Še sekundo bom danes izjemoma počakal, da se nam pridružijo kolegi in kolegice iz preddverja. Potem pa bom prosil za tišino v državnem zboru. Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje, ali vas lahko prosim za tišino v državnem zboru? Ali lahko prosim za tišino v državnem zboru? Hvala lepa. Madrid je bil nedavno tarča strašnega terorističnega napada, ki je terjal več kot 200 mrtvih in nekajkrat toliko ranjenih. To so bili običajni ljudje, ki so tistega dne hiteli po svojih običajnih opravkih; bili so nedolžne žrtve nekega brezumnega nasilja, ki ga odločno obsojamo in vnovič izražamo privrženost skupnemu boju proti njemu. Španiji sporočamo izraze naše prizadetosti in solidarnosti. Našim španskim prijateljem želimo, da bi uspeli premagati bolečino in da bi mi vsi skupaj uspeli ustvariti svet miru, ne svet strahu, kjer seljudem ne bi bilo potrebno bati za svojo osnovno varnost. Žrtvam madridske tragedije glede tega ni bilo prizaneseno in poklanjamo se jim z minuto molka. [[...]] [[Minuta molka.]] [[...]] Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na določitev dnevnega reda 35. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika. Rad bi vas obvestil, kateri kolegi in kolegice se zaradi drugih obveznosti zbora ne morejo danes udeležiti. To so kolegi: Battelli, Kacin, Kangler, Kavtičnik, Kelemina, Levič, Maršič, Pohorec, kolegica Potrata, kolega Peterle in do 16. ure z nami ne bo kolega Špindler. Sedaj bomo prešli na odločanje o dnevnem redu v celoti. Predlogov za umik in širitev dnevnega reda nisem prejel. Tako bom dal v sprejem tak dnevni red, kot ste ga prejeli. Rad bi samo to opozoril, v zvezi z 10. točko, v kolikor pogoji zanjo ne bodo izpolnjeni, 10. točke državni zbor, seveda, ne bo obravnaval. Tako predlagam, da se odločimo v zvezi z dnevnim redom v celoti, kot ga je predlagal kolegij. Želi kdo obrazložiti glas? Če ne, bomo prešli na glasovanje. Prosim, preverite delovanje glasovalnih naprav. Če je vse v redu, bomo odločili o dnevnem redu, kot ste ga prejeli s sklicem. Odločamo o dnevnem red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. 55 navzočih, 44 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red določen. Ob 15.00 uri bomo prešli na 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev. Prosim vas, da ste točni. Prva tri vprašanja bodo postavili kolegi Bajuk, Vnučec in kolega Jelinčič. Do takrat prekinjam sejo.
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci! Lep pozdrav vsem! Posebno pa pozdravljam tudi predsednika vlade in ministrice ter ministre vlade Republike Slovenije. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Pred seboj imate red zastavljanja vprašanj in odgovorov nanje. Po običajni praksi bo najprej odgovoril predsednik vlade na tri zastavljena vprašanja iz poslanskih vrst naših kolegov iz opozicije. Potem bodo na vprašanja odgovorili tisti ministri, ki so našim kolegicam in kolegom dolžni odgovore na vprašanja, ki so že bila zastavljena, pa zaradi njihove odsotnosti še niso prejeli odgovora, in potem bomo nadaljevali z zastavitvijo vprašanj do kolega Drobniča, ki bo kot 33. sklenil ta red. Imamo dve opravičili. Minister magister Bizjak je zaradi obveznosti, povezanih z mednarodno dejavnostjo Slovenije zadržan. Prav tako ministrica za gospodarstvo, doktorica Tea Petrin. Drugih opravičil zaenkrat nimam in lahko v celoti začnemo točko dnevnega reda. Prvi bo dobil besedo kolega doktor Andrej Bajuk, ki bo zastavil vprašanje predsedniku vlade. Prosim, kolega doktor Bajuk, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik vlade! Na okrogli mizi, ki je bila objavljena v zadnji sobotni prilogi Dela, je minister Keber izjavil, da je pred letom dni zavarovalniška stroka zavrnila predlog, da bi bile premije dopolnilnega zavarovanja odvisne od dohodkov. Prav zato naj bi se po njegovih besedah temu konceptu odpovedali in ste v tako imenovani Beli knjigi enostavno in dokaj radikalno predlagali ukinitev dopolnilnega zavarovanja oziroma predlagali ste, da bi sedanja prostovoljna doplačila postala obvezna, vključno z določenimi spremembami glede progresivnosti. Stroka, predvsem ekonomisti in pravniki, a tudi zdravniki so na raznoraznih javnih razpravah opozarjali na konceptualno nesmiselnost predlagane ukinitve in ne nazadnje na njeno neizvedljivost iz pravnega vidika. No, pred nekaj tedni pa ste po seji zdravstvenega strateškega sveta osebno izjavili, da ste končno zavrnili ta bistveni del Bele knjige in namesto odprave prostovoljnega dopolnilnega zavarovanja ste se menda v vladajoči koaliciji odločili, da ga boste obdržali. A, vendarle, v kolikor bi v določeni opremi veljala enaka načela kot pri določanju prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje. Torej premije za prostovoljno dodatno zavarovanje se po sedaj že vašem predlogu ne bi določale kot povsod v Evropi po uveljavljenih in dosledno uporabljenih principih, kot je princip medgeneracijske solidarnosti ki ga med drugim poznamo tudi v Sloveniji, ali pa na podlagi tveganj oziroma pričakovanih stroškov iz zavarovanja, temveč po besedah ministra Kebra bodo premije dopolnilnega zavarovanja odvisne od dohodkov zavarovanca, kar pa je, kot sem že omenil, zavarovalniška stroka že lani uspešno zavrnila. Ker gre za prostovoljno dodatno zdravstveno zavarovanje, bodo zavarovanci z visokimi plačami, ki bi morali plačevati premije, ki bi bistveno presegale pričakovane stroške, gotovo šli ven iz takšnega zavarovanja. Ali ne bodo ob takšnem konceptu določene premije ostali v dodatnem zdravstvenem zavarovanju samo zavarovanci z nizkimi dohodki, ki bodo izračunali, da so premije nižje od pričakovanih stroškov za plačevanje lastne udeležbe? Kdo bo potem zasebni zavarovalnici pokril izgubo? Kako mislite, gospod predsednik, zagotoviti dolgoročni obstoj takšnega sistema? Spremembe, ki jih predlagate, predvsem vaš namen, da boste določili premije na podlagi dohodkov zavezancev, predstavljajo grob poseg v obligacijska razmerja in delovanje trga. Po besedah uglednega slovenskega ekonomista, s čigar oceno se popolnoma strinjam in tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tak pristop vzbuja skrb, ker kaže, kako država razume tržno ekonomijo. Ali lahko vsak minister, ki niti ne razume, kaj je tržno gospodarstvo in je v bistvu suženj dogmatičnih vzorcev iz prejšnjega sistema, predlaga vmešavanje v obligacijska razmerja in trg? Gospod predsednik, vi ste osebno ta predlog javno podprli. Ali ste mislili resno? Prosim, da pojasnite, beseda je vaša.
Prosim, gospod predsednik vlade.
Najlepša hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Res je, da je na strateškem svetu vlade prišlo do nekaterih sprememb v zvezi z zdravstveno reformo. Nedvomno pa je zdravstvena reforma v tistem zelo pomembnem delu, vsaj v tistem, ki je ključen za končne uporabnike, za državljanke in državljane, ostala takšna, kot smo jo uvodoma predlagali. Govorim seveda o tistem delu zdravstvene reforme, ki govori o večji učinkovitosti zdravstvenega sistema, o boljšem upravljanju in seveda racionalizaciji in prihrankih, ki so v zvezi s tem omogočeni in posledično seveda tudi večji dostopnosti do zdravstvenih storitev in krajših vrst. In v tem delu zdravstvena reforma ostaja nespremenjena oziroma njeni cilji ostajajo. Tisto, kar je bil predmet široke diskusije, potem ko se je bela knjiga objavila, je bil prenos dopolnilnega zavarovanja, ki po svoji naravi v marsičem ima naravo obveznega zavarovanja, v obvezno zavarovanje. Ekonomisti so opozarjali v teh diskusijah, tudi dr. Kranjec, da bi to lahko povzročili, pritiske na povečanje plač, da bi lahko to povzročilo seveda posledično tudi pritiske na povečanje cen in da bi lahko bilo to ekonomsko škodljivo. Da bi to preprečili, smo proučili in proučevali različne možne variante rešitve tega problema, ki pa je v tem, da je danes dopolnilno zavarovanje dobilo v pomembnem delu naravo obveznega. Po vsebini. Stroka na področju zdravstvenega zavarovanja nam je predlagala to rešitev, ki je bila na koncu na strateškem svetu sprejeta in seveda pomeni,da bi se tovrstne premije plačevale tudi v odvisnosti od dohodka. Gre za primer, ki je bil povzet po francoskih izkušnjah in zato smo se tudi dogovorili, da ministrstvo za zdravje pri tem, ko bo pripravljalo končno verzijo, ki bo predlagana tudi v zakonu in bo razložena slovenski javnosti, sodeluje z aktuarji iz Francije. Francija je imela v zvezi s tem široko in veliko diskusijo tudi z Evropsko komisijo, nazadnje tudi dobila določene spore v zvezi z Evropsko komisijo na tem področju in takšen sistem uveljavila in ga ima. In sedaj ravno tečejo konkretne strokovne rešitve oziroma projekti in modeli, ki bodo potem do natančnosti predstavljeni. In ki bodo, seveda, morali upoštevati tudi to, na kar vi opozarjate. Kako v tem primeru in na kakšen način urediti možnost, na eni strani nadaljevanja privatnih shem, ki pa so javno kontrolirane in nadzorovane v tistem delu, kjer gre za regulacijo tega sistema. In še to bi rad povedal, da je diskusija o dopolnilnem zavarovanju pokazala, da je možno z ustrezno regulacijo veliko večji del sredstev, ki se sicer zbirajo pri dopolnilnem zavarovanju in so zdaj namenjena različnim rezervacijam, uporabiti tudi za investicije v razvoj, v razvojne programe na področju zdravstva in tudi v tem delu smo pomembno dopolnili reformo. Vsekakor pa ostaja še pomembna diskusija v strokovni javnosti zlasti med ekonomisti, ali je obseg racionalizacije in večje učinkovitosti, ki je predvidena z zdravstveno reformo, zadosten, ali je možno še povečati dodatno učinkovitosti glede na tiste ocene, ki so bile v zadnjih kalkulacijah narejene in so seveda tudi poznane. Tako, da jaz predlagam, da seveda počakamo, da stroka, zavarovalniška stroka, tudi ta, ki bo povabljena iz drugih držav, predstavi ta model in da se potem pogovarjamo o tem, ali je takšna shema, ki je v osnovni ideji predstavljena, tisto, kar je sprejemljivo in prostor za to diskusijo seveda bo ob tem, ko bo zakon predstavljen v državnem zboru.
Hvala lepa. Prosim, dr. Bajuk, dopolnitev vprašanja.
Sistem, ki ga sedaj predlagate, je ponovno nek slovenski tranzicijski unikum. Bela knjiga v petem delu prvega poglavja opisuje, da so premije prostovoljnega zavarovanja pri vzajemnih zavarovalnicah v Evropi enotne kot na Slovenskem, v komercialnih zavarovalnicah pa so odvisne od tveganja posameznega zavarovanca in nihajo zlasti glede na starost in spol. Omenja tudi, da so v Franciji v nekaterih vzajemnih zavarovalnicah pri skupinskem zavarovanju uvedli premije, ki so proporcionalne prihodkom. Torej, vaš predlog se zgleduje po edinstvenem primeru v privatnem zavarovanju v Evropi, ki ga poznajo le vzajemne zavarovalnice v Franciji, in še to samo nekatere. Gotovo ste seznanjeni z opozorilom avtorjev Bele knjige o precedenčni sodbi evropskega sodišča, ki ni naklonjena vzajemnim zavarovalnicam s proporcionalnimi premijami, to se pravi, da gre za izredno sporen sistem za institucije EU. Zakaj ga sploh predlagate? In končno, če vam je Francija zgled, kako to da ste spregledali podatek Bele knjige, da v tej državi premije prostovoljnega vzajemnega zavarovanja plačujejo tako delojemalci kot delodajalci? Prav tako ste spregledali, gospod predsednik, da je Francija že v 90. letih uvedla posebni zdravstveni davek, katerega osnova so vsi prihodki, vključno s kapitalskimi prihodki, prihranki, subvencijami in tako dalje. Ta davek je v zadnjih desetih letih porasel od 1,1% na 7,5%, prispevna stopnja od plač se je pri delojemalcih znižala od 5,5% na 0,75%, pri delodajalcih pa je ostala nespremenjena, 55. stran vaše knjige. Tako kot pri davčni reformi ste tudi tukaj pozabili na prerazporeditev bremena na kapitalske dobičke in nameravate še vnaprej ščititi lastnike kapitala. Ne glede na to, da še vedno predstavljate vaš predlog kot neko plemenito delo roparskega viteza, ki jemlje bogatašem in pomaga revežem, kot je bil Robin Hood. Drugod po svetu pa takim, ki delujejo obratno, pravijo hud Robin. Zakaj ta spregled, gospod predsednik?
Prosim, gospod predsednik vlade.
Jaz mislim, da ste vi predvsem po nepotrebnem hud bolj kot Robin, ampak to ni pomembno. Tudi ne drži v zvezi s to trditvijo, ko trdite, da želimo zaščititi kapital, daleč od tega, ravno obratno, in to ste povedali v tem drugem delu svoje diskusije. Sicer je pa res problem, da imamo v Sloveniji edinstven sistem dopolnilnega zavarovanja. Nikjer v Evropi, če ste že pogledali, ne boste našli dopolnilnega zavarovanja, ki bi imelo vključeno več kot 90% tistih, ki so vključeni v obvezno zavarovanje. Torej imamo edinstven sistem in se moramo temu prilagoditi. In možni sta dve poti. Prva pot je, da dopolnilno zavarovanje avtomatično prenesemo v obvezno. V zvezi s tem so tekle številne diskusije in verjetno se boste strinjali, da je največji del ekonomske stroke v Sloveniji, pa moram reči, tudi tiste, ki je povezana, na primer, Svetovna banka in Mednarodni denarni sklad, izrazil zelo tehtne pomisleke v zvezi s takšno rešitvijo. Torej je naslednja opcija, da pustimo takšno dopolnilno zavarovanje, kot ga imamo, ki pokriva obvezno zavarovanje in je nepošteno, nepošteno do tistih, ki imajo nižje plače, in tudi nepošteno v zvezi s tistimi, ki imajo višje plače, ali pa da naredimo spremembe. In edina sprememba, ki je možna v takšnem kontekstu, je sprememba, ki pelje v tisto smer, ki so jo iskali v Franciji. Seveda, tehnične rešitve v zvezi s tem so relativno zapletene in jih ne bo enostavno najti, vendar se na tem sedaj aktivno dela. Vendar to ni najpomembnejši del zdravstvene reforme, to ni najpomembnejši del. Najpomembnejši del je tisti, ki se nanaša na eni strani na racionalizacijo, na boljše upravljanje, na večjo učinkovitost in na drugi strani zagotavljanje iz tega vira dodatnih sredstev. Najprej, seveda, zmanjševanje tekoče izgube zdravstvene zavarovalnice in potem v nadaljevanju zagotavljanje dodatnih storitev, dodatnih programov in večanje dostopnosti zdravstvenih storitev. To je bistvo zdravstvene reforme. In ta del, o katerem vi govorite, je samo del problema, s katerim smo soočeni in izhaja iz zgodovinskega dejstva. Zgodovinskodejstvo pa je, da je velika večina slovenskega prebivalstva vključena v dopolnilno zavarovanje, ki ima v bistvu naravo obveznega zavarovanja. In to sedaj rešujemo ob tem, ko delamo zdravstveno reformo.
Postopkovni predlog, dr. Bajuk. Zgolj samo postopkovni predlog.
Hvala lepa. Glede na to, da gospod predsednik pravi, da bo stroka to še proučila, njegov minister pa je izjavil, da je to že napravila in je to zavrnila, predlagam, da na podlagi našega poslovnika napravimo razpravo o tem vprašanju. Očitno obstajajo različni podatki, s katerimi razpolagata gospod predsednik in njegov gospod minister. Hvala lepa.
Gre za pravico, ki jo daje poslovnik, da poslanec zahteva, da se državni zbor odloči, ali bo na naslednji seji ta odgovor na vprašanje obravnaval kot posebno točko dnevnega reda ali ne; o tem bo državni zbor odločil brez razprave, in sicer jutri pod prvo točko odločitev, ki bodo na dnevnem redu današnjega in jutrišnjega dne. Naslednji bo predsedniku vlade zastavil vprašanje kolega Vnučec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica in ministri ter predsednik vlade! Dne 27. februarja ste v imenu vlade podpisali dogovor s Študentsko organizacijo Slovenije o skupnem sodelovanju na področju urejanja študentskih zadev, med drugim o povečanju študentskih bivalnih zmogljivosti, opremi univerz in pa bistven dogovor, da za redni študij ne bo šolnin, seveda vse v smeri čim boljše izobrazbene strukture, ki bo popeljala slovensko gospodarstvo v novi evropski državi k čim boljši učinkovitosti in s tem v zvezi tudi omogočila čim večjo blaginjo vsem državljankam in državljanom. Tako so posamezna ministrstva dobila tudi konkretne naloge, ministrstvo za delo, da bo poskrbelo za zaposlovanje in štipendiranje mladih, ministrstvo za finance, da bo obdržalo sedanjo stimulativno davčno politiko na področju študentskega dela, ministrstvo za zdravje, da bo poskrbelo za zavarovanje poklicih bolezni in poškodb, ki lahko nastanejo pri takem študentskem delu. Seveda, največ nalog bo tukaj padlo na ministrstvo za šolstvo, da bo strmelo k ohranitvi visokošolskega študija kot javnega dobra, kar v končni fazi tudi v skladu z nacionalnim programov pomeni, da šolnin za redni visokošolski študij ni. Seveda so nastopile že nekatere manjše težave, in sicer konkretno ministrstvo za finance zamuja, je šele v lanskem tednu ustanovilo proračunski sklad, ki v določenem zakonu, zakonu o izvrševanju proračuna, kamor naj bi se stekala sredstva iz dodatne koncesijske dajatve, kjer je skupnost študentov Slovenije skupaj z ministrstvom za šolstvo pripravila ta predlog zakonodaje in skupaj po svojih močeh tudi na ta način prispevala, da se ta dodatek, koncesijska dajatev, nameni za izgradnjo študentskih domov in pa za izboljšanje pogojev dela na univerzi. Seveda tukaj se zamude ne seštevajo, tukaj se potencirajo, zato vsaka taka zamuda, ker še tudi niso nekatere druge operativne, drugje operativni postopki samega delovanja sklada dorečeni, lahko pripelje do enoletne zamude. Tukaj je sicer varovalka, da se ta sredstva prenašajo, ampak s kopičenjem sredstev in prenašanjem v naslednje leto ne bomo dosegli nič. Bistvo je sprememba novele o visokem šolstvu, ki sledi bolonjskemu procesu v smeri ustanovitve skupnega evropskega visokošolskega prostora. Ta novela posega korenito v obstoječi visokošolski sistem, uvaja tri stopnje študija in pa sam študij naj bi bil krajši. Moje vprašanje pa je: Tukaj se uvajajo šolnine, in sicer za drugo in tretjo stopnjo. Predlog študentov je bil, da za drugo stopnjo tudi ni šolnin, in če se sledimo dogovorom s 27. februarja letošnjega leta: Zakaj se tukaj ne upošteva predlog študentske organizacije Slovenije v okviru usmeritev, ki sem jih že prej povedal, da prispevamo k čim večjemu kadrovskemu potencialu naše države in s tem tudi v končni fazi blaginji državljanov in ne ustvarjamo dodatne socialne diskriminacije na tem področju? Hvala lepa.
Hvala lepa. Čas je potekel. Prosim, gospod predsednik vlade.
Spoštovani poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Torej, kar se tiče financiranja oziroma sofinanciranja šolnin za prvo, drugo, tretjo stopnjo, velja najprej povedati, da imamo v Sloveniji sistem, po katerem se dodiplomski študij financira s strani javnih sredstev in imamo brezplačno šolanje do sedaj. Po drugi strani pa imamo magistrski oziroma podiplomski študij in doktorat, ki se samo v delu sofinancira. V kolikor pogledamo te podatke, potem vidimo, da se je število vpisanih študentov na podiplomski študij v zadnjih letih naglo povečalo in se še povečuje, in sicer okoli 3 tisoč v 1998, v letošnjem šolskem letu na 7 tisoč in računa se, da se bo še podvojilo. Ob tem, ko se naglo povečuje število študentov na podiplomskem študiju, se iz leta v leto povečuje obseg sofinanciranja podiplomskega študija s strani države. In sicer od 881 študentov na 3.500 študentov v letu 2004. In mi predvidevamo, da se bo še povečal obseg tega sofinanciranja podiplomskega študija, tako da je v letu 2004 za ta namen namenjene 1,6 milijarde slovenskih tolarjev. Ko govorimo o novi strukturi izobraževanja, ki opredeljuje prvo stopnjo, na kateri je dodiplomski študij, drugo in tretjo stopnjo, v kateri štejemo magisterij in pa doktorat, potem naj povem, da je naš cilj, da bi povečali obseg sofinanciranja podiplomskega študija, in sicer na 75% globalno. Seveda pa to pomeni, ker bodo ob tem upoštevani tudi socialni kriteriji, da bodo nekateri študentje oziroma tisti, ki bodo socialno ogroženi, imeli v celoti plačan tudi podiplomski študij. Torej mi menimo, da je potrebno zagotoviti vsem možnost za podiplomski študij, to bo tudi zagotovljeno, 100% sofinanciranje s strani države. V tistih primerih, kjer pa gre za študente, ki si lahko sofinancirajo podiplomski študij, pa menimo, da si lahko privoščijo 25% sofinanciranja. Takšna je ta shema in po našem mnenju tudi ni v nasprotju s tem dogovorom, ki smo ga sklenili s študentsko organizacijo, ki govori o rednem študiju in seveda o financiranju dodiplomskega študija. Vse to je shema, ki smo jo že predstavili, ki jo predstavljam tudi danes in je v mnogočem v nasprotju z mnogokaterimi idejami, tudi iz univerze, kjer predlagajo nekateri, seveda, sofinanciranje na vseh stopnjah in povsod. Mi smo sprejeli ta koncept, o katerem govorimo. To pomeni, da bodo vsi lahko deležni dodiplomskega in podiplomskega študija. Tisti, ki pa si, seveda, zaradi in premoženjskih in dohodninskih oziroma prihodkovnih razmerij lahko privoščijo sofinanciranje, si pa bodo.
Dopolnitev vprašanja. Prosim, kolega Vnučec.
Že sedaj skoraj velika večina študentov, najmanj 5, če ne več, ur dela, da si lahko plačuje študij, zaradi nestimulativne štipendijske politike. Tako, da že na tej prvi stopnji, če govoriva, če lahko to prvo stopnjo primerjamo s sedanjim sistemom. Zato tudi moje vprašanje. Ker tukaj obstaja resna bojazen, glede tudi na nekatere sprejete programe, nacionalne programe, kjer se je predvidevalo v letošnjem letu, da se bo za tercialno izobraževanje namenilo najmanj 1,4% BDP-ja, pa se po nekaterih izračunih naj bi samo 1,2%. Tako, da upam, da tu ni razlog varčevanje in da varčevanja tukaj ne sme biti, zato tudi ta predlog študentske organizacije Slovenije vidim sam, kot da tudi za drugo stopnjo ni šolnin, v tej smeri, da je že sedaj težka situacija velike večine študentov. In seveda tisti, če bodo želeli naprej, na drugi in tretji stopnji, jasno da jih nebi smeli na račun socialne diferenciacije pa omejevati pri tej izbiri. Zato seveda bi predlagal, da se ta predlog ponovno prouči in ne zavrne "a priori", ampak da se potem najde nek kompromis. Hvala.
Želite dopolniti odgovor? Prosim, predsednik vlade.
Absolutno se strinjam z vami. Jaz mislim, da je potrebno vsakomur omogočiti dodiplomski in podiplomski študij. Mi menimo, da je ta shema, ki je zdaj predstavljena s strani ministrstva za šolstvo, takšna, da omogoča vsakomur to. Seveda smo se pa vedno pripravljeni o tem pogovarjati s študentsko organizacijo, tako kot smo se pri dogovoru, se bomo tudi pri tem. Imamo poseben svet, ki o tem razpravlja in bomo skupaj prediskutirali in ugotovili, ali je še kdo, ki bi lahko po tej shemi sicer izpadel iz študija, in v kolikor bi se to zgodilo, bomo ustrezno korigirali predlog. Hvala.
Hvala. Tretje, zadnje vprašanje predsedniku vlade bo postavil kolega Jelinčič. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke je 12. marca letos na vlado naslovila poziv po ureditvi področja zborničnega sistema v Sloveniji oziroma kar osnutek zakona, nekakšen vzorčni primerek. Dejstvo je, da so pri nas navkljub temu, da poznamo zasebnopravne zbornice in javnopravne zbornice, samo javnopravne, to so tiste, ki jih ustanovi država z zakonom in ki naj bi izvajale naloge v javnem interesu. Praviloma bi država morala zagotavljati finančna sredstva za izvajanje javnega interesa, vendar to prevaljuje na člane. To pomeni obvezno plačilo članstva v vsaki zbornici. Zasebnopravne zbornice, ki jih ustanovijo fizične ali pravne osebe s pogodbo ali z drugim aktom o ustanovitvi, so pri nas nepoznane. Zakaj takšen pristop države? In javnopravnim zbornicam država nalaga, to se pravi poverja javna pooblastila za izvajanje upravnih nalog in na ta način pravzaprav jim daje nekako oziroma ustvarja paraizvršilno oblast. Nadzora nad delovanjem javnopravnih zbornic ni. Potrebno bi bilo nadzirati zakonitost, namenskost in pa gospodarnost finančnih sredstev. Ustvarja pa se parafiskalni sistem, kajti resorno ministrstvo finančno ne opravlja nobene kontrole, zbornice pa na ta način delujejo oblastno in ustvarjajo tudi parafiskalni sistem in imajo tako rekoč tudi paralelno oblast. Zraven gre še za odločbo ustavnega sodišča, ki pravzaprav ne pozna obstoja zasebnopravnih zbornic in je iz izhodišča že napačno, kajti negira 42. člen ustave, ki govori o pravici do svobodnega združevanja. V Evropi je res, da se ureja na različne načine to, vendar večina članic Evropske unije opredeljuje članstvo kot prostovoljno. Prav vse pa dovoljujejo prosto izbiro zbornic, česar pri nas ni. Sprašujemo vlado: Ali namerava proučiti naš predlog zakona in prilagoditi zbornično poslovanje evropskim normam tudi na ta način, da bo upoštevana možnost zasebnopravnih zbornic in pa predvsem neplačevanja tako imenovanega obveznega prostovoljnega prispevka za delovanje zbornic? Hvala.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Prosim, gospod predsednik vlade.
Najlepša hvala za vprašanje. Torej, dejansko ste poslanec Jelinčič že odgovorili na del tistega, kar ste tudi postavili v vprašanju. Torej gre za status posameznih zbornic. Če gre za javnopravno zbornico, potem seveda je jasno, da se na njo prenašajo javna pooblastila. In tudi ustavno sodišče je v svojem mnenju tako odločilo in seveda meni, da v kolikor gre za javnopravnezbornice in prenešena javna pooblastila, potem ni v nasprotju z ustavo, v kolikor je članarina obvezna in se ta plačuje. Nekaj drugega je seveda višina članarine in diskusija o tem, ali so višine članarine v posameznih primerih prave, dovolj visoke ali napravi način odmerjene. Takšno diskusijo ste opravili v državnem zboru pri kmetijsko-gozdarski zbornici in so bila mnenja seveda zelo različna. In jaz se strinjam z vami, da je ta diskusija vedno možna. Jaz poznam in vem, da ste vložili ta svoj predlog in mi ga bomo seveda preučili in pogledali različne predloge, ki jih v tem vašem predlogu navajate in dajete, zlati v tistem delu, kjer se postavlja diskusija, ali je možno javnopravnim zbornicam seveda narediti neke vrste konkurenco, konkurenco v tistem delu kjer bi se lahko seveda določena javna pooblastila, če je to seveda možno, če gre za tako vrsto prenosa, storitev, tudi prenašala na druge in se na ta način seveda znižuje potem potencialna članarina, ki se plačuje. Tako, da jaz jemljem to na znanje, radbi pa seveda vas opozoril oziroma poudaril, da v kolikor gre za javnopravne zbornice, v kolikor gre za prenos javnih pooblastil, potem so in je določen tudi nadzor nad takšnimi zbornicami in nadzor ima seveda računsko sodišče.
Dopolnitev vprašanja. Prosim, kolega Jelinčič.
Hvala lepa za odgovor. Vesli me, da bo vlada preučila naš predlog, ki smo ga poslali na vlado. Vendar pa nekaj najprej o odločbi ustavnega sodišča. Odločba ne govori o članarini, obvezni, ampak govori o obveznem članstvu in del odločbe celo pravi, da ustavno sodišče ni pristojno presojati medsebojne skladnosti določb istega predpisa oziroma predpisov iste vrste. To se pravi, da lahko tukaj imamo obvezno članstvo, vendar ne obveznega plačevanja članarin. No, mislim pa, da je smiselno, da se te zadeve uredijo tako, kot imajo to urejeno v drugih evropskih državah. Predvsem pa se morda s predsednikom vlade ne strinjam s tem, da je dovoljšna kontrola zborničnega poslovanja zagotovljena s kontrolo preko računskega sodišča. V Slovenski nacionalni stranki, v poslanski skupini smo prepričani, da bi moralo to kontrolo opravljati ministrstvo za finance, kajti v nasprotnem primeru se dogaja to, da dejansko postajajo določene zbornice parafiskalni oziroma vzporedni finančni organi in preko njih se določeni finančni tokovi preusmerjajo v neznane smeri. Hvala lepa.
Želite dopolniti? Ne. Potem bo ostalo pri vašem prejšnjem odgovoru. Gospod predsednik vlade, hvala lepa za sodelovanje v tem delu seje državnega zbora pri 1. točki. Nadaljevali bomo s postavitvijo vprašanj kolegic in kolegov ministricam in ministrom. Najprej pa bo gospod minister za promet odgovoril na tri vprašanja, ki so mu bila že zastavljena, pa nanje zaradi odsotnosti ni mogel odgovoriti. Šlo bo za vprašanja mag. Vizjaka o sanacijah državnih cest, poškodovanih zaradi gradnje avtocest, na 33. seji je bilo zastavljeno to vprašanje. Na isti seji je kolega Sok zastavil vprašanje o nesrečah v železniškem prometu. Na 34, na prejšnji seji pa kolega Trofenik o predvideni železniški povezavi Lisbona-Kijev. Sprašujem najprej mag. Vizjaka, želi še kaj dodati k vprašanju? Prosim.
Hvala lepa. Seveda želim še dodatno dodati nekaj vprašanju, in sicer uvodoma bi povedal, da je zaradi konteksta jasneje, da seveda ob izgradnji avtocest v Republiki Sloveniji uporabljajo izvajalci tudi med drugim lokalne, pa tudi državne ceste, po katerih seveda prevažajo gradbeni material in jih sicer obremenjujejo zaradi same izgradnje avtoceste, kar je državni projekt. Po uredbah in tudi po pogodbah so izvajalci po končanju del dolžni sanirati te ceste oziroma jih vzpostaviti v prvotno stanje. V odgovoru ministra piše, da v skladu s posebnimi pogoji, ki so sestavni del podpisanih pogodb med Darsom in izvajalci del na posameznih krakih avtoceste, so izvajalci dolžni ves čas gradnje izvajati monitoring oziroma spremljati stanje okolja ter izvajati ukrepe za zagotavljanje varstva in zaščite okolja ter prometne varnosti. Nadalje piše, da so izvajalci del skladno s pogodbo obvezani promet v času gradnje organizirati tako, da ne bo zmanjšane varnosti na obstoječem cestnem omrežju. Vprašanje sem postavil zaradi tega, ker se izvajalci teh določb ne držijo. Tipičen primer je gradnja avtoceste na odseku Krška vas-Obrežje, kjer uporablja izvajalec ceste za prevoz gradbenega materiala 15-kilometrski, če ne daljši krak regionalne ceste Brežice-Bizeljsko in ga je uspel v dveh letih v dobršni meri, zlasti čez gozd Dobrava, uničiti. Tako da ni več zagotovljene prometne varnosti, saj je cesta vpeta in prihaja do zdrsov avtomobilov s cestišča. Izvajalec skratka ni skrbel za stanje obstoječe prometne varnosti oziroma ne skrbi za sanacijo teh cestišč tako, da bi zagotavljala prometno varnost. V vprašanju sem vprašal ministra, na kakšen način in s katerimi instrumenti bo država kot lastnica in upravljavka državnih cest dosegla in zagotovila, da bodo izvajalci po končanju del in tudi sedaj med gradnjo zagotavljali normalno prevoznost in varnost cest. Tega izvajalci, žal, ne delajo. In iz odgovora ministra tudi ne morem sklepati, na kakšen način in s katerimi instrumenti bo država kot upravljavka in lastnica teh cest zagotovila normalne varnostne razmere in tudi stanje teh cestišč med gradnjo in po gradnji. Zato prosim ministra, da mi konkretno pove, morda tudi za ta konkreten odsek, ki je bil naveden v pismenem vprašanju: Kaj bo ministrstvo in država storila, da bomo vozili po cestah, ki so varne in v takem stanju kot pred gradnjo?
Hvala lepa. Prosim, minister Presečnik.
Hvala lepa za vprašanje. Torej, že sami ste, mag. Vizjak, pojasnili, kakšen je bil naš odgovor, tako da mislim, da tega dela nima smisla ponovno poudarjati, torej katere vse stvari so predpisane oziroma dogovorjene že v času sprejemanja uredbe o lokacijskem načrtu in v času, ko se sklepajo izvajalske pogodbe, torej med investitorjem in izvajalci. Ne poznam točnega odgovora, ki bi vam ga lahko dal za konkreten cestni odsek, vendar dejstvo je, da se med gradnjo tako zahtevnih projektov, kot so avtocestni odseki, bistveno več uporablja tudi obstoječa infrastruktura, to je infrastruktura, ki na določenem območju že obstaja, predvsem tista, ki povezuje posamezna nahajališča gramoznih materialov, to jepredvsem največji problem, in pa infrastruktura, ki se nujno uporablja pri izvajanju gradbenih del na teh odsekih. Torej konkretno na tem vašem območju se pripravlja oziroma so pripravljene ustrezne pogodbe na podlagi izvajalskih pogodb, na podlagi uredbe, pogodbe med upravljavcem, kar je občina - torej, najprej gre za lokalne ceste -, med upravljavcem oziroma lastnikom in na drugi strani investitorjem avtoceste in pa izvajalci gradbenih del na tem avtocestnem odseku. Torej pripravlja se ustrezna pogodba,na podlagi katere bodo pač izvršena ustrezna in potrebna sanacijska dela. Prav tako se pripravljajo ustrezni dogovori in pogodbe za državno cestno mrežo, ki na tem področju obstoja in za katero seveda skrbi organ v sestavi ministrstva za promet, to je direkcija za ceste Republike Slovenije in zopet med seveda DARS-om in na drugi strani ali pa na tretji strani med izvajalci gradbenih del. Tako da načelno gre za to, da so seveda izvajalci odgovorni in morajo sanirati z lastnimi sredstvi tisto škodo, ki jo povzročijo s prekomerno obtežitvijo prekomerno obremenitvijo ostale infrastrukture. V tistih primerih, ko pa eventualno uporabljajo prevozna sredstva oziroma prevoze, ki ne presegajo dovoljene teže, pa se pri tem upošteva bistvena obremenitev v številu voženj, kot je običajno število voženj, dnevnih voženj na posameznih odsekih ali lokalne ali državne mreže, ki je bila v času pred samo gradnjo. Tako da, seveda, obstajajo mehanizmi in obstajajo ustrezne pogodbe in pa določila uredbe o lokacijskem načrtu, ki zagotavljajo, da se seveda po končani gradnji posameznega avtocestnega odseka ostala mreža spravi v stanje najmanj, kot je bila pred izvajanjem teh del.
Dopolnitev vprašanja, kolega mag. Vizjak.
Hvala lepa. Omenili ste, spoštovani minister, da so v pripravi pogodbe, dve pogodbi sta res v pripravi, ena med lokalno skupnostjo in seveda izvajalci za lokalne ceste in druga med državo in izvajalci za državne ceste, vendar te pogodbe se pripravljajo že eno leto, do podpisa ni prišlo. Sprašujem, spoštovani minister: Ali se boste osebno zavzeli, da bo po enem letu pa tik pred koncem izgradnje, oziroma sedaj smo že v drugi polovici, prišlo do podpisa teh pogodb? Drugo je pa vprašanje: Kdaj lahko pričakujemo te normalne sanacijske pogoje na samih cestah, ki so v pogodbah? To se pravi, izvajalci so v skladu s pogodbo tudi v času prometa to dolžni početi, ne samo po končanem delu, temveč tudi tekoče, žal, pa do tega ni prišlo. Še ena stvar, da vam tudi kot ministru povem, kako se spoštujejo pogodbe. V uredbi jasno piše, da mora imeti izvajalec za organiziranje gradbišča v času izgradnje tudi soglasje lokalne skupnosti. Žal so podrli nadvoz v Ribnici, to je na kraku avtoceste Krška vas-Obrežje, brez soglasja lokalne skupnosti, čeprav dobro vedo, da v postopkih bi to morali pridobiti. Skratka, izvajalci, spoštovani minister, se dogovoru in pogodb zelo neradi držijo in izogibajo, žal vedno in ponavadi na račun lokalne skupnosti. Vas pa danes tukaj seznanjam, da tudi ne na račun države, da bo država poskrbela, da bo te regionalke, ki so njena last in njeno upravljanje, zaradi prekomernih obremenitev, tudi dejansko izvajalec na koncu saniral.
Želite dopolniti odgovor na to vprašanje? Prosim, minister.
Torej hvala lepa za dodatno vprašanje in predvsem sugestije. Jaz bi rekel tako, da je na večini odsekov, ki so že zgrajeni oziroma, ki so bili zgrajeni, da so se zadeve po končani izgradnji seveda uredile. V tem primeru gre za posamezne odseke, ki so še v gradnji. Vem, da je bilo mnogo problemov v lanskem letu, tudi zaradi tega vpliva gradnje oziroma prometa na vzporednih cestah, vpliva na okolje, tudi zaradi prašenja in tako dalje, pa predvsem zaradi velikih vročin, ki so bile lansko leto v poletnem času in dejansko takrat ni pomagalo nobeno niti močenje niti karkoli drugega in je seveda bilo okolje takrat izredno obremenjeno oziroma ogroženo. Torej, ostalo so bile sugestije, da poskrbim tudi osebno za to, da se te stvari čimprej podpišejo, o katerih ste tudi vi govorili, ti dogovori oziroma pogodbe, in da se zavzemamo za to, da bodo te stvari ob koncu gradnje oziroma po koncu gradnje tudi izvršene. Torej, to sem razumel kot pobudo. Hvala lepa.
Danes bo dobilo odgovor tudi vprašanje kolega Soka o nesrečah v železniškem prometu. Ali želite ponoviti vprašanje? Prosil vas bi, da v skrčeni obliki daste to vprašanje, preden bi prosili ministra za odgovor. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Želim ponoviti, samo še prej pa, mimogrede, če mi je dovoljeno, če predsednik vlade misli, da smo poslanci hudi, jaz bi mu predlagal, da stopi med ljudi, ki po pol dneva in več čakajo, da pridejo na vrsto pri zdravnikih, bo videl, kako so šele hudi ti državljani. Kar se pa tiče mojega poslanskega vprašanja, ki sem ga postavil na januarski seji. Takrat je minister bil službeno odstoten, potem je bil na februarski seji odsoten zaradi bolezni. Bom zelo na kratko ponovil. Sprašujem ga v zvezi z nesrečo, ki se je zgodila 23. decembra na železniški postaji v Slovenski Bistrici. In sicer je takrat na tej postaji iztirilo več vagonov tovornega vlaka. Šlo je za škodo, ki je nastala na daljšem odseku proge, in sicer na samih tirih, potem na kretniškem pogonu, peronu postaje in pa celo na prehodu čez progo za potnike. Lahko si predstavljamo, kaj bi se zgodilo, če bi se v tistem trenutku tam nahajal potniški vlak in pa tudi potniki. Po pisanju v medijih je takrat nastalo škode za približno 600 milijonov slovenskih tolarjev, proga je bila takrat, to je bilo 23. decembra, dva dni zaradi nesreče med Pragerskim in pa Poljčanami zaprta, tako da so potnike prevažali avtobusi. To nesrečo pa je, to kar so zapisali mediji, ker poslanci seveda drugače ne vemo, zato tudi to sprašujemo, nesrečo pa naj bi povzročila dotrajanost kolesnega ležaja na enem izmed vagonov. Gospoda ministra sprašujem: Kako je možno, da je po slovenskih železnicah vozil vagon v okvari? Šlo naj bi za slovaški vagon ali pa češki, ne vem več natančno, ker je že dolgo od tega vprašanja. In: Ali morebiti ta nesreča ni že posledica zakona o preoblikovanju in pa privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice delniška družba? Namreč, že ko se je ta zakon sprejemal in ko se je enovit slovenski železniški sistem razdelil na tri podjetja, smo nekateri opozarjali, da se bo kaj takega zgodilo. Zdaj lahko, da je to samo naključje. Hvala bogu, če se ne bo naprej. Torej sprašujem vas: Kaj je s to zadevo in kdo bo poravnal nastalo škodo, če je res tako velika, kot so zapisali mediji? Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Torej jaz bi odgovor dal v naslednjih točkah. Na osnovi pravilnika o vlečnih in tehnično-vagonskih dejavnostih ter navodila za opravljanje tehnično-vagonskih dejavnosti, ki so opredeljena z zakonom o varnosti o železniškem prometu, vagone pregledujejo na začetnih in končnih postajah. Torej tudi vse tiste vagone, ki prihajajo iz inozemstva in od tam naprej, ko so vagoni pregledani na naših tirih, dejansko smo mi odgovorni za njihovo stanje. Torej, na začetni postaji v Kopru je bil vlak ustrezno tehnično pregledan in odpremljen kot tehnično brezhiben. Do iztirjenja vlaka je prišlo, kot ste že vi ugotovili, zaradi lomov osi kolesne dvojice tovornega vagona kot posledica pregretja ležaja osi med samo vožnjo vlakovne kompozicije, česar pa se vnaprej po zagotovilih stroke žal ne da predvideti. Do izrednega dogodka je tako prišlo zaradi tehnične okvare, ki je nastala med vožnjo vlakovne kompozicije in je, še enkrat poudarjam, ni bilo možno predvideti. Izredni dogodek seveda nikakor ni posledica novega zakona o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice, saj so ti postopki pregleda in tako dalje z ustrezno zakonodajo predpisani. Pri tem bi rad poudaril še naslednje, ob tem dogodku, da je holding Slovenske železnice z raziskavo tega dogodka skladno z veljavnimi podzakonskimi predpisi imenoval komisijo, ki je opravila ustrezno preiskavo, da je komisija v svojem poročilu kot vzrok za nastali izredni dogodek navedla skrito napako naležajnem sklopu zadnje kolesne dvojice na vagonu. Mnenje komisije glede odgovornosti za nastali izredni dogodek pa je bil zlom osnega čepa kolesne dvojice ter temu posledični nagib odstavnega vozička in iztirjenje vagona. Agencija za železniški promet se po prejemu komisijskega poročila ni strinjala z ugotovitvami komisije, predvsem v tistem delu, ki se nanaša na odgovornost za nastali izredni dogodek. Zato je bila s sklepom direktorja agencije imenovana nova komisija s člani agencije in holdinga Slovenskih železnic, katere naloga je, da še enkrat prouči vse okoliščine, v katerih je prišlo do izrednega dogodka, ter ugotovi, ali bi bilo mogoče izredni dogodek preprečiti. Hvala lepa.
Dopolnitev vprašanja. Prosim, kolega Sok. Samo prosim, da brez komentarjev na druga vprašanja in razprave. Prosim.
Se bom držal tega vašega nasveta. Gospod predsednik, ministra sem pozorno poslušal, niste mi odgovorili o višini škode in kdo bo to škodo poravnal. Hvala lepa.
Prosim, minister.
Moram reči, da ne razpolagam s točno višino škode, ker konec koncev tudi vsi ti postopki še niso zaključeni, sanacijska dela na progi so bila sicer opravljena. Tisti del, ki je predmet zavarovanja infrastrukture oziroma proge, bodo krile zavarovalnice, ostalo, kar seveda ne bo v celoti, ostalo je stvar vzdrževanja železniške infrastrukture, ki je v državni lasti. Hvala lepa.
Naslednje, zadnje vprašanje ministru Presečniku bo zastavil kolega Trofenik, ki ga pa ta hip ne vidim v dvorani in [[...]]Prosim, minister želite brez referiranja? Kolega Trofenik [[...]]Prosim, gre za vprašanje o predvideni železniški povezavi Lisbona-Kijev. Prosim.
Gre za vprašanje o predvidenih prometnih povezavah v Evropski uniji oziroma v Evropi. Vsi dobro poznamo, kateri so tisti prioritetni projekti v okviru Evropske unije, ki jih je izdelala tako imenovana "Van Mirtova" delovna skupina in ki jih je predlagala tudi evropska komisija evropskemu parlamentu. V teh projektih imamo na slovenskih tleh torej projekt Koper-Divača in pa rekonstrukcijo oziroma obnovo proge Ljubljana-Pragersko-Hodoš-Budimpešta. V okviru obravnave in sprejemanja tega dokumenta v evropskem parlamentu je bilo danih veliko število amandmajev, eden od njih se tudi glasi tako, da spreminja potek te železniške povezave med Ljubljano in Budimpešto z relacijo Ljubljana-Maribor-Graz-Budimpešta. Mi smo tako z ustreznimi sklepi vlade kot v svetu transportnih ministrov ob velikem sodelovanju naše misije v Bruslju in pa moram reči tudi ob zelo ostrem nasprotovanju takšne spremembe s strani sosednje Republike Madžarske, torej temu predlogu nasprotujemo in prepričan sem tudi po zadnjih dogodkih in razpravah v Bruslju, da bo ostala prvotna verzija poteka te železniške povezave.
Hvala lepa, gospod minister. Tako smo sedaj odgovorili na vprašanja, ki so bila že zastavljena, in lahko gremo na aktualna vprašanja. Prvo izmed njih bo postavila kolegica Maria Pozsonec. Gre za vprašanje ministru za delo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ministra za delo, družino in socialo bi opozorila na naslednji problem. Na podlagi 25. člena uredbe o merilih za določanje oprostitve pri plačilu socialnovarstvenih storitev so upravičenci do celodnevnega institucionalnega varstva v celoti ali deloma oproščeni plačila prispevka za domske storitve. Plačnik storitve mora namreč zagotoviti sredstva za kritje določenih osebnih potreb v višini 20% osnovnega zneska minimalnega dohodka, ki opredeli namen porabe teh sredstev, trenutno znaša to 8.704 tolarjev na mesec, pri čemer mora iz tega zneska plačati tudi prostovoljno zdravstveno zavarovanje, ki znaša nekje od 4.606 tolarjev do 5.151 tolarjev na mesec. Tako jim ostane čiste žepnine približno 4.101 tolar do 3.553 tolarjev. Iz tega zneska si potem plačujejo zdravila, stroški pa rastejo iz dneva v dan. Tem oskrbovalcem tako ne ostane dovolj denarja za higienske potrebščine, za kakšno znamko, za kavo, za robčke, kar pa je, po mojem mnenju, precej kruto. Torej, sprašujem gospoda ministra: Kaj namerava v zvezi s tem storiti, ali se strinja s tem, da pravzaprav te ljudi, te starce, da jih ne moremo tako pustiti v domovih brez vsega? Hvala.
Prosim, minister, imate besedo.
Hvala lepa. Poskušal bom najprej odgovoriti, kar se tiče te tako imenovane žepnine, ki jo dobivajo prebivalci domov starejših občanov. Namreč z letom 2003, s 1.1. je bila sprejeta nova uredba, ki omogoča, da se je znesek za tiste, ki imajo najmanjši obseg sredstev, se pravi, s tistimi ali z najmanjšim obsegom pokojnine ali kakšnim drugim prejemkom, ki gre iz proračunskih sredstev občinskega proračuna, da se je povečal z 10% tudi na 20% in tako, kot ste povedali, je ta znesek 20% minimalnega dohodka. Ta znaša v letošnjem letu 45 tisoč in v letošnjemletu je ta znesek 9.105, mislim, da je celotni ta znesek, ker se povečuje z indeksom življenjskih stroškov vsako leto. Tako je v bistvu to, kar je žepnina in kar je namenjeno predvsem, bi rekel, tem vsakodnevnim drobnim izdatkom. Zaradi tega je tudi sistemska uredba postavljena tako, da mora vsakemu posamezniku, ki je prebivalec v domu, to na koncu tudi ostati. Drugo vprašanje je pa seveda povezano z vprašanjem, to, kar je bilo že danes, to je vprašanje, kar se tiče zdravstvenega prispevka. Sam bi težko na koncu odgovoril, ker gre za zakon s področja zdravstvenega varstva, bi pa seveda povedal tako, da so možnosti, da občinski proračuni pokrijejo tudi ta del, seveda na osnovi individualne obravnave. Meni osebno, če ste me že vprašali, bi se zdelo smiselno tako urediti to vprašanje, da bi posamezniku ostalo na koncu toliko sredstev za žepnino, kot jo predvideva naša uredba in je seveda naš predlog, da bi v zakonodaji s področja zdravstva uredili ustrezno plačevanje tega zneska za prostovoljno zdravstveno zavarovanje. Naj še enkrat povem, da v tem trenutku je pa pravna osnova za to, da bi občina iz občinskih proračunov lahko namenila določene oprostitve za tiste, ki so tega potrebni v takem primeru. Seveda je pa to možno na osnovi individualne obravnave. Tako je to kratek odgovor, ki ga na to lahko dam. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Ministru za okolje, prostor in energijo bo sedaj vprašanje zastavil kolega Tanko. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Konec leta 2002 je bil sprejet zakon o graditvi objektov, ki naj bi prinesel bistveno več reda pri posegih v prostor. Deloma naj bi se to zgodilo zaradi hitrejših in enostavnejših postopkov pri pridobivanju dovoljenj, deloma pa tudi zaradi učinkovitejšega dela inšpekcije in visokih zagroženih kazni, tako za investitorje kot tudi za izvajalce. Kazni so enormne in bistveno višje kot na drugih področjih. Nekajkrat smo do sedaj prek medijev bili seznanjeni, da inšpekcija dela učinkovito in dosledno, da se izvajajo odstranitve objektov, s čimer naj bi se preprečevalo samovoljne liberalne posege v prostor. Do tu vse lepo in prav. Vendar imam pred sabo nekaj izvršljivih odločb za odstranitev nelegalno postavljenih objektov v občini Ribnica, ki so bile izdane med februarjem in septembrom 2000. Zanje je resorni minister v odgovoru občini že oktobra 2000 zapisal, da jih je večina izvršljivih in pravnomočnih. Zgodilo se ni nič in občina Ribnica je v preteklih letih še večkrat intervernirala, nazadnje leta 2003. 4.11.2003 je inšpektorat za okolje in prostor v odgovoru občini Ribnica zapisal naslednje: "Vse inšpekcijske odločbe v zgoraj navedenih zadevah so pravnomočne in izvršljive, žal pa v letošnjem letu omenjeni objekti niso prišli v ožji izbor naših prioritet prisilnih izvršb. Ko bomo prihodnje leto, to je za leto 2004, sestavili seznam objektov, ki jih bo treba prisilno odstraniti, bomo to storili v okviru finančnih sredstev ter v okviru tretjega odstavka 286. člena ZUP." Po treh letih in pol vsi ti objekti še vedno stojijo na neprimernih lokacijah, so brez dokumentacije, vseljeni in brez potrebne komunalne infrastrukture. Pred nekaj tedni smo bili seznanjeni tudi s tem, da je bilo v Zbiljskem gaju tudi ob sodelovanju vlade, kar je pohvalno, predano novim lastnikom 20 stanovanj. Istočasno pa smo v medijih prebrali, da naj bi občina Medvode pristopila k spremembi prostorskih aktov, investitor pa naj bi pripravil spremembe gradbene dokumentacije. Če te informacije držijo, so novi lastniki dobili ključe stanovanj - in s tem možnost bivanja - za objekte, ki nimajo uporabnega dovoljenja in ga niti ni možno pridobiti, ker akti in dokumentacija niso usklajeni. Zanima me: Zakaj ponekod leta in leta ni možno odkriti črnih gradenj, kot je to primer v Ribnici? Zakaj drugod ni možno pri primopredajah počakati do legalizacije? In: Zakaj se v nekaterih primerih intervenira hitro, učinkovito, brez milosti? Ali so morda postopki politično ali sorodstveno motivirani? In še dodatno vprašanje: Kaj se dogaja z izvajalci v Zbiljskem gaju?
Hvala lepa. Prosim, minister mag. Kopač bo odgovoril na vprašanje.
Hvala za besedo. Poglejte, ko sem nastopil svojo funkcijo, sem nasledil nekje od 10 do 12 tisoč nerešenih spisov na inšpekciji. Ne govorim samo o gradbeni inšpekciji, nasploh delokrog inšpekcije je precej širok. To število nerešenih primerov smo seveda drastično skrčili, posebej po sprejetju novega zakona o graditvi objektov. Prej dolga leta ni imel praktično nobene izvršbe, torej nobene rešitve. Samo od sprejetja zakona o graditvi objektov, ki ste ga omenjali, pa do današnjega dne, jih je bilo malo manj kot 800. 800 rušitev. To ni zanemarljiv podatke, recimo, vsak ponedeljek dobim poročilo inšpekcije, imam današnjega s seboj, v preteklem tednu so na primer podrli počitniško hišo v Triglavskem narodnem parku, lovsko-gospodarski objekt, poslovni objekt, temelje več vrstnih hiš, dve lopi za kmetijske stroje in en hlev. To so bile črne gradnje, podrte v prejšnjem tednu. S tem želim samo povedati, da inšpekcija v okviru sredstev, ki jih ima, in v okviru kadrovskih kapacitet, s katerimi razpolaga, dela maksimalno učinkovito. Ne znam vam ta hip točno povedati, moram vprašati inšpekcijo, zakaj te črne gradnje v Ribnici še niso podrte, ampak bodite brez dvoma, če so odločbe izvršljive, bodo slej ko prej padle. Kar se tiče Zbiljskega gaja, moram reči, da mi je ta podatek nov, po meni do sedaj znanih podatkih so bile te gradnje, ki so tam bile izvršene ali dokončane, vse legalne. Vem pa, da ima občina Medvode v načrtu razširitev območja zazidljivosti, tam v soseščini Zbiljskega gaja, morda se podatek, ki ste ga tukaj omenjali, nanaša na tista nova zemljišča, ki ta hip zaenkrat še niso opredeljena kot zazidljiva. Kar pa se tiče podizvajalcev, pa vašega vprašanja, nisem dobro razumel, vsekakor bi pa prosil, da ga specificirate, in lahko na njega kasneje odgovorimo tudi še pisno, če ne bi znal povedati tega iz glave. Hvala lepa.
Želite dopolniti vprašanje, kolega Tanko? Prosim.
Poglejte, tako trivialno zadevo, kot je, recimo, odstranitev nekaj objektov, ki so postavljeni na nelegalnih lokacijah med naselji in v katerih prebivajo tudi ljudje v neurejenih komunalnih razmerah - mislim, da ne bi bil noben poseben problem. Vendar mene skrbi tudi odgovor inšpekcije, ki se ji je zapisalo, da nima potrebnih finančnih pogojev za delovanje, da bi lahko vse te zadeve odstranili tako, kot je predvideno. Ne govori se o kadrovskih kapacitetah, ampak govori se predvsem o finančnih kapacitetah. In v tem primeru se mi zdi izjemno vprašljivo delovanje države, ki za izvajanje nalog, ki si jih je sama predpisala, to pa so nadzorstvene in pa kontrolne naloge, ne zagotavlja vire in ima v bistvu te organe potem samo za okras. In ker delujejo selektivno, povzročajo med ljudmi izreden revolt in tudi gnev. Mislim, da država na tak način ne sme delovati. In nedopustno je, da se potem tudi v takih primerih pojavljajo tudi nepotrebni, predvsem zaradi premajhnih finančnih virov, nepotrebni upravni zastoji oziroma zaostanki v upravnih postopkih. Kar zadeva pa Zbiljski gaj, imam tu pred sabo dopis, ki je bil poslan v državni zbor, v katerem piše, da je Republika Slovenija proti izvajalcem vložila tožbe, vlado Republike Slovenije zastopa pravobranilstvo, kjer jim oporeka oziroma prereka 800 milijonov asignacijskih plačil. Skratka, v bistvu bodo potem v tem postopku ti izvajalci edine stranke, ki bodo prizadete [[...]] [[Opozorilniznak za konec razprave.]] [[...]]Zanima me tudi vaše stališče do tega.
Gospod minister.
Hvala lepa. Mislim, da kar se tiče pravobranilstva, bi bilo ustrezno to vprašanje nasloviti ministru za pravosodje. Kar pa se tiče učinkovitosti in inšpekcije, pa moram znova poudariti to, da naša inšpekcija gleda predvsem na to, da zelo hitro odreagira, kadar se kje pojavi kakšna nova črna gradnja. Tako novih črnih gradenj v Sloveniji praktično ni več, kajti čim dobimo obvestilo ali pa inšpekcija dobi obvestilo, nemudoma ukrepa, takrat je najlažje ukrepati. Potem ko so objekti enkrat že zgrajeni, ko so celo ljudje vseljeni, je seveda bistveno težje ukrepati. Tak primer smo imeli na primer že letos v vasi Polica pri Grosupljem, ki je bil medijsko precej odmeven. No, in pri teh starih primerih, ki so še iz preteklih let, torej pred sprejetjem zakona o graditvi objektov, pa seveda inšpekcija postopa, vendar vseh zatečenih primerov ne more rešiti čez noč, so pa vsi na dobri poti, da bodo slej ko prej razrešeni: ali bodo objekti legalizirani ali pa bodo porušeni. To vam lahko zagotavljam.
Gremo naprej z vprašanji. Naslednji na vrsti je kolega Ivan Mamić, tudi kolega Mamić bo zastavil vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala za besedo. Pozdravljam vse prisotne. Rad bi postavil vprašanje v zvezi s našimi cestninami. Namreč, imamo čuden sistem oziroma sistem brez sistema, mi je razumljivo tudi zaradi tega, ker nimamo dokončanih avtocest po nacionalnem programu izpred nekaj let nazaj in tako naprej. Ampak se mi čudno zdi, na primer ta ABC sistem. Če si vložil za 8.000 tolarjev pologa, si imel popusta 10%, zdaj je spremenjeno na 15.000 in 5% in če hočeš tistih 10%, moraš vložiti 50.000 tolarjev. Tose pravi, da državi gre za to, da čim bolj izčrpa žep prevoznika. Kar se tiče zaprtega in odprtega sistema. Za zaprti sistem vemo, da je najbolj pošten, vsaj za naše razmere zaenkrat je najbolj pošten, so pa velike ovire, ker se dogajajo zamaški, posebej na čelnih postajah, tudi na stranskih. Kar se pa tiče odprtega sistema, to je taka harmonika, tako da plačaš za en kilometer od 10 do 35 tolarjev. To je po moje nevzdržno in nepravično. Tam bi morali narediti neko povprečje ali pavšal ali na kakšen drug način to rešiti. Recimo, dogaja se, če se voziš po Vipavski dolini, lahko plačaš tudi 35 tolarjev za kilometer, če pa greš od Vrhnike do Jarš - o tem sem že govoril - plačaš pa dva tolarja na prevožen kilometer. To tudi govori o tem, da nove cestninske postaje, ki se delajo, niso pravzaprav upravičene, ker boš rešil samo en del, ostalo bo še zmeraj nepravično oziroma je tako, če hočeš imeti pravično rešeno, potem moraš postaviti povsod cestninske postaje. Ko smo se še pred leti pogovarjali, se je po Vipavski dolini govorilo o odprtem sistemu, neplačevanju in tako naprej in tako naprej, zdaj pa smo kaznovani s tem, da imamo: prvič, samo hitro cesto, ne avtoceste, in jo plačamo po taki ceni. Če bo še ena cestninska postaja, bo to povzročilo samo gnev pri ljudeh, tako kot ga je povzročila na Dolenjskem in tako naprej. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Če pa gremo na nov elektronski sistem - ne vem, kdaj - so potem te cestninske postaje popolnoma nepotrebne. Moje generalno vprašanje je: Kakšen bo sistem cestninjenja za vsa vozila po vstopu Slovenije v Evropsko unijo, zlasti glede višine in načina obračunavanja za tovornjake - ali je to vinjeta ali kaj drugega? Hvala.
Čas je potekel. Hvala, kolega Mamić. Vse prosim, da ste, kolikor je mogoče, natančni pri časi, ki vam je dovoljen. Prosim, minister za promet, boste odgovorili na vprašanja.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Mamić. Povedati moram, da bom odgovoril najprej na to zadnje konkretno vprašanje, ki je bilo tudi pred tem pisno postavljeno, kakšen bo sistem cestninjenja za vsa vozila po vstopu Slovenije v Evropsko unijo. Ta sistem, ki se pripravlja, ga Evropska unija poimenuje evrovinjete. Moram reči, da se v Evropski uniji pripravljata dve direktivi: ena je direktiva o interoparabilnosti o elektronskih sistemov cestninjenja v Evropski uniji - tako imenovana EFC direktiva - in druga direktiva o zaračunavanju stroškov za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila, to je pa tako imenovana evrovinjeta oziroma direktiva o evrovinjeti. Prva EFC direktiva govori o tehnični, proceduralni in formalni, pravni kompatibilnosti bodočih sistemov elektronskega cestninjenja v Evropski uniji in bo predvidoma sprejeta do 1. maja 2004. Druga, tako imenovana evrovinjeta, je tako rekoč bila pripravljena in je bil namen, da se tudi sprejme na svetu ministrov, na svetu za transport 9. marca tega leta, torej pred približno štirinajstimi dnevi, vendar zaradi mnogih zadržkov precejšnjega števila držav ta direktiva takrat ni bila sprejeta in je želja, da se ta direktiva kljub vsemu sprejme, eventualno po usklajenem predlogu na izredni seji sveta za transport, predvidoma do 1. maja. Lahko, bi rekel, da želijo sedanje članice Evropske unije to zadevo sprejeti že do 1. maja Predvsem bi poudaril, da se ta evrovinjeta nanaša na tovorni promet. Tu so še nekatere neusklajene dileme, kot je upoštevanje vpliva na okolje s povečano cestnino za tovorne avtomobile. Nadalje je še dilema, kateri čas od izgradnje posamezne infrastrukture se lahko šteje kot strošek za izgradnjo in pri izračunu v okviru metodologije za izračun cestnine za tovorne avtomobile. Torej, ko bosta ti dve direktivi sprejeti, bo naloga vseh držav članic, da sprejeta načela iz teh dveh direktiv tudi prenesejo v ustrezno nacionalno regulativo oziroma nacionalno zakonodajo. Obe direktivi predvidevata cestninjenje zaenkrat še v okviru dveh osnovnih tehnologij, v enem primeru avtonomnih sistemov, ki uporabljajo satelitsko tehnologijo za ugotavljanje položaja vozila in brezžično telekomunikaijsko omrežje za obračun in nadzor plačevanja, in drugi sistem s tako imenovanim točkovnim cestninjenjem s pomočjo mikrovalovne tehnologije kratkega dosega. V tem trenutku še ni znano, katera od teh tehnologij bo na koncu sprejeta in predlagana za uporabo v državah Evropske unije. Torej, če nakažem neke vrste evropski terminski plan za uvajanje tega enotnega elektronskega cestninskega sistema, je po dosedanjih predvidevanjih naslednji: do 1.7.2006 -pripravljena ustrezna standardizacija, do 1.1.2009 -elektronska oprema kot obvezna oprema za tovorna vozila in avtobuse. Države članice in avtocestni operaterji pa lahko opremo in servis, torej to storitev, nudijo že prej. V Sloveniji načrtujemo [[...]] [[opozorilni znak za konec]] pilotskih projektov bodočega cestninskega sistema v letu 2004 in 2005, z ustreznimi sklepi, in o tem je bilo že velikokrat govora v državnem zboru ob raznih priložnostih, pa imamo sklepe vlade, da se ta sistem v Sloveniji uveljavi do vključno leta 2008. Hvala lepa.
Kolega Mamić, želi dati dopolnitev vprašanja.
Seveda gospod minister ni utegnil odgovoriti tudi na vprašanje v zvezi s cestninskimi postajami. Gospod minister: Ali se vam ne zdi neumno to početje - pa od kogarkoli je prišla direktiva? Hvala lepa.
Želite dopolniti odgovor? Prosim.
Torej, kot sem že prej povedal, smo že mnogokrat o tem razpravljali v tem državnem zboru, žal se je zgodil nek sklep v letu 2005, ki je pomešal naš avtocestninski sistem v Republiki Sloveniji in ga na nekaterih odsekih odprl, na drugih je ostal zaprt in na ta način imamo, kar že tudi mi ves čas ponavljamo, neke vrste, lahko bi rekli, tudi do nekaterih uporabnikov nepravičen sistem. Zato se poskuša seveda s kratkoročnimi ukrepi ta sistem izboljšati, predvsem je pa pomembno, da poskušamo čim prej najprej s pilotskimi projekti in nato z dejansko realizacijo elektronskega cestninjenja in zaračunavanja dejanskih prevoženih kilometrov, da poskušamo ta sistem poenotiti in da bo ta sistem tudi dovolj pravičen. Dejstvo je pa, da popolnoma pravičen seveda noben sistem nikoli ni, glede na to, da je vpliv posameznih vozil, predvsem kar se tiče teže posameznih vozil, tako različen na obstoječo infrastrukturo, da se z nobeno cestnino pravično tega vpliva oziroma teh poškodb, ki jih povzročajo posamezni uporabniki, ne da pravično upoštevati.
Prav. Naslednje vprašanje bo zastavil kolega Samo Bevk, in sicer ministru za zdravje. Prosim, kolega Bevk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Številne zavarovane osebe ne morejo uveljaviti svoje zakonske pravice do zobozdravstvenih storitev iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja iz preprostega razloga, ker zobozdravniki tako v javnih zavodih kot zasebniki ne sprejemajo novih zavarovanih oseb, ob dejstvu, da mnogi med njimi še niti približno niso dosegli povprečno število opredeljenih oseb pri zobozdravnikih. Glede na slovensko povprečje naj bi imeli zobozdravniki okoli 2 tisoč pacientov, v mojem volilnem okraju, na Idrijskem in na Cerkljanskem pa imajo od 1200 do 1700 opredeljenih pacientov. Podobne razmere pa so tudi v nekaterih drugih okoljih v državi. Čakalne liste so zaradi tega dolge, mnogim pacientom pa ne preostane drugega, kot da obiskujejo samoplačniške ordinacije. Ne oziraje na to pa zobozdravniki prejemajo po pogodbi finančna sredstva, ki so dogovorjena v standardih za zobozdravstveno dejavnost, za polni delovni čas, za povprečno število opredeljenih oseb. Ministra za zdravje, dr. Dušana Kebra, sprašujem: Kdaj bodo ministrstvo za zdravje in drugi podpisniki splošnega dogovora vrednost delovnih in finančnih programov v zobozdravstvenem varstvu določili v sorazmerju s številom in starostno strukturo zavarovanih oseb, opredeljenih pri določenem zobozdravniku? Podpisniki splošnega dogovora so ta cilj v preteklosti žezapisali v enega izmed splošnih dogovorov, vendar, kolikor vem, do tega končnega dogovora še ni prišlo. Gospodu ministru se že vnaprej zahvaljujem za njegov odgovor. Najlepša hvala.
Minister za zdravje, prosim, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, gospod poslanec, poslanke in poslanci. Hvala za vprašanje, gospod Bevk. Vse v zvezi s koncesijami na osnovni ravni zdravstvenega varstva urejajo občinski oziroma mestni upravni organi, kljub temu pa ministrstvo za zdravje skupaj z drugimi partnerji ni brez vloge, kot pravilno ugotavljate. Področni dogovor, ki ga sprejmemo vsako leto: partnerji ministrstva za zdravje, zavod za zdravstveno zavarovanje kot plačnik in izvajalci, tudi za področje zobozdravstva predvideva, koliko posameznih občanov, državljanov ali, recimo temu, zavarovancev je dolžan imeti posamezni zdravnik, da to ustreza eni koncesiji. Citiram področni dogovor iz leta 2003; pri zobozdravstvu gre za 2 346 odraslih oseb in pri zobozdravstvu za mladino za 1196 oseb. Kar je v tej številki treba upoštevati še nekatere dejavnosti, ki jih ne opravljajo vsi - na primer ustne in zobne bolezni, zlasti pa oralno - in maksiofacionalno kirurgijo -, lahko ocenimo, da je teh občanov oziroma zavarovancev še nekoliko več kot številke, ki sem jih omenil. Želim torej reči, da zobozdravnik, ki mu je priznana cela koncesija in dobiva ta denar od plačnika, pa nima tega števila prijavljenih občanov, krši pogodbo, ki jo je sprejel s svojim plačnikom. Tako na tej ravni občani, ampak tukaj je le treba pomisliti, da posamezni občan le ima težavo, da on izbori svojo pravico. Ampak mislim, da je na ravni občine, ki ugotovi, kakšno je stanje na področju koncesij, ki jih je podelila. Recimo, do nas tovrstne, prav te specifične pripombe doslej nismo slišali. Prav gotovo bomo tudi s svoje strani skušali prispevati, da bi se to razčistilo. Znam seveda razložiti, zakaj se morda nekateri zobozdravniki izogibajo jemanju zadostnega števila državljanov, vendar jih to ne opravičuje. Tako je moj odgovor: tu je vloga občine, ki bi morala izvajati nadzor, ali se izpolnjuje koncesijska pogodba, in tudi ustrezno ukrepati. Vedeti moramo namreč, da ima občina dvojno vlogo: najprej kot ustanova oziroma institucija, ki vzdržuje in razvija celotno osnovno zdravstveno varstvo, ki ohranja tudi zdravstveni dom in ga razvija, in v ta zdravstveni dom sodi tudi zobozdravstvo; in da nastopa tudi kot koncedent v tistih primerih, ko podelitev koncesije poboljša dostopnost, ne pa, da jo poslabša. Podelitev koncesije seveda ne vpliva na obseg programa, program ostane enak, ampak koncesionar mora vsaj enako dejavnost opravljati kot poprej ali pa je dostopnost celo izboljšana. Na tej ravni torej celo pozivam občane, da naj utemeljene primere, ko se tega ne spoštuje, ustrezno javijo svojim občinam in tudi nam v vednost. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Sedaj bo kolega Barovič postavil vprašanje ministru za finance. Imate besedo, kolega Barovič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice - kolegica! - in kolegi!
Kolegici.
Ja, kolegica v državnem zboru in spoštovana predstavnica izvršne veje oblasti - kolegici, se opravičujem! Po enajstih mesecih leta 2003 je bilo izplačanih skoraj 51 milijard tolarjev avtorskih honorarjev v vseh dejavnostih, od tega 25 milijard tolarjev v dejavnostih javnega sektorja ali preračunano, to pomeni 21.000 plač v enajstih mesecih ali 2.000 plač na mesec. Spoštovani gospod minister za finance, sprašujem vas: Kako je mogoče, da nekateri ministri in visoki vladni uslužbenci, poleg svoje za slovenske razmere dovolj visoke, pa recimo, dostojne plače, lahko prejemajo dodatne honorarje? V tem kontekstu naj omenim dva: enega od ministrov, ki naj bi, po naših podatkih, prejel poleg svoje plače še 18 milijonov tolarjev zraven, in enega od državnih sekretarjev v vladni službi, ki naj bi poleg svojega rednega osebnega dohodka prejel še 10 milijonov slovenskih tolarjev dodatnega honorarja. Spoštovani gospod minister: Ali se vam ne zdi, da so vsi ti ljudje - omenili smo samo dva - med predvidoma mnogimi v službi državljank in državljanov in da je njihovo delo dovolj dobro in dostojno plačano? Ali ocenjujete, spoštovani gospod minister, da so upravičeni tudi do plačil še za druga dela in do dodatnih zaračunavanj za storitve, honorarje, da ne rečem, v narekovajih seveda, "usluge"? Gospod minister, sprašujem vas: Koliko je še takšnih oseb, po podatkih, ki jih najbrž morate ali jih boste pridobili, ki prejemajo dvojne ali celo večkratne zneske, ob tem da so poklicno vladni, državni uslužbenci, ministri, sekretarji? Sprašujem vas tudi predvsem zaradi tega, na podlagi katerih zakonskih določil so ministri, državni sekretarji ali podsekretarji upravičeni do dvojnih mogoče trojnih izplačil, do izplačil avtorskih honorarjev? Kako mislite ta dejanja preprečiti, spoštovani gospod minister? Ali jih boste, naj rečem temu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sankcionirali oziroma če jih boste sankcionirali? Hvala.
Prav. Hvala lepa, kolega Barovič. Minister za finance, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Najprej bi rad rekel, da verjetno niste naslovili vprašanje ravno na pravega ministra, ker za plače v javnem sektorju je zadolženo ministrstvo za notranje zadeve, vendar bom vseeno po svojih najboljših močeh to odgovoril. Najprej pravna podlaga za izplačila funkcionarjem. Za funkcionarje zakon o poslancih in zakon o funkcionarjih nimata določb v zvezi z opravljanjem pogodbenega dela, ureja pa to zakon o preprečevanju korupcije v 19. Členu, kjer je v prvem odstavku navedeno, da funkcionar, ki poklicno opravlja funkcijo, ne sme samostojno ali v delovnem razmerjuopravljati poklicne ali druge dejavnosti, namenjene pridobivanju dohodka. V drugem odstavku pa dovoljuje, da glede na določbe prejšnjega odstavka lahko poklicni funkcionar opravlja pedagoško, znanstveno, raziskovalno, umetniško kulturno in publicistično dejavnost. Tako te podatke - jaz teh podatkov seveda nimam - ki ste jih omenili, verjetno se to nanaša na to njihovo drugo dejavnost, ki je po zakonu dovoljena. Po naših podatkih je zelo verjetno, da je večina tega izven neposrednega proračuna, proračunske porabe. Druga stvar, ki ste vprašali - kako bomo to preprečili? Naše ministrstvo za finance meni, da tega ne more preprečiti, če je v skladu z zakonom, ampak pomembno pa je poudariti, da so ministri odgovorni za izvrševanje finančnega načrta svojega ministrstva in tako so tudi odgovorni za prevzemanje obveznosti, vsi pa lahko porabijo le toliko, kot jim je zagotovljeno v finančnem načrtu. Vsekakor pri pripravi proračuna vse proračunske uporabnike še posebej omejujemo prav pri porabi izdatkov za blago in storitve in avtorski honorarji in pogodbeno delo spadajo v te kategorije. Nobeno ministrstvo do zdaj ni zahtevalo dodatnih sredstev, ki bi bila potrebna za navedena izplačila. Tako bi dejal, da verjetno velika večina teh dodatnih virov, dohodkov funkcionarjev, ki jih omenjate, ne prihaja iz proračuna samega. Hvala lepa.
Želite dopolniti vprašanje, kolega Barovič?
Hvala lepa. Gospod minister, z vami se strinjam, saj lahko bi rekli, da je to vprašanje namenjeno ali bi bilo dobro postaviti tudi gospodu premieru - se strinjam z vami. Vendarle, če dovolite, bi vprašal, bilo je malce zavito vprašanje - dodatni dve vprašanji bi vam zastavil. Predvsem: Kako ocenjujete podatek, da se v dejavnostih javnega sektorja lahko izplača 24 milijard tolarjev; ali je to za vas v vaših številkah – za katere vem, da jih dobro obvladate -, primeren, verodostojen v primerjavi z drugimi? Drugič. Poanta vprašanja je bila, ali ne ocenjujemo vsi skupaj oziroma ali menimo, da imajo vladni uslužbenci premajhne plače in se zato seveda ukvarjajo tudi z drugimi dejavnostmi? Kajti, posledice slabo pripravljenih zakonov številne amandmaje, ki jih bomo srečevali v tem tednu, številne izredne in redne seje delovnih teles nosimo pač poslanci v državnem zboru; zaradi nepripravljenih ali slabo pripravljenih zakonov, ki jih pripravlja pač v veliki večini vlada. To pomeni: nekdo, ki ne opravi svojega dela, mora biti na enem ali drugem dober. To je bistvo vsega tega vprašanja in nenazadnje, čisti obraz med 90-imi kolegicami in kolegi, tudi za nas velja določen zakon, ki se imenuje zakon o nezdružljivosti funkcij, ga moramo absolutno spoštovati. Dopuščam samo eno izjemo, ki se ji, mislim, da ta trenutek po novem zakonu reče petinsko delo. Pa še to je zelo strogo določljivo! Hvala lepa.
Gospod minister, želite kaj dodati vašemu prejšnjemu pojasnilu?
Mogoče bi samo to dodal, da teh 25 milijard tolarjev se nanaša predvsem, bi rekel, na tiste dejavnosti, ki so bile tam navedene; se pravi, na pedagoško, znanstveno, raziskovalno, umetniško, kulturno, publicistično dejavnosti in to predvsem nefunkcionarjev. To se pravi, delo funkcionarjev - zelo majhen delež tega zagotovo, ker pač poznamo, koliko tega je, recimo, na univerzi, na institutih itd. Tako je to relativno majhen delež in tudi te dejavnosti so običajne v svetu. Sam sem bil v ZDA kot profesor, sem lahko sodeloval v raziskovalnih projektih, ki jih je celo tudifinancirala država, večinoma so to financirali zasebniki, kjer sem dobil poleg plačila na univerzi še to dodatno plačilo. To je dodatna stimulacija za tiste, ki delajo, ki so, recimo, visoko usposobljeni in so jih pripravljeni plačati. Da bi vam lahko dal celovit odgovor, bi moral imeti podrobno analizo, take analize na ministrstvu za finance nimamo, ampak takšne analize imajo verjetno v uradu za plače v javnem sektorju na ministrstvu za notranje zadeve, kot sem že prej omenil.
Dobro, to je bilo dodatno pojasnilo na dodatno vprašanje kolega Baroviča. Sedaj ima besedo za vprašanje ministru za finance kolega mag. Diaci. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Vprašanje je za gospoda dr. Mramorja, ministra za finance. Čez dobra dva meseca bo Republika Slovenija postala polnopravni član Evropske unije, s tem bo sprejela nove pravice in nove obveznosti. Vstop v Evropsko unijo bo vplival tudi na trg dela in zaposlovanje. Nekatere panoge bodo še pod večjim konkurenčnim pritiskom, saj se do sedaj še niso zaradi različnih vzrokov prestrukturirale. Na udaru bodo predvsem podjetja iz predelovalnih dejavnosti, konkretno iz usnjarske, tekstilne, obutvene, lesne in živilskopredelovalne industrije. Po nekaterih informacijah naj bi ministrstev za delo pripravilo dokument o ukrepih za pomoč podjetjem pri zmanjševanju vpliva sprememb na trgu dela, po katerem domnevno ocenjuje, da je samo letos potencionalno ogroženih 27 tisoč delovnih mest.Nekatere ocene segajo še višje. Če izhajamo iz izračuna ministrstva za delo, objavljenega v medijih, bo za nadomestilo 10.000 novim brezposelnim za delovno dobo med 15 in 25 let država namenila 9,63 milijarde tolarjev v devetih mesecih. Čeprav se bi v proračun, to je zdravstveno in pokojninsko blagajno, vrnilo 3,63 milijarde, bi 10.000 novih brezposelnih državni proračun obremenilo z dodatnimi šestimi milijardami tolarjev. Čeravno nasprotno država zagotovi dodatne tri milijarde za ohranjanje delovnih mest, bodo delodajalci 10.000 zaposlenih delavcev dobili na leto tri minimalne plače na zaposlenega. Če ti ostanejo zaposleni najmanj leto dni, bodo proračun ter zdravstvena in pokojninska blagajna bogatejši še za 6,9 milijarde tolarjev. Če država z 1,5 milijona tolarjev subvencije na leto delodajalcem za vsakega malega zaposlenega omogoči delo 2.000 prej brezposelnim osebam, bi ti že v treh letih iz prispevkov in davkov na njihove plače državi vrnili 4,14 milijarde tolarjev. Ta izračun je po mojem mnenju dokaj logičen. Hkrati je potrebno tudi poudariti, da so te panoge predvsem na področjih, ki ima že tako ali tako težave z zagotovitvijo delovnih mest. Kajti, prejšnja država je na nek način predelovalno dejavnost razpršila po celi državi – vemo, zakaj. Zato me zanima sledeče: Kakšno je stališče ministrstva za finance glede predloga ministrstva za delo po dodatnih sredstvih za pomoč podjetjem pri zmanjševanju vpliva sprememb na trgu dela in pri zaposlovanju? Za odgovor se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa, kolega magister Diaci. Prosim, minister za finance.
Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje o teh ogroženih delovnih mestih je treba gledati širše. Kot veste, smo lansko leto naročili posebno raziskavo ogroženosti delovnih mest in tveganj, ki pač nastopajo ob prihodu v Evropsko unijo, in tista raziskava je pač dala določene rezultate, ki smo jih potem tudi upoštevali tudi pri proračunu za leto 2004 in za leto 2005. Če pogledamo, kako smo potem proračun sprejeli, vemo, da, recimo, je bilo v letu 2003 za tako imenovano aktivno politiko zaposlovanja realizirano 17,8 milijarde tolarjev. Se pravi, v lanskem letu. V letu 2004, v letošnjem letu se ta sredstva povečajo na 21,4 milijarde, torej za večkot 20%, in potem v letu 2005 na 22,8 milijard. Torej, v teh naših načrtih in potem tudi v samem proračunu so bila ta gibanja predvidena. Poleg tega smo enako naredili tudi za program pospeševanja in podpore gospodarske dejavnosti, kjer je bila realizacija v letu 2003 8,28 milijarde tolarjev, v letu 2004 pa smo za tak program predvideli sredstva v višini 11,11 milijarde tolarjev; torej za 2,8 milijarde tolarjev več. Tako je bila s tega vidika tudi potem relativno burna razprava na samem strateškem svetu za ekonomski razvoj in gospodarstvo in po mnenju večine ekonomistov v tem strateškem svetu so proračunska sredstva, ki so bila dodeljena oziroma mišljena za ta dva sektorja, ki točno to vprašanje, ki ste mi ga zastavili, pokrivata, dovolj visoka in da tak proračun, kot je, je ustrezen ter da dodatna sredstva ne bi bila ustrezna. Posebno pa ne tudi zato, ker bi bilo treba, če bi naj bila - tako kot je bilo zamišljeno - ta sredstva potem tudi zagotovljena, bi bilo treba dodatno izven proračuna oblikovati teh 3milijard tolarjev, poleg tega, da so bili še drugi problemi v zvezi s proračunskimi predpisi. S tega vidika so tudi člani strateškega sveta posebej opozorili, da je večanje javne porabe nad dogovorjeno v sprejetem proračunu z ekonomskega vidika neustrezno Vendar smo pa hkrati na svetu tudi sklenili, če pa bi prišlo do povečanja obsega nezaposlenosti, ogrožanja zaposlenosti, da v tem primeru bi pa znotraj proračuna s prerazporeditvami poskušali pokriti to, kar je izven tistega, kar smo načrtovali. Zdaj smodali narediti novo analizo, ker smo precej teh tveganj, ki so bila v prejšnji analizi, uspeli z ekonomskimi ukrepi odpraviti in s to začrtano politiko za ERM2 in potem tudi z evro - del tistih tveganj, ki so bila prej predvidena kot možna, smo odpravili [[znižanje inflacije in tako naprej]] . Zato ta zdajšnja ocena kaže, da so sredstva, ki so zagotovljena v proračunu, načeloma dovolj visoka. Torej sredstva, ki jih imamo v proračunu, so za to zadostna, če bi bilo pa potrebno, bomo znotraj proračuna s prerazporeditvijo pač še zagotovili tam, kjer bi bilo ekonomsko smiselno. Hvala lepa.
Dobro. Še zadnje vprašanje v tem paketu, minister za finance, sicer imate še dve, to je najprej vprašanje kolega Rokavca. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Omenjeno poslansko vprašanje, kot je bilo že omenjeno, prav tako naslavljam ministru za finance, dr. Mramorju. Namreč, že 26. januarja sem tako ministrici za gospodarstvo kot tudi ministru za finance postavil poslansko vprašanje v zvezi s problematiko reševanja usnjarske industrije oziroma prodaje večinskega deleža v IUV, ki je 50,58%, strateškemu partnerju. Vendar dopolnilnega odgovora s strani ministrstva za gospodarstvo, kakor tudi odgovora s strani ministra za finance dosedaj nisem prejel. Vendar me je bolj zbodel članek, ki sem ga prebral 24. februarja v dnevniku Finance z naslovom "IUV kupca ušla, državna pomoč ostala". Namreč, gre za vprašanje, da se je eden izmed večjih lastnikov v tem dnevniku jasno spraševal, da nekdo blokira prodajo IUV-ja strateškemu partnerju. Kakor je omenjeni lastnik izjavil, da citiram, je povedal sledeče: "Kolikor vem, si je uprava pridno prizadevala za to, da družbe ne prodajo, saj bi se vsak resen lastnik najprej znebil take uprave," je bil kritičen. Namreč, na podlagi vsega povedanega, vemo, da v tem industrijskem subjektu že vrsto let traja popolna agonija, predvsem kar se tiče delavcev oziroma obstoja njihovih delovnih mest. Pred nekaj tedni smo izvedeli za nov program odpuščanja kar velikega števila zaposlenih v tem sistemu. Ob vsem tem se resno zastavlja vprašanje: Ali država želi prodati svoj večinski delež strateškemu partnerju in s tem tudi obdržati tako pomembno usnjarsko proizvodnjo v naši državi? In drugo: Ali ministrstvo za finance od uprave terja poročila o porabi sredstev državne pomoči, saj je samo konec lanskega leta ta prejela v višini 400 milijonov tolarjev? Ter Ali v pogajanjih z eventualnim kupcem država pogojuje proizvodnjo v obeh obratih, tako na obratu Vrhnika kakor tudi v obratu Šmartno pri Litiji? In nenazadnje, kar je zelo pomembno in kar je eden od velikih očitkov tudi zaposlenih: Ali ministrstvo za finance zahteva od članov uprave [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dosledno spoštovanje konkurenčne klavzule? Se pravi: Ali se spoštuje to, da člani uprave ne bi prek svojih podjetij poslovali z Industrijo usnja Vrhnika? Hvala za odgovor.
Hvala. Minister za finance, beseda je vaša.
Hvala lepa za vprašanje. Komisija za prodajo delnic, ki jo je delala tudi s pooblastilom nekaterih delničarjev, tako da je izvajala postopek za prodajo enotnega paketa delnic v višini 50,58% kapitala, je na svoji zadnji seji dne 11.3. sprejela končni tekst pogodbe. Predsednica komisije je v stikih z ostalimi delničarji delničarji koordinirala podpise pogodb. Sedanje stanje glede ostalih delničarjev je naslednje: KAD in SOD sta prodajo delnic odobrila na svojih organih in predlagala dopolnitve pogodb, ker imata veljavnost pogodb vezano na veljavnost pogodbe Republike Slovenije, prav tako Nova Ljubljanska banka. Za Abanko pa ne vemo točno, ker je verjetno sklepala o tem na svoji upravi v torek in še nimamo povratne informacije. Določeni ostali delničarji, ki jih pa ne morem imenovati, pa so predlagane pogodbe že podpisali in se hranijo v ministrstvu za finance. Predlog komisije je bil danes posredovan ministrstvu za finance, da jo ta v skladu z uredbo o postopkih prodaje in drugih oblikah razpolaganja z državnim premoženjem posreduje vladi v soglasje. Odločitev o prodaji je veljavna šele s soglasjem vlade, ki ga bo dala, če je po njenem mnenju prodaja ekonomsko upravičena. Toliko bi vam povedal, kje je zdaj v tej fazi sprejemanja pogodbe ta postopek prodaje. Glede spoštovanja konkurenčne klavzule pa tako, kot je običajno v takšnih pogodbah je seveda tako spoštovanje konkurenčne klavzule tudi zagotovljeno. Hvala lepa.
Dopolniti vprašanje. Prosim, kolega Rokavec.
Za ta del odgovora s strani gospoda ministra se zahvaljujem. Mogoče samo na kratko. Se pravi, sedaj je na potezi, če sem prav razumel, vlada s svojim soglasjem? In drugo: Ali je dejansko v tem predmetu pogodbe prodaje večinskega deleža tudi zagotovilo za proizvodnjo v obeh omenjenih obratih, tako na Vrhniki kot tudi v Šmartnem pri Litiji? In tretje vprašanje: Ali ste dejansko pri članih uprave preverili spoštovanje konkurenčne klavzule? Hvala lepa.
Prosim, minister.
V zvezi s tem, kje bo zagotovljeno točno poslovanje, je v pogodbi predvsem navedeno, kolikšno število delovnih mest mora biti ohranjeno in penali - po domače povedano - če se delovna mesta ne ohranjajo. Te poslovne odločitve so potem prepuščene dejansko novemu lastniku. Glede spoštovanja konkurenčnih klavzul, če smo preverjali, ali so konkurenčne klavzule spoštovane ali ne - jaz vam moram priznati, da tega odgovora vam ne morem ta trenutek dati, bom preveril, če so se pojavile kakšne situacije, o katerih mogoče nismo bili obveščeni oziroma če smo bili, kako se je potem, ker imamo v organih upravljanja svoje predstavnike, v takih primerih tudi reagiralo. To vam lahko posredujemo.
Dobro. Poglejte, sedaj na mojem spisku najdem ime kolega dr. Brejca, pa ga ni. Pri generalni sekretarki imam zabeleženo, da bi namesto njega postavil vprašanje kolega Pukšič, pa ga tudi ni. Ali bi vi? V redu, ker sem iskal pojasnilo, zakaj je tukaj zabeleženo, da bo nekdo drug, ampak morate postaviti potem vprašanje ministru, ki je navzoč. Komu boste postavili vprašanje, kolega Petan?
Tako kot sem najavil, ministru za notranje zadeve, lahko pa odgovori tudi drugič.
Ja, zdaj minister seveda ni bil obveščen, da bo sedaj dolžan odgovarjati na vprašanje. Rad bi samo, da ta tehnična okoliščina ne vpliva na nekakšen vtis, ali je kdo pripravljen odgovarjati ali ne. Ali lahko počakamo, da poiščemo gospoda ministra, in vam bom dal besedo, pa bomo potem šli naprej na kolega mag. Drobniča. Je tako v redu? Prav. Pa se bomo pozanimali, kje je minister za notranje zadeve. Prosim, kolega mag. Drobnič, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav ministrskemu zboru! Tu imam nakaznico ene od uživalk pokojnine sklada obrtnikov, ki znaša nekaj čez 20.000, in je očitno tudi ta znesek pokojnine pod vprašajem, če seveda ne bo ustreznega ravnanja s strani vlade. Kaj je moje vprašanje? Sklad obrtnikov je deloval do leta 1990 po enakem načelu kot obvezni sklad pokojninskega in invalidskega zavarovanja, torej po načelih dokladnega sistema. Kot dober gospodar se je takrat sklad obrtnikov odločil, da preide na naložbeni sistem. Ravno tako smo tudi za ta obvezni pokojninski sklad v Sloveniji poskrbeli za tak prehod, zato da bi zagotovili varnost pokojninskih prejemkov. Odločitev je bila torej sprejeta za sklad obrtnikov, začele so se akumulirati rezervacije, vendar to zagotovo ne zadošča. Zato je državni zbor sprejel dopolnitev pokojninske zakonodaje, s katero je to stvar pravno razrešil, hkrati pa naložil proračunu Republike Slovenije, da zagotovi potrebna sredstva za zagotovitev teh rezervacij. Ta pričakovanja se niso uresničila, čeprav je bil zakon sprejet že leta 1999. In čeprav je takratni finančni minister Rop, ki je sedaj premier, obljubil takojšnjo rešitev že pred dvema letoma, je ta obljuba ostala, tako kot mnoge, neuresničena. Poglejte, kaj je takrat izjavil: "Da bi to omogočili, smo se dogovorili skupaj s kapitalskim skladom, da pripravi projekt celovite rešitve. In vlada je sprejela sklep, v skladu s katerim je predlagala kapitalskemu skladu, da pripravi 'due dilligance' in v celoti prevzame vse obveznosti sklada obrtnikov. Skratka, 'due dilligance' sedaj poteka, in ko bo skrbni pregled sklada obrtnikov opravljen, bo izvršena ustrezna dokapitalizacija tega sklada in bo v celoti in v popolnosti izplačano ter garantirano izplačilo pokojnin vsem tistim zavarovancem pri obrtnem skladu. Zato smo tudi takšen sklep sprejeli." Sedaj vas, gospod minister, sprašujem: Ali ste že opravili v teh letih ta skrbni pregled? Ali ste plačali obveznost v ta sklad? Kaj je ugotovil urad za zavarovalni nadzor, ko je šel na podlagi vaših napotil tudi nadzorovat in je opravil primerno zagotavljanje potrebnih rezervacij? Prosim za odgovor.
Prosim.
Hvala lepa. To vprašanje sem že dobil in sem na njega že odgovarjal in se strinjam z mag. Drobničem, da bi lahko to vprašanje mogoče rešili tudi hitreje, kot pa smo ga do sedaj. Povedal vam bom kje smo trenutno pri reševanju tega problema, je pa relativno zapleten. Tudi sam sem menil, da je bolje enostaven, kot dejansko je. Torej, sami ste že omenili, da je v bistvu vlada maja 2002 zadolžila KAD, da pripravi koncept in program dolgoročnega zagotavljanja sredstev za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki bi vključeval tudi dolgoročno rešitev problematike poslovanja. Sem pa že prejšnjič, ko sem takšno vprašanje dobil, povedal, da želimo ne samo poplačati tisto, kar piše v zakonu, ampak celovito rešiti problem SOP-a ker tisto, kar piše v zakonu, bi bilo lahko po našem mnenju premalo za celovito rešitev. V to sta bila vključena ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter ministrstvo za finance, med tem je SOP vložil tudi tožbo proti Republiki Sloveniji za izplačilo sredstev, ki pripadajo zavarovancev, v skladu s pokojninskim zakonom in zakonom o poračunavanju finančnih obveznosti Republike Slovenije iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Trenutno je to reševanje spora na višjem sodišču. V času od konca preteklega leta smo na ministrstvu za finance poskušali zadevo pospešiti in najti rešitev, ki bi pomenila dolgoročno rešitev za zavarovance in hkrati ne bo pomenila obremenitev javnih sredstev več, kot je to potrebno oziroma izhaja iz veljavne zakonodaje. V ta namen je bil sklican sestanek med predstavniki SOP, obrtne zbornice Slovenije, KAD, ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve ter ministrstvom za finance dne 11.11.2003, na katerem je bil predstavljen osnovni koncept, in sicer po najmanjši možni meri okrniti pravice zavarovancev, ohraniti ime sklada in aktivno sodelovanje z varovanci v nadzornih organih. Na osnovi tega je bil sprejet sklep, da se sestanejo uprava, SOP, predstavniki KAD-a in pripravijo gradivo za skupščino SOP na osnovi predstavljenega koncepta rešitev, ki bo predstavljal skupni predlog sanacije SOP-a. Na podlagi tega sklepa so se predstavniki obeh institucijsestali, vendar skupnega predloga niso oblikovali, ker je prišlo do prevelikih razhajanj v izračunih. Zato smo na ministrstvu za finance ponovno sklicali sestanek z vsemi zainteresiranimi in vpletenimi stranmi, sestanek je potekal 15.1.2004, in sprejeti so bili sklepi, da SOP v najkrajšem možnem času zagotovi agenciji za zavarovalni nadzor vse potrebne podatke za pripravo ocen o ustreznosti in AZN to stori v najkrajšem možnem času. Ob tem naj AZN ugotovi tudi, kolikšen primanjkljaj se izkazuje po posameznih skladih in skupno. Na podlagi teh sklepov je SOP zagotovil podatke, ki jih AZN zahteval, in na osnovi tega pripravil neko oceno, ki pa zaradi razhajanj v določitvi višine obveznosti države še ni dokončna. Hkrati pa KAD na podlagi dosedanjih podatkov pripravlja nov koncept in program dolgoročnega reševanja problematike SOP z novimi izračuni. Pričakujem, da bomo na ministrstvu za finance prejeli dokončne izračune do konca tega tedna, s katerimi bomo seznanili tako SOP kot tudi obrtno zbornico Slovenije. Napodlagi tega bi morali doseči načelni dogovor, ki ga je treba nato predstaviti skupščini SOP, ki je predstavnik zavarovancev SOP in edini organ, ki lahko dokončno pristane na ponujeno rešitev. Ministrstvo za finance in vlada se prizadevata, da se bo seveda v sodelovanju z upravo SOP in predstavniki obrtne zbornice v zelo kratkem času pripravil skupni predlog in predstavil že na prvi sklicani skupščini SOP, ki naj bi bila predvidoma v mesecu juniju. Takšno je sedanje stanje in pri najboljši veri upam, da bomo ta primer dali z mize. Hvala lepa.
Prav. Mag. Drobnič, dodatno dopolnilno vprašanje.
Torej ob tem vašem odgovoru je možno razmišljati v več smereh. Biti v trdni veri, je premalo. Zagotovo! Dve leti ste imeli čas, da bi to postorili, jaz sem vas tudi konkretno vprašal: Ali je bil ta skrbni pregled opravljen ali ni bil? Konkretnega odgovora ni bilo danega, pravite, da se ocene razhajajo. Vemo, kako se to naredi, pač, nevtralne institucije se povabi in to opravi in ni kaj! Država je tukaj obvezna, igra se pač s tem zavarovalnim skladom. Zagotovo ne bi bilo v korist ne državljanom pa ne tudi državi, da se pripelje v rizično pozicijo takšen sklad, ki zagotavlja socialno varnost ljudem, ki so vplačevali premije v ta zavarovalni sklad. Torej, to konkretno me zanima. Ste ta skrbni pregled pripravili sploh? Ali je agencija za zavarovalni nadzor kaj ugotovila? Koliko je potrebnih rezervacij? Zanima me: Koliko naj bi po grobih ocenah znašala obveznost države? Ali bi ta obveznost države izpolnila pogoj tega minimuma potrebnih rezervacij?
Prosim, minister.
Bom odgovoril samo na to zadnje, ker verjetno je bilo to tudi neposredno vprašanje. Kot sem že povedal, podatki so bili dani, agencija za zavarovalni nadzor pa še nima čisto dokončanih, do konca tega tedna bodo imeli po njihovih zagotovilih dokončne izračune in takrat bo možno tudi na to odgovoriti. Če vam lahko takoj, ko dobim te podatke, odgovorim na vprašanje - če ga prav razumem - koliko je potrebnih še dodatnih sredstev; se pravi, kolikšen je primanjkljaj - po domače povedano, rezervacij - in kolikšna je obveznost države po zakonu? Pa bi vam potem lahko takoj, ko dobim podatke pisno posredoval.
Hvala lepa. Prej sem vas obvestil, da je poslanska skupina SDS izrazila željo, da bi prišlo do zamenjave pri vrstnem redu. No ugotovili smo, da gre za vprašanja, ki so namenjena različnim ministrom. Vrstni red pa je določen ravno zato, da ne prihaja do odsotnosti. Tako bi prosil za razumevanje kolega Petana, da ne njemu, ne drugim, ki imajo podobne želje, ne morem ugoditi, posebej, ker ne gre za istega ministra. Razen, tokrat izjemoma je minister za notranje zadeve, ko je slišal to razpravo, prihitel v dvorano. Če to ne bo pomenilo kakšnega presedana in če nihče v dvorani ne ugovarja, bom dal možnost kolegu Petanu, da izjemoma zastavi vprašanje. Torej, to ne bo pomenilo, da je kakšen presedan narejen. Ali lahko, ker je minister bil tako prijazen, da je prihitel v dvorano. Nihče ne ugovarja? Tokrat izjemoma, kolega Petan - vi ugovarjate! Prav, potem se bomo [[...]]Saj sem rekel, tukaj sem želel samo opozoriti, da je minister tako prijazen, ko je slišal za to razpravo, da prišel v dvorano. Se vam zahvaljujem za to pozornost, kolegu Petanu za razumevanje, pa vam za mini pojasnilo. Nadaljujemo po vrsti in kolega Čebulj ima sedaj pravico, za njim kolegica Sonja Areh Lavrič in tako naprej.
Hvala lepa. Moje poslansko vprašanje je namenjeno službi vlade Republike Slovenije za strukturno politiko in regionalni razvoj, gospe ministrici Kovačevi. Gorenjski župani in predstavniki gorenjske zbornice Slovenije ter območne obrtne zbornice Kranj so vam poslali protestni dopis prek regionalne razvojne agencije Gorenjske glede nastalega položaja gorenjske regije pri izvrševanju državnega razvojnega programa in enotnega programskega dokumenta 2004/2006. Glede na to, da odgovora na protestno pismo še do danes nismo prijeli, kar ocenjujemo, da takšen pristop vlade, vas, spoštovana ministrica, in tudi vlade ni na mestu. Zato pričakujemo, da bomo danes slišali ustni odgovor oziroma bom slišal ustni odgovor in tudi pisni odgovor o vaših namerah o nadaljnjih zaviranjih - to je naša ocena na Gorenjskem - razvoja Gorenjske. Naj povem, da je Gorenjska, ki se je po bruto domačem proizvodu na prebivalca uvršča na šesto mesto med slovenskimi regijami, ki bo po predvidenih alokacijah prejela enak delež neposrednih razvojnih spodbud kot najbolj razvita osrednja slovenska regija, in to devetkrat manj kot savinjska regija, ki je primerljiva regija po bruto domačem proizvodu. Menimo, da je treba nujno takoj narediti vmesno oceno stanja po regijah ter že z letom 2004 preusmeriti sredstva neposrednih spodbud za Gorenjsko in alokacijo sredstev enotnih programskih dokumentov, da bo primerljiv z razvojno merljivimi regijami. Gorenjska se je znašla v situaciji, ki ji ob sedanjih zakonodajnih in političnih pogojih ne zagotavlja enakih možnosti razvoja in bo dolgoročno gospodarsko nazadovala; še manj pa bo uspela uresničiti cilje regionalnega razvojnega programa za obdobje 2000-2006. Gospa ministrica, hvala vam za odgovor, tako ustni in tudi pismen, katerega pričakuje gorenjska regija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, magistra Kovačeva, izvolite.
Hvala lepa gospodu poslancu za vprašanje. Spoštovana gospa predsedujoča in seveda vse kolegice in kolegi v tej dvorani! Res hvala za to vprašanje, tudi takojšnji odgovor, da ne gre za nikakršno zanemarjanje gorenjske regije in da ni v tem razlog, da naša služba ni odgovorila na resnično postavljeno protesno pismo, javno tudi izpostavljeno v vseh medijih, ampak smo želeli počakati napridobitev ustreznih podatkov tudi za leto 2003, ki bi nam dajali pravo, merljivo statistično osnovo, da ugotovimo, ali se je položaj gorenjske regije resnično toliko poslabšal, kot se navaja samo na podlagi enega kazalca, to je bruto domačega proizvoda zanj je tudi zavod za statistiko, potem ko ga je objavil, opozoril, da ne gre primerjati tega podatka za leto 1999 in tega podatka za leto 2002, ker gre za dve različni metodologiji, in da bo šele v letu 2003 narejen tudi preračun cele vrste podatkov po evropskih metodologijah za nazaj - računamo, da nekje do konca meseca maja letošnjega leta. Šele takrat bo možno tudi na podlagi enotno uporabljene metodologije ugotoviti ali se je z vidika družbenega proizvoda situacija na Gorenjskem karkoli poslabšala. Vemo, da zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja nalaga vladi, da spremlja dogajanja v regionalnem razvoju in da tudi letno poroča državnemu zboru in da kot osnovo uporabljamo strategijo regionalnega razvoja Slovenije in merila, ki so bila določenav tej strategiji - tukaj govorimo predvsem o indeksu razvojne ogroženosti. Kot veste, je bilo v lanskem letu pripravljeno podrobno poročilo, ki ugotavlja in je bilo seveda tudi posredovano parlamentu, pri njem je sodelovala tudi regionalna razvojna agencija. To poročilo ugotavlja, da se Gorenjska takoj za obalno-kraško in osrednjo slovensko statistično regijo uvršča na tretje mesto po stopnji razvitosti in znaša njen indeks 0,224, v primerjavi z goriško celo 0,316 in obalno-kraško 0,135, kar pomeni, da se položaj Gorenjske z vidika indeksa razvojne ogroženosti ni bistveno spremenil. Kot sem rekla, v kratkem bomo lahko posredovali v nekaj mesecih, do konca meseca maja tudi podatke o spreminjanju bruto rasti domačega proizvoda, vendar že sedaj smo poskušali pridobiti iz delovnih zvezkov, ki bodo kmalu objavljeni, tudi druge podatke, ki bi vendar osvetlili, ali se je ta položaj gorenjske regije kakorkoli poslabšal. Poglejmo samo nekatere. Stopnja registrirane brezposelnosti se je v regiji od leta 1997 z 12% znižala na 8,3% - 2003 in po tem kazalcu je regija še vedno na istem mestu, kot je bila tudi ob začetku uresničevanja regionalnega razvojnega programa. Po bruto domačem proizvodu na prebivalca, sem že povedala, kakšna je situacija. Po rezultatih poslovanja regij kot ekonomskih enot je regija v letu 2000 pridelala 10,3% dobiček, v letu 2001 1,8% izgubo in v letu 2002 12,3% dobiček, za leto 2003 še ni podatkov, bodo pa kmalu na razpolago. Po bruto dodani vrednosti, ki je tudi osnova za dohodnino, je regija imela 101,1% rast in je na tretjem mestu po rasti v Sloveniji in po osnovi za dohodnino prav tako 102,8% rast, glede na povprečje, in je prav tako na tretjem mestu. Tako iz tega razloga praktično v tem trenutku ni nobene podlage, da bi spreminjali položaj regije. Samo še odgovor - če lahko, samo za sekundo - glede neposrednih spodbud. Ni res, da je ta regija dobila manj spodbud. Dobila jih je 333 milijonov v letu 2003 iz neposrednih virov in 6,3 milijarde iz posrednih virov. Za namene prestrukturiranja gospodarstva, kar je ključni problem te regije, kar 19% vseh sredstev, ki so bila razdeljena s strani gospodarstva. Torej ne moremo trditi, da je bila ta regija kakorkoli podzastopana pri državnih razvojnih spodbudah. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Čebulj želi, da ministrica dopolni odgovor. Izvolite, gospod Čebulj.
Hvala lepa, gospa ministrica. No, želel bi, da pismeni odgovor dobi tudi gorenjska regija. V zvezi z vašo obrazložitvijo bi vas samo seznanil, da se je ta izračun na Gorenjskem naredil tudi na osnovi statističnih podatkov. Nenazadnje ste bili o tem obveščeni, ne samo vi, tudi vlada in drugi resorni ministri, vendar jasnega odgovora ni bilo. Vas pa sprašujem še naslednje. Glede na določene ugotovitve, ki ste jih podali, ter da bo prišlo še do določenih drugih ugotovitev, ki niso toliko ugodne za Gorenjsko: Kaj nameravate storiti?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
No, najprej še enkrat pojasnilo glede napačne metodologije, ki je bila uporabljena, ko je prišlo do obravnave situacije v regiji. Urad za statistiko, kot sem že opozorila, je takrat, ko je podal nove ocene rasti družbenega proizvoda, ugotovil, da rasti po metodologiji iz leta 1999in rasti po metodologiji iz leta 2002 med seboj niso primerljive in da bo šele sedaj preračunal celo zadevo po novi metodologiji, in takrat bomo dejansko vedeli, kakšna je pravzaprav situacija glede rasti družbenega proizvoda. Kot ste sami videli, vsi ostali kazalci v regiji - seveda bi vsakdo želel, da bi bili boljši v vseh slovenskih regijah - pa vendar ne moremo reči, da so se relativno kakorkoli poslabšali glede na ostale regije. Kaj bomo pa storili, da bi se zadeve še izboljšale? Mislim, da smo že s tem, ko smo pripravili zelo podrobno poročilo in ugotovili za vsako posamezno regijo, kje so ključni problemi, ki jih je treba odpraviti, naredili prvi korak k temu, da regionalni razvoj naredimo še bolj, bom rekla, še bolj individualistično obarvan, če tako rečem; se pravi, v skladu s potrebami vsake regije. Po drugi strani pa veste, da je pred časom bil vložen v parlamentarno razpravo nov zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki ga bo možno, seveda, upam, da še v letošnjem letu, tudi sprejeti. Ta zakon pravzaprav uvaja vrsto elementov, na podlagi katerih verjamemo in načrtujemo, da bomo lahko ta skladnejši regionalni razvoj peljali še bolj v partnerstvo z gospodarskimi, občinskimi in drugimi partnerji na nivoju posamezne regije. To je tista ključna pot, do katere moramo priti, če želimo, da bo zadeva še bolj transparentna.
Hvala lepa. Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo poslansko vprašanje postavila gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite. Gospa ministrica, ali lahko izključite mikrofon?
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani ministri, predstavniki vlade, spoštovane kolegice, kolegi. Imam ustno vprašanje za gospoda Buta, ministra za kmetijstvo - vidim, da ga ni tukaj, vendar ga bom vseeno povedala in bi prosila pisni ali ustni odgovor na naslednji seji. Spoštovani gospod minister, ker ste v odgovoru poslanskemu kolegu, gospodu Baroviču, ki vam je zastavil vprašanje, odgovorili bolj v obliki pravljice kot pa resno argumentirano, vsaj glede na trenutni položaj Kobilarne Lipica, vas danes prosim, da mi konkretno odgovorite na sledeče vprašanje, in sicer. Lipica je pred podržavljenjem, torej pred skrbništvom ministrstva za kmetijstvo poslovala pozitivno. Razložite mi: Kakšno je poslovanje sedaj, ko dobiva državne dotacije, a posluje z več kot 300 milijonsko izgubo? V Lipici že več kot leto dni ni direktorja, kar zagotovo vpliva na to, da se finančno in materialno stanje slabša iz dneva v dan. 4. julija 2003 je svet kobilarne Lipica izbral direktorja, ki je izpolnjeval vse razpisane pogoje, objavljene v Uradnem listu. Zakaj in iz katerih razlogov niste dali soglasja za imenovanje? Zakaj ste zahtevali koalicijsko usklajevanje za direktorja, čeprav to ni politična funkcija? Zakaj Lipica kupuje madžarsko seno v Italiji? Gre morda za visoka izplačila provizij določenim osebam? Zakaj se le-to ne kupuje na Madžarskem, kjer je ceneje? Pravzaprav pa me zanima: Zakaj lipicanci ne jedo slovenskega sena? Pri tem je zaraščenega več kot pol Krasa in nepokošenega. Svetovno znana lipiška dresurna šola ne bo sodelovala na olimpijskih igrah v Atenah. Vsi vemo, kakšna promocija bi bila to za Lipico, ki se danes bojuje s tremi do štirimi gosti, ki pridejo. Sprašujem vas: Zakaj omenjene šole na olimpijskih igrah ne bo, medtem ko so leta 1984 v Los Angelesu bili lipicanci? Je morda glavni razlog v tem, da želite kobilarno prepustiti Avstrijcem? Določeni namigi namreč kažejo na to, da ima kobilarna Pliberg že pripravljen razvojni načrt za Lipico. In še to, gospod minister, gostinstvo boste lahko razprodali tako kot so vam predlagali vaši dragi svetovalci, katerim storitve plačujete iz davkoplačevalskih sredstev za to, da vam, kot ste odgovorili, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v vašem pisnem odgovoru, napišejo vinsko karto in jedili list. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Sonja, v skladu z vašim predlogom bo mag. Franc But dolžan podati odgovor ustno na naslednji seji. Hvala lepa. Ministru za delo, družino in socialne zadeve bo postavil poslansko vprašanje gospod Franc Sušnik. Ga ni? Ravno tako želi istemu ministru postaviti poslansko vprašanje gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegi, kolegice, spoštovani ministri in ministrica. Svoje poslansko vprašanje bom postavila gospodu dr. Dimovskemu v zvezi z dodatnim pokojninskim zavarovanjem. Zavarovanci dodatnega pokojninskega zavarovanja so v začetku letošnjega leta dobili sporočila o stanju na njihovih pokojninskih računih, na katere jim njihovi delodajalci nakazujejo del zaslužka. Iz primerjave med vsoto mesečnih plačil in stanjem je videti, da zavarovanec na svoja sredstva ne dobiva nobenih obresti, saj so stroški zavarovalnice višji od zajamčenega donosa in dobička na vložena sredstva skupaj. Gospod minister: Ali se vam ne zdi preveč, da zavarovalnica za dodatno pokojninsko zavarovanje kot svoje stroške zaračunava kar od 5,5% do 8,5% od vsake plačane premije? To pomeni, da zavarovalnica pobere skoraj toliko, kot bi znašal prispevek delodajalca za obvezno pokojninsko zavarovanje, ki bi se obračunaval na ta znesek. Po pregledu zavarovalnih pogojev pri različnih zavarovalnicah, ki izvajajo dodatna pokojninska zavarovanja v Sloveniji, lahko ugotovimo, da si pri zaračunavanju stroškov ne konkurirajo in si vse zaračunavajo nenormalno visoke stroške. H tako imenovanim odstopnim stroškom si zavarovalnice zaračunavajo še upravljalsko provizijo v višini 1,5% povprečne letne vrednosti sklada. To je v začetku zavarovanja sorazmerno majhna postavka, po desetih, dvajsetih letih zavarovanja, ko bo na računu nekaj milijonov tolarjev, pa bo ta provizija že predstavljala nesorazmerno visok znesek v primerjavi s posli, ki jih ima zavarovalnica z upravljanjem tega zavarovančevega premoženja. V prvih letih od uvedbe dodatnega pokojninskega zavarovanja zavarovanci še niso začutili visokih stroškov, s katerimi so si zavarovalnice zagotovile varnost pred morebitno konkurenco, do katere bo najbrž prišlo po vstopu v Evropsko unijo. Takrat bo večina zavarovancev ugotovila, da druge zavarovalnice zaračunavajo nižje stroške ali dajejo neke druge ugodnosti. Vendar, zavarovanec v prvih trehletih po začetku zavarovanja sploh ne bo mogel prestopiti v bolj ugodno zavarovalnico, kasneje pa mu bo prav prejšnja zavarovalnica zaračunala izstopne stroške v višini celotnega celega odstotka vseh sredstev na računu. Če vse skupaj seštejemo, vidimo, dase na delež zaslužka, ki ga delodajalec izplača delavcu v obliki premije, [[..]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja, konec koncev nabere skoraj toliko stroškov kot dajatev, kot če bi delavec denar dobil v obliki povišanja plače. Gospod minister, sprašujem vas: Kakšni so po vaših podatkih povprečni stroški in drugi odbitki, ki jih izvajalci dodatnega pokojninskega zavarovanja zaračunavajo iz premij, ki jih plačujejo zavarovanci oziroma njihovi delodajalci? Zakaj so tako visoki? Ali se vam zdi, da je to prav? Kaj boste storili, da se bo stanje popravilo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Vlado Dimovski, izvolite.
Na to vprašanje je potrebno začeti z odgovorom tako, da je 318. člen zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju določil, da minister za finance oziroma pristojni za finance izda odredbo o najvišjem dovoljenem odstotku vstopnih in izstopnih stroškov ter najvišjih provizijah za upravljanje vzajemnega pokojninskega sklada. S to določbo tega zakona in s to odredbo ministrstva za finance so določeni najvišji možni zneski. Na osnovi tega potem ministrstvo za delo, kot, lahko bi rekel, tisto ministrstvo, ki je zadolženo za odobravanje pokojninskih načrtov, pokojninske načrte odobrava tako, da v okviru te odredbe, ki jo določa ministrstvo za finance, odobri pokojninske načrte. Tukaj lahko potem povemo naprej, da v bistvu ta praksa na nek način deluje od leta 2000 oziroma od sprejema zakona naprej. Vprašali ste me, kaj bomo naredili oziroma kaj smo storili za to, da stroški ne bi bili tako visoki. Moram reči, da ste govorili v prihodnjiku, ampak v tem trenutku lahko govorim, da smo to že storili, in lahko povem, da smo v pokojninskih načrtih omogočili, da smo te najvišje dopustne stroške znižali tako, da so se morali izvajalci pokojninskih načrtov v pogajanjih s svojimi, da tako rečem, klienti pogajati za te nižje stroške, kar je omogočilo, da je prišlo do konkurence med izvajalci pokojninskih načrtov. Sedaj, ker ste me vprašali, bi lahko povedal, da je ministrstvo za delo v okviru svoje pristojnosti izvajalcem dopustil, da so v pokojninskih načrtih kolektivnega zavarovanja vse stroške opredelili kot najvišje možne, potem pa lahko, tako kot sem povedal, navzdol prilagajajo v okviru pogajanj s posameznim delodajalcem. Lahko povem, da je tako ravnanje ministrstva že prineslo rezultat v tem, da so se stroški znižali. Če dovolite bi naredil to primerjavo. Namreč odredba, ki sem jo prej omenil, na osnovi 315. člena zakona pravi, da so vstopni stroški največ v višini, tako kot ste rekli, 6% vplačane premije, izstopni stroški največ 1% odkupne vrednosti, provizija za upravljanje pa v višini 1,5%, kjer se potem lahko v prvih treh letih izstopni oziroma vstopni stroški povečajo za 50% na te osnovne vrednosti. Vendar pa, če vzamemo primerjavo, so vstopni stroški ravno zaradi posega ministrstva za delo, s tem da je dopustilo, da so se nanek način stroški glede na posamezno konkurenco zniževali, pod 4%, kar pomeni 2-odstotni točki manj, kot so dopustni, oziroma skoraj 33 ali pa več kot 33% nižji stroški. Hkrati pa upravljavska provizija, ki je bila določena po odredbi za 1,5% kot najvišjadopustna, zaradi, lahko rečem, ravnanja ministrstva za delo zdaj pada pod 1% dejanskih upravljavskih stroškov. Tako pričakujem, da bo v prihodnosti zaradi konkurence na trgu prihajalo do zniževanja, lahko govorimo o internacionalizaciji tudi portfeljev inpodobno. V tem smislu lahko pričakujemo, da se bodo sčasoma ti stroški, tako upravljavski, izstopni in vstopni stroški, na nek način usklajevali glede na evropski trg, bolj ali manj, v stopnji, ko se bo posamezen portfelj internacionaliziral. Tako se mi zdi, da je z ravnanjem, ki smo ga dopustili, prišlo do konkurence med izvajalci pokojninskih načrtov, vendar verjetno zaradi omejenega trga in pa še vedno povečevanja števila zavarovancev znotraj tega tako imenovanega drugega stebra, ki se izvaja prek izvajalcev, ne do tiste mere, ki bi omogočila neko uravnoteženo dolgoročno situacijo.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Izvolite, gospa Marija Ana.
Hvala lepa, gospod minister, za vaš odgovor. Vendar sta k meni prišla namreč dva zavarovanca, ki dodatno vplačujeta v ta sklad, vsak pri svoji zavarovalnici, in pri obeh je enako pravzaprav - ni nobene konkurenčnosti. Tako da tu ne vidim konkurenčnosti. Prišla pa sta na podlagi tega, ker sta zdaj dobila izpiske v letošnjem letu, ker jih zavarovalnica obvešča, koliko imata na skladu. Če bodo res zmanjšani stroški, pa če bo potem, ko bomo prišli v EU, konkurenčnost taka, da se bo lahko izbiralo [[...]]Vendar vseeno, recimo, glede izstopa - če le-ta po treh letih izstopi, mu odbijejo od celotne vsote kar precejšen znesek. Tu je bil problem. To je bil pač eden izmed državljanov oziroma dva, ki sta vprašala, kako je s tem oziroma ali se vam ne zdijo te obresti oziroma stroški pravzaprav oderuški, dobesedno tako je bilo rečeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dopolnitev odgovora. Izvolite.
Če smem odgovoriti na to vprašanje. Vsekakor je tendenca, ki jo bomo srečevali, zagotovo zmanjševanje teh vstopnih in izstopnih stroškov. In naš namen je bil ravno ta, da zmanjšamo stroške oziroma da dopustimo konkurenco med posameznimi izvajalci. Pomembno pa je - v zvezi s čimer ste postavili vprašanje -, da vsak posameznik, ki se vključuje - vi ste tu govorili o kolektivnih zavarovanjih, seveda -, vnaprej natančno vedo, kakšni so stroški. To se pravi, kakšni so izstopni stroški in kakšna je prodajalska provizija. To se pravi, tukaj pa je treba vztrajati, da prihaja oziroma da izvajalci pokojninskih načrtov obveščajo potencialne zavarovalnice in tiste zavarovance, ki so že vključeni v posamezni pokojninski načrt, kako in na kakšen način se posamezni stroški lahko znižujejo ali so se pa znižali zaradi neke poslovne politike izvajalske organizacije. Zato se mi zdi pomembno to. Drugače se bo pa posameznik ravnal tudi po tem, kakšne pogoje mu bo izvajalec pokojninskega načrta ponudil. Tisti, ki mu bo ponudil boljše pogoje - v tem vašem primeru je pač prišlo do izenačitve teh izstopnih in vstopnih stroškov in upravljalske provizije izvajalskih organizacij, v posameznih primerih se bo pa posameznik prek kolektivnih pokojninskih načrtov lahko vključeval v tiste izvajalce pokojninskih načrtov, ki bodo pa imeli boljše pogoje, in to je ravno namen konkurence.
Hvala lepa. Ministru za pravosodje in ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Jožef Jerovšek. Izvolite.
Moje poslansko vprašanje se nanaša na veliko finančno afero mariborskih stečajnih upraviteljev. Želim pojasnila glede delovanja stečajnih senatov, stečajnih upraviteljev, glede trajanja stečajnih postopkov in o preiskavi morebitnih kaznivih dejanj, upraviteljev stečajne mase in stečajnih senatov. Ob stečajih TAMA, Elektrokovine, Metalne, Mariborskega tiska in še drugih podjetij je pred leti v Mariboru ostalo brez dela na tisoče delavcev omenjenih podjetij brez sleherne odpravnine. Ostali so brez strehe in odškodnine, zato so upravičeno računali vsaj na drobtinice iz stečajne mase. Sedaj so opeharjeni še drugič. Izkazalo pa se je, da je šlo pri upravljanju stečajne mase za zavestno pranje denarja, za načrtovanje ropa denarja, ki je bil namenjen za stečajno maso. Celo to lahko pritrdimo komentatorjem, da je v primeru upravljanja s stečajnimi sredstvi s strani mariborskih stečajnikov šlo za skrunitev trupla ob pogrebu. Zato sprašujem pristojne ministre: Kako se je glede na v Mariboru splošno znano dejstvo to čudno ravnanje stečajnih upraviteljev odzvalo pravosodno ministrstvo? Ali je kdaj skušalo preprečiti te finančne malverzacije? Ali imajo stečajni senati kakšne obveznosti v svoji vlogi nadzorne funkcije, kakšne obveznosti imajo, kdo je odgovoren za neizvajanje nadzorne vloge? Kako je mogoče, da so stečajni senati tako slabo nadzirali upravljanje stečajne mase, kakšne konsekvence jih bodo doletele zaradi tega? Zakaj so med stečajnimi upravitelji stečajev z veliko stečajno maso najbolj posvečene in vedno iste osebe? Zanima me: Ali bo vlada vložila odškodninsko tožbo proti predsednikom stečajnih senatov, ki niso preprečili takšnih finančnih malverzacij? Pravzaprav me zanima: Koliko je po Sloveniji še stečajev, kjer stečajni upravitelji samovoljno posojajo oziroma perejo denar iz stečajne mase? Ministrstvo za notranje zadeve pa sprašujem: Kako poteka preiskava suma teh milijardo težkih kaznivih dejanj? Zakaj se je policija v preiskavo vključila šele potem, ko so zadevo odkrili novinarji? Ali je res, da so nekateri upravitelji bogato sponzorirali volilne kampanje Združene liste, LDS-a in da v zadnjem času celo sponzorirajo FORUM21? Potem postavljam tudi vprašanje v zvezi s stečajnim postopkom kmetijskega kombinata Ritoznojčan v Slovenski Bistrici, ki traja že 14 let. Stečajni upravitelj zavlačuje končanje stečajnega postopka, ravna popolnoma samovoljno. Zdi se, kot da ima edini cilj, da s sredstvi iz stečajne mase čim dlje skrbi zase. Seveda iz stečajnega postopka je bila občini, predvsem kmetom in kmetijstvupovzročena daljnosežna ogromna gospodarska škoda, ki bo šla v milijarde. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Stečajni upravitelj ne želi popolnoma zastarelih nasadov v vinogradu izročiti denacionalizacijskim upravičencem in drugim za obnovo nasadov zainteresiranih kmetov. Na ta način bo celotno področje zamudilo rok za obnovo nasadov pred vstopom v Evropsko unijo, hkrati pa ne morejo koristiti namenskih sredstev za obnovo nasadov. Prav tako stečajni upravitelj ne prenaša zemljišč na sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, katera bi moral prenesti že na podlagi zakona. Prav tako ne upošteva uveljavljanja predkupne pravice na zemljiščih, ki so nujno potrebna za javno korist - čistilna naprava, kolektor za čistilno napravo, ureditev kopališča in pokopališča in tako naprej.
Gospod Jerovšek, že minuta je skoraj čez, saj dovoljujem vprašanje. Mislim, da je bilo tako veliko, da bosta gospoda ministra v času, ki ga imata na voljo, verjetno težko v celoti odgovorila. Gospod Jerovšek, lahko izključite svoj mikrofon? Besedo dajem ministru za pravosodje, magister Bizjak, izvolite.
Gospa podpredsednica, poslanke in poslanci! Dovolite mi, da najprej dogovorim na drugo vprašanje oziroma na vprašanje, ki zadeva stečaj podjetja Ritoznojčan iz Slovenske Bistrice. Po podatkih, ki jih imamo, je bil stečaj uveden 20. maja 1993, to je res že precej let nazaj. Je pa od tedaj potekal kontinuirano, torej na narokih so bile preizkušane terjatve upnikov, stečajni senat je pa vseskozi sprejemal odločitve v zvezi z različnimi spornimi vprašanji. Prekinjen torej ta postopek ni bil, tekel je ves ta čas, so se pa od samega začetka pojavljale številne težave, ki so oteževale prodajo premoženja. Najprej je šlo za številne denacionalizacijske zahtevke, nato pa, kot ste deloma omenili, na reševanja zapletov z zemljišči, ki so po zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij prešla v last Republike Slovenije in bi torej morala dejansko biti prenesena v sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. Na teh zemljiščih, ki predstavljajo tudi večino nepremičnega premoženja stečajnega dolžnika, pa so bili zasajeni nasadi, ki so last stečajnega dolžnika in so bili med postopkom dani v najem. Na sklad niso prešla tista zemljišča ki se obravnavajo kot stavbna zemljišča. In pri teh zemljiščih je bil problem ta, da niso bila odmerjena. Zato je bilo treba ta zemljišča razpalcelirati, ker je povzročilo številne dodatne postopke, ki so morali biti zaključeni tudi z vpisom v zemljiško knjigo. Brez tega prodaja vsakega takega objekta preprosto ni bila mogoča. Za ilustracijo, po naših podatkih gre za okrog 120 zemljiško knjižnih vložkov, skupaj s preko 1700 parcelami. Ti postopki deloma še potekajo, kar je bila torej praktično glavna ovira za hitrejši potek postopka, vsaj kolikor je nam znano. Deloma so težave predstavljale tudi razlike med vpisi v katastru in zemljiški knjigi, kar vse je bilo potrebno uskladiti. Težave pa so se pojavljale tudi pri prodaji premičnega premoženja, saj le-to pogosto ni bilo zanimivo za kupce. Recimo, del opreme je bil po oceni nekaterih tehnološko zastarel in tudi po več poskusih prodaje zanjo ni bilo interesentov. Narok za glavno razdelitev premoženja stečajnega dolžnika je bil septembra 1999, je pa v teku še nekaj pravdnih postopkov v zvezi s premoženjem. Glavnina premoženja pa je bila vendar že prodana, pretežni del denarja pa razdeljen med upnike, sredstva dolžnika pa so spet v svojih ekonomskih funkcijah. Po naših podatkih je trenutno parcel, ki še niso bile prodane, manj kot deset, postopki zanje pa so tudi že v teku, kjer je to le mogoče. Toliko lahko odgovorim na osnovi podatkov, s katerimi že zdaj razpolagamo, v podrobnosti lahko skušamo dobiti še kakšne dodatne informacije. Glede problemov, ki so se pojavili pri stečajnih upraviteljih v Mariboru, pa na kratko predvsem to. Čim je ministrstvo zvedelo za te pojave posojanja denarja s strani stečajnih upraviteljev v tvegane naložbe, smo zahtevali od predsednika okrožnega sodišča v Mariboru podrobno poročilo, ki ga pričakujemo še v tem tednu. V okviru tega poročila seveda pričakujemo, da bomo dobili tudi podatke o zneskih posojenega denarja in o njegovi nadaljnji usodi oziroma možnostih, da se ga pridobi nazaj. Na osnovi poročila se bomo odločili za morebiti potrebne ukrepe, predvsem seveda o tem, ali je treba predlagati strokovni nadzor v zvezi z delom stečajnega senata.
Hvala lepa. V času, ki ga je možno dopolniti za dopolnitev odgovora, bo odgovor na postavljena vprašanja podal gospod Bohinc. Se strinjate, gospod Jerovšek? Lahko. Hvala lepa. Gospod Bohinc, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, naročil sem policiji, da mi da v zvezi z vašimi vprašanji poročilo in iz tega poročila povzemam naslednje. Kriminalistična policija je v zadnjih dveh letih v posameznih zadevah obravnavala šest osumljencev, ki so kot stečajni upravitelji osumljeni storitve kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic po 261. členu kazenskega zakonika Republike Slovenije. V štirih zadevah je preiskavo zaključila in pristojnemu državnemu tožilstvu podala poročilo, v dveh zadevah pa kazensko ovadbo. Trenutno pa v predkazenskem postopku kriminalistična policija v eni zadevi obravnava pet osumljencev, ki so kot stečajni upravitelji osumljeni storitve kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic, prav tako po 261. členu kazenskega zakonika Republike Slovenije. Po odredbah preiskovalnega sodnika je bilo v mesecu marcu 2004 opravljenih več hišnih preiskav, v katerih je bila zasežena obsežna poslovna dokumentacija. Kriminalistična policija intenzivno zbira obvestila, pregleduje in vrednoti poslovno dokumentacijo, predkazenski postopek usmerja okrožni državni tožilec iz Maribora. O stečajnem postopku družbe Kmetijski kombinat Ritoznojčan iz Slovenske Bistrice je policija obveščena, trenutno pa ne preiskuje nobenega suma storitve kaznivega dejanja, povezanega s to družbo. Policija za izvedbo stečajnih postopkov kot tudi za njihovo trajanje,kot vam je znano, pač ni pristojna, temveč so to stečajni senati, ki imenujejo stečajne upravitelje in jih tudi nadzorujejo. To je poročilo policije v zvezi z vašim vprašanjem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Jerovšek?
Dodatno vprašanje.
Gospod Jerovšek, če ste natančno poslušali moje pojasnilo - veliko vprašanj ste postavili. Oba ministra imata možnost odgovarjati [[...]]
Saj imam pravico dodatna vprašanja postaviti. Ne preprečujte teh afer! Seveda gredo na račun vaše stranke in skušate to preprečiti. Milijarda denarja v Mariboru je zapravljenega, tu pa se ne sme postavljati vprašanj!
Gospod Jerovšek, edina težava, ki je nastala, je bila ta, da ste postavili poslansko vprašanje obema ministroma.
O isti zadevi!
In osnovni čas za odgovor je porabil gospod Bizjak, če ste opazili. Zato sem vas vprašala, če se strinjate, da za dopolnitev odgovora, ker ima vlada na voljo še tri minute, ta čas uporabi gospod Bohinc. In ste se strinjali, jasno ste pokimali.
Potem imam pa proceduralno [[...]]
Proceduralni predlog, gospod Jerovšek, izvolite.
Ja, ker so bili odgovori obeh ministrov zelo medli. Očitno ne poznajo problematike stečajev v Mariboru, kjer se je zapravilo ogromno denarja, ukradlo, in tudi ne želijo dati odgovora. Pa tudi dvomim, da dokler bo policijsko ministrstvo v rokah Združene liste, da se bo karkoli premaknilo v Mariboru, ker je že zadeva Bus bila ustavljena na podoben način, ko so bile malverzacije te stranke in tudi mestne občine in je bilo vse skupaj ustavljeno. Zaradi tega zahtevam, da se na podlagi 246. člena poslovnika o odgovorih ministrov opravi splošna razprava, kajti to je tako pomembna tema, kako se ravna z denarjem iz stečajnih mas v Sloveniji, da je državni zbor ne more pustiti mimo, ker vidimo, da ni pripravljenosti ministrstev, da bi ukrepala v skladu s svojimi pristojnostmi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Jožefa Jerovška bo državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje in ministra za notranje zadeva na njegovo poslansko vprašanje, o tem pa bo državni zbor odločil na jutrišnjem nadaljevanju seje zbora v okviru glasovanj. Hvala lepa. Ministrici brez resorja odgovorni za regionalni razvoj bo postavil poslansko vprašanje gospod Alojz Sok, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegici. Ministrico bi rad vprašal naslednje, in sicer. Vlada je v državni zbor poslala novi zakon o skladnem regionalnem razvoju, in sicer naj bi s tem zakonom nadomestila zakon iz leta 1999, ki se je konec koncev pokazal kot izredno neučinkovit in so se razvojne razlike na podlagi obstoječega zakona v teh letih - ne zmanjšale, ampak povečale. Danes je skorajda razlika 1 proti 2 med najbolj razvito osrednjo regijo in najmanj razvitim Pomurjem. Vprašal pa bi vas rad, gospa ministrica: Kakšne kriterije je vlada uporabila, da ste za Slovenijo predlagali 14 razvojnih regij namesto dosedanjih 12 statističnih? V te razvojne regije ste nekatere občine umestili po nekih kriterijih, ki jih pravzaprav občani ne razumemo - naj vam navedem samo eden primer. Recimo, občino Ormož ste umestili v pomursko razvojno regijo, dejstvo pa je, da niti zgodovinsko, niti gospodarsko, niti infrastrukturno, pa tudi, kar se tiče skupnih institucij, občina Ormož nikoli ni bila povezana s Pomurjem, pač pa se je navezovala na Maribor in pa Ptuj. Torej, če mi lahko odgovorite: Na podlagi katerih kriterijev ste prišli do takšne odločitve, ki je konec koncev med občani povzročila zelo veliko nejevolje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, gospa Zdenka Kovač, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje, spoštovani kolega poslanec. Najprej seveda odgovor na to, da vaša trditev, da so se razvojne razlike v Sloveniji od leta 1999 povečale, seveda - ne drži. Iz poročila o regionalnem razvoju je jasno razvidno, da se niso niti povečale niti zmanjšale, ostale so torej enake in s tem pravzaprav ta strategija tudi izpolnjuje enega od ciljev, ki je bil ravno v tem, da se do leta 2006 zaradi vseh potrebnih prestrukturiranj, ki jih mora opraviti naša država, te razlike kljub temune bodo povečale. Vemo tudi, da je Slovenija takoj za Švedsko v mednarodni primerjavi na drugem mestu po najnižji stopnji notranje različnosti, razvitosti regij, kar je seveda z vidika majhnosti Slovenije kot celote tudi nekako razumljivo; pa vendar so daleč za nami tudi mnoge že obstoječe članice in pa tudi novovstopajoče članice, ki so tudi na ravni velikosti Slovenije. Toliko morda okoli relativnosti tega problema. Ker pa vemo, da smo tudi s poročilom o regionalnem razvoju seveda ugotovili, da nismo zadovoljni z vsem, kako trenutno poteka razvoj, smo res pripravili novi zakon. Kaj so bili sedaj kriteriji za oblikovanje tako imenovanih razvojnih regij? Kot osnovna funkcionalna enota za izvajanje regionalne politike je v predlogu zakona opredeljena razvojna regija. Ta je definirana kot funkcionalna ozemljska enota, ki je v enovito zaključeno prostorsko celoto združujejo poselitveni, gospodarski, infrastrukturni in naravni sistemi. Biti mora dovolj velika, da je v njenih okvirjih mogoče zagotavljati pogoje za skladen regionalni razvoj v smislu obstoja kritične mase človeškega kapitala, gospodarskih subjektov, infrastrukture. In običajno se to merilo povezuje z obstojem regionalnega središča ali pa skupine večjih naselij, ki si delijo funkcije regionalnega središča, ter s pripadajočim podeželskim zaledjem. In nenazadnje, kar je še posebej pomembno z vidika našega zakona, je pa to, da taka razvojna regija mora odražati tudi interes ljudi, občin in gospodarstva, ki se mora prepoznavati v tej regiji kot regiji oziroma območju, v katerem bodo skupaj razreševali razvojne probleme, vzpostavljali skupno infrastrukturo in vse tisto, kar je potrebno za skladen regionalni razvoj. Kako smo prišli do 14. razvojnih regij? Pri pripravi predlog zakona smo morali upoštevati stanje na terenu, ki se je oblikovalo kot rezultat izvajanja veljavnega zakona. Ta je določil 12 statističnih regij in občinam na meji omogočil tudi sodelovanje pri pripravi regionalnih razvojnih programov v sosednjih regijah. V praksi je tako nastalo 12 regionalnih razvojnih agencij in 12 območij priprave regionalnih razvojnih programov, ki se pa že v razi priprave niso več skladala v celoti z mejami statističnih regij. Pripravljalec zakona je zato tovrstna odstopanja v sedanji verziji zakona prepoznal kot merilo interesa in voljo občin in jih vključil, tako spremenjene, v zakon. Glede problemov, ki jih srečujemo v spodnjem Podravju, so nam vsi zelo znani. Tukaj pravzaprav v edini regiji ni bilo možno sprejeti niti regionalnega razvojnega programa niti se dogovoriti, kdo bo odigral vlogo regionalne razvojne agencije, ker je nastajal stalen problem med dvema oziroma tremi deli te regije. Na eni strani se je izoblikovalo trdno oblikovano razvojno partnerstvo spodnjega Podravja, ki je pripravilo svoj regionalni razvojni program, in po drugi strani je takšen regionalni razvojni program bil pripravljen tudi za zgornje Podravje. Občina Ormož je imela s tega vidika poseben položaj, ker je ves čas vztrajala na tem, da ne želi vstopati v partnerstvo spodnjega Podravja, ampak želi sodelovati ali na nivoju celotne statistične regije, v primeru pa, da bo prišlo do oblikovanja dveh razvojnih regij, se želi vključiti v pomursko razvojno regijo, in to seveda na tak način, da se bo oblikovala razvojna zveza prleških občin oziroma občin na treh upravnih enotah: Gornja Radgona, Ljutomer in Ormož, kot razvojna zveza, ki se bo potem vključila vrazvojno regijo Pomurje. Kot veste, je zadnjih dneh takšno odločitev pravzaprav potrdil - torej: ali 12 statističnih regij, če pa to ne bo izvedljivo in gremo na 14 razvojnih regij, potem gre v pomursko regijo tudi občinski svet v Ormožu.
Hvala lepa. Želite, da ministrica dopolni odgovor? Gospod Sok, izvolite.
To seveda ne drži. Občinski svet občine Ormož tega ni potrdil. Pravite: volja občin - ne vem, volja občin bi najbrž morala biti to, kar želijo njeni občani, ne pa, kar morebiti želi njen občan, če res iskreno mislite, da naj ljudje v neki razvojni regiji skupaj uresničujejo svoje gospodarske, infrastrukturne, kulturne, institucionalne in pa druge skupne probleme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
No, vsekakor želim še enkrat odgovoriti. Predlog zakona je bil poslan vsem občinam v pripombe in vse občine lahko tudi s pravnoveljavnimi dokumenti izrazijo svojo voljo in v kolikor bi v občini Ormož, kljub temu da sem danes videla sklep, ki govori v drugo smer, prišlo do sklepa, da se Ormož uvršča v regijo spodnje Podravje, potem bomo to tudi upoštevali.dD parlamentarne razprave, ki bo v mesecu maju, vemo, da je še kar nekaj časa into občina Ormož seveda lahko stori.
Hvala lepa. Gospod Petan se je odpovedal poslanskemu vprašanju. Gospoda Bernika ni. Gospod Cukjati je bil na vrsti za vprašanje ministru za zdravje. Ni gospoda Cukjatija? Ministrici za gospodarstvo, ki je upravičeno odsotna, bo postavila poslansko vprašanje gospa Majda Zupan in prosim, če poveste, ali želite pisni odgovor ali ustni na naslednji seji. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani. Kljub temu da ministrica ni prisotna, bi postavila poslansko vprašanje pa bi želela pisni odgovor. 15. marec, svetovni dan potrošnikovih pravic je bil kot nalašč priložnost, da preverimo, kakšen je pri nas položaj potrošnika. S stanjem v Sloveniji zagotovo ne moremo biti zadovoljni, saj so različne afere od SIB banke, Oriona, Zbiljskega gaja, težave s transakcijskimi računi pri Ljubljanski banki, barabije z bankomati, težave s turističnimi agencijami, ki eno oglašujejo drugo pa dejansko nudijo, s stanovanjskimi upravniki, nepremičninskimi posredniki, ležernimi notarji in vse sorte drugimi trgovci, vse te afere so pokazale veliko ranljivost in močno podcenjevanje vloge potrošnika. Pri tem pa ne gre zanemariti ugotovitve inšpektorjev iz zadnji dni pri pregledu družb, ki oglašujejo na področju posojanja denarja, kjer je šlo za 22 kršitev varstva potrošnikov. Trg ne deluje le na osnovi tržnih zakonitosti in ponudniki imajo vse več znanje, na drugi strani pa ostajajo potrošniki neustrezno zaščiteni pred prevarami in goljufijami. Jezimo se nad stanjem na področju varstva potrošnikov, nad nesposobnostjo vladnega urada, ki je pred leti bil pravo vojno z zvezo potrošnikov, ki ji priznajmo, da je doslej pri nas za potrošnika največ naredila. Z vstopom v Evropsko unijo bo slovenski trg postal del novega 270 milijonskega notranjega trga, pri čemer bo slovenski potrošnik izpostavljen novim preizkušnjam. Zato gospo ministrico za gospodarstvo sprašujem: Ali imamo v Sloveniji v zvezi s tem dovolj prilagojeno zakonodajo in ustrezno vladno politiko varstva potrošnikov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Zupan, želite, da ministrica ustno odgovori na naslednji seji? To je vaš predlog.
Pisni odgovor, bi želela.
Pisni odgovor, ste zadovoljni. Hvala lepa. Ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Franc Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa. Leta 1996 je v Sloveniji zelo odmevala afera o poskusu podkupovanja poslanca Pavla Ruparja ob formiranju takratne koalicije v državnem zboru, ker je Liberalni demokraciji takrat manjkal 46. glas. Kasneje ga je dobila. V obdobju poskusa podkupovanja je bila posneta kaseta, ki je bila kasneje oddana kriminalistom, po njihovih navedbah pa naj bi jo preverili v Belgiji, tako so poročali slovenski mediji. Od takrat pa do danes o kaseti nihče več ni govoril, analiza ni bil objavljena, pa tudi o morebitnem začetku postopka nikoli ni bilo govora. Ker od takrat mineva že 7 let, sprašujem gospoda ministra, gospoda Bohinca naslednje: Kakšne so bile ugotovitve analize posnetkov kasete? Kdaj in kam je bila kaseta poslana? Kdaj ste dobili rezultate analize in kam so bili posredovali ter kdo jih je obravnaval? Kakšno je bilo poročilo kranjskih kriminalistov v predkazenskem postopku? Kdaj in komu je bilo posredovano? Ali je tožilstvo sodelovalo? Kaj se je zgodilo z domnevnim podkupovalcem Igorjem Šimencemiz Liberalne demokracije? Ali je res, da je sekretar na železnicah, kjer je odgovoren za prodajo premoženja, ali je res, da je v letu 2003 poslal lastnik vojaške karavle na Jezerskem, kjer so menda delali stroji slovenskih železnic? Kakšni bodo ukrepi za čim hitrejši zaključek sedem let trajajočega postopka policije in tožilstva? Kaj je pri tem delala generalna državna tožilka? Ali bo bile vložene ovadbe, proti komu in kdaj? Sprašujem tudi: Ali bo po sedmih letih vendar prišlo kaj na dan? Za Slovenska javnost bi bilo pošteno in pravično, da tudi o tej zgodbi dobi zaključno informacijo. Do sedaj, žal, o vseh aferah ni dobila niti enega odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, gospod dr. Rado Bohinc, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec, na podlagi vašega vprašanja sem zahteval od policije poročilo in odgovori, ki jih lahko dam, so tisti, ki izhajajo iz poročila policije. Nekatera druga vaša vprašanje, kjer poizvedujete, kaj je v tej zvezi delalo tožilstvo, pa boste morali nasloviti na za to pristojne organe. Policija pa pravi takole: "Dne 9.1.1997 je bila takratna kriminalistična služba iz sredstev javnega obveščanja seznanjena z domnevnim podkupovanjem omenjenega poslanca, tržiškega župana. Dne 17.1.1997 je bilo pod številko 22-S-24/B-5/97 na okrožno državno tožilstvo poslano pisno poročilo, z zaprosilom, da državno tožilstvo zadevo prouči in na podlagi 45. člena zakona o kazenskem postopku poda ustrezne usmeritve." Skratka, bilo je kontaktirano državno tožilstvo že tedaj, že januarja 1997. Do dne 17.1.1997 so kriminalisti na podlagi prvega odstavka 148. člena zakona o kazenskem postopku od vseh vpletenih poiskali potrebna obvestila. Dne 21.1.1997 so pod številko 22-S-24/B-5/1/97 okrožnemu državnemu tožilstvu poslali dopolnilno poročilo, ki so mu priložili omenjeno sporno avdio kaseto, s prepisom vsebine te kasete v slovenskem jeziku. To odgovarja na vaše vprašanje, kje je sedaj ta kaseta. Na vaše vprašanje, kakšne so bile ugotovitve analize posnetkov kasete, pa naslednje. Kriminalisti so sporno avdio kaseto uradno pridobili dne 17.1.1997 od poslanske skupine tedanje Socialdemokratske stranke. Sporna avdio kaseta ni bila pošiljana v tujino. Na vaše izrecno vprašanje, če je bila poslana v nek tuj laboratorij, policija zatrjuje, da ni bila poslana nikamor v tujino, zaradi tega, ker za to ni bilo nikakršnih, niti forenzičnih niti fonetičnih razlogov oziroma tovrstnih potrebnih preiskav. Kaseta je bila skupaj s prepisom odstopljena s poročilom okrožnemu državnemu tožilstvu v Kranju. Kaj se je zgodilo z domnevnim podkupovalcem, sprašujete. V tej zvezi policija odgovarja, da sta bili na okrožno državno tožilstvo v Kranju podani dve poročili pod zgoraj navedenim imenom oziroma v zvezi z njim. In še tole. Po informacijah, ki jih ima policija, je državno tožilstvo na podlagi zbranih obvestil ocenilo, da ni podlage za uradno pregonljiva kazniva dejanja. Vendar je to vprašanje, na katerega naj da odgovor državno tožilstvo, policija lahko da odgovor glede poteka preiskovalnega postopka, ki pa se je, kot ste slišali, zaključil že leta 1997.
Hvala lepa. Za dopolnitev vprašanja ima besedo gospod Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, to, kar so vam pripravili na policiji in kar ste kot odgovor na to poslansko vprašanje delno odgovorili, kot ste že sami omenili, je pravzaprav poročilo, kako se je vse skupaj pomedlo pod preprogo. Kazenski pregon se bi v tej zadevi sigurno moral izvesti, saj je tu prišlo za tako rekoč državno, strankarsko in politično korupcijo. Glede na to, da je minister za pravosodje tudi v dvorani prisoten, bi prosil, če je mogoče, da bi na to postavljeno vprašanje dobili dodatne odgovore s strani ministrstva za pravosodje, seveda ne danes, ampak v pisni obliki, če je to mogoče.
Hvala lepa. Če želi gospod minister Bohinc besedo, mu jo dajem. Za to, kar pa ste na koncu navedli, pa bi prosila, da pisno vprašanje podate ministru za pravosodje, tako kot ste to naredili za ministra za notranje zadeve in zagotovo odgovor bo tudi na to vprašanje. Gospod minister, izvolite.
Rad bi samo protestiral na ugotovitev, da je policija karkoli imela v zvezi s kakršnimkoli pometanjem pod preprogo. Policija je svoj posel opravila dobro, korektno in to že leta 1997. Glede ostalih postopkov pa se obrnite za to pristojne organe.
Hvala lepa. Lepo prosim, gospod Jerovšek, da se umirite, proceduralni predlog, gospod Pukšič, izvolite. Izvolite, izvolite, imate besedo.
Prvič, v skladu s poslovnikom zahtevam, da se na odgovor ministra v državnem zboru opravi javna razprava, splošna razprava. Drugo pa, gospa predsedujoča, obveščam vas, da tako, kot ste ravnali danes pri tem vodenju seje, niste ravnali pri vodenju 32. seje, to je v decembru, za kar bi gospa generalna sekretarka lahko vedela in seveda tu se pravila menjajo, kar pa ni prav.
Hvala lepa. To bi mi lahko povedali na uho kot ste mi prej tudi vprašanje, gospod Pulšič, vendarle mislim, da smo ravnali na vseh sejah pri tem vprašanju dokaj podobno in enotno. O predlogu poslanca gospoda Pukšiča, da državni zbor na naslednji sejo opravi razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil na jutrišnjem nadaljevanju seje zbora v okviru glasovanj. Zdaj dajem besedo za poslansko vprašanje gospodu Pavlu Ruparju, in sicer ga bo postavil ministru za finance. Izvolite.
Hvala. Spoštovana gospa predsedujoča, gospodje ministri, kolegice in kolegi! V Sloveniji na finančnem področju občin počasi doživljamo korak za korakom večje pogrezanje v finančne probleme, ki jih občine čutijo. To pa predvsem zaradi strašanske neodgovornosti vlade, ki ni sposobna v največji možni meri sama poskrbeti za projekte, ki jih potem prelaga na pleča in v izvedbo občinam. Govorim o zgrešeni devetletki, ki je občinam naložila izgradnjo šol v pretežni meri njim v breme. Govorim o vrtcih, ki so se začeli sesuvati točno v našem področju in se širi to kot kuga po Sloveniji tudi drugod zaradi preobremenjenosti občinskih proračunov. Govorim o sociali, ki je v večji meri problem občin, domovi za ostarele, komunala, infrastruktura, kar vse strašansko zajeda v občinske proračune, da o drugih zadevah sploh ne govorim. Pretežno v Sloveniji primerna poraba komaj še zadostuje za te obveznosti. Zakon o lokalni samoupravi, pravzaprav o financiranju občin, pa jasno pove, da vse, kar država prenese s sklepi vlade tegadržavnega zbora ali kakorkoli na pleča oziroma v izvedbo občinam, mora zakonsko tudi poskrbeti za primerno financiranje. To se seveda ne zgodi. Občine resnično lezejo v velike probleme. Zato ministra za finance sprašujem to, kar smo spraševali že njegove predhodnike, gospoda Gasparija, gospoda Ropa, tudi druge institucije: Kdaj bo ministrstvo za finance končno predlagalo spremembe zakona o financiranju občin in zagotovilo kolikor toliko nemoteno delovanje na finančnem področju večine slovenskih občin? Naj omenim, da ta zakon, ki je zdaj v veljavi pomeni pogreb. Pomeni, da so občine neenakomerno financirane, da recimo v Ljubljani presega primerna poraba v povprečju celo za 80%, kjer je ob spremembi dohodnine oziroma deleža, ki pripada občini iz 30 na 35%, to je za Ljubljano pomenilo 5 tisoč tolarjev na osebo, okolica ali pa periferija, ki jo zanemarjate, pa je 500 tolarjev, torej deset krat manj. S tem, da so obveznosti navadno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v drugih krajih oziroma regijah povsem drugačne, torej večje, kakor pa so v Ljubljani, kjer je več drugih institucij, ki skrbijo tudi za ostale dele. Ponovim lahko vprašanje: Kdaj bo končno na sporedu sprememba zakona o financiranju občin? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Ta razprava je bila tudi odprta ob sprejemanju ZIPRA. Če se spomnite, smo imeli zelo dolgo razpravo o tem, kako določiti znesek za primerno porabo na prebivalca. Takrat se je ministrstvo za finance zavezalo, jaz sem se osebno zavezal, da bomo najprej opravili analizo, ki bo natančno pokazala, kakšni so problemi na tem področju. S tem v vezi sem že tudi takrat napovedal, da ne bodo spremembe zakona dovolj, da bo enostavno potrebno pripraviti nov zakon, ker so verjetno določena izhodišča tega zakona problematična. Poleg tega sem pa tudi že večkrat omenil, da menim, da tak zakon bi moral imeti vgrajen še motivacijski faktor za občine, da razvijajo gospodarstvo na svojem področju, kar sedaj ni res, ker občina, ki je pod primerno porabo, nima nobenega posebnega motiva, da bi razvijala gospodarstvo, ker bo imela samo dodatna sredstva od države nekoliko manjša. Tako, da je potrebno tukaj pripraviti nov zakon. Iz zgodovine sledi, da je bil delovni osnutek novega zakona že pripravljen, ministrstvo za finance ga je pripravilo, potem se je začela razprava o njem in zaradi neenotnih pogledov posameznih strank na posamezne rešitve glede financiranja občin se je delo na tem zakonu ustavilo. Ministrstvo zdaj pripravlja analizo financiranja občin v obdobju 1999 do vključno leta 2003, ker v letu 2003, kolikor sem jaz razumel posamezne razpravljalce, so se ti problemi še najbolj izostrili. Takomoramo videti tudi trend, kaj se je dogajalo, kar nam bi nakazalo možne rešitve odprtih dilem pri pripravi novega zakona. To analizo naj bi obravnaval tudi državni zbor. To analizo bomo pripravili in zakon predstavili državnemu zboru. Vem, da bodo zelo veliki problemi pri zakonu samem, ker so seveda interesi občin zelo različni, veliko jih je, ki imajo pri tem zakonu presežek nad primerno porabo, manjših, ki so pod tem. Menimo, da je takšna razprava pomembna, potem bomo pa predlagali zakon. Jaz sem se to zavezal in z moje strani bo narejeno vse, da bo ta zakon tudi predstavljen parlamentu.
Hvala lepa. Gospod Rupar želi [[...]]
Gospod minister, se zelo zahvaljujem za ta odgovor in sem zelo zadovoljen z njim. Končno se mi zdi, da je treba tudi pohvaliti razmišljanje vašega ministrstva v tej smeri. Zanima me samo še: Kdaj približno lahko pričakujejo občine obravnavo oziroma predlog v državnem zboru v zvezi z novim zakonom o financiranju občin in če je slučajno kakšna ideja že, koliko bo usmerjen k decentralizaciji oziroma k enakomerni porabi po Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa. Analizo izvajamo in jaz računam, da bo v roku enega meseca končana. Takrat bi jo predstavili tudi parlamentu. Se pa bojim sicer, da bo to aprila, ko bo veliko izrednih sej. Se pravi, računamo na maj in sproti pripravljamo že tudi izhodišča za nov zakon, ki bo pa po moje potreboval tudi širšo razpravo. Tega bi pa lahko mogoče junija ali septembra predstavili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Maria Pozsonec bo postavila poslansko vprašanje sicer odsotnemu ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa. Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sem že večkrat opozorila na nezadostno rešitev v zvezi s prisilnim zakonom. Kmetje s severne Slovenije morajo namreč živali, ki so potrebne prisilnega zakola, peljati tudi več deset kilometrov daleč do prve takšne klavnice. V prejšnjem stoletju, v prejšnji državi so bili 50, 60 let tovrstne storitve deležni v Murski Soboti, danes pa morajo peljati živino na Ptuj ali v Radgono ali še kam dalje. Prosim, seštejte kilometre od Hodoša pa tja do Ptuja. To ni etično in humano do živali, lastniku pa poleg tega, da je to zelo zamudno, predstavlja tudi velik strošek. Ni res, da se danes, ko je tehnika tako razvita, te zadeve ne da rešiti na drugačen način. Ministra prosim za odgovor, kdaj bo kaj ukrenil v zvezi z reševanjem tega problema. Hvala.
Hvala lepa, gospa Pozsonec. Želite pismeni odgovor na naslednji seji ali ustnega? Ustnega. Hvala lepa. Ustni odgovor bo minister podal na naslednji seji. Ministru za delo, družino in socialne zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo. Moje poslansko vprašanje se bo pravzaprav navezovalo na vprašanje, ki sem ga postavil že prej ministru za finance, kajti oba sta nekako povezana. Ministrstvo za delo naj bi izdelalo dokument o ukrepih za pomoč podjetjem pri zmanjševanju vpliva sprememb na trgu dela in pri zaposlovanju. Zato me zanima sledeče: Ali boste in kdaj boste dokument, o katerem smo izvedeli iz medijev, predložili državnemu zboru Republike Slovenije: Kakšne bodo po vašem mnenju posledice morebitnega nesprejetja predloga na zaposlovanje in spremenjeno okolje na trgu delovne sile po vstopu v Evropsko unijo? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vlado Dimovski, izvolite.
Verjetno je minister za finance na večino tega, kar ste v drugem delu vprašali, že odgovoril. Sam bi lahko rekel naslednje, da je osnovno izhodišče, kar se politike zaposlovanja tiče, tako imenovani nacionalni akcijski program za leto 2004. Ta je bil sprejet v novembru 2003 in je predvideval pravzaprav tudi posledice, ki naj bi jih prineslo vstopanje v Evropsko unijo. Tako da večina teh instrumentov z ocenami in tudi z ukrepi, ki so vrednostno ocenjeni, izhaja iz tega nacionalnega akcijskega programa. Večkrat sem že rekel, da je ta nacionalni akcijski program vezan na evropsko strategijo zaposlovanja, tako da imamo letos prvič pravzaprav evropsko usklajen nacionalni akcijski program. To se mi zdi pomembno povedati v uvodu. Tam so določeni segmenti tega programa namenjeni temu, kar ravno vi sprašujete, kako in na kakšen način se bodo izvajali posamezni ukrepi. Naj pa še povem, da smo že pred leti, v letu 2001, sprejeli tako imenovano strategijo oziroma nacionalni program razvoja trga dela do leta 2006 in da se cilji, ki smo jih tam zapisali, bolj ali manj uresničujejo. Seveda pa smo v zadnjih dveh letih, predvsem po letu 2001 priče zaostajanju gospodarske rasti, ki je bila pod načrtovano in pod pričakovano, kar seveda tudi vpliva na nek način na vprašanje odpiranja novih delovnih mest. Skratka, dinamika, ki smo ji priče v gospodarski aktivnosti, se zrcalno prenaša tudi na odpiranje novih delovnih mest, ne glede na to, da imamo po nekaterih podatkih raven investicij relativno visok ali pa vsaj primerljiv z državami Evropske unije. To je zdaj prvo. Kar se pa drugega tiče, je pa bila ocena, ki jo je pripravil, mislim, da urad za makroekonomske analize, ki je v pristojnosti urada za makroekonomske analize in je bil predvsem namenjen razpravi na strateškem svetu, ki je pač ocenjevala določene momente. Lahko bi rekel, da je tam prišlo do vprašanja, kako kdo ocenjuje določena tveganja v prihodnosti. Mislim, da je minister že prej povedal, da je že ministrstvo izdalo oziroma predlagalo ponovno oceno tveganj, do katerih bo prihajalo. Smo pa, mislim, da dosegli dogovor, da v primeru, če bodo sredstva, ki bodo potrebna predvsem za ohranitev delovnih mest, ali se na nek način lahko oblikovala ali s prerazporejanj znotraj proračuna ali pa bomo poiskali kakšno drugo rešitev v posameznih primerih. Ocena je, da ob določenih korekcijah lahko seveda izvajamo program, ki smo si ga zastavili, torej ta nacionalni akcijski program. Je pa seveda potrebno zelo videti, kako so bo gibala gospodarska aktivnost na nekaterih naših izvoznih trgih, na katere smo najbolj vezani. Zdi se mi, da je to tisto ključno vprašanje, ki ga vsi ekonomisti spremljamo, kako, na kakšen način bo dinamika na posameznih izvoznih trgih. Jaz mislim,da za ta dokument, ki je bil za strateški svet pripravljen, se lahko, po mojem, obrnete na urad za makroekonomske analize in mislim, da ne bo nobenih ovir za pridobitev tega materiala. Kar se pa tiče nacionalnega akcijskega programa, je pa seveda dostopen na spletnih straneh, lahko ga pa seveda posredujemo tudi v pisni obliki. Bil je pa tudi usklajen s socialnimi partnerji.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite, gospod Diaci.
Hvala, za besedo. Jaz sem ta izračun vašega ministrstva zasledil v medijih. Zdel se mi je dokaj logičen in normalen. Nekako sem potem ugotovil, da se minister v isti vladi, v kateri sedite tudi vi, ne strinja z vašimi pogledi. In to je bilo meni ključno vprašanje, kajti tudi sam pričakujem določene negativne posledice zaradi preteklega neprestrukturiranja določenih panog, ki pa so seveda predvsem skoncentrirane na ruralnem področju naše države. To bo predstavljalo konkretni problem recimo v živilsko predelovalni industriji. Osebno pričakujem, kar veliko problemov. Ta živilsko predelovalna industrija pa je razpršena po celi državi in še posebej na tistih mestih, ki že tako ali tako ne zagotavljajo ne vem kakšne količine delovnih mesti. Ta vaša pobuda je bila meni osebno dokaj logična. Očitno sedaj pač iz vašega odgovora sem razbral, da ste se nekako dogovorili, da boste v okviru razpoložljivih možnosti, se pravi s prerazporeditvami, te vaše ocene, če bodo seveda točne in se bodo tudi izkazale, na nek način s prerazporeditvijo tudi uredili.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, za podporo, za katero sem zelo hvaležen. Jasno pa je, da kot minister za delo se bom seveda boril za to, da bo čim več ali ohranjenih delovnih mest ali pa novih delovnih mest. Seveda politika zaposlovanja je vezana, ne na golo tako imenovano ozko definicijo politike zaposlovanja, ampak na celo vrsto drugih politih, od davčnega sistema, do spodbud za gospodarski razvoj, razvitosti bančno-finančnega sektorja in tako naprej. Skratka, obstaja cela vrsta drugih in je v bistvu raven brezposelnosti na nek način, tosem že večkrat povedal, rezidual tega, kar se dogaja v večini politik. Jaz moram reči, da je v tistem dokumentu, ki ga omenjate, je tudi en instrument, ki po mojem mnenju lahko tudi pozitivno vpliva na ohranitev delovnih mest, po eni strani pa možnosti povečevanja novih delovnih mest, to je seveda davek na plačilno listo, kjer se povečuje spodnji prag. Tako računamo, da bo tudi iz tega naslova lahko prišlo do nekaterih pozitivnih premikov. Slej ko prej je pa seveda vprašanje borbe za ohranitev delovnih mest, odpiranje novih delovnih mest naša stalnica, za katero se moramo tudi po vstopu v Evropsko unijo seveda boriti. Jaz sem že večkrat povedal - nič ne bo dano samo po sebi. Vse si bomo morali na nek način izboriti. Seveda, to sem pa tudi že nekajkrat povedal, vprašanje izgube delovnih mest v živilsko-predelovalni industriji me skrbi. Deloma tudi zaradi izgubljenega časa pri neprilagajanju oziroma pri nepristrukturiranju posameznih segmentov, ki so vezani deloma objektivno, deloma tudi subjektivno, kar se posameznih odločitev tiče. V vsakem primeru bi pa rad tukaj povedal, da je pomembna za Slovenijo usmeritev, ki smo jo zastavili s tem nacionalnim akcijskim program in seveda z drugimi strateškimi dokumenti, ki bodo še kako pomembni ob vstopanju in tudi po vstopanju v Evropsko unijo. Pa še enkrat naj povem, zelo ali pa najpomembneje je, kar se tiče delovnih mest, relativno visoka gospodarska rast. Menim, da tukaj pa ni razlik v razumevanju med ekonomisti, pa katerikoli šoli pripadajo, da je potrebna, čim višja stopnja gospodarske rasti, seveda še posebej za manjšo ekonomijo ali pa majhno ekonomijo, kot je to v evropskih oziroma globalnih razmerah Slovenija.
Hvala lepa. Gospoda Rokavca ni, Bernika tudi ne. Gospod minister za pravosodje se vam zahvaljujem, ampak dr. Bernika ni. Alojz Sok bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, kolegice poslanke in poslanci, cenjeni ministri. Vprašanje bom postavil ministru za finance, dr. Mramorju, in sicer ga sprašujem: Kako je mogoče, da je investitor, podjetje VIPOS, ki je bil graditelj soseske BS3, zemljišče, na katerem že 25 let stojijo stanovanjski bloki, dvakrat prodal, in sicer, tako kot poročajo mediji, najprej stanovalcem omenjene soseske, potem pa še Bojanu Gjuri, ki je potem tudi podal predlog za vpis v zemljiško knjigo, do katerega pa menda do tega trenutka še ni prišlo? Sprašujem vas, kako je bilo možno, da davčna uprava Republike Slovenije, izpostava Ljubljano-Bežigrad, ki je jeseni leta 2002 odmerila 700.000 SIT davka na promet z nepremičninami, ni posumila v zvezi s to prodajo. Bilo je namreč prodanih skoraj 17 tisoč kvadratnih metrov zazidanih stavbnih zemljišč za 35 milijonov tolarjev. Če bi namreč davčna uprava, tako kot ugotavlja pri nekaterih davčnih zavezancih, predvsem malih podjetnikih in pa obrtnikih, posumila v ta posel, v to ceno, bi lahko s svojimi cenilci hitro ugotovila, kakšno je dejansko stanje Ker pa do tega ni prišlo, smatram, da je iz tega razloga tudi prišlo do tega velikega zapleta, ki so ga sedaj deležni nič krivi stanovalci te stanovanjske soseske BS-3. Verjetno ni vprašanje čisto za vas, ampak ker je bila vpletena davčna uprava, ki spada v vaše ministrstvo, zato vam tudi naslavljam to vprašanje in vas sprašujem: Kako bo vlada ali pa pristojno ministrstvo razrešilo nastali problem? V kakšnem času lahko stanovalci, ki so ta stanovanja skupaj z zemljišči že enkrat kupili, pričakujejo, da se bo ta zaplet njim seveda v korist tudi razrešil? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Doktor Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi s tem vprašanjem bi mogoče najprej na splošno, kako nastane davčna obveznost. Ta davčna obveznost nastane takrat, ko je sklenjena od vseh pogodbenih strank podpisana pogodba o prenosu nepremičnine, ne glede na dogovor o načinu in rokih za plačilo kupnine in druga pogodbena določila. Zavezanec mora k napovedi priložiti pogodbo, na podlagi katere se nepremičnina prenaša, in dokazilo o lastništvu, zemljiškoknjižni izpisek ali original oziroma overjeno listino o pridobitvi nepremičnine. Pri pregledu dokazila o lastništvu davčni organ preverja le lastništvo in ne morebitnih bremen nepremičnine. V pristojnosti davčnega organa je odmera davka na način in pod pogoji, ki jih določa zakon. Davčni organ ni pristojen za ugotavljanje možnih posledic neizpolnjevanja pogodbenih določil za stranke oziroma na opozarjanje strank na vse možne posledice pogodb, ki so jih sklenile. Ob upoštevanju navedenega je torej v primerih, ko so izpolnjeni pogoji za izdajo odločbe, dolžnost davčnega organa odmeriti davek na promet nepremičnin. Davčni organ lahko zavrne odmero davka na promet nepremičnin, kadar ugotovi, da ni pogojev za uvedbo odmernega postopka, ker je predmet odmere pravni posel, ki po zakonu ni dopusten. Na primer, kupec, ki je pridobil stanovanje na podlagi stanovanjskega zakona, stanovanja ne sme odprodati ali s kakšnim drugim pravnim poslom med živimi odtujiti pred dokončnim poplačilom pogodbene cene stanovanja. Glede vprašanja o prodaji zemljišč v soseski BS-3 oziroma vprašanj, ki se pojavljajo v zvezi s tem primerom, poudarjamo, da je vrednotenje ravnanja strank v pogodbenih razmerjih, v katera vstopajo stranke svobodno, v domeni obligacijskega prava. V zakonu o davčnem postopku in tudi v zakonu o davku na promet nepremičnin ni predvidena dolžnost davčnega organa, da varuje pravice strank v pogodbenih razmerjih. S tega vidika je mogoče vprašanje za davčno upravo, verjetno bi bilo bolj primerno vprašanje z vidika o obligacijskih razmerjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa, za ta odgovor. Če lahko, gospod minister še to, kar se je seveda zdelo v javnosti na nek način najbolj sporno. Mi vemo, da se v teh pravnih poslih nepremičnina ceni, da če davčni organ posumi v realno ceno, da lahko tudi sam naredi, predlaga oziroma izvrši cenitev. Ali je cena 35 milijonov SIT za 17.000 kvadratnih metrov zazidanih stavbnih zemljišč v Ljubljani primerna oziroma ali se vam ne zdi, da bi davčni organ ob takšni vrednosti moral dejansko, če temu rečem v narekovajih, "posumiti", da je cena tako nizko nastavljena, da je odmera davka od nepremičnin v tem primeru bila zaradi tega bistveno nižja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Kako je to dejansko potekalo, kaj je bila osnova, kaj so bili tudi drugi faktorji, ki so vplivali na to, da se je ta cena, ki je bila tudi na pogodbi, sprejela kot osnova za obračun davka, vam v tem trenutku težko odgovorim. Na prvi pogled to res izgleda malo in se tu z vami strinjam. Vendar so lahko druge okoliščine, ki so imele to za čisto primerno ceno. In če želite, vam lahko to tudi pismeno posredujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnje poslansko vprašanje, ki ga bo ministru za informacijsko družbo postavil gospod Janez Drobnič. Izvolite.
Vprašanje je kratko in jedrnato: Kdaj boste razpisali proste radijske in televizijske frekvence in zakaj na frekvencah, ki še niso oddane, nekateri že oddajajo? Gospod minister, še določeno obrazložitev bi vam rad podal. 2. marca 1993, članek v Primorskih novicah - ne bom ga imenoval - osebno pridobi bianco, na lepe oči frekvenco 90,3 megaherca. Torek, 9. marca, Primorske novice, republiška uprava za telekomunikacije izklopi Radio Nova. 29. marec 1993 Radio Mega oddal do potankosti popolno vlogo republiški upravi za telekomunikacije - torej popolna vloga, to je tudi jasno iz tega. Ta vlagatelj nikoli ne pridobi ne začasne ne trajne frekvence, da bi lahko oddajal. Potem minejo leta, 16.1.1998 se ugotovi zasedenost frekvence 973 megaherca. 25.2.2003 Obala.net, utihnili dve radijski postaji, frekvenca 97,3. Kdo je oddajal na tem, čeprav ni bila nikoli razpisana? 4.4.2003 javni razpis za prost radiodifuzni kanal 97,3 megaherca. 9. septembra 2003 Radio Val prvič objavi 97,3 megaherca kot svojo frekvenco. Na tak način se delijo radijske frekvence. Očitno se delijo "pod mizo", delijo se skozi institut začasne frekvence, kjer nekateri na teh frekvencah obsedijo. O tem smo razpravljali tudi na komisiji za peticije, kjer je bilo vprašanje oddajanja na 95,5 megaherca. Sam sem se ob priložnosti nahajal na Primorskem, namreč ta frekvenca tu ni slišna, in sem gladko malo lahko poslušal oddajanje, ne začasnega signala, da bi se kakorkoli pariralo vsiljivim italijanskim postajam, ampak oddajalo se je. Gospod minister, kaj boste postorili, da se takšne stvari ne bodo počenjale? Očitno na tem področju vlada divji zahod.
Hvala lepa. Dr. Pavel Gantar izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospod poslanec Drobnič, hvala za vprašanje. Na tem področju je v preteklosti vladal divji zahod. Del tega divjega zahoda se plačuje tudi danes v obliki še ne povsem urejenega in preglednega in transparentnega stanja na področju frekvenc za zvokovne in za tudi televizijske radiodifuzne predvsem pa za zvokovne radiodifuzne radijske postaje. Kar se tiče načina razpisa prostih radiodifuznih frekvenc, se izvaja po zakonu o telekomunikacijah in ga izvaja Agencija za telekomunikacije, radiodifuzijo in pošto Republike Slovenije. Agencija je v letu 2002 objavila razpis za 45 takšnih frekvenc, v letu 2003 še za 15 prostih radiodifuznih frekvenc in izdala odločbe za prve razpise, to je že zaključeno, za zadnji razpis, ki sem ga omenil, pa je proces izdajanja odločb v zaključni fazi. Ker ste vprašali, kdaj bo agencija dala nov razpis, naj vas obvestim, da je agencija pripravila za naslednji javni razpis 28 radiodifuznih frekvenc za televizijske difuzne radijske postaje in 17 radiodifuznih frekvenc za znakovne difuzne radijske postaje. Seznam teh frekvenc potrjuje svet za radiodifuzijo na 25. seji dne 26.3.2004, se pravi čez nekaj dni. Po pripravi celotnega razpisa, ki ga pripravlja agencija, bo svet za radiodifuzijo podal soglasje k sklepu o uvedbi javnega razpisa na svoji naslednji seji, ki bo predvidoma sredi aprila 2004. Torej bo javni razpis objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije v drugi polovici aprila 2004. Razlogov, zakaj na nekaterih prostih frekvencah oddajajo radijski in televizijski oddajniki, je več. Najbolj pogosto gre za preizkus smeritve karakteristik razširjenja elektromagnetnega valovanja in območja pokrivanja radijskih in televizijskih postaj. V takih primerih, ko agencija na zahtevo vlagatelja izda odločbo o dodelitvi radijskih frekvenc za preizkus in meritve, ki je časovno omejeno, vlagatelj lahko v času in pod pogoji, določenimi v odločbi, opravi meritve in preizkuse. Nekateri oddajniki dejansko občasno oddajajo brez veljavne odločbe o dodelitvi frekvenc. V takih primerih pa seveda gre za kršitve zakona o telekomunikacijah. Kadar sektor za nadzor radiodifuznega spektra na agenciji to ugotovi, zahteva prekinitev in kaznuje primere nedovoljenega oddajanja bodisi v okviri lasnih pristojnosti ali pa v okviru inšpektorata ministrstva za informacijsko družbo. O konkretnih frekvencah, ki ste jih dal v obrazložitvi, vam seveda ne morem govoriti, lahko povem samo to, da če gre za frekvenco 95.5, je na tej frekvenci deloval določeni radio z veljavno odločbo za preizkuse in meritve, ki je potekla v drugi polovici februarja 2004. Radio Kapris po našem, mojem sedanjem vedenju, v skladu z upravnim nadzorom in s strani agencije je prenehal oddajati na tej frekvenci. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Verjetno ste seznanjeni, da sta bila v tem procesu dodelitve frekvenc tudi dva vlagatelja, ki se seveda počutita oškodovana in zapostavljena neopravičeno. Prej sem že enega omenil, drugo je tudi Radio Ognjišče. Izpolnjevala sta pogoje in se jima ni izdala na tistih območjih, kjer sta seveda kandidirala, da bi lahko predvajala, se oglašala. Sprašujem: Kaj boste storili, da bi se ta napaka odpravila? Drugo dodatno vprašanje pa je: Verjetno so tudi poslušalci seznanjeni s tem, da italijanske radijske oddaje motijo nekatere naše frekvence. Kako to usklajujete, kako se mislite usklajevati z italijanskim trgom frekvenc oziroma s pristojnimi državnimi organi?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Da začnem od konca, kako usklajujemo koordinacijo frekvenc z Italijani. Težko. Nekatere lokalne skupnosti oziroma regionalne skupnosti na območju Italije imajo možnost da sama dodeljujejo frekvence, zato je seveda, da ne rečem, kaotsko stanje na določenih področjih, vendar se usklajujemo, ker je agencija zavrnila soglasje na načrt frekvenc Italije, predvsemjužno od Rima, zato zahtevamo dogovor in uskladitev na tem področju. Vendar pa je tukaj še veliko problemov. Končni rezultat oziroma končno rešitev bo prinesla digitalizacija radijskega oddajanja, prehod na digitalni radio, ki bo v bistvu sprostil frekvenco kot dobljeno naravno dobrino. Šele tedaj, v roku petih, štirih let ali več, lahko pričakujemo, da to ne bo več tako pereč problem. Z vidika, ki ste ga omenili, je začasno oddajanje določenih radijskih postaj poskusno oddajanje, da se razume, na določenih frekvencah smiselno, da ne bi ostale neuporabljene in bi jih lahko nekdo zasedel. Kaj zadeva prvi del vašega dopolnilnega vprašanja, vam lahko rečem samo to, da ne vem, na katero časovno obdobje se ta razpis ali domnevna krivica nanaša. Kar zadeva obdobje, ki ga pokriva zakon o telekomunikacijah in razpisi agencije, moram reči, da so ti razpisi agencije korektni, transparentni in da agencija opravlja predvsem tehnične naloge. Vsebinske vidike dodeljevanja frekvenc, kar zadeva radijski program, pa seveda opravlja svet za radiodifuzijo. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog. Izvolite mag. Drobnič.
Samo toliko, da vas opomnim. V tekstu oziroma v moji predstavitvi je bilo leto 1993. Toliko, da vam pojasnim, ko ste rekli, da ne veste, za katero leto gre. 1993. leta je bilo to in v svoji predstavitvi vprašanja sem to tudi rekel. Jaz predlagam, da v skladu s poslovnikom opravimo splošno razpravo v zvezi z dodelitvami teh frekvenc v Sloveniji oziroma s tem poslanskim vprašanjem, ki sem ga predstavil.
Hvala lepa.
Na odgovor ministra naj se opravi razprava v državnem zboru.
O predlogu gospoda Drobniča, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za informacijsko družbo na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil na jutrišnjem nadaljevanju seje zbora v okviru glasovanj. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, v vašem imenu se zahvaljujem ministrom, ministricam in seveda predsedniku vlade za podane odgovore. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem še enkrat najlepša hvala in lahko noč. Tudi točko dnevnega reda smo prekinili, ker bomo jutri glasovali.