma sledi mnenju zakonodajno-pravne službe državnega zbora Republike
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Spoštovani prisotni! Po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke gre žal tudi tokrat za slab, pomanjkljiv, predvsem pa nepregleden zakon, zakon, ki bo po naši oceni, navkljub zagotovilu Vlade Republike Slovenije zgolj o prenosu sredstev, imel negativne finančne učinke. Toda dovolite, da izpostavim tri pomembne točke oziroma vidike. Prvič. Po naši oceni mogoče delno izhaja iz mnenja zakonodajno-pravne službe, bi zakon v osnovi moral opredeljevati naslov, iz katerega so primanjkljaji v omenjenih dveh zavodih nastali. Glede na pomanjkljivo obrazložitev predloga zakona in visoka finančna bremena se nam zdi to skrajno nedopustno, da državni zbor v svoje roke dobi tako kratko malo napisan zakon s tako velikim finančnim prenosom. Drugič. Nam ni všeč in ne moremo podpreti zakonske materije, ki ne opredeljuje vrste nastalih novih obveznosti in ne vsebine posameznih programov. Kar pa je posebej kritično oziroma vredno opombe v okviru omenjenega predloga zakona, pa je sam predlog zakona v svojem čistopisu, ki je objavljen v Poročevalcu. Gre za enega krajše predstavljenih zakonov, ki v 4. točki obrazložitve govori, 4. točka pa se označuje: ocena finančnih posledic predloga zakona za državni proračun in druga javnofinančna sredstva, in nas notri minister oziroma predlagatelj zakona seznanja, da z uveljavitvijo tega zakona se bo povečalo stanje dolga centralne države proračuna, hkrati pa bo znižano stanje dolga zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije ter zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Tako se stanje dolga na nivoju širšega sektorja države ne bo spremenilo, poudarjam ta najpomembnejši del, tako da se stanje dolga na širšem nivoju države ne bo spremenilo. Po drugi strani pa nas dve točki kasneje sam predlagatelj zakona malo bolj konkretno opozarja, toda žal ne med finančnimi posledicami, ampak v poglavju drugih posledic zakona, kjer predlagatelj sam pravi, da načrtuje, da se bo morala Republika Slovenija za odplačilo prevzetega dolga zadolžiti v višini, opredeljeni v 2. členu omenjenega zakona. V direktnem kontekstu finančnih posledic nam ministrstvo oziroma vlada Republike Slovenije prikazuje, da se stanje bilance na državnem nivoju ne bo spremenilo, v 6. točki, torej ne finančnih posledic, ampak drugih posledic, pa nam predlagatelj govori, da se bo potrebno zadolžiti za znesek iz naslova 2. člena, ki pa je enako negativno oziroma pomanjkljivo napisan. 2. člen, za vse tiste, ki ste vrgli oko na njega, ste videli, da je razdeljen na dva dela. Prvi del člena govori o zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kjer pravi, da se bo za cca 17.100 milijonov slovenskih tolarjev iz prenosa zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, torej deficita, za katerega ne vemo, zakaj je nastal, kot da se vlada niti pozanimala ni, zakaj je nastal. V najslabšem primeru pa se vladi ne zdi primerno s tem oziroma z vzroki seznaniti državnega zbora. In pravi, da bodo pač, logično, celotna glavnica in pripadajoče obresti, vendar ne več kot 17.100 milijonov slovenskih tolarjev. Zanimiva pa je zelo podobna dikcija v drugem odstavku, kjer pa sprašujem ministra, v višini 28.650 milijonov brez obresti. Verjetno je to v skladu z zapadlostjo pri enem izmed zakonov. Govorimo o zapadlosti oziroma najetega posojila z dne 30. junija 2005, v drugem primeru govorimo o dnevu 31.12.2004. Ampak ne glede na različnost posojil bi po naši oceni vlada Republike Slovenije, če bi korektno hotela pripraviti zakon, morala poznati obrestni račun v tem primeru in državnemu zboru za obe instituciji prikazati znesek. Kdor bo pregledal omenjeni 2. člen, bo vedel, o čem govorim. Po moji oceni oziroma po oceni Slovenske nacionalne stranke pa je tovrstno prikazovanje stanja nedopustno. Da se dopuščajo v okviru enega datuma prazne obresti, v okviru drugega datuma pa obresti pribite glavnici iz naslova najetega posojila. V nacionalni stranki tovrstnega zakona, predvsem zaradi obrazložitve in predvsem zaradi slabe pripravljenosti [[...]] [[opozorilni znak za konec]] ne moremo sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, DeSUS.
Naj začnem malo zbadljivo. Če bo še kdo od poslank in poslancev zapustil to dvorano, bo vladnih predstavnikov kmalu več kot nas tukaj. Pa še od tistih nekaj malo, kolikor nas je ostalo, približno ena petina, torej samo eden od petih je tukaj, skoraj ni bilo opaziti takih, ki bi poslušali, kar so govorili minister in tista dva, ki sta pred mano predstavljala poslanska stališča. To je najbrž opozorilo, da ni pametno govoriti o tem, ampak da je najbolje prijaviti se k besedi in čim prej oditi. Pa vendar naj povem, kakšna je bila misel naše poslanske skupine, ki podpira ta zakon. K temu jo vodi predvsem dejstvo, da gre za dve zelo pomembni blagajni, ki nimata svojih funkcij samo kar zadeva javnih financ zelo izpostavljenih, ampak gre tudi za vsebinsko zelo pomembni blagajni, ki na ravni zavarovanja socialne države odločilno vplivata. In ker je to v našem interesu, to podpiramo. Med drugim tudi zato, ker sami nista niti kaj prida veliko prispevali k stanju, v katerem sta, ampak sta bili tako rekoč pahnjeni v to in se tako rekoč nista imeli kam drugam izogniti, kot pa da ta bremena prevzameta nase. Iz teh razlogov, in da bo dovolj kratko, naj še za zaključek ponovim samo to, da bo poslanska skupina DeSUS to podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Polonca Dobrajc, Slovenska demokratska stranka.
Predsedujoči, kolegice poslanke, kolegi poslanci! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlagani zakon sprejela in podprla. Vlada pač na ta način poskuša reševati dolg, nastal v zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in v zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Dolg ne bi smel nastati. Prepričan sem, da danes in tukaj nima smisla razpravljati o vzrokih in o krivcih. Ker pa gre za zasledovanje izhodišč konvergenčnega programa in pa dopolnjenega konvergenčnega programa, ki ga je Republika Slovenija oziroma vlada Republike Slovenije poslala maja leta 2004 in pa januarja tega leta evropski komisiji mislim, da je to eden izmed načinov, kako program uresničiti. Vlada je po mnenju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke korektno pripravila rešitev nastalega problema, čeprav dveh dolgov, ki ju ne bi smelo biti. Glede na pojasnilo vlade, da se pa v širšem vidiku zadolževanje Slovenije ne bo povečalo, bomo v poslanski skupini predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Cvikl, LDS.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, predstavniki vlade, gospod minister, ki je z nami vsaj v duhu, dovolite mi, da sporočim stališče poslanskega kluba glede predloga zakona o prevzemu dolga obeh blagajn. Najprej na povem, da mi razumemo napore vlade, da bi ob predlogu rebalansa bili sprejeti tudi nekateri vzporedni zakoni. Med temi zakoni je pomembno sistemsko vprašanje, kako razbremeniti obe socialni blagajni dolgov. Ti dolgovi so morali nastati. Morali so nastati zato, ker je bilo potrebno izpolniti zakonske obveznosti, nastali so zaradi bodisi tekočega zadolževanja, likvidnostnega ali pa zaradi tega, ker vlada v proračunu, ki ga sprejemamo v tem državnem zboru, bodisi z dodatnimi transferi na podlagi zakonskih pooblastil ni zagotovila zadostnih transferov v obe socialni blagajni. Naj v tej zvezi povem poslanki in poslancem, ki ste diskutirali, citirate konvergenčni program, da vas vlada zavaja. V konvergenčnem programu o prevzemu dolga pokojninske blagajne ni niti besedice, ampak piše na strani 20, da bo presežek zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje omogočil, da bo zavod sam do leta 2007 odplačal dolg iz prejšnjih let. To piše v konvergenčnem programu. Res pa je, da piše, da bo za zavod za zdravstveno zavarovanje vlada prevzela dolg. To, da se bo za zavod za zdravstveno zavarovanje dolg prevzel, je predvidevala še prejšnja vlada, ker je to edini način, da v skladu z zakonodajo prevzamemo obveznosti, ki bi v končnem postale obveznosti Republike Slovenije. Vendar smo to želeli narediti transparentno, in sicer tako, da bi v letu prevzema dolga jasno pokazali, da bo imela Republika Slovenija v državnem proračunu zaradi prevzema dolga zdravstvene blagajne višji primanjkljaj. Vaša vlada tega ni naredila. Najprej je potvorila konvergenčni program. V konvergenčnem programu ne piše nič o prevzemanju dolga pokojninske blagajne. Glede prevzema dolga zavoda za zdravstveno zavarovanje, pa se odloča, da to prevzema v nasprotju z računovodskimi pravili. Pri zakonu gre torej za to, da vlada pod tezo, da se je to v preteklosti že naredilo, in naredilo se je v primeru dolga, samo en primer bom dal, slovenskih železarn, ko se je skušalo zmanjšati obrestno mero na izdane obveznice s strani slovenskih železarn, in je vlada v tem primeru imela poroštvo, skušali so na enak način netrasparentno prevzeti obveznosti zavoda za zdravstveno zavarovanje in v nasprotju z dopolnjenim konvergenčnim programom, v nasprotju, to ne piše v konvergenčnem programu, prevzeti tudi dolg zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zakaj je pomembno na ta način prevzeti dolg ZPIZ-a? Zato, ker do nastopa nove vlade je imel ZPIZ program zmanjševanja dolga, v katerem bi kapitalska družba postopno prodajala državno premoženje in s prihodki od prodaje pokrila dolg ZPIZ-u, tako da bi tak, kot piše v konvergenčnem programu, imel naslednje tri leta presežke. Sedaj se to odpravlja, ker očitno vlada želi uporabiti vzvode lastništva v KAD-u, da bi politično potencialno koruptivno delovala v gospodarstvu. Kako sicer drugače razumeti v prejšnjem tednu izvedeno nacionalizacijo Krke, delniške družbe, ko je vlada izločila iz nadzornega sveta predstavnike delničarjev, z izjemno KAD-a in SOD-a. Zakaj je to potrebno? To je potrebno zato, da bi vlada v proračunih leta 2005, 2006 in 2007 s povečevanjem dividend prevzemala akumulacijo iz gospodarstva in jo uporabljala v javni porabi. Zaradi navedenih razlogov bomo v poslanskem klubu zakonu nasprotovali. Menimo, da bi ga bilo potrebno peljati po rednem postopku, predvsem pa transparentneje izvesti prevzema dolga zavoda za zdravstveno zavarovanje, glede zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, pa [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]piše v dopolnjenem konvergenčnem programu. Hvala lepa [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Horvat, socialdemokrati.
Hvala za besedo. Bom zelo kratek, tako da bi kar najraje govorili iz klopi, da pa ne bi s tem kršil pravila, sem tukaj. Na vprašanje, ki sem ga imel oziroma tudi kolegica in kolegi iz poslanske skupine in sem ga zastavil ministru za finance na odboru za finance, je minister tukaj danes odgovoril, zato ga ne bom ponavljal. Gre za odgovor, da bo ta prenos dolga pomenil zmanjšanje stroškov servisiranja tega dolga oziroma teh dveh dolgov. Postavil bi pa samo eno vprašanje: Ali je možno dati oceno, kako bo prenos dolga na državo vplival na poslovanje oziroma na delovanje obeh blagajn oziroma obeh organizacij? To vprašanje postavljam zato, ker se je v razpravah o predlogu zakona pojavljalo mnenje, da bi lahko imelo to tudi določene negativne vplive predvsem na racionalnost poslovanja v teh blagajnah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Mikolič, Nova Slovenija. Prosim.
Hvala lepa. Vemo, da je dolg na Zpizu nastal leta 2000 zaradi problemov proračuna, kajti transferji so bili nižji od potrebnih. Vemo pa tudi, da se je Zpiz lahko na osnovi zakona, ki je bil sprejet v državnem zboru, tudi zadolževal. Na zavodu za zdravstveno zavarovanje postopoma nastaja dolg od leta 2001, in sicer prihodki niso zadoščali za pokritje vseh odhodkov. Vemo med ostalim, da so zaradi uvedbe DDV-ja povečani izdatki za zdravila, povečani dodatki za boleznine, pa tudi kar dosti povečani izdatki za plače zdravnikov. S prevzemom dolga obeh skladov socialnega zavarovanja s strani državnega proračuna se bo sicer povečalo stanje dolga centralne države, hkrati pa oba sklada ne bosta več izkazovala dolga, tako da se stanje dolga na ravni širšega sektorja države zaradi prevzema dolga ne bo nič spremenilo. Ravno tako je jasno, da servisiranje dolga obeh skladov bo prevzel državni proračun s sprejemom tega zakona. Vendar pa bodo stroški servisiranja tega dolga s prevzemom manjši, kot bi ti stroški znašali v primeru, če bi dolg še naprej bremenil oba sklada. Vsekakor lahko ugotovimo, da bo prevzem dolga obeh skladov v državni proračun z vidika stroškov servisiranja tega dolga za širšo državo pomenil razbremenitev, z vidika višine dolga širše države pa se zaradi prevzema stanja stanje ne bo povečalo. Zaradi tega bomo v poslanski skupini Nova Slovenija zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Imamo en amandma, in sicer amandma k 2. členu, ki je vložen s strani poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, poslanske skupine Nove Slovenije, poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. V razpravo dajem 2. člen in amandma. Kdo želi besedo? Gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dovolite mi, da v razpravi o tem amandmaju in 2. členu podam še nekatere dodatne argumente, zakaj menimo, da je način prevzemanja dolga netransparenten.
Lepo bi prosil, da se omejimo na 2. člen in amandma. Lepo prosim. Amandma je k dopolnjenemu predlogu zakona o prevzemu dolga zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, in sicer: V prvem in drugem odstavku 2. člena se besedilo "dne 1. julija" nadomesti z besedilom "na dan uveljavitve zakona".
Ja, tako. Točno o tem bom govoril. Govorim namreč o tem, da z amandmajem - in v nadaljevanju je obrazloženo, da je temu tako zato, ker zakon ne bo [[...]]do 30. junija - se pravzaprav nejasno določa, koliko je, pod narekovaji, ta dolg. In mislim, da je to tudi ključno vsebinsko vprašanje. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ima svojo bilanco stanja. V svoji bilanci stanja ima dolgove in ima tudi nekatere terjatve. Tudi Republika Slovenija ima svojo bilanco stanja in v tej bilanci stanja ima dolgove, ki jih je naredila Republika Slovenija, nima pa še dolgov, ki jih je naredil zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje oziroma zavod za zdravstveno zavarovanje. In korekten način ob poznavanju vsebine medsebojnih bilanc stanja in še posebej dejstva, da ima zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje tudi v svoji širši bilanci še terjatve iz naslova tako imenovanega zakona o lastninskem preoblikovanju, in sicer terjatve do KAD, bi bil, da bi Republika Slovenija oziroma državni zbor zagotovil izpolnjevanje obveznosti, ki jih ima v bilanci stanja zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, z odprodajo državnega premoženja. To bi bil korekten način, kako v bilanci stanja zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje zmanjšati dolg. To je konec koncev potrdilo tudi računsko sodišče Republike Slovenije, ko je zaradi tega programa dalo mnenje s pridržkom. To ne nazadnje, se opravičujem poslankam in poslancem, govori vlada sama. Vlada Republike Slovenije sama na strani 20 konvergenčnega programa točno to piše Evropski uniji. Točno to je vlada napisala Evropski uniji. Imamo pa situacijo, ko se je vlada odločila za nekaj drugega. In to, kar je naš vsebinski problem, je, zakaj vlada razlaga pri tem 2. členu, da bo, prvič, prevzel obveznosti, ki jih ima ta zavod, in prevzel obveznosti na nek 30. junij. V tej zvezi mi dovolite, da tudi pojasnim, da tega člena sploh ne bi bilo treba v tej višini, če bi minister za finance konec lanskega leta uporabil zakonsko možnost in zaradi večjih prihodkov od načrtovanih v državnem proračunu povečal transfer v pokojninsko blagajno. To bi minister lahko naredil. Tako je vlada delovala konec leta 2003. Ker je minister za to pooblaščen tako v zakonu o izvrševanju proračuna, ker to določa zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in ker to določa tudi zakon o javnih financah. Vendar minister tega ni naredil, ker pač, kot je poznano, kolikor je meni poznano, takrat seveda tega ni poznal ali pa ni pravočasno reagiral tistega 31. decembra lanskega leta. S tem bi ta dolg bi že zmanjšan za 12 milijard. Toliko je bilo približno teh prihodkov konec lanskega leta. Situacija, ki jo imamo sedaj, še posebej, ko predlagate amandma, ki pove neznano število, je na nek način še posebej čudna. Menimo, da bi bilo korektno, da bi vlada delovala na enak način, kot se je delovalo v preteklih letih. V preteklih letih se je pa delovalo tako, da ko se je zmanjšala prispevna stopnja, so se v državnem proračunu zagotavljali večji transferji. Seveda bi bilo dobro, da bi vlada, če pač ocenjuje, da je to potrebno narediti, povečala transferje iz državnega proračuna v zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, vendar se je vlada odločila drugače. Napisala je zelo kratek zakon. Vendar je ta zakon morala napisati, prvič, jo seveda za to zavezuje ustava, prevzemanje obveznosti ni mogoče brez zakonov, in drugič, v tem zakonu je seveda ena ključna določba, vrstica, ki pravzaprav pravi, da neupoštevaje vsa siceršnja pravila transparentnosti javnih financ, bomo mi, če boste v državnem zboru ta zakon sprejeli, netransparentno prevzeli obveznosti pokojninske in zdravstvene blagajne. Tako menim, da tako amandma kot sam 2. člen v osnovi, tudi glede na komentarje zakonodajno-pravne službe, niso zelo natančno razloženi. Zakonodajno-pravna služba je povedala v svojem mnenju in poznano je bilo, ni o njem danes bilo kaj veliko diskusije, da, citiram, in s tem se strinjamo, da pravzaprav ni povsem jasno, niso povsem jasni razlogi, ne cilji in tudi ne izvedba predlaganega zakona, saj kljub navedbi glede načina zagotovitev sredstev, kar govori vlada v uvodu in razlaga v 2. členu, koliko je teh sredstev, v predlogu in v že izglasovanem rebalansu proračuna za leto 2005 izvedba tega prevzema obveznosti ni prepoznavna. Situacija, v kateri smo, je, da ta vlada z zelo kratkim zakonom povečuje netransparentnost javnih financ, hkrati pa, kot govori vlada sama - govori namreč o tem v svojem poročilu o primanjkljaju in dolgu države, povečuje dolg centralne ravni države. Dolg centralne ravni države ne bo 91 in še nekaj milijard, kot smo to sprejeli v pravkar sprejetem rebalansu proračuna, ampak bo zaradi prevzema dolga v letošnjem letu povečan vsaj še za približno 45 milijard, če obseg zadolžitve ZPIZ-a ne bo večji kot 17,1 milijard. Če bo pa amandma sprejet, pa niti tega ni mogoče reči, ker ni znan ta obseg dolga. Tako je situacija, v kateri smo se znašli pol leta po prevzemu ministrovanja s strani gospoda Bajuka, takšna, da je primanjkljaj državnega proračuna v skladu z metodologijo ESA 95 skoraj v višini 3%, 2,8% piše v poročilu o primanjkljaju in dolgu države iz marca 2005, Poročilo Statističnega urada Republike Slovenije in Ministrstva za finance. Zato smo v času priprav na proračun 2006 in 2007 v zelo velikih škripcih. Zato razumem vlado Republike Slovenije, da je pripravila tako kratek zakon, po nujnem postopku, s katerim bo pod preprogo pometla prevzem dolga v višini opredeljenih 45 milijard tolarjev. To so dejstva. To so dejstva, gospod minister, in jaz obžalujem, da ste vi predlagali, kot bivši predsednik komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, da zato, ker se je nekoč prevzel dolg Slovenskih železnic, zato ker lani ob koncu leta niste zmanjšali dolga ZPIZA s povečanimi transferi na podlagi pooblastil, ki jih imate, sedaj s kratkim zakonom prevzemate dolg države. Obžalujem, ampak očitno je od besed v predvolilnem času, do dejanj, ko ste minister, pač velik razkorak. Meni je žal, vendar Republika Slovenija vstopa v leto 2006 na ravni centralne države z dolgom v višini 2,7% BDP. Takšnega dolga še nismo imeli. Res je, gospod minister, to je v skladu z ESA 95, ampak tudi po ESA 95, kot ste prej povedali, nas merijo v Evropi. In to seveda ne bo dobra popotnica, ne za prevzem evra, ne za pripravljanje proračunov 2006, 2007. Dejstva so razvidna iz spletnih strani ministrstva za finance. Zakon je pred vami. Mi seveda nasprotujemo amandmaju na drugi člen, nasprotujemo 2. členu v celoti. Menimo, da bi bilo treba ta zakon umakniti iz procedure in ga skozi redni postopek, mogoče ob proračunu 2006, 2007, tudi izvesti. Vse drugo je prikrivanje pod preprogo nečesa, kar seveda zaradi zelo poznanih in v javnosti že sporočenih poročil, tokrat tudi s pomočjo Statističnega urada Republike Slovenije, več ni mogoče. Hvala, lepa gospod predsedujoči, in upam, da bo minister za finance kaj odgovoril.
Hvala lepa. Hvala lepa gospod Cvikl. Jaz bi bil drugič zelo vesel, če bi upoštevali samo malo moje mnenje - sem vas lepo prosil - in ne bi imeli splošne razprave, ampak bi se omejili na amandma. Mislim, da bi bilo to pošteno do vseh nas, ki sedimo v dvorani, in tudi do drugih, ki poslušajo. Hvala. Še kdo prosim? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju. Želi kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovanje bomo ponovili. Drugič. Glasujemo. Glasovanje teče. Po poslovniku čez 10 minut glasujemo tretjič. Upam, če bo poslancev več v dvorani, izgleda, da pod 40 ne prime, bomo opravili glasovanje ob 13.10 uri.
Spoštovani prisotni! Nadaljujemo z izredno sejo, in sicer z obravnavo dopolnjenega predloga zakona o prevzemu dolga zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije ter zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Smo pred tretjim glasovanjem o amandmaju k 2. členu. Poudarjam, tretjič glasujemo o amandmaju, vloženemu s strani štirih poslanskih skupin, Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in Demokratične stranke upokojencev. Mislim, da lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 62 poslancev, za je glasovalo 48 poslancev, proti 2. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu zakona vložiti amandma? [[Ne.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, zato lahko preidemo na odločanje o zakonu. Pred glasovanjem vas sprašujem, ali želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne vidim interesa, zato prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 63 poslancev, za zakon je glasovalo 44, proti 6. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 9. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije. V zvezi z nadaljevanjem 7. redne seje državnega zbora sprašujem poslanke in poslance, če je potreba oziroma interes, da začnemo čez 15 minut, ali začnemo kar takoj? Glede na to, da je interes poslank in poslancev, da začnemo takoj, pričenjamo z nadaljevanjem 7. seje državnega zbora Republike Slovenije. Medtem so me strokovne službe sicer nekoliko pozno obvestile, da moram prekiniti sejo zaradi računalniškega sistema. Z nadaljevanjem 7. seje bomo pričeli čez deset minut, ob 13.25 uri. Hvala.