Spoštovane kolegice poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Gospod minister s sodelavci! Pričenjam nadaljevanje 14. seje državnega zbora Republike Slovenije. Dovolite na začetku, da izrazim svojo skromno, pa vendarle odločno željo - želim si, da se današnje zasedanje ne bi sprevrglo v pustni torek. Za zbadljivke in ostale norčije bo dovolj časa zvečer, po končani seji. Hvala lepa. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Feri Horvat, gospod Alojz Posedel in pa mag. Borut Sajovic. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOG ZAKONA O SODELOVANJU DELAVCEV PRI UPRAVLJANJU EVROPSKE DELNIŠKE DRUŽBE. Skupni čas za razpravo je 2 uri in 20 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Zato dajem besedo predstavniku vlade, gospodu ministru mag. Drobniču. Beseda je vaša.
Spoštovane poslanke in poslanci! S predlogom zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe, se v pravni red Republike Slovenije prinaša direktiva sveta 2001 86ES, z dne 8. oktobra 2001, o dopolnitvi statusa evropske družbe glede udeležbe delavcev. Temeljna osnova za to direktivo je uredba o statutu evropske družbe. V Republiki Sloveniji se bo uvedba evropske delniške družbe implementirala s sprejemom zakona o gospodarskih družbah, ki je tudi že v parlamentarnem postopku. Zakon o gospodarskih družbah, sprememba, bo uredil vsa potrebna korporacijska vprašanja, povezana z evropsko delniško družbo. Z zakonom o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe pa bodo ob upoštevanju zahtev direktive urejeni načini sodelovanja delavcev pri upravljanju te evropske delniške družbe. Zaradi izrazito tehnične narave direktive predlog zakona v veliki večini členov povzema določbe direktive in le v nekaterih primerih, ko to direktiva izrecno dopušča, uvaja originalno nacionalno ureditev. Na primer pri imenovanju članov posebnega pogajalskega telesa in članov sveta delavcev evropske delniške družbe, varstvene in kazenske določbe, kjer pa tudi povzema že sprejete rešitve zakona o evropskih svetih delavcev in zakona o delovnih razmerjih. Direktiva in posledično tudi predlog zakona združujeta dve temeljni načeli. Prosto urejanje udeležbe delavce na ravni evropske delniške družbe in načelno ohranitev obstoječe ravni udeležbe delavcev. Predlog zakona spodbuja sklepanje sporazumov o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki zagotavlja pravice delavcev do čezmejnega obveščanja, posvetovanja in soodločanja v družbi s sedežem v naši državi in tudi v primeru, da so le udeležene družbe in podružnice del družbe s sedežem v drugi državi, za katero velja direktiva, pri čemer je izhodišče čim večje zagotavljanje pridobljenih pravic delavcev. Če sporazum ni dosežen, zakon določa minimalni obseg sodelovanja delavcev pri opravljanju, ki se mora zagotoviti v skladu z zakonskimi določbami, ki natančno povzemajo ureditev direktivi. Predlog zakona tako ureja načine sodelovanja delavcev pri opravljanju evropske delniške družbe in podrobno določa pogajalski postopek za ureditev teh načinov. Kadar poslovodstva udeleženih družb načrtujejo ustanovitev evropske delniške družbe, morajo čim prej opraviti vse potrebno, da začnejo pogajanja s predstavniki delavcev družb o ureditvi načinov sodelovanja delavcev pri opravljanju evropske delniške družbe, saj je izvedba zahtev direktive in zakona pogoj za registracijo takšne družbe. Za ta namen se ustanovi posebno pogajalsko telo, ki mora zastopati delavce vseh udeleženih družb, zadevnih odvisnih družb in podružnic. Predlog zakona na tem mestu smiselno povzema rešitev iz zakona o evropskih svetih delavcev, ko določa, da predstavniki delavcev iz Republike Slovenije posebno pogajalsko telo, izvor izbor delavcev na tajnih volitvah. Pravico predlagati kandidate pa imajo sveti delavcev, reprezentativni sindikati v udeleženi družbi, v odvisni družbi in podružnici ter najmanj 50 delavcev v udeleženi družbi, odvisni družbi ali podružnici. Nadalje predlog zakona ureja vprašanja sodelovanja delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe na podlagi sporazuma ali na podlagi zakona ter določa načela sodelovanja med poslovodstvom evropske delniške družbe in svetov delavcev te družbe, varstvo predstavnikov delavcev, pristojnost za reševanje sporov v zvezi z izvajanjem zakona ter sankcije za prekrške. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot običajno je predlog zakona obravnavalo matično delovno telo, to je odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, zato prosim predsednika odbora, gospoda Brenčiča, da predstavi poročilo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki predlagatelja, lepo vas pozdravljam. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 11. redni seji, dne 15.2., kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe, ki ga je v zakonodajni postopek predložila vlada, in sicer v drugo obravnavo. Članice in člani odbora so kot gradivo za sejo odbora prejeli predlog zakona, mnenje zakonodajno-pravne službe, mnenje državnega sveta Republike Slovenije, amandmaje poslanskih skupin koalicije in predlog amandmajev s strani Zveze svobodnih sindikatov Slovenije. Članom in članicam odbora je uvodoma predstavnik predlagatelja, podobno kot malo prej, tudi v ustnem pristopu dodatno pojasnil namen in cilj predloženega zakona, zato tega ne bom ponavljal. Zakonodajno-pravna služba je v skladu s prvim odstavkom 27. člena poslovnika državnega zbora proučila navedeni predlog zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in pri tem podala konkretne pripombe na številne člene. Iz pisnega mnenja komisije državnega sveta Republike Slovenije za družbene dejavnosti pa je razvidno, da komisija predlog zakona podpira in predlaga ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, da ponovno prouči pripombe Zveze svobodnih sindikatov Slovenije. V razpravi so članice in člani odbora razpravljali predvsem o ustreznosti določb, ki niso zapisane v slovenskem jeziku ter poudarili, da predloženi zakon ni samo tehnične narave, temveč zadeva vsebinska vprašanja sodelovanja delavcev pri upravljanju. K predlogu zakona so poslanske skupine štirih koalicijskih poslanskih skupin predložile številne amandmaje, s katerimi se je vsebino zakona tudi nekako dopolnilo v smislu ugotovitev s strani zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Odbor je oblikoval in sprejel tudi svoje amandmaje k 3., 7. in 24. členu in amandmaje k poglavju številka 8. Tako je strokovna služba vse sprejete amandmaje štirih poslanskih skupin koalicije in pa amandmaje s strani odbora vgradila v dopolnjen predlog zakona, ki je predložen na obravnavo plenuma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Rezman v imenu DeSUS-a.
Hvala lepa in lep pozdrav želim! Danes bomo v okviru te razprave govorili predvsem o pravicah delavcev do samoupravljanja in te pravice običajno ne pridejo same po sebi, za to si je treba sedaj, kot si je bilo potrebno v preteklosti, tudi prizadevati. To omenjam predvsem zavoljo tega, ker ko govorimo o tem zakonu, moramo govoriti v kontekstu nekaterih drugih zakonov, ki so že bili sprejeti, nekateri, ki se spreminjajo, jih imamo sedaj v postopku in nekateri, ki se napovedujejo. Zato bo naše stališče, ki bo danes predstavljeno, stališče poslanske skupine DeSUS, moč prepoznati tudi pri teh zakonih, ki so na ta zakon neposredno vezani. Reči pa moramo, da smo k zagotavljanju pravic delavcev do soupravljanja, ne samo pri evropski delniški družbi, tudi sicer, naklonjeni. Tako bomo tudi glasovali. Gre za, ko govorimo o evropski delniški družbi oziroma o pravici soupravljanja v evropski delniški družbi, za številne novosti. To niso novosti samo za nas, tudi v EU uredba, ki govori o tem, šteje komaj dobrih pet let in direktiva, ki jo, pod narekovaji, popravlja, tudi ni dosti mlajša, torej nimamo zelo bogatih izkušenj. Zato je treba biti toliko bolj previden pri implementaciji. Novost je za nas Evropska delniška družba, novost je za nas v Sloveniji vpeljava enotirnega upravljanja, novost je tudi statusna oblika, nadnacionalna ureditev, ki dopušča le zelo malo možnosti, da z našo zakonodajo še kaj dopolnimo in cela vrsta je seveda tudi drugih novosti, ki bodo morebiti kdaj kasneje pokazale tudi potrebo po tem, da se bomo teh zakonov še lotevali in kaj dopolnjevali. Za nas je pomembno tudi to, da je ta zakon pravzaprav ravno tako opcijski, nima še svoje podstati v zakonu sprejete, ni še zakona o gospodarskih družbah sprejetega, zatorej napoveduje nekaj, kar bo možno uresničevati potem, ko bodo ti pogoji, torej sprejem zakona o gospodarskih družbah, zagotovljeni. To omenjam predvsem za voljo tega, ker bo to treba danes verjetno še enkrat omeniti, ker je ta opcijska narava enkrat razumljena kot nečemu v prid in drugič kot nečemu v škodo. Hočem povedati, da je to pravzaprav vsaj za zdaj še zakon na zalogo, do četrtka ali do srede, ko bomo ZGD sprejemali. Bistvo zakona je v tem, da skuša pravno urediti in tudi zagotoviti možnosti udeležbe delavcev pri upravljanju in da ureja pravice delavcev v Evropski delniški družbi. Ko govorimo o pravicah delavcev do soupravljanja, bi bile odveč kakšne reminiscence ali očitki in povezovanja z nekdanjim delavskim samoupravljanjem, ki je povsem na drugih temeljih slonel in je imel tudi drugačne rešitve. Gre za nekaj, kar je postalo tudi v sodobnih družbah standard, čemur se ni mogoče izogniti in kar se bo v prihodnjih letih najbrž še bolj uveljavljalo. Zakon v principu dopušča samo možnosti, je zakon ki dopušča in ne odreja kakšne oblike vse morajo biti, vendar je zakoličil spodnjo raven, in sicer s tem, da določa kaj je tisto, kar je obvezno. In sicer obvezno je to, da se zagotovijo pravice, ki so jih imele te družbe v zvezi z samoupravljanjem že poprej, da se torej ta raven ne sme zniževati in da varujejo osnovne pravice tudi na ta način, da se upošteva standard, standardna pravila, ki jih direktiva zagotavlja. Torej v poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli in upamo, da bodo nekatere stvari, ki jih v tem zakonu podpiramo implementirane tudi v zakonodaji, ki je napovedana in ki bo tudi za ostale, ne samo Evropsko delniško družbo, zagotavljala soupravljanje delavcev.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo magister Štebe v imenu SDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlog zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, informiranju in nadzoru evropske družbe podprla. Predlagani zakon je dopolnitev statuta evropske delniške družbe ali evropske družbe, gospodarske družbe, cilj tega zakona je, da se v tej družbi, evropski družbi doseže sporazum o sodelovanju delavcev pri upravljanju takšne družbe, ki naj bi zagotavljala pravice delavcev do čezmejnega obveščanja, posvetovanja in soodločanja. Evropska družba, direktiva o njej omogoča nadnacionalne gospodarske družbe in njihovo preprosto povezovanje in delovanje znotraj nacionalnih predpisov ter lahko izvedljivo mobilnost. Ravno danes je v časniku Finance pregled takšnih družb in njihovo povezovanje. Vzporedno z omenjeno uvedbo direktive o evropski družbi, ki bo morala biti še implementirana v stari zakonodaji, kot je bilo omenjeno, zahteva tudi ureditev predvidenega enotirnega sistema upravljanja v teh evropskih delniških družbah, ki je do zdaj v naši državi za večje delniške družbe bil še nepoznan, je pa v prvem branju zakona predviden. Tako, da v posebnem poglavju zakona o gospodarskih družbah bo ta zadeva o enotirnem sistemu upravljanja urejena, vgrajena in za nacionalno in evropsko delniško družbo. Ker je to izrazito tehnična direktiva, ki mora biti v večini prenešena v nacionalno zakonodajo, kaj več o zadevi nima smisla govoriti. Na spletnih straneh o evropski družbi in o upravljanju oziroma soupravljanju delavcev na veliko razpravlja, govori se o dveh modelih, modelih delničarstva in modelu sodelavcev v takšni družbi, kjer se na eni strani predvsem teži k čim bolj zdravi in donosni družbi, na drugi strani pa k čim bolj uravnoteženemu in skladnemu dogovorjenemu upravljanju takšne družbe. Bistveno ni samo upravljanje in sodelovanje pri upravljanju, ampak je predvsem pomembno to, da so delavci v takšni delniški družbi, še posebej, če deluje na širšem evropskem prostoru, med seboj dobro obveščeni in da se na ta način tudi pravice delavcev zavarujejo znotraj različnih nacionalnih zakonodaj na osnovi tako urejene direktive, ki velja za celo Evropo, za celo Evropsko unijo. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlog zakona o opravljanju delavcev v evropski delniški družbi podprla, bomo pa o amandmajih in stališča do amandmajev povedali kasneje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo magister Cvikl v imenu LDS.
Gospod predsedujoči, poslanske in poslanci, predstavniki vlade. Gre za novi zakon, katerega namen je predvsem prenos zahtev direktive, vendar zakon ni kot trdite, samo tehnične narave, je predvsem vsebinske narave, zato seveda nas čudi, zakaj je vladajoča koalicija tako zlahka zavrnila vse predlagane dopolnitve civilne družbe in opozicije in seveda sprejela samo tiste amandmaje, ki so popravljali čudne napake predlagatelja zakona, na kar je opozorila seveda zakonodajno-pravna služba. Če bi bili sprejeti tudi amandmaji opozicije, bi dobili kvalitetno boljši zakon in za to mi dovolite, da seveda v predstavitvi stališča predvsem poudarim, da ta zakon po svoji vsebini sprejemanja kaže na to, kako vlada razume opozicijo, civilno družbo in seveda zainteresirane stranke. V tem zakonu se namreč najlepše vidi način delovanja te vlade in na pustni torek včasih maske tudi padejo. Prvič. Pri tem zakonu se vidi, da tisto, kar ni vladno, ni dobro oziroma ni pomembno, kako je amandma strokoven, pomembno je, da je amandma vladni. Prvi primer. Vlada trdi, da je zakon smiselno sprejeti skupaj z zakonom o gospodarskih družbah, vendar verjetno bi ga bilo smiselno sprejemati z enim korakom zamika z zakonom o gospodarskih družbah, ker tudi zakon o gospodarskih družbah govori o soupravljanju delavcev. Ta argument, ki smo ga predstavili, bo vlada danes, na pustni torek, pri naslednji točki seveda zlorabila v drugo smer, ker bomo pri spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev in pri opravljanju, ki ga je vložila opozicija slišali, da še ni čas, da bi ta zakon bil sprejet in da seveda ne moremo dokler ni zakona o gospodarskih družbah sploh sprejeti predloga opozicijskih poslancev. Drugič, kar se pri tem zakonu vidi o delovanju vlade je, da vlada nima sistema spremljanja svojih obveznosti do EU predpisov, zakon je potrebno uskladiti z evropskimi predpisi, vendar nas je na to morala opozoriti evropska komisija sama. Vlada s tem zakonom zamuja, gospod Štrovs je povedal, da je pri tem zakonu predvsem potrebno povedati, da smo v zamudi z uskladitvijo soupravljanja delavcev v evropski delniški družbi z evropskimi direktivami. Tretjič. Pri tem zakonu se vidi neupoštevanje pripomb civilne družbe in drugih zainteresiranih strani. Mi smatramo, da zakon ni tehnične narave, ampak vsebinski in za to bi seveda opozorila sindikata na matičnem delovnem telesu še posebej pa na ekonomsko socialnem svetu bilo smiselno vključiti v samo vsebino zakona, vendar tega niste storili, četudi je na primer komisija državnega sveta za družbene dejavnosti predlagala ministrstvu, da predloge Zveze svobodnih sindikatov ponovno prouči in vgradi v predlog zakona. Vlada ne želi upoštevati pripomb civilne družbe in ne želi upoštevati pripomb zainteresirane strokovne javnosti in ne sprejema predlogov opozicij. Četrtič. Evropski minimum, in to je novo v času te vlade, je za nas tudi že maksimum. Vlada tisto, kar je evropsko določeno z direktivami in drugimi predpisi kot še sprejemljivo, torej kot minimum, smatra kot maksimum za Slovenijo. Nikoli v času nekaterih zakonov, ki jih sprejemamo, ne gremo v povečanje pravic nad standardi, ki jih določa Evropa unija. Podobno kot pri tem zakonu smo nekaj tednov nazaj spremljali pri zakonu o azilu, spremljali bomo pri noveli zakona o dostopu do informacij javnega značaja in podobno. Če sklenem. Vlada pri tem zakonu zamuja. Na to jo je moral opozoriti evropska komisija, da zakon sploh imamo. Vlada ne spoštuje opozicije in zavrača vse predloge. Vlada ne spoštuje civilne družbe in zato mimogrede vse predloge zavrača. Ne moremo se sprijazniti z minimumom, ki ga predpisujejo evropski standardi. Menimo, da bi lahko v Sloveniji dali delavcem maksimum, ki ga zakonodaja še dovoljuje. Zato bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije podprli predložene amandmaje in se na podlagi odločitve in rezultatov o teh amandmajih odločali o podpori zakona v celoti. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim mag. Potrato v imenu SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik ministrstva za delo, družino in socialne zadeve! Spoštovane poslanke in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov šteje sprejem zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe za pričakovano prilagoditev evropskemu pravnemu redu, žal, s precejšno zamudo. Na to dejstvo, da bi morali prenesti določbe direktive o soupravljanju delavcev v evropski delniški družbi v nacionalno zakonodajo do 8. oktobra leta 2004 sem opozorila oktobra lani na 10. seji državnega zbora v svojem poslanskem vprašanju ministru Drobniču. Takrat je pristojni minister odgovoril, da bo najprej treba sprejeti spremembe zakona o gospodarski družbi in da se kaj lahko zgodi, da bo ta zakon, ki ureja delavsko soupravljanje po evropski direktivi, sprejet nekoliko pozneje. V poslanski skupini Socialnih demokratov zato z zadovoljstvom ugotavljamo, da sprejemamo vsaj zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe na tej seji, ko so v drugi obravnavi tudi spremembe in dopolnitve zakona o gospodarski družbi, s katerim bodo urejena statusna vprašanja evropske delniške družbe in bo omogočeno poleg dvotirnega tudi enotirno upravljanje. Žal pa ne bo, kot kaže, zaradi stališča vlade in matičnega delovnega telesa podprta novela zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, kar bi bilo po mnenju poslanske skupine Socialnih demokratov nujno. O stališčih naše poslanske skupine o slednjem zakonu bo o tem več govora v naslednji točki dnevnega reda. Zakon o gospodarski družbi namreč ne posega v vprašanje delavske soudeležbe, ki jo ureja direktiva 2001/86/ES, ki dopolnjuje statut evropske družbe glede udeležbe delavcev. Prav to vprašanje je v dolgotrajnih pripravah direktive povzročalo največ težav zaradi različnih ureditev in zaradi različnih stališč posameznih držav članic. S prenosom v nacionalno zakonodajo bo mogoče registrirati evropsko delniško družbo s sedežem v naši državi, ker je izvedba direktive pogoj za registracijo evropske delniške družbe v posamezni državni članici. Poslanski skupini Socialnih demokratov se zdi posebno pomembno, da se v tej direktivi kompromisov, kot ji pravijo, združujeta in uresničujeta dve načeli, in sicer prosto urejanje udeležbe delavcev pri upravljanju na ravni evropske delniške družbe in načelo ohranitve obstoječe ravni udeležbe delavcev. Pri tem načelu pa bi bilo mogoče nekatere rešitve še izboljšati. Zato smo v poslanski skupini Socialnih demokratov skušali na seji matičnega delovnega telesa z amandmaji izboljšati besedilo, vendar brez uspeha. Amandmaji niso dobili podpore, čeprav je šlo za amandmaje, ki jih je pripravila Zveza svobodnih sindikatov Slovenije in čeprav so prav ti amandmaji dobili podporo tudi v ustreznem delovnem telesu državnega sveta. So pa bili sprejeti amandmaji štirih koalicijskih strank in še nekaj drugih, vendar je treba pripomniti, da so to v glavnem terminološke uskladitve. Pri tem je treba posebej poudariti, da se vse prevečkrat dogaja, da so pripombe zakonodajno-pravne službe upoštevane samo na redakcijski ravni, vsebinske pripombe pa ostajajo neopažene in neuresničene. Med vsebinske bi vsekakor lahko uvrstili dopolnilo k 39. členu. Za primer delnega upoštevanja pa lahko rabi tudi sprejeti amandma k 4. členu. Druga obravnava zakona je še ena priložnost za podporo dvema amandmajema, ki ju je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov in pričakujemo, da ju boste podprli vsaj zdaj. Gre namreč za to, da bomo s tem preprečili neenako, torej diskriminatorno obravnavo delavca iz druge države, denimo Avstrije ali Nemčije, če bi bil zaposlen v evropski delniški družbi s sedežem v naši državi. Kljub nekaterim pomislekom in nedorečenostim, bomo sprejem zakona podprli, ker menimo, da bo s tem odpravljen nedopusten zaostanek pri prevzemanju obvezne direktive v nacionalno zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, lepo prosim, da se malo tiše pomenkujete oziroma to opravite zunaj, ker to moti tistega, ki predstavlja stališče. Zdaj pa k besedi vabim mag. Capudra, v imenu NSi.
Hvala, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! V oktobru 2001 je Svet Evrope sprejel direktivo o dopolnitvi statuta evropske družbe glede udeležbe delavcev. Direktiva je v svoji osnovi zelo tehnične narave. Zato je v večini primerov zahtevan kar neposredni prenos določb v nacionalno zakonodajo. Zaradi tega je zakon, ki ga imamo danes pred seboj predvsem prenos zahtev in s tem uskladitev naše zakonodaje s pravnim redom evropske zveze na tem področju, predvsem z zahtevami že omenjene direktive. Direktiva pa vendarle na nekaterih področjih dopušča nacionalnim zakonodajam urejanje določenih vprašanj po svojih merilih. To so predvsem vprašanja volitev in imenovanja predstavnikov delavcev iz posamezne države v posebna pogajalska telesa in v organe predstavništva delavcev ter organe družbe, ter vprašanja, povezana z varovanjem zaupnosti in varstvom predstavnikov delavcev, ter seveda kazenske določbe. V zakonu je urejeno varstvo predstavnikov delavcev v posebnih pogajalskih telesih, članov sveta delavcev evropske delniške družbe, predstavnikov delavcev, ki opravljajo funkcije v skladu s postopkom obveščanja in posvetovanja in predstavnikov delavcev v organih vodenja ali nadzora evropske delniške družbe, ki so zaposleni v teh družbah oziroma v njenih odvisnih družbah ali podružnicah v Republiki Sloveniji. To varstvo je urejeno na enak način, kakor to velja za predstavnike delavcev v naših družbah, in sicer tako, kot je to urejeno za člane svetov od delavcev po zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju in zakonu o delovnih razmerjih. To kaže na to, da se vlada zaveda pomembnosti socialnega dialoga in sodelovanja zaposlenih pri upravljanju ob upoštevanju zahtev direktive in uvaja takšne postopke, ki so se pokazali kot dobra praksa. S tem v zvezi predlog zakona določa, da vse stroške povezane z delovanjem posebnega pogajalskega telesa in s pogajanji nasploh, krijejo udeležene družbe. Urejanju v nacionalni zakonodaji je prepuščeno tudi vprašanje kazenskih določb in v okviru teh tudi določitev sodne pristojnosti delovnemu sodišču v primeru sporov v zvezi z izvajanjem določb zakona. V Novi Sloveniji-Krščansko ljudski stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič v imenu SLS.
Hvala lepa ponovno za besedo. Eno pomembnih načel, ki so v Evropski uniji dominantna je načelo partnerstev. V primeru tega predloga zakona partnerstva med zaposlenimi na eni strani in upravami ter lastniki delniških družb na drugi strani. Temu načelu so sledile tudi številne uredbe in direktive Evropske unije, med drugimi tudi direktiva 2001/86/ES, ki daje pravno podlago z oblikovanjem evropske delniške družbe in s tem normativno okvirjanje soupravljanje zaposlenih v njej. Predložen predlog zakona je tako neke vrste tehnična preslikava oziroma povzetje direktive in kot takšen dokument, ki ga je v bistvu težko kaj dosti spreminjati. S predlogom zakona se vzpostavlja dokaj prosto oblikovanje urejanja sodelovanja delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe, s tem, da se obstoječe že dosežene ravni sodelovanje delavcev pri upravljanju podjetij ne more manjšati. V povezavi s tem mora vodstvo ali upravni organ, ki ustanavlja evropsko delniško družbo z namenom, da se takoj pričnejo pogajanja s predstavniki delavcev, ustanoviti posebno pogajalsko telo, katero zastopa delavce vseh udeleženih družb, pri čemer se predstavnike delavcev iz Republike Slovenije v to pogajalsko telo izvoli na predlog sveta delavcev ali sindikatov na zboru delavcev. Celoten sistem upravljanja evropske delniške družbe vključno z delavskim predstavništvom sloni na medsebojnem zaupanju, kar je glede na našo domačo prakso, ko se več ali manj s strani uprav in lastniške strukture potrebno partnerstvo z zaposlenimi zelo pogosto prikrito izigra, nam je to morda težje razumljivo. Po razumevanju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bi bilo bolj prav, da bi se delavcem iz posamezne države članice evropske delniške družbe dodelil v posebnem pogajalskem telesu en sedež tudi takrat, ko le-ta ne dosega 10% od skupnega števila zaposlenih v evropski delniški družbi in podobno bi se smelo ravnati tudi pri sestavi sveta delavcev evropske delniške družbe potem, ko je le ta dokončno ustanovljena. Poleg tega tudi menimo, da bi se po vprašanju obveščanja in posvetovanja poslovodstva evropske delniške družbe v izjemnih okoliščinah smelo poslovodstvo močneje zavezati k temu, da bi se uspelo v postopkih pogajanja mnenja svetov delavcev evropske delniške družbe vsaj v neke vrste kompromisnem smislu pripeljati do sporazuma, in ne tako, kot je v predlogu zakona zastavljeno, da v primeru če se poslovodstvo odloči, da ne bo ravnalo v skladu z mnenjem sveta delavcev, lahko le ta uporabi pravico do ponovnega sestanka s poslovodstvom, ki pa ne opredeljuje zaveze, da bi se na tem ponovnem sestanku sporazum tudi doseglo. Vendar kot že rečeno, je predlog tega zakona neke vrste tehnična preslikava direktive in je v posamezne določbe zakona težko zapisati in tudi razumeti drugače kot za ostalo direktiva, ki pa v ospredje sporazumevanje med poslovodstvom in upravo oziroma upravo in delavskimi predstavniki postavlja na čelo medsebojnega zaupanja in pristnega partnerstva. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zadovoljni, če bo v domačih podjetjih vzpostavljen v praksi, govorim v praksi, vsaj tolikšen dejanski obseg soupravljanja oziroma sodelovanje delavcev pri upravljanju, kot bo to v Evropski delniški družbi. Iz tega naslova bomo mi seveda predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še kot zadnjega vabim k besedi podpredsednika Pečeta, da predstavi stališče SNS.
Spoštovani prisotni! Dejstvo je, da so nam pred časom, ko smo stopali v Evropsko unijo govorili o skupnem trgu. Prav tako je dejstvo, da so nam pred časom govorili o enakih možnostih, enakih možnostih za prebivalce Evropske unije, med katere smo prišli tudi Slovenci, kakor tudi za gospodarske subjekte, ki se bodo potegovali na boljšem in predvsem konkurenčnejšem trgu. In prav tako je dejstvo, da je inštitucija Evropske unije sprejela tako direktivo kot uredbo, ki naj bi pripomogla k tem obljubam, tako za Slovenijo kot za vse ostale članice države Evropske unije, predvsem pa za delniške družbe, ki domujejo v Evropi in ki imajo svoja matična podjetja v posameznih državah članicah Evropske unije. In če lahko rečemo, da je Evropa ali pa Evropska skupnost tu dosegla oziroma presegla in s tem uresničila to, kar je obljubljala, torej enoten trg z enakimi področji pravic in opravljanja za vse delniške družbe, lahko z isto gotovostjo rečemo, da je pa žal slovenska vlada tu zamudila. Žal je zamudila, kajti če pogledamo začetek veljavnosti direktive 2001 leta dalje do kdaj bi mogla stopiti v veljavo vidimo, da Slovenija še ni pristopila k temu oziroma slovenska podjetja še niso imela pravne podlage za pristop v korektnejši odnos na delovanju evropskega trga. Kot vemo je Evropska komisija Slovenijo zaradi svoje neaktivnosti, torej slovenske neaktivnosti pozvala, ampak ne samo pozvala, ampak celo zagrozila z tožbo pred Evropskim sodiščem, v kolikor ne bo storila tega koraka, k kateremu se je seveda na podlagi pogodbe o Evropski skupnosti tudi zavezala. Ampak dejstvo je, da Evrope ne skrbi, ali bodo lahko slovenska podjetja konkurenčna oziroma se opravičujem, imela enake pravice v upravljanju v primerjavi z ostalimi evropskimi državami, ampak Evropo skrbi, ali bodo ostale evropske države in njihove delniške družbe imele enake pravice kot slovenska podjetja v Sloveniji. Dejstvo je, da gre pač za navadno zamenjavo. In zato v Nacionalni stranki lahko z gotovostjo rečemo, da osnovno tendenco predlaganega zakona seveda pozdravljamo. Omogoča slovenskim podjetjem enak način poslovanja, posebej kar se tiče upravljanja in organizacijske strukture delniških družb, kot jo imajo ostala podjetja na ostalih trgih. Kar se tiče samega odvijanja aktivnosti lahko rečemo, da je izpeljana tako uredba oziroma direktiva, tako v tem zakonu, ki je danes pred nami, kakor, bi rekli, v drugem sestrskem zakonu, zakonu o gospodarskih družbah. Govor o vsebini direktive in pa uredbe o možnosti izbire eno in dvotirnega sistema nakazuje na neko pravico ustanovitelja, poudarjam, ustanovitelja podjetja, delniške družbe, da se odloči o načinu upravljanja. S tem, ko rečem ustanovitelj, je seveda po eni strani zelo smiselno uporabiti to besedo, posebej, če gledamo skozi oči kapitala. Po drugi strani pa omejevanje pravice izbire eno ali dvotirnega sistema v osnovnem aktu delniške družbe izključno skozi stališče ustanovitelja pa s tem izpodbijamo pravico, vsaj po naši oceni oziroma minimiziramo pravico delavcev do soupravljanja. Ampak kakorkoli rečeno, še zmeraj boljše kot nič, da imajo vsaj pravico soustanovitelji, da izberejo eno ali dvotirni sistem. Rad bi poudaril, da bistvena razlika nastopa med eno in dvotirnim sistemom, žal, pa zaradi časa bom preskočil ta del, ampak verjamem, da ste ta del že vsi pred menoj omenili. Zato bi rad izpostavil samo še nastajajoč paradoks, ki po moji oceni, nakazuje na patetiko politike vlade Republike Slovenije, žal, pa tudi na patetiko politike tega državnega zbora. Danes so nas vse velike besede o soupravljanju ali bolje rečeno sodelovanju na tako imenovani mikro ravni. Vsi govorimo o pravicah delavcev na mikro ravni. Zakaj na mikro ravni? Ker govorimo o delniških družbah. Medtem ko se z našim "žegnjem", žal, in seveda našem vedenju izogibamo na velik krog pravicam delavcev do soupravljanja ali sodelovanja pri posamezni zakonodaji, ki se teh delavcev dotika. S tem hočem povedati, da se vlada Republike Slovenije izogiba pripravljenosti sodelovanja s sindikati na področju davčnih reform. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo tudi končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o dveh členih in dveh vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 28. februarja, zato vas prosim, da vzamete pred seboj tisti dokument na katerem piše "novo", desno zgoraj. V razpravo dajem 25. člen ter amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Mag. Potrata beseda je vaša.
Hvala, gospod podpredsednik, pa posebej zahvaljeni tudi za opozorilo o popravku k amandmaju k 30. členu. Naj za začetek najprej izrazim svoje nesoglasje k načinu uporabe kratic v tem zakonu. Tudi v tem členu je namreč o tem govora, pa tudi v tem odstavku, zato mislim, da ne kršim poslovnika. Ko prevzemamo zakonodajo slovenimo izraze in pri tem ne delamo nič drugače kot delajo drugi narodi. In recimo, prenos te direktive v angleščini ali angleško poimenovanje je "European Company". V nemškem zakonu oziroma sklicevanje na nemško besedilo je "Europengesellschaft". To se pravi je v nacionalni jezik prevedeno. Mi smo to prevedli evropska delniška družba. Se pa skozi cel zakon pojavlja kratica SE, kar je sicer v 1. členu zakona pojasnjeno, da je to kratica za "Societas Europe", ampak ni potrebe, da bi skozi besedilo vlekli nekaj, kar se v besedilnem delu ne pokriva. Ampak kot rečeno, prevajalske navade so pri nas nekaj specifičnega in mogoče bi bilo bolje sprejeti popoln sistem, ta je vpeljan, da tudi kratice sledijo slovenskim poimenovanjem. Zdaj pa k predlaganemu amandmaju. Amandma k 25. členu, ki nosi podnaslov Obveščanje in posvetovanje v izjemnih okoliščinah je eden od tistih, ki niso dobili podpore na matičnem delovnem telesu. V prvem odstavku je sicer vpeljana beseda "pravočasno", gre namreč za obveščanje in posvetovanje, silno pomembno je, da je pri sodelovanju obveščanje in posvetovanje pravočasno. Ne razumemo pa, zakaj je izpuščeno v drugem odstavku pomembno napotilo, da morajo biti namreč pravočasno obveščeni o načrtovanih ukrepih. To je silno pomembno, da ne gre namreč za obveščanje in posvetovanje, zlasti pa posvetovanje ne more biti "post festum". To bi lahko bilo samo na ravni tega, da delavci niso imeli možnosti biti pravočasno obveščeni o nameravanih načrtovanih ukrepih, ampak so bili samo naknadno obveščeni o tem, kakšni ukrepi so bili sprejeti. Ker pa gre za ukrepe o izjemnih okoliščinah, ki zadevajo take stvari kot so preselitve, prenosi, prenehanje podružnic ali družbe, ali odpovedih večjemu številu delavcev iz poslovnih razlogov, pa se mi zdi, če hočemo zaščiti interese in temu je namreč ravno ta direktiva namenjena, zaščiti in preprečitvi zlorab, potem bi bilo to dopolnilno nujno potrebno. Ob tem, ali bo to dopolnilo dobilo podporo ali ne, se bo tudi pravzaprav pokazalo, kako razumemo sodelovanje delavcev pri upravljanju, ali ga, kot rečeno, razumemo zgolj na ravni že sprejetega samoobvestilnega ali v resnici razumemo tako, kot je to zapisno v podnaslovu tega člena, torej da ima poleg obvestilne ravni to tudi naravo posvetovanja. In vsi nadaljnji členi so v prid tezi, da gre vendarle za načrtovane ukrepe in da bi to moralo biti tako zapisano. Naj vas opozorim še na eno stvar. V istem zakonu, to je v 3. členu, kjer predlagatelj zakona pojasnjuje pomen izrazov, je v točki h zapisano: posvetovanje in vzpostavitev dialoga in izmenjavo mnenj med svetom delavcev evropske delniške družbe ali drugimi predstavniki delavcev in poslovodstvom evropske delniške družbe se v času, na način in z vsebino, ki predstavnikom delavcev na podlagi zagotovljenih informacij omogoča, da izrazijo mnenje o načrtovanih ukrepih poslovodstva evropske delniške družbe, ki se lahko upošteva pri postopku odločanja v evropski delniški družbi. Torej, mi konsistentno to, kar je zapisano v 3. členu, ko predlagatelj pojasnjuje izraze in izpeljava tega ali prenos tega v 25. člen, kjer, kot rečeno, govorimo o izjemnih okoliščinah in kjer je seznanitev z načrti še toliko bolj pomembna. Pričakujem, da bi zaradi vsega tega ta amandma moral dobiti podporo. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Glede na to, kako je konceptualno zastavljen 25. člen, bi moglo vanj biti vključeno takšno izhodišče kot ga zastavlja ta amandma, samo tisti, ki je pripravljal ta amandma, to pa je zveza svobodnih sindikatov, ki pa je to vzela nekoliko površno v obravnavo in zato tako predložen amandma ni konsistenten s konceptom, ker tukaj ne govorimo takrat, da bodo tisti organi, ki imajo pravico o neki zadevi odločati, nameravali nekaj odločiti, ampak so to odločili, ker moramo nadaljnji tekst spremljati. To se pravi, če govorimo, da bi vnesli notri tudi besedo "načrtovani ukrepi", potem se mora tekst tudi naprej glasiti "ki bodo bistveno vplivali na interese delavcev", posledično na ta odstavek se nanaša tudi tretji odstavek, ki bi iz takšnega koncepta, ki ga mi zdaj želimo spremeniti, mogli tudi potem zadnji stavek tretjega odstavka spremeniti in bi se moral glasiti drugače. Na sestanku, ki ga organizira odbor sveta delavcev evropske delniške družbe imajo pravico sodelovati tudi tisti člani sveta delavcev evropske delniške družbe, ki zastopajo delavce, ki jih bodo ukrepi, ampak bi mogla biti besedica "bodo ustavljeni na podlagi tako pristopljene spremembe v drugi odstavek. Ampak tukaj govorimo, ki jih ukrepi iz prvega odstavka tega člena neposredno zadevajo. Tako, da sindikat je pristopil zelo površno v to vprašanje. Mene pa v tem členu nekaj drugega bolj moti. Jaz bi raje videl, kot sem že uvodoma v naslovu poslanske skupine povedal, da bi v tem zakonu, predvsem v 4. členu, nekoliko trše zavezali menedžment oziroma tisti organ, ki ima pravico odločati, da takrat, ko je v skladu z drugim odstavkom svet delavcev pa zahteval pogovor na ta vprašanja, o teh ukrepih in mnenja sveta delavcev ta menedžment ni sprejel, mi v četrtem odstavku dajemo pravico, pravico delavskemu zastopstvu do ponovnega sestanka s svetom delavcev oziroma za uporabo, to je pa vse. Nič v tem členu zavezujoče ne zastavimo tako, da bi na tam drugem pogovoru vendar moral zakon nekako zavezati tiste, ki so odločbo, nek ukrep sprejeli in delavsko predstavništvo, da dosežejo neke vrste sporazum. Ne samo to, da se je zavrnilo mnenje sveta delavcev, ampak bi mogli slediti temu, da bi se sporazum dosegel. Ker pa je celoten kontekst zakona v skladu, tudi jaz poznam recimo nemško področje, ki urejuje sodelovanje delavcev pri upravljanju podjetij, grajen na nekem zaupanju, ki je pristno partnerstvo in sem ga tudi doživel, zato seveda najbrž tudi direktiva in temu podobno 25. člen ni predvidel v četrtem odstavku zaveze tistih, ki odločitve sprejemajo, torej vodstvene strukture, da doseže sporazum z delavskim predstavništvom, čeprav iz naše domače prakse, prakse, ne to kar imamo mi deklarativno zapisano po pravicah delavcev do udeležbe pri upravljanju podjetij, da bi bilo to seveda bolj določno in zavezujoče zapisano, ampak najbrž glede na izhodišče iz direktive žal to ne bomo mogli zapisati. Tako pristopljeno v spremembo tega člena, kot ga je zastavila zveza svobodnih sindikatov je žal vse premalo domišljena zadeva in tudi na odboru se o tem vprašanju nismo mogli kaj bistveno vsebinsko soočiti, ker je zveza svobodnih sindikatov poslala te predloge praktično tisto jutro, eno uro preden smo začeli s sejo odbora. Meni je po eni strani žal, ker se nismo mogli tudi takrat v to vsebino poglabljati, ampak tak pristop se mi zdi časovno preveč omejen, da bi lahko resne vsebinske spremembe v zakon vgradili. Hvala.
Hvala lepa. Repliko, ima magistrica Potrata, ker ima minister besedo, ali imate repliko? Potem vas bom napisal na spisek za razpravljajoče in dajem besedo gospodu ministru.
Hvala lepa za besedo. Predlog tega amandmaja vlada Republike Slovenije ne podpira, zato ker gre v prvi vrsti - torej, prvi razlog je ta, da gre s tako dikcijo, da bi s tako dikcijo pravzaprav zožali pravice samo na tiste ukrepe, ki so načrtovani, ne pa na vse ukrepe, ki so obstoječi. Torej, predlagam, da seveda ne krčimo pravic. Drugi odstavek 25. člena je natančen povzem točke C., drugega dela standardnih pravil direktive. Kar pomeni, da kakršenkoli popravek ni potreben, pa tudi ni primeren. To sta dva razloga, zaradi katerih vlada temu amandmaju nasprotuje.
Hvala lepa. Mag. Štebe.
Hvala lepa. Minister mi je vzel besedo, jaz ima tukaj napisano, da zmanjšuje pomen pravice posvetovanja, samo o načrtovanih ukrepih je pravzaprav nepotreben. Točno to. Tudi semantično gledano, zakaj bi z nekim podrobnejšim določilom zmanjševali obseg določila, ki je pač naveden. Tukaj v 25. členu ne gre za nikakršne izjeme okoliščine, vsaj tiste, ki so tukaj navedene, to so neke bistvene spremembe, ki se dogajajo v neki gospodarski družbi in v takih primerih ima svet delavcev ali pa odbor sveta delavcev pravico, da se o načrtovanih zadevah formalno posvetuje, o zadevah, ki se pa dogajajo in o katerih se na svetu ni razpravljalo, pa imajo pravico, ne samo na tem nivoju, lahko tudi na kakšnem drugem primernem vodstvenem nivoju zahtevati pojasnila, se o tem posvetovati in tako naprej. Jaz bi od Zveze svobodnih sindikatov pričakoval v tem členu kakšne drugačne amandmaje, kakšne bistveno, ne vem, kaj, da imajo delavci pravico celo preprečiti določene spremembe, če ne pride do sporazuma v določenih primerih. Neka kultura in tudi tradicija v Evropi pa je zelo različna. Tako, da evropska direktiva tukaj pušča odprte možnosti za kakšne ostrejša določila v nacionalnih zakonodajah oziroma na ta način, da se tehta glede na politične in vrednostne preference ali delodajalcev ali delojemalcev oziroma lastnikov in soupravljalcev, koliko delavskih pravic bo še formalno dopuščenih v neki gospodarski družbi. Jaz menim, da morajo biti formalnosti čim manj opredeljujoče oziroma zavezujoče in da na kulturi oziroma na sodelovanju med, če hočete delodajalci in delojemalci, pride do ustreznega sporazuma, kako se bodo te pravice tudi formalno s pogodbo uveljavljale. Mislim, da je v resnici ta beseda odveč in v resnici omejuje tisto, kar je bilo mišljeno s tem določilom. Jaz ne bom podprl tega amandmaja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Hvauc.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi. Sodelovanje delavcev pri opravljanju podjetij je prav gotovo eden velik napredek, ki smo ga dosegli na razvoju ali pa so ga dosegli na razvoju delovanja gospodarskih družb. Sodelovanje vodi v partnerstvo, ne v konflikte in praksa v mnogih državah in tudi v Sloveniji, kjer imamo zakon od leta, mislim da 1993 je pokazala eno obilico pozitivnih učinkov tovrstne ureditve. Pojavlja se nova družba, to je evropska delniška družba in prav je, da soupravljanje uredimo tudi v tej družbi. Sedaj, zakaj nismo tega uredili že do sedaj, ker smo poslušali očitke, da že direktiva velja od 8.10.2001, res je, da bi to že lahko bilo urejeno, tak zakon bi lahko obravnavali že 2002, 2003 pa 2004 pa tudi 2005 mogoče, ampak ker to ni tema tega amandmaja, o tem več ne bom naprej razpravljal. Bi se pa res osredotočil na 25. člen, na katerega se vlaga amandma in bi kar se tiče obveščanja in posvetovanja opozoril, da člen v bistvu določa dve stopnji tega sodelovanja med delodajalci in delojemalci. In sicer, prvi odstavek govori o tem, da če obstajajo okoliščine, zaradi katerih itd., je potrebno oziroma delodajalec mora oziroma ima svet delavcev pravico, da se o tem pravočasno seznani. Se pravi, ne takrat, ko pridemo do ukrepov, ampak takrat, ko nastopijo vzroki, ki bodo pripeljali do morebitnih ukrepov. V drugem odstavku ima svet delavcev pravico, da se na lastno zahtevo, se pravi, da o tem ne odloča poslovodstvo ali kdorkoli tretji, ampak na lastno zahtevo, sestane s poslovodstvom zaradi posvetovanja in seznanitve s ukrepi, in sicer ne katerimi koli ukrepi oziroma katerimi koli ukrepi, ne pa točno določenimi ukrepi. In strinjam se s tem, da ta amandma oži obseg pravic. Poglejte, eno so načrtovani ukrepi, ki jih načrtuje poslovodstvo, v praski, v življenju pa nastopi še kup drugih ukrepov, ki pa sploh niso povezani z načrtovanim ali pa z željami poslovodstva. Eno so ukrepi, ki izhajajo ne vem iz statuta, iz zakona. Kaj, če inšpekcija ugotovi, da ena podružnica ne izpolnjuje pogojev za delovanje in prepove poslovanje take podružnice? Ali so to načrtovani ukrepi ali so to ukrepi, ki se jih poslovodstvo želi - ne niso, to so neki drugi ukrepi in tudi ti ukrepi so v taki dikciji zajeti. Zato še enkrat trdim, da če omejimo te ukrepe in posvetovanje oziroma obveščanje o ukrepih samo na načrtovane, dejansko delavcem ožimo obseg pravic iz soupravljanja. Ne nazadnje. Da predlagatelj misli resno z obveščanjem in posvetovanjem, se vidi tudi jasno iz tega člena 25., se vidi tudi jasno iz 39. člena, ki seveda tudi predvideva relativno velike sankcije v primeru, če delodajalec pač tega, kar je zapisano v 25. členu, ne bo spoštoval. Zaradi tega, še enkrat poudarjam, ker po mojem prepričanju ta amandma oži obseg pravic, tega amandmaja zanesljivo ne bom podprl.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala. Kar na nekaj stvari je treba odgovoriti. Tisto o nepravočasnosti amandmajev - je bilo besedilo na državnem svetu, je bilo besedilo od obravnave na matičnem delovnem telesu do zdaj, tako da, če bi bila volja, bi se dalo o tem kaj poučiti. Zdaj pa k jezikovnim pomislekom, ki jih nekateri tu razlagajo. Določilo "načrtovani ukrep" je v kontekstu tega, da ima svet delavcev pravico, da se na lastno zahtevo o nečem pouči, kar se bo zgodilo. V četrtem odstavku 25. člena je jasno napisano, kaj lahko svet delavcev napravi za to, da doseže dogovor - to, kar je bilo rečeno, da bi morali sindikati bolj odločno zahtevati - je v 4. členu to tudi predvideno. Ampak, kar zadeva zdaj rabo prihodnjika. Sedanjik se za splošno raven uporablja v zakonu, zlasti v povezavi s prilastkovim odvisnikom. Zaradi tiste rabe, da bo sestanek, ki bo takrat in takrat, je postal prihodnjik v prilastkovem odvisniku neka splošna jezikovna praksa, ki z jezikovnimi pravili nima kaj dosti skupnega in mi je žal, če nekateri obešate nepodporo temu amandmaju na jezikovno formulacijo. Gre namreč za to, da je ta ukrep je zadeval, zadeva in bo zadeval delavce, zunaj časovno, to je tisti, ki se nanaša na tak ukrep, ki prizadene delavce. Tako bi prosila, da ta jezikovna formulacija ne bi bila morebiti za koga ovira za podporo temu predlogu amandmaja. Ali pa načrtovani ukrepi ožijo ali širijo, je pa druga stvar. Zakonska dikcija naj bo kar se da jasna in zato, ker interpretiramo stvari na različne načine, da bi tistemu "pravočasnemu" dodali še, da gre "pravočasno" razumeti v kontekstu načrtovanega, ne pa že sprejetega - mislim, da je ta beseda kar na mestu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Hvauc za repliko.
Očitno nisem bil točno razumljen. Jaz sem govoril ravno o tem, da podpiram to, da se svet delavcev seznani s tem, kar se bo zgodilo. Podpiram in to je s takšno dikcijo tudi omogočeno. Če pa dikcijo zožimo na "načrtovane ukrepe", pa en kup ukrepov ali pa dogodkov, ki se bodo zgodili, enostavno izpustimo. V tem je bistvo tega problema.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Tu imam občutek, da gre za sprenevedanje tistih, ki pač nočejo ugotoviti bistva tega predloga kolegov iz poslanske skupine SD, ali pa, če hočete, Zveze svobodnih sindikatov. Gre preprosto za to: ali bodo delavci to izvedeli vnaprej, ali če hočete "eks ante" ali za nazaj "eks post", samo za to tukaj gre. In ker je dikcija 1. člena, prvega odstavka 25. člena jasna in že govori o tem, da so o tem pravočasno seznanjeni, edino kar je mogoče reči v drugem odstavku, da gre za ukrepe, še posebej tiste, ki so načrtovani. In če imate problem s tem, da ne morete podpreti amandmaja zaradi raznih jezikovnih stvari, o katerih vam je gospa mag. Potrata zelo jasno pojasnila, pa vendarle dovolite, da vaše razmišljanje, da gre pri načrtovanih ukrepih za oženje pravice obveščanja, posvetovanja v izjemnih okoliščinah, nima nobene zvez z realnostjo. Še posebej me tu preseneča, da vlada pravi, da so načrtovani ukrepi oženje pravic. Poglejte, gospod minister, vsako podjetje, še posebej podjetje, ki deluje na evropskih trgih, ima načrt za izjemne okoliščine, ima ga. Ampak ne v stilu NNP-ja, to, kar smo se včasih šli, ampak ima načrt, ki se mu reče upravljanje rizikov. In ena ključnih funkcij, ki jo podjetja razvijajo v upravah, se pravzaprav "chief risk office". To vsako resno evropsko podjetje dela. In ključna zadeva pri tem je, ali naj bodo o tem tisti, ki jih takšen načrtovan ukrep zadeva, o tem seznanjeni. In glede na to kako ste spravili v dikcijo samo "o ukrepih", lahko pomeni, da v tem primeru v Sloveniji ti delavci ne bodo seznanjeni. In zato je ta ključna funkcija upravljanja rizikov tudi tisti razlog, zakaj je treba tukaj reči "načrtovani ukrepi". Lahko v tretjem branju potem ta amandma preoblikujemo "o ukrepih in še posebej o načrtovanih ukrepih", ampak to je vse odvisno od tega, ali ste za to, da delavci to zvedo vnaprej, da so oni seznanjeni z načrtom ukrepov za izjemne okoliščine. Če tega niste pripravljeni, pač, to kaže na to, da niste za resno vlogo zaposlenih v teh družbah. In sedaj ta zgodba okoli jezikovnih formulacij, mislim, da je bilo to zelo jasno povedano. Sam nisem takšen jezikovni specialist, ampak toliko pa poznam delovanje in slovenskih podjetij, predvsem tistih, ki delujejo malo širše, kot v Sloveniji, da v teh podjetjih imajo ukrepe in imajo načrtovane ukrepe in imajo ukrepe za, če hočete, izjemne okoliščine. In zato je korektno tukaj to zapisano. To je korektno tukaj zapisati, da gre za ukrepe in še posebej načrtovane ukrepe, če bomo seveda v tretjem branju tako dopolnjevali, vendar so pogoji za to, da se najprej pred besedo "ukrepih" doda beseda "načrtovanih" z razumevanjem, da to pomeni, da bodo na vsak način zaposleni vnaprej in ne za nazaj izvedeli o tem, kakšna bo njihova usoda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Rezman.
Hvala. Meni tudi ne gre za jezikovno zapletanje, ampak za to, da skušam razumeti, kaj je predlagatelj z amandmajem hotel. Če ga jaz prav razumem, je hotel samo to, da bi se zagotovilo več varnosti, več pravic, več zagotovljenih možnosti za upravljanje. Upravljanje je po tem zakonu na treh ravneh določeno. Prvič na ravni obveščanja, drugič na ravni posvetovanja in tretjič na ravni soodločanja. In nobenega posvetovanja seveda ne more biti potem za "že zgodena" dejstva. S temi "zgodenimi dejstvi" se ukvarja zgodovina. Tu ne govorimo o zgodovinski problematiki, ampak o problematiki upravljanja družb. Zato sam nimam nobenih pomislekov v zvezi s tem, ali podpreti ali ne takšen amandma. Jaz ga osebno podpiram. Zapleti v zvezi s prihodnjikom se najbrž dajo urediti tudi čisto redakcijo, ker ne gre za nobeno vsebinsko pomembno razliko.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič.
Hvala lepa. Ne bi želel, da bi me kdo razumel, da se postavljam na pozicijo tistega, ki ima moč odločanja v takih izjemnih okoliščinah, ko nek gospodarski subjekt zaide v neke poslovne ali drugačne težave in to poslovodstvo ima takrat pravico izrekati, odločati o ukrepih ampak bi želel samo to povedati, kako razumem 25. člen. Konceptualno je ta člen zastavljen, da je tisti, ki ima pravico v takih izjemnih okoliščinah odločiti odločitev sprejel, ker jo je moral sprejeti glede na stanje, v katerem se je znašlo podjetje. Tako je konceptuiran ta člen, kot ga tudi poznam iz nemškega zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju in je sprejel to. Ta člen ne govori o tem, da poslovodstvo namerava, načrtuje sprejeti neke ukrepe, ampak jih je sprejelo. Člen kot takšen v skladu z zaupanjem med partnerjema daje potem možnost in pravico delavskemu predstavništvu, da zahteva pogovor o teh ukrepih, da se nekako sporazumejo, kako te ukrepe tudi v korist šibkejšega, to se pravi, svet delavstva skozi predstavništvo delavskih svetov ublažijo ali kako drugače dogovorijo. Ta člen, kot jaz poznam to materijo, ni preventivne narave oziroma ni v vprašanju načrtovanja ukrepov, ampak so ukrepi sprejeti s strani tistega, ki ima to pravico. V tem kontekstu jaz razumem tudi vprašanje prihodnjika. Mi se lahko tukaj slovnično "prepihujemo", ampak veste, ko se rabi in tolmači zakon v praksi, ko pride do spora, je še kako pomembna časovna raba zapisa v nekem določilu. Tisti, ki ste pravniki, morate to poznati. Jaz sem to nekoliko skušal potem, ali se s tem seznanil, ko pride do upravnega spora na sodišču. Takrat pa pomeni, kaj je nameraval zakonodajalec zastaviti v konceptu zakona za tako časovno rabo nekega zapisa. Jaz samo tako kot razumem 25. člen po predlogih direktive, mislim, da ga težko spreminjajo samo tako, da v drugem odstavku samo vnesemo zadevo "načrtovani". Ker je ven iz koncepta 25. člena. Navsezadnje pa mora malo bolj tehtno obrazložitev pa dati na to vprašanje predstavnik predlagatelja, ker to so zelo tehnična vprašanja, ki so vezana na global koncepta sodelovanja delavcev pri upravljanju v evropskih podjetjih.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Če bi bilo socialnega dialoga malo več, verjetno ta tema bi bila tukaj danes prihranjena za nas vse. Mislim pa, da je osnovni namen sveta delavcev pravica do sodelovanja in soodločanja pri poslovanju podjetja in te debate, ki jih imamo danes, so tudi popolnoma odveč, kajti, namreč, ravno to počenjamo. In tudi sam zakon o delovnih razmerjih govori o tem, da imajo v bistvu predstavniki sveta delavcev pravico do soodločanja v podjetju. In dejstva, ki narekujejo v bistvu zožanje teh pravic, so tudi lahko v nasprotju z ustavo Republike Slovenije. Tega se moramo tudi zavedati, zato gre razmisliti o tem, ali bomo podprli amandmaje ali ne. Jaz osebno smatram, da amandmaji so dobri vsi, ne samo ta, o katerem pravkar razpravljamo, in jih je vredno podpreti. Ker dajejo pravico, resnično tisto pravico, ki jo zakon ukinja.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo glede 25. člena in dajem v razpravo 30. člen ter amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? Mag. Potrata, prosim.
Hvala. Tudi ta amandma, ki ga zdaj predlagamo kot dodatek novega odstavka, to je četrtega odstavka, pravzaprav sledi tistemu določilu, ki je s to direktivo ali sprejemom direktive jasno določeno. Namreč, da sledi nacionalnim zakonodajam. V avstrijski in v nemški zakonodaji je 11. člen direktive vključen v zakonsko besedilo, zaradi tega, ker direktna uporaba direktive bi pomenila sodni spor. Mislimo pa, da bi se bilo z vključitvijo tega odstavka k 30. členu sporu mogoče izogniti. Hkrati pa bi bilo to tudi zagotovilo preprečitve zlorabe, kot rečeno, da bi ne imel možnosti, ponavljam, delavec, ki bi bil v nekem delu evropske delniške družbe v Avstriji ali Nemčiji, delniška družba bi pa imela sedež v Sloveniji, v neenakem položaju, če bi recimo, pa zaradi tega delal [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Žal je čas potekel. Mag. Cvikl.
Hvala lepa. Mislim, da to, kar ni bilo povedano s strani kolegov glede 30.a člena, velja podpreti. Mi bomo ta amandma podprli. Zanimalo bi me pa predvsem stališče vlade do tega amandmaja, če bi lahko to izvedeli? Hvala.
Hvala lepa. Predlagam, da dam besedo mogoče še besedo gospodu Hvaucu, minister, potem pa na koncu vam. Gospod Hvauc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kar se tiče amandmaja k 30.a členu, ki se nanaša ali ki izhaja iz nekega strahu, da bo prišlo do zlorabe nekih postopkov, da delavci iz drugih družb, podružnic iz drugih evropskih držav ne bodo primerno obveščeni in da jim bo iz tega naslova kršena neka pravica do soupravljanja in da bi se v tem enoletnem obdobju lahko, ko se struktura družbe spreminja to tudi zlorabilo. V drugem poglavju 5. člen jasno določa sestavo tega pogajalskega telesa, ki je pristojno za to, da ureja in uredi področje soupravljanja. Tu je tudi zagotovljena udeležba ali prisotnost predstavnikov tudi iz teh družb, podružnic, drugih družb po drugih evropskih državah. Kar se pa tiče spremembe v strukturi, pa je v 7. členu tudi popolnoma jasno določeno, da če pride do sprememb, da je potrebno temu slediti tudi s spremembami v tem pogajalskem telesu. In s tega vidika jaz ne vidim posebne potrebe za to, da bi zaradi možne zlorabe ali strahov pred zlorabo dejansko tak amandma tudi podprl. Je pa še ena druga stvar, ki me v bistvu pri tem moti, da mogoče pri tistih, ki so se bolj v teoriji ukvarjali s soupravljanjem, izgleda tak amandma tudi všečen. Jaz, ki imam dejansko praktične izkušnje od leta 1993 s tem, seveda vem, kakšen je duh in kakšno je življenje takšnega zakona in takšnih določil, zato me seveda malo preseneča tak pristop. Glede na to, da v veljavnem zakonu, ki je paralela temu novemu zakonu, ki ga sprejemamo, to je zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju podjetij, so pa od leta 1993, ko je bil zakon sprejet, možnosti, da se dejansko zlorabi to pravico delavcev, bile vseskozi dopuščene. Če je nekoga motil predstavnik v nadzornem svetu, se je tam, kjer so bili ti preveč moteči in kjer so bili drugi zakonski pogoji, je nadzorni svet ali skrčil, število, ali pa celo ukinil. In delavci pri tem niso imeli praktično nobene besede. Ali pa, recimo, institut delavskega direktorja, ki je ali pa ni, tudi če ima družba več kot 500 zaposlenih, ni nujno, da bo delavski direktor član uprave. Tam kjer je bilo to moteče, kjer je to delodajalca motilo, je bila uprava samo enočlanska in je bil delavski direktor, ne vem, sicer na papirju delavski direktor, ampak v resnici ni sodeloval pri nobenih odločitvah, kaj šele, da bi odločal. Da pa ne spomnim na to, da pa v nekaterih institucijah soupravljanje sploh - to, kar je po ustavi v bistvu določeno in je ustavna pravica - sploh ni bilo zagotovljeno. Eden primer je RTV, kjer je šele po odločbi ustavnega sodišča in spremembi zakonodaje dejansko prišlo do izvrševanja teh pravic. [[...]] [[Medsebojno pogovarjanje.]] [[...]]Bova se potem pogovorila o tem, gospa Širca, če bo še pripravljenosti.
Prosim, lepo.
Tako še enkrat povem: s tem amandmajem se dejansko odpira nek dvom, neke skrbi, ki so pa bile odprte že v vseh teh 15, 16 let, in zaradi tega se mi amandma zdi mogoče malenkost licemerski. Hvala. Ne vem ga podrl, seveda.
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je vaša.
Zloraba je v vsakršnem primeru prepovedana, gre seveda sedaj za amandma, ki omejuje to na samo eno leto po ustanovitvi evropske delniške družbe. Sicer imamo pa v 22. členu napisano, da se vsako leto, to bi celo pomenilo spet, tako kot pri prejšnjem amandmaju, da se samo eno leto, samo v prvem letu, in zato je amandma redudanten in v bistvu na nek način oža pravice. Ponovno poudarjam, zloraba je vedno prepovedana in na to pravzaprav opozarja tudi 35. člen. Glede sestave sveta oziroma proporcialnosti je pa tako, kot je že bilo poudarjeno v razpravi - določa 7. člen zakona. Glede na te razloge vlada ne podpira tega amandmaja.
Hvala lepa. Minister, lahko izključite, prosim, mikrofon. Hvala lepa. Magister Štebe.
Hvala lepa. Jaz bom tudi glasoval proti temu dopolnilu, ker ima pač eno domnevo o zlorabi evropske družbe za zmanjšanje in odvzem pravice soupravljanja. Zanimivo bi bilo slišati mnenje zakonodajno-pravne službe, pravzaprav je pa zanimivo sklepanje v tem amandmaju in normiranje kršitve z dodatnim členom, ki naj bi namesto sankcioniranja preprečil domnevne zlorabe, to je tudi nepotrebno. Sploh pa to določilo sedaj s popravljenim dopolnilom ne sodi v kontekst 30. člena - popolnoma izven konteksta je. Morda bi bilo zanimivo slišati mnenje pravnikov, popolnoma nepotrebno, ker se zadeve sankcionirajo kot take. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Capuder.
Hvala. Zdaj, tako kot sem jaz razumel tole, ta amandma, predvsem, kaj se razume pod zlorabo, "kadar se v spremembo strukture" in tako naprej "odvzemajo ali zmanjšujejo delavske pravice" - jaz to razumem samo v tem kontekstu, da če zaradi povečanja družbe v nekem trenutku ne pride do ustreznega povečanja tudi predstavnikov delavcev v delavskem svetu oziroma v svetu delavcev. In zato, če imamo rešitev v 22. členu, da se ta stvar enkrat na leto prekontrolira, prečekira, potem jaz ne vidim nobenega strahu, da bi prihajalo do take zlorabe. Mislim, da v prvem letu, se pravi, od takrat, ko se neka delniška družba ustanovi, pa do enega leta, je pa navsezadnje tudi nek zagonski čas in mislim, da v tem nekem zagonskem času, ko se stvari postavljajo na noge, mislim, da je treba včasih tudi biti malo strpen.
Hvala magistru Capudru. Magister Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bi se pridružil predlogu gospoda Štebeta in bi predlagal, da v skladu s poslovnikom pozovemo zakonodajno-pravno službo, da poda mnenje k temu amandmaju oziroma da pove to, o čemer so tukaj pomisleki. Gre za to, da se ta amandma, kot sem ga razumel, je bil predstavljen uro pred sejo matičnega delovnega telesa, potem je bil povzet, tako da se zakonodajna-pravna služba do njega ni opredeljevala oziroma ni bilo na to možno dobiti mnenje pravnikov. Tako bi bilo to res dobro, predvsem, da slišimo to, kar je povedala vlada: ali ta 30.a člen res pomeni, da je v nasprotju z 22. členom, ki govori o tem, da se enkrat na leto sporoči, kako sprememba števila zahteva spremembo - bla bla, ali sta zdaj 30.a in 22. člen v medsebojnem konfliktu. In 30.a člen pomeni, seveda, oženje pravic. Jaz mislim, da bi za interes - tisti, ki se bomo odločali o tem, ali bomo ta amandma podprli, ali je to bilo to nujno potrebno. Tako predlagam predsedujoči, da pozovete zakonodajno-pravno službo, da nam na to poda svoje mnenje. Hvala.
Hvala lepa. Glede na to, da zdaj dobivamo dve pobudi s strani koalicije in s strani opozicije glede uporabe petega odstavka 66. člena, se bom vseeno odločil za prekinitev seje za 5 minut, da se posvetujem z zakonodajno-pravno službo, koliko časa potrebujejo, da podajo mnenje glede vloženega amandmaja. Torej prekinjam sejo za 5 minut. Hvala lepa.
Prosim, da zasedete svoja mesta tisti, ki ste pripravljeni sodelovati, da nadaljujemo sejo. Torej, zakonodajno-pravna služba me je obvestila, da bodo približno v pol ure pripravili pisno mnenje o skladnosti tega amandmaja z našo zakonodajo in seveda z evropsko, v samo vsebino se ne morejo poglabljati. Predlagam pa, da to točko prekinemo, nadaljujemo s 3. točko in jo tudi dokončamo in potem po potrebi o mnenju zakonodajno-pravne službe in še o tem amandmaju razpravljamo naknadno v okviru časa, ki je še na razpolago. Če ne vidim kakšnega posebnega nasprotovanja, se vam zahvaljujem za razumevanju. Prekinjam to točko. Prehajam na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODELOVANJU DELAVCEV PRI UPRAVLJANJU. Na voljo imamo 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Dušanom Kumrom. V zvezi s tem je odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlagal državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev zakona za dodatno obrazložitev. Gospod Kumer, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Zdaj, ko sem poslušal to enoinpol urno razpravo, sem prišel do nekega zaključka, da ljudi res nič bolj ne more razjeziti kot resnica in resnica danes, ki sem jo to uro in pol poslušal, je, da smo se neverjetno verbalno zavzemali za več soupravljanja, sama praksa in zakonske rešitve pa govorijo o nasprotnem, da odvzemamo to pravico delavcem. Torej, osnovni razlog, da smo se v skupini poslancev Socialnih demokratov odločili za predlog noveliranja zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju družb, je v dejstvu, da se v okviru celovite prenove zakona o gospodarskih družbah uzakonja tudi možnost družb, da svobodno izbirajo med tako imenovanim dvotirnim in enotirnim korporacijskim upravljanjem. Ker so posamezne rešitve zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju zaenkrat v celoti prilagojene le doslej edino veljavnemu dvotirnemu sistemu upravljanja delniških družb z upravo in nadzornim svetom kot organoma vodenja in nadzora, se kaže nujna potreba po ustrezni zakonski ureditvi sodelovanja delavcev tudi v organih družb z enotirnim sistemom upravljanja. Brez tega bi namreč nastala nedopustna pravna praznina. To pa pomeni, da bi bili delavci družb z enotirnim sistemom upravljanja lahko bistveno, hkrati pa pravno povsem neutemeljeno, prikrajšani glede svoje ustavne pravice do sodelovanja pri upravljanju v primerjavi z delavci družb z dvotirnim sistemom upravljanja. Gre torej za nedvoumna povezanost med obema tema dvema zakonoma v poglavjih in členih, ki opredeljujejo sodelovanje delavcev pri upravljanju družb. Tako kot je bilo predvideno v osnovnem predlogu zakona o gospodarskih družbah, je potrebno tudi jasno povedati, da bi se močno znižale pravice delavcev do soparticipacije pri upravljanju družb z enotirnim sistemom upravljanja. Še več! Šlo je za neke vrste premišljeno potezo in namen piscev tega prvega predloga zakona o izrinjanju delavcev iz sodelovanja pri upravljanju družb z enotirnim sistemom upravljanja. Po vsebini so te določbe opredeljevale in uveljavljale le izključno prostovoljno osnovo za sodelovanje zaposlenih pri upravljanju družb z enotirnim sistemom upravljanja in to na podlagi dogovora med delojemalci in delodajalci. Torej nadomeščanje zakonsko opredeljenih pravic zaposlenih z dogovorom med delavci in delodajalci in delodajalci bi pomenil izrazit korak nazaj. Skratka, prvotna intenca piscev zakona ni bila naklonjena delavcem, bila je izrazito ljudomrzna, zato je potrebno izpostaviti in pozitivno oceniti prizadevanja ministra za gospodarstvo, ki je prisluhnil tem pomislekom in argumentom in v dialogu in iskanju kompromisa je sedaj bistveno korigiran predlog zakona o gospodarskih družbah. Delavcem v prihodnjih in končnih določbah, dokler ne bo to področje urejeno v tem zakonu, ki ga predlagamo, zagotavlja tretjinsko zastopanost v upravnih odborih gospodarskih družb z enotirnim sistemom upravljanja. In ker predlagatelji vemo, da glede na mnenje vlade večine v tem državnem zboru ne bo podrla našega predloga sprememb in dopolnitev zakona in ker je ministrstvo za delo in družino obljubilo, da bo pripravilo nov predlog še v mesecu maju letošnjega leta, bom izkoristil to priložnost in izpostavil nekatere argumente predvsem z upanjem, da jim bodo prisluhnili pisci te novele zakona. Predlagatelji menimo, da načeloma ne more biti sprejemljiva nobena rešitev, ki primerjalno gledano daje delavcev družb z enotirnim sistemom manj participacijskih pravic, kot jih po veljavni zakonodaji že uživajo delavci družb z dvotirnim upravljanjem. Vprašanje, ali sta najmanj enotretjinsko delavsko predstavništvo v nadzornem svetu in najmanj enotretjinsko delavsko predstavništvo v upravnem odboru med seboj primerljivi ali ne, v Evropi nikoli ni bilo sporno. Še več! Direktiva o udeležbi delavcev v evropski delniški družbi je tu povsem jasna in nedvoumna. Odgovor na to vprašanje se torej glasi: vsekakor sta primerljiva in verjetno kakih drugih ustreznih sistemsko doslednih rešitev v tem smislu v resnici niti ni na razpolago. Na koncu, ker se mi izteka čas. Ne nazadnje, razvoj, nova dodana vrednost, dobiček niso kategorije, ki so le posledica dobre lokacije kapitala, so predvsem tudi posledica zdrave, pozitivne klime, znanja in sposobnosti ter zagnanosti zaposlenih v nekem delovnem okolju in ravno to [[...]]
Čas je potekel, gospod Kumer. Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Grill v imenu SDS.
[[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Tudi sami podpiramo vse predloge in zakonske rešitve, katere kakorkoli sledijo ciljem, ki so lahko v korist zaposlenim oziroma delavcem. Kot vidimo v obrazložitvi predlagatelja, je bil obravnavi predlog zakona pripravljen z namenom iskanja rešitev glede sprememb, ki jih bo prenašal oziroma prinašal novega zakona o gospodarskih družbah. Zakon o gospodarskih družbah je zagotovo eden izmed najpomembnejših zakonov, ki pomembno vpliva na razvoj podjetništva v Sloveniji. Ampak, kot vemo, je ta zakon o gospodarskih družbah šele v drugi obravnavi in ga bomo obravnavali v naslednjih dneh. Iz javne predstavitve mnenj, ki je bila opravljena o predlogu zakona o gospodarskih družbah dne 26. januarja, in je razvidno, da se za obravnavana vprašanja sodelovanja zaposlenih pri upravljanju predvideva kompromisna rešitev, ki pa še ni dokončno izoblikovana. Vloženih je veliko amandmajev in končno besedilo tega zakona in sprejete rešitve bodo lahko bistveno spremenjene glede na prvotno besedilo. In ravno zato, se nam v SDS zdi nesmiselno, predvsem pa neracionalno sprejemati zakon, katerega vsebina se nanaša na zakonske rešitve drugega zakona, kateri sploh še ni sprejet. Takšno stališče je v svojem poročilu zavzela tudi zakonodajno-pravna služba, ki ugotavlja, da so rešitve, predvidene v predlaganem zakonu, v tesni medsebojni soodvisnosti z rešitvami, ki so predvidene v zakonu o gospodarskih družbah, ki pa je, kot smo že omenili, šele v obravnavi zakonodajnega postopka. Tudi vlada Republike Slovenije v svojem mnenju ugotavlja, da so predlagane spremembe in dopolnitve predloga zakona popolnoma nekompatibilne in nekonsistentne s predlagano ureditvijo enotirnega sistema in ga zato ni mogoče podpreti. Časovno tudi ni smotrno predhodno urejati vprašanja participacije delavcev v enotirnem sistemu, ko le-ta sploh še ni dokončno uzakonjen. Zato je povsem razumljivo, da vlada nasprotuje tako oblikovanemu predlogu zakona in tudi predlaga državnemu zboru, da ga ne sprejme kot ustrezno podlago za nadaljnji postopek. V SDS se zavedamo, da je ta materija zelo kompleksna. Zagotovo bo treba tukaj zelo veliko medresorskega usklajevanja, vsaj med dvema ministrstvoma, zato predlagamo, da najprej sprejmemo zakon o gospodarskih družbah. Šele dokončna vsebina tega zakona nam bo omogočala slediti predlogu takšnega zakona, kot ga obravnavamo danes. Iz vseh teh navedenih razlogov poslanska skupina SDS tega predloga zakona ne bo podprla za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Germič v imenu LDS.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlagane spremembe in dopolnitve zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju v poslanskem klubu LDS razumemo kot željo predlagatelja, da sledi ustavnemu načelu enakosti pred zakonom na način, da bi se delavcev družb z enotirnim sistemom upravljanja omogočil smiselno enak obseg pravic do sodelovanja pri upravljanju preko organov družbe, kot ga obstoječi in veljavni zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju zagotavlja delavcem družb z dvotirnim sistemom upravljanja. Že zaradi načela enakosti bomo predlagani zakon za nadaljnjo obravnavo podprli. Kljub temu da vlada zagotavlja, da bo sodelovanje delavcev pri družbah z enotirnim sistemom upravljanja začasno uredila v novem zakonu o gospodraskih družbah, ki predlaga implementacijo enotirnega sistema upravljanja in ga bomo v drugi obravnavi sprejemali na tej seji, v poslanskem klubu LDS menimo, da je predlagani zakon opozicijskih kolegic in kolegov dobra osnova za nadaljnjo obravnavo. V to nas prepričuje tudi mnenje zakonodajno pravne službe, ki piše, da k samemu predlogu zakonskega besedila nima pripomb. Prepričani smo, da je ureditev vprašanja sodelovanja delavcev pri upravljanju lahko izključno materija zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju kot posebnega zakona za to področje, kar je nujno za ohranjanje elementarne konsistentnosti pravnega sistema v Sloveniji. To naše razmišljanje potrjuje tudi državni svet oziroma njegova komisija za družbene dejavnosti in združenje svetov delavcev slovenskih podjetij, ki zakon podpirata, konec koncev pa tudi vlada, ki zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju v evropskih delniških družbah pelje vzporedno z zakonom o gospodarski dejavnosti. Gre za dejstvo, da spremembe in dopolnitve zakona o sodelovanju pri upravljanju predlagajo opozicijski poslanci in poslanke, zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe pa vlada. Vsebina obeh zakonov je po vsebini sorodna in oba zakona sta v tesni medsebojni soodvisnosti z rešitvami, ki so predvidene v predlogu zakona o gospodarskih družbah. Ravno zaradi zadnjega dejstva se ne moremo strinjati z obrazložitvijo vlade, da je potrebno v prvi fazi sprejeti zakon o gospodarskih družbah in da se bo na podlagi določb, ki se dotikajo soupravljanja delavcev, pripravili konec maja spremembe in dopolnitve zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. To pomeni, da bo v najboljšem primeru zakon sprejet šele jeseni, kar je za poslanski klub nesprejemljivo in prepozno. Zaradi tega, ker smo menili in še vedno menimo, da je ta zakon potrebno sprejeti zaradi omogočanja soupravljanja delavcev v družbah z enotirnim sistemom upravljanja, smo na matičnem delovnem telesu našim kolegom in kolegicam iz vladajoče koalicije predlagali, da predlog zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju prestavimo na naslednjo sejo v mesecu marcu, ko bodo že znane, katere so spremembe v zakonu o gospodarskih družbah in so bile upoštevane v delu, ki se dotika soupravljanju delavcev. S tem bi razpravo o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju prestavili na naslednjo sejo državnega zbora in vlada ne bi imela več razloga, da nasprotuje spremembam in dopolnitvam zakona. Naj spomnim, da je vlada utemeljevala svoje negativno mnenje do zakona ravno s tem, da je v prvi fazi potrebno sprejeti zakon o gospodarskih družbah in šele nato spremembe in dopolnitve zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Naš predlog, ki je šel v smeri iskanja rešitve in za čim prejšnji sprejem zakona, s strani vladajoče koalicije ni dobil podpore, in to kljub temu da na zakon nima pripomb zakonodajno pravna služba in da se je vladajoča koalicija strinjala, da je potreben. Vse to pa kaže na dvom o resnosti namena vladajoče koalicije za vzpostavitev konstruktivnega dialoga z opozicijo, ki ne bo temeljil na uveljavljenem stavku: "Vlada ne podpira zakona, ker ima v vladnem programu dela predviden sprejem zakona za konec meseca maja" - oziroma če prevedem. Zakona vlada ne podpira, ker ga je predlagala opozicija. Temu pa lahko rečemo nedržavotvorna drža vladajoče koalicije. Še toliko bolj smo začudeni, da vladajoča koalicija nadaljuje prakso zavračanje opozicijskih predlogov, ker smo včeraj v državnem zboru poslušali odgovor predsednika vlade gospoda Janeza Janše, na vprašanje poslanca Pavla Gantarja, kako si vlada predstavlja sodelovanje z opozicijo. Predsednik vlade je govoril o partnerstvu za razvoj, o konstruktivnem sodelovanju pozicije in opozicije, o sodelovanju pri izvajanju ciljev, o sodelovanju pri pripravi zakonodaje in tako dalje. Če že pri zakonu, ki ima podlago za sprejem v ustavnem načelu enakosti in ga ustno na matičnem delovnem telesu podpira tudi vladajoča koalicija, vlada ne želi sodelovanja opozicije samo zaradi tega, ker je predlog opozicijski, potem v poslanskem klubu LDS zelo dvomimo v iskrenost ponudbe za sodelovanje v obliki partnerstva za razvoj. Zaradi vsega navedenega v poslanskem klubu LDS ne moremo podpreti sklepe matičnega delovnega telesa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Gospod Potrč bo predstavil stališče Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Sodelovanje delavcev pri upravljanju podjetij ni relikt preteklosti, ni nadaljevanje sistema delavskega samoupravljanja iz obdobja socializma. Tako ga lahko razumejo le nepoučeni in zlonamerni posamezniki ali stranke. Stranke, ki ne vedo, da se sistem soupravljanja delavcev ne uvaja le zaradi pravic delavcev, temveč v enaki meri zaradi varovanja interesov lastnikov kapitala, zaradi zagotavljanja socialnega miru in socialnega partnerstva, kar vse zagotavlja trajnostni in vzdržen razvoj. Jaz še vedno upam, da je naš skupni interes, da interesov dela in kapitala zaradi socialnega miru, ki je predpogoj za gospodarsko in socialno uspešno družbo, pa tudi za ureditev, tako kot je v primerljivih evropskih državah, ne bomo zanemarjali. In samo ta cilj je bil pogoj in samo to so bili razlogi, da smo Socialni demokrati predlagali spremembe in dopolnitve zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju podjetij. Vlada je namreč ob uvajanju enotirnega sistema upravljanja gospodarskih družb vprašanje soupravljanja želela urediti v zakon o gospodarskih družbah in ne v matičnem zakonu o soupravljanju. In po vsebini na ravni, ki bi bistveno odstopala od podobne ureditve v družbah z dvotirnim sistemom upravljanja. Zato, da ohranimo konsistentno sistemsko ureditev in da zagotovimo približno enake možnosti in pogoje soupravljanja v družbah z obema sistemoma upravljanja, smo se odločili predlagati zakon. Še vedno smo prepričani, da smo storili prav. To nam potrjujejo tudi odločitve odbora za gospodarstvo, ki je ugotovil, da urejanje vprašanj soupravljanja ne spada med materialne določbe zakona o gospodarskih družbah, in je zato v prehodnih določbah zapisal, da rešitve veljajo le, dokler ne sprejmemo zakon, o katerem sedaj razpravljamo. In zaradi tega ne razumemo, zakaj vlada nasprotuje predlaganemu zakonu. Če bo zakon o gospodarskih družbah najkasneje v marcu sprejet, še toliko bolj pa če bo sprejet že prej, bodo znane vse vsebinske rešitve soupravljanja družbe z enotirnim sistemom in glede zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju ne bo nobenih sistemskih, pa tudi konkretnih vsebinskih ovir, da bi v marcu o njem odločali. Če pa gre res za neusklajene poglede v vladi in ministrstvu za gospodarstvo razume sodobne oblike upravljanje podjetij, ministrstvo za delo pa je bolj podrejeno ideološkemu pristopu, potem predhodni sprejem zakona o družbah sploh ni bistven, saj se bo o vsebini pravic samostojno odločalo v tem zakonu. Menim, torej, da za zavrnitev zakona ni tehtnih vsebinskih razlogov. Stalno ponavljanje istega vzorca, ko se tudi vsebinsko nesporni zakoni opozicije zavračajo samo zato, ker vlada in koalicija nista pripravljeni na usklajevanje vsebinskih rešitev z opozicijo v državnem zboru, pa ni dobro. Svetujem, da se enkrat preseže, da poslanke in poslanci koalicije presežejo to že obrabljeno šablono, posebej, če res želimo, da se bo lahko verjelo prijaznim nastopom predsednika vlade ob poslanskih vprašanjih. Pozabite, poslanci koalicije, na to slabo prakso in postopajte tako, kot govorite. Glasujete torej proti predlogu matičnega delovnega telesa in omogočite, da bomo v marcu mesecu lahko spregovorili o vsebinskih predlogih iz tega zakona. In na koncu. Vlada ima dolg tudi z ureditvijo sodelovanja delavcev pri upravljanju zavodov. To končno zahteva tudi ustavno sodišče. Povejte, gospodje v vladi, kdaj boste predlagali ureditev tega vprašanja; ali pa boste spet čakali, da zakon vložimo mi, potem pa ga boste zavrnili pod pretvezo, da še ni pravi čas in da boste vi kmalu prišli z boljšo in bolj celovito rešitvijo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Capuder v imenu NSi.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci. Verjetno opozicija že ve, kaj bom povedal, ampak bom vseeno povedal. V spreminjevalnem dokumentu, ki so ga predlagatelji pripravili k zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju, je napisano, da je osnovni cilj zakona uskladitev veljavnega zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju s predlaganimi novimi določili zakona o gospodarskih družbah, o enotirnem sistemu upravljanja delniških družb, in sicer izključno v poglavju o sodelovanju delavcev v organih družb. Glavno načelo, kateremu naj bi sledile predlagane nove rešitve, je ustavno načelo enakosti pred zakonom. V duhu tega načela bi bilo potrebno namreč nujno zagotoviti, da bo delavcem družb z enotirnim sistemom upravljanja ob drugačnih konkretnih oblikah omogočen smiselno enak obseg pravic do sodelovanja pri upravljanju preko organov družbe, kot ga veljavni zakon že zagotavlja delavcem družb z dvotirnim sistemom upravljanja. Glavni in osnovni razlog, zakaj v Novi Sloveniji -krščanski ljudski stranki ne moremo podpreti omenjene novele zakona, je zagotovo v tem, da zakon o gospodarskih družbah sploh še ni sprejet. In tako tudi še niso znane rešitve v njem glede enotirnega sistema upravljanja. Drugi razlog, da zakona ne bomo podprli, pa je v tem, da predlagatelji predlagajo smiselno uporabo določil za sodelovanje zaposlenih v dvotirnem sistemu za primere enotirnega sistema. S tem pa na enakovredno korporativno raven postavljajo nadzorni svet in upravni odbor, kar je po mnenju nekaterih strokovno in pravnosistemsko nesprejemljivo, ker gre po sami naravi za dva povsem različna organa. Tudi vlada Republike Slovenije v svojem mnenju meni, da so predlagane spremembe in dopolnitve zakona popolnoma nekompatibilne in nekonsistentne s predlagano ureditvijo enotirnega sistema v zakonu o gospodarskih družbah in jih zato nikakor ni mogoče podpreti. Istočasno pa vlada tudi meni, da tudi časovno ni smotrno predhodno urejati vprašanja sodelovanja delavcev pri upravljanju v enotirnem sistemu, ko ta sploh še ni dokončno uzakonjen. Zaradi navedenih razlogov bomo v Novi Sloveniji-Krščanski ljudski stranki podprli sklep, da novela zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju ni primerna za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič, v imenu SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo ne glede na to, da v podjetjih oziroma družbah zastopništvo kapitala prevzema povsem dominantno vlogo pri upravljanju, močno naklonjeni temu, da je treba na podlagi udejanjanja pravice delavcev oziroma zaposlenih, da sodelujejo pri upravljanju, vzpostaviti pristno načelo partnerstva tudi v praksi in ne le deklarativno, tako kot je vsakodnevno prisotno. S tem je mogoče zaposlene iz povsem mezdnega odnosa motivirati tudi v smislu sopripadništva podjetju, tudi po vprašanju odnosa do doseganja čim boljšega poslovanja podjetja, ki je prav gotovo tisto, kar zagotavlja boljšo socialno varnost nas vseh. Obstoječi zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju podjetij oziroma družb je bil v tem smislu tudi konceptualno naravnan, s tem da pa vsaj, kar se tiče vprašanja poslanstva svetov delavcev pri udejanjanju podlag za vzpostavitev pristnega partnerstva med poslovodstvom in delavci, ni bilo povsem vsebinsko dodelano. Predlagatelji predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju želijo s predlaganimi spremembami uskladiti obstoječ zakon s spremembami, ki jih po vprašanju sistema upravljanja podjetij oziroma družb prinaša nov vladni zakon o gospodarskih družbah, ki je na tokratni seji državnega zbora v fazi druge obravnave in vzpostavlja poleg sedaj obstoječega sistema dvotirnega upravljanja podjetij tudi sistem enotirnega upravljanja delniških družb. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo si enotni, da po vprašanju pravice delavcev, da sodeluje pri upravljanju družb z uveljavitvijo novega zakona o gospodarskih družbah ne bi smelo priti do pravne praznine oziroma nezmožnosti, da delavci oziroma zaposleni stopajo v sistem upravljanja tudi v enotirnem sistemu, za kar se je vsaj prehodno poskrbelo v drugi obravnavi predloga zakona o gospodarskih družbah na matičnem delovnem telesu. Povsem mogoče bi bilo potem, ko bo zakon o gospodarskih družbah v državnem zboru sprejet v dokončni vsebini, v obravnavi dograditi oziroma dopolniti predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcu pri upravljanju, na katerega se predmetni sklep matičnega delovnega telesa nanaša in o katerem bo državni zbor odločal. Na kaj takega seveda je mogoče utemeljeno dobiti odgovor tudi v zakonodajno-pravnem mnenju, vsaj s strani tistega, ki je to zakonodajno-pravno mnenje vzel v roke. Je pa tako, da se praksa iz prejšnjega mandata nadaljuje, nadaljuje tudi sedaj, in seveda vlada predloga tega zakona ne podpira. Vendar v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo vlada kar čim prej tudi pripravila predlog sprememb zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki bo sozvočen z novim zakonom o gospodarskih družbah ter bo vnesel v zakon tudi še potrebne druge spremembe, ki bodo predhodno usklajevana in dogovorjene na ekonomsko-socialnemu svetu in ga je seveda predložila državnemu zboru v proceduro. Na tej podlagi oziroma na tem izhodišču bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog sklepa matičnega delovnega telesa podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Žganjer Tavš v imenu SNS.
Hvala lepa za besedo, spoštovani minister, državni sekretar in seveda tudi poslanke in poslanci. Na tej seji pravzaprav obravnavamo tri področne zakone, ki so med seboj povezani oziroma odvisni. V ta okvir sodi ne nazadnje tudi novela zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki je pravzaprav logična posledica sprememb v okviru zakona o gospodarskih družbah. Osnovni namen tega zakona je, kot smo danes že slišali, uskladiti veljavni zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju s predlaganimi novimi določili zakona o gospodarskih družbah, o enotirnem sistemu upravljanja delniških družb, ki ga uzakonja vlada v okviru omenjenega zakona o gospodarskih družbah. Zakon o gospodarskih družbah med drugim uzakonja možnost, da svobodno izbirajo med tako imenovanim dvotirnim sistemom in tako imenovanim enotirnimi sistemom korporacijskega upravljanja. Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju trenutno ureja sodelovanje delavcev v organih družb v dvotirnem sistemu upravljanja delniških družb. Zato je nujno potrebno ustrezno zakonsko urediti sodelovanje delavcev tudi v organih družb z enotirnim sistemom. V nasprotnem primeru bo nastala pravna praznina glede celovite ureditve pravic delavcev do sodelovanja v organih družb. In to pravno praznino dejansko polni dotični zakon, pri pripravi katerega je tudi predlagatelj izhajal iz predpostavke, da bodo sporne določbe predloga zakon o gospodarskih družbah o predstavnikih delavcev v organih družb, ki pravnosistemsko sploh ne sodijo v zakon o gospodarskih družbah, veljavne le začasno; torej do sprejema novele zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Dejstvo je, da je pravica sodelovanja pri upravljanju ustavna pravica, ki jo ne nazadnje uzakonja tudi obstoječi zakon o sodelovanju delavcev pri opravljanju, ki pa ga je, kot že rečeno, potrebno prilagoditi zakonu o gospodarskih družbah, tistemu zakonu, ki se sprejema na tej seji. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke zakonu ne bomo nasprotovali, je pa res, da zakonu nasprotuje vlada, ki obljublja, da bo pripravila svoj zakon, in posledično seveda tudi matično delovno telo. Gre pravzaprav za ustaljeno prakso te vlade, ker očitno predlagatelj zakona ni pravi. Dovolite, da podkrepim stavek, ki sem ga izrekla prej. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke je k zakonu o gospodarskih družbah v delu, ki se nanaša ravno na ohranitev pravic delavcev do informiranosti oziroma participacije pri upravljanju, v sodelovanju s sindikati vložila kar nekaj amandmajev, ki so bili sistemsko zavrnjeni, ker - obrazložitev je sicer korektno podal vladni predstavnik - "niso materije zakona o gospodarskih družbah, ampak sodijo v okvir zakona o sodelovanje delavcev pri opravljanju." Prišlo pa je tudi do pomote, do pomote pri vladnih poslancih, ker so sistematično zavračali amandmaje opozicije in spregledali, da pa je tudi vlada na svoj zakon vložila amandma vsebinsko enak amandmaju Slovenske nacionalne stranke, o katerem se je glasovalo samo enkrat. Toliko o "ferpleju" in obljubah te vlade, da upošteva tudi dobre predloge opozicije. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli sklepa matičnega delovnega telesa, ki je negativen. Je sicer res, da je bil na seji odbora za gospodarstvo na podlagi obljub in usmeritev vladnega predstavnika sprejet tudi sklep tudi s strani vladnih poslancev, da mora oziroma naj bi pristojni minister, to je ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve, vsebinsko materijo amandmajev Slovenske nacionalne stranke vključil v okvir vladnega zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Kljub vsemu današnji predlog novele pri tem ni ovira in ker je danes minister tu z nami, glede na to, da se ve, da bo predlog sklepa matičnega delovnega telesa sprejet, vsaj na sestavo tega državnega zbora, je seveda pričakovati oziroma apeliram na ministra, da prisluhne sklepu, ki je bil sprejet sicer na odboru za gospodarstvo 15. februarja 2006, in da vključi tisto, kar seveda je za vključiti v okvir zakona, za katerega je pristojno ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa. Zadnji ima besedo gospod Rezman v imenu DeSUS-a.
Hvala lepa. Pri prejšnji točki dnevnega reda smo opozarjali na to, da je treba brati pač tudi ta zakon v kontekstu z nekaterimi drugimi in samo iz tega konteksta je mogoče tudi razumeti, zakaj poslanska skupina DeSUS sodi, da se ne sme podpreti predloga sklepa, ki ga je matično delovno telo oblikovalo. Torej, naj kar uvodoma povem, mi tega predloga, da zakon ni primeren, ne podpiramo. Zakon, kot smo rekli, je treba brati sočasno. Treba ga je brati sočasno tudi zavoljo tega, ker smo v prejšnji točki dnevnega reda sprejemali zakon o evropski delniški družbi, ki je tudi opcijske narave, ki je delan na zalogo in ki torej še nima pravnega temelja v zakonu o gospodarskih družbah, ki ga bomo sprejemali jutri. Na ta način eden izmed argumentov nevladnega zavračanja pade sam po sebi. Predlagatelji so želeli, tako mi razumemo in tako tudi eksplicitno piše v njihovem uvodu, uskladiti nekatere določbe, za katere se pričakuje, da bodo sprejete v okviru zakona o gospodarskih družbah in zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Njihov poskus je šel v smeri, da bi preprečili, recimo temu terminologijo ZGD-ja, iztisnitev delavcev pri upravljanju v tistih družbah, ki bodo enotirno upravljane. Oni so želeli tudi preprečiti, kar je bilo tudi že nekajkrat povedano, pravno praznino, ki nastaja in s čimer se je vlada tudi takrat strinjala, da bo nastala. Zagotoviti pa so želeli primerljiv, ne popolnoma enak, status tistih, ki so zaposleni v družbah z enotirnim upravljanjem, s statusom tistih, ki so zaposleni v družbah z dvotirnim upravljanjem. Potrebno je vedeti, da je bil ta predlog zakona pri upravljanju v drugih okoliščinah, kot danes govorimo. Torej, v okoliščinah, ko ZGD še ni bil v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in ko še niso bili sprejeti številni amandmaji, ki so ta zakon, torej zakon o gospodarskih družbah temeljito spremenili, ti amandmaji namreč. Spremenjen je bil 289. člen, kar je pomembno, dodan je bil 702. člen, ki adaptira, ki posvoji nekatere značilnosti, ki jih zakon o soupravljanju delavcev ponuja v tej obliki, ki ga imamo sedaj pred seboj in tudi nekako opušča nadrejenost nad specialnim zakonom, ki je bila v tistem obdobju tam še zelo očitna. V vmesnem obdobju, torej sedaj imamo drugačne okoliščine. In sedaj se zdi, da so vsi trije temeljni razlogi, ki jih je vlada in matično delovno telo izpostavila kot razloge za zavrnitev zakona, padli v svoji konsistentnosti. Prvič, zato, ker ne gre več za nekompatibilnost. Če bi stisnili delavce iz soupravljanja, potem bilo to nekompatibilno. Drugič, ne gre več za to, da bi lahko pritegnili trditvi, da gre za nekonsistentnost v zakonu. Ne gre tudi za to, da bi lahko očitali opcijsko naravo tega zakona. Če tega nismo očitali zakonu, ki smo ga prej pripravili sami, torej v okviru vlade, pa ima popolnoma enako naravo, ker je vezan na isti še ne sprejeti zakon, na zakon o gospodarskih družbah. Zato v poslanski skupini DeSUS sodimo, da sklep matičnega delovnega telesa, ki govori o tem, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ne more biti deležen naše podpore. Bomo pa veseli, če bo vlada res v zelo kratkem času pripravila nov zakon in mislim, da ga bo lahko, ker ima dokaj dober zgled že v tem zakonu, ki ga zavrača in ki je, vsaj kar zadeva nomotehnike, tudi za zakonodajno-pravno službo docela sprejemljiv. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po končani 10. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20 uri in 25 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOG ZAKONA O ODPRAVLJANJU POSLEDIC DELA Z AZBESTOM. Na voljo imamo 5 ur in 50 minut za razpravo. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije, zato vabim ministra mag. Drobniča za dodatno obrazložitev.
Spoštovane poslanke, poslanci in ostali navzoči! Slovenija je socialna država in vlada je v skladu s tem dejstvom pripravila tudi zakon, ki to uresničuje v praksi in ne le na papirju. Znanost in tehnologija nam izboljšujeta življenje. Hkrati pa povzročata mnogo pasti. Žal, tudi nevarnih za zdravje in življenje ljudi. Med tem je azbest, ki smo ga z zakonom že izločili iz proizvodnje in pridelave, čeprav je še navzoč v našem življenjskem okolju. S predloženim zakonom se je država na primeren in ustrezen način odzvala na stisko azbestnih bolnikov in jim zagotovila večji obseg pravic kot to velja za druge bolnike, ki so tudi zboleli za rakom zaradi škodljivih vplivov okolja. Odzvali so se na način primernosti, sorazmernosti in socialne pravičnosti. Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom bo nadomestil zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki, ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno, ki je veljal od leta 1996 dalje. Zakon daje pravico zaposlenim v gospodarskih družbah, ki so predelovale in skladiščile azbest oziroma azbestne izdelke na delovnih mestih, kjer so bili izpostavljeni azbestu. Do pravi po tem zakonu so upravičene tudi osebe, ki so zaposleni v gospodarskih družbah, ki uporabljajo in odstranjujejo azbestne izdelke na delovnih mestih, kjer so bile izpostavljene azbestu. Zakon določa poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu, ki se upoštevajo pri priznavanju pravic. Glede indikacij obolenja je krog upravičencev po tem zakonu širši kot primerjalno gledano v drugih evropskih državah, kar kaže, da se je vlada benevolentno odzvala na stiske bolnikov, celo širše kot v drugih državah. Za postopke sporazumevanja za priznanje odškodnin in za priznavanje pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji vlada Republike Slovenije imenuje medresorsko komisijo. Način dela te komisije bo določen s poslovnikom. Verifikacijo poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu in ocene zmanjšanja življenjskih funkcij izvaja interdisciplinarna skupina strokovnjakov, ki jo imenuje minister, pristojen za zdravje. V predlogu zakona so določeni najvišji zneski odškodnin za poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu. Država krije 60%, gospodarske družbe oziroma pravne naslednice teh družb pa 40%. V primerih, ko gospodarska družba več ne obstaja ali bi bilo ogroženo njeno poslovanje, lahko država prevzame tudi večji del plačila. Znesek odškodnine se upravičencu zmanjša glede na predviden razvoj bolezni, vrsto bolezni in okvaro življenjskih funkcij. Pravico do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji lahko uveljavijo osebe, če imajo priznan status invalida druge oziroma tretje kategorije zaradi poklicne bolezni po splošnih predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, dodatna pogoja sta najmanj 25 let pokojninske dobe in najmanj 50 let starosti. Spoštovane poslanke in poslanci. Tu se lahko vprašamo in tudi državljani Republike Slovenije, zakaj smo vendar za to kategorijo bolnikov pripravili poseben zakon in zagotovili večji obseg pravic kakor za ostale bolnike, obolele za rakom in druge poklicne bolezni. Potrebno je poudariti, da takega obsega pravic, kakor jih po tem zakonu zagotavljamo iz naslova pokojninskega, invalidskega zavarovanja, odškodnin in nadomestil za invalidnost nimajo drugi oboleli za rakom. Za azbestne bolnike dajemo večji obseg pravic. To pa opravičujejo s težo bolezni in njenim skritim in počasnim delovanjem. Država je s tem prevzela tudi del odgovornosti, ki jo imajo po civilnem zakonu same gospodarske družbe zato, da ne bi ogrozila poslovanja družb in s tem posledično tudi izgubo delovnih mest. Torej na več načinov smo poskrbeli za odgovornost in pravičnost. Ostalim državljanom, ki niso bili zaposleni v gospodrskih družbah, ki so se ukvarjale z izdelavo in predelavo azbesta pa so morda zboleli zaradi škodljivega delovanja azbesta, zakon ne preprečuje, da bi po načelu odgovornosti uveljavili pravične odškodnine od tistih, ki so bolezen povzročili. Ravno tako so upravičeni do vseh oblik zdravljenja in do pravic iz naslova pokojninskega, invalidskega in zdravstvenega zavarovanja, tako kot tisti, ki so oboleli zaradi drugih indikacij. Spoštovane poslanke in poslanci, to kar smo pripravili za azbestne bolnike v tem zakonu je optimalno. Zavedati se moramo, da je v Sloveniji še mnogo rakavih bolnikov, ki nimajo svojega zakona in posledično tudi takšnega obsega pravic kakor azbestni bolniki. Pojavljajo se vedno nove in nove substance, ki povzročajo rakava obolenja. Te kategorije obolelih imajo splošne pravice po pokojninskem oziroma zdravstvenem zakonu. Zavedati se moramo svojih zmožnosti, kajti vsi smo tudi davkoplačevalci. Odškodnine, ki smo jih zagotovili so optimalne in primerjalno gledano na plače več kot sorazmerne v drugih evropskih državah. Torej, smo delali z odgovornostjo, pravičnostjo in občutkom za stiske obolelih ljudi. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Brenčiča, predsednika odbora za delo, socialne zadeve in invalide, da predstavi poročilo odbora glede predloga zakona.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. No, delovno telo je predmetni zakon obravnavala na 11. redni seji 15. februarja. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja z ministrom mag. Drobničem, predstavnik zakonodajno-pravne službe, predstavniki sindikatov azbestnih bolnikov ter društva obolelih zaradi azbesta, gospodarske in obrtne zbornice, potem predstavniki podjetij Pletilnica Sodražica, Donita Medvode, Salonita Anhovo, Slovenskih železnic in predstavnica Kliničnega instituta za medicino dela in tudi predstavnik državnega sveta Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je predmetni zakon preučila in tudi k številnim členom predložila konkretne pripombe. Amandmaje k predloženem zakonu so vložile 4 poslanske skupine koalicije, potem poslanec Srečko Prijatelj, poslanca Samo Bevk in Breda Pečan, poslanec mag. Vasja Klavora in poslanec Stanislav Brenčič. Mnenje komisije državnega sveta za družbene dejavnosti je predstavil Tone Peršak in poudaril, da je komisija dala vrsto pripomb, ki so vsebinsko enake kot vloženi amandmaji poslanca Srečka Prijatelja in jih državni svet podpira. V razpravi o 1. členu predloga zakona o vloženih amandmajih je bilo izpostavljeno stališče, da predlog zakona ni bil povsem usklajen s socialnimi partnerji, niti z zdravstveno stroko. Predlagatelja amandmaja Samo Bevk in Srečko Prijatelj sta poudarila, da z amandmaji spreminjata koncept zakona, saj menita, da je v zakon potrebno vključiti vse, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu in ne le tiste, ki so delali z azbestom. V nadaljnji razpravi so nekateri razpravljavci menili, da ta predlog zakona ne zagotavlja pravnega varstva, da ni registra obolelih, da je premalo pozornosti posvečene negativnim učinkom azbesta in da je nedopustno pravico do priznavanja bolezni vezati le na poklicno bolezen. Drugi so menili, da je predlog zakona dober, da vseh posledic nikoli ne bo mogoče zajeti. Izpostavili so vprašanje odgovornosti, ali je to država ali podjetja, pravni nasledniki nekdanjih podjetij. Prav tako so menili, da je treba upoštevati tudi zmožnost države, saj bi bile posledice širitve upravičencev nepredvidljive. Generalni direktor direktorata za delo, delovna razmerja in pravice iz dela Marko Štrovs je poudaril, da država ni kriva, da pa sicer subsidiarno prevzema del odškodnine od povzročitelja, ki je primarno odgovoren. Zato je ta predlog zakona usmerjen le na poklicna obolenja. V razpravi o 2. členu predloga zakona in vloženih amandmajih je bilo poudarjeno stališče, da je treba v predlog zakona vključiti kot upravičence do odškodnine tudi zakonite dediče pokojnih, katerih smrt je posledica poklicne izpostavljenosti azbestu. V obširni razpravi so sodelovali tudi številni zunanji udeleženci seje, katerih večina je želela konceptualnost zakona videti v drugačni zasnovi. V razpravo se je z nekaterih aspektov strokovnega pojmovanja tega vprašanja vključila tudi dr. Metoda Dodič Fikfak. Razprava o 8. členu in vloženih amandmajih se je odvijala predvsem glede članstva v medresorski komisiji, kjer so nekateri zastopali stališče, da bi moral biti član te komisije tudi predstavnik obolelih zaradi azbesta. V razpravi o 10. členu se je predvsem iz naslova gospodarske zbornice poudarilo, da se gospodarska zbornica in tudi precej podjetij, zavezancev za plačilo dela odškodnine, nekako ne počutijo dolžne za izplačevanje te odškodnine. V okviru razprave so bili sprejeti amandmaji štirih poslanskih skupin koalicije in poslanca Stanislava Brenčiča. Niso bili sprejeti amandmaji Srečka Prijatelja, Sama Bevka in Brede Pečan. Nekateri amandmaji so postali brezpredmetni, odbor pa je sprejel tudi svoje amandmaje k 1., 5., 6., 7. in 16. členu predloga zakona in s tem dodatno odpravil pomanjkljivosti, ugotovljene v zakonodajno-pravnem mnenju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Germič, v imenu Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Azbest je skupno ime za skupino vlaknatih silikatov. Zaradi odpornosti na lužila, kisline in visoke temperature so ga v velikem obsegu uporabljali v industriji in gradbeništvu. Azbest tako vsebuje več kot 3.000 izdelkov, med njimi zlasti cevi za vodovod, kanalizacijo in namakalne sisteme ter strešne kritine iz azbest-cementa, različne izolacije stavb in električnih vodnikov, zavorne ploščice in tesnila, daljša azbestna vlakna pa so uporabljali tudi v tekstilni industriji. Tudi v Sloveniji je tretjina stavb še vedno pokritih s kritinami, ki vsebujejo trdno vezan azbest, azbestnih vodovodnih cevi je prek 100.000 kilometrov, veliko stavb, čeprav ni podatka koliko, pa ima izolacijo, omete ali tla iz materialov s šibko vezanim azbestom. Od leta 1946 do 1996 je bilo v Sloveniji vloženih 670.000 ton azbesta, 14 podjetij ga je uporabljalo v svoji proizvodnji, 10 podjetij ga je vdelovalo v uvožene izdelke, 8 pa jih je prodalo v malo prodajo. Opozorila o škodljivih učinkih azbestnega prahu so poznana že iz konca 19. stoletja, do ukrepov izrazite uporabe azbesta pa je prišlo šele po odkritju hudih posledic izpostavljanja azbestnemu prahu in po mnogih tragičnih izgubah človeških življenj v poznih 80-ih letih prejšnjega stoletja. Šele v letih 1998, 1999 so države Evropske unije dokončno prepovedale uporabo vseh vrst in oblik azbesta. Tudi v naši državi smo šele 1996 s posebnim zakonom prepovedali proizvodnjo in promet azbestnih izdelkov, uredili prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno ter rešili nekatera socialna vprašanja delavcev, ki so bili izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu. Omenjeni zakon je kljub dejstvu, da je bil sprejet prepozno, igral osrednjo vlogo pri reševanju azbestne problematike v naši državi. Z leti izvajanja zakona je bilo predvsem končano prestrukturiranje azbestne proizvodnje, kljub novelam pa so se pokazale tudi pomanjkljivosti nekaterih zakonskih rešitev. Že prejšnja vlada, ki jo je vodila LDS, se je zavedata, da je potrebno po 8-ih letih izvajanja zakona to problematiko urediti z novim celotivejšim zakonom, zato je v začetku leta 2004 ustanovila posebno medresorsko delovno skupino, ki je pripravila celoviti pregled izvajanja tega zakona, napoved ocene obolelih ter izhodišča za pripravo novega zakona. Novega zakona, zaradi konca mandata prejšnje vlade ni uspela pripraviti, zato je to vlogo prevzela aktualna vlada. V januarju leta 2005 smo v državnem zboru podaljšali veljavnost zakona iz leta 1996, po zavrnitvi ponovnega podaljšanja pa je vlada v zakonodajni postopek končno vložila predlog novega zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Kljub temu, da je vlada že imela pripravljene strokovne osnove za novi zakon ter, da si je za pripravo zakonskega teksta vzela več kot dovolj časa, se je izkazalo, da ga ni vsaj do neke mere uskladila z vsemi zainteresiranimi. To je tudi glavni očitek, ki ga v poslanskem klubu LDS naslavljamo na vlado. Predlog zakona je bil tako deležen vrste pripomb s strani socialnih partnerjev, gospodarskih družb, strokovnih združenj ter sindikatov in društva azbestnih bolnikov. Kljub temu, da je po obsežni razpravi na matičnem delovnem telesu pripravljen dopolnjen predlog, ki vsebuje nekatere spremembe zakonskega besedila pa menimo, da le-te niso zadostne, zato skupaj s poslansko skupino Socialnih demokratov ter poslancem Srečkom Prijateljem državnemu zboru predlagamo sprejem amandmaje, katerih vsebina temelji na dejstvu, da je Slovenija tudi socialna država ter na načelu pravičnosti in solidarnosti. Po našem trdnem prepričanju morajo biti do odškodnine in pokojnine pod ugodnejšim pogojem upravičeni vsi, pri katerih je bila ugotovljena poklicna ali druga bolezen zaradi izpostavljenosti azbesta v prahu. Torej, tudi prebivalci, ki so prebivali v okolici poslovnih prostorov gospodarskih družb, kjer se je prideloval ali skladiščil azbest ali azbestni izdelki. Pod določenimi pogoji morajo biti do odškodnine upravičeni tudi zakoniti dediči pokonjih, največkrat so to še šolo obvezni otroci. Nadalje smo mnenja, da mora pri odškodninah v sodnih postopkih Republika Slovenija kriti odškodnino v višini 60% določenega zneska, v primerih rakavega obolenja pa mora biti krita odškodnina v celoti. Republika Slovenija namreč ne more in ne sme zanikati odgovornosti za prisotnost velike količine azbesta v našem okolju, ki je lahko rakotvoren že pri minimalnem vdihavanju njegovih vlaken. Predlagamo tudi, da petega člana medresorske komisije predlagajo organizacije oseb, prizadetih zaradi azbesta. Gre za doseganje civilizacijskega standarda, da lahko pri odločanju o pravicah obolelih sodelujejo tudi predstavniki obolelih. In nenazadnje, nasprotujemo zaostrovanju pogojev za pridobitev invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Pravica do predčasne upokojitve naj bo vezana izključno na ugotovljeno bolezen in ne na še dodatne pogoje, ki jih zakon iz leta 1996 ni poznal. Spoštovani! V poslanskem klubu LDS se zavedamo, da so z zakonskim tekstom žal povezane številne človeške usode, nezmerna trpljenja posameznikov in njihovih svojcev. Pričakujemo, da se bo tega dejstva zavedala tudi večina v državnem zboru, ko bo danes odločala o amandmajih in da bo te amandmaje tudi sprejela.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Bevka, da predstavi stališče Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. S predlaganimi amandmaji opozicije spreminjamo oziroma dopolnjujemo koncept zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom tudi z odpravljanjem posledic izpostavljenosti azbestu, torej tudi z okoljskim in ne samo s poklicnim vidikom azbestnih bolezni. Azbestne bolezni so povsod v svetu in tudi v Evropski uniji ločene od drugih poklicnih bolezni, saj je doslej azbest edina snov, kjer se priznava poklicni rak in je v Evropski uniji še vedno na prvem mestu poklicni azbestni rak. Nizozemska vlada je prav v tem mesecu naznanila spremembo zakonodaje, ki bo izenačila pravice obolelim z mezotaliomom, ne glede na to, ali so zboleli na delovnem mestu v azbestni proizvodnji, ali pa so bili azbestu izpostavljeni v naravnem okolju, predvsem v okolici podjetij. Strokovnjaki v Evropi napovedujejo, da bo naslednjih 20-ih do 30-ih letih v Evropski uniji zaradi azbesta umrlo okoli 250 tisoč ljudi, po najbolj mračnih napovedih pa skoraj pol milijona. V Sloveniji je bilo azbestnemu prahu izpostavljenih 23 tisoč delavcev. Zaradi zelo dolge latentne dobe do izbruha ene izmed azbestnih bolezni strokovnjaki pri nas ocenjujejo, da bo vrh obolelnosti zaradi azbesta v Sloveniji pričakovati okoli leta 2025. Poleg Soške doline, kjer maligni mezotaliom še vedno raste, sta v Sloveniji še dve veliki žarišči, to sta Ljubljana in proti Domžalam ter Maribor, v zadnjih letih se na novo pojavlja tudi Trboveljski bazen, deloma tudi Izola ter vrsta manjših. Z usposabljanjem kadrov na področju medicine dela in azbestne diagnostike ter osveščanjem vodstev v podjetjih, kjer so bili zaposleni izpostavljeni azbestu, bo prišlo tudi do večjega števila zahtev za predčasno upokojevanje in za odškodninske poravnave. V Sloveniji je samo 6 medicinskih strokovnjakov, ki so usposobljeni za ugotavljanje azbestnih bolezni. Prej povedano je tudi razlog, da se bolezni odkrivajo predvsem v Soški dolini, čeprav je enako število obolelih tudi v Mariboru in Ljubljani. Ob tej priložnosti naj povem, da se pri nas v Sloveniji poklicnih bolezni ne odkriva. Na eno azbestno bi morali imeti 100 drugih. V Sloveniji je letno priznanih le 27 poklicnih bolezni, čeprav bi jih morali primerjalno z Evropo imeti minimalno tisoč 500. Doslej je registriranih tisoč 433 azbestnih bolezni, čeprav je po predvidevanjih medicinske stroke v Sloveniji 2.300 obolelih zaradi ene izmed azbestnih bolezni. Od registriranih je 400 invalidov, 1.000 ljudi pa je sposobnih za delo, seveda, na drugih delovnih mestih. V razpravah na matičnem odboru je bilo jasno rečeno, da je vlada sprva nameravala napisati zakon, ki bi vključeval tudi izpostavljenost prebivalstva v okolici proizvodnih objektov, predvsem v Soški dolini, da pa niso uspeli določiti meja tega območja. Medicinska stroka sicer ugotavlja, da je 95% vseh rakov v radiju 5 kilometrov od tovarne v Anhovem, samo 5% pa po vsej ostali Sloveniji. Doslej so bili v Soški dolini odkriti samo trije primeri okoljskega mezotalioma, medtem ko je bilo od leta 1964 do 2002 365 poklicnih mezotaliomov. Ti podatki pomenijo, da vključitev prebivalcev oziroma okoljski vidik izpostavljenosti azbesta pri uresničevanju zakona ne bi imel velikih finančnih posledic. Zato imamo prav sedaj priložnost, da se pridružimo Nizozemski in izenačimo pravice obolelih z mezotaliomom. Pred dvema letoma je bilo v Slovenskih železnicah odkrito novo žarišče azbestnih bolnikov in to v podjetju, ki je v 100% lasti slovenske države. Rušenje celjske cinkarne lani, ko se je azbestni prah nekontrolirano širil v okolje pa je pokazalo, da je okoljska zavest na nizki stopnji, ter da se ne zavedamo nevarnosti zaradi izpostavljenosti in dela z azbestom, kljub 10 letni zakonski prepovedi proizvodnje in uporabe. Spoštovani! Poslankam in poslancem koalicije predlagam, kakor tudi vsem ostalim kolegicam in kolegom, da podprejo amandmaje opozicije in tako sprejmemo skupaj izboljšani zakon. Hvala lepa.
K besedi vabim mag. Capudra, da predstavi stališče Nove Slovenije.
Hvala lepa. V Sloveniji sta bila v oktobru 1996 prepovedana proizvodnja in promet z azbestnimi izdelki s posebnim zakonom, ki je bil prvotno zamišljen kot pomoč družbi Salonit Anhovo. Potem je bil zakon razširjen tako, da je razreševal problematiko azbestnih bolnikov in problematiko družb, ki so proizvajale in se ukvarjale s prometom z azbestnimi izdelki. Ta zakon je omogočal pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji, pravice do odkupa pokojninske dobe in na stroške državnega proračuna tudi obliko državne odškodnine. Vendar je, ne glede na to, da je od takrat minilo že skoraj 10 let, azbest v vsakdanjem življenju še vedno prisoten, predvsem zaradi široke uporabe azbesta v preteklosti. Azbestna vlakna so prisotna v raznih koncentracijah povsod, predvsem v urbanih okoljih. V Sloveniji je bila večina streh pokritih s salonitkami iz azbest cementa. Škodljivi vplivi azbesta so se izrazili zlasti pri kopanju, mletju, prevozu, proizvodnji, vzdrževanju, uporabi, popravilu ali odstranjevanju izdelkov ali materialov, ki vsebujejo azbest. Nevarnosti se ne da izogniti niti ob uporabi vseh predpisanih ukrepov in vedno znova in znova ugotavljamo, da se pojavljajo nova in nova žarišča, tudi na mestih, kjer niti pomislili nismo. Z danes obravnavanim zakonom se ureja ugotavljanje poklicnih in drugih bolezni ter zmanjšanje življenjskih funkcij zaradi izpostavljenosti azbestnemu prahu, priznavanje odškodnin v pavšalnem znesku za bolezni in zagotavljanje pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Kot je predlagano, se uporaba določb tega zakona omeji na osebe, ki so bile zaposlene v gospodarskih družbah, ki so pridelovale, uporabljale, skladiščile, vgrajevale ali odstranjevale azbest oziroma azbestne izdelke, vendar na delovnih mestih, kjer so bile le-te izpostavljene azbestu. S tem zajamemo vse tiste, ki so bili kadarkoli na svojih delovnih mestih izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu, kar v obstoječem zakonu ni bilo urejeno. Pravico do invalidske pokojnine lahko uveljavijo upravičenci iz tega zakona, če je pri njih o splošnih predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ugotovljena invalidnost zaradi poklicne bolezni po tem zakonu in če so dopolnili najmanj 25 let pokojninske dobe, ter najmanj 50 let starosti. V predlogu zakona so določeni najvišji zneski odškodnin za poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu. Predlagano je, da država krije najmanj 60%, gospodarske družbe pa največ 40% stroškov za odškodnine glede na posamezno bolezen. Predlog zakona, ki ga sprejemamo, ima po našem mnenju ustrezne rešitve, tako za tiste, ki so zboleli, kot za podjetja, ki so se znašla zaradi tega v težkem položaju. V Novi Sloveniji - Krščanski ljudski stranki se zavedamo dejstva, da so ravno zaposleni na rizičnih delovnih mestih najbolj izpostavljeni in zato smo prepričani, da je potrebno prav njim nameniti dodatna sredstva. Seveda, če je pri njih ugotovljena katerakoli izmed priznanih oblik bolezni, kar pa bo ugotavljala interdisciplinarna skupina strokovnjakov, ki jo bo po predlogu zakona imenoval minister, pristojen za zdravje. V Novi Sloveniji - Krščansko ljudski stranki smo tudi prepričani, da predlagani način reševanja rešitev ni idealen, je pa po našem mnenju dober, vsaj glede na primerljive ureditve po Evropi. Zakon ne zmanjšuje nivoja pravic, ampak jih širi na vse tiste, ki so bili kadarkoli na svojih delovnih mestih izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu in so zaradi tega oboleli. Zaradi tega bomo predlog zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič, v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Potem, ko se je na podlagi zakona, sicer žal, precej prepozno, prepovedalo uporabo azbesta in se prestrukturiralo proizvodnjo v neazbestno, to seveda velja prvenstveno za Salonit Anhovo, se s predloženim predlogom novega zakona, kot spremenjenim konceptualnim pristopom v primerjavi z obstoječim zakonom vzpostavlja ugotavljanje poklicnih bolezni oziroma zmanjšanje življenjskih funkcij zaradi izpostavljenosti azbestu in na tej podlagi priznava v pavšalnem znesku določeno odškodnino ter pravico do upokojevanja pod ugodnejšimi pogoji. Predlog tega zakona je, tako kot ga razumemo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, neke vrste pilotski pristop v obravnavi poklicnih obolenj in s tem posledično priznavanje odškodnin. Predlagatelj je sestavil predlog zakona tako, da ključno vlogo za njegovo izvajanje v praksi prevzemata interdisciplinarna verifikacijska skupina strokovnjakov, ki bo ugotavljala oziroma podala oceno zmanjšanja življenjskih funkcij, ter na tej podlagi ugotavljala poklicno bolezen in pa medresorska komisija, ki bo vodila postopke sporazumevanja za izplačilo v 6. členu določene višine odškodnine med zavezancema za izplačilo, to je med državo in družbo zavezanko, ter seveda priznavala pravico do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da bi morala, glede na to, da se je nekdanja družbena lastnina podjetij, ki so uporabljale azbest skozi lastninsko preoblikovanje povsem spremenila in številni današnji pravni nasledniki teh podjetij iz vrst razlogov ne morejo biti zavezanci za izplačilo odškodnin, prevzeti obveznost za te odškodnine država skozi odškodninski sklad. To pa, vsaj v primerih, ko je država že veliko vlagala tako v prestrukturiranje proizvodnje iz azbestne v neazbestno, ter prav tako v odškodnine za obolele delavce in njih ugodnejšo upokojevanje, ne bi bilo pravično. Zato podpiramo rešitve, ki jih za ta vprašanja prinaša na odboru spremenjen 10. člen predloga zakona, tako, da mora vlada Republike Slovenije predpisati kriterije in pogoje, ki bodo podlaga za zmanjševanje ali tudi oprostitev vseh plačil s strani podjetij zavezancev. Poslanska skupina podpira predlog zakona, ki je kot konceptualni pristop zastavil pravice le za neposredno izpostavljene zaposlene v podjetjih in tudi storitvenih dejavnosti, ki so uporabljale azbest, na podlagi ugotovljene poklicne bolezni, kar je neke vrste pilotski pristop in kot takšen primerna podlaga za razreševanje tovrstnih vprašanj tudi v drugih primerih. Zastavlja pa se nam seveda vprašanje pravičnosti, neobravnave, neposredno v okolju, kjer se je azbest uporabljalo, izpostavljeno prebivalstvo je podobno kot zaposleni utrpelo na isti podlagi okvaro zdravja. Menimo, da je potrebno to vprašanje tankočutno reševati na podlagi drugačnega pristopa, kajti v kolikor bi to vprašanje reševali v tem zakonu, tako kot želijo oziroma predlagajo nekateri poslanci oziroma poslanske skupine, bi se vzpostavilo neke vrste domino za celo vrsto podobnih primerov in država, kakor tudi številni gospodarski subjekti bi se na podlagi takšnega pristopa znašli v položaju, ko zavez iz zakona ne bi bili zmožni izvajati. Lahko je sicer ljudem obljubljati oziroma ponujati, seveda, za njih prijetne stvari, vendar nič drugače niso mogli ravnati tudi v prejšnjih mandatih, ko se je obstoječi zakon sprejemal in se ga je tudi spreminjalo. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo dopolnjen predlog zakona podprla, ne podpira pa njemu predloženih amandmajev posameznih poslanskih skupin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prijatelj, v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Ni prijetno poslušati vseh kolegov, ki podajajo obrazložitev, stališče poslanskih skupin, pa vendarle ni zgolj samo moj podpis na amandmajih, to želim poudariti v začetku. Tudi poslanska skupina se strinja z vsemi amandmaji, vendar ni bilo časa, da bi pridobil soglasje vseh, zato sem se sam podpisal. Predlog zakona, ki je pred vami, je slabši kot do sedaj veljavni zakon, kateri je prenehal veljati z iztekajočim se letom, pa čeprav smo na odboru za gospodarstvo, smešno se sliši, koncem leta 2003 in začetkom mandata 2004 dosegli popolni konsenz, da se ta zakon podaljša v obdobje leta 2005, sedaj tega nismo mogli storiti. In nastala je zakonska praznina, še celo več, z rebalansom smo oklestili tista sredstva, ki so še ostala in vendar pozabljamo na to, da je krivec za obolele in za onesnažena okolja po Sloveniji država. Niso krivi delavci in niso krive družine, ki so imele svoja stanovanjska naselja blizu teh tovarn, preprosto, kriva je država. In ljudje umirajo, mi pa se tukaj sprenevedamo z nekimi pilotskimi projekti, govorimo o tem, kako se bodo v bistvu nastavile domine in kako bo jutri še več takšnih zahtevkov. Žalostno je to in pri tem je potrebno poudariti tudi dejstvo, da država Slovenija ni naredila nič, skoraj nič, da bi izkoristila mednarodna sredstva, Italija je lansko leto dobila nepovratnih sredstev za 300 milijonov evrov in nenazadnje, spomnimo se evropskega parlamenta, ko so ga milo rečeno čez dan podrli zato, ker je imel v zgradbi vgrajene izolacijske materiale. Seveda ni problem samo v proizvodnji, problem je tudi dejansko v vsakdanjem okolju, imamo strešne kritine, imamo vodovodne napeljave in dejansko latentna doba te bolezni je zelo velika, dolga in to se bo pokazalo šele v naslednjem obdobju, ko bo ta bolezen doživela svojo pravo razsežnost. Toliko bolj nerazumno je, da so bili v bistvu amandmaji, ki jih je predlagala opozicija, povoženi nonšalantno, sploh se ni o njih v bistvu resno razpravljalo, razen s strani opozicije, argumenti so bili preslišani. Da pa je zakon dober, težko verjamem, kajti pozicijske stranke so skoraj na vse člene vladnega zakona pripravile svoje amandmaje. Lepo vas prosim, kako lahko govorimo o dobrem zakonu, če pa ta isti zakon je bil skoraj v vseh členih amandmiran s strani predlagatelja? Smešno, preprosto smešno. In če govorimo o tem, kakšne razsežnosti bo imela jutri ta bolezen, moramo povedati, da do danes stroke niste upoštevali, stroka je to sama povedala na matičnem delovnem telesu, mogoče je predsednik to namenoma zamolčal, ampak to je bilo rečeno, stroka do sedaj ni bila upoštevana. Ravno tako smo odvzeli pravico obolelim, da sodelujejo pri postopku ugotavljanja in diagnostike svoje bolezni, se pravi s svojim zakonitim zastopnikom. Odvzeli smo jim celo pravico do tega, da v bistvu jih obveščamo. In kar je najbolj sporno je to, da smo dejansko tudi oklestili njihove pravice pri upokojevanju, povečali smo delovno dobo in tistemu, ki bomo določili jutri invalidnost, bo lahko šel na zavod za zaposlovanje, kjer bo v bistvu pojutrišnjem pristal kot nezaposlen, ker mu delovna organizacija ne bo mogla zagarantirati čistega okolja. To smo storili s tem predlogom zakona,pa se nobeden ne spušča v te detajle. Prejšnji zakon je bil mnogo boljši kot je sedaj v predlogu zapisan zakon. In okoljski vidik, ki niti v najmanjši meri ni upoštevan, smo ga preprosto izločili, to smo slišali malo prej od predlagatelja. Okoljskega vidika sedaj ni več in milo rečeno nas ne zanima, kdo živi poleg tiste tovarne, ki se je ukvarjala z azbestno proizvodnjo, pa vendar so bili na tem sestanku na matičnem delovnem telesu tudi predstavniki, ki imajo v bistvu svoje stanovanjske zgradbe neposredno ob tako imenovanih gigantih azbestne proizvodnje. Zato mislim, da je edino pravilno, da skupaj razmislimo še enkrat o tem, ker to ni samo primorski problem, to je vseslovenski problem, da te amandmaje pozorno preberemo in jih seveda podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim podpredsednika mag. Klavoro, da predstavi stališče DeSUS-a.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! V naši poslanski skupini menimo, da je vsekakor treba sprejeti zakon, ki bo urejal pravice bolnikov, zbolelih zaradi azbesta. Zavedamo se, da predstavlja zdravje najpomembnejšo življenjsko vrednoto. Zato smo nedvomno v naši poslanski skupini mnenja, da je treba vsem azbestu izpostavljenim zagotoviti socialno varnost, poskrbeti za primernejše, bolj zdravo okolje in ne nazadnje zagotoviti vsem upravičencem primerno odškodnino. Vendar pa predlog zakona, ki ga imamo sedaj v obravnavi, omenjenih zadev ne rešuje v zadovoljivi meri ter tudi ne zagotavlja ustreznega pravnega varstva. Menimo namreč, da je vlada Republike Slovenije pri pripravi predloga premalo upoštevala pripombe in mnenja posameznih interesnih skupin, premalo je bilo sodelovanja med samimi pripravljavci zakona in tistimi, ki se jih takšen zakon neposredno tiče, to pa so oškodovanci oziroma bolniki, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu. Na takšno nezadostno sodelovanje kažejo tudi amandmaji, vloženi skoraj k vsem členom predloga. Predlog je ob sprejemu v parlamentarno proceduro vseboval 17 členov, od tega je bilo kar 15 amandmiranih. Vse to kaže, da je šlo za vložitev invalidnega predloga, ki ga je vsekakor treba sanirati. Poslanska skupina DeSUS je vseskozi od vložitve predloga zakona do danes opozarjala na določene dileme, ki so še vedno odprte. Predvsem gre tu za problematiko neenakopravnega položaja bolnikov, obolelih zaradi azbesta. Poslanci naše skupine namreč ocenjujemo, da na zdravje ljudi ni imelo negativnih posledic samo delo z azbestom, temveč tudi druge oblike izpostavljenosti tej smrtno nevarni stvari. Ravno zato se nam zdi krivično, da se predlog osredotoča le na poklicne bolezni, zanemarja pa vse druge ljudi, ki sicer niso prišli v stik z azbestom neposredno v samih tovarnah, so pa ravno tako bili izpostavljeni azbestu in posledica tega je njihovo obolevanje in umiranje. Gre predvsem za ljudi, ki so v svojem bivanjskem ali delovnem okolju bili izpostavljeni azbestnemu prahu. Njihovo trpljenje in izgube so enake. Predlagani zakon pa jim ne priznava enakih pravic v zvezi s pravico do odškodnine in pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Dejstvo je, da se ta bolezen še ni pokazala v vsej svoji ekspanziji in da je latentna doba velika, tako da se bo ta bolezen pokazala v vsej svoji krutosti šele čez desetletje ali dve. Zaradi umrljivosti, povezane s to boleznijo, tudi ni mogoče v določenih primerih dokončati postopkov poravnave. Zato v naši poslanski skupini DeSUS menimo, da bi bilo pravično določiti pravico do odškodnine v prid tudi tistim prizadetim dedičem pokojnih, katerih smrt je bila posledica izpostavljenosti azbestu, seveda pod pogojem, da je oboleli vložil zahtevo za odškodnino. Prav tako poslanci naše skupine menimo, da je potrebno vezati pravico do predčasne upokojitve izključno na ugotovljeno bolezen in ne le na poklicno bolezen zaradi azbesta. Zavedamo se, da gre v tem primeru za finančna sredstva in razumemo finančno stisko države, vendar ne smemo spregledati dejstva, da je za obolele kriva tudi država, predvsem za tisti del obolelih, ki niso bili zaposleni v teh tovarnah in se niti približno niso zavedali, v kašnem nevarnem okolju živijo oziroma delajo. V naši poslanski skupini menimo, da z rešitvami, ki nam jih sedaj ponuja dopolnjen predlog zakona ne bo mogoče doseči enakopravnega položaja vseh bolnikov, obolelih zaradi azbesta in se zaradi tega kaže nedorečenost predloga v okviru celovite sistemske zakonske obravnave in reševanju tako imenovane azbestne problematike. Glede na navedeno vas, spoštovane poslanke in poslanci, pozivam kot poslanec, kot poslanec iz Posočja, predvsem pa zdravnik, ki se je skozi dolga leta ne ukvarjal, ampak videl številne primere, zelo tragične primere tega obolenja, da o tej problematiki še enkrat premislite, še preden bi se odločili za korake, ki se utegnejo izkazati za napačne, če ne tudi tragične. V DeSUS-u smo prepričani, da takšen dopolnjen predlog, ko ga imamo pred seboj, nikakor ni primeren. Zato vas pozivamo, ne glede na strankarsko pripadnost in ne glede na opozicijske ali pozicijske naklonjenosti, razmislite glede ureditve, ki nam jo ponujajo vloženi amandmaji, saj le ti primerneje in pravičneje urejajo omenjeno problematiko. V naši poslanski skupini DeSUS bomo zaradi vseh teh navedenih dilem amandmaje tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanko Madžarske narodne skupnosti, gospo Pozsonec.
Hvala za besedo. Spoštovani! Spremembe zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom podpiram in prav tako bom podprla tudi vse vložene amandmaje. Menim, da je pravično in potrebno, da se kot azbestna bolezen ne štejejo zgolj poklicne bolezni, temveč tudi ostale bolezni, ki so jih dobile osebe, ki so bodisi živele, bodisi delale v bližini tovarn, kjer so proizvajali ali skladiščili azbestne izdelke in so posledica škodljivega delovanja azbestnih vlaken. Poleg oseb, ki so bile izpostavljene azbestu pri delu imajo po mojem mnenju pravico do odškodnine in pravico do upokojitve pod ugodnejšimi pogoji tudi osebe, pri katerih je bila v skladu s tem zakonom ugotovljena poklicna bolezen, ali bo še ugotovljena ali ostale bolezni, ki so nastale kot posledica izpostavljenosti azbestu. Do odškodnine po tem zakonu pa naj bi bili upravičeni vsi, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu. Pravijo, da del bremena za izplačevanje odškodnin v sodnih postopkih prevzame država. To, da bo imel ta zakon finančne posledice je razumljivo in sprejemljivo, kajti vrednost življenja, ki je ogroženo v svetu in neponovljivo in je z denarjem tudi izmerljivo. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Mitja Ljubeljška, v imenu Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, spoštovani generalni direktor, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla predlog zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ker sistemsko, celovito, konsistentno, iskustveno in družbeno odgovorno ureja azbestno problematiko. Tako z vidika oškodovancev, gospodarskih družb in države, kot tudi v okviru predvidljivih in ocenjenih potreb in zahtev s strani oškodovancev in proračunskih zmožnosti. Dosedanji zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki je predpisal predvsem takojšnjo ukinitev proizvodnje azbestno cementnih izdelkov in je delno reševal zelo kompleksno azbestno problematiko in posledice dela z azbestom, saj je predvsem reševal prestrukturiranje proizvodnje, delno pa zagotavljal tudi socialno in zdravstveno varnost zaposlenih in azbestnih bolnikov. Predlagani zakon izhaja iz dobre prakse, ki se je uveljavila v državah EU in ima v primerjavi s to prakso dobre ali celo boljše rešitve, tako za osebe, kot za zbolele za posledicam dela z azbestom, kot tudi za gospodarske družbe. V svojih določilih zelo jasno določa poklicne bolezni in poboje za njihovo ugotavljanje, odmero in izplačilo odškodnin v pavšalnem znesku ter pravico do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Verifikacijo poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu in oceno zmanjšanja življenjskih funkcij bo izvajala interdisciplinarna skupina vrhunskih strokovnjakov. Postopke ugotavljanja in sporazumevanja za izplačilo odškodnin in priznavanje pravice do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji pa bo izvajala medresorska komisija. V predlogu zakona so določeni tudi najvišji odškodninski zneski. Država bo krila 60% zneska, 40% pa gospodarska družba, v kateri je bil vlagatelj zahtevka oziroma oškodovanec zaposlen. Lahko pa medresorska komisija odloči, da država krije večji del odškodnine ali v celoti, če ne obstaja več pravni naslednik gospodarske družbe, ali če bi izplačilo odškodnine bistveno ogrozilo poslovanje ali celo obstoj gospodarske družbe. Medresorska komisija ugotavlja, ali so izpolnjeni pogoji za pravico do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji, ter posreduje ZPIZ-u zahtevo za izdajo odločbe in odmero invalidske pokojnine, ki nato zavod izplačuje in usklajuje enako, kot to velja za druge pokojnine. Predlog zakona tudi določa, da se stroški zdravniškega pregleda pooblaščenega zdravnika krijejo iz državnega proračuna. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je vseskozi aktivno sodelovala pri vsebinskem oblikovanju zakona, tako s sindikati azbestnih bolnikov, društvom obolelih zaradi azbesta, s predstavniki gospodarskih družb, kot tudi z vladnim pripravljavcem zakona. Veliko je bilo v naši poslanski skupini razmišljanj in razprav, kako v zakon vključiti tudi okoliško prebivalstvo, vendar pa to ni bilo možno utemeljiti, ker ni kompleksnih strokovnih analiz oziroma strokovnih študij, niti ni izdelanih strokovnih kriterijev glede oddaljenosti od žarišča azbestne proizvodnje, niti na teh osnovah ocenjenega potencialnega števila obolelih prebivalcev z azbestnimi boleznimi v naslednjih letih in desetletjih. Vsekakor bo mogoče v prihodnje še dopolniti ta zakon v tej smeri, vendar le na osnovi kakovostnih strokovnih podlag in realnih ocen. V naši poslanski skupini menimo, da je tak sistemski zakon, kakršen je predlagan, primerna zakonska osnova za dolgoročno razreševanje azbestne problematike pa tudi prava zakonska podlaga za izvrševanje namenske proračunske porabe. Zaradi vseh navedenih razlogov bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlagani zakon tudi podprla. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 28.2.2006. Izvolite, gospod Bevk. Želite? Proceduralno vprašanje?
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Če se je začela razprava o prvem amandmaju.
Nisem jo še začel, samo na kratko.
Potem se prijavljam pri prvem amandmaju.
Prav. Glede na to, kar sem rekel, prehajamo na razpravo o amandmajih k posameznim členom. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanke skupine Socialnih demokratov ter poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Prosim. Gospod Bevk, izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Najprej imam seveda pripombo na to, kako se je pripravilo gradivo oziroma pregled amandmajev k dopolnjenemu predlogu zakona. Namreč vodstvo državnega zbora je k 1. členu kot opombo napisalo, da če prvi amandma k 1. členu ni sprejet, da so potem amandmaji k 2., 4., 5., 6., 7., 8., 10., 12., in 16. členu brezpredmetni. Mislim, da to ne drži in pravzaprav to zahteva tudi malo bolj natančno pojasnilo vodstva državnega zbora oziroma zakonodajno-pravne službe, kajti na matičnem odboru smo vsebinsko imeli popolnoma enake amandmaje kot so sedaj vloženi pa smo se opredeljevali do vsakega amandmaja posebej in mi smo že pri prvem amandmaju, ki žal takrat ni bil izglasovan ugotovili, da so potem vsi drugi brezpredmetni. Mi smo sicer prisluhnili predlagateljem amandmajev iz naše poslanske skupine, iz kluba Liberalne demokracije Slovenije in kolega Prijatelja iz Nacionalne stranke in smo, zaradi tega, da bi mogoče vsaj nekaterim amandmajem prisluhnila tudi koalicija, te amandmaje razbili in jih prilagodili, vendar menimo, da je bil ta poseg vodstva državnega zbora oziroma služb, ki so svetovali, kako pripraviti ta pregled amandmajev neumesten in ni bil v skladu s prakso na matičnem odboru. Sicer pa smo predlagatelji amandmajev iz opozicije pri pripravi amandmajev prisluhnili in sledili predvsem pripombam socialnih partnerjev in medicinski stroki, sindikatom azbestnih bolnikov Slovenije, društvu obolelih zaradi azbesta, Gospodarski zbornici Sloveniji, gospodarskim družbam, kjer so uporabljali azbest v proizvodnji in predvsem tudi medicinski stroki oziroma kliničnemu institutu za medicino dela pri Univerzitetnem kliničnem centru v Ljubljani, sledili smo tudi pripombam Državnega sveta Republike Slovenije. Nenazadnje pa smo, predvsem na začetku, prisluhnili tudi pripombah vlade same in tudi ministru, kajti v konceptu, v prvem konceptu je vlada nameravala vključiti v zakon tudi tako imenovani okoljski vidik problema azbestnih bolezni. Tu imam gradivo vlade iz 23. decembra 2004, kjer je jasno navedeno, kakšne so smernice za pripravo tega zakona in kjer pravi [[citiram]] : "Skupina upravičencev do odškodnin so vsi potencialni eksponenti, zaposleni ali bivši zaposleni v proizvodnem procesu ali servisnih službah, ki so posredno ali neposredno prihajali v stik z azbestnim prahom, kakor tudi prebivalci zaradi," poudarjam, "okoljske izpostavljenosti azbestu z diagnozo azbestne bolezni mezotaliom." Tako vlada decembra 2004. In ko od nikjer ni bilo na spregled tega zakona sredi prejšnjega leta, sem gospodu ministru mag. Drobniču tudi postavil poslansko vprašanje. V odgovoru na to vprašanje mi je zelo natančno razložil, kako vlada pripravlja ta zakon, in je on takrat še smatral za smiselno, da se tudi ta okoljski vidik vključi v zakon. In je takole odgovoril: "V to so vključeni tudi prebivalci, čeprav niso bili zaposleni pri samem delodajalcu, ker vemo, da je šel vpliv marsikdaj tudi izven dvoriščnih prostorov in bo pač opredeljen tudi v nekem smislu radij, kjer je prišlo do teh učinkov." Jaz ne vem, zakaj se je vlada proti koncu leta potem premislila in ni vključila tudi tega vidika v zakon, saj smo jasno dokazali, da zaradi finančnih posledic to ne bi bil problem. Prej sem povedal, koliko okoljskih mezotaliomov je bilo ugotovljenih v Soški dolini in koliko je bilo dejansko teh poklicnih rakov. Zato bi lahko vlada brez težav to vključila že v svoj osnovni zakon. Mi pa s temi amandmaji dajemo tudi koalicijskim poslankam in poslancem priložnost, da to napako popravijo in da tako skupaj izboljšamo ta zakon. Konec koncev, tudi Nizozemska, članica Evropske unije, sedaj stopa po tej poti in bo v tej smeri spremenila svoj zakon, tako da bodo izenačili tako poklicno obolele kot tiste, ki so oboleli zaradi okoljske izpostavljenosti. Zato prosim, da podprete amandma k 1. členu, tako, da bodo potem tudi vsi ostali členi prišli v poštev pri glasovanju. Hvala.
Gospa Breda Pečan, vi ste se sicer javili k besedi, vendar mi dovolite, da glede na postavljeno vprašanje gospoda Bevka v zvezi s temi amandmaji oziroma opombami k 1. členu, dam besedo gospodu Brenčiču, predsedniku matičnega odbora, da to pojasni. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Naj pojasnim najprej namen strokovnih služb, ko so pripravljale pregled amandmajev in so tudi na podlagi vsebinske sledljivosti amandmajev ugotavljale, da so amandmaji med seboj povezani in zaradi tega tudi medsebojno izključujoči. Pojasnil bi sledeče. Prvi amandma je zelo konkretno vezan na prvi člen, kar je izhajalo tudi iz poročila matičnega delovnega telesa, da s tem amandmajem spreminjamo koncept zakona, ki sledi od 1. člena vseskozi naprej. Nekaj podobnega je bilo tudi na matičnem delovnem telesu. Ker pa so si bili amandmaji posameznih predlagateljev na matičnem delovnemu telesu oblično med seboj nekoliko različni, je bilo zelo težko meni, kot predsedujočemu, oceniti, da so vsi ti amandmaji brezpredmetni, ko smo sprejeli prvi amandma k 1. členu, poslanskih kolegov Sama Bevka in gospe Pečanove. Zato sem smatral, da je najbolj korektno, da se o vseh amandmajih, kjer je bilo kakorkoli mogoče ugotoviti malenkost nevsebinske sledljivosti, da v razpravo in odločanje, nekateri pa so nastali tudi na matičnem odboru brezpredmetni. V tokratnem pristopu za plenum so pa oblični amandmaji obeh poslanskih skupin in gospoda Srečka Prijatelja povsem eni. In je vsebinska sledljivost povsem drugačno zasnovana, kot je bila na matičnem delovnem telesu. in nikakor ne bi smeli prakse, ki sem jo jaz seveda zastavil v kontekst obravnave tega zakona na matičnem delovnem telesu, poistovetiti s postopanjem na plenumu. Samo toliko. Jaz bi seveda lahko tam kot predsedujoči ravnal tudi nekoliko drugače, pa sam presojal vsebinsko povezanost na nekoliko trši način. Smatral sem tudi glede na ogromen avditorij in število vabljenih na sejo, da se naj razprava in odločanje o predmetnosti vseh amandmajev in o členih odvije v skladu z željo, da se najboljše rezultate doseže. Tako, da ni upravičeno in tudi proceduralno ni mogoče povezati smiselnost postopanja na matičnem delovnem telesu na plenumsko odločanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehodno so me tudi obvestili, da je tudi zakonodajno-pravna komisija bila enakega mnenja o tem, kar je gospod Brenčič sedaj govoril. Gospa Breda Pečan, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bi rada opozorila predvsem na to - tudi, če sledimo mnenju zakonodajno-pravne službe glede povezanosti amandmajev s prvim amandmajem, z amandmajem k 1. členu, bi pa vendarle rada opozorila, da drugi amandma, to je amandma k prvemu odstavku 2. člena, nikakor ni povezan z amandmajem na 1. člen, zaradi tega, ker gre za čisto drugo skupino ljudi. Gre za konkreten primer, zato bi vseeno pokomentirala, za kaj gre. Pri tem drugem amandmaju, se pravi amandmaju na prvi odstavek 2. člena, gre namreč za ljudi, ki so delali pri delodajalcu, ki se je ukvarjal s predelavo in vgrajevanjem azbesta v posamezne izdelke, niso pa delali na delovnem mestu, kjer se je delalo z azbestom ali azbestnimi izdelki, temveč nekje v neposrednem okolju znotraj tovarniških zidov, če lahko tako rečemo. Tukaj bi rada spomnila na primer pokojnega glavnega tajnika Krščanskih demokratov, predhodnice Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke, ki je umrl za mezoteliomom in nikoli ni delal na delovnem mestu, kjer se je delalo z azbestom, ampak je delal v okolju tovarne, ki je delala z azbestom. To je bilo v Salonitu Anhovo. Ne zamerite mi, vendar sem morala to povedati zaradi tega, ker se mi zdi nevzdržno, da tudi naslednice tega gospoda, ki je bil enkraten človek, da si lahko enostavno zapirate oči pred tem dejstvom. In torej trdim, da drugi amandma ni povezan s prvim amandmajem. In naj, lepo prosim, zakonodajno-pravna služba to še enkrat preveri. Drugo, na kar bi pri prvem amandmaju opozorila, pa je naslednje. Ne vemo, koliko ljudi dejansko že boleha oziroma so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu, pa nikoli niso in ne bodo delali v okolju, v tovarni, v okolju podjetij, ki tako ali drugače uporabljajo azbest ali delajo z danes, ta trenutek predvsem z materiali, ki vsebujejo azbest in ki postajajo odpadki, ko odstranjujejo obloge iz azbesta, na primer v posameznih javnih poslopjih, kjer bo treba prej ali slej obrizge, azbestne obrizge odstranjevati. Tudi v Kliničnem centru jih imamo v nekaterih operacijskih dvoranah. Jaz bi na to rada opozorila in bo treba prej ali slej to odstraniti. Tisti ljudje, ki delajo v teh operacijskih dvoranah so desetletja izpostavljeni vplivu azbestnih vlaken. Rada bi vas spomnila, kakšen cirkus imajo ta trenutek v Franciji zaradi demontaže neke ogromne vojaške ladje, se ne spomnim ali je letalonosilka ali kar že je, ki je ne smejo odpeljat na razrez na daljni vzhod zaradi tega, ker so ugotovili, da bi s tem izvažali nevarne odpadke, kar je za njih azbest. In ta ladja je na debelo obložena v svoji notranjosti z azbestnimi obrizgi. Tako, da jaz bi rada opozorila, da tisti ljudje, ki so delali v tej ladji, so bili izpostavljeni azbestnim vlaknom, ker se neprestano sproščajo v ozračje in oni niso bili v tovarni, ki je proizvajala azbestne izdelke ali niso bili v gradbenem podjetju, ki odstranjuje azbestne materiale. Ne. Oni so samo delali v okolju, kjer je azbest. Naši policisti in naši cariniki so delali in še danes delajo v takem okolju, ker je še cela vrsta, cel kup avtomobilov ima še zmeraj azbestne zavorne obloge. In tam, kjer se zelo veliko zavira, se v ozračje sproščajo azbestna vlakna, na križiščih, na carinskih mejnih prehodih in še povsod drugod. Ti ljudje so celo poklicno življenje vdihavali azbestna vlakna. In ko pridejo k zdravniku s težavami s pljuči, zdravnik pogosto, ker ni zdravnik, ki zdravi v okolju, kjer bi lahko pričakoval kakršnokoli azbestozo, to je hud problem, da mnogi bolniki z azbestozami sploh ne vedo, da imajo azbestozo, niti njihovi zdravniki ne, zaradi tega, ker ne poznajo značilne klinične slike azbestoz. In zaradi tega menim, da bi bilo pošteno in prav, da v ta zakon vključimo tudi tiste ljudi, ki niso neposredno delali z azbestom in ki niso delali v tovarnah ali podjetjih, ki so delala na tak ali drugačen način z azbestom. Torej, bi rekla, civilni ljudje, ljudje, ki niso imeli dokazljivo neposrednega stika s tem. Še en primer bi povedala, ki smo ga poslušali na enem od seminarjev, ko smo se ukvarjali oziroma seznanjali s posledicami izpostavljenosti azbestu. Bil je 40 letni strojni inženir, ki je zbolel za mezoteliomom in umrl. Pred tem so iskali razloge, zakaj je sploh prišlo do mezotelioma. Ugotovili so, da je v svojih študentskih letih 2 meseca delal v jeseniški železarni na odstranjevanju azbestnih oblog v neki peči. Po dolgem raziskovanju in iskanju od kod njemu sploh azbestna vlakna v pljučih so ugotovili, da je mezoteliom dobil zaradi tega. Se pravi, po tem zakonu ta človek, če bi danes še živel in bi mu ugotovili bolezen, ki so jo povzročila azbestna vlakna, ne bi imel pravice niti do odškodnine, niti do predčasne upokojitve, ničesar ne bi imel. Zaradi tega, ker mu ta država, ki je dovolila mnogo dlje, in ne mi govoriti o tem, da je ta država druga država, ni res, mi smo dediči na celem širokem področju pravic in obveznosti, ki jih je imela Zvezna republika Jugoslavija, kot država Slovenija smo dediči teh pravic in obveznosti. Če je država Jugoslavija naredila napako in mnogo prej kot mi prepovedala uporabo in trgovanje, uvoz in tako naprej azbesta in izdelkov, ki vsebujejo azbestna vlakna, potem smo mi to napako odpravili, sicer šele 1996 leta, vendar dediščina krivde te države, odgovornosti te države za vse te pojave azbestoz, ki jih imamo v Sloveniji, je preostala. In zaradi tega jo moramo kot, bom rekla, država, ki nekaj da na pravičnost in poštenje, moramo tudi te krivice oziroma posledice teh napak, ki so bile storjene v preteklosti, tudi odpraviti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Testen.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni, gospod minister, poslanke in poslanci! Začel bom z amandmaji v zvezi s krajani, ker se mi zdi, da se večina napisanih amandmajev nanaša na priznanje obolenja tudi krajanom. Na začetku moram poudariti, da sem tudi na usklajevanjih, ki smo jih imeli v koaliciji, večkrat poudarjal, da so krajani tudi problem in da je treba s tem zakonom poskušati rešiti tudi problematiko krajanov. Jaz bom za te amandmaje - ostali se mi zdijo manj pomembni -, ki se nanašajo na priznanje obolenja tudi krajanom, glasoval. Glasoval bom pa zaradi tega, ker glede na to, da sem bil dolgo časa v Anhovem, te razmere dobro poznam. Zaradi tega slike, ki ste jih imeli nekateri priložnost videti, niso nič potencirane, pač pa je iz njih morda še premalo vidno dejansko stanje v okolju, v katerem smo delali oziroma so delali - osebno nisem bil tako močno izpostavljen -, ki je bilo še bistveno slabše. Rad bi vas seznanil z vsebino pisma neke gospe iz Anhovega, ki mi je pisala, in sicer, da so od leta 2001 do 2005 v vasi Anhovo, ki je dejansko skoraj v sredini bivšega podjetja Salonit Anhovo, umrli štirje ljudje, ki niso nikoli delali v Anhovem. Ti so bili stari 76, 68, 57 in 54 let. To je dovolj zgovoren primer, da v vasi s sto ljudmi za posledico azbestoze, kot najtrše oblike rakastega obolenja, umrejo razmeroma mladi ljudje. Tako da je to za mene dosti jasna in dosti močna utemeljitev. Bi pa še nekaj povedal, ker se predlagatelji, pa tudi sindikat in nekateri drugi sklicujejo na to, da gre tu za konceptualno razliko. Jaz se strinjam, da gre za konceptualno razliko, glede na to, da gre v tem zakonu za upokojevanje po invalidskem zakonu, se pravi, to je velika konceptualna razlika, vendar me to ne moti. Mislim, da je pa pozitivno to, da zakon zajema vse, ki so delali z azbestom, se pravi, tudi v raznih drugih gradbenih podjetjih, ali pa vse tiste, ki so bili prek svojih delovnih mest v stiku z azbestom. No, mogoče bi par besed povedal še v zvezi z obstoječim zakonom. Utemeljitev predlagateljev amandmaja, jaz mislim, da ni povsem korektna, kar se tiče rešitev, ki jih je ponujal obstoječi zakon. Obstoječi zakon je sicer v 1. členu imel res napisan zakon iz leta 1998, da so do odškodnine in do socialne pomoči, socialnega reševanja problemov, upravičeni tudi krajani, ni pa ta isti zakon razdelal te pravice v ostalih členih, tako da ta pravica se je za krajane, bom rekel, zelo slabo urejevala. Menim, da bo ta zakon, ki ga je vlada predlagala, če ga nadgradimo s temi amandmaji, ki bodo vključevali tudi krajane, bistveno boljši od obstoječega zakona, zato bom jaz vse te amandmaje podprl, ne zdijo pa se mi pomembni tisti amandmaji, ki govorijo o tem, da bi imeli enega predstavnika tudi predstavniki delavcev, čeprav načeloma tudi lahko, ne bi nasprotoval temu, ampak mislim, da je to strokovna zadeva. Tako, da jaz se kasneje v zvezi s tem ne bom več oglašal. Moje stališče je, da bi krajane vsekakor kot tiste, ki zelo pogosto v določenih sredinah obolevajo v zakon morali vključiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Najprej en stavek. Na žalost smo šele sedaj začeli govoriti tokrat o zakonu o azbestozi, o azbestu, o ukrepih, ki so potrebni. Vsekakor bomo govorili kdaj drugič ali bodo zanamci govorili tudi še o kakšnih drugih preteklih površnih okoljskih in drugih pogojih, ob katerih so ljudje delali. Jaz predlagam kolegicam in kolegom, da v tem primeru pozabimo in spregledamo kratice, napisane z velikimi črkami, kdo je vlagatelj kakšnega amandmaja. Predlagam, da upoštevamo dejansko dejstvo, da gre s strani vseh vlagateljev amandmajev, pa tudi upam, da s strani pripravljavca osnovnega zakona, za popravo stanja, kakršno je, za izboljšanje stanja in za izboljšavo pripravljenega zakona. Skoraj vsi, če ne že vsi razlogi opredeljeni v amandmajih, ki so pred nami so upravičeni razlogi, v to sem prepričan tudi zaradi tega, ker so te amandmaje in ta zakon pripravljali in tudi sooblikovali predvsem ljudje, ki živijo v krajih, kjer se bo, če se že ni začela azbestoza in posledice pojavljati. Ker so to ljudje, ki so se z bolniki, s prizadetimi pogovarjali, soočili, videli in doživeli možne posledice dolgoletnega dela in nenazadnje so vsi amandmaji in vsebina nastali na osnovi preverjenih, prepričan sem, preverjenih informacij. Mogoče bi bilo dobro za konec reči, da poglejmo z druge strani, saj konec koncev kaj pa, bog ne daj, nekomu pomaga ves naš prepir, vsi nesporazumi v tem državnem zboru, če tega človeka ni več, ker je umrl zaradi bolezni, ki je posledica dolgoletnega dela na delovnem mestu ali na kakšnem drugem delovnem mestu, kjer je bil povezan, preveč vezan na azbest in kot posledica dela s tem azbestom seveda bil bolan in od bolezni na žalost umrl. Nikomur ki ga ni več med nami to ne bo pomagalo. Zato, bodimo fer, dobimo pošteni, prepričani v dobronamernost predlagateljev amandmajev in skupni izboljšavi predlaganega zakona, ki bo hkrati tudi osnova in opozorilo za kasneje, kajti še so druge dejavnosti v Sloveniji, katerih posledice se bodo pokazale in tega se ni potrebno ne bati, ne izogibati, tudi to bo neizogibno nekoč.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Seveda, tudi sam se pridružujem vsem tistih, ki želijo imeti dodatno pojasnilo zakonodajno-pravne službe pri opombi k amandmaju k 1. členu, ki nas napotuje k temu, da seveda sprejetje ali nesprejetje tega amandmaja potem usodno vpliva na nadaljnje sprejemanje amandmajev k 2. členu. Tudi sam sem mnenja, da ne gre za povezanost, za takšno vsebinsko povezanost k amandmajem, da bi seveda neizglasovanje prvega amandmaja pomenilo hkrati že neodločanje o vseh po mnenju iz opombe povezanih amandmajev. Seveda bi se sam želel posvetiti vsebini. Odločitve, ki jih bomo danes tukaj sprejeli, bodo imele zelo pomembne posledice, ne samo na posameznike, ampak prvič prav gotovo na odnos Slovenk in Slovencev do takšnih vprašanj, ki se tičejo na eni strani posameznikov, obolelih zaradi izpostavljenosti bolezni, na drugi strani pa recimo gospodarskih subjektov, ki so povezani v to in recimo države, ki bi na ta način prevzela tudi določene obveznosti. Seveda zato, preden bomo odločali o teh amandmajih, je potrebno imeti na mizi čim več informacij o tem, da bomo lahko korektno odločili. Jaz do sedaj nisem slišal ne s strani predlagatelja, ne s strani razpravljavcev, da bi kdo citiral študijo primerov, ki je bila opravljena v okviru Evropske agencije za okolje, ki nosi naslov Pozne lekcije iz zgodnjih svaril, previdnostno načelo 1896 2000. Tukaj imamo na osnovi študije primerov poznih lekcij navedenih 12 primerov. In pri točki 5 boste našli tudi poglavje azbesta. To je takšna debela študija, ki bi prav gotovo bila zelo poučna, če bi jo zelo natančno poznal predlagatelj, hkrati pa vsakdo od nas, ko se bomo odločali za ali proti pri posameznem amandmaju. V predgovoru k tej študiji agencija za okolje opozarja ravno na to, da so za korektno odločanje o tako pomembnih vprašanjih zelo pomembne pravilne informacije, ki naj vodijo k ukrepom za izboljšanje kakovosti sprejemanja odločitev. V tem je možno zaslediti najrazličnejše izkušnje. In azbest je izkušnja pozne lekcije iz zgodnjih svaril. Zakaj zgodnja svarila? Kajti prva svarila o azbestu se pojavljajo že od leta 1895, torej ob koncu 19. stoletja. In ko prebiramo besedila, povezana z azbestom, lahko vidimo različne izkušnje, ki jim lahko v različnih državah na različnih primerih potem sledimo na podlagi različnih študij. Zakaj je to tako pomembno? V predgovoru, torej v uvodu je jasno zapisano, da na podlagi študij primerov iz poznih lekcij se poraja logično vprašanje, zakaj se tako dolgo nismo zmenili za zgodnja opozorila, niti za glasna in pozna svarila. Danes tu ponovno opozarjamo na to, da bi lahko pri odločitvah zopet preslišali svarila, ki imajo več kot stoletje dolgo brado. Amandma k 1. členu opisuje ravno dejstvo, kdo naj bo upravičenec v vsebini tega zakona. Danes je bilo tu že marsikaj rečenega. Ali gre tu samo za poklicne bolezni, ki izvirajo iz delovnega razmerja, ali gre tu vključiti tudi druge, ki so bili izpostavljeni azbestu na tak ali drugačen način. Iz te študije bi navedel en primer. Ta študija govori, da je 20. maja 2000 družina upokojenega britanskega zdravnika prejela odškodnino zaradi smrti zdravnika pri 47. letih za azbestnim rakom, torej mezotaliomom. Kaj je bil povzročitelj te bolezni? Bolezen je povzročil modri azbestni prah iz poškodovane cevne napeljave v povezovalnih predorih bolnišnice v Londonu, v kateri je navedeni v letih od 1966 do 1973 štiri [[?]] leta delal kot študent stažist. Torej, kot študent stažist je bil izpostavljen, nevedoč, zaradi poškodovane cevne napeljave in je kasneje, torej pri 47. letih, umrl, dokazano, zaradi vpliva azbesta. Če pogledamo številke, ki jih tukaj nadaljuje pri tem petem poglavju ta študija, ocenjuje se, da se bo v naslednjih 35-ih letih v Evropski uniji pojavilo okoli 250 tisoč novih primerov mezotelioma, ki je praviloma smrten v enem letu. Ker azbest povzroča tudi pljučnega raka, bo smrtnih primerov še več, med 250 tisoč in 400 tisoč vključenih s primeri azbestoze, ki je prva bolezen, kateri pojav so prepisali izpostavljenosti azbestu. To so seveda zelo pomembna dejstva, o katerih je seveda treba globoko razmisliti, ko bomo govorili o teh amandmajih v nadaljevanju. Jaz bi tukaj želel opozoriti še na naslednje dejstvo, zato ker to mogoče boljše razumemo, če povemo še v številkah. Če bi vrednost, seveda ga po mojem mnenju ni možno finančno ovrednotiti, torej, če bi vrednost življenja ocenili na milijon funtov, kakor je to v navadi v prometnih študijah bi bili stroški ocenjeni v 400 tisoč evropskih primerov azbestnega raka v naslednjih 5-ih desetletij 400 milijard evrov. Stroški človekovega trpljenja seveda pri tem niso izračunljivi. Zelo pomembno, ko govorimo pa o tem, ali govorimo samo o poklicnih bolezni zaradi dela z azbestom ali bomo vključili tudi še okoljske kategorije, je pa naslednje. Varno odstranjevanje azbesta iz zgradb ob koncu njihove življenjske dobe bo stalo dodatne milijarde. Zelo pomembno je, na kakšen način se bomo tega lotili, kajti zgodnejši ukrepi za zmanjševanje izpostavljenosti azbesta bi prihranili veliko teh stroškov. Jaz sem postavil vprašanje ministru za okolje v tem mandatu ravno na temo odstranjevanje strešnih kritin in v uvodu pri obrazložitvi mnenja poslanske skupine sem navedel, da je v Sloveniji še tretjina stavb pokritih s kritinami, ki vsebuje trdno vezan azbest, azbestnih vodovodnih cevi je preko 100 kilometrov, veliko stavb, čeprav ni podatka koliko, pa ima izolacijo, omet ali tla iz materialov šibko vezanih azbestov. Seveda zelo pomembno je, na kakšen način bodo te odločitve, ki bodo danes sprejete, vplivale na tudi druge odločitve zato, da seveda bo škoda, zaradi zakona, ki ga bomo danes sprejemali, zminimizirana. Ta študija jasno govori o povezavi med ekonomskimi učinki, ki so lahko samo ocenjeni s podjetniškega vidika ali pa s širšimi vidiki stroškov, ki vključujejo tudi okoljske probleme, ki vključujejo tudi zdravstvene probleme, ki zahtevajo seveda dodatna ali pa določena nadomestila. Pri tem bi vas želel ponovno opozoriti na to, kar je bila tudi glavna kritika poslanskega kluba LDS predlagatelju. To je, da je bil slabo voden dialog vseh tistih, ki bi morali biti vključeni pri tem, ko se odločamo danes o besedilu zakona. Prepričani smo, da bi seveda besedila, torej amandmajev bilo bistveno manj, če mi danes ne bi ugotavljali, da seveda je bil ta dialog zminimiziran, da seveda tisti, ki so imeli kaj k temu povedati, so lahko zelo malo ali pa nič sodelovali. Seveda ta zgodba iz tega poročila Evropske agencije za okolje je zelo pomembna, kajti v zaključkih, ki niso naslov, so sporočila zgodbe za azbest in ta sporočila seveda so zelo bistvena. Jaz bi se samo recimo pod točko 3 obrnil na eno sporočilo. Preventivna in odškodninska zakonodaja, ki so jo v Veliki Britaniji, torej večina študij je bila narejenih za Veliko Britanijo, uveljavili v letih 1931-1932, ni bila dovolj upoštevana, sankcije pa so bile zanemarljive. Ta vzorec se ponavlja v vsej zgodovini uporabe azbesta. In mi smo danes pri tem, torej kakšen vzorec bomo upoštevali pri tem, ko bomo obravnavali danes to vprašanje. In če sedaj povežemo vsa opozorila, ki jih imamo danes tukaj, če povzamemo samo en primer, da je nekdo, ki je stažiral v enem izmed objektov, kjer je bil poškodovan nek segment neke konstrukcije, ki je bila zgrajena iz materialov, ki je vključeval azbest in je čez desetletja bil to vzrok smrti, potem se moramo danes vprašati, ali bomo mi poslanci gluhi na ušesa, ko bodo v praksi takšni konkretni problemi obstajali. Ali bomo gluhi na ušesa, ko ocenjujemo statistične podatke o tem, da vidimo, da je 95%, to je kolega Bevk v predstavitvi zelo jasno povedal, 95% obolelosti izhaja iz neposredne delovne povezave z azbestom, ostalo se nekako ocenjuje, da bo pogojeno z izpostavljenostjo nekje v okolju. Mi danes ne vemo, kateri izpostavljenosti in kdo bo izpostavljen kateremukoli vplivu. Zdi se mi pa pomembno, da tukaj ne naredimo razlike, razlike med tistim, ki je bil izpostavljen profesionalno, če lahko tako rečem, v okviru delovnega razmerja ali pa tistim, ki je bil izpostavljen pa tega pravzaprav ni vedel. Jaz bi pri tem še opozoril, ne gre za določanje ali dajanje pravic kar tako. Mi smo v 8., 9. in 10. členu zapisali, na kakšen način se to regulira. In mora obstajati dokazana vzročno posledična povezava med izpostavljenostjo azbestu in obolelostjo, zato se v zakonu uvaja tako imenovana interdisciplinarna skupina, ki bo do primera do primera ugotavljala to vzročno posledično povezavo. Torej, na osnovi česa obstaja ta strah? Po mojem neupravičeno. Hkrati pa dajemo sporočilo, da bomo ločili dve vrsti obolelih, katerim enim priznavamo pravice, drugim pa teh pravic ne priznavamo. Seveda je lahko razlog in očitek zakaj pa prejšnje vlade niso vse to uredile. Jaz še enkrat tukaj citiram zelo, po mojem, zelo posrečen naslov te študije Pozne lekcije iz zgodnjih svaril. Pozne lekcije. Več kot stoletja traja ta zgodba o azbestu, o prvih študijah o negativnem vplivu na zdravje azbesta iz leta 1895 pa do danes, ko je leto 2006. Tudi danes mi vsega ne bomo rešili, ampak lahko naredimo korak naprej, lahko naredimo korak naprej v smeri, da bomo vsem tistim, ki bodo izpostavljeni, ki so izpostavljeni azbestu in bodo zaradi tega tudi oboleli, seveda zagotovili enako obravnavno. Zdi se mi, da je to korektno do teh ljudi, kajti že sama obolelost je zelo veliki hendikep ali pa tragedija za vsakega posameznika in za njegove najbližje ali za družbo v celoti. In če boste prebrali to študijo tukaj boste zelo dobro videli, da so ekonomski učinki, recimo, samo izvedbe proizvodov na osnovi azbesta bistveno minimizirani, če upoštevamo te okoljske vplive. Seveda vprašanje pa je v katerem obdobju je bila katera informacija na razpolago. Danes v letu 2006 mi razpolagamo z vrsto informacij, bistveno več informacij, kot smo jih imeli 10 let nazaj. In zato se mi zdi pošteno, da te informacije, imamo jih več [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gospod Bajc boste imeli besedo, jaz mislim, da predsedujoči vam jo bo v vsakem primeru dal, če boste želel govoriti.
Se strinjam z vami, gospod Germič.
Hvala lepa, predsedujoči. Želim podkrepiti to, kar je bilo danes tu v uvodni predstavitvi, tisti, ki predlagamo te amandmaje, predstavljeno. Gre s sprejetjem, ali z zavrnitvijo amandmaja k 1. členu za bistveno razliko v konceptu tega zakona. In moje mnenje je, da mora biti vodilo, da pravice iz naslova tega zakona namenimo vsem tistim, ki so bili izpostavljeni azbestu in so vzročno posledično dokazano zboleli in za to imajo določene posledice v svojem življenju in življenje v svoji okolici. Zato bom jaz te amandmaje, ki imajo vgrajen ta koncept tudi podprl in jih poskušal dodatno argumentirati še pri amandmajih, ki bodo sledili. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Germič. Razpravljamo sicer o 1. členu, vendar kot vidite, tudi vaša razprava mi daje misliti, da so ti členi res med seboj precej povezani. Kajti, razprava je izredno široka in ne morem ustaviti razprave, da bi bila samo odločitev, ali gre za poklicno bolezen ali vse ostale. Vendar, ker je bilo od dveh oziroma treh razpravljavcev postavljeno vprašanje, glede opombe k 1. členu in čeprav je gospod Brenčič to že pojasnil in tudi sam sem vam povedal, da so me obvestili, da je zakonodajno-pravna služba enakega mnenja, bom vseeno prosil zakonodajno-pravno službo, da izreče svoje ustno mnenje v skladu s 66. členom poslovnika državnega zbora in to pred glasovanjem. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Osebno bi želel opozoriti vse prisotne na obljubo, ki jo je, konec koncev dala vlada, ko smo po nekem obdobju podaljšali zakon v letu 2005. Sedaj vemo, da je nastopila na tem področju zakonska praznina in takrat je bila dana obljuba predstavnika vlade, da bo na celovit način, torej z zakonom, ki bo reševal celovito to problematiko rešil in tudi zagotovil odpravo posledic, ki jih je povzročil azbest po prostoru. To moram poudariti, da se danes ne dogaja. Imamo zakon, ki izključuje okoljski vidik in dejansko tak zakon je tudi matično delovno telo podprlo, milo rečeno, z nonšalantno zavrnitvijo vseh ostalih amandmajev. Tudi današnja razprava bi bila lahko krajša, če bi konstruktivno obravnavali tiste amandmaje, ki so bili predlagani s strani Socialnih demokratov oziroma naše stranke. Smatram, da je bilo opravljeno zelo umazano delo za vlado na matičnem delovnem telesu. Isti pisci zakona izključujejo ta okoljski vidik in postavljajo ljudi v dve kategoriji. Tistega, ki je živel poleg ogroženega območja in tistega, ki je delal. Omejujejo pravico samo na tistega, ki je neposredno delal, to je absurd. Oba bosta zbolela za azbestozo in oba bosta tudi umrla za to boleznijo. Invalidnost - poglejte, samo na to bi rad opozoril. Ko mi ugotovimo invalidnost pri osebi, je ta brez ustrezne pravne zaščite, kakšne absurde smo povzročili temu bolniku, ko bomo ugotovili v delovnem prostoru, da mu ne moremo zagotoviti primerno čistega okolja, ga bomo postavili na borzo za delo, tam bo užival še določene pravice, potem pa bo pristali na spisu nezaposlenih in bo brez vsakih prispevkov oziroma brez vsakih pomoči bil obsojen na tragičen konec svojega življenja. Mislim, da veste, kaj to pomeni. Pri tem, da smo mu odvzeli pravico, da sodeluje v postopku, ko se ugotavlja ta bolezen, se pravi v postopku diagnosticiranja, tudi s temi amandmaji smo hoteli popraviti to krivico in celo pravico do ustreznega pravnega zastopnika smo mu vzeli. Zakon, seveda, krči tudi že pridobljene pravice, če pogledamo prejšnji zakon in pa krči sredstva, ki smo jih, recimo, lep primer je bil rebalans proračuna, namenili celo vojski, odvzeli ste postavke in namenili vojski. Da ne govorim o tem, kakšne bodo široke posledice v okolju, zaradi tega, ker ne znamo ustrezno nadomestiti ustreznih kritin, vodovodnih napeljav in tako naprej. Pa še en primer iz tega področja; Vlada Republike Slovenije lepo vzorno namenja v bistvu ugodne kredite za ekološko ogrevanje gospodinjstev. Zakaj torej tudi tukaj ne bi mogli storiti nekaj, pa nameniti ugodne kredite za tista gospodinjstva, ki bi se odločila, da zamenjajo tako nevarno strešno kritino z ekološko prijazno kritino. Tega namena nimamo, niti nočemo tega storiti. In opozoril bi še enkrat na to, spoštovani minister, prosim vas, če mi lahko odgovorite, zakaj se Republika Slovenija ni prijavila na dodelitev nepovratnih sredstev iz sklada evropske skupnosti, lepo prosim.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik, prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Imam občutek, da smo s predlogom zakona o odpravljanju del z azbestom odprli Pandorino skrinjico. Da je temu res tako potrjujejo številni amandmaji, tako na odboru za delo, kot tudi danes v samem parlamentu. Prvotni namen reševanja obolelih v Anhovem in prestrukturiranje naše največje tovarne, ki je uporabljala azbest, Salonit Anhovo, je še z veljavnim zakonom ta zakon razširil na vse proizvajalce izdelkov iz azbesta, z današnjimi spremembami pa zakon prilagajmo evropski praksi in ga prilagajamo tudi domačim razmeram. Med usklajevanjem so bili poskusi velike razširitve, ne samo na bližnjo okolico, ampak čisto na nova področja dela in ravnanja s to nevarno snovjo. Težko si predstavljam, kako bi obravnavali 5 kilometrsko okolico, ki se nahaja v okolici tovarne, če vemo, da meteorologija dela popolnoma po svoje, nekje je ta okolica 2 kilometra, par 100 metrov, nekje pa lahko tudi 10 kilometrov, pač odvisno od meteoroloških dogajanj na tistem področju. Zato kar tako na pamet težko rečemo, katera je tista prava širina oziroma prava okolica in jaz trdim, da imamo za korektno odločitev kar bistveno premalo podatkov. In to podatkov, na osnovi katerih bi se lahko odločili kako, v kolikšni meri razširiti ta prostor. Prepričan sem, da smo v življenju skoraj vsi, ki smo danes tudi tu prisotni, imeli opravka z azbestom ali s streho ali z zavornimi oblogami, s toplimi podi, s cevmi, s podobnimi izdelki, namenjenimi za široko potrošnjo. Tudi pri nas v mojem okolju je še vedno veliko teh azbestnih cevi vgrajenih, čeprav se občina trudi, da bi to nadomestila z manj nevarnimi alkatenskimi. Zakon je koristen tako za tiste, ki so zboleli za posledicami azbesta, azbestnega delovanja, kot tudi za podjetja, ki so se našla v tem položaju. Prekinitev proizvodnje, prenehanje proizvodnje in pomoč delavcem. Pri usklajevanju tega zakona je zelo enotno in argumentirano nastopala skupina delodajalcev, ki je zahtevala, da država prevzame vse obveznosti in to ne v razmerju 60 40 kot je navedeno v predlogu zakona. Velika odgovornost bo na medresorski komisiji, ki bo na podlagi vlog določala upravičenost do odškodnine ali invalidske pokojnine ter njeno višino. Zakon, trdim, ni idealen, je pa evropsko primerljiv in boljši od prvotnega. Tematika, ki je v tem zakonu obravnavana pa je tudi tako nepredvidljiva, da sem prepričan, da bo zakon potrebno prilagajati času in razmeram. Zato sem mnenja, da je predlagani zakon povsem primeren za sprejem. Naj poudarim, da smo se pri tem zakonu poslanci iz Slovenske demokratske stranke usklajevali s posameznimi interesnimi skupinami, tako delodajalcev kot tudi azbestnih bolnikov, pri čemer smo dosegli neko stopnjo soglasja, popolno pa ne. Zavedati se moramo, da je potrebno najti ustrezno razmerje med obveznostmi, ki jih sprejema država in med odgovornostjo, ki jo imajo podjetja in na drugi strani pravicami oškodovancev, ki so zboleli za to boleznijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci! Bom kar nadaljeval, kjer je moj predhodnik končal. Tudi sam mislim, da si pri tem zakonu ne gre nabirati političnih točk, kajti na eni strani gre za veliko trpljenje tistih, ki so zboleli, bodisi za rakom zaradi azbesta bodisi kako drugače, na drugi strani pa za v vsakem primeru omejene možnosti naše države. In tako, kot je dejal moj predhodnik, skoraj ga ni Slovenca, ki se z azbestom na nek način ne bi srečal. Seveda, nekateri veliko bolj, tisti, ki so delali v tej tovarni, pa tudi tisti, ki živijo v neposredni okolici te tovarne, kjer se je to proizvajalo, vsi ostali pa skozi različne druge oblike. Sam se spomnim, da sem že kot otrok pomagal pri razrezu azbestnih plošč. Pri nas v severovzhodni Sloveniji so skorajda vsa gospodarska poslopja bila v tistih časih pokrita z azbestnimi ploščami. To pa zato, ker so bile enostavne za pokrivanje, bile so lahke in sorazmerno poceni. In ta kritina je dejansko prevladovala. Prav tako so se gradili tudi vodovodni sistemi, najverjetneje iz enakih razlogov. In danes tu zahtevati in govoriti, ne bodite gluhi, vendarle zamenjajmo vse to, spremenimo vse to, je enostavno - lahko sicer to kot opozicija govorite, ampak to ni možno. To ni možno, ker je strošek tega prevelik. Je pa res, da je treba na tem delati in je treba te kritine počasi zamenjati, skozi neko daljše obdobje ljudem omogočiti, da se tega rešijo, čeravno bomo ob tem imeli velik problem, kam vse te materiale skladiščiti; sami veste, kakšni problemi so v zvezi z odpadki v Sloveniji v tem trenutku. Medtem ko zamenjavo vseh vodovodnih cevi, ko na eni strani še niti vodovoda povsod nimamo, je seveda prav tako s stališča občinskih proračunov in državnega proračuna nemogoče financirati. Povem pa vam še to, da smo pred časom, nekaj let je že tega, v občini Ormož dali delati analizo o pojavu azbestnih vlaken v vodovodu, se pravi, v pitni vodi, ker imamo veliko kilometrov teh azbestnih cevi. Raziskavo so delali v Ingostadtu v Nemčiji. Ugotovitev je bila, da tam, kjer vodovod dobro funkcionira, kjer ne prihaja do nekih lomov in podobnega, teh vlaken v vodi ni, ker so enostavno cevi od znotraj z apnencem obložene in teh vlaken ni. Je pa seveda problem vedno, ko pride do poškodbe, ko je treba te cevi na novo spraviti skupaj, zlepiti, ne vem kako se to naredi, ampak vedno, ko je poškodba, takrat se to v vodi za nekaj trenutkov pojavi in če so tisti, ki to delajo zadosti pozorni, se lahko tudi temu izognemo. Veliko teh in podobnih reči je bilo v preteklosti storjeno zaradi napredka, lahko bi danes tukaj širili razpravo, ne vem na katera vsa področja. Sam bolj, ker se ukvarjam s kmetijstvom, vem, kaj vse je bilo na kmetijskem področju storjenega in vemo tudi to recimo, da Evropa ne bi preživela, če ne bi v nekem obdobju iznašli DDT-ja. Kakšna je bila posledica tega, vsi, ki smo se tekom študija in pozneje srečali s tem in ki se še srečujemo z ostanki atrazina v zemlji, vemo, da jih ni možno spraviti iz zemlje, ampak, da bo 10, 20, 30 let potrebno, da bodo ta sredstva dejansko razgrajena po neki sami biološki poti. In seveda bi lahko iz tega delali velike zgodbe, na eni strani smo se šli napredek zagotavljanja nekih materialnih osnov, na drugi strani pa za marsikaj tega, kar danes vemo in lahko beremo še kako debele študije, če bi nekoč to poznali, bi verjetno bile tudi odločitve drugačne. Kar se tiče tega zakona, da zaključim, zakon je dejansko primerljiv z rešitvami v ostalih evropskih državah, celo širši obseg pravic ima. Azbestni bolniki oziroma bolniki, ki so zboleli zaradi azbestoze, imajo po tem zakonu posebne pravice, vsi ostali pa lahko v okviru, vsaj tako trdimo, dobro urejenega zdravstvenega sistema in v okviru dobro zagotovljenih zdravstvenih pravic prav tako uveljavljajo pravico do zdravljenja, pravico do odškodnin, čeprav je jasno, da nobena odškodnina, noben denar ne more povrniti izgubljenega zdravja. V tem trenutku so možnosti takšne, res pa je, da se je ta vlada te zadeve odgovorno lotila, da bo zakon možno v perspektivi še nadgraditi, da pa se v tem trenutku, kakorkoli se že to sliši, lahko vsi skupaj pokrijemo s tako dolgo odejo kakršna pač je, tudi vladajoča koalicija bi bila veliko rajši, če bi ta zakon lahko razširili praktično na čisto vse Slovence, ampak zavedamo se, da to ni v tem trenutku možno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Capuder.
Hvala lepa. Zakon, ki ga sprejemamo, nadomešča ustrezen zakon, ki sedaj velja, iz leta 1996. Pozitivno je, da zakon v nasprotju s sedaj veljavnim zakonom določa kot upravičence vse tiste, ki so kdaj ali kjerkoli delali z azbestom ali z azbestnimi izdelki, zdi pa se mi logično, in to pozdravljam v tem zakonu, da so upravičenci tisti, katerim je bilo dokazano, da so njihove bolezni posledice vpliva azbesta. Amandma k 1. členu ne vključuje samo krajane iz okolice Anhovega kot tukaj v teh naših krogih slišimo, ampak če ga razumemo tako, kot se pogovarjamo sedaj, vključuje področje vse Slovenije in tudi področje okolice je praktično nemogoče definirati, ker okolica v Sloveniji, recimo okolica 200 kilometrov v neki Kanadi pomeni nič, v Sloveniji pomeni področje celotne Slovenije. V praksi ugotavljanja poklicnih bolezni in bolezni zaradi vpliva okolja je poleg azbesta, ki negativno vpliva na zdravje še vrsto snovi, ki ravno tako vplivajo na obolevanja in tudi, da ljudje zbolevajo za rakom, vendar pa nobena od teh bolezni, razen mogoče tobaka, proti kateri delamo vedno negativno kampanjo, nima takšnega tretmaja kot ga ima delovanje azbesta. Na tem mestu se vprašam, zakaj smo pripravljeni za to kategorijo bolnikov pripraviti posebno obravnavo in zagotoviti večji obseg pravic, kakor pa za ostale bolnike, zbolele za rakom ali pa drugimi poklicnimi ali pa recimo okoljskimi boleznimi? Pred seboj imam sestavek, ki ga je pripravila dr. Zlata Roškar iz bolnišnice na Golniku, prebral bi samo nekaj njenih misli. Vodstvo bolnišnice Golnik se je v zadnjem letu odločilo, da bo, ko je bila ustanova zaprošena za izvedenska mnenja, dajala sodna izvedenska mnenja o obstoju azbestne bolezni in njenih posledic zgolj komisijsko in s tem zagotovila objektivnejšo oceno prizadetosti posameznikovega zdravja oziroma tožnika zaradi azbesta. Namesto, da bi bolnišnica Golnik v prizadevanjih za objektivnejšo presojo zdravstvenega stanja tožnikov imela podporo in bila zgled, skušajo nekateri to preprečiti, in sicer tisti, ki jim tako ali drugače koristi, da ni takšne objektivne presoje zdravstvenega stanja. Pri čemer se dobro ve, da je v majhnem prostoru kot v Sloveniji zelo malo strokovnjakov, ki se v praksi poglobljeno ukvarjajo s problematiko azbestne bolezni, nasprotno. Zlasti v nekaterih okoljih so cenjena predvsem "strokovna" mnenja, ki bolj ali manj apriorij ugodijo tožniku, domnevnemu bolniku. Zakaj se še danes dopušča in govori prepričanje, da je vsakdo, ki je bil poklicno izpostavljen azbestu, ne glede na objektivno prisotnost kazalcev bolezni, že bolnik. Podobno kot še pred 10-imi leti zaradi političnega oportunizma sploh niso hoteli videti nevarnosti azbesta za zdravja izpostavljenih. Sedaj njegovo učinkovanje na istih območjih zlorabljajo za pridobivanje neutemeljenih koristi pa ne le izpostavljeni, oboleli delavci temveč tudi odvetniki in vsi, ki po dolžnosti ali kako drugače sodelujejo pri teh postopkih, ob tem, ko pa kot družba dopuščamo, kljub skoraj 10 let veljavnim zakonom, da še nismo sanirali v vseh delovnih okoljih, kjer se še danes praši azbest in [[slovenske železnice, s katerimi širimo in podaljšujemo epidemijo azbestnih boleznih v državi]] . Kot je razvidno iz tega kratkega odlomka, se tudi jaz bojim, da bo v primeru, če bo takšen amandma sprejet, da se bo močno odprlo polje upravičencev ali kvazo upravičencev. Ne mislim tukaj nikomur delati krivice, ampak jaz se tega bojim. In tako, kot je rekel gospod Brenčič, vzpostavil se bo sistem domin. Na koncu se moram seveda vprašati, kaj je počela prejšnja vlada na tem področju, da ni ustrezno odreagirala v osmih letih, odkar je veljal ta zakon. Niti tega ni mogla narediti, kar danes predlaga naša vlada. Niti tega ni mogla, da bi izenačila vse bolnike v Sloveniji na delovnem področju. Zakaj je to vprašanje dala v predal? Predvsem pa, gospodje poslanci iz opozicije, zakaj niste že takrat spremenili zakona z vsebino, ki jo danes predlagate kot amandmaje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič. Prosim!
Škoda, da nisem pravi trenutek dobil besede, kajti po takihle nastopih se je resnično težko osredotočiti na tisto, kar naj bi bilo dejansko v 1. členu, ne da bi človek govoril o tem, kar sem slišal pred nekaj minutami, ko iz teh govorov veje neljudskost, nehumanost, nečlovečnost. Razlaga, kaj neka vlada ali - ne vem - nekdo ni naredil. Gospoda, v zakonu iz leta 1996 je ta kategorija notri. Vi jo mečete ven. Tista vlada prej je naredila napako. Res je, gospod Štrous se smeje, ampak on je deset let na tem ministrstvu krojil usodo tako in drugače. Tista vlada takrat je naredila napako, da je limitirala veljavnost zakona na določeno obdobje, računajoč da bo znanost, stroka in tako naprej lahko v tem času, kot je zakon veljal, sanirala celotno problematiko. Očitno se je pokazalo, da gre za trdovratno, zahrbtno, dolgo razvijajočo se bolezen in jo je treba sanirati tako, kot nastaja. Če je tista država v času, ko je bila bistveno manj bogata, v času bistveno slabšega blagostanja z mnogimi neznankami v razvoju, v perspektivah za naslednje obdobje ugotovila nesporno do gospoda Hvalice, ki je bil takrat poslanec, do zadnjega opozicijskega in - če hočete - tudi pozicijskega poslanca in poslanke, da je potrebno v Sloveniji prepovedati proizvodnjo in trgovino z azbestnimi proizvodi. To se je naredilo. Saniralo se je podjetja od Anhovega najprej s spremembo zakona do Medvod, Sodražice in tako naprej, Maribora, da ne govorim za vsako podjetje posebej. Se je za tiste, ki žal še niso umrli, ljudi, ki so zboleli, ki so šli skozi postopke, skozi komisije in tako naprej, ugotavljalo status, zagotavljale so se jim pravice in odškodnine po tistem zakonu. Nekaterim se je bolezen pojavila kasneje, se pojavlja še sedaj in se bo očitno še pojavljala. Ta država je dolžna - konec koncev je sedaj tudi bogatejša - da lahko tisto, kar je v osnovi zapisala, da pravica po tem zakonu gre tistim, ki so delali v procesih z azbestom, kakor tistim, ki so bili v stiku z njim na direkten ali posreden način. To je govoril tisti zakon. In če bi bilo to tako enostavno - in gospod Sok pravi, moramo gledati na vsak tolar - če bi bilo to tako, tudi prejšnja vlada je gledala, ampak vendarle v zadnjih nekaj letih zaradi problemov, ki jih je imela tudi konec koncev sama stroka, komisije in tisti, ki so za to skrbeli, da očitno niso mogli izdati vseh odločb ali pa se niso neki procesi dokončali, da bil bi ta denar tudi uporabljen ali pa - hvala bogu - je bila ocena tedanje vlade taka, da se je namenilo za tako akuten problem več denarja, kot se ga je dejansko v teh letih uporabilo za te namene. Torej, gre za humanost, za človečnost tiste vlade. Ne pa za to, kar tukaj govorite. In dajte se enkrat sprijazniti s tem, da je danes leto 2006, 28. februar. Pred to vlado, pred tem državnim zborom so problemi državljanov in državljank, ki jih zadeva ta zakon, in se pogovarjajmo o tem. Če pa govorim o tem, potem pomeni, da je potrebno reči, ali preprosto vi mislite, da to, da ljudje zbolevajo za to boleznijo tako tisti, ki so delali, in tisti, ki so v tem okolju živeli, da je reševanje tega problema v nasprotju z evropsko prakso. Evropska praksa, kakorkoli se že sklicujete nanjo, je humana. In to pomeni, da vsak človek, vsak posameznik, ki se ga to dotika, bi moral biti deležen tega tretmaja, če hočete po evropski praksi. In jaz trdim, da je ta zakon obogatil, tisti iz 1996 leta, obogatil evropsko prakso. Bilo bi prav, da z njim to evropsko prakso nadaljujemo. Ni v nasprotju z evropsko prakso. In to, če govorite, da se na eni strani zavedate tega, da gre za bolezen, na drugi strani so vendarle omejena sredstva, pa vendarle se niste pripravljeni o tem pogovarjati na način, kot je bilo recimo za leti 2004 in 2005, ko je bil denar namenjen v proračunu, ste ga preusmerili drugam. Zakaj? Zakaj, če se je bilo mogoče teh problemov lotevati, pa se jih niste? Povejte zakaj? Ali zato, ker mi govorimo sedaj o tem, da ti ljudje, ki so upravičeni do tega, in če ne bi mi o tem govorili, bi pa vi to naredili? Lepo vas prosim, povejte to, takoj neham govoriti o tem. Nobenih političnih točk, nobenih kakršnihkoli prednosti pri tem vprašanju ne sme iti nikomur. Naša dolžnost vseh skupaj je, da prisluhnemo tem problemom in da se jih lotimo na pravi način. Jaz vsakega tistega, ki bo neupravičeno prišel na ta spisek, odklanjam kot resnega sogovornika. Ampak, to, da pa vi odklonite sogovornike, ki so direktno prizadeti, člane iz zainteresiranih skupin, od sindikata azbestnih bolnikov do društva azbestnih bolnikov, do - ne vem - katerega še vse in da se z njim ne poskušate dogovoriti, ne poskušate ugotoviti, kaj je tisto, kar bi oni pa vendarle radi. Če gre za pretirane zahteve, če gre za stvari, ki ne sodijo v ta zakon, se bomo zlahka dogovoril mi in vi, da to v ta zakon ne sodi. Niti ene stvari ne želim, da bi bila pod dvomom, ko komisija ugotovi, da je nekdo zbolel za to boleznijo, da je to posledica kontakta z azbestom, da se ga na ta seznam ne da in da nemudoma službe ne uresničijo tistega, kar v zakonu piše. Torej, da se izvede tretma upokojitve oziroma odškodnin in tako naprej. To je vse. Vse drugo je res tukaj sprenevedanje in licemerstvo. Jaz se strinjam, da so problemi v kmetijstvu, so problemi drugje v industriji in tako naprej. Ampak dajmo reševati problem za problemom. In na mizi imamo en problem. Vprašanje je zelo jasno. Naj vlada odgovori, ima čas. Zakaj se tiste skupine, ki so bile v zakonu leta 1996, se kar naenkrat mečejo iz zakona? Zato, ker je kdo neupravičeno kaj prejemal, je kdo zlorabil. Tukaj se postavljajo pod vprašanje kvazi odločbe, kvazi strokovnjaki, kvazi bolniki. Lepo vas prosim, ali je to dostojno, da mi o naših državljankah in državljanih na ta način poslušamo v tem državnem zboru? Jaz mislim, da ne. Naša dolžnost je drugje, da poslušamo stroko, da vidimo, kaj bodo te komisije v prihodnosti lahko naredile in česa ne. In jaz vem, da je medicina zagotovo toliko napredovala, da bo znala ugotoviti, ali gre za bolezen iz tega naslova ali za katerikoli drugi naslov. In tudi konec koncev, če tega ne bi ugotovila, pa da nekdo je to azbestozo dobil in je bil v nekem kontaktu s tem, potem najbrž ne bomo oporekali človeku tega, kar bi mu po mojem prepričanju humanista tudi pripadalo. Zato jaz verjamem, da je potrebno - kajti pri tem amandmaju gre preprosto in seveda za ostale tudi, ki so povezani. Jaz verjamem, da bomo dobili potem pojasnilo, da gre za to, da se vrne nazaj tisto, kar je osnovni zakon že urejal, pa ne izpeljal do konca. V 1. členu iz zakona iz leta 1996 piše, katere skupine naj bi ta zakon urejal, pa zakon, ki se je dopolnjeval in tako naprej. Zakon se je dopolnjeval v več smeri z več različnimi vprašanji. Od tega, da smo širili območja, je šlo za dognanja stroke za nove ugotovitve po Sloveniji, da je tudi drugje azbest. Jaz sem bil resnično zgrožen, ko sem pred meseci slišal, da se na železnicah še kar ne upošteva zakona o prepovedi prometa oziroma dejavnosti z azbestom. Ja, pa kako je to sploh mogoče, da po desetih letih? Pravim, tega nisem vedel, drugače bi se najbrž že takrat pritožil, da je treba zakone spoštovati. Kako je to mogoče, da se to danes dogaja? Imamo zakon o prepovedi, imamo zakon, ki napotuje. In tega ni. In zato ta amandma. Mogoče bi bilo - gospod predsedujoči - celo bolje, da zakonodajno-pravna služba pove to prej, kot pred glasovanjem, kajti od tega je odvisna vsa ostala razprava. Kajti če gre za to, da je ta amandma tisti, ki je nosilen - in jaz verjamem, da je - in v tistem delu, kjer govori o tem, da gre tudi za ostale, poklicne in ostale ter druge, da ne bom tega zdaj citiral in te obrazložitve tukaj -, da gre preprosto za to, kar želimo vsaj nekateri, da se ureja. Torej, za vse tiste primere, ki so povezani z azbestom, ki so posledica teh obolenj in ki naj bi jih ta zakon na eni strani vrnil nazaj v zakon, na drugi strani pa kvalitetneje uredil to vprašanje, kot ga je tisti zakon takrat, ki pa je žal imel največjo hibo, da tako rečem, da je bil časovno omejen. Nismo pa takrat vedeli in znanost v desetih letih - tudi veste - kako lahko napreduje.
Hvala lepa. Gospod mag. Capuder, imate repliko? Prosim!
Hvala lepa. Kako se je zakon izvajal v praksi, je druga stvar, kar je seveda bilo napisano. Zakon je bil napisan leta 1996 oziroma sprejet leta 1996 in v letu 1996 je bilo v tej verziji napisano, da je bil zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki. V 1. členu tega zakona je bila zagotovljena zdravstvena in socialna varnost delavce Salonita, piše prebivalka, nas prebivalce pa zakon ni obravnaval, čeprav nam je MOP to zagotavljal. Potem je bil zakon v letu 1998 popravljen, kjer so bile v 1. členu dodane besede: "ter zdravstvena in socialna varnost prebivalcev". Ta gospa, ki nam je to pismo poslala, piše naprej: "Toda v istem zakonu so nadaljnji členi prinašali pravice le delavcem Salonita in obolelim za poklicno boleznijo. Prebivalci, ki nismo bili zaposleni v tovarni Salonit, poklicne bolezni nismo in ne moremo imeti," in ugotavlja gospa naprej: "imamo pa enake bolezni, enake težave, enake terapije in tako naprej."
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. [[Oglašanje v dvorani.]] Prosim za mir! Razen gospe Pečanove nima nihče besede. Prosim! Oprostite, gospa Pečanova, gospod Bevk se je javil za vami. Hvala!
Rada bi samo povedala, da ko smo vlagali amandma k 1. členu v zvezi s širitvijo upravičenosti do vseh nadomestil, odškodnin in tako naprej na okoliške prebivalce, in tudi v nadaljnjih členih, kjer govorimo o posledicah izpostavljenosti azbestu, se ne spuščamo v izrazito strokovna vprašanja. Izrazito strokovno vprašanje je med drugim tudi to, kako daleč od izvora azbestnega prahu je živel posamezni bolnik. Ali je to 5 kilometrov, 3 kilometre ali 200 metrov, je nebistveno. Bistveno je, da mora imeti bolnik jasne, strokovno dokazljive znake azbestoze. Se pravi plake, otrdela mesta v pljučih, rak na pljučni plevri, pljučnega raka, ki se ga da direktno povezati z azbestnim povzročiteljem azbestom in podobno. Se pravi, to ni stvar državnega zbora, da se bomo mi ukvarjali s tem, katera so merila zato, da se lahko dokaže, da je nekdo zbolel za azbestozo zaradi tega, ker je živel v okolici izvora azbestnega prahu. Tako, da moram reči, da takih dvomov ni treba postavljati. Zaradi tega je v zakonu tudi že ministrstvo samo oziroma vlada predvidela interdisciplinarno komisijo, ki bo z vseh vidikov preverila - tudi z ministrstva za notranje zadeve bo verjetno moral biti nekdo, ki bo ali ga bodo vsaj vprašali, ali je ta človek res živel 10, 15 ali pa 5 let v bližini izvora azbestnega prahu. Se pravi, ne bomo mogli mi iti preverjat tega, ampak bodo to preverjali tisti, ki so za to izobraženi, poklicno usposobljeni in tudi seveda imenovani s strani pristojnega državnega organa. Drugo, kar bi rada povedala, je še to, da dvomiti v poštenje predlagateljev ugotovitve poklicne bolezni ali bolezni, ki jo povzroči azbest - se pravi - pri - če lahko uporabim tak bolj svoboden izraz - civilnih osebah, je popolnoma lahko utemeljeno, vendar znova zato je postavljena interdisciplinarna komisija, ki bo z vseh vidikov preverila, ali je ta človek zares zbolel za azbestozo ali si je to samo izmislil. Za božjo voljo, saj imamo vendarle vrhunsko usposobljene strokovnjake. Prav zaradi tega, ker se je v Salonitu Anhovo že pred 25-timi leti začelo ugotavljati in spremljati pojave azbestoz, smo v Sloveniji verjetno med, vsaj po strokovni plati - govorim zdravstveni plati - boljšimi v Evropski uniji in imamo zagotovo dovolj strokovnjakov, ki lahko preverijo, ugotovijo in ovržejo tudi sum azbestoze. Še nekaj bom rekla. Morda se sliši čudno, vendar tisti ljudje, ki umrejo za mezoteliomom ali zaradi pljučnega raka, povzročenega zaradi azbesta, jim je pravzaprav najlažje zaradi tega, ker umrejo leto dni potem, ko so zboleli. V povprečju skoraj gotovo. Vsi tisti, ki imajo azbestozo, kjer je onesposobljeno ali sta onesposobljeni pljučni krili tako, da je zmanjšana pljučna kapaciteta za 60, 70, celo 80% - veste -za tiste ljudi bi rada videla, da bi razumeli, kaj pomeni dihati s pljuči, ki so za 50 ali 60% onesposobljena. Tako, da govoriti o tem, da invalidnost pripada samo tistemu, ki je zaradi dela z azbestom zbolel, ne pa tistemu, ki je živel v okolici izvora azbesta. Tiste bo treba vprašati, kaj o tem mislijo, ko se pogovarjamo okrog obolelosti, odškodnine in nadomestila, ki naj bi jih človek zaradi tega dobil. In nazadnje še to. Leta 1998 je bil zakon, ki je bil 1996 vložen in sprejet, ne enega, ne drugega, ne tretjega ne četrtega zakona oziroma sprememb ni predlagala nobena od vlad, ampak so ga vsakokrat predlagali poslanci. Na to vas moram opozoriti. In zaradi tega se ne moremo ne hvaliti, ne grajati, to sem že takoj na začetku povedala. Od Zvezne Republike Jugoslavije dalje pa še prej od Italije, ki je začela s proizvodnjo azbest cementnih izdelkov, je se treba vprašati o odgovornosti posamezne države do svojih državljanov. In jaz mislim, da smo k večjemu lahko zadovoljni, da so se razmere tako - kot je rekel kolega Anderlič - začele bistveno spreminjati, da smo se zavedli problema, da smo se problema lotili 1996, da smo izboljšali pogoje za tiste, ki so zboleli ali pa bi lahko zboleli ali bodo zboleli kot prebivalci v okolici izvora azbesta. Na koncu koncev se bomo sedaj s sistemskim zakonom koncentrirali samo na posledice, ki jih povzroča azbest pri ljudeh - se pravi - ne bomo več reševali firm, ne bomo več zagotavljali delovnih mest, ne bomo več skrbeli za to, da bo namesto azbest cementne kritine na strehah stala lesno vlaknata kritina. Če še ne veste, so azbestna vlakna nadomestila vlakna iz severnih jelk, iz nordijskih jelk - se pravi - da še zmeraj imamo takšno enostavno kritino, vendar ne več nevarno za zdravje. In tu je cel kup momentov, ki mislim, da jih bo tudi še kolega Bevk pojasnil.
Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Bodimo odkriti, bodimo zelo odkriti. Vse vlade so imele težave s tem zakonom. Nobena vlada - če hočete - ne vaša, ne naša ni bila navdušena nad tem zakonom. Prvi zakon leta 1996 v zvezi z Anhovim je podpisala na prvem mestu kolegica Breda Pečan. V tem parlamentu pa še sedijo naslednji poslanci, ki so to podpisali: Jožef Školč in Roberto Battelli, poleg tega so ta zakon takrat podpisali še Janez Podobnik, Miroslav Mozetič, Borut Pahor, Marjan Poljšak, Ivo Hvalica in tako dalje. 16 poslank in poslancev iz vseh parlamentarnih skupin. Leta 1999 je bil v parlamentarni proceduri tudi zakon o postopni zamenjavi azbestno cementnih cevi v vodovodni infrastrukturi z oskrbo s pitno vodo, ki ga je predlagal poslanec takratne opozicije Slovenske demokratske stranke Branko Kelemina. Se pravi - da se je bolj kot vlada s tem problemom ukvarjal državni zbor in poslanci. Vendar je res, da je vlada potem morala prisluhniti, kajti zakon je bil sprejet, in je v vsakokratnih proračunih zagotavljala sredstva za izvajanje tega zakona, sprva za prestrukturiranje proizvodnje iz azbestne v neazbestno in vzporedno še za predčasno upokojevanje ter za poravnave obolelim z azbestom. Veliko se je v zvezi s tem zakonom v prejšnjem mandatu ukvarjal tudi odbor za gospodarstvo, ki ga je prav tako vodil poslanec takratne koalicije, naš kolega Feri Horvat. Se je pa zelo veliko s tem ukvarjala tudi komisija za peticije, ki jo je takrat vodil opozicijski poslanec, danes minister mag. Janez Drobnič. In prav člani teh dveh odborov in komisije smo dosegli to, da je v letu 2004 vlada zelo odločno odvezala svoj proračunski mošnjiček in prispevala zelo veliko sredstev v državnem proračunu za leto 2004 za izvajanje tega zakona. Tako da izgovor na kakšno prejšnjo vlado je iz trte izvit in ne drži. Bi pa še to povedal. Kajti, bilo je rečeno, da bomo s temi amandmaji sedaj kar zamenjali vse vodovodne cevi, vso vodovodno infrastrukturo, da bomo zamenjali kar vse kritine na strehah šol, vrtcev in tako dalje. Daleč od tega. Vendar se zavedamo tega problema. Tudi to bo morala slej ali prej rešiti takšna ali drugačna vlada. Potem pa še tisti citat dr. Remškarjeve. Mi smo na matičnem odboru razpravljali, kdo naj ocenjuje, kdo je zbolel za poklicno azbestno boleznijo ali za drugo nepoklicno azbestno boleznijo. Po tem zakonu bo lahko poklicne azbestne bolezni določalo komaj šest medicinskih strokovnjakov, ki so usposobljeni - vsaj tako je dr. Metoda Dodič Fikfak rekla na seji matičnega odbora -, medtem ko bo o okoljskih azbestnih boleznih pa lahko na sodiščih razpravljalo 140 sodnih izvedencev medicinske stroke. Se pravi, da bomo lahko, če bo vse to šlo na sodišče, dobili poplavo azbestnih bolezni v državi, ki ne bodo pravilno ocenjene, saj se o njih ne bodo odločali na interdisciplinarni skupini strokovnjakov, o katerih govori ta zakon, ampak bo lahko o okoljskih mezoteliomih odločalo 140 sodnih izvedencev, ki pa niso usposobljeni za določanje azbestnih bolezni. Tako da je ta problematika res široka. Mislim, da je vseeno dobro, da podpremo amandma k 1. členu in naredimo pot tudi drugim amandmajem opozicijskih poslanskih skupin. Hvala lepa!
Hvala lepa! Besedo ima gospod Anton Anderlič. Prosim!
Gospoda Capudra žal ni tukaj, ampak je že prav, da se verodostojno pogovarjamo o stvari. Jaz se lahko opravičim za tisti dve leti. Ampak ravno v tem je bistvo, da po ugotovitvi, po dveh letih veljavnega zakona se je leta 1998 zakon dopolnil z naslednjo dikcijo. Ker govori o tem, 1996 leta je bilo jasno, da gre za tisto osnovno zadevo, da se zagotovi takojšnja in enkratna ukinitev proizvodnje azbestno cementnih izdelkov, uvedba brezazbestne tehnologije in proizvodnja vlakno cementnih izdelkov ter postopna ukinitev oziroma nadomeščanje druge azbestne proizvodnje v neazbestno in da se zagotovi socialna varnost delavcev ter zdravstvena in socialna varnost prebivalcev, ki so bili izpostavljeni škodljivemu azbestnemu prahu. Jaz dopuščam možnost, da se ni dovolj naredilo v tistih letih za to, da bi se izdale odločbe, da bi ljudje dobili pravice po tem zakonu. Trdim pa, da če je res, da gospod Capuder, gospod Sok in ostali želijo uresničiti tisto, kar je v tem pismu, ne pa da ga citirajo kontra tem našim amandmajem, če želijo to iz tega pisma uresničiti, potem je to ta amandma, ki vrača v zakon tisto, kar je notri v njem že vsaj 8 let. V zakonu je ta pravica, ta možnost, vse dokler je ne boste zamenjali s tem drugim zakonom. In samo na to apeliram. Če se vi sklicujete na to prebivalko, potem podprite ta amandma, ki vrača dikcijo nazaj tako, kot je bila. To je vse. In tukaj lahko takoj nehamo diskutirati, pokličemo zraven še tiste, ki jih niste sprejeli na pogovore in se z njimi dogovorili. Vprašajmo jih, če je to tisto, kar rešuje tudi njihov problem. Ampak še enkrat, da v imenu resnice in pravice če hočete, piše v zakonu, ki ga vi danes nadomeščate z drugim, da se rešujejo tudi prebivalci. Zakaj ste vi lani, pred lani oziroma za letos spremenili postavke na nižje, ko govorimo o denarju za azbestne bolnike? To je drugo vprašanje. Na to vprašanje si morate sami odgovoriti. Ampak podlaga za to je v veljavnem zakonu, ki je pretekel zaradi roka in seveda v tem amandmaju in samo to sam podpiram.
Hvala lepa! Besedo ima gospod Gulič Aleš.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Jaz bi se seveda poskušal osredotočiti na prvi amandma, ki govori o tem, da je treba razširiti število upravičencev do teh odškodnin oziroma ki na nek način govori o tistem, o čemer je govorila tudi vlada v svojih prejšnjih predlogih. Zadeva se je spremenila lani v jesenskem času nekje očitno, ker v zdajšnjem predlogu zakona niso več upoštevani okoličani, se pravi tisti, ki so bolni zaradi posledic polucije. Tukaj se odpira pomembno vprašanje odgovornosti države oziroma nasledstva odgovornosti države in "fabrike", ki je to počela in na nek način diskriminira en del tistih, ki so bili izpostavljeni azbestu. In to zelo grobo diskriminira. Namreč diskriminacija je seveda posledica tega, da na nek način niso imeli nikoli proste volje živeti tam ob "fabriki", ki je seveda prašila, ki je zaradi tehnološke ali nerazvitosti ali pa nediscipline onesnaževala prekomerno svoje okolje. Če so si na nek način, tisti, ki delajo tam, prostovoljno v "fabriki", pač izbrali takšno delo, si ga prav gotovo zaradi kraja svojega bivanja niso izbrali okoličani, ki tam živijo že dlje časa, lahko tudi več generacij. Vsakršno razmišljanje o tem, da si na nek način sami določili, je zlagano in potvorjeno. Ljudje pač živijo tam, kjer živijo. Prej jim je bila soseščina "fabrike" pred 84-imi leti vsiljena, kot pa obratno. Da se tega ne da rešiti, je velika izmišljotina. Medicinska veda in tudi okoljske vede znajo zelo natanko ugotoviti, do kam sežejo vplivi in kako vplivajo. Prav gotovo bi bila prava rešitev ta, da se amandma podpre. Da se reši na takšen način, na kakršnega je mislila sedanja vlada to že rešiti, pa se je kasneje premislila. Mene zanima seveda ob vsem tem: Kje je vzrok za ta premislek oziroma, da se je to spremenilo? Ali je to pritisk intercementa ali njihovih lastnikov iz Avstrije, ker konec koncev s tem se ne ščiti samo del proračunskih sredstev, ampak tudi dobiček, ki ga prinaša sedanja "fabrika"? Tako je to, zelo preprosto. Na to me je opozorilo tudi to, da se poskuša v tistem - recimo - zelo ozkem okolju okrog Anhovega zadeve zelo skriti. Ne samo to, da se prikriva posledice polucije z azbestom, ampak da se magično tabuizira beseda azbest. 2. septembra lani je ob 84. letnici delovanja ta "fabrika" naredila veliko slavje za mlade z naslovom "Nočna izmena". Ko je bila omenjena beseda azbest, so hoteli govorca odstraniti z varnostniki zaradi besede - se pravi - da je zadaj še kaj več kot samo beseda. Jaz sem prepričan, da je tukaj močan lobi pritisnil in za to so seveda nekatera določila, ki so bila prej pripovedovana in tudi obljubljena s strani ministra, potem izginila v predlogu zakona. Jaz bi zelo rad videl, da tudi gospod minister odgovori na to vprašanje: Od kod pravzaprav ta solucija, od kod ta rešitev, da so ostali - se pravi - tisti, ki so bolni, zaradi tega, ker so bili izpostavljeni poluciji, pa seveda niso bili zaposleni, izginila iz predloga zakona in zakaj se tako upirajo temu amandmaju, ki bo to zadevo rešil? Celo tisti govorci pred menoj, ki so na neki način zagovarjali zakon, so kot argumente navajali vse tiste, ki govorijo v prid amandmaja. Zato bi rad, da snamete te maske razlogov, s katerimi ste zreducirali število upravičencev, da se ne boste jutri posipali s pepelom, v katerem bodo tudi azbestna vlakna. Hvala lepa!
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc. Prosim!
Hvala, gospod podpredsednik. Kratek popravek navedb kolega Sama Bevka. Prvopodpisana kolegica Breda Pečan, mislim, da je bila podpisana pod zakon v letu 1995. Glede na to, da sem bil v mandatnem obdobju 1996-2000 poslanec, takrat kolegice Pečanove ni bilo. Je pa bil povzet ta zakon in prvopodpisana v letu 1996 ni bila več kolegica Breda Pečan.
Replika, gospod Bevk, prosim.
Ja, kolega Bajc, bo treba malo pogledati na koledar. Leto ima tudi mesece. Midva sva nastopila mandat konec leta 1996. Zakon je bil pa septembra pred volitvami 1996 sprejet in je bila kolegica Pečanova prvopodpisana, poleg nje pa še 15 drugih njenih kolegov. Hvala.
Hvala lepa! Je v redu? Besedo ima gospod Drago Koren.
Hvala za besedo. Azbestoza je res težka in huda bolezen. Vsak, ki ga taka bolezen prizadene, je potreben pomoči - pomoči, ki mu omogoča, da je deležen vseh možnih in potrebnih zdravil, ki bodo lajšala njegovo življenje. Po mojem mnenju je zakon dober. Sam ne vidim potrebe, da bi te zakonske pravice širili. Namreč, meni se tu postavlja ravno to vprašanje diskriminacije, ki je bilo danes v tej dvorani že večkrat izrečeno. Šaleška dolina s Šoštanjem in Velenjem ter širšo okolico je bila več kot 30 let izpostavljena velikim koncentracijam SO2. V naši dolini smo se vse to obdobje zastrupljali, zbolevali za rakom in za tem rakom tudi umirali. Zdi se mi pošteno, da bi tudi ti ljudje, ki zbolevajo za drugimi poklicnimi boleznimi, bili deležni vseh teh ugodnosti, ki jih danes zagotavljamo tem bolnikom z azbestozo. Čeprav moram še enkrat poudariti - jaz pravim - da je azbestoza huda bolezen in da je treba zato storiti vse, da se lajša, da se naredi vse, kar je možno, da se ta bolezen kar se da olajša do takrat, ko bomo pač odpravili vse tisto, kar povzroča to bolezen. Sam mislim, da moramo kot država veliko več storiti na tem, da vse te izvore azbesta, ki ga še imamo v Sloveniji, odpravimo. Po moje bomo največ storili s tem, če vse to, kjer še imamo azbest v takih stanjih, ki lahko ogroža naše zdravje, odpravimo. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim!
Hvala lepa. Jaz bi rada samo opozorila, da je o potrebi, nujni potrebi po identifikaciji poklicnih bolezni v Sloveniji danes že bilo govora. Kolega Germič je o tem govoril. Mislim, da ni treba tega ponavljati. Tudi nekdo - mislim - iz NSi-ja je omenil, da je to pravzaprav prva stopnica. Ta zakon je prva stopnica k sistemskemu zakonu o določanju in identifikaciji poklicnih bolezni. Prepričan sem, da bo potrebno zraven priključiti tudi še druge bolezni, ki so nastale zaradi vpliva posameznih agensov v okolju. Tako, kot ste rekli, SO2 ali karkoli drugega, kar povzroča lahko obolenja, ki jih pa ne moremo več definirati kot poklicne bolezni zaradi tega, ker niso nastale pri opravljanju dela v okolju tega agensa, ampak izven njega. Zato ponovno, se popolnoma strinjam in tudi mislim, da se nihče od predlagateljev teh amandmajev, pa tistih, ki smo nekoč že začeli, že takrat, ko smo 1996 vlagali prejšnji zakon, tistega, ki ga sedaj nadomeščamo. Že takrat smo veliko govorili okoli tega, da je potrebno vendarle se lotiti in določiti, katere poklicne bolezni v Sloveniji imamo, ker dejstvo je, da seveda nimamo čisto vseh poklicnih bolezni, ki se pojavljajo v celi Evropi zaradi tega, ker nekaterih vej industrije ali nekaterih dejavnosti pač pri nas sploh ni. Se pravi, da take poklicne bolezni ni, ne obstaja pri nas. Vendar pa vse tiste, ki so in ki jih še danes nimamo, mi imamo izjemno malo poklicnih bolezni definiranih, kar je nenavadno za državo, ki je konec koncev veliko nekoč, zdaj znova z zakonom o varstvu zdravja in varnosti pri delu - ali kako se že imenuje - veliko vlaga v to, da morajo delodajalci poskrbeti za varno in zdravo delovno okolje. Posledice nevarnega in nezdravega delovnega okolja, ki povzročajo poklicne bolezni, pa niso določene v posebnem zakonu. Jaz mislim, da je skrajni čas, da se tega ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in ministrstvo za zdravje lotita in državnemu zboru ponudita v sprejem. Z veseljem bom sodelovala takrat pri tem.
Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Seveda se popolnoma strinjam z vsemi, ki ste danes opozarjali na to, da se diskusija veže na zelo ozek segment, da je seveda problem bistveno širši, da je povzročiteljev bolezni bistveno več, da lahko govorimo o tem, kakšni so delovni pogoji na delovnih mestih, in da lahko govorimo, v kakšni kondiciji je v okolju, v katerem živimo. S tem se popolnoma strinjam. Mi smo tisti, ko sprejemamo ukrepe zato, da bomo določena področja s sprejetjem določenih zakonov lahko izboljševali. Seveda me žalosti, ko govorimo to na ta način, da ko govorimo o bolnikih, ki zbolevajo ne samo zaradi azbestoze kot posledice izpostavljenosti azbestu, kajti vzrokov zaradi izpostavljenosti azbestu je po klasifikaciji še kar nekaj več. Ampak, ko govorimo o tem in ko govorimo o podatkih, ki jih tukaj imamo, lahko ocenjujemo, da bo seveda delež tistih, ki bodo zboleli za to boleznijo in ki živijo v okolju in so slučajno bili - recimo - izpostavljeni takšnemu vplivu in so posledično zato zboleli, statistično bistveno manj, kot pa tistih, ki so bili v obdobju poklicno vezani na delo z azbestom. In tukaj seveda predlagatelj ne ocenjuje razmerja med enimi in drugimi in kakšne bodo - recimo - posledice čez 10, 20 let. Kajti, ko gledamo diagrame med izpostavljenostjo in znaki obolevnosti, potem je tukaj kar 10, 20 let zamika. In o tem moramo mi razmišljati že danes. Že danes zato, ker, ko bomo govorili o tem, da ne bomo imeli pisma, kot jih danes tukaj citirate, kot razlog za to, da tega nekdo prej ni naredil, da tudi tega ne naredimo, ampak ta pisma moramo slišati kot svarilo in opozorilo zato, da bomo danes korigirali tisto, kar mogoče v prejšnjem obdobju ni bilo narejeno, kajti v mislih je bil največji problem. Največji problem pa je bilo ukiniti delo z azbestom. Torej, preprečiti nadaljnji vir te obolelosti. In jaz bi tukaj še enkrat ponovil. Države EU so sprejemale te ukrepe v letih 1998-1999. Slovenija je te ukrepe pričela izvajati že dve leti prej. Kanada je sprožila spor pred svetovno trgovinsko organizacijo in ga izgubila šele leta 2001. To pomeni, da tukaj ne govorimo o zadevah, ki jih nekdo ni želel narediti zaradi - ne vem - kakšnih razlogov, ampak prej sem govoril o tem, da danes lahko govorimo o poznih lekcijah in zgodnjih svarilih. In danes smo ponovno pred temi odločitvami, ali bomo ta svarila, ki so bila že dolga desetletja pred tem, spoznali kot lekcijo, ki jo bomo danes s sprejemanjem takšnih amandmajev, ki bi enakovredno vključili vse tiste, ki so bili izpostavljeni azbestu, in tiste, ki so zaradi posledic zboleli, da bi imeli enake možnosti. Seveda tukaj pričakujemo s strani vlade tudi jasen odgovor. Ali tukaj govorimo o številkah, ki bodo dosegale zaradi tega enormne številke ali pa bo potrjeno to, kar so nam strokovnjaki govorili na odboru, da gre za različne dimenzije obsega? In zato predlagam, da ne bo tukaj ocena za nabiranje političnih ali drugačnih točk, da v nekem konsenzu poskušamo dati jasno sporočilo, da bodo vsi, ki so zboleli zaradi izpostavljanja azbestu, imeli na podlagi tega zakona tudi enake pravice.
Hvala. Zaključujem, gospod Bevk imate besedo.
Hvala lepa! Kolega iz Nove Slovenije je prej citiral članek dr. Zlate Remškar, zdravnice z Golnika. Predlagam, da ga preberete v celoti. Tudi pljuča imamo samo ena, je naslov. Videli boste, da se v tem članku govori tudi o čem drugem, kot o tistem, kar je bilo prej citirano. Zato mislim, da bi bilo dobro, predvsem, da si ta članek preberejo tudi kolegi iz koalicije. Glede azbestnih bolezni bi rad ponovno citiral dr. Metodo Dodič Fikfak, ki vodi Inštitut za medicino dela, da so azbestne bolezni ločene od drugih poklicnih bolezni v Evropi, kajti azbest je tista snov, ki je znanstveno dokazana, da povzroča poklicnega raka. Vendar bi lahko o tem kaj več povedali tudi zdravniki tukaj v tem državnem zboru. Zato mi je žal, da kolega Klavora danes vodi sejo, pa bi bilo boljše, če bi sedel tukaj zraven mene in bi se sproti lahko oglašal k diskusiji, vendar mu pač po poslovniku ta njegova pozicija to onemogoča. Poleg tega dr. Metoda Dodič Fikfak pravi, da imamo v Sloveniji odkritih samo 27 poklicnih bolezni letno. To sem tudi že danes večkrat sam ponovil. Pravi, da bi jih morali imeti minimalno 1.500, in pravi tudi, ker poklicnih bolezni v Sloveniji ne odkrivamo in smo ena redkih držav v Evropi, ki tega ne delamo. Tako, da bomo rešili lahko problem s tem zakonom za azbestne bolezni, ne pa za poklicne bolezni, pač v drugi zakonodaji, kajti gre za res široko problematiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, replika. Izvolite, prosim!
Hvala lepa! Ker je kolega Bevk opozoril na to, kar je prečital naš poslanski kolega Capuder, ki ga trenutno ni, bom samo še enkrat ponovil zadnji stavek tega njenega dopisa. Pravi: "Kot vidimo, smo pravzaprav razdvojeni. Na eni strani smo za vsako ceno solidarni z izpostavljenimi azbestu. To je legitimno. Na drugi strani ostajamo nedosledni pri izpolnjevanju zakonskih prepisov. To je zaskrbljujoče, saj bi bilo njihovo upoštevanje nujno za ustavitev novih primerov azbestne bolezni." Se pravi, za to gre, da ta zakon, ki smo ga do sedaj imeli in ki ste ga vsako leto podaljševali oziroma smo ga podaljševali, ni dajal tistih možnosti tem bolnikom kljub zagotovljenim sredstvom v proračunu. Zato so tudi ostajala sredstva v proračunu vsako leto nekje na polovici ravni planiranih sredstev. Jaz mislim, da sedaj, ko bo po tem zakonu komisija ustanovljena, da bo ta zadeva šla drugače in da sredstva ne bodo več ostajala.
Hvala lepa! Gospa Pečanova, želite repliko? Na kaj? Razpravo. Potem boste dobila besedo za gospodom Ljubeljškom, ki je zdajle na vrsti. Prosim!
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Tudi sam bi rad prispeval nekaj k razpravi, k temu 1. členu. Današnja razprava poteka podobno, kot je potekala tudi na matičnem delovnem telesu, saj so vloženi vsebinsko enaki amandmaji. Tudi razprava o amandmaju k 1. členu je obširna in ključna, ker se s tem amandmajem spreminja sam koncept predloga zakona. S tem amandmajem se vključuje v zakon tudi prebivalstvo in ne samo delo z azbestom oziroma poleg poklicnih bolezni tudi druge bolezni zaradi izpostavljenosti azbestnemu prahu. Težko je oporekati temu amandmaju, saj je politično všečen, kar spoštovane kolegice in kolegi iz opozicije dobro izrabljate. To je tudi vaša legitimna pravica. Kljub politično občutljivosti te tematike bom oporekal sprejemu tega amandmaja zaradi argumentov, ki jih bom v nadaljevanju tudi navedel. Oporekam amandmaju, čeprav izhajam iz okolja, kjer je azbestna problematika še kako prisotna. Sam sem se zelo trudil za to, tako kot tudi naša poslanska skupina, da se v primerni vsebinski obliki vnese v predlog zakona tudi prebivalstvo, vendar pa argumentirane strokovne podlage za to ni bilo, razen človeškega čuta do obolelih. Žal, ni izdelanih verodostojnih sistemskih strokovnih analiz in študij, morda so le parcialne, posamične. Niti ni strokovnih kriterijev glede na oddaljenost od vira onesnaževanja z azbestnim prahom. Niti ni strokovno ocenjenega potencialnega števila obolelih prebivalcev zaradi azbestnega prahu in s tem posledično izračuna obremenitve državnega proračuna v naslednjih letih in desetletjih, saj je latentna doba izredno dolga. Ali pa morda vse te študije in strokovne ocene obstajajo in nam niso bile posredovane? Predlagatelji amandmaja pa jih morda imate, saj ne verjamem, da ste se samo zaradi politične všečnosti odločili predlagati nekaj brez strokovnih, analitičnih in pravnih podlag. Čudi me poduk kolege Anderliča. Sprašujem: Zakaj niste tega amandmaja in podobnih vnesli tudi v dosedanji zakon, ki je začel veljati že leta 1996 in je bil tudi že trikrat noveliran? Zakaj tega niste storili, kolegice in kolegi iz LDS in SD, saj ste imeli oblast, vlado in skoraj dvotretjinsko večino v tem državnem zboru? Zanimivo bi bilo brati magnetograme iz tistega obdobja razprav kolegov, ki so danes obrnili ploščo. Tudi jaz imam pismo prebivalcev iz Kanala, ki nam pišejo, da so bili izigrani s prejšnjim zakonom, da je prinašal pravice samo delavcem Salonita. Ne bom citiral, ker je bilo že citirano. Bi me pa zanimalo: Koliko je bilo izplačanih odškodnin iz dosedanjega zakona prebivalcem, koliko prebivalcev je bilo upokojenih pod posebnimi pogoji? Nesporno je območje Anhovega najbolj onesnaženo območje v Sloveniji. Po podatkih je kar 96% vseh verificiranih poklicnih bolezni iz Salonita Anhovo. Sprašujem torej, v kako velikem krogu je zajeto prebivalstvo od vira onesnaževanja, v tem primeru od podjetja Salonit Anhovo, ali je to 100, 200 metrov ali je to kilometer, 2 kilometra ali več? Ob tem, da sem v razpravi na matičnem delovnem telesu bil seznanjen, da v primeru Anhovo ni pojav azbestnih bolnikov v krogu od vira, ampak veliko več proti jugu, kamor stalno piha tudi veter. Kako torej določiti to mejo oziroma območje, da bo strokovno utemeljeno, predvsem pa pravično in pošteno do vseh prebivalcev? Kaj bomo rekli tistim prebivalcem, ki bodo ostali izza te administrativne meje, samo nekaj metrov ali več, pa bodo kasneje zboleli za azbestno boleznijo? Tu, vidite, nastopita krivica in neenakost pred zakonom. Sprašujem: Ali je možno za ogroženo območje določiti samo območje Anhovega? Kaj pa območja, kot so Medvode z Donitom, Izolirka Ljubljana, Termika, Velika Loka, TVT Maribor, Slovenske železnice, Pletilnica Sodražica, da ne naštevam. Tako se samo po sebi ponuja rešitev, da se za ogroženo območje odloči celotni teritorij Republike Slovenije. In to - če dobro razumem - predlagate tudi predlagatelji amandmajev. Sprašujem: Ali to pomeni, da se s tem, ko obravnavamo celotni teritorij Republike Slovenije, vključijo eventualno azbestno oboleli prebivalci zaradi salonitnih kritin na njihovih hišah, ko so sami montirali ali menjali salonitne plošče, saj se po več letih te salonitke luščijo, pokajo, ob žlebovih pa visijo odcedki azbestnega prahu? Ali so vključeni eventualno oboleli prebivalci, ki živijo v montažnih objektih, stanovanjskih hišah, vrtcih, šolah, kjer so te še vedno obložene znotraj z azbestnimi ploščami? Ali so vključeni tudi prebivalci, ki pijejo vodo iz salonitnih vodovodnih cevi, v Medvodah, Stanežičah, Mednem, od koder izhajam, imamo še vedno več kilometrov salonitnih vodovodnih cevi? Ker govorimo o celotnem območju Republike Slovenije, postavljam vprašanje: Kaj pa onesnaževanje in zastrupljanje okolja, ki so in še povzročajo razna telesna in tudi psihična obolenja tudi s posledicami smrti, kot so na primer, območja Idrija, Mežica, Ravne, Štore, Jesenice, Trbovlje in območja podjetij, ki spuščajo v okolje razne emisije hlape strupenih topil in kemikalij? Pa onesnaževanje podtalnice, ko ljudje s pitjem vode zaužijemo razne pesticide in druge strupe, ali prebivalci Prekmurja, ko se čez njihova naselja dan in noč valijo neprekinjene vozeče in še slabše, stoječe kolone tovornjakov, ki zastrupljajo okolje z izpušnimi plini, iz katerih se svinec odlaga na vrtnine in pri tem povzročajo še neznosen hrup, itd.? Ali naj torej vse prej našteto zanemarimo oziroma odmislimo v primerjavi z azbestno problematiko? Pa še to, kar predlagate, se rešuje le parcialno in nesistemsko brez kakovostnih strokovnih podlag nezavedajoč se vseh morebitnih posledic. Trdim, da se mora o vsem tem kompleksnem problemu onesnaževanja in zastrupljanja okolja, ki povzroča razne bolezni prebivalstva, v naši državi najprej izreči stroka na osnovi strokovnih študij, analiz in ocen, potem šele lahko odgovorno uzakonimo ukrepe za odpravo posledic onesnaženega in zastrupljenega okolja in to postopno po prioriteti. Sigurno je azbestna problematika prioritetna. Ker amandma ni podprt s takimi strokovnimi podlagami, ga žal ne morem podpreti. Najprej je potreben sistemski korak, korak stroke, temu naj šele sledi korak uzakonjenja. Zato je potrebno čimprej izdelati kompleksne študije azbestne problematike. S takim pristopom in zaporedjem pa je možno predlagani zakon v prihodnosti dopolniti in nadgraditi tudi z vključitvijo prebivalstva. Hvala!
Gospod, Samo Bevk, imate repliko. Prosim!
Hvala lepa! Glede stroke. Zdi se mi, da jo žal vlada ni upoštevala v celoti. Tukaj imam dopis Kliničnega inštituta za medicino dela, prometa in športa, Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ki je naslovljen: Strokovne pripombe na predlog zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Podpisana je dr. Metoda Dodič Fikfak, doktorica medicine, specialistka medicine dela, prometa in športa. Ti amandmaji niso bili upoštevani, čeprav jih mi vse vgrajujemo v naše amandmaje že na seji matičnega odbora, kot nekatere tudi danes, nekatere pa smo celo sprejeli kot amandmaje odbora na tisti seji, ko smo to obravnavali v prvi polovici leta, februarja. Sedaj - ne vem - kolega Ljubeljšek, ker ste se že javili za repliko, če ste bili ves čas na tej seji, ampak ravno o teh strokovnih argumentih o pasovih okrog tovarn, o številu obolelih, koliko jih je registriranih, koliko se ocenjuje, o vseh teh strokovnih podatkih je na tej seji spregovorila zdravnica dr. Metoda Dodič Fikfak. Prav na teh njenih podatkih temeljijo tudi naši amandmaji. Ne govoriti, da nismo zadeve preverili tudi v stroki. Je pa res, da ima vlada s svojim aparatom in tudi drugimi možnostmi več realnih možnosti, da bi lahko ta zakon napisala tako, da bi bil usklajen s socialnimi partnerji in tudi z medicinsko stroko kot takšno. Hvala.
Hvala lepa! Gospod Ljubeljšek, replike na repliko ni. Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim!
Hvala lepa! Jaz bi rada povedala v bistvu reakcijo na to, kar smo slišali v zvezi s tem, da kako nič nismo naredili za to, da bi preprečili nadaljnje širjenje oziroma emisije azbestnega prahu v okolje. Jaz bi vam povedala sledeče. Predsednik vlade gospod Janez Janša je jasno napovedal, da bo natančno preveril, kako funkcionirajo inšpekcijske službe. Upam, da ni pri tem omejil svojega preverjanja samo na inšpekcijske službe v zvezi z dogodki v gostinskem lokalu Lipa, ampak da bo preveril delovanje vseh inšpekcijskih služb, med drugim zlasti inšpekcije za delo, za področje varstva pri delu in gradbene inšpekcije. Kajti konkretni primeri prav o enem od teh, gospa Remškarjeva piše v svojem članku, to je obnavljanje, popravljanje vagonov v Mariboru, kjer so delavci izpostavljeni neprestanim in nadaljevanim emisijam azbestnega prahu ne zaradi tega, ker ga na novo vgrajujejo, kot se morda iz članka da razumeti, ampak zaradi tega, ker popravljajo vagone, ki so obrizgani, ki so obdelani z azbestnim obrizgom, ki najhitreje odpušča in sprošča azbestna vlakna in so pri tem ves čas izpostavljeni vplivom azbestnim vlaken. Nihče, zlasti pa inšpekcija za delo ni poskrbela za to, da bi, če že to počnejo, bili primerno zaščiteni. Mi smo ustanovili, torej vlada Republike Slovenije je ustanovila medresorsko podkomisijo za azbest, kjer so bila izrecno pripravljena navodila, kako se mora pravzaprav delati pri odstranjevanju ostankov azbesta pri rušenju zgradb, obnovi objektov in tako naprej. Pa zgleda, da inšpekcija za delo tega ni nadzirala. Jaz predlagam predsedniku vlade, da to zahteva, da da inšpekcija za delo poročilo, kako je nadzirala delo z azbestom, obdelanimi vagoni v Mariboru in v ladjedelnici - Izola - recimo, tam, ko pa niso vagoni, ampak so ladje. In to da - recimo - sploh ne bi smele več prihajati v ladjedelnico Izola ladje take, ki so zaščitene v notranjosti z azbestom. Torej, vse te stvari so dejstvo. Druga dva primera pa sta eden, ki je mene osebno pravzaprav kot županjo takrat prizadel, ko so me vaši kolegi napadli, zakaj nisem jaz poskrbela, da bi bila pri rušenju industrijskih objektov v Izoli upoštevana vsa navodila za ravnanje ob rušenju industrijskih objektov. Glede tega župan nima pristojnosti, ampak tako pristojnost imajo gradbeni inšpektorji in inšpektorji za varstvo pri delu. Isto se je zgodilo v Celju. Tam so ne samo delavce, ki so delali na gradbišču, ampak celotno prebivalstvo, zasuli z azbestnim prahom, ker so enostavno samo razstrelili tovarno, ki so jo rušili in je bila v celoti pokrita z azbestnimi ploščami. Se pravi, da je tukaj vprašanje funkcioniranja tistih organov v tej državi, ki morajo to, kar je gospa Remškarjeva pravilno poudarila, preprečevati. Toliko. Hvala.
Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim!
Hvala lepa za besedo še enkrat. Kolega Ljubeljšek, veliko vaših vprašanj ne bi bilo potrebnih, če bi mogoče prebral vse, kar je k zakonu zapisala že vlada ali pa - recimo - amandmaji, ki so zapisani s strani koalicije. Kajti odgovori bi bili sami po sebi jasni. Samo eden izmed teh je prav gotovo naslednji. Torej, ko govorimo o pravni ureditvi posledic uporabe azbesta, je jasno v drugem odstavku zapisano, da je prva sprememba osnovni zakon dopolnila v smislu, da za priznavanje pravic ni bilo več zahtevano opravljanje dela pri azbestu v času ukinitve proizvodnje in zagotovila zdravstveno in socialno varnost tudi prebivalcem, ki so bili izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu [[njihovih zahtevkov doslej še ni bilo]] . Tako, da tukaj že odpade eno vaše vprašanje. Drugo vprašanje: Na koga se nanaša? Če bi prebrali amandma k 2. členu, bi točno videli, da se to nanaša na vse tiste, ki so delali, bili povezani z azbestom, in na tiste, ki so bili izpostavljeni azbestu zaradi tega, ker so delo z azbestom opravljali nekateri drugi. Seveda se tukaj strinjam z vašimi vprašanji, na katere opozarjate, in na to opozarjamo mi ves čas, da nekdo ni slišal argumentov z različnih strani pri oblikovanju tega zakona. Stroke niste upoštevali, obolele, ki so organizirani v sindikat ali v društvo ali v katero drugo obliko, niste puščali do besede. In seveda na osnovi tega je nastalo besedilo, ki ga mi sedaj poskušamo na podlagi vseh teh dopisov in mnenj korigirati v neko sprejemljivo obliko. Po drugi strani, poglejte, mi smo v tem mandatu, ker nam očitate, kaj vse je drugega še potrebno postoriti, predlagali zakon, ki ste ga v koaliciji gladko zavrnili. Recimo, zakon o ukrepih za zmanjševanje onesnaževanja okolja s prašnimi delci v zgornje mežiški dolini. Torej, ko poskušamo nekaj urediti, vi zavrnete. Rečete, da boste to sistemsko urejali. Sistemskih ureditev pa žal v letu in pol, kolikor smo v tem mandatu tukaj, ni. Pri tem pa je treba jasno povedati Slovenkam in Slovencem, da je področje varovanja okolja v Sloveniji regulirano z najrazličnejšimi predpisi, od Resolucije nacionalnega programa varstva okolja do zakona in vrste drugih predpisov ter podzakonskih aktov. Tu se bom sedaj navezal tudi na razpravo s strani gospe Pečanove. Še enkrat opozarjam na vprašanje, ki sem ga postavil ministru za okolje, vezano na problematiko odstranjevanja kritin, ki jih je po oceni nekje 400.000 ton. Pričakuje se, da jih bomo odstranjevali približno 20.000 ton letno. Njegova ocena je, kaj počnejo inšpekcije. In podatki, ki jih je navajal, so naslednji: leta 2003 je bilo 43 takih predelov, lani pa samo 9. Ali lahko pričakujemo v letu 2004 samo 9? Ali lahko pričakujemo takšen trend upadanja kontrole inšpekcijskih služb nad tem, kaj se na tem področju dogaja? To pomeni, da v letu 2005, če bomo vprašali ministra, inšpekcije niso opravile nobenega nadzora. In vsa diskusija, ki jo vršimo danes, je ravno z namenom, da bi preprečili nadaljnje možnosti obolelosti zaradi izpostavljanja azbestu, kajti izpostavljenosti azbestu se ne moremo izogniti. Kajti v naslednjih letih bo prišlo do zamenjav teh kritin ali katerihkoli drugih materialov, ki vključujejo azbest. In ravno zato, da bi dali jasno sporočilo za previdnost, za odgovorno ravnanje tistih, ki morajo skrbeti za to, da bodo - recimo - sanacije opravljali tisti, ki so za to kvalificirani, da bo deponirano tako, kot mora biti deponirano, da se na ta način zmanjša kakršenkoli riziko za obolelost, zato bo tudi odškodnin manj. Še enkrat vas opozarjam, jaz se strinjam, da zakon iz leta 1996 v svojih dopolnitvah ni vključeval vseh teh posledic, ki jih je v razvoju dogodkov prineslo na površje samo izvajanje zakona. Kajti prvi zakon govori samo o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno. In ko smo na odboru razpravljali, smo skupaj ugotavljali, da je treba nadgraditi ta zakon z novim zakonom, ki bo vključeval dodatne elemente. In dodatni elementi so ravno v tem, na kakšen način pravzaprav zagotavljati varnost in pravico do odškodnin tistim, ki so zaradi posledic izpostavljenosti azbestu tudi oboleli. Hvala!
Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Prosim!
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Najprej se nisem nameraval vključiti v razpravo o tem zakonu, čeprav je tudi na našem območju - se pravi - blizu Maribora, ta problematika obolevnosti za azbestom že prisotna skozi TVT Maribor, kjer se je - kar je bilo že omenjeno - delalo z azbestom in se še vedno dela, ko se remontirajo vagoni. Vendar, glejte, tu je toliko govora o tem, kaj bi bilo treba narediti, da bi čim širše plasti prebivalstva zajeli in da bi vse skupaj preprečili. Žal mi je, da smo dejansko soočeni s sprenevedanjem, kot je govoril kolega Anderlič, ampak on je omenil tudi licemerstvo. In če je nekako kazal pri sprenevedanju po celi dvorani, pri licemerstvu ne more kazati na druge. Tam se je treba politično ozreti v lastni smeri. Licemerstvo je spreminjanje stališč. Če sem jaz Mollierja in Tartuffa prav razumel, potem ni potrebno kazati na druge. Tu je treba biti samokritičen. In prav tako tudi gospa Pečanova. Ona se sprašuje, da nismo nič naredili, da bi preprečili emisijo azbestnega prahu v okolje in tu navaja in primerja njegov poziv inšpektorjem. Tu pred seboj imam pismo, ki ga je njen meščan poslal pred dvema letoma, pa ni odgovorila v zvezi z Rušami, ki jih je omenila v ladjedelnici v industrijski coni. Pravi, da so se v Izoli sprehajali po azbestnem prahu. Bila je opozorjena, pa ni delovala. Res je, da so inšpektorji za to, ampak za svoje občane, gospa. Bom citiral to pismo, na katerega niste odgovorili. Zanima me namreč, kako lahko gospa, ki se je v svoji nekdanji poslanski vlogi zelo intenzivno ukvarjala z azbestnim zakonom [[in se s tem tudi rada pohvali]] pustila, da se sredi njenega mesta ljudje sprehajajo po azbestnem prahu. Skozi okno vaše pisarne se ne bo videlo, kaj so rušilci v Agroliniji počeli s strešno kritino, ki je vsebovala azbest, vi pa nič. Kljub pravniku, ki ga ima naša država, in kjer ravnanje z azbestnimi kritinami natančno opisuje in kljub znanju o azbestu, ki ga prav gotovo imate, odgovora ni bilo. To sprenevedanje me močno moti. Namreč, če takšni ljudje komentirajo nekaj na takšen način, potem ne vem, kaj si lahko prebivalstvo misli. K temu moram reči, da bi bil jaz vesel, če bi lahko ta zakon razširili na slehernega, ki bo potencialno lahko zbolel. Ob tem se tudi meni zastavlja vprašanje, ali bodo na nek način od države zaščiteni tudi tisti, ki so bili na drugih področjih svojega dela ali življenja dejansko tudi prizadeti in bodo tudi zboleli, ne za azbestozo, ampak za drugimi snovmi. Jaz sem delal v tovarni glinice in aluminija. Tam so delavci nekoč delali v katastrofalno težkih pogojih. Vdihovali so fluorove pline. Izredno pogosta delovna invalidnost. Po drugi strani pa tudi kmetijstvo. Ko smo bili mi majhni, se je škropilo s tako imenovanim Rumesanom. Kmetje, moji starši tudi so imeli dva meseca od tega rumene roke, jaz se takrat nisem zavedal, kakšna kemikalija je to. Šele kot študent kemije, ko sem delal diplomo iz organske kemije, sem se zavedal, da je šlo gotovo za izredno nevarno diazaspojino, ki so praktično vse kancerogene. Ampak takrat, ko so s tem delali in to počeli, jih nihče ni opozarjal. Mnogo od teh je šlo za rakom, verjetno tudi zaradi tega, ker so delali s takšnimi diazaspojinami. In mi je popolnoma jasno, da čisto vseh in prav vseh primerov za naprej ne moremo predvideti. In da je dejansko zelo težko to leopardovo kožo ogroženosti tudi v Sloveniji izrisati in jo je nemogoče izrisati. Me pa moti seveda to licemerstvo, ko se spominjam tega, ko se je Ivo Hvalica boril in boril na vse kriplje, da je končno delno uspel ta zakon spraviti v življenje. In zakaj ga dejansko takrat niste naredili takšnega, da bi lahko zelo široko izplačevali oziroma odobravali vsem, ki so čutili posledice zaradi te proizvodnje tam v Anhovem? Jaz se sprašujem, se ne spominjam tako benevolentne podpore Ivu Hvalici takrat. V tem smo zavozili na nek način. Ampak tisti, ki danes govorite o licemerstvu, malo pojdite nazaj, pa se vprašajte in poglejte tudi svoje takratno ravnanje. Zavedati se moramo tudi realnih možnosti države. Ker vseh posledic - čeprav bi jaz bil za to - vseh posledic pa dejansko danes ne moremo predvideti in jih že vnaprej zagotoviti. Se pa seveda globoko strinjam, da moramo biti čim bolj previdni in jemati resno vsako svarilo, ki je prisotno danes, da bomo znali ukrepati jutri. Hvala lepa.
Gospod Anderlič, replika!
Res ne vem, ali bi bilo, če bi bilo to, kar gospod Jerovšek govori res, potrebno potem sploh še kaj razpravljati. Torej, če vam je do tega, da se ne greste licemerstva in da ne citirate tistih, ki so prizadeti in ogroženi in nerešeni z zakonom, ki ne velja več, potem bi se preprosto dogovorili in to vrnili nazaj v zakon. Vam do tega ni. Sklicujete se na to, kako nekaj ni bilo narejeno. Citirate neko gospo a istočasno zagovarjate neureditev tega vprašanja. To je sprenevedanje, licemerstvo, kakorkoli hočete. Licemerstvo bi bilo - gospod Jerovšek - če bi jaz leta 1996 ne podprl tega zakona, če bi 1998 leta ne podprl tega zakona, če se ne bi vsako leto pri proračunu prepiral z ministrom za finance, z ministrom za okolje, z ministrom za zdravje, z ministrom za delo in vključno z gospodom Štrovsom, da je potrebno v zakon o proračunu oziroma v proračunu zagotoviti sredstva za te namene. Še več. Zagotovljenih je bilo toliko, kot je bilo danes rečeno, da so bila potem prerazporejena na druga področja. O čem torej govorimo. Govoriti o tem, da koliko ljudi je bilo v Sloveniji v preteklosti na različnih koncih, pri različnih dejavnostih, pri različnih delih izpostavljeno škodljivim vplivom in da je to argument, kako ne reševati tiste, ki so evidentno že bili pripoznani kot kategorije prebivalcev, ki so bili že pripoznani, da jih mora država in da je prav, da jih država rešuje, da se jim s tem argumentom jemlje pravica. Ne! Jaz sem zato, da se to uredi in tudi vse ostale skupine prebivalcev, ki so na tak ali drugačen način bile izpostavljene, in da jim država mora v mejah možnosti vsekakor - s tem se strinjam - pomagati in reševati stvari. Tisto, kar se je ugotovilo v zadnjem obdobju, je več kot jasno, da so nekatere stvari, ki so bile še včeraj kot pospešek proizvodnji, kot pospešek večjemu predelovanju hrane in tako naprej, da so danes škodljive, da se odpravljajo, da se stimulira in da ta država in Evropska unija, če hočete, Evropska komisija stimulira tudi skozi subvencije na kmetijstvu - veste. Silne milijarde gredo ravno v to smer - škoda, da gospoda Soka ni tukaj, ravno v to smer, da se odpravljajo posledice takega načina kmetovanja, da se intenzivnost odpravlja, da se uravnoteža naravo in tako naprej. Saj vendarle so to dosežki razvoja civilizacije, stroke in našega prilagajanja temu. Samo zato gre pri tem. Ni potrebno nobenih dolgih razprav, nič kazati za nazaj. Mi smo to naredili kar smo.
Gospod Anderlič, tri minute je poteklo. Replika je tri minute.
Lahko bom razpravljal. Ni nobenega problema, ampak jaz govorim o stvari. Drugi so govorili o drugih stvareh.
Hvala. Ja, gospa Pečanova, imate besedo. Prosim! Javila ste se k besedi. Jaz sem vas zapisal in naslednji je gospod Anderlič. Se je prijavil k razpravi. To je vaša replika. Ja, prosim. Ne, jaz dajem besedo.
Hvala! Zelo kratko. Prvič! Odgovor na tisto pismo sem dala zelo obširen v domačem časopisu Mandrač, če želite gospod Jerovšek, vam ga lahko zrihtam. Drugič. Župan ne more nič storiti v takem primeru, razen tega, da sem investitorja posebej opozorila, da mora imeti na pravi način pravilno opremljene delavce, pravilno spravljene odpadke in tako naprej in pravilno odstranjevane. Jaz mu ne morem seveda preprečiti tega, ker to ni pristojnost župana. Tretjič. Inšpektor za gradbene zadeve, ki ima sicer sedež v Kopru, je doma v Izoli in je predsednik SDS-a, ni ukrenil nič. Tako. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič. Izvolite, prosim!
Jaz sem se že prej, v prejšnjem izvajanju zahvalil gospodu Hvalici in vsem tistim, ki so takrat to razumeli in so to tako tudi naredili. Prav je tako. Čeprav se jaz niti slučajno ne želim nobenih zaslug za noben zakon, za noben ukrep, ki je posledica odpravljanja - če hočete - problemov tragičnih posledic iz preteklosti, ampak je to naša dolžnost. Jaz ne vem, kako bi ravnal, gospod Jerovšek, če bi bil pred tistim izzivom takrat. Vem pa, da je na nas tukaj. Samo to je vprašanje. Jaz sem prej vprašal ministra ali predstavnika vlade ali kogarkoli iz vrst vladajoče koalicije, ki bodo zavrnili te amandmaje, pa nočejo prisluhniti temu, o čemer govorimo, da mi odgovorijo in ni potrebno še dve uri in pol razpravljati, če smo soglasni, da je v zakonu prav urediti 1. člen na način, kot je predlagan z amandmajem, torej da se vrne kategorijo prebivalcev oziroma ogroženih kategorij tudi izven tistih, ki so bili neposredno v delovnem procesu, če se s tem strinjamo. Potem je to tudi v podporo pismu, ki ga rad citira gospod Capuder in gospod Testen in tako naprej. To je v podporo tem ljudem, v podporo temu pismu. Sindikati azbestnih bolnikov, društev in tako naprej so apelirali, so se obrnili na javnost, na zbor in tako naprej, zagovarjajo to. Torej, če se strinjamo tudi s tem, tudi ni potrebna razprava. Če se strinjamo s tem, da so se stvari spremenile iz preteklosti v smer, da je družba postala prvič zaradi znanja in več sposobnosti in tudi "teh luksuzov", da se lahko izogne proizvodom iz azbesta. Nekatere države, manj razvite, si najbrž tega še ne morejo. Jaz celo poznam in vi najbrž tudi poznate, da je Kanada tožila Evropsko unijo in šele pred par leti je ta sodni spor izgubila zaradi tega, ker je Evropo tožila, ker smo prepovedali promet oziroma proizvodnjo in promet z azbestnimi proizvodi. Igubila ga je, ker se je na svetovni ravni ugotovilo, da gre vendarle za nevarne, človeku nevarne stvari. In če mi nekaj več, nekaj bolje uredimo za naše ljudi, saj gre konec koncev za državljane in državljanke te države, potem ne vidim kaj je narobe. Samo tukaj bi prosil za neke odgovore. Če se s tem strinjamo, jaz nimam nobene potrebe, da bi ponavljal, ali smo to naredili ali nismo, da bi polagal račune, ali smo naredili dobro ali slabo. Vse kar smo naredili slabo je žal za mnoge prepozno, da bi danes popravljali. Rad pa bi, da bi od danes naprej te stvari naredili drugače. Tako si jaz predstavljam tudi naše poslanstvo, vse ostalo bodo že volivci povedali takrat, ko bo prav.
Hvala. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič.
Hvala lepa. O zadevi v zvezi z azbestom je bilo povedano skoraj vse, pa vendar bi rad opozoril na tri stvari. Prva je ta, da žal pred 30-mi leti niti približno ni bilo znano, kako hude posledice povzroča izpostavljenost azbestu, da ne govorimo, da je kasneje, ko se je to nekako že vedelo, propadel vsak poskus zaščite pri delu z azbestom in pri uporabi azbestnih izdelkov. Namreč, če bi bila možna 100% zaščita pred škodljivostmi za tiste, ki so delali z azbestom, potem bi bili ti, ki so delali z azbestom oziroma v okolju azbesta poklicno, celo na boljšem, kot mimoidoči, ki tega niso vedeli. Ker tisti, ki se poklicno ukvarjajo z določenimi noksami, vedo zanje, se ustrezno zaščitijo in pač ne zbolijo oziroma na njih ta škodljivost ne vpliva. Ker se ni dalo zagotoviti 100% zaščite, je bila edina pot v tem, da se je uporaba azbesta ukinila oziroma prepovedala in na ta način se je dolgoročno odpravilo možne posledice za ljudi. Zdaj, če se pa vprašamo, kaj pomeni izpostavljenost za posameznika, pa moramo priznati, da je z vidika posameznika povsem vseeno, ali so bili izpostavljeni poklicno ali nepoklicno. Za človeka, ki je zbolel in bo zaradi tega prezgodaj umrl, je povsem vseeno, od kje in pod kakšnimi pogoji je prišlo do vdihovanja tega prahu. Za posameznika je pomembno, da je utrpel nepopravljivo škodo na zdravju in da bo zaradi tega postal invalid, da bo zaradi tega brez dvoma umrl prezgodaj. S tega vidika bi bilo prav in pošteno do stvari in do prizadetih državljanov, da to rešimo brez delitve na poklicno in nepoklicno obolele. In ne nazadnje, kljub razmeroma številnim, velikim številkam tistih, ki so bili v teh zadnjih 30-ih letih izpostavljeni azbestu pri delu ali slučajno izpostavljeni, pa je treba vedeti in sprejeti tudi to dejstvo, da bodo posledice nastopale sukcesivno in da hkrati na letni ravni ne bo mnogo tistih, ki bi jih lahko na novo spoznali za bolne in jim priznali ustrezno varstvo oziroma odškodnino. Tako, da mislim, da finančne posledice ne bodo tako, v tem primeru ne bi bile in ne bodo tako hude, kot bi kdo želel povedati, ker so te karenčne dobe, v katerih se bolezen kot posledica dokaže in izpostavi v svojih najneugodnejših oblikah, dolge in zaradi tega pač in k sreči ne pri vseh, ki so bili izpostavljeni. Škodljivi so namreč delci manjši od 8 mikronov, druge pljuča s svojimi varovalnimi mehanizmi izčistijo. Tako, da s temi najbolj drobnimi delci niso bili izpostavljeni vsi, ki so z azbestom delali in ne v vsakem okolju te vrste in ne kdorkoli. Tako, da mislim, da bi kazalo sprejeti ta dejstva in urediti to zadevo za vse, ki bodo - pa, čeprav se jih bo nekaj nabralo, jaz sam želim in upam, da bi jih bilo čim manj, ker sem videl nekaj takih bolnikov, imel tudi sam, ki so umrli. Hvala!
Gospod Jerovšek, prej ste nekaj, tudi zdaj ste nekaj nakazali. Zdaj pa dvignite roko prosim. Hvala!
Dolžan sem pravzaprav odreagirati na izvajanje gospe Pečanove. Mislim, da ta avtor Aleksander Krebelj tu resnično piše, da dve leti ni dobil.
Je to razprava ali replika?
Ja, replike mi niste dali prej, zdaj pa je razprava.
Prav, hvala.
Da dve leti ni dobil odgovora. Zato sem citiral, ne vem, verjetno ste odgovarjali na kaj drugega, gospa Pečanova. Verjetno ste napadali kakega našega funkcionarja, si mislim, in sedaj tu pravite, da ste odgovorili na konkretno vprašanje v zvezi z azbestnim prahom v Izoli. Namreč, v veliko vaših nastopih sem opazil to pilatovsko umivanje rok. In to me moti, to pilatovsko umivanje rok, saj zdaj govorite o tem, kako so to zgodnja svarila, da smo soočeni s poznimi lekcijami. Takrat, ko smo bili sveži poslanci, se spomnim še enkrat Iva Hvalice in njegovih muk, da je vsaj delno prepričal. In ne govoriti, še enkrat pravim, dvoličnost je to, kar danes govorite in gledate sem na to stran. To je dvoličnost in licemernost. Lahko, da je pa tudi pri nas kaj sprenevedanja. To pa dopuščam. Toda še več ga je bilo v preteklosti. Tudi ti amandmaji so pisani tako, da so zapisani na noto populizma. Ne iz človečnosti, pač pa na noto populizma, da bi zajeli čim več populističnih glasov, namesto da bi bili stvarni, da bi jih zapisali bolj ozko, da bi lahko res tiste, ki so soočeni s to boleznijo in ki bodo soočeni, zajeli. Na to temo, na to noto niso bili pisani vaši amandmaji. Igrate na noto populizma. Hvala lepa.
Hvala. Replika, gospod Anderlič.
To, kar počne gospod Jerovšek, ne potrebuje nobenega komentarja. Treba je pa pojasniti, da gospod Hvalica zaradi tega zakona ni trpel, da ga ni napisal on in tako naprej. In s tem si vi ne morete prati rok pred vprašanjem, ki je jasno: Ali želite to vprašanje urediti ali ne? V ničemer ne gre za širjenje kroga kar tako, ampak gre samo za možnost, da se tisti ljudje, ki zaradi tovrstnih bolezni - to bi dr. Žnidaršič znal bolje povedati ali pa dr. Klavora -, kjer se je ta bolezen pojavila. Izvor je znan, izpostavljenost je nedvomno bila, da je do tega prišlo. Jaz zaupam v komisije, v stroko in tako naprej, da na ta spisek ne bo uvrstila nikogar, ki bi bil po Jerovškovo špekulant. Ki bi bil kar tako, ker smo mu mi omogočili uvrstitev na nek seznam, v nek krog obolelih. Ja, hudiča, ali se res lahko znebimo take besede v tem zboru, da mi tu stimuliramo ljudi, da bodo zbolevali, da si bodo iskali neka potrdila in tako naprej? Lepo vas prosim! Gre za zaščito, gre za vzpostavljanje možnosti. Jaz bi želel, da se ta zakon v letih 2006, 2007 in v nadaljnjih letih ne uporabi niti enkrat - da se ne uporabi niti enkrat za te potrebe. Lahko se hipotetično tudi to zgodi. Problem pa je, če se pojavi en sam primer, pa se ga ne more rešiti zato, ker zakona ni. To pa je hud problem. Z našega poslanstva drugače ravnanje kot razumeti, da gre za stvar, ki se nadaljuje in nadgrajuje, da je. Ja, gospod Capuder, ne vem, če ste vedeli, kaj je bilo leta 1996 in za kaj je bil zakon sprejet. Zato, ker je bila vaša dolina reševana z drugim zakonom, okrog zapiranja rudnikov itd. Tudi Izlake so tam zraven, ki jih tako podpirate, da bi bili občina itd. Tudi Izlake in tista dolina je bila reševana po drugem zakon. Zato, ker je ta država in ta družba razumela, da če se je prepovedalo rudarjenje čez toliko in toliko let, da je treba to dolino sanirati. Ta država se je zavedala, da je potrebno sanirati izvore azbestne proizvodnje, jaz upam, da bo tudi gospod Hvauc kdaj povedal, ker je vneti železničar, kdaj rekel na železnicah, ker je javno podjetje in da bo ministru postavil vprašanje, kdaj boste prepovedali ta "vražji" azbest na železnicah. Jaz si drugače te diskusije ne znam predstavljati. In, ker je temu tako, ker je tudi v kmetijstvu prepoved nekaterih herbicidov, itd. se je zato ta država skupaj, če hočete gospod Sok prej vas ni bilo notri, z EU odločila, da bo dala subvencije kmetom za to, da bodo na drugačen način kmetovali. Pa je bilo to narobe, da se je uporabljalo tisto, kar se je uporabljalo. Jaz sem v to trdno prepričan. Ampak, trditi, da gre za umivanje rok pilatovsko, če se je nekaj pred 10-imi leti začelo in je treba to v razvoju dogodkov dopolniti, razrešiti tako, da bomo zadnji primer razrešili. O tem govori ta amandma. Ne boste uspeli prepričati nikogar, razen mogoče samega sebe, gospod Jerovšek, da ta amandma govori o čem drugem kot o tem, da se želi v zakon vstaviti dikcija, ki je bila v tistem, ki ga vi nočete več priznati, ki je za vas razsipen, ki stimulira špekulante, da se bodo prijavljali za obolenja, itd., da bo ta zakon samo naredil tisto, kar je že neki zakon začel. Vi tega ne priznate. To je treba povedati in ne vem, zakaj mi nihče noče odgovoriti na vprašanje. Ali ste za to, da se vsi tisti, ki so zboleli od azbesta, pa najsi bo, ali so bili v proizvodnem procesu ali so imeli hišo zraven ali pa so nosili otroci očetu malico v "fabriko" ali pa ne vem kje? Povejte, ali ste za to, da se vsem tistim, ki zbolijo za azbestozo iz tega naslova, da se jim to, prvič, prizna in drugič, da država to uredi? O odškodninah, je v takih primerih, ko so tragične posledice, sploh težko govoriti. Ali govorimo lahko o odškodnini ali o čemu drugem? Mislim, da ne.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek.
V predhodnem nastopu kolega Anderliča je šlo za nesramno podtikanje in sprevračanje mojih razprav, kajti, ne more mi očitati, da sem kadarkoli v tem parlamentu v katerikoli debati nastopal proti bolnikom, ki so zboleli zaradi posledice azbesta. Zavzemal sem se in še tudi danes mislim, da jim je treba prisluhniti in narediti vse. Strinjam se, da bi bilo bolje, da ne bi bilo več primera v prihodnosti. Vendar nastopal sem tako, da se danes sprenevedate, da ste danes licemerni, to pa še enkrat poudarjam, da danes obljubljate tisto, kar nekoč niste hoteli spregledati. V tej zvezi sem kolego Iva Hvalico omenjal, ker vem s kakšnimi prizadevanji smo mu takrat pomagali. In če ste takrat vedeli, da bi lahko zakon popravili v smeri, da bi bil operativen, je sedaj preteklo ogromno vode. Ogromno jo je preteklo v prazno. Jaz sem seznanjen s tem, da številni, ki so umrli, niso mogli ničesar uveljaviti po zakonu, ker ga niste želeli takrat spremeniti v tej smeri, da bi bil operativen. To je moja poanta. Hvala.
Besedo ima gospod Samo Bevk.
Čisto na kratko.
Jaz bi vas, ne vas gospod Sok, ampak vse razpravljavce prosil. Nimam možnosti, da bi stopil in se javil k razpravi, zato bi samo nekaj prosil. Gre za hudo resno zadevo in stvar, ki je res pomembna. Mislim, da bi bilo treba tudi pri razpravah upoštevati to, kaj se reče na račun stroke, na račun tega, na račun onega, na račun vseh stvari, ki so izredno resne, tudi komisije, ki naj bi bile in ki naj bi odločale o tem. Tako sam premišljujem, ker nisem obremenjen, kaj sem včeraj rekel, kaj sem predvčerajšnjim rekel, s kom sem govoril. Prosim vas, če bi naslednja debata potekala v tem stilu. Hvala.
Hvala lepa. Ravno to sem, gospod predsedujoči, želel kolegu Anderliču reči, da ne bom mešal kmetijskih subvencij in vprašanja azbesta. To se mi ne zdi na mestu. Hotel sem ga opozoriti, da je to čisti populizem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Hvaucu imate repliko? Prosim.
Hvala lepa. Kolega Anderlič me je omenil v zvezi s Slovenskimi železnicami oziroma naj rečem kakšno besedo v prid prepovedi uporabe tega materiala na slovenskih železnicah oziroma na vozilih, ki jih vzdržujejo in servisirajo v delavnicah. Rad bi povedal tukaj, da ta navedba nima, vsaj kar se mene tiče, nobene zveze s tem, ali s tem zakonom rešujemo tiste, ki so poklicno oboleli z azbestom ali tudi ostale, se pravi tiste, ki so bili izpostavljeni temu škodljivemu materialu zaradi tega, ker so živeli v nekem okolju v bližini teh žarišč. V primeru Slovenskih železnic je šlo za to, da se kljub temu, da je veljal zakon, ki prepoveduje uporabo in proizvodnjo azbesta, da so ti delavci na službenem mestu delali v takih pogojih. In ko sem bil v neki drugi vlogi, smo se takrat potrudili, da smo kar dosti teh zaposlenih "rešili". Nekateri so se rešili sami zato, ker so že žal pokojni. Je pa res to, da je ja, v bolečini in vsega težkega življenja. Zato sem mislil s tem z vsem spoštovanjem do njih. Žal pa ti aktualni podatki kažejo, da ta bolezen na Slovenskih železnicah še ni dosegla vrha, da to število še narašča, da lahko še pričakujemo povečanje števila. Zato mislim sam, da je potrebno to področje urediti tudi z zakonom v bodoče.
Hvala. Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa. Samo popravek, Germič.
Germič, ja.
Hvala lepa. Jaz bi samo opozoril. Jaz sem prav gotovo prepričan, da vse besede, ki jih tukaj izrečemo, temeljito pretehtamo, kajti vedno smo na očeh javnosti šest krat bolj ali pa velikokrat bolj kritično obravnavani. Tukaj se pridružujem vašemu opozorilu - gospod predsedujoči - da je vsebina, o kateri govorimo, zelo resna in zelo pomembna. Seveda so tudi besede nekaterih poslancev le z nekoliko drugačno težo, kajti prihajamo iz različnih okolij, z različno strokovno izobrazbo. In tukaj - kolega Jerovšek - tako kot sam, nekako prihajamo iz kemijske stroke in je zelo pomembno, kajti tukaj ima izrečena beseda na ta način še večjo težo. Oba, ko sva v času študija imela opravka z najrazličnejšimi snovmi, z rakotvornimi, s strupi v takšni in drugačni obliki, sva zavestno ravnala z vedenji, ki sva jih imela. Tukaj sva se srečevala z vrsto nevarnih snovi. Mi danes govorimo tukaj o ljudeh, ki se niti zavedali niso, da so izpostavljeni določenim vplivom azbesta in da lahko imajo posledice, da bodo zaradi tega tudi zboleli. Očitki, ki jih non stop dobivamo kot prejšnja vlada, v tem mandatu 1996 -2000 nisem bil tukaj, ko je ta zakon nastal, se je potem tudi prvič noveliral. Jaz bi samo želel opozoriti na dejstvo, da je Francija bistveno kasneje kot Slovenija sprejela podoben zakon in da je tukaj danes že bilo rečeno, da je svetovna trgovinska organizacija vodila spor proti posameznim državam Evropske unije in ga leta 2001 tudi izgubila. Tukaj je vprašanje okrog stroke. Ko jo citiramo, nam govorite, zakaj se sklicujemo na neke študije. Zanima me, koliko ljudi, ki danes tukaj razpravlja, si je prebralo - recimo - to študijo poznih lekcij in zgodnjih svaril, ki nam jih danes tukaj očitate, da jo citiramo? Ampak, v tej študiji je možno prebrati tudi naslednje, da so v določenih raziskavah, ki so potekale od leta 1917 do leta 1964, ugotovili, da je bilo več kot 50% od 76 proučevanih primerov obolelih za mezoteliomom, izpostavljenih azbestu poklicno ali zasebno. Kaj pa pomeni to zasebno? Zelo zanimivo. Živeli so z delavcem, ki je imel stik z azbestom. Torej, nekdo je živel z nekom, ki je delal v proizvodnji azbesta in je na ta način lahko tudi obolel. In mi takšnemu s tem zakonom ne bomo priznali - recimo - teh pravic, ki jih ta zakon daje. In naslednja zadeva je: Tretjina preostalih pa je živela na območju oddaljenega manj kot 800 metrov od vira. In tukaj v nadaljevanju tudi govori, da so tožbe, ki so bile proti podjetju vzpostavljene, po 30-ih letih tudi dobile epilog. In tukaj bi želel jasno še enkrat povedati, da je bila skozi več kot 100 letno zgodovino izkušenj z azbestom, v zgodovini vrsta različnih ukrepanj. Slovenija je določene ukrepe sprejela v letu 1996, danes smo leta 2006, deset let kasneje. Pred nami je besedilo zakona, ki lahko te ukrepe nadgradi. Samo od politične volje danes bo odvisno, do kakšne stopnje bomo ta zakon nadgradili. Moje mnenje je, da ga dogradimo do tiste mere, da vsi, ki so bili dokazano izpostavljeni azbestu, dokazano z verifikacijo te skupine obolelih, da imajo enake pravice iz naslova zakona. Hvala lepa.
Hvala gospodu Germiču. Gospod Anderlič, izvolite.
Jaz se želim pravzaprav opravičiti vsem tistim, ki mogoče poslušajo ali gledajo to razpravo in ne morejo razumeti, kaj pravzaprav počnemo v tej dvorani. Ali licitiramo z njihovimi življenji ali si peremo vest, kot pravite, si pilatovsko umivamo roke in tako naprej? Kdo mi lahko očita pilatovsko umivanje rok? Gospod Germič je že zdaj rekel, Francija 1998, nekatere države še kasneje, evropske so prepovedale to proizvodnjo. Mi smo to naredili leta 1996 zavestno s svojim glasom, s svojim pritiskom na gumb. Tudi jaz sem bil tukaj za razliko od kakšnega, ki danes tako vehementno razlaga. In to je tisto, kar me kot človeka prizadene. Verjeli ali ne, mene ne zanima nobeno blagostanje, nobena velika skrb za državno blagajno takrat, ko gre za človeka in ko gre za nekaj, kar je podlaga v zakonu in spoznanja te države, ki je pred evropsko prakso bila zato, ker je ureditev na tem področju sprejela pred nekaterimi državami v Evropi. S tega vidika mi je resnično žal, da ne morem dobiti odgovora, ali da se ne moremo poenotiti o tem, da je vse tisto, kar je zdravju nevarno v tem primeru je šlo za azbest, v drugem primeru, kot sem rekel in se čuti nekdo, da pojasni, ker je večji strokovnjak za veterino, da me popravi v nekaterih navedbah. Ampak na koncu gre vendarle za to, še enkrat poudarjam, da gre za stvari, katere moramo mi urejati. Še veliko problemov bo najbrž prišlo na mizo, še veliko stvari bo stroka, znanost pripeljala na točko, kjer bo državam priporočila konec koncev, koliko časa se govori o Kjotskem sporazumu, o nekaterih diskusijah, ki so tedensko - jih spremljam po medijih tako pri nas doma, tako v svetu in tako naprej. Z vsemi temi stvarmi je prav, da se strinjamo. Ker je ta 1. člen in prvi amandma pravzaprav vitalen, najpomembnejši k temu zakonu, je najbrž tudi ta razprava tako dolga pri njem. Mislim, da bi bilo prav, da se na tej točki izjasnimo in je potem vsa diskusija naprej podredna, kajti zakon bo bistveno oskubljen, če s tem amandmajem ne bo dopolnjen.
Hvala, gospodu Anderliču. Ker razpravljavcev o tem členu ni več. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Očitati predlagateljem amandmajev populizem je čisto navadno sprenevedanje. Potem bi lahko očitali populizem tudi vladi, ki je decembra 2004 kot izhodišča omenila, da bo v pripravo zakona vključila tudi prebivalce, ali pa populizem očitati gospodu ministru mag. Drobniču, ki je v odgovoru na moje poslansko vprašanje tukaj v tej dvorani povedal, da razmišljajo in da bodo v zakon vključeni tudi prebivalci in okoljski vidik problematike azbestnih bolezni. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Predhodni govornik na moji desni, gospod Jerovšek je rekel, da bi bil sicer zakon v redu, če ne bi imel tako ekstremno zaostrenih amandmajev, če bi bili nekoliko bolj mehki, realni in sprejemljivi. Predpostavljam, kaj meni pod sprejemljivost. Ampak tukaj se - gospod minister in predstavnik vlade - postavlja ključno vprašanje, kaj je lahko sprejemljivo. Kaj je lahko, ko govorimo o bolezni, bolj sprejemljivo in kaj je manj? Ali je lahko bolezen manj bolezen in ali je lahko več bolezen? Jaz osebno menim, da je ta zakon oziroma konkretno ta amandma, da je s tem amandmajem na preizkušnji nekaj, o čemer je zadnje dni oziroma zadnje tedne mnogo govora. Da je na preizkušnji ponudba, ki jo je dal predsednik vlade gospod Janez Janša o prihodnosti in o razvoju Slovenije. Spoštovani kolegi iz koalicije, ker v opoziciji teh problemov nimamo, povejte, ali lahko med sabo sklenete tak dogovor, ki bo do slovenske družbe in potencialno možnih obolelih upravičen, ki bo etičen, moralen in ki bo imel dovolj socialnega čuta. Samo te tri kategorije v tem trenutku so v okviru ponudbe o prihodnosti in razvoju Slovenije za Slovenijo pomembne. Ali smo dovolj etični, socialni, moralni in sočutni do tistih, ki so prišli v situacijo obolelosti, ne da bi zato pravzaprav bili karkoli krivi? Ker so služili vsakdanji kruh in bili podvrženi neki situaciji, o kateri takrat morebiti se ni vedelo, ko se je zvedelo je bilo prepozno? In na žalost bo ta situacija vplivala še kar nekaj časa v prihodnosti, saj menda je rok in možnost obolelosti potencialna še naslednjih 10, 14 let in ne z majhnimi številkami - kot razumem - v Evropi 400 tisoč možnih potencialnih obolelih in 23 tisoč možnih potencialnih obolelih v Sloveniji. Skratka, gospod Drobnič, mnogo se vas spominjam v prejšnjem mandatu. Bili ste polnega srca, dobrega, odprtega, želje po tem, da je Slovenkam in Slovencem dobro, da so zaščiteni, da so zdravi, ker le-to je pogoj njihovih potencialnih uspešnih prihodnjih bivanj. Danes lahko pokažete to, kar ste želeli nekoč.
Hvala. Gospa Pečanova, dvignili ste roko, ampak ni prav preveč časa. Izvolite.
Samo kratko sporočilo za vse prisotne in seveda tudi za gospoda Jerovška, da sem mu preko e-maila gospoda Petana poslala pismo, o katerem je govoril, da ga nisem napisala in objavila, odgovor občanu. Hvala.
Hvala. Še kdo k 1. členu? Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Jaz seveda spremljam to razpravo vse skozi. Upam, da se bo seveda tudi predstavnik predlagatelja oglasil k razpravi o prvem členu, ampak dejstvo je nekaj. Jaz tega amandmaja ne morem podpreti. Če se je predlagatelj odločil za koncept, gospa Pečanova je prej omenila, da je nekdo opozoril na to, da je to primer, kako pristopati k vprašanju poklicnih bolezni. To sem bil jaz. To je neke vrste pilotski pristop, kako razumeti poklicno bolezen, kako jo definirati in kako jo sanirati. Polno bo moralo biti še takih ali generalnih pristopov v tej državi. Pri tem vprašanju je ta pristop unikaten. Kot neke vrste test. Res pa je, ker je kot takšen koncept, ne posega po vprašanju, glede katerega, bi danes vsi radi videli, da ga razrešimo. Bi rekel zmanjšanje življenjskih funkcij prebivalstva, ki je bilo izpostavljeno, podobno kot delavci na delovnem mestu v azbestu. To je potrebno v tem primeru reševati na drugačni podlagi z drugačnim pristopom ali drugim zakonom v okviru drugega zakona ali kakorkoli. Treba je najti drug pristop, če hočemo ohraniti ta koncept kot koncept zakona, ki ureja vprašanje poklicne bolezni in definira vse posledice, povezane z nastankom poklicne bolezni. Zato v ta koncept žal ne moremo takega amandmaja absorbirati. Potem moramo že naslov zakona spremeniti, če želimo zastaviti to, kar bi danes želeli vsi razpravljavci zastaviti. Jaz nisem proti samo temu, potem se je treba odločiti, da ta koncept sploh ni pravi, da zakon kot takšen, kot je ta podložen, sploh ne moremo praktično obravnavati kot celoviti zakon, ki razrešuje vprašanje vseh, ki so oboleli na podlagi izpostavljenosti azbestu. Jaz pravim, kar se tiče okoliškega prebivalstva, da prebivalstvo je treba reševati, če smo se odločili kot predlagatelj za takšen koncept na drugem pristopu, na drugi podlagi. Samo ta metoda je. Drugo pa je, če napravimo iz tega zakona zopet neko nedorečeno materijo, ki bo imela v praksi polno težav. Jaz sem bil vesel, da se je pristopilo končno po dolgem času po vprašanju razreševanja poklicnih bolezni. Jaz takšen zakon vidim dober. Res pa je, da vanj ne sodi po tem ta amandma. Treba je to vprašanje reševati na drugačni podlagi. Hvala.
Hvala. Ker ni več, dajem besedo predstavniku vlade, gospodu ministru. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nedvomno kot predstavnik vlade razumem današnjo diskusijo kot prispevek in zavzemanje za reševanje vprašanja in problemov azbestnih bolnikov vseh, ki ste razpravljali na današnji dan. Gre pravzaprav, kako naj uredimo za kategorijo, ki bo imela drugačen položaj, kot ga imajo drugi podobni bolniki. S tem zakonom se pravzaprav opredeljuje drugačen značaj, boljši, ugodnejše pravice za neko specifično kategorijo oseb. To sem tudi v predstavitvi posebej poudaril. Zakaj smo vendar za kategorijo bolnikov z azbestom pripravili poseben zakon in zagotovili večji obseg, kakor za ostale bolnike, obolele za rakom ali podobnimi boleznimi, ki imajo drugačen izvor, pa tudi okoljski izvor. To seveda napeljuje takoj na vprašanje, zakaj smo se odločili za takšen koncept. To je koncept pristopa poklicne bolezni in vsega, kar iz njega izhaja: Določitev poklicne bolezni, statusa invalidnosti, ki se v tem zakonu spet posebej opredeljuje, ne gre po generalnem zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in pridobitev pravic v zvezi z invalidnostjo. Ta zakon daje azbestnim bolnikom ugodnejši položaj napram vsem ostalim bolnikom. Odnosno vsem tistim, ki so pridobili poklicno bolezen. Ravno tako se dotaknemo vprašanja odškodnin, kjer je ugodnejše razmerje. Za koga? Ugodnejše v smislu postopka obolelega do, skratka, tistega, ki je povzročil to. In poleg tega tudi ugodnejši položaj za tistega, ki je povzročil, ki ga imenujemo povzročitelj te bolezni. Torej, podjetje, gospodarska družba, ki je proizvajala, ki je obdelovala in ne vem, kako bi se še izrazil, to snov, ki povzroča bolezen. Kako je s tem okoljskim vprašanjem? Nedvomno vsak po splošnih predpisih, ki je utrpel takšno bolezen, lahko zahteva odškodnino od domnevnega povzročitelja. Vsak izmed tistih, ki so oboleli, vsak, ki je obolel za takšno boleznijo, ima pravico po zakonu o zdravstvenem zavarovanju do zdravljenja in nedvomno povezano s svojim delom tudi pravico iz naslova pokojninskega in invalidskega zavarovanja, če seveda obstajajo posledice nezmožnosti za delo zaradi te bolezni. Torej, niso vsi tisti, ki so oboleli, brez pravic. Se pa moram vprašati: Ko govorimo o pravičnosti, kot je bilo nekajkrat izpostavljeno, ali smo etični, smo socialni, smo solidarni z vidika simetričnosti položajev, če se pojavi rakovo obolenje zaradi tega razloga ali zaradi drugega? S tem zakonom smo se opredelili, da bodo bolniki, ki so oboleli za to boleznijo, v boljšem položaju napram ostalim. Seveda je vprašanje: Koliko pa naj imajo več, koliko več? Ta presoja je ponujena s strani vlade. Odločitev pa sprejemate vi. Vlada je obrazložila, da gre za sorazmernost, za gospodarnost in tudi primerno etično ravnanje po nekih splošnih in primerljivih kriterijih. Tudi vse, kar je bilo doseženo v Evropi glede višine odškodnin je primerljivo. To lahko rečemo, sploh pa, če upoštevamo zaslužke pri nas, plače. Potem odnos do podjetij. Tudi na tak način. Odnos do zagotavljanja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja tudi podobno. Zakaj ne iti v ta širši krog? Sprva smo imeli razmišljanje. Glede na to, da se to potrjuje na komisiji predvsem iz dveh kriterijev, da se je ta bolezen pojavila, torej, da se to kot simptom pojavi. In drugo, mora biti izpostavljen tudi drugi kriterij, ki mora biti izpolnjen, da je nekdo delal v takšnem okolju. Oba kriterija morata biti izpolnjena. In če bi to spustili na celotno slovensko raven, sploh pa ob upoštevanju kam pihajo slovenski vetrovi, lokalni, potem, ne vem, regionalni, bi se znašli v hudi stiski in bi naredili drugačno krivico. Ta predlog upošteva tudi bolj benevolentno, koga vse upoštevati v tem zakonu. Prva kategorija, kjer so plake, plevre in difuzne zadebelitve, plevre. Etiologija kaže, da je teh razmeroma veliko, vendar po nekih ocenah je samo 20% tistih, ki so provocirani, ki so spodbujeni s strani azbesta, 80% je pa drugih. To je marsikdaj težko potrditi. To tudi strokovnjaki pravijo, ali je direktna povezava ali ne. Vendar, naša država, naš predlog gre tudi v to smer. Druge države nimajo tega opredeljenega. Torej smo šli boljše v korist teh bolnikov, ki jih vsekakor razumemo, da so se znašli v težki stiski in zato smo se dolžni odzvati na primeren način. Smo pa to opredelili na princip odgovornosti. Kako je s povezanostjo teh členov? Da, povezani so z amandmaji. To bo verjetno končno v presojo dala zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Ampak, amandma k 1. členu poklicno doda besedilo in ostale. V 2. členu se črta besedilo "na delovnih mestih". Torej se izključuje delovno mesto, je povezano s tem. S konceptom zakona je izgrajeno vse na poklicni bolezni. Tudi 3. člen in amandma iz 2. člena, preostali razen morda 4., ravno tako poklicna bolezen pri 4. členu je predlog amandmaja. K 5. členu zveza prvega odstavka z besedo "poklicna" se doda besedilo "ali druga". 6. člen, k prvemu odstavku se za besedo "poklicnih" doda besedilo "in ostalih". K 7. členu, druga bolezen zaradi izpostavljenosti. 8. člen, predlagajo organizacije oseb prizadetih zaradi azbesta. Torej ni neposredno vezano, ker gre za sodelovanje posameznih članov društva. V 10. členu, poklicna ali druga. In v 12. členu poklicnih. Vlada se je odločila za takšen koncept zakona in zagovarjamo, da je to dobra podlaga in dober pristop. Dobro bi bilo, da čimprej sprejmemo ta zakon. Verjetno bo tudi življenje prineslo marsikaj, tudi stroka, tudi znanost. Ne samo na azbestnem področju, tudi na drugih področjih, kjer se bomo morali po načelu sorazmernosti verjetno tudi odzvati zardi trpljenja, zaradi bolezni, zaradi rakavih obolenj drugih ljudi, zaradi okoljskih substanc. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o 1. členu in prehajamo na razpravo o 2. členu ter o amandmajih, ki so jih vložile poslanske skupine Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi razpravljati o 2. členu in o amandmajih? Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da se nam čas izteka, jaz samo še v podkrepitev argumentov, ki so bili predstavljeni že k amandmaju k 1. členu in glede na to, da je sedaj 2. člen amandmiran s tem, da se zapisuje, katerim pripadejo pravice po tem zakonu, bi želel še enkrat citirati strokovno mnenje, ki je bilo predstavljeno na odboru. Kajti, danes tukaj nam je očitano, da se diskusija pelje zaradi populizma, všečnosti, nabiranja političnih glasov ali - ne vem - kakršnekoli diskvalifikacije. Meni se to ne zdi pošteno. Sam sem poskušal vedno govoriti z argumenti. Zdaj še enkrat citiram, kaj je bilo rečeno s strani doktor Metode Dodič Fikfak na odboru: "Torej azbestne bolezni nam kažejo naslednje: mezoteliom, ki je edini točen, točna diagnoza ekspozicija kaže naslednjo sliko po najnovejših podatkih. Ni dvoma, da v Soški dolini mezoteliom raste in da bo na žalost dosegel svoj višek okrog leta 2025, če se ne bomo obnašali racionalno. Torej opozarja na ravnanje vseh odgovornih. Zelo podobna slika je v Mariboru. Zelo podobna v Ljubljani proti Domžalam. Stvar, ki nas skrbi, je v primerjavi od leta 1994 - 2002 pojav številnih mezotoliomov, ki ga trenutno raziskujemo v Trboveljskem bazenu. To pomeni, da bo zelo težko najti lokacije, kje in do kod seže ta izpostavljenost. Zato tudi ta amandma, ta amandma, ki spreminja drugi odstavek, o tem govori na ta način." In doktor Fikfak nadaljuje: "Zdi se mi do pacientov, ki jih imam, zelo nepošteno, da se ne bi neposredno dokazane okoljske bolezni, se pravi, okoljski mezoteliomi šteli. Jaz se ne vtikam v kašni obliki, ampak kot bolezni, kot mezoteliom, ki je povzročen z okoljsko ekspozicijo." In nadaljuje: "Ljudje božji, tukaj ne gre za tisoče ljudi." Navaja številke, navaja številke, ko nam očitate nabiranje političnih glasov in ne vem česa. Od leta 1964 do 2002 imamo 365 primerov mezoteliomov v celi Sloveniji. Enako število je tudi pljučnih rakov, ki se štejejo. Do danes priznanih je 40 primerov, ker so vsi drugi umrli. Okoljskih mezoteliomov je v Soški dolini do sedaj po mojem vedenju tri. Torej, še enkrat govorimo o številkah. O številkah stroke in nobena bolezen ne bo priznana, če je ne verificira interdisciplinarna skupina, sestavljena iz strokovnjakov na predlog ministrstva za zdravje. In seveda tukaj, na tej točki seveda potem, ko govorimo o konceptu tega zakona, ponovno pridemo do tega vprašanja. Mi smo že na odboru imeli priložnost, da bi koncept spremenili, kajti amandmaji, ki so bili vloženi na odboru, so ponovljeni danes. In danes se več ne bi pogovarjali o spremenjenem konceptu, ki je danes tukaj pred plenarnim zasedanjem. Seveda se mi zdi zelo nekorektno s strani ministra, ko reče, mi smo svoje pripravili, vi pa boste odločili. In se potem vprašaš, zakaj vedno ta nasprotujoča si diskusija tukaj v parlamentu, če bi lahko vlada uslišala tiste, ki bi seveda razpravljali in imeli kaj za povedati bistveno prej. Torej vplivali na to, da bi bili uslišani in bi mogoče danes koncept tega zakona bil tudi drugačen. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte gospod Germič, jaz bi zelo rad vedel tudi na odboru, kaj pomeni racionalno obnašanje ali navedba nekega ekspertnega strokovnjaka, če se ne boste racionalno obnašali, bo tako in to. Ti strokovnjaki bi končno smeli povedati tudi kaj to predstavlja racionalno obnašanje. Kako naj se obnašamo kot družba, kot vlada, kot poslanci, da bomo racionalno pristopali? Jaz sem prepričan, da ko je ta zakon nastajal, da so akterji tega zakona morali, za vraga, poglobiti se v vso strokovno ekspertizo, ko se je malo, bi rekel, obličje za zapis v člene. Rad bi, da bi ti strokovnjaki nam laikom tudi postregli enkrat z nekim racionalnim razmišljanjem, kako naj mi to razumemo.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 2. členu in o amandmajih k 2. členu? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem 3. člen ter amandma poslanske skupine Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 4. člen in amandma k 4. členu, ki ga predlagata poslanski skupini Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 5. členu in o dveh amandmajih k 5. členu, ki jih predlagata poslanski skupini Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 6. členu in o amandmaju istih poslanskih skupin. Gospod Bevk, žal nimate več časa. Prosim? Žal! Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 7. členu in o amandmaju istih poslanskih skupin k 7. členu. Nihče ne želi razpravljati. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 8. členu in o dveh amandmajih istih poslanskih skupin. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma širi število članov medresorske komisije iz števila 4 na število 5, pri čemer se širi z novim članom, ki bi ga predlagale organizacije oseb prizadetih zaradi azbesta. Mislim, da, če že ne bodo sprejeti drugi amandmaji, ki po vašem mnenju posegajo v koncept tega zakona, ta amandma v ničmer ne posega v koncept tega zakona in je bil tudi na odboru meni iz nerazumljivih razlogov zavrnjen. Zakaj? Poglejte sestavo te komisije tvorijo en član, ki ga predlaga minister pristojen za delo, en z ministrstva za zdravje, drugi v pristojnosti ministrstva za gospodarstvo in enega člana predlagajo gospodarske družbe iz 2. člena tega zakona oziroma gospodarske družbe, ki so njihovi pravni nasledniki. Medresorska komisija vodi postopke sporazumevanja za izplačilo odškodnine in priznavanja pravice do invalidske pokojnine. Zdi se mi tudi zelo modro in racionalno, da imajo v tej medresorski skupini, ki vodi postopke sporazumevanja, enega člana tudi predstavniki organizacije vseh prizadetih zaradi azbesta. Zakaj? Kajti v 10. členu, kjer govorimo o postopku sporazumevanja. Govorimo o tem, da oseba, ki ji je bila ugotovljena poklicna bolezen, torej poklicna glede na besedilo, ki je zdaj v dopolnjenem predlogu zakona, ki vloži zahtevo za priznanje odškodnine, se mora z višino odškodnine strinjati. In seveda se mi zdi logično, da pri tem sodeluje tudi član iz skupine obolelih. Kajti, če se oškodovani, torej oseba, pri kateri je bila ugotovljena poklicna bolezen, ne strinja, ima pravico po tem zakonu, skladno s 5. členom tega zakona, vložiti tožbo pri pristojnem sodišču. Po mojem mnenju je zelo smiselno, kajti želim si, da bi bilo takšnih tožb čim manj. Da bi v času sporazumevanja bilo možno uskladiti čim več različnih interesov in pri tem tudi interesov tistih, ki so do te odškodnine po tem zakonu, skladno z verifikacijo interdisciplinarne skupine, tudi upravičeni. Zato se mi zdi zelo pomembno, da bi se ta komisija od štirih članov razširila na pet članov, kajti v tem primeru, sem prepričan, bi bilo sklenjenih sporazumov bistveno več, bistveno več v zadovoljstvo oseb, ki so za tem oboleli in uveljavljajo odškodnino. In na ta način bi se po mojem mnenju lahko bistveno zmanjšalo število tožb pri pristojnem sodišču. Kajti, čas je pri bolnikih, ki so oboleli za posledicami azbesta, zelo pomemben element. In kot zakonodajalci bi morali narediti vse, da bi zakon preprečil ali pa minimiziral vse tiste postopke, ki bi vodili v spore. In razširitev komisije od štirih članov na pet članov, torej, da se doda še enega člana, ki bi ga predlagale organizacije vseh prizadetih zaradi azbesta, je pomemben korak k temu cilju. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 8. členu in amandmaju k temu členu? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Gospod Brenčič, še k 8. členu? Izvolite.
Hvala lepa. Sicer bi pričakoval, da bo na ta vprašanja odgovarjal predstavnik predlagatelja, ker on dobro ve, čemu je vsebina te komisije namenjena. In tej vsebini je prilagojen tudi sistem oziroma postavitev komisije. Jaz se bojim, v kolikor bomo to medresorsko komisijo razširili na tej podlagi, da bo pravdnih sporov še veliko več. Zato, ker trdim, da je individualen pristop, kot ga zakon zastavlja, individualen pristop do upravičenca, do zahteve po odškodnini. In zdaj, kdo naj njega zastopa, tega individiuma? Ali njegov odvetnik ali nekdo iz, ne vem, imaginarja, kot je Društvo obolelih za azbestozo ali to sindikat? Ampak, namen te komisije je predvsem doseči čim prejšnji dogovor med zavezancema za plačilo odškodnine, ki jo zakon opredeljuje v 6. členu. Čim krajšo pot usklajevanja med zavezancem, državo in družbo, pravijo, naslednico. To je temelj te komisije in da čim prej določi na podlagi interdisciplinarne skupine strokovnjakov, ko bo določena okvara na zdravju, da ima pravico ta upravičenec do upokojevanja pod ugodnejšimi pogoji. Vse, ki bomo vpletali v to medresorsko komisijo, nekega imaginarnega predstavnika, se nam bodo stvari, jaz sem trdno prepričan, zapletle. Največkrat v škodo neposrednega upravičenca, ki bo dal vlogo na to komisijo. Dal jo bo pa šele takrat, ko mu bo verifikacijska skupina strokovnjakov potrdila poklicno bolezen. Za kakšno višino odškodnine pa je že določen pavšal v 6. členu. Tako, da mene skrbi, da ne bomo s tem pristopom poprej otežili ali šli celo v škodo upravičenca.
Hvala gospodu Brenčiču. Gospod minister, javili ste se. Izvolite.
Hvala lepa. Domnevali smo, da poslanci razumejo namero tega drugega odstavka 8. člena. Gre namreč za štiričlansko komisijo zavezancev, ki so po tem zakonu dolžni, pač na osnovi določil izplačevati bodisi odškodnino na osnovi postopka, ne vključuje pa upravičencev. In seveda to ni takšna komisija, ki bi odločala o višini in še čem drugem, ampak samo o postopku uskladitve zavezancev, kako bodo izplačevali. Zato bi prej, ko ne to oviralo izvrševanje postopkov, zagotovo pa predstavnik društva ne more biti v tej invalidski komisiji, sicer se to ne nanaša na ta člen, kar je bilo pa v postopku dogovarjanja in usklajevanja z interesnimi skupinami celo predstavljeno. To pa zagotovo ni možno, da bi lahko vključili predstavnike. Kajti tisti, ki pretendira na samo status invalidnosti, ne more biti član komisije. Upam, da bo pojasnilo zadostovalo.
Hvala. Gospod Germič, še k 8. členu. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se opravičujem, ampak minister, popolnoma ste zavedli s svojo diskusijo vsebino, o kateri sem govoril. Prvič, tukaj nimamo opravka z nobeno invalidsko komisijo, ampak govorimo o medresorski komisiji. In še enkrat bom prebral 8. člen. V njem piše: Za postopke sporazumevanja, za izplačilo se oblikuje, vlada imenuje medresorsko komisijo. In berem 10. člen, ki govori o tem: "Republika Slovenija krije odškodnino v višini 60% sporazuma od določenega zneska." Sporazum pa je dosežen. Kdaj je sporazum dosežen, katerega pa vodi medresorska komisija? Sporazum je dosežen, če gospodarski subjekt iz prejšnjega odstavka pristane na to, da krije preostalih 40% zneska odškodnine, vlagatelj oziroma oškodovanka ali oškodovanec pa se strinja s tako določeno višino odškodnine. In kaj bo, če tega strinjanja ne bo? Kaj bo, če sporazumi ne bodo sklenjeni? Definitivno je, da bodo postopki ali v mrtvem teku ali pa bomo prišli na sodišče. In ta amandma je bil velikokrat prediskutiran tudi z vsemi temi, ki prihajajo ali iz društva ali iz sindikata. Mi ne govorimo, kdo to bo. Mi ne govorimo, da bo to odvetnik. Tukaj bo nekdo, ki mu bo tudi v interesu, da do tega sporazuma pride, ki bi pa v vladi morda lahko predstavljal stališča tistih, ki bodo morali v konsekvenci skleniti sporazum. Kajti, če tega sporazuma ne bo, bo postopek - kot še enkrat poudarjam - v mrtvem teku. Čas za te bolnike je ključen element, kajti, če je čas predolg, je iz tega naslova, potem je naslovnik po eni strani že lahko tudi neznan. Hvala lepa.
Hvala gospodu Germiču. Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Jaz mislim, da ima kolega Germič prav. V kolikor ne bi posegli na odboru v 10. člen in bi zavezali vlado, da pripravi merila in pogoje, pod katerimi se bo zavezanca, to je pravnega naslednika tedanje družbe, oprostilo zavezanosti ali mu zmanjšalo delež, v tem primeru bi bilo veliko sporov. Vsaj tako sem jaz slišal. Sedaj, ko je pa vlada nekako zavezana, da bo dala merila, mora jih pa dati najmanj do takrat, ko ustanovi to komisijo, mislim, da bi na tej podlagi vsaj iz osnovnega namena te medresorske komisije moralo biti sporov zelo malo. Hvala.
Hvala gospodu Brenčiču. Še kdo k 8. členu? Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 10. členu in o amandmaju poslanskih skupin Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 12. členu in o amandmaju istih poslanskih skupin k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 16. členu in o amandmaju istih poslanskih skupin. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo tudi o tem členu in tem amandmaju. Preden zaključimo oziroma prekinemo to točko, pa bi prosil, da zakonodajno-pravna služba poda mnenje o vsebinski povezanosti opomb, ki so navedene k 1. členu in k prvima dvema amandmajema 2. člena tega zakona. Gospod Rogelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Na postavljeno zahtevo zakonodajno-pravna služba daje naslednje mnenje. Amandma pod točko 1. k 2. členu, s katerim se v prvem odstavku 2. člena črta besedilo "na delovnih mestih" ne spreminja prvega odstavka v taki meri, da se na to amandmirano besedilo ne bi nanašala na amandmirana določba prvega odstavka 1. člena. Namreč, amandmirani prvi odstavek 2. člena v tej zvezi določa, da so do pravic po tem zakonu opravičene osebe, ki so bile zaposlene v gospodarskih družbah, kjer so bile izpostavljene azbestu. Ker se torej ta amandmirana določba nanaša na zaposlene, je po našem mnenju upravičeno šteti, da se na te osebe nanaša osnovno, ne amadmirano besedilo prvega odstavka prvega člena, ki se torej nanaša na poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu. Zato po našem mnenju amandma pod točko ena k 2. členu vsebinsko ni povezan z amandmajem k 1. členu in bi kazalo o njem posebej glasovati. Kar se tiče amandmajev pod točko dva k 2. členu, se besedilo drugega odstavka 2. člena spreminja v tolikšni meri, da amandmirano besedilo vključuje tudi osebe, ki so prebivale v okolici poslovnih prostorov družb, kjer so se predelovali ali skladiščili azbest ali azbestni izdelki. V tem primeru torej ne gre za zaposlene. In se tako tudi ne bi moglo šteti, da gre za poklicne bolezni, temveč da gre za ostale oziroma druge bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu, s čimer vsebino prvega odstavka razširja predloženi amandma. Zato menimo, da navedena opomba pravilno opozarja, da je amandma k 1. členu vsebinsko povezan z amandmajem pod točko dva k 2. členu. In v kolikor amandma k 1. členu ni sprejet, je amandma pod točko dva k 2. členu brezpredmeten in se o njem ne glasuje.
Hvala. Dobili smo obrazložitev. Izvolite, gospod Anderlič.
Ne glede na to, če bo kdo mislil, da gre za kompliciranje procedure, ampak jaz bi prosil predsedujoče v bodoče, da takrat, ko je zaprošeno za razloge o tem, kaj pomeni kakšna opomba službe za zakonodajo, torej pred razpravo o amandmajih in celotni vsebini - jaz se strinjam z enim od razpravljavcev, ki je rekel, da gre tudi lahko za drugačen koncept. Ampak treba je vedeti, da je odbor tako rekoč napisal zakon na novo. Tako rekoč je spremenil vse člene razen par nepomembnih. To sem jaz kot nečlan odbora iz tega, ko sem gledal dopolnjen predlog, predlog besedila zlahka ugotovil, ali je šlo tam tudi za spreminjanje koncepta ali ne, je nepomembno. Ali je šlo za to, da so se samo upoštevale pripombe zakonodajne pravne službe ali karkoli drugega ne glede na vse, jaz v bodoče predlagam, da upoštevate mnenje, da če je opozorilo pred razpravo o amandmajih, da se da mnenje službe za zakonodajo tudi takrat. Ne pa potem, ko je bilo pet ur oziroma štiri ure in nekaj bilo že razprave, pa zdaj dobimo pojasnila. Mislim, da ne gre za nobeno izven poslovniško ureditev oziroma predlog, ampak povsem sledi tistemu, kar poslovnik ureja. Torej, da se na predlog poslanca - bila sta vsaj dva predloga, bi bilo potrebno - da takrat besedo zakonodajno pravni službi, ne pa potem po štirih urah, ko je šla zadeva že mimo. Ampak pravim, za drugič, tudi prej nisem želel tudi prej komplicirati.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnih potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 10. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.25 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Preden preidemo na 5. točko, prehajamo najprej na prekinjeno 2. točko dnevnega reda, na predlog zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe, in sicer na razpravo o 30. členu. Ob tem členu je bil podan predlog, da zakonodajno-pravna služba poda svoje mnenje. Prosim zakonodajno-pravno službo, gospoda Mozetiča, da k temu členu poda mnenje.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Pred težko nalogo sem, ker sem prebral zapisnik, magnetogram, pa ni povsem jasno, kakšno mnenje naj bi zakonodajno-pravna služba tu dala. Iz magnetograma in iz obrazložitve amandmaja nekako izhaja, da naj bi bil ta amandma potreben zato, da se uredi določeno obveščanje delavcev v zvezi z določenimi strukturnimi spremembami evropske delniške družbe. Zdaj je tu pač več zadev verjetno vprašljivih, preden bi bil odgovor dovolj natančen. Poglejte, amandma predlaga, da se ga umesti v 30. člen zakona. Ta člen je v poglavju, ki govori o sodelovanju delavcev pri upravljanju na podlagi zakona. Skratka, umeščen je v tiste določbe zakona, ki že iz tega 18. člena [[to je več teh členov]] govori, kdaj pride v evropski delniški družbi oziroma kdaj mora biti urejeno sodelovanje delavcev, tudi če ne pride do dogovora. Prvenstveno je v vseh primerih dogovor in vsakokrat, ko se ustanavlja evropska delniška družba, mora priti do pogajanj in eventualno do dogovora o sodelovanju delavcev. Sodelovanje delavcev pa je - kot gotovo veste - sestavljeno iz obveščanja in soodločanja. Zdaj je tu ta amandma v določbi, ko govori o soodločanju. Postavlja kriterije, kdaj mora biti to v evropski delniški družbi. Tako da s tega vidika ni jasno, v kakšnem smislu se postavlja ta amandma in do kakšnih strukturnih sprememb naj bi prišlo takrat, ko bi lahko nastala zloraba ali pa ko bi bila nevarnost, da je zloraba teh pravic, in glede obveščanja. S tega vidika ta amandma ureja nekaj drugega, kar je urejeno v tem členu in v tem poglavju. Zdaj, če gre za obveščanje - in o tem je bilo govora - je vprašanje potem vezano na 22. člen. 22. člen je pa v tistem delu, ki govori o obveščanju. In strukturne spremembe. Spet se postavlja vprašanje, na kaj vplivajo. Tako da je nemogoče odgovoriti jasno na te zadeve, kaj naj bi ta amandma bil v smislu pripomb in razprave, ki je bila. Če izhajamo iz obrazložitve amandmaja, se sklicuje na 11. člen direktive. 11. člen direktive govori, da so države dolžne zagotoviti določene ukrepe za to, da se preprečijo zlorabe. Mislim, da je cel zakon naravnan na to. Zlasti to celotno poglavje, ki postavlja, kdaj, tudi če se ne dogovorijo, kdaj mora biti sodelovanje delavcev. S tega vidika tu ne vidim, v čem bi bile možne zlorabe. Drugi stavek tega amandmaja uvaja neko domnevo. Lahko jo, v zakonu jo lahko, to ni sporno. V zakonu lahko domnevo določi, vendar v tem primeru bi moral biti zelo natančen, zelo jasen. Ker domneva predpostavlja, da je pač neka kršitev nastala, če se ne dokaže nasprotnega. Sedaj, s tega vidika - ponavljam spet - katere strukturne spremembe bi bile tiste, ki bi pomenile domnevo, če so storjene, domnevo, da je prišlo ali da je sprememba storjena z namenom zlorabe oziroma zmanjšanje pravic delavcev? S tega vidika te povezave, ki so bile v razpravi o teh členih, jih v naši službi ne vidimo. Tam, kjer je določeno obveščanje delavcev, je določeno. Če je strukturna sprememba - mislim - v tem smislu, da se zmanjša, nekje je število zaposlenih v neki državi, ki vpliva na sedeže, bodisi pogajalski oziroma tukaj v svetu delavcev, potem je to urejeno v zakonu. Ker je pač določeno, kdaj in na kakšno število delavcev, kakšno število imajo delavci. S tega vidika, da je zakon dovolj urejen. Kar se tiče amandmaja, pa ni dovolj jasno postavljen. Ni dovolj določen natančno, niti pozicioniran v samem zakonu, niti kot vsebina, predvsem pa obrazložitev vsebine, kaj se želi s tem doseči, da bo jasno, kaj naj bi zakon potem urejal in katere stvari naj bi privarčeval. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mozetiču za obrazložitev. Odpiram razpravo o 30. členu in amandmaju Socialnih demokratov k temu členu. Javil se je gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. S tem amandmajem smo imeli določene težave pri tem, kako se ga umešča in kako se ga povezovalno razume. Že v razpravi smo povedali, da bi ga lahko razumeli v smislu povezave z 22. členom. Ampak če je povezava z 22. členom, ki govori o obveščanju, potem je ta določba v vsebinskem smislu ožja. Ožje pravice delavcev. Potem se bo treba odločiti v smeri, ali se oža pravice delavcev. Če pa govorimo o soodločanju, nerazdelitvi, sedežev je pa to povezano z 32. členom tretji odstavek, kjer jasno piše. V tem primeru je zakon jasen, kako je, če se spremeni. Če se število članov v organih vodenja ali nadzora spremeni, mora pa svet delavcev na novo odločiti o številu delavcev ob upoštevanju prejšnjih dveh odstavkih tega člena. Za oba primera je zakon jasen, da ne bi prišlo do kršitve in do zlorab. V tem smislu je za vlado ta člen odveč. V povezavi z 22. členom pa celo oži pravice. Zato smo tudi podali mnenje, da se s predlogom tega amandmaja vlada ne strinja.
Hvala. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o tem členu in tudi o tej točki. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 10. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.25 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRED NARAVNIMI IN DRUGIMI NESREČAMI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Novela zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami predstavlja uresničevanje enega od dveh temeljnih ciljev dela ministrstva za obrambo na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Gre za pomemben podsistem nacionalne varnosti. Po sprejemu sprememb in dopolnitev gasilskega zakona sedaj predlagamo še spremembe in dopolnitve krovnega zakona. V pripravi je tudi sprememba zakona o varstvu pred požarom in varstvu pred utopitvami. Normativno ureditev želimo v celoti uskladiti z doseženim stanjem, to ureditev posodobiti ter s tem zagotoviti kar najbolj nemoteni razvoj in delovanje sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Torej, kateri so bistveni poudarki v zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami? Predvsem bi poudaril, da smo celoviteje uredili status pripadnikov civilne zaščite, ki ga bodo po tem zakonu imeli tudi javni uslužbenci na področju zaščite in reševanja med dejanskim izvajanjem nalog, za tem pripadniki reševalnih enot, ki bodo nudili pomoč tujini, in drugi. Po vzoru obrambne reforme uvajamo institut pogodbe o službi v civilni zaščiti, vendar je ta institut v segmentu civilne zaščite bolj prožen in selektiven, kot sicer velja za pogodbeno rezervo Slovenske vojske. Namesto celovitih načrtov zaščite in reševanja uvajamo možnost načrtovanja samo posameznih zaščitnih ukrepov ali nalog, poleg tega pa tudi ukrepe, ki jih razvijajo članice Nata za odzivanje na krizne pojave. Posodabljamo tudi vse določbe, ki se nanašajo na sistem obveščanja in alarmiranja s tem, da povečujemo koriščenje pas in javnih evidenc, ki so financirane z javnimi sredstvi. Upoštevali pa smo tudi pobudo občin, da bi sistem javnega alarmiranja postopoma prešel na državo. Tako to planiramo narediti v 5-ih letih. Da bi lahko zagotovili prilagajanje odzivanja spreminjanja virov ogrožanja, naloge zaščite reševanja in pomoči po novem naštevamo samo primeroma. Enako velja tudi za enote in službe civilne zaščite. V zakonu ustrezneje urejamo pooblastila vodij intervencij in poveljnikov v povezavi z nujnimi deli, kadar so v akcijah. Predvsem v sodelovanju s predstavniki Skupnosti občin Slovenije smo izpopolnili rešitve, ki urejajo organiziranje sil za zaščito in reševanje v občini tako, da na podlagi ocen ogroženosti gradimo na zmogljivostih poklicnih, zlasti pa prostovoljnih reševalnih služb, določenih gospodarskih služb. Le za posamezne ozko specializirane naloge organiziramo, torej, bi te naloge opravljale enote in službe Civilne zaščite. To bo seveda za posledico imelo tudi revizijo meril za organiziranje sil za zaščito in reševanje, kar pa bo omogočilo racionalno organizacijo sil za zaščito reševanja in pomoč v občinah, kjer so velike razlike v možnostih in razpoložljivih sredstvih. Zakon ureja tudi nudenje pomoči drugim državam v naravnih in drugih nesrečah. Ureja pa tudi nekatera delovno-pravna vprašanja, ki izhajajo iz narave dela javnih uslužbencev na področju zaščite in reševanja. Zakon je v vseh temeljih rešitvah usklajen. Opravili smo temeljito medresorsko usklajevanje. Uskladili smo se s Skupnostjo občin Slovenije. Zakon je podprlo tudi Združenje občin Slovenije. Usklajevali in uskladili smo se z Gasilsko zvezo Slovenije, Gorsko reševalno službo, Rdečim križem in drugimi nevladnimi organizacijami. Tako, da predlagam, da zakon potrdite. Hvala.
Hvala državnemu sekretarju ministrstva za obrambo gospodu Žnidaršiču. Predlog zakona je obravnaval odbor za obrambo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Antona Anderliča, da predstavi poročilo odbora.
Spoštovani! Odbor za obrambo je omenjeni zakon obravnaval v sodbi, da glede na to, da gre za materijo, ki jo mora državni zbor najprej poslati vsem občinam in združenju ter skupnosti občin, da ste imeli priliko v tej daljši razpravi tudi s to problematiko se seznaniti. Tudi odbor je pri svojem delu to upošteval. Dobil je pripombe občine Slovenj Gradec, občine Ljubljana, občine Miklavž na Dravskem polju, skupnosti občin in združenja občin, torej obeh - da tako rečem - cehovskih organizacij s tega področja. Dobil je pripombe komisije za lokalno samoupravo in regionalizem državnega sveta, kakor tudi komisije državnega sveta za politični sistem. Dobil je tudi pripombe nekaterih eminentnih predstavnikov, s strani tistih, torej, ki so se ukvarjali ali pa se poklicno ukvarjajo s to problematiko, naj si bo, da so preko združenja ali skupnosti občin že sodelovali pri teh razpravah, ampak so poleg tega tudi sami nekatere pripombe dali, meneč, da niso bile v procesu usklajevanja vse upoštevane in so dobili na odboru tudi besedo. Vloženi so bili štirje amandmaji, ki jih je vložil gospod Aurelio Juri, ki je pravzaprav povzel pripombe občin in posameznikov, ki so - kot sem rekel - sodelovali na seji odbora, pa se z omenjenimi problemi profesionalno ukvarjajo. So pa tudi sicer vključeni v to delo. Odbor je sprejel 8 amandmajev na predlog zakonodajno pravne službe kot popravek slabo pripravljenega zakona v tistih delih, kjer so bili ti popravki potrebni. Ni sprejel štirih amandmajev gospoda Aurelia Jurija. Sprejel je dva amandmaja kot amandmaja odbora in sicer, ko gre za reševanje izpod vode ali pa utopljencev, predvsem gre za boljšo definicijo vprašanja: Na kakšen način bi lahko pogrešane osebe tudi iskali, ko že pravzaprav ta čas samega reševanja ob naravni nesreči mine? Ta dva amandmaja je na sami seji odbora predlagal član, ki je bil nadomestni član namesto enega poslanca. Odbor je razumel potrebo. S tem so se strinjali tudi predstavniki vlade, da je to potrebno vgraditi v zakon. Tako dopolnjen zakon imate v obravnavi danes. Jaz verjamem, da bo tudi kot tak podprt. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Anderliču. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Aurelio Juri bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala predsednik. Vsem lep pozdrav! Obstoječi zakon o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami ima glede na dinamiko predmeta njegove pozornosti, predvsem narave kar častitljivo starost, dvanajst let. Dal je skozi, kot smo že slišali, marsikaj, potrese, ujme, poplave, toče, plazove, požare, suše. Zdaj smo že pri aviarni influenci. Klimatske spremembe pospešujejo tempo. Čas je, da preverimo učinkovitost in primernost tega zakona oziroma sistema, ki ga zakon ureja, oziroma da izboljšamo zakonodajo skladno z nabranimi izkušnjami in novo nastalimi razmerami. Med slednje sodi zagotovo dejstvo, da se je struktura odgovornih in akterjev varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami na lokalni ravni v dvanajstih letih korenito spremenila. Iz takratnih 60 občin smo zarisali 193. Čez kak teden jim bomo dodali še dobro desetino, morda še več. Pripravljamo se sicer že enako dolgo, kot je brada zakona, na uvedbo druge, to je regionalne ravni lokalne samouprave, za katero Socialni demokrati iskreno upamo, da bo v tem mandatu končno prijokala na svet. V tem času smo postali člani Evropske unije in zveze Nato. Predlagatelj zakona oziroma novele si je, kot smo slišali iz uvodne obrazložitve, zadal dva cilja. In sicer, prvi, da se organizacijske, funkcionalne in druge rešitve varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami posodobijo tako, da se bo sistem lahko pravočasno ter učinkoviteje in racionalneje odzival na različne vrste nesreč, vključno s sodobnimi viri ogrožanja, oziroma, da bodo nudeni in zagotovljeni potrebam primerni zaščita, reševanje in pomoč. Drugi cilj, da bo prek sistemskih rešitev omogočen dolgotrajnejši razvoj varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot pomembnega sistema nacionalne varnosti. Pri snovanju zakonskega predloga so sodelovali, kot vemo, tudi predstavniki občin, člani delovne skupine za zaščito in reševanje in v usklajevalnem času oblikovali vrsto pripomb. Socialni demokrati z veseljem ugotavljamo, da je bila večina le-teh upoštevanih. Vendar še nekaj vprašanj ostaja odprtih oziroma ne povsem zadovoljivo rešenih. Zlasti na terenu hierarhije pristojnosti in odločanja ter uporabe proračunskih sredstev za izvajanje nalog s tega področja. Da bi tudi tu našli boljše odgovore, smo na odboru za obrambo predlagali nekaj popravkov tudi na pobudo skupnosti občin Slovenije, a žal neuspešno. Navkljub temu podpore noveli zakona ne odrekamo. V celoti vzeto menimo, da uvaja nekaj pomembnih izboljšav in da je zato vredna tudi našega glasu, naše podpore, kar pa ne pomeni, da je s tem naloga vlade končana. Kolikor dinamične so spremembe v naravi, pa ne pozabimo, da predvsem zavoljo človekovega neustreznega odnosa do nje, toliko dinamično mora biti, ko se le-te pretvorijo v nesreče in katastrofe in je nujno pred njimi obvarovati življenje in premoženje, naše odzivanje nanje. Zato naj se dialog med vlado, občinami, ustreznimi službami ter drugimi akterji sistema v iskanju vseh boljših rešitev nadaljuje. Hvala.
Hvala gospodu Juriju. Gospod Drago Koren bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim v tej dvorani, na današnji pustni popoldan, ko bi bila želja po sprostitvi, obravnavamo pa v bistvu zelo pomembne in zahtevne zakone. Pred nami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. V poslanski skupini Nove Slovenije - Krščanske ljudske stranke se zavedamo, da je to zelo pomemben zakon in ga tudi podpiramo. Varnost ljudi je danes ena izmed najpomembnejših vrednot in pravic, ki jo upravičeno želimo uveljaviti tudi nasproti države. Še posebej to velja za zaščito pred posledicami naravnih in vseh drugih nesreč. Številnih nesreč se niti prav ne zavedamo. Vsak dan prelistavamo črne kronike, v katerih dan za dnem piše o prometnih nesrečah, požarih, nesrečah v gorah in drugih, v katerih posamezniki izgubijo življenje ali postanejo invalidi ali kaj podobnega. Zato pa je toliko bolj stresen tisti trenutek, ko smo v takšni nesreči udeleženi sami. To še toliko bolj velja za velike naravne nesreče. Slovenija tukaj ni nobena izjema. Ogroženost našega prostora je velika, pestra in trajna. Prizadevanje za višjo in večjo varnost pred naravnimi in drugimi nesrečami je želja in potreba vsakega med nami. Na drugi strani je to naloga vsakega organiziranega okolja in seveda tudi države. Varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami ima zato v sistemu o nacionalni varnosti naše države pomembno mesto. To še toliko bolj, ker se v sodobnem svetu pojavljajo novi in novi viri ogrožanja. Za njimi dostikrat stoji človek. V današnjem globalnem svetu se procesi, ogrožanje ne izogibajo nobeni državi, nobeni skupnosti. Osnovne zakonske rešitve moramo prilagoditi današnjim in prihodnjim virom ogrožanja, novim nalogam in potrebam. Upoštevati moramo več kot desetletne izkušnje o uporabi obstoječih rešitev. Omogočiti je treba nadaljnji razvoj posameznih delov sistema. Državljanske dolžnosti moramo posodobiti. Še bolj moramo poudariti povezanost prostovoljnega, poklicnega in dolžnostnega delovanja ob različnih reševalnih službah in enotah. Smiselno moramo uveljaviti načela kriznega upravljanja, ki so jih razvile članice severnoatlantskih integracij in katerih polnopravni člani, smo sedaj tudi mi. Spremembe so potrebne Tudi za povečanje učinkovitosti, racionalnosti in skrajšanja časa odzivnosti na različne nesreče. Cilj je znan in je povzet po nacionalnem programu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. V poslanski skupini Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke smo prepričani, da vse prej naštete zahteve in potrebe rešuje, če ne v celoti pa vsaj delno tudi ta zakon, ki ga danes obravnavamo. Na vseh nas državljanih in državljankah pa je, da s svojim vsakodnevnim ravnanjem ne povzročamo nesreč, ki ogrožajo nas in druge okoli nas. S svojim odgovornim delovanjem se lahko izognemo marsikateri nesreči. Vzgoja otrok in mladine pa tudi odraslih mora zajemati tudi področje varstva pred vsemi vrstami nesreč. Poslanci Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke smo prepričani, da so predlagane zakonske rešitve dobre in jih bomo tudi z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Korenu. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona, katerega danes obravnavamo, ima namen celovito urediti sistem zaščite in reševanja v Republiki Sloveniji. Splošno lahko podamo oceno, da se področje zaščite in reševanja v Sloveniji hitro in dobro razvija. Predlog zakona uvaja nekatere pomembne novosti po našem zlasti pogodbo o služenju v civilni zaščiti, enoten in bolj učinkovit sistem obveščanja in alarmiranja ter postavlja osnove za bolj usklajeno delovanje različnih služb v primeru nesreč, ki zahtevajo zaščito in reševanje neposredno na terenu. Osnova za to je večje sodelovanje in povezovanje različnih pristojnih služb. Kot omenjeno je ena od novosti tudi pogodba o službi v civilni zaščiti. S to pogodbo se rešujejo težave pripadnikov civilne zaščite v času, ko opravljajo naloge in zato niso prisotni na delovnih mestih v delovnih kolektivih, kjer imajo sklenjeno pogodbo o zaposlitvi. Obenem bo ta določba in ta pogodba opredelila tudi obveznost pripadnikov civilne zaščite, kar je prav tako potrebno, saj so pripadniki civilne zaščite deležni tudi določenih usposabljanj in posledično prevzemanja odgovornosti za svoje obveznosti, ki jih sprejemajo kot pripadniki civilne zaščite. Urejen status pripadnikov civilne zaščite bo tako po našem mnenju še dodatno doprinesel k njeni boljši usposobljenosti in učinkovitosti pri njenem delu. Enoten sistem javnega alarmiranja je zelo pomemben za učinkovito delovanje civilne zaščite. Pričakujemo, da bo na podlagi te ureditve, ki jo prinaša nov zakon, delo vseh pristojnih organizacij in služb potekalo še bolj usklajeno in bo zagotovljena boljša varnost ljudi in njihovega premoženja v primeru naravnih ali drugih nesreč, ki nas lahko doletijo. Predlog zakona tudi predvideva določene finančne posledice. Ob tem velja poudariti, da smo v zadnjih letih v Sloveniji priča velikemu številu naravnih nesreč, ki so zlasti posledica neodgovornega ravnanja nas, ljudi, v okolju. Povečanje teh nesreč pa po našem trdnem prepričanju v celoti upravičuje potrebe po dodatnih sredstvih, ki bodo omogočile izvedbo predlaganih zakonskih določil in posledično zagotovile večjo varnost oziroma zmanjšanje negativnih posledic, ko do nesreč katerekoli oblike pride. Za poslance Slovenske ljudske stranke je zelo pomemben podatek, da je predlagatelj novele skušal predlagano besedilo čim bolj uskladiti tudi z združenjem občin, Skupnostjo občin Slovenije. Poleg občin so svoje mnenje na odboru za obrambo podale tudi mnoge organizacije, ki so pristojne za zaščito in reševanje na svojih področjih na celem teritoriju Republike Slovenije. Rečemo lahko, da je bilo glede tega zakona podano veliko različnih mnenj in da dopolnjen predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, predstavlja dobre in kvalitetne rešitve. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo predlog spremembe in dopolnitve zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami podprli. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Ivan Jelen bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Spoštovani zastopniki ministrstva za obrambo! V poslanski skupini DeSUS menimo, da bo z rešitvami, ki nam jih ponuja vladni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami mogoče doseči dolgoročno zagotavljanje razvoja varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, ter zagotavljanje pravočasnega, racionalnega ter učinkovitega odzivanja sistema na različne vrste nesreč. Slovenija s svojo geološko zgradbo, pokrajinsko in klimatsko pestrostjo ter geografsko lego predstavlja izjemen življenjski prostor, ki ga ogrožajo razne naravne nesreče: potresi, poplave, vremenske ujme, plazovi, erozija in tako dalje. V povezavi z okoljem in načinom življenja se širijo bolezni, ki so značilne za sodobno civilizacijo, na primer današnji problem ptičje gripe. Posledice so različne in hude: izguba življenj, razne poškodbe, nezmožnosti za delo in opravljanje nalog ter veliki stroški za zdravljenje in sanacije. V takšnih razmerah mora biti družba dobro organizirana. Potrebuje različne poklice in prostovoljne reševalne službe, razvito humanitarno dejavnost, dobro organizirano in usposobljeno civilno zaščito ter sodelovanje javnosti, glede katerega pa poslanci DeSUS-a ocenjujemo, da predlog to omogoča. Poudarjamo pa, da je v razmerah, ko je potrebno hitro in strokovno intervenirati nujno potrebna dobra koordinacija vseh dejavnosti. V poslanski skupini DeSUS se strinjamo s predlagano ureditvijo statusa pripadnikov civilne zaščite in uvedbo pogodbenih odnosov na področju civilne zaščite ter uvedbo posodabljanja enotnega in javnega sistema obveščanja in alarmiranja. Glede opredelitve obsega same zaščite reševanja in pomoči ob naravnih in drugih nesrečah menimo, da je dovolj premišljena in pregledna. Soglašamo tudi s predlagano ureditvijo odgovornosti oziroma povrnitvi sorazmernega deleža stroškov intervencije v primeru malomarnosti, neusposobljenosti ali neustrezne opremljenosti. Predlog uvaja tudi objektivno odgovornost, torej ne glede na vzrok in odgovornost za nesrečo, udeležencev določenih dejavnosti. Prepričani smo, da bo vlada tehtno premislila, katere dejavnosti bo uvrstila v ta okvir. Po našem mnenju je potrebno ohraniti sistem zaščite reševanja in pomoči, ki temelji na prostovoljstvu, saj gre za dobro razvit sistem, ki je še posebej primeren za manjše občine. Poleg tega je tudi najcenejši sistem za odzivanje na različne vrste nesreč. Pri tem opozarjamo predvsem na problematiko, ki se pojavlja v praksi v relaciji delodajalec, delavec, prostovoljec, saj kljub dobri zakonski ureditvi teh razmerij prihaja do kršenja pravic delavcev prostovoljcev, zato ocenjujemo, da bo potrebno v prihodnje temu vprašanju posvetiti nekaj več časa. V zvezi obravnavanem področjem bi poslanci DeSUS-a radi opozorili še na to, da bi bilo potrebno težiti k ideji, da ponovno vrnemo v redni vzgojni izobraževalni proces vsaj minimalna znanja s področja samozaščite in vzajemne zaščite, ki bi jih moral obvladati vsak posameznik. Tako apeliramo na ministrstvo za šolstvo, saj vidimo realno možnost te ideje v posebnem izbirnem predmetu v osnovni šoli. V poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da se bodo s predlaganim zakonom aktualizirale osnovne rešitve, ter da se bodo le te prilagodile današnjemu stanju in potrebam, zato bomo ta predlog tudi podprli.
Hvala gospodu Jelenu. Gospa Maria Pozsonec. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališča poslanske skupine Narodnih skupnosti. Prosim.
Vsem prisotnim lep pozdrav! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi nesrečami je potreben. Varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami se uresničuje kot enoten in avtonomen podsistem nacionalne varnosti države, usklajeno in povezano z drugimi podsistemi na ravni lokalnih oziroma širših samoupravnih skupnosti, regij in države. Uresničuje se z aktivno vlogo države v mednarodnih organizacijah, v sodelovanju z sosednjimi državami ter nudenjem pomoči drugim državam ob nesrečah. Vključuje tudi varstvo pred okoljskimi nesrečami, neugodnimi vremenskimi razmerami, kot so žled, pozeba, suša in tako dalje, uporabo orožja ali sredstev za množično uničevanje ter drugimi terorističnimi napadi in izvajanje zaščite in reševanja v pomoči v kriznih razmerah. In kaj če pri kriznih razmerah ugotavljamo, da civilna zaščita in reševanje nimata potrebnih orodij in sredstev. To se je zgodilo marsikje v zadnjem obdobju pri poplavi, zato so važni temeljni cilji zakona, ki so posodobitev organizacijske, funkcionalne in druge rešitve varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami tako, da se bo sistem lahko pravočasno racionalno in učinkovito odzival na različne vrste nesreč, vključno s sodobnimi viri ogrožanja in da bo zagotovljena učinkovita zaščita, reševanje in pomoč ob nesrečah ter dopolnitev zakonske rešitve tako, da bo zagotovljen dolgoročen razvoj varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot pomembnega podsistema nacionalne varnosti, usklajeno z drugimi podsistemi. In končno kdaj bi morali upoštevati tisto ljudsko krilatico, da kdor takoj da dvakrat da. Medtem pa še zmeraj ni sanirana med drugimi suša v letu 2004 in niso sanirani domovi po plazu v Posočju in bi se še dalo nadaljevati. Tako da zakon ima svoj namen in svojo pravico za reševanje teh primerov. Hvala.
Hvala gospe Pozsonec. Gospod Robert Hrovat bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva za obrambo, kolegice in kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, ki je danes v obravnavi, ima svojo podlago v zakonu, sprejetem že v daljnem letu 1994. Nekatere dejavnosti posameznih področij zaščite, reševanja in pomoči ob naravnih in drugih nesrečah so trenutno urejene popolneje, kot pa je to upoštevano v obstoječem, osnovnem zakonu. Temeljna cilja sprememb in dopolnitev zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami sta dva. In sicer, prvič je treba posodobiti organizacijske, funkcionalne in druge rešitve varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, in drugič, dopolniti je treba zakonske rešitve tako, da bo zagotovljen dolgoročen razvoj varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot pomembnega podsistema nacionalne varnosti. Dejstvo je, da operativni del varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami predstavljajo sile za zaščito, reševanje in pomoč, ki jih sestavljajo pripadniki in člani poklicnih, prostovoljnih in dolžnostnih enot, služb in operativnih sestav. Izpopolniti je treba usklajenost, zlasti pa povezanost različnih služb in sestav ter zagotoviti njihovo učinkovito delovanje v vseh razmerah. Pri tem je treba upoštevati tudi dejanske materialne možnosti lokalnih skupnosti in države. Za splošne reševalne naloge je treba tudi v bodoče v kar največji meri usposabljati in razvijati poklicno ter zlasti prostovoljno gasilstvo, za namenske reševalne naloge pa tudi enote in operativne sestave drugih prostovoljnih organizacij, kot je gorska in jamarska reševalna služba, potapljači in podobno. Poklicno opravljanje nalog zaščite, reševanja in pomoči naj se organizira le za tiste naloge, ki jih ni mogoče ustrezno ali smotrno opravljati s prostovoljnimi ali dolžnostnimi sestavami. Težišče pripravljenosti in odzivanja na različne vrste nesreč v skladu z ocenami ogroženosti mora biti tudi v prihodnje na lokalni ravni. Zmogljivost lokalnih skupnosti je treba nadgraditi in zagotoviti pomoč s strani države na regijski in državni ravni, kadar posledice posamezne nesreče presežejo zmogljivosti lokalne skupnosti. Sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami mora biti normativno, organizacijsko in funkcionalno zasnovan tako, da se lahko odziva tudi na sodobne vire ogrožanja, kot so uporaba orožja ali sredstev za množično uničevanje, različne oblike terorizma in podobno. Spoštovane kolegice in kolegi! Naj za zaključek omenim, da so v gradivu, ki nam je bilo posredovano, navedene in dobro obrazložene vse spremembe tega zakona. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da so s temi spremembami narejeni nekateri ključni koraki k bistvenemu izboljšanju varnosti in reševanja pred naravnimi in drugimi nesrečami, zato bomo predlagane spremembe zakona podprli. Hvala.
Hvala gospodu Hrovatu. Gospod Anton Anderlič bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Poslanke in poslanci Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon podprli. Gre za zakon, za katerega bi bilo najbolje, da ga ne bi nikoli uporabljali, da ne bi nikoli prišel do praktične realizacije, če lahko temu tako rečemo. Vendar pa gre za tako pomemben zakon, kajti nesreče nikoli ne počivajo in jih je treba preprečevati, kolikor se da, in seveda odpravljati posledice, če nastanejo. Mogoče je sam naslov tak, da celo omejuje tisto vsebino, ki je mnogo širša, če govorimo o samem duhu zakona, če govorimo o tem, da združuje prostovoljnost, da združuje pripadnost, da združuje socialni in moralni čut do sočloveka, pa vendarle je to na en organiziran način država uredila in tudi poskrbela za to, da se te stvari, lahko bi rekli celo primerljivo z Evropo, ker se vsi tako radi sklicujemo na to, uredila področje, ki je v ponos, predvsem nekateri segmenti tega področja, ko gre, kot sem rekel, za prostovoljnost, ko gre za organizacijo društev, družbenih organizacij, društvenih sfer, ki pravzaprav dnevno so na razpolago, stotine, tisoče ljudi sodeluje v različnih stvareh. Nam je žal, da nekatere stvari tudi nekatere pripombe, ki so jih dale občine, združenje občin skupnost občin, tako rekoč leve in desne občine, jaz tega niti nisem vedel, da se po tem kriteriju delijo občine in župani in da se eni združujejo v združenje, drugi v skupnost, ne vem čemu je to potrebno, ampak očitno je to slovenska folklora, ampak, ko je šlo za pripombe, kaj je tisto, kar bi radi videli, da je urejeno, pa so pripombe dokaj enoznačne in tukaj te tankočutnosti, te občutljivosti s strani vlade ni bilo zadosti. To je jasno, to so povedali ljudje na odboru, to smo prebrali v pismih in to je konec koncev rekel tudi predstavnik vlade, da so se usklajevali, ampak tam je približno tako, ker je veliko teh ljudi, ki se ukvarjajo s temi dejavnostmi navajenih poslušati komando, ko nekdo iz ministrstva ali iz urada reče tako, se pripombe hitro pozabijo ali pa se jih na nek način ne ponavlja več, pa najsi bo to, ko smo razpravljali o zakonu o gasilstvu. Do seje odbora so tako rekoč bile pripombe glasne, na odboru in na zboru so se praktično stišale, po seji zbora so se pa pojavljali gasilci, društva, ki so želeli podati še dodatne pripombe, pa če govorimo od združenja poklicnih gasilcev in naprej. In v tem primeru ne bi bilo dobro, da bi se stvari tudi v bodoče ne slišale. Če so kakšne nedorečene stvari, je treba zakon dopolniti, kot sem rekel, je bistven napredek, zakon je izboljšan, potreben je bil nov, prilagaja se času. Vemo, da nekatere stvari niso danes več izvedljive kot so bile v preteklosti, klasične civilne zaščite kot je bila ni več, ampak je tako rekoč, če lahko temu rečem, integriran sistem, kjer se vključujejo različne skupine in delujejo na koncu enotno, delujejo pod isto komando in za isto stvar, torej pomagajo odpravljati posledice naravnih in seveda drugih nesreč, ki pa nikoli ne počivajo. Kot rečeno, poslanci in poslanke Liberalne demokracije bomo iz razloga napredka pri tem zakonu, ne povsem zadovoljni glede na povedane pripombe na odboru in poslano gradivo, ki ste ga vsi, poslanci in poslanke, dobili, ta zakon podprli.
Hvala, gospodu Anderliču. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 2. marca 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRGU VREDNOSTNIH PAPIRJEV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev vsebuje prenos dveh direktiv in pa še nekaj drugih sprememb. Pri tem zakonu gre predvsem za implementacijo dveh direktiv, in sicer direktive 2003/71, glede prospekta, ki se objavi ob javni ponudbi ali sprejemu vrednostnih papirjev v trgovanje in še o spremembah direktive 2001/34. Skratka, gre za spremembe, za implementacijo direktiv in še, kot sem dejal, še za neke druge spremembe, pa še za določbo ustavnega sodišča, zaradi katere smo morali tudi spremeniti zakon. Glede direktive 2003/71 bi poudaril, da so bistvene značilnosti te direktive sicer obveznost objave prospekta za javno ponudbo vrednostnih papirjev, potem imamo tu določene izjeme, se pravi na eni strani se za določene vrednostne papirje ne uporablja recimo za enoto odprtih investicijskih skladov. Potem, tretje načelo - vsi prospekti morajo ustrezati določenim standardom razkritja informacij in zelo bistvena značilnost, tako odobreni prospekt se lahko uporabi kjerkoli v okviru Evropske unije. S temi načeli se povečuje varnost investitorjev ter učinkovitost trga vrednostnih papirjev, skratka s tem poenotenjem postopkov za prodajo vrednostnih papirjev. Nadalje. Zakon vsebuje zagotovitev spoštovanje odločbe ustavnega sodišča iz leta 2004. Ustavno sodišče nas je opozorilo, da je kršitev v zakonu, ki opredeljuje ponavljajoče se kršitve, da ni natančno opredeljena in sedaj je to tudi urejeno, ker je določeno, da je 5 letno obdobje oziroma trije mandati pomeni, da se neka kršitev ponavlja. Do danes so po zakonu še nekatere druge določbe, in sicer odpiranje možnosti za spremembo lastniške strukture Ljubljanske borze in njeno povezovanje z drugimi organizatorji trgov ter s tem omogočanje njenega razvoja. Hkrati pa zakon prinaša tudi zagotovitev preglednejšega trgovanja s tržnimi in zagotovitev pogojev za trgovanje z netržnimi vrednostnimi papirji. Odpravlja se pa tudi nekatere pomanjkljivosti zakona po zadnji noveli in se dodaja še uskladitev z nekaterimi drugimi predpisi. Toliko na kratko. Hvala.
Hvala državnemu sekretarju na ministrstvu za finance, gospodu mag. Žigu Lavriču. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 14. seji, dne 15.2., kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Prejeli smo mnenje zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe na vrsto členov predlaganega zakona. Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju z načelnega vidika opozarja, da bi bilo, zaradi jasnosti, potrebno ob prenosu direktive v prospektu v slovenski pravni red o predloženem zakonu v celotnem besedilu poenotiti uporabo posameznih izrazov. Služba tudi opozarja na predlagano spremembo zakona, ki ureja gospodarske družbe, ki je v zakonodajnem postopku in bi lahko vplivala tudi na potrebo po hitri spremembi novele zakona o trgu vrednostnih papirjev. Dobili smo tudi dopis Združenja članov borze vrednostnih papirjev, s predlogi za amandmaje odbora, ter komisije Državnega sveta Republike Slovenije za gospodarstvo, z dne 14.2.2006, konkretno pripombo k 213. členu, ki pa ni bil predmet predložene novele. Seji so prisostvovali predstavniki vlade Republike Slovenije, Agencija za trg vrednostnih papirjev, Združenja članov borze vrednostnih papirjev, Ljubljanske borze d.d. Ljubljana, Vseslovenskega združenja malih delničarjev in zakonodajno-pravne službe. Po uvodni predstavitvi predlagatelja zakona je bilo podano s strani zakonodajno-pravne službe mnenje, da predlagani amandmaji odbora v glavnem odpravljajo oziroma upoštevajo pripombe zakonodajno-pravne službe. Obravnavali smo tudi predloge za amandmaje članov borze vrednostnih papirjev in sprejeli amandma k 65. členu, ne pa tudi ostalih. Vse amandmaje je odbor podprl in sprejel in predlaga, glede na sprejete amandmaje, in je na podlagi prvega odstavka 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog je sestavni del tega poročila in predlagamo državnemu zboru, da to novelo, ta predlog z dodatnimi amandmaji tudi sprejme. Očitno je to dovolj, precej tehnični zakon, kjer ni bilo na odboru nobenih nesoglasij oziroma smo člani odbora podprli strokovne predloge vlade in zakonodajno-pravne službe.
Hvala gospodu Starmanu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ciril Testen, bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Pogosto je pri sprejemu posameznih sprememb zakona zaslediti, da Slovenija zamuja pri prevzemu direktiv v naš pravni sistem, kar je nenazadnje razvidno tudi pri zakonu o trgu vrednostnih papirjev. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da je potrebno zamujeno čim prej postoriti, zato bomo v tej smeri napore vlade in koalicije tudi podpirali. Sprememba zakona, ki jo imamo danes v obravnavi v prvi vrsti obravnava prenos direktive 2003/71 in tudi direktive 2001/34. Predlog novele o prospektu opredeljuje način in pogoje za objavo javne ponudbe oziroma sprejem vrednostnih papirjev v trgovanje. S tem se vsekakor povečuje varnost investitorjev in učinkovitost trga vrednostnih papirjev slovenskih izdajateljev na trgu vrednostnih papirjev v državah EU, kot tudi tujih investitorjev pri nas. K večji varnosti in preglednosti trga vrednostnih papirjev naj bi prispevala tudi Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki naj bi pridobila še večja pooblastila. Agencija bo lahko v primeru kršitve določb ustavila postopek in javno objavila, da izdajatelj ne izpolnjuje zahtev o prospektu. Predlagana sprememba zakona zagotavlja tudi spoštovanje odločbe ustavnega sodišča št. 220. Ustavno sodišče je namreč presodilo, da določbe dosedanjega zakona v zvezi z opredelitvijo obdobja ponavljajoče se kršitve za hujše kršitve dolžnosti uprave borzno posredniške družbe, borznih posrednikov in članov uprave borze niso v skladu z ustavo, ker obdobje ni opredeljeno. Nov predlog zakona določa obdobje ponavljajočih se kršitev za člane uprave borzno posredniških družb in borzne posrednike 5 let, za člane uprave borze pa obdobje 3 mandatov. Pomembna nova sprememba je tudi odpiranje lastniške strukture Ljubljanske borze ter njeno povezovanje z drugimi organizatorji trgov, kar bo nedvomno pozitivno vplivalo na nadaljnji razvoj borze. Predlog novele določa, da bodo po novem zakonu lahko delničarji borze tudi fizične in pravne osebe. Pod določenimi pogoji bodo lahko pridobili tudi kvalificiran delež. Nov predlog predvideva tudi obvezno poročanje dobro poučenih investitorjev, ki zunaj trga prodajajo in ki kupujejo vrednostne papirje, če vrednost preseže 1 milijon tolarjev. Bistveno lažji kot do sedaj bo umik delnic z organiziranega trga. Borzi bo omogočeno tudi zagotavljanje tehničnih storitev z netržnimi vrednostnimi papirji. V poslanski skupini Nove Slovenije - Krščansko ljudski stranki bomo predlog spremembe zakona podprli, ker menimo, da je prav, da izpolnjujemo obveznosti iz direktiv in tudi zato, ker menimo, da se bodo s to spremembo izboljšali pogoji za poslovanje Ljubljanske borze. Hvala lepa.
Hvala gospodu Testenu. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Gospod predsednik, hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Predlagani zakon, ki je predmet današnje obravnave, je potreben in nujen, saj poleg drugih določil prinaša v slovensko zakonodajo tudi tako imenovano direktivo o prospektu. Pri implementaciji te direktive v slovenski pravni sistem zamujamo že več kot pol leta, saj je rok, da bi to vgradili v našo zakonodajo, potekel že 1. julija leta 2005. Predlog zakona je bil 15. februarja obravnavan na seji odbora za finance in monetarno politiko, kjer so bili, vsaj mislim tako, vsi amandmaji in tudi vsi členi zakona sprejeti oziroma potrjeni brez glasu proti. To kaže na dejstvo, da gre za potrebne spremembe, ki bodo prinesle določene pozitivne učinke v prihodnosti, še zlasti na področju učinkovitega trga vrednostnih papirjev. Ureditev tega področja bo tako olajšalo in povečalo varnost naših slovenskih investitorjev na trgih vrednostnih papirjev drugih držav članic Evropske unije ter obenem zaradi večje varnosti tujih investitorjev na naši borzi vrednostnih papirjev omogočila oziroma spodbudila dodatne investicije tudi pri nas. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da bo tudi institut poenotenja prospektov za prodajo vrednostnih papirjev znotraj Evropske unije pripomogel k dodatnim investicijam in s tem tudi k pospešitvi razvoja Slovenije in celotne Evropske unije. Enovita ureditev prospekta bo namreč odpravila vrsto administrativnih ovir, saj bo lahko izdajatelj od pristojnega organa odobren prospekt uporabil znotraj celotne Evropske unije, brez pridobitve soglasja ali potrdila pristojnega organa v drugi državi članici Evropske unije. S predlogom zakona se ureja tudi lastništvo Ljubljanske borze in odpravljajo druge pomanjkljivosti v sedanji ureditvi v Sloveniji. Novela bo omogočila odprtje lastništva Ljubljanske borze vrednostnih papirjev z namenom povečanja njene učinkovitosti in ponudbe njenih storitev. V Slovenski ljudski stranki predlagano rešitev podpiramo, saj poleg drugih že omenjenih novosti predstavlja predpogoj za večjo konkurenčnost naše borze v evropskem prostoru borznega posredništva. Ureditev lastništva bo slovenski borzi omogočila tudi povezovanje z drugimi razvitejšimi borzami znotraj Evropske unije, kar vsekakor prinaša še dodatne prednosti in predstavlja dobro osnovo za pridobitev novih izkušenj za slovensko borzo in borzno posredništvo. Novela zakona o trgu vrednostnih papirjev ureja oziroma omogoča borzi določene storitve v zvezi s trgovanjem z netržnimi vrednostnimi papirji ter določa obvezno poročanje o poslih s tržnimi vrednostnimi papirji, ki se sklepajo izven organiziranega trga. Te rešitve omogočajo bistveno bolj transparentno poslovanje na omenjenih dveh področjih, kar bo tudi imelo določene pozitivne učinke na našem finančnem trgu. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo predlog novele zakona podprli. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Julija 2004 smo v Slovenski nacionalni stranki v obdobju sprejemanja tega zakona dejali, da ne hiteti. Dejali smo, da to ni potrebno, in opozorili, da ni res, kar je še prejšnja vlada trdila, da gre za povečanje varnosti in da ni dobro da hitimo, ker bodo prišle spremembe, povezane z našo vključitvijo v Evropsko unijo. To sem omenil samo zato in tu imam magnetogramski zapis, da danes z veseljem rečem, da je bilo vse, kar smo takrat povedali, res. Če pogledamo spremembe tega zakona, 1999, 2002, 2003, 2004 julija po hitrem postopku in že spet smo s predlogom zakona tu. Eden od razlogov, ki smo jih ravno danes slišali je, poleg seveda implementacije direktiv, ki je najpomembnejši, tudi povečana varnost investitorjev, kar je bilo zatrjeno že, da se je prejšnja sprememba odvila. Karkoli že, trg vrednostnih papirjev se seveda širi na evropski trg in prav je, da država poseže z oblikovanjem zakona, da implemetira zahtevane evropske direktive in da seveda skrbi, saj nenazadnje lahko rečemo, da je toliko sprememb lahko tudi posledica skrbi za izboljšanje zakona. Druga stvar, za katero bom povedal, da nas v Slovenski nacionalni stranki izredno moti, ampak brez zamere, izredno moti, je to, da smo malo prej slišali ob obrazložitvi stališča matičnega delovnega telesa, da so bili nekateri členi amandmirani, mnogi udeleženci, mnogi, ki so bili vključeni v oblikovanje tega zakona so nanje opozarjali, pa je gospod predsednik povedal, da je bilo veliko členov, ki niso bili predmet novele. Mislim, ni dobro reči, da če nekdo nekaj amandmira ali pa želi nekaj spreminjati reči, no saj to ni predmet novele, ker verjemite mi, da še v tem mandatu bodo vsi tisti členi, ki niso bili predmet novele in ki se niso upoštevali pri oblikovanju te novele, da bomo o teh istih členih ponovno spreminjali ta zakon in takrat seveda tiste člene vključevali v novo novelo. Da se bo v tem mandatu zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev spreminjal, trdim v imenu Slovenske nacionalne stranke tudi zaradi tega, ker pri vseh zakonih, ki se spreminjajo, danes smo že veliko govorili, vseskozi nekateri opozarjajo in opozarjamo, da bi bilo potrebno počakati zakon o gospodarskih družbah, ki naj bi bil krovni zakon in na osnovi tega zakona spreminjati na primer zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev, zakone, ki smo jih obravnavali že danes in nenazadnje, da je to res nam potrjujejo seveda tudi dogajanja pri sprejemanju, ko smo govorili o hipotekarnih in kreditnih obveznicah in ugotovili, da trg vrednostnih papirjev je pri nas na žalost, na žalost še vedno v nekem delu neurejen kljub noveli, ki je danes pred nami. Vsekakor smo v Slovenski nacionalni stranki mnenja, da je pač, če je že novela pred nami in glede na to, da je šla po rednem postopku in prepričani smo, da je bilo v to novelo vloženo veliko truda in dela, noveli v Slovenski nacionalni stranki nasprotovali ne bomo. Želeli pa bi povedati tako pripravljalcem kot tudi nam pri odločitvi, da je danes novela, o kateri bomo v najkrajšem možnem času še govorili in pri nadaljnjih opozarjamo, dajmo vendarle sprejeti zakon o gospodarskih družbah, tega razčistiti in dobro oblikovati in na osnovi tega zakona potem sprejemati druge akte, ki so nanj toliko bolj vezani.
Hvala, gospodu Baroviču. Gospod Franc Žnidaršič, bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi. V poslanski skupini DeSUS bomo vladni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev podprli. Vladni predlog zakona zajema prenose evropske direktive, čeprav pozno in tako na novo opredeljuje prospekt o javni ponudbi vrednostnih papirjev, predvsem delnic. Po enotnem prospektu oziroma tako imenovani potni list za vrednostne papirje bo slovenskim izdajateljem vrednostnih papirjev omogočil pridobivanje kapitala po celotni EU brez pridobivanja dodatnih soglasij in določil visokih standardov razkrivanja. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se uresničuje tudi zahteva oziroma odločba ustavnega sodišča o tako imenovani neustavnosti nekaterih določb v smislu natančnejših opredelitev glede ponavljajočih se kršitev vodilnih, ki lahko privedejo do neoprostljivih posledic in sankcij. V poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da bodo popravki predloga zakona o trgu vrednostnih papirjev omogočili nadaljnji razvoj borze. Poleg določitve enotnega prospekta za prodajo vrednostnih papirjev slovenskih izdajateljev na borzah drugih članic EU, se med ostale ključne in vsebinsko obsežne spremembe umešča oziroma vključuje še možnost prodaje borze v smislu odprtja lastništva Ljubljanske borze in njeno povezovanje s tujimi borzami, poročanje dobro obveščenih vlagateljev, investitorjev o transakciji nad 1 milijonom SIT, s tržnimi vrednostmi papirji izven organiziranega trga borzi, ki se obvezuje zagotoviti preglednost informacij ter možnost trgovanja z netržnimi vrednostmi papirji vključno s papirji velikih nejavnih družb. To obvezno poročanje bo pripomoglo k bolj preglednemu sklepanju poslov investitorjev, saj do sedaj prihaja do oblikovanja cen na organiziranem trgu, ki pa velikokrat sploh ne odražajo dejanskega stanja na kapitalskem trgu. V naši poslanski skupini menimo, da bo vsebinska prenova novele doprinesla k nadaljnjemu razvoju in odpravljanju pomanjkljivosti na tem področju delovanja trga vrednostnih papirjev, saj je do sedaj približno tri četrtine trgovanja poslov s tržnimi vrednostmi papirji potekalo izven organiziranega trga, zato je potrebno zakonsko omogočiti trgovanje z netržnimi vrednostmi papirji, navsezadnje pa tudi nuditi povezovanje naše borze s tujimi. Smatramo, da je avkcijsko trgovanje borze pozitivna odločitev, saj bo s tem zagotovljena pravičnejša cena pa tudi pravočasna oddaja ponudb glede nekaterih manj prometnih delnic. Pri tem trgovanju bo prisoten tako imenovani varovalni mehanizem oziroma imenovanje prekinitvene avkcije, ki bo skrbel za novo oblikovan oziroma uravnoteženi tečaj, ki se lahko zgodi pri več kot 3% odstopanja. Ob tem je pomembno določilo, da bodo vsi dobro poučeni vlagatelji praviloma finančne institucije, ki se profesionalno ukvarjajo z borznim posredovanjem, organizatorju od trga vrednostnih papirjev, to pomeni borzi, morali poročati o vseh poslih, ki so jih sklenili na sivem trgu in presegajo 1 mio sit, takih poslov je do sedaj kar 75%. Predlagana novela vnaša predvsem večjo učinkovitost glede prospekta v javni ponudbi, organizirano in pregledno trgovanje vrednostnih papirjev ter lažji dostop do pridobivanja kapitala na evro območju. Po našem mnenju predlagana novela zakona ne pomeni bistvenih sistemskih posegov, čeprav se zavedamo in ob enem tudi ugotavljamo, da vsaka sprememba, ki jo povzroči predpisana direktiva, načeloma poostri pogoje poslovanja. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona so potrebne zaradi prilagajanja novim, razvitim, evropsko urejenim razmeram, in jih je kot takšne treba tudi sprejeti. Iz navedenih razlogov bo poslanska skupina DeSUS ta zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala mag. Žnidaršiču. Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Slovenski trg vrednostnih papirjev nima neke dolgoletne tradicije, tako kot v večini ostalih evropskih držav, in so se v tem obdobju pokazale tudi določene pomanjkljivosti oziroma potreba po spremembah, glede na spremenjene razmere na trgu. To je narekovalo kup sprememb do sedaj veljavnega zakona in temu je namenjen med drugim tudi ta predlog sprememb in dopolnitev zakona. Ob tem moramo posebej poudariti, da je slovenski trg vrednostnih papirjev za evropske razmere relativno zelo majhen, zaradi česar je tudi zelo občutljiv in ranljiv. Prav zato je treba zagotoviti predvsem pregledno poslovanje in tudi večjo ali pa maksimalno varnost tistim, ki se pojavljajo na tem trgu vrednostnih papirjev. Pa ne smemo pozabiti še tega, da nismo neki samotni igralci, ampak smo dejansko člani Evropske unije, v kateri veljajo določena pravila, ki jih bomo tudi mi morali tako ali drugače privzeti. Ko govorimo o urejanju trga vrednostnih papirjev lahko ugotovimo, da gre za zelo kompleksno, strokovno zelo zahtevno, pa tudi obsežno materijo. To kaže tudi to, da je osnovno besedilo zakona v 400 in več členih in tudi predlagane spremembe imajo okrog 123 členov. Zato v tako kratki predstavitvi ni možno predstaviti našega pogleda, pogleda Slovenske demokratske stranke, do teh sprememb. Bi pa mogoče omenil samo nekaj ključnih, ki so najbolj pomembno zaznamovale to besedilo. V naši stranki bomo seveda podprli spremembe, ki izhajajo iz nekih formalnih zahtev. Gre za prilagajanje direktivam Evropske unije, gre za odpravo neustavnega stanja, ki je bilo ugotovljeno z odločbo ustavnega sodišča, in sicer, ustavno sodišče ugotavlja, da so posamezna določila v 88., 112. in 224. členu v neskladju z ustavo. Podpiramo pa tudi nekatere druge spremembe, vsebinske spremembe, ki so potrebne zaradi naših, domačih razmer. Tu gre predvsem za spremembo lastniške strukture. Do sedaj so bile borzno-posredniške hiše le članice borze, v prihodnje bodo lahko te borzne hiše, pa tudi ostali zainteresirani postali tudi solastniki, kar odpira možnosti za nadaljnji razvoj. Je pa pomembno to, da zakon ne določa, da morajo sedanji člani postati solastniki, ampak je to pač prepuščeno svobodni podjetniški iniciativi. Še naslednja zelo pomembna sprememba za Slovensko demokratsko stranko se pa nanaša na ureditev poslovanja zunaj organiziranega trga. Po obstoječi ureditvi so pravila borze zavezovala le člane borze, ostalih pa ne. Če vemo, da je zunaj organiziranega trga doslej potekal promet tam okrog tri četrtine vseh vrednostnih papirjev, potem gre tu za zelo pomemben segment in prav je, da se to s spremembami zakona tudi uredi. Če zaključim, v Slovenski demokratski stranki, bomo predlog sprememb in dopolnitev zakona o trgu vrednostnih papirjev vsekakor podprli. Podprli zaradi prenosa evropskih direktiv, zaradi odprave neustavnosti ustavnega sodišča, zaradi možnosti sprememb lastniške strukture, zaradi izboljšanja preglednosti in varnosti poslovanja zunaj organiziranega trga in drugih pomembnih sprememb, ki izhajajo tudi iz dosedanjega delovanja in bodo tudi v bodoče izboljšale delovanje in varnost vseh tistih, ki se pojavljajo na tem trgu. Hvala.
Hvala gospodu Hvaucu. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci! V poslanski skupini smo se odločili, da zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev podpremo. Socialni demokrati zagovarjamo, da je uvrstitev Slovenije med najbolj razvite države pravilna, sam predlog zakona pa takim usmeritvam ne nasprotuje. Želimo pa na tem mestu vlado opozoriti, da zakon, ki ga obravnavamo ne rešuje področij na način, da bi lahko sledili zapisanim ciljem sprejemanja tega zakona. Ljubljanska borza naj bi se po sprejetju tega zakona lahko povezovala z drugimi borzami v Evropski uniji, proces pa naj bi pospešil povezovanje in dodatno pripomogel k razvoju borze in zagotovil preglednejše trgovanje z vrednostnimi papirji. Socialni demokrati podpiramo usmeritve, ki vodijo v večjo konkurenčnost slovenskega in tudi evropskega ekonomskega prostora. Ugotavljamo pa, da je vlada svoje delo opravila polovičarsko, saj predlagan zakon ne odpira dovolj možnosti, da bi predlagani mehanizmi lahko dejansko spodbudili razvoj kapitalskega trga v Sloveniji. Od vlade smo pričakovali celostno ureditev, sistemsko ureditev za vrednostne papirje. Težko si namreč predstavljamo, da bo trgovanje z različnimi vrednostmi papirji lahko potekalo gladko, če zakoni, ki se dotikajo vrednostnih papirjev še vedno niso v celoti urejeni. Na problem opredelitve vrednostnega papirja, na primer obveznice, predvsem iz vsebinskega vidika je vlado opozarjala tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Posamezne odločbe o vrednostnih papirjih so razpršene širom po zakonodaji, vse od obligacijskega zakonika, ZGD-ja in v veljavi pa je še vedno zakon, ki je bil leta 1989 sprejet še v bivši državi. Dodatno pa je zaskrbljujoče, da je to že drugi zakon s področja vrednostnih papirjev, ki prihaja na hitro, lahko bi rekli tudi "ad hock". Videti je, kot da vlada parcialno posega na področje, ki ni sistemsko urejeno, zavoljo izpolnjevanja količinskega letnega plana in ne z namenom iskanja vsebinskih rešitev. Pred vrati pa nas čaka tudi že sprejemanje nove direktive o trgih, ki bi jo morali sprejeti do aprila letos, ki bo prav tako posegla na obravnavano področje, pa o tem nismo slišali niti besede v razpravah. Zato se še enkrat poudarjam, vsebini predlaganega zakona ne nasprotujemo, smo pa presenečeni, da vlada kljub jasnim dejstvom, da bomo v prihodnosti še primorani posegati na to področje zakonodaje, ne pride s predlogom sistemske rešitve o vprašanjih vrednostnih papirjev. Parcialno reševanje problemov brez postavljenih temeljnih, jasnih usmeritev in ciljev, pa pomeni zaustavljanje na poti med najbolj razvite države. Socialni demokrati bomo zakon podprli tudi kot spodbudo vladi, da ne bo zavlačevala pri iskanju vsebinsko celovitih rešitev. Hvala.
Hvala gospodu Hanu. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 2. marca 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanjem čez pol ure, to je ob 18.35, pet minut čez pol sedmo.
Prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s prekinjeno 14. sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - to je na vprašanja poslank in poslancev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Opažam, da glasovalne naprave delujejo. V skladu s predlogom poslanca dr. Pavla Gantarja [[...]]Lahko nadaljujemo? V skladu s predlogom poslanca dr. Pavla Gantarja, bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janše, na poslansko vprašanje dr. Pavla Gantarja, glede predloga vlade parlamentarnim strankam o sodelovanju pri načrtovanih reformnih ukrepih. Gospod Gantar, želite v imenu poslanske skupine obrazložiti? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V imenu poslanske skupine LDS, bi rad obrazložil naše stališče. Predlagamo torej, mi bomo glasovali za to, da se opravi razprava o odgovoru predsednika vlade na poslansko vprašanje, ki sem ga postavil, za takšno obravnavo govorijo naslednji razlogi. Prvič, čisto tehnično, če pogledamo odgovor predsednika vlade, na vprašanje pravzaprav sploh ni odgovoril, torej ni odgovoril na vprašanje ali je pripravljen ali ne, da se v kontekstu pogovorov o gospodarskih, socialnih reformah izvede tudi temeljit pregled in revizija, po potrebi revizija nekaterih ukrepov, za katere v LDS menimo, da so protirazvojno naravnani. To je pomemben vidik odločanja o tem, ali naj opravimo razpravo ali ne, vendar ni najbolj pomemben razlog. Konec koncev je treba odgovor predsednika jemati in vzeti takšnega, kot ga je pač podal. Predsednik vlade ni bil na izpitu, da bi odgovarjal in da bi ugotavljali, ali je odgovor pravilen ali ne in na tej ravni njegovega odgovora, takšen kot je bil, ne glede na to, da ni odgovoril na vprašanje, sem jaz povsem zadovoljen. Gre za nekaj drugega. Če opravimo to razpravo, se bomo poslanke in poslanci v parlamentu lahko vključili tudi v širšo razpravo o reformah, njenih izhodiščih, smereh in možnostih za oblikovanje konsenza na določenih področjih. Na drugi način v okviru reform in v navezavi na strategijo gospodarskega razvoja ne bomo mogli razpravljati, govorili bomo samo o posameznih zakonih, ki, če bodo in kadar bodo predloženi v parlament. Po mojem, po trdnem mnenju naše poslanske skupine o teh ukrepih ni mogoče razpravljati, saj ne vem, če me sploh kdo posluša, gospod predsednik, ampak tudi vas niso, če ne razpravljamo tudi o družbenem miljeju, v katerih se bodo ti razvojno naravnani ukrepi kot pravijo izvajali. Gospod predsednik je omenil, da nekateri naši predlogi nimajo blage zveze z razvojnimi ukrepi. Temu moramo nasprotovati. Kako naj govorimo o ukrepih za pospeševanje konkurenčnosti gospodarstva, če hkrati recimo, po mojem mnenju, to bomo delali jutri, pospešujemo neracionalno družbeno teritorialno organizacijo. Če razdelimo Slovenijo na dve regiji zmanjšamo konkurenčnost. Če je strpnost in družbena raznovrstnost pogoj, da ostane kreativni kapital v Sloveniji, ali smo storili kaj takšnega, kar bi zaostrilo pogoje in povečalo možnosti za beg kreativnega kapitala? Dajmo mi v državnem zboru, spoštovane kolegice in kolegi, pokazati, da je možen dialog o razvoju in da so možne tudi na vse zadnje različne poti za doseganje podobnih ciljev. Zato vas pozivam, da to podprete. Hvala.
Hvala gospodu Gantarju. Gospod Potrč, v imenu poslanske?
Ja.
Izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo ta predlog podprli, saj smo sodili, da je vprašanje gospodarskih in socialnih reform tisto, ki je ta trenutek za parlament najpomembnejše. Menimo, da odgovori po vsebini, kakor so bili dani, odpirajo še vrsto vprašanj, ki bi jih bilo koristno razčistiti pred končnimi odločitvami, predvsem pa bi radi poslanke in poslanci poudarili, da se nam zdi pomembno, da se v razgovore ekonomskih in socialnih reformah čim prej vključi državni zbor in da si ne delamo iluzije o tem, da bo lahko kdorkoli namesto državnega zbora, namesto poslank in poslancev rešil in razrešil ta vprašanja, noben podpis sporazuma, nobeno partnerstvo, če ne bo za to tudi vsebinskega soglasja v tem parlamentu. Zato se nam zdi prav, da se o tem opravi razprava v državnem zboru in mi takšen predlog podpiramo. Hvala.
Hvala. Želi še kdo v imenu poslanske? Ne. Želi kdo v svojem osebnem imenu? Ne. Glasujemo! Gospod Cvikl, lepo prosim, ni dovolj dvigniti samo prst, ampak je treba dvigniti roko. Jaz pri 90-ih poslancih ne vidim vsakega prsta. Prosim, izvolite obrazložitev glasu v svojem osebnem imenu.
Jaz mislim, da ste me videli ali pa da me je vsaj videl gospod Plevelj, da sem dvignil roko. Lahko potrdijo gospodje kolegi poslanci ali poslanke. Jaz bi rad povedal, da bom podprl ta proceduralni predlog zato, ker iz magnetograma odgovora predsednika vlade izhaja, da ni odgovoril na ključno vprašanje. To je, kako si pravzaprav predstavlja sodelovanje pri oblikovanju vsebine partnerstva za razvoj. Predsednik vlade tukaj navaja, da ni mogoče v vse detajle dogovoriti stotine aktov, ker to ni bilo tako tudi pri procesu vstopanja v Evropsko unijo. Naj jaz spomnim tiste, ki ste takrat pri tem sodelovali, da smo takrat imeli zelo znan okvir, kateremu smo se prilagajali. To pa so evropske direktive. Sedaj pa imamo nek okvir gospodarskih reform, ki s Strategijo razvoja Slovenije nima nobene veze. In zato se je potrebno pogovoriti o nekaterih robnih pogojih partnerstva za razvoj. Treba se je pogovoriti, kako mi razumemo sodelovanje pri oblikovanju zakonskih rešitev, ki so oblikovane v okviru reform, kot jih je sedaj pripravila vlada. To ne more vključevati, potem ko je ta vlada porabila tri od svojih štirih proračunov predvsem za povečevanje financiranja represivnih organov, sedaj omejevanje določenih socialnih pravic ali pa neko šparanje zato, ker je vlada to državo zelo zadolžila. Mislim, da bi bilo dobro v razpravi na naslednji seji državnega zbora, če ste vladajoča koalicija na to pripravljeni, se pogovoriti o teh robnih pogojih. To ni nepomembno vprašanje ne za razvoj Slovenije. Ne za nadaljnje delo tega državnega zbora, zato bom ta predlog podprl in pričakujem, da ga boste podprli tudi ostali. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ljuba Germiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Milana Zvera na poslansko vprašanje Ljuba Germiča v zvezi z Zavodom za šport Republike Slovenije." Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik! Vlada je 16.1.2006 sprejela sklep o ukinitvi javnega zavoda, zavoda za šport. Svoj sklep je utemeljila na podlagi tretje alineje prvega odstavka 54. člena zakona o zavodih, ki govori, da bi takšen sklep bilo možno sprejet, če bi prenehale potrebe oziroma pogoji za opravljanje dejavnosti, za katero je bil zavod ustanovljen. Gospod minister mi je na vprašanje, ki sem ga postavil že pred enim mesecem, odgovoril, da so razlogi za ukinitev tega zavoda predvsem v tem, da se bodo dejavnosti, ki jih je opravljal zavod, prenesle na ministrstvo za šolstvo in šport, pri čemer bo tudi prenesenih vseh 11 zaposlenih v okvir ministrstva, kar bo pomenilo racionalizacijo, učinkovitost in boljše delo vseh dejavnosti, ki jih je opravljal zavod za šport. Zato zelo preseneča sklep vlade, čez mesec dni, torej 23.2, ko vlada sprejme sklep o ustanovitvi novega zavoda za šport kot z dodatkom inštituta šport, pri čemer z ničemer ne pojasni, v čem so sedaj nastopile nove okoliščine iz januarja v februar, ko je vsa dejavnost prenesena na ministrstvo za šolstvo in šport, pri čemer se ne upošteva nacionalnega programa o športu, pri čemer se ne upošteva zakona o športu. Sedaj prihaja do ustanovitve novega zavoda za šport, inštituta za šport, ki pokriva identične ali skoraj identične dejavnosti, kot jih je pokrival stari zavod za šport. Seveda iz utemeljitve, ki jo je gospod minister dal na tokratni seji, ni bilo možno zaslediti argumentov za te odločitve vlade, razen zato, če je bil cilj zamenjava tako direktorja zavoda kot sprememba sestave sveta zavoda. V dobrobit slovenskega športa, ki je v zgodovini prinašal uspehe, včasih večje, včasih manjše, ampak je vedno bil promotor Slovenije v svetu. V dobrobit športa seveda predlagam, da opravimo razpravo o odgovoru ministrstva, da ovržemo vsakršen dvom o tem, da je vlada pri tem ravnala drugače kot da bi želela dobrobit športu. Hvala lepa.
Hvala. Želi kdo v svojem osebnem imenu? Ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 33, proti 45. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep zavrnil. V skladu s predlogom poslanke Majda Širca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez listince, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja Strategije razvoja Slovenije doktor Jožeta P. Damjana na poslansko vprašanje Majde Širca o vplivu uvedbe enotne davčne stopnje na razvoj kulture. Želi kdo obrazložiti v imenu poslanske skupine? Gospa Širca, izvolite.
Včeraj je bilo pozno in ni bilo desetine poslank in poslancev, da bi slišali vprašanje, ki smo ga postavili gospodu Damjanu, in sicer o vplivu reform na področje kulture, še posebej v luči izkušenj, ki jih ima Slovaška. Slovaško smo vzeli zato, ker so se pripravljavci reform večkrat sklicevali na uspešnost in lucidnost reform, ki so se zgodile na Slovaškem. Ampak uvedba enotne davčne stopnje se je na Slovaškem končala z dramatičnimi rezultati. Knjiga se je podražila z 10 na 30%. Izginile so majhne producentske hiše. Zmanjšal se je obseg tiska, obveščenosti, revij. Pa tudi proračun za kulturo je eden najnižjih v Evropi in tudi izven evropskih držav. In ministra brez listnice smo vprašali, ali je res uvedba enotne davčne stopnje s sklicevanjem se na Slovaško izkušnjo, najboljša rešitev za razvoj kulture v Sloveniji. Seveda gospod Damjan je imel samo tri minute na razpolago. Želel si jih je več. In tudi mi jih želimo več. Možnost mu lahko damo, če boste podprli ta predlog. Predlog, ki pravzaprav ponuja partnerstvo. Zadnje čase poslušamo precej ponudb o partnerstvu. Moj predlog je, da prav koalicijske partnerice postanete prve si partnerice med seboj in podprete diskusijo, odprto javno diskusijo, o vprašanju esencialnih sprememb, ki se lahko zgodijo na tistem področju, ki ga - menite - utemeljil slovenski narod. Ni Slovenke in Slovenca, ki ne bi podpiral razvoja in tudi diskusije o reformah. In tudi ni Slovenke in Slovenca, ki bi nasprotoval razvoju. Smo pa tudi taki, ki vemo, da je lahko razvoj ogrožen, v kolikor se ne dogaja s konsenzom, v kolikor se zanj ne izpostavljajo stališča in v kolikor se ne odvija v demokratičnih diskusijah. Današnje glasovanje je že enkrat pokazalo, da takih diskusij ne želite. Imate priložnost, da na enem segmentu vprašanj to popravite.
Hvala. Želi kdo v svojem osebnem imenu? Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! Sam bom ne glede na korespondenco med predsednikom vlade in predsedniki političnih strank nasprotoval uvedbi enotne davčne stopnje oziroma vsem tistim posegom v davščine v Republiki Sloveniji, ki se bodo odražali skozi višje cene, najsi bo storitev ali izdelek, proizvod v kakršnikoli obliki. Zdi se mi pa zelo zanimivo, da državni zbor ne izkoristi priložnosti, ki je danes pred njim, in izkoristi možnost razprave, da bi se vsaj na enem področju 90 poslancev potegnilo za sebe in za vse tiste državljane, ki po moji oceni nujno potrebujejo pisano besedo po dostopni ceni, ne pa da jim slovenska politika odmika pisano besedo s poviševanjem cen. Prav tako bi rad poudaril, da se mi zdi popolnoma nesprejemljiv včerajšnji odgovor ministra poslanki Širci, ko je rekel, da ni nič narobe, če je tuje ali domače leposlovno delo obdavčeno oziroma če je potem cena posledično s tem višja, da to pač ne bo vplivalo na nadaljnji razvoj, najsi bo šoloobveznih otrok ali pa kogarkoli v naši državi. Verjamem, da je to ena izmed tistih priložnosti, ko bi lahko v državnem zboru mimo tiste visoke politike in korespondence med predsednikom vlade in predsedniki strank se mi poslanci seznanili z dejanskimi učinki enotne davčne stopnje. Tokrat samo na tem področju. Sam pa menim, da bi razprava pripeljala naprej, če ne drugače, če si tega že ne zaslužijo odjemalci pisane besede, pa si to zaslužijo vsi tisti, ki niso redni odjemalci tako imenovane pisane besede. Prav bi bilo, da bi spregovorili o učinkih enotne davčne stopnje, za katero vlada trdi, da so eni, stroka in strokovna javnost pa trdi, da so drugi. In jaz sem na strani javnosti, zato bom seveda podprl predlog. Hvala.
Hvala. Gospod Školč.
Hvala lepa. Smo v zelo paradoksalni situaciji. Po eni strani si predsednik vlade prizadeva, da bi dosegel širši dogovor za spremembe v Sloveniji. Isto hoče minister brez listnice voditi diskusijo tako rekoč z vsakim o potrebnih reformah. Predsednik vlade po drugi strani očita opoziciji, da nima pravega posluha za njegove ideje. V tem trenutku imamo in imate priložnost, da predsednika vlade ne razočarate in da podprete neko diskusijo, ki je pomembna za segment, ki se mu reče kultura. Ali koalicija resno misli s temi svojimi pobudami v časopisih in s svojimi piarovci, da je treba o tem razpravljati, se bo pokazalo s tem glasovanjem. Enkrat danes ste že zavrnili predlog kolege Gantarja, da o tem razpravljamo. Sedaj smo se preselili na ožji segment. Če res ni razkoraka med voljo predsednika vlade in ministra Damjana ter koalicijo, potem bomo to soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rupar.
Hvala lepa. Sklicevanje, da je to ponudba za partnerstvo, je zelo skromno - jaz bi rekel - celo do neke meje omejeno. Partnerstvo, ki ga tudi v tem vprašanju za razrešitev in pojasnitev reform ponuja predsednik vlade in partnerstvo v obliki LDS, partnerstvo za pet ur, za čez noč, partnerstvo kakor se bo komu vzljubilo, da bo vpil, sedaj želim biti partner za nekaj časa. Sistem in stil predsednika vlade, pa seveda tudi slovenskih demokratov je daljše partnerstvo tako, da se v tem obdobju lahko temeljito pogovorimo, da razčlenimo in seveda tudi tistim, ki so nevedni, povemo, kaj je potrebno za to, da bodo vedni. Zato tega predloga ne morem podpreti, ker seveda ne stremim k temu, da bi bil komurkoli partner za nekaj uric. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Hvala lepa. Torej, jaz pa na to zadevo takole gledam. Mi pa na daljši rok želimo sodelovati v tej koaliciji in vidimo potrebo in nujo, da se kakšno vprašanje čimprej razčistiti. Zlasti glede na to, da smo v načelu proti enotni davčni stopnji s posledicami, kakor jih danes vidimo. Seveda pa smo svoje stališče pripravljeni absolutno spremeniti, če se izkaže, da so argumenti za uvedbo enotne davčne stopnje dovolj čvrsti in ne bodo puščali posledic, kakor jih razumemo danes in kakor so se napovedali v tistih nekaj informacijah, ki smo jih iz tega naslova dobili. Mislimo, da ne more škodovati, če se o tem pogovorimo. Mislim, da moramo igrati v primeru izpeljave gospodarskih in siceršnjih reform v tej državi odprto, odkrito. Tukaj je kakršnokoli skrivanje in back od dialoga neutemeljeno. Zato bomo mi to razpravo v tem primeru podprli. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo želi v svojem imenu? Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Ravno o tem področju, o področju kulture smo hoteli dobiti veliko podatkov. Vi veste, da sva s kolegico Majdo Širco prosila za to, da bi čim prej dobili v roke analize, ki so jih pripravljali na vladi, na ministrstvu za kulturo. To se do zadnjič ni zgodilo. Sedaj so le-te analize pred nami. Analize na sploh, čeprav so bile afirmativno zastavljene, ne kažejo ravno tega, da bi enotna davčna stopnja koristila kulturi. Kljub temu, da je seveda tudi kaj napisanega v prid temu. Da bi zadeve razjasnili, smo prosili še gospoda Damjana, da o tem spregovori. V treh minutah seveda ni mogel odgovoriti. Prav pravo sprenevedanje bi bilo, da bi mu sedaj očitali, da bi bil odgovor nepopoln. Zaradi tega, ker je lahko to naredil v 3 minutah. Ima pa možnost povedati o tem več in tudi eventualne partnerje, prepričati o svojem prav. Mislim, da je parlament res v resnici in še vedno namenjen temu, da se o zadevah pogovarjamo, da si dokazujemo za ali proti, ne pa da se samo preglasujemo. Zato bom v tem primeru glasoval za to, da se o tem in še o čem razpravlja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl.
Jaz bom predlog poslanske kolegice Majde Širca podprl in me veseli, da bodo to naredili tudi nekateri poslanci vladajoče koalicije. Ker mislim, da velja o samo enem ukrepu. V kasnejšem predlogu proceduralnega sklepa bomo govorili še o enem drugem ukrepu, ampak vendarle o posameznih ukrepih iz okvira reform. Podprl bom to zato, ker preprosto velja spregovoriti o tem, kar pravi gospod Damjan, citiram: "Seveda smiselno je podpirati z dražjimi subvencijami vse to, kar vodi v hram slovenskega jezika, vse ostalo, kar je komerciala, na primer Harry Potter, pa ne." In za to vprašanje gre, ali je res Harry Potter komerciala ali ne. Minister meni, da je. Nekdo drug meni, da ni. Mislim, da bi diskusija o tem, ali bomo imeli enotno davčno stopnjo in ali bo enotna davčna stopnja na področju kulture bila nadomeščena z nekim "vladnim odločanjem o subvencioniranju primerne kulture" in bomo imeli različne ministre, ki bodo ocenjevali kaj ta primerna kultura za državno subvencioniranje je, gotovo sodi v državni zbor. Danes imate poslanci vladajoče koalicije možnost, da podprete predlog sklepa, ki bo nekaj te razprave pripeljal v pravo dvorano. To je, v to dvorano državnega zbora, ne pa da bodo to neka enourna ali dvourna usklajevanja pred sprejemanjem proračuna nekje na Gregorčičevi. Zato bom ta predlog podprl. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala. Podobno kot sem podprla zahtevi ali predloga za poprejšnji dve razpravi, bom podprla tudi to. Ni naključje, da so mladi ekonomisti z zelo drastičnimi izjavami izzvali kulturno srenjo. Žal je videti, da ne dovolj, da bi tudi parlament bil pripravljen razpravljati o odgovoru ministra na poslansko vprašanje. Davčna stopnja za knjigo je v evropskih državah različno visoka. Irska, na katero se radi sklicujemo, ime ničelno. In še kakšne druge nižje stopnje bi bilo mogoče najti. Težko pa pristajam na trditev, da se višje cene vstopnic, višje cene za knjige ne bodo poznale tudi pri krogu tistih, ki so pripravljeni odšteti kaj za, predvsem tudi za lastno slovensko produkcijo. Prav bi bilo, da se zlasti tisti, ki se tako zelo radi sklicujejo na utrjevanje domoljubja, ne samo pri zreli generaciji, ampak tudi pri mladi, zamislijo nad tem, kaj pravzaprav s takimi sporočili izrekajo. To, da je kultura za elito, medtem ko pa naj se ljudstvo sproščeno zabava ob Kekčevi pesmi. Hvala.
Hvala vam za obrazložitev glasu. Besedo dajem kolegu Jerovšku. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam ne bom podprl predloga kolegice Majde Širce, kakor tudi nisem podprl predhodnega predloga kolege Gantarja. V obeh predlogih in obeh vprašanjih pravzaprav vidim nek predlog za razpravo o zmedenem odgovoru Liberalne demokracije Slovenije na predlog predsednika vlade o partnerstvu za razvoj. Jaz razumem predstavnike različnih frakcij, da bi želeli skozi to razpravo uskladiti na nek način svoje poglede na prehodni razvoj Slovenije in se sporazumeti o nekem dogovoru na vitalne interese Slovenije. Vem, da gre v vseh teh predlogih za krizo identitete v LDS-u in da vendar vse to jemljem kot zlorabo parlamentarne govorice pri parlamentarnih klopi za urejanje razmer v neki stranki. Jaz mislim, da smo sicer dolžni pomagati tudi opozicijskim strankam.
Kolega Jerovšek, jaz vas bom prisiljen prekiniti. Smo v momentu obrazložitve glasu, nismo v momentu razprave o notranjih morebitnih razprtijah ene.
Obrazlagam glas, zakaj ne bom podprl.
Od političnih strank. Kolega Jerovšek, ali se boste držali poslovnika ali pa vam vzamem besedo?
Držim se poslovnika in obrazlagam. Moj pogled je tak.
V tem trenutku bom to ocenil jaz.
Moj pogled je tak in tudi poznam njihove razprave in razgovore po kuloarjih, kako zadeve potekajo. Vem, da je to odraz tiste stiske, o kateri so dopoldne govorili. In gospod podpredsednik, prosim vas, da v bodoče ne prekinjate. Vi ste prvi tisti, ki se nikdar niste držali. Ni drugih očitkov. Sedaj bi želel še enkrat reči, da zaradi teh razlogov ne morem podpreti tega predloga, kajti jaz sem za resno razpravo. Mislim, da je treba tudi resno razpravo o vsem tem pripeljati v parlament, vendar ne na takšen način z zlorabo. Hvala lepa.
Jaz ta spoštovani zbor tudi dalje prosim, da upošteva inštitut obrazložitve glasu. Opredeljen je v poslovniku. Prosim vse bodoče razpravljalce v povezavi s tem, da to upoštevajo, obrazložijo, kako bodo glasovali in zakaj bodo glasovali. Še enkrat pa poudarjam, da bomo prišli na predlog sklepa, ki govori o odgovoru ministra na vprašanje, zastavljenega včeraj s strani poslanke Majde Širce. Naslednji na seznamu prijavljenih k obrazložitvi glasu je poslanec Alojz Sok. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Žal vas moram tudi jaz, kolegica Širca, razočarati. V Novi Sloveniji tega predloga ne bomo podprli. To pa ne iz preprostega razloga, ker če bi opozicija, se pravi Liberalna demokracija Slovenije in pa Socialni demokrati, podprla to idejo partnerstva, potem bi seveda imelo smisel o temu razpravljati. V trenutku, ko imam tudi sam občutek, da dejansko iščete neko priliko za neko obliko verbalnega obračunavanja, pa se seveda to ne zdi smiselno in gre bolj za tratenje časa, kot pa za iskanje nekih skupnih pametnih rešitev. Iz tega razloga ne bomo podprli tega razloga. Pa tudi se zdi, da v tem trenutku še ni vseh izračunov in tudi ni možnosti, da bi ta razprava dejansko bila takšna, kot bo seveda v nekem trenutku, ko bomo te številke imeli na mizi, možna. Hvala lepa.
Hvala vam. Obrazložitev glasu. Kolega Lahovnik, izvolite. Ali se niste javili k besedi ravnokar?
Ja. Nisem vas, spoštovani gospod predsedujoči, dovolj razumel, ker je precej hrupa v dvorani. Želim povedati svoje mnenje. Sam bom podprl dejstvo in predlog poslanske kolegice, da se opravi razprava o odgovoru ministra. Predvsem zato, ker je bilo že tukaj rečeno. Zdi se, mi imamo na mizi celo vrsto študij, tako da se nam nima kaj zdeti, ampak lahko ta dejstva enostavno preverimo, kakšen je vpliv enotne davčne stopnje na področje kulture, na področje založništva, kaj to pomeni za avtorje knjig. Dejstva so na mizi. Sedaj počasi tudi že vemo, da te študije stanejo kar precej denarja slovenske davkoplačevalce. In glede na to, mislim, da imamo vso pravico, da se z njimi seznanimo, skozi razpravo tudi v državnem zboru. Res ne razumem, zakaj se nekateri tega tako bojijo, tem bolj, ko sem nekako tudi sam dobil občutek, da si tudi minister želi pojasniti nekatera dejstva, ki so vsaj po mojem - zaskrbljujoča. Vidimo, da je ta polemika zbudila precej različnih vprašanj. In res ne razumem nekaterih, zakaj se tako bojijo tega vprašanja. Reči pa, zdi se, mislimo, verjamemo. Tukaj nismo vedeževalci, ampak moramo upoštevati dejstva. Ta dejstva lahko zelo enostavno preverimo, če damo ministru možnost, da razloži bolj podrobno učinek enotne davčne stopnje na vprašanje kulture. Jaz seveda, mislim, da je ta učinek izrazito slab, da je škodljiv. Enotne davčne stopnje ne podpiram, tudi iz tega razloga. Imam pa pravico kot poslanec se s tem seznaniti in videti, kakšni so argumenti ministra za spremljanje in uresničevanje Strategije razvoja Republike Slovenije ali kakorkoli se že po novem imenuje. Hvala.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Poslanka Majda Širca, v svojem imenu. Izvolite.
Slovaki so tudi mislili, da je tratenje časa razprava o kulturnih in reformah, ki so jih uvedli. In danes, dve leti po tem, vedo, da so kulturo dobesedno ubili zaradi tega, ker so pripeljali politični eksperiment brez analiz, brez razprav, brez poglabljanja v dejansko situacijo. To nam je lahko velika šola, da mi ne gremo po teh poteh. V Sloveniji ta trenutek, ko so tako rekoč napovedane reforme pred vrati, tako ali drugače napovedane, ni dovolj študij, ni dovolj analiz. Kulturniki so tiho, ker se bojijo, kaj jim bo odvzeto. Tudi se bojijo spregovoriti in po drugi strani so tudi zmedeni. Jaz mislim, prepričana sem, da gospod Damjan, ki je v veliki meri odgovoren za te reforme in ki je še nedavno od tega dejal, da imamo v Sloveniji kulturnike, ki so svete krave in da so kulturniki podobno kot kmetijci v privilegiranem položaju, moramo razčistiti to vprašanje, ki je tik pred zdajci in ima lahko usodne posledice, še posebej v luči nekoliko preveč divjih pogledov na gospodarstvo.
Hvala. Preden dam besedo naslednjemu, bi prosil naslednje. Poglejte, 82 poslank in poslancev je prisotnih v tej dvorani, zato se s tega mesta opravičujem poslanskima kolegoma Presečniku in Lahovniku, ker nisem zagotovil ustreznega miru, da bi poslušali govornike. Zato prosim vse vsa, bodite toliko korektni do tistega, ki govori, in do vseh ostalih, ki poslušajo razpravo, in to tudi omogočite. Če se želite pogovarjati, prosim, da zapustite dvorano in to opravite v preddverju. Nadaljujemo z obrazložitvijo glasu. Besedo dajem poslancu Štebetu. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Kolegica Širca zelo vztrajno postavlja taka vprašanja in straši z enotno davčno stopnjo na področju kulture, dediščine in tako naprej. Poziv predsednika vlade je bil ne samo k partnerstvu za razvoj v smislu celotnega sklopa reform, ampak je tudi pozival vse, ki poznate boljšo rešitev, ki bi lahko nadomestila sistem enotne davčne stopnje. Takih predlogov zaenkrat nisem slišal in jih ni bilo. V taki razpravi, ki bo pa ozko fokusirana na probleme na področju kulture, pa tudi dvomim, da bi lahko našli boljšo rešitev. Obstoječa rešitev ima kar nekaj pomembnih pomanjkljivosti. Namreč, z nižjo davčno stopnjo se obdavčujejo vsi izdelki, ki sodijo pod družbeno javni interes, in storitve, ne samo ustvarjalnost in polustvarjalnost na področju kulture, umetnosti in tako naprej. In to za vse vrste kupcev, ki imajo veliko pod palcem ali so pod nivojem ali pa na nivoju revščine. Se pravi, sedanji sistem je v tem pogledu zelo krivičen. Poleg tega pa ni samo Slovaška tisti primer, gospa Širca, velika Rusija ima enotno davčno stopnjo in še kar nekaj držav. Zadeve se da reševati na način, da se selektivno z določenimi pravili podpirajo tiste družbeno javne zadeve, ki to zaslužijo. In na ta način se lahko negativni učinki enotne davčne stopnje kompenzirajo. Jaz bom glasoval proti taki razpravi.
Hvala. Res ne bi rad podaljševal seje, vendar v inštitutu obrazložitve glasu ne morete navajati oziroma ne morete spraševati drugih poslank in poslancev, kar ste ravnokar vprašali, ker jim seveda ne morem dati besede za odgovor. Zato bi prosil, da se tega držite in upoštevate določbe Poslovnika državnega zbora. Besedo dajem poslancu Zagorcu. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Sam, tako kot poslanski kolega Peče, ne bom podprl predloga o uvedbi enotne davčne stopnje v davčni sistem Republike Slovenije. Opraviti razpravo o tem, koliko je enotna davčna stopnja dobrodošla, pa ne samo na področju kulture, ampak tudi na vseh ostalih področjih, se po mojem prepričanju bojijo samo tisti, ki imajo premalo razlogov, da bi nas prepričali - bom rekel - nas, ki ne verjamemo v dobrobit enotne davčne stopnje, kajti imajo premalo razlogov, premalo tistih potrjenih dejstev, ki nas prepričujejo v to, da je enotna davčna stopnja dobrodošla v tem našem sistemu. Sam sem zaenkrat na strani tistih, ki smo prepričani, da je enotna davčna stopnja zlo v slovenskem gospodarskem, političnem, kulturnem in še kakšnem življenju. Zato bom predlog poslanske kolegice Majde Širce z veseljem podprl. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Germiču. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Seveda, ko poslušam takole argumente, ki govorijo o tem, da ni potrebno sprejeti predloga kolegice poslanke se čudim, zakaj to nasprotovanje. Kajti, ponujajo nam odgovore, da so rešitve, ki so v tem trenutku v veljavi, slabe, ampak pri tem nam ne dovolijo, da bi lahko razpravljali o konceptih, v katerih se v javnosti pojavljajo različne kritike ali pozitivne ali negativne. Vedenje o teh stvareh je vedno premalo. Seveda me za to čudi, da ne bi bilo možnosti o teh odprtih vprašanjih razpravljati tukaj v parlamentu. Jaz sem prepričan, da je nekomu enostavno samo verjeti, ali verjame zato, ker želi, verjame zato, ker mora verjeti. Ampak, dovolite nam, da dvomimo in s tem postavimo vprašanja, vprašanja, na katere sem prepričan, da boste znali odgovoriti iz različnih vzornih kotov, kajti Sloveniji ponujate drugačne koncepte. Ponujate blaginjo. Dovolite nam, dovolite sebi, da te argumente predstavite na različne načine najširši slovenski javnosti. Res ne razumem, zakaj odpor, da dobre koncepte, ki jih po vašem mnenju ponujate, ne želite predstavljati vedno in povsod, ko za to imate priložnost. Seveda, ne bi pa želel, da postavljate opozicijo v položaj, da če ne želimo verjeti takoj, da želimo sodelovati. Vi od nas terjate, da podpišemo, na koncu pa naj potem vprašamo, kaj smo podpisali. Jaz vedno rečem hop, preden skočim. Seveda iz tega vidika bi podpiral predlog kolegice poslanke, da to razpravo tukaj opravimo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem, poslancu Mogetu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane gospe in gospodje, lep večer. Zdi se mi, da se v tem parlamentu širi zmeda. Najprej vam moram iskreno povedati, premier gospod Janez Janša je naši poslanski skupini poslal zmedeno ponudbo. Če sem slišal to oziroma čital, kar nam je poslal, lahko ugotovim, da si naključne stvari nisem znal odgovori, ampak da sem razumel samo to, da nam je obljubljal neki končni cilj, kako bomo do njega prišli. Kako se bomo usklajevali, pa ni povedal nič. Zaradi tega smo mu tudi dali na njegovo zmedeno ponudbo.
Kolega Moge, jaz prosim, da se držite obrazložitve glasu. Govorimo o pobudi gospe, vprašanju poslanke Širce, ne o dopisu Janeza Janše. S tem se vračamo na osnovno razpravo, katera pa ni danes predmetna. Izvolite.
Ali, če s prispodobo povem, če ne smem naravnost govoriti. Če sem povabljen na Mont Blanck, da me nekdo povabi, pa mi reče, pojdi, bova šla na Mont Blanck, ne pove mi pa niti, kakšno opremo bova imela, niti katero smer bova imela, niti kako bova to stvar časovno izvedla, potem je jasno, če nisem bedak, da ga bom vsaj vprašal za določene stvari, ja poslušaj, katero opremo bomo vzeli zraven. Ravno pri tej pobudi danes o opremi govorimo. Če hočemo pozitivno na to pobudo odgovoriti, bi vsaj od koalicije pričakoval, da bo poskušala biti toliko strpna in nam dala možnost, da povprašamo minister, v katero smer plujemo? Mislim pa, da se s takim ravnanjem, pa z odvračanjem tega v Slovenijo širi val strahu, ki zajema ravnatelje, novinarje in nenazadnje tudi športnike in je posledica tega, da nismo dobili nobene medalje tudi to, da strah preplavlja Slovenijo.
Hvala. Besedo ima poslanec Milan Petek. Prosim za mir v dvorani! Prisluhnimo razpravljavcu.
Hvala, predsedujoči. Ko poslušam to razpravo, se bojim, da se mi bo potrdila tista moja ugotovitev, da se večina izmed vas koalicijskih poslancev ne zaveda pomena kulture, tako v zgodovini, sedanjosti, posebej pa za prihodnost Slovenije in kulture kot ožjega segmenta. Ali se torej sploh zavedate, kakšna bojazen, kakšni dvomi vladajo v kulturnih krogih? Ali se udejstvujete v tej kulturi, da bi slišali tiste, ki jih preveva bojazen, kaj jih čaka v tej novi zakonodaji? Mislim, da ne, gospodje. Ko gledam vaše obraze - sedaj bom tvegal, da ne bom požel odobravanja - vas je tudi relativno malo kje videti na kakšni prireditvi, na kakšni razstavi, na kakšnem koncertu, na kakšni predstavi in tako dalje. In tisti, ki tega ne doživlja, tega ne more tudi soditi. Da vam povem, da me ne boste napadli, jaz sem bil predsednik 11 let Carmine Slovenice. Upam, da vsaj veste,kdo to je. Da redno abonma uživam Mariborskega gledališča, da hodim v Cankarjev dom in tako dalje in se s temi ljudmi pogovarjam. Zavedam se,kaj to pomeni. In vi jih puščate v tej negotovosti zaradi tega, ker ste se pač odločili za neko celovito zgodbo okoli enotne davčne stopnje. Ponujate nam primere iz Rusije. Ali se zavedate, da Rusija nima nobene veze in nobene primerjave s Slovenijo z dvema milijonoma vizavi silnih milijonov, ki preveva njih. In zaradi tega se bojim, da se ne zavedate, da boste z odlašanjem te razprave naredili korak nazaj. Da boste te ustvarjalce pustili v negotovosti, namesto da bi se sedaj odločili za takojšnjo razpravo, za takojšnje sprejemanje vedenja in znanja naem področju in za sprejemanje odločitev, ki bodo njim vodilo za to,kako naj v letošnjem letu in v naslednjih letih svojo politiko ustvarjanja, vodenja te kulturne zgodbe v Sloveniji vodijo naprej. Zaradi tega vas pozivam, da glasujete tako,kot bom jaz podprl predlog gospe Širce. Hvala.
Hvala. Besedo za obrazložitev glasu dajem poslancu Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Kolegi, opozoril bi, da vse,s čimer ste danes strašili ljudi, je samo eden od predlogov, ki so dani v razpravo v okviru ponujenega pakta reform in je torej odvisno od vas samih, ali boste v tej razpravi sodelovali, kakšna bo vaša odločitev in kaj bo v končni fazi sprejeto. Stvar kulture je, da se o njej razpravlja argumentirano, da se razpravlja s konkretnimi številkami in s konkretnimi rešitvami in da se ne igra na čustva. Vsem tistim, ki igrate na čustva, ki torej zganjate demagogijo in s tem razkazujete svojo nekulturo, svojo politično nekulturo, pa iskreno čestitam ob nocojšnjem vašem prazniku. Hvala.
Prosim za mir v dvorani. Glede na to, da ne vidim več želje po obrazložitvi glasu bomo prešli na odločanje. Kolega Pavel Gantar, izvolite.
Gospod podpredsednik, ta želja po obrazložitvi me je popadla prav v zadnjem trenutku, se opravičujem. Jaz bom, gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, glasoval za predlog, to se pravi razpravo iz preprostega razloga, ker mi o tem že razpravljamo. Razpravljamo že kakšnh 15, 20 minut. Mogoče celo več. Razpravljamo pol ure, razpravljamo v terminskih okvirih dveh minut. Smo hitri, površni. Zakaj si ne bi vzel časa eno uro, dve uri na naslednji, se usedli, razpravljali? Zakaj smo vedno samo vezani na amandmaje, predloge, na bolj ali manj včasih dolgočasne zgodbe? Dajmo razpravljati o nekaterih zadevah artikulirano, organizirano. Ne gre za to, da ima nekdo prav in nekdo narobe. Tukaj ni prav odgovorov in narobe odgovorov. To vam hočemo ves čas povedati. Če hočete imeti to partnerstvo, da imejmo najprej v razpravi. LDS ne išče partnerstva za nekaj ur. Temu tudi sicer ne pravimo partnerstvo. In če bi že to iskali, pa ne, ga ne bi iskali pri vas kolegih iz Socialnih demokratov. Zato vam res priporočam, da gremo in se pogovorimo o stvareh, saj ne bo nikogar od tega bolela glava. Vzemimo si malo časa, vzemimo si malo priložnosti, ne pustimo samo drugim, da določajo naše dnevne rede in storimo tudi mi kaj zase in za našo dobro voljo. Hvala.
Kolega Pavel Gantar, hvala za obrazložitev glasu. Naredili ste en lapsus. Verjetno se ga zavedate. Sprašujem: J še komu zadnji moment padlo na pamet, da bi rad obrazložil svoj glas? Izvolite, kolega Rupar.
Ne, ne v imenu poslanske, ne, ne, ne. Torej še enkrat povem.
Smo zaključili z obrazložitvami v imenu poslanskih skupin. Smo v fazi obrazložitve glasu poslancev. Izvolite.
Tako. Hvala lepa, gospod predsednik, za korektnost. Bi še druge opozoril na to. Glejte, nekaterim leta in leta [[...]]
Kolega Pavel Rupar, jaz se zdajle vam opravičujem. Mene so opozorili, da ste že dali obrazložitev v vlogi poslanca, zato vam seveda to.
Ne poslanske skupine, se opravičujem. Zdaj pa prosim.
Kolega Pavel Rupar, jaz računam na vašo poštenost. Povejte, ali ste že dali obrazložitev v imenu poslanca.
Ja, ja. V imenu poslanske skupine zdaj bi pa prosil, če mi lahko date dve minuti nazaj.
Izvolite, nadaljujete v tej minuti in 12.
Hvala lepa. Želel sem tako še reči, to pot v svojem imenu. Glejte, partnerstvo vam je ponujeno. O njem boste lahko sodelovali in debatirali, kolikor časa boste rabili, da pridemo do skupnega imenovalca oziroma do rezultata pod njim. Zelo težko je seveda dopovedati nekaterim, če nas še vedno imate za Socialdemokratsko stranko, pa že leta nismo to in bo zelo težko nekaterim res dopovedati, ne v parih urah, v tednih, v mesecih, predvsem LDS-u kaj želimo. Bo težko dopovedati. Zato seveda ne vidim nobenega smisla, da se ta razprava v nekaj urah začne, ker se ne bo končala. Pravim, leta bomo rabili, da vas bomo naučili, podučili in seveda dopovedali, kaj pravzaprav z reformami želimo. Praksa tako kaže.
Kolega Pavel Gantar, prijavili ste se k proceduralni. Ampak dovolite, prvo bom zaključil s fazo obrazložitve glasu. Zato zdaj zadnjič sprašujem: Ali ima kdo še željo obrazložiti svoj glas? Kolega Školč, kolega Bevk. Kolega Školč, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom tako kot kolega Rupar povedal, da sem že govoril.
Ne, kolega Školč, prav tako so me opozorili, ne dam vam besede.
Res je, njemu ste dopustili govoriti.
/Nerazumljivo./
Pa bi bilo korektno.
Ne prisilite me v to, da vam izklopim mikrofon.
Potem dovolite.
Nadaljujemo s tistimi, ki še niso imeli obrazložitve glasu. Kolega Bevk, izvolite.
Hvala lepa. Kot podpredsednik odbora za kulturo bom podprl predlog kolegice Širce. Sem pa razočaran, ker to ni storil tudi predsednik odbora za kulturo. Hvala.
Tako. S tem smo zaključili z obrazložitvami glasu. Kolega Gantar izvolite, proceduralni predlog.
Proceduralno. Jaz se, gospod podpredsednik, opravičujem. Res je bil lapsus. Slovenske demokrate sem imenoval Social-demokrate, čeprav so nekoč bili. Ampak vseeno se opravičujem predvsem sedanjim Social-demokratom zato, ker sem jih zamenjal. Hvala.
Dobro. Jaz verjamem, da je bilo opravičilo sprejeto. Mi pa prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Kolega Školč, vi ste se prijavili proceduralno? Upošteval bom, vnaprej povem, samo še ta proceduralni predlog oziroma dovolil besedo. Pozneje več ne bom, ker ocenjujem, da nismo več povedali ničesar novega in da ni bil kršen poslovnik v ničemer. Kolega Školč, izvolite.
Hvala lepa. Jaz izkoriščam to priložnost samo zato, da protestiram zoper vaše ravnanje. Prej sem se namerno javil k besedi drugič, da vidim, če boste ravnali enako, kot ste ravnali s kolegom Ruparjem.
Kolega Školč, jaz sem vaš protest vzel na znanje.
Dovolite, da končam. Gospod podpredsednik, ne bodite tako nestrpni. Govorimo o kulturi dialoga. Vsa ta razprava, ki jo tu vodimo, je razprava o tem, ali smo se sposobni pogovarjati. Ugotavljam, da koalicija ni tega sposobna, in ugotavljam, da tudi podpredsednik ni sposoben te diskusije peljati. Tako da lahko vsakdo v okvirjih, ki mu jih določajo pravila, pove tisto, kar bi rad. To obžalujem. Hvala za priložnost, da sem lahko to do konca povedal.
Kolega Školč, verjetno bi oziroma mogli bi vedeti, da v tem momentu in pa zadnjih deset minut ne poteka diskusija, ampak obrazložitev glasu in zato veljajo pravilniške določbe, ki govorijo o obrazložitvi glasu. Prosim, če upoštevate poslovnik in ne kratite poslovnika in našega časa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za predlog je glasovalo 37, proti 42. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ne sprejme. Mi pa prehajamo na glasovanje o predlogu poslanca Milana M. Cvikla, da bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa, in sicer državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja Strategije razvoja Slovenije, dr. Jožeta P. Damjana na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla glede bodočih aktivnost ministra in zniževanja javnofinančnih odhodkov v bruto domačem proizvodu. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Kolega Cvikl, izvolite.
Gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci vladajoče koalicije. Včeraj je minister svojo razpravo s tem, da je res premalo časa, da bi lahko pojasnil vsebino prvega od 67-ih ukrepov iz okvira gospodarskih reform, in to je, kako zmanjšati javno porabo za približno 150 milijard. To je nekaj, kar se bo dotikalo vseh nas. Predvsem vas v vladajoči koaliciji, ko boste prisiljeni sprejeti takšen ali drugačen proračun. Drugo, kar gospod minister ni uspel natančno pojasniti, je razkorak med njegovim zavzemanjem za uvedbo enotne davčne stopnje in dejstvo, da enotna davčna stopnja ni omenjena, ni pisno navedena v tekstu [[gospoda Janše]] partnerstvo za razvoj. Prav tako gospod minister za razliko od vlade smatra, da je potrebno davek na izplačane plače ukiniti že v letu 2006. To je nekaj, kar smo v Liberalni demokraciji Slovenije predlagali v lanskem letu, pa se je še brez tega ministra vladajoča koalicija odločila, da temu ne bo tako. In potem smo z gospodom ministrom za spremljanje Strategije razvoja Slovenije oziroma ministrom za razvoj diskutirali o tem, da je potrebno zagotoviti pregledni umik države iz gospodarstva. Gospod minister se je strinjal, da je, ne samo neustrezno to, kar se je naredilo pri Mercatorju. Neustrezno je, da sta se KAD in SOD odločila, da bosta preprečila dokapitalizacijo Merkurja - ni vas bilo včeraj veliko v dvorani in minister je navajal, kakšna je nova strategija vlade glede delovanja KAD-a in SOD-a pri preglednem umiku države iz gospodarstva. In seveda rekel je, da je šlo za nekaj neumnih transakcij. Predlagam vam, poslanci vladajoče koalicije, da podprete proceduralni predlog, da slišimo ministra za razvoj, ki naj bi seveda usmerjal gospodarskega ministra, okoljskega ministra, ministra za finance, mogoče samega predsednika vlade, kako res uresničiti okvir gospodarskih reform. Nekdo je prej rekel, da ne bomo diskutirali o enotni davčni stopnji, ker gre samo za enega od 67-ih ukrepov, naj seveda povem, da ta prvi ukrep od 67-ih potem, če boste pogledali tekst ima neposredno ali posredno povezavo še vsaj nadaljnjih 20 do 30 ukrepov, tako da je pravzaprav to razprava o vsebini okvira gospodarskih in socialnih reform. Vendar minister je sam rekel, časa je premalo. Velja se o tem pogovoriti. Pripravljen sem natančno obrazložiti. Kazal nam je tudi neke preglednice, kaj bo vlada počela. Mi v tem državnem zboru pa naj bi to sprejemali. Kmalu bo spomlad leta 2006, ko se v skladu s proceduro pripravljajo proračuni za leto 2007. V teh proračunih bo treba odhodke zmanjšati za približno 100 milijard. Velja se o tem pogovoriti v tem državnem zboru, prej preden vas bodo [[...]]
Kolega Cvikl, čas!
[[...]]predvsem v vladajoči koaliciji v to prisilili na nekem sestanku na Gregorčičevi 20. Hvala.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za predlog je glasovalo 32, proti 47. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, drugo obravnavo predloga zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju evropske delniške družbe. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, in sicer dveh k 25. členu. Torej, prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SD k 25. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 45. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SD k 30. členu. Obrazložitev glasu, gospa Potrata, v svojem imenu ali v imenu poslanske skupine? Izvolite, prosim.
Hvala. Ker je bila izrečena zahteva po presoji zakonodajno-pravne službe v zvezi s tem amandmajem in ker je bilo premalo časa za obrazložitev, naj povem zelo na kratko samo bistvene stvari. V evropski direktivi 11. člen pravi [[imenuje se zloraba postopkov]] : "Države članice v skladu z zakonodajo skupnosti sprejmejo ustrezne ukrepe za preprečevanje zlorabe v zvezi z odvzemom pravice do udeležbe ali odrekanjem te pravice delavcem." Vsaj dve stari članici Evropske unije, to sta Nemčija in Avstrija, imata tak poseben člen, ki se imenuje zloraba postopkov. Skladno s to prakso je bil predlagan tudi amandma, ki je bil najprej mišljen kot samostojni člen s podnaslovom zloraba postopkov. In kot tak bi se nanašal na 2. poglavje zakona, ki se imenuje postopek pogajanja. Členi so označeni s številkami od 4 do 15. To ne pomeni, da se sklicujemo na 18. ali na 22. člen ali na 38., o katerem tudi ni govora. Seveda ni mogoče zdaj polemizirati z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki pravi, da ni bilo dovolj pojasnil ali obrazložitve. Ampak v tem državnem zboru zadnje čase praviloma sprejemamo amandmaje z večino brez besedice obrazložitve. Hvala.
Hvala. Želi še kdo drug obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za predlog amandmaja je glasovalo 33, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet nobeden amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanjal o predlogu zakona opravil v četrtek, 2. marca letošnjega leta, v okviru točke glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Obrazložitev glasu. Kolega Kumer, v svojem imenu ali v imenu poslanske skupine? Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov seveda tega predloga sklepa matičnega delovnega telesa ne bomo podprli. Nobenega trdnega in relevantnega argumenta danes nismo slišali, ki bi lahko potrdil sklep odbora, da predlog zakona ni dobra osnova za nadaljnjo obravnavo. Ravno nasprotno. Vlada se je sama ujela v lastno zanko. Njen kronski argument, da v zakon o gospodarskih družbah še ni dokončne rešitve glede enotirnega sistema upravljanja, je padel danes pri točki, ko smo obravnavali zakon o evropski delniški družbi, ki ga je sama predlagala. Tudi v njem je opredeljen enotirni sistem upravljanja kljub temu, da ZGD še ni dokončno sprejet. S to potezo je vlada sama pritrdila nam predlagateljem sprememb zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, da ni nobenega priodica glede na zakon o gospodarskih družbah. Isto smo namreč predlagali in isto smo počeli, kot je počela vlada. Razlika je le v tem, da je koalicijska večina v odboru za delo, družino in socialne zadeve in invalide ravnala dvolično. Če si zares in iskreno želimo družbo sodelovanja in partnerstva, kar je v zadnjih dneh neki politični moto vladajoče vladne koalicije, in če želimo, da smo res socialna država, potem bomo iz vsebinskih, ne pa formalnih razlogov stremeli k temu, da bodo delavci s svojim znanjem, sposobnostmi in pozitivno energijo odločali in sodelovali pri odločanju. Ker sem nepopravljiv optimist in upam, da se v tem primeru tega zakona ne bo ponovila stara zgodba, ki smo ji priča v zadnjem letu. Ko mnogi z usti in tisto, kar je v ustih, veliko dajejo - in danes smo slišali veliko obljub na soupravljanje delavcev - da lahko seveda na to z obema rokama jemljejo, ko pišejo zakone. Upam, da se ta zgodba seveda ne bo ponovila.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 40. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. K 1. členu imamo vložen amandma poslanskih skupin SD in LDS k 1. členu predloga zakona. Obrazložitev glasu, kolega Bevk. V svojem imenu ali v imenu poslanske skupine? V imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli skupni amandma opozicije k 1. členu, s katerim dopolnjujemo koncept zakona o odpravljanju posledic izpostavljenosti azbesta, se pravi tudi z okoljskim in ne samo poklicnim vidikom azbestnih bolezni. Z amandmaji opozicije, opozicija sledi nameri vlade, ki je decembra 2004 v izhodiščih za oblikovanje novega zakona zapisala, da bo vključeval vse potencialne eksponente, tako zaposlene, kot bivše zaposlene v proizvodnem procesu ali servisnih službah, ki so posredno ali neposredno prihajali v stik z azbestnim prahom, kakor tudi prebivalce zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu z diagnozo mezoteliom. Podobno obljubo je v odgovoru na moje poslansko vprašanje junija lani podal tudi pristojni minister, mag. Janez Drobnič. Zakaj je v sklepni fazi priprave zakona prišlo do spremembe prvotnega koncepta vladnega zakona ni prav jasno. Mislim, si le, da so se bali finančnih posledic takšne rešitve. Vendar podatki o številu obolelih zaradi okoljske provinience azbestnih bolezni, ki jih je na seji matičnega odbora predstavila predstojnica Kliničnega inštituta za medicina dela, dr. Metoda Dodič Fikfak s Kliničnega centra v Ljubljani, niso veliki ter ne bi bistveno ogrozili državnega proračuna. Nizozemska vlada je prav v tem mesecu obljubila spremembo zakonodaje, ki bo izenačila pravice obolelih z mezoteliomom, ne glede na to, da ali so zboleli na delovnem mestu v azbestni proizvodnji, ali pa so bili azbestu izpostavljeni v naravnem okolju, predvsem v okolici podjetij. Sedaj imamo naravnost idealno priložnost, da se pridružimo Nizozemski ter izenačimo pravice obolelih z mezoteliomom. Zato kolegice in kolege prosim, da glasujejo za amandma k 1. členu zakona in pozabijo na delitve med koalicijo in opozicijo, kajti značilnost zadnjih 10 let v zvezi z azbestnim zakonom je, da so poslanke in poslanci doslej odločali soglasno. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na glasovanje. Pred glasovanjem se je k obrazložitvi glasu prijavil še kolega Anderlič. Izvolite.
Gre za bistven amandma, gre za to, da se pravzaprav s tem ugotovi ali smo za to, da se tistim, ki so zboleli za to kruto boleznijo, najsi bo kot delavci, naj si bo kot tisti, ki so živeli v okolici, izpostavljeni tem škodljivim snovem in gre za to, konec koncev, da nadaljujemo tisto kar je bilo v državni Sloveniji že pred mnogimi državami v Evropi urejeno na zelo human, pošten način, da se je prepovedalo azbestno proizvodnjo in trgovino z azbestom, da se je tudi kasneje odpravilo žarišča in seveda da so se ljudje, ki so se znašli v tej situaciji, torej da so zboleli za to boleznijo lahko na koncu svojega življenja tudi kolikor toliko olajšali bolečine. Torej gre za to, da prisluhnemo tistim pismom, na katere so se danes poslanci sklicevali, na obljube ministra pred letom, dvema, trema. Gre za to, da spoštujemo vse organizacije, ki se ukvarjajo s tem, tako sindikate, tako z društva in tako naprej, v imenu skupine govorim, ja seveda, saj [[...]]
Kolega Anderlič, [[...]]
[[...]]saj me je pozval gospod [[...]]
Kolega Anderlič, kolega Anderlič, to morate drugič prej povedati, toliko morate biti korektni do naših tehnikov [[...]]
Je že v redu. Če [[...]]
Ni bilo debate o tem, ali govorite v lastnem imenu ali v imenu poslanske skupine [[...]]
Še vedno so, še vedno ste, saj ni treba toliko pogosto govoriti, samo povejte, ali boste dali besedo ali ne boste.
Nadaljujte.
Jaz imam pravico, vi pa [[...]]
Nadaljujte.
[[...]]vi pa ste zato, da vodite sejo.
Nadaljujte, vse kar je, prosim za korektnost.
In verjamem, da ne želite, da se sliši glas tistih, ki se postavljajo za ljudi, tiste, ki so zato tukaj, da pisma, na katere se sklicujejo poslanci koalicije, v katerih opozarjajo ljudje, da je potrebno stvar urediti, da se tudi uredi. In ta amandma govori o tem. In glasujemo o tem, ali ste za to, da se ljudem, ki so bili izpostavljeni azbestu najsi bo v tovarni ali bo pa tovarni zagotovi tiste pravice, ki so že bile urejene z zakonom, pa ste jih s tem novim zakonom preprosto zmanjšali. Za to gre in to povejte, da ste proti ljudem, da ste proti temu, da bi ljudje dobili status poklicne bolezni oziroma da bi iz tega naslova lahko dobili tudi odškodnino. Samo za to gre pri tem amandmaju in zato ga bomo v naši poslanski skupini podprli.
Še kdo v imenu poslanske skupine? Kolega Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Škoda se mi zdi, da se seveda obrazložitev glasu zlorablja v čisti populizem. Jaz amandmaja ne bom podprl, ampak ne zato, da sem proti ljudem, da ne bom ljudem pomagal. To je čisto navadna pokvarjenost. Jaz sem zato, da vsem tem ljudem pomagamo, ampak ne na povsem ne-konceptualen način. Ta zakon ni zakon za prebivalstvo, ta zakon je pisan kot tipičen primer zakona, ki obravnava poklicno bolezen in ne na tej podlagi tako zlorabljati koncepta tega zakona, kot ga zlorabljajo nekateri v obrazložitev glasu. Jaz žal kljub temu, da bi rad na vsak način tem ljudem pomagal, ker so upravičeni do tega, ampak to je treba napraviti na drugačni podlagi, ne pa na temelju zakona, ki ni predmetni zakon za ta vprašanja in zato je čista zloraba in navaden populizem, kar eni zganjajo tukaj. Ne morem podpreti takega amandmaja, ker je zelo nameren. Hvala.
Hvala. Prijavljenega v imenu poslanske skupine imamo še poslanca podpredsednika Klavoro in kasneje Srečka Prijatelja. Izvolite gospod Klavora.
V svojem lastnem imenu bi obrazložil svoj glas.
Kolega Klavora, potem vas moram spomniti, da ima v tem primeru prednost poslanec Srečko Prijatelj, ki bo govoril v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa.
Izvolite, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Predsedniku matičnega delovnega telesa: zakon sprejemamo zaradi ljudi, ne zaradi pravne forme. In prosil bi, da vi ne zavajate državnega zbora, kajti ta zakon je brez teh amandmajev veliko slabši, kot tisti, ki je prenehal veljati. Zato imamo zdaj pravno praznino in vlada ni naredila tistega, kar je obljubljala. Lepo vas prosim, ljudje umirajo! Ne gre za nekaj, kar je lahko popravljivo, pogovarjamo se o ljudeh, ki jim je odmerjen čas življenja na zelo kratko časovno obdobje. In dajte to enkrat razumeti! Popravite to krivico, za katero je kriva država! Država je kriva, da so ti ljudje oboleli, ne samo v tovarnah, kjer so delali, ampak tudi ob tovarnah, kjer so živeli. Pa ne glede na to, ali so to otroci v vrtcih ali delavci v tovarnah, tako pač je.
Hvala. Zaključili smo z obrazložitvijo glasu v imenu poslanskih skupin. Prehajamo na obrazložitev glasu v lastnem imenu. Kolega Klavora, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V svojem imenu bi rad obrazložil svoj glas. Svoje mnenje o vsej tej problematiki, tako imenovani azbestni problematiki, sem tu že večkrat povedal. Ni mi šlo ne za populizem ne za prepričevanje, ampak sem bil zelo vesel, da ste me poslušali o tej temi. Zelo se čudim pri današnji razpravi, da je mnogo razpravljavcev govorilo o nestrokovnih zadevah, kakor so se lotevali nekateri tega problema. Če so poslušali na odboru dr. Dodičevo, strokovnjakinjo, potem sem jo jaz kot njen kolega poslušal z izrazitim zanimanjem; škoda, da je niste tudi drugi poslušali. Veliko je bilo rečenega o nestrokovnosti. Meni se pa ne zdi, da je ta stvar tako nestrokovna in tako za lase privlečena. Hočem govoriti o ljudeh, ki so delali znotraj tovarne, in tistih, ki so živeli ob tovarni. Veliko smo govorili - zelo se čudim nekaterim debatam - o poklicni bolezni in o azbestozi oziroma o bolezni zaradi azbesta. To je točno definiran pojem, to ni nič za lase privlečenega. Veste, govorili smo tudi o onkologiji na splošno, o rakastih obolenjih. To je popolnoma nekaj drugega, kot kadar govorimo o mezotaliomu plevre, znanstveno dokazano. Lahko bi še razlagal, če bi imel čas, te zadeve, da bi morda dojeli, da nekateri pa le ravnamo prav. Težko bi šel skozi Soško dolino ali se ustavil, točno vemo, v kateri regiji tega območja, in pogledal ljudem v obraz, če ne bi ravnal tako, kot bom zdajle ravnal. Hvala.
Hvala. Kolega Anderlič, izvolite.
Podprl bom amandma, zato ker želim dati priložnost vsem tistim ljudem, ki se bodo znašli v situaciji, da ne bodo videli druge pomoči, kot da se bodo obrnili na zdravnike, na komisijo, zaradi azbestoze, zaradi posledic, ker so živeli ali delali v okolju, kjer je bil prisoten azbest. Glasoval bom tudi za to, ker je zakonodajno-pravna komisija ugotovila, da ta zakon je sistemski in ni nasprotovala tem amandmaju in ta amandma je lahko predmet tega zakona in lahko na tak način ta država, če imamo seveda voljo to vprašanje uredi, samo za to gre. , Če želimo dati to priložnost ljudem, da se zaščitijo na ta način, da ko bodo zboleli vsaj kot bi človek temu rekel blažijo neke posledice tega, potem je smiselno ta amandma podpreti. Preveč sem v teh 10-ih letih poslušal travm, stisk ljudi, tako tisti, ki so bili zaposleni, kot tisti, ki so živeli ali pa živijo v neposredni okolici in ravno zaradi tega ni potrebno tukaj nič drugega ugotoviti, kot da, če želimo tem ljudem dati to možnost, potem je treba zakon na ta način dopolniti, če ne, je seveda ta zakon omejen, rešuje stvari samo delno. Mislim pa, da tudi s to spremembo v nadaljevanju bo najbrž življenje pokazalo, da bo treba zakon še dopolnjevati in tudi takrat, če bom imel priliko, bom to storil, torej, da bom tako rešitev podprl.
Hvala. Kolega Sok, izvolite.
Sedaj, če dovolite. Jaz sem se prej še v imenu poslanske prijavil pa ste me verjetno spregledali. Povedal bi, da v poslanski skupini Nove Slovenije tega amandmaja ne bomo podprli. S tem seveda prevzemamo odgovornost za vse tisto, kar govorite in se popolnoma strinjamo s tem, kar je povedal predsednik odbora za delo, družino in socialne zadeve. Ta zakon je pisan za druge namene, se pravi, za zaposlene. To, kar pa vi predlagate, da se zadeva razširi na vse, to je pa seveda brez kakršnekoli argumentacije, širitev praktično na področje cele Slovenije. Tisti, ki smo danes sodelovali v razpravi smo seveda lahko slišali in tudi sami opozorili, kdo vse se je v tej državi srečal in se še vedno srečuje s tem pojavom, ki se ji pravi azbestoza. Če bi seveda zdravniki sprejeli ta zakon, ne pa politiki, jaz verjamem, da bi verjetno bil drugačen, vendar se je treba zavedati, da v tej državi boluje veliko ljudi za rakom tudi za rakom, ki je povzročen zaradi takšnih in pa drugačnih zunanjih vplivov. Ne povzroča raka samo azbest, raka povzroča še marsikaj, ampak za azbestne bolnike se je pač odločilo, da se sprejme poseben zakon in to zakon, ki bo jasno definiral na kakšen način in kdo je opravičen do teh odškodnin, ne pa tako kot je bilo do sedaj, ko v bistvu tudi tistih sredstev, ki so bila namenjena za ta namen ni bilo možno uporabiti, ker je bil v veljavi nek zakon, ki ni dajal operativnih možnosti, da ti bolniki tudi do tega pridejo in to pismo smo tudi danes tukaj pred seboj imeli in ga lahko poslušali, kaj so o tem napisali naši državljani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo za obrazložitev glasu ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Amandma bom podprla. Mislim, da sem tudi v sami razpravi o tem amandmaju dovolj jasno povedala, da ne držijo trditve o tem, da je azbestoza, ki jo povzroča azbest tudi v širšem okolju, ne samo na delovnih mestih, kjer je vir azbesta bil najbolj intenziven bolezen, ki je v primerjavi z vsemi drugimi boleznimi, povzročenimi z agensi iz okolja specifična. In da je to bolezen, ki še vedno straši med nami, še vedno je pred nami bodočnost, ki bo trajala okroglih 30 let, za mnoge ljudi, morda bo celo kdo tukaj v tej dvorani čez 20 let zbolel za azbestozo, pa se bo takrat spraševal, ali je pravilno ravnal, ker ni priznal dejstva, da je zaradi prepoznega odločanja naše države, ne tega državnega zbora, ne države Slovenije, ampak že tudi države Jugoslavije, prišlo do tega, da je obdobje, ko se bo še pojavljala azbestoza, mnogo daljše kot bi sicer bilo, če bi recimo Jugoslavija to storila že pred 20-imi leti, 20 let pred razpadom. In zaradi tega menim, da je naša dolžnost, da tudi tistim ljudem, ki so zaradi prebivanja ali dela v bližnji okolici teh mest, kjer se je sproščal azbest omogočimo, da imajo pravico do podobnih ugodnosti kot pa tisti, ki imajo delovno, poklicno bolezen definirano po tem zakonu. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu, poslanec Zagorac.
Hvala za besedo. Sam sicer nisem imel namena se javljati, ampak nekaj koalicijskih poslancev me je spodbudilo k temu. Če prav razumem zakon, o katerem bomo danes glasovali, po vašem prepričanju govori in daje pravice, samo ljudem, ki so se z azbestom in z azbestozo srečali na delovnem mestu. Vsi ostali, ki se pa z azbestom ali pa azbestozo srečajo izven dela, bodisi so njihove strehe pokrite z azbestno kritino, bodisi je azbest v njihovih fasadah, pa bodo od te vlade, tako po mnenju predsednika odbora, kot po mnenju nekaterih drugih poslanskih kolegov iz opozicije, pa bodo dobili v tem letu nov zakon. Nov zakon, v katerem bodo pa zajeti oni. Danes govorimo samo o tistih, ki se z azbestom in azbestozo srečujejo na delovnem mestu. Zanima me, spoštovane kolegice in kolegi iz pozicije, kdaj bo ta zakon? Po mojem prepričanju je dobro, da v tem zakonu zajamemo vse ljudi, vse tiste, ki se srečujejo z azbestozo, ne pa da sprejemamo čez mesec, dva ali pa 14 dni, v kar dvomim, da boste sposobni pripraviti še v tem mandatu zakon o azbestu, ki zajema tudi tiste, ki se srečujejo z azbestozo izven svojega delovnega področja, da to sprejmemo v tem zakonu. To nam ta amandma ponuja. Nenazadnje zavedati se morate, da so nekateri ljudje delali z azbestom predvsem zaradi tega, ker jih je v to prisilila država, v državnih podjetjih. Zato bom z veseljem podprl predlagani amandma poslanske skupine ali pa, bom rekel, opozicije.
Hvala. Besedo ima poslanec Germič, izvolite.
Hvala lepa. Torej, zavedam se, da s tem zakonom ne bomo rešili problema poklicnih bolezni v celoti. Hkrati se pa zavedam, da v večurni razpravi, ko je razpravo poslušalo bistveno manj poslancev kot nas je v tem trenutku v dvorani, nismo uspeli prepričati, da bi v zakonu, za katerega se strinjam, s sprejemom tega amandmaja spremenili koncept, ampak zame tukaj ni dileme. Zakaj je ni? Bilo je rečeno, da so bolezni na osnovi azbesta specifične bolezni in da je Slovenija že s sprejemom zakona leta 1996 bila ena izmed prvih držav v Evropski uniji, ki je regulirala to področje, strinjali smo se, da je potrebno nadgraditi zakon iz leta 1996, ki je bil nekaj let tudi spremenjen in nadgraditi ga je bilo prav gotovo potrebno na tem področju, o katerem danes s prvim amandmajem tudi govorimo, kajti proizvodnjo smo prestrukturirali. In poslanke in poslanci, če sprejmemo ta amandma lahko sprejmemo danes zakon v celoti, kajti, če sledimo vsem amandmajem, amandmaji konsistentno spreminjajo cel zakon. In pred vsakim izmed nas bo ta dilema, ali bomo to tematiko rešili v celoti ali bomo jo omejili samo na določene posameznike, ki so bili na določen način izpostavljeni azbestu. Še enkrat ponavljam. Nemogoče je biti opredeljen kot bolnik z azbestom, če tega ne verificira tako imenovana skupina strokovnjakov, ki ugotavlja vzročno posledično povezavo in iz tega vidika lahko podpremo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Besedo ima poslanec Školč.
Hvala lepa. Leta 1996 so tudi poslanci SKD, SDS, SLS iz Tolminske, Bovške, Vipavske, Goriške bili med tistimi, ki so bili ključni za to, da parlament prepričajo v to, da je potrebno ta zakon sprejeti. Zakaj so danes tiho? Zakaj bodo danes glasovali proti temu zakonu? To je na nek način zelo relevantno vprašanje, ko pa vsi po desetih letih vemo bistveno več, kot smo vedeli leta 1996, ko se je sprejemal prvi zakon. Takrat je bilo res veliko vprašanj, tako za zdravnike kot za pravnike, ki se ukvarjajo z delovno zakonodajo in s problemi, ki so vezani s poklicnimi boleznimi. Danes vemo, bom rekel, praktično vse, kar je potrebno za to, da lahko z instrumenti, ki jih ima na voljo država na nek način saniramo tisto, kar je sanirati mogoče. Ravno tako so takrat uradniki z ministrstev tem rešitvam nasprotovali. Uradniki se niso menjali, poslanci so se menjali, nekatere stranke so ostale pri svojem in njihovi poslanci, drugi se uradništvu priklanjajo, ljudje pa ostajajo s svojimi težavami. Jaz bom to rešitev za razširitev podprl ne glede na to, če ima kakšno slabost, ker je bistveno boljša od tega, da oži tiste stvari, ki jih je potrebno urediti. In upam, da se ne boste izgovarjali [[...]]
Kolega Školč, vam je mikrofon vzel besedo, ker ste prekoračili dogovorjen rok. Nadaljujemo z razpravo obrazložitev glasu, k obrazložitvi glasu vabim poslanca Guliča.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Že prej v razpravi sem povedal, da seveda sem zato, da se razširi ta krog, in sicer iz pravzaprav z čisto logičnega sklepanja. Če nič drugega, se pravi če vso to politično navlako, ki ji pravite pridobivanje točk zanemarim. Seveda, vsi pridobivamo točke, vsi jih tudi izgubljamo, ampak nismo zato tu. Tu smo zato, da seveda, naj poudarim, naredimo to deželo bolj prijazno, bolj prijetno. Za vse tiste, ki so seveda zboleli za azbestozo je to že prepozno, ampak vendarle se da kaj postoriti. Prav gotovo so tisti ljudje, ki živijo v bližini virov polucije veliko bolj ogroženi kot vsi drugi. Najbrž je kdo bolj ogrožen tudi od tistega, ki samo za osem ur prihaja v tovarno delati, ali pa ki je recimo tam na kakšnem takšnem delu v proizvodnem procesu, kjer ni toliko stika kot tisti, ki je 24 ur čisto v bližini fabrike. Bolezni zaradi polutantov seveda niso samo v Anhovem in v njegovi okolici in okolici Salonita, ampak so tudi kje drugje po Sloveniji. To vam lahko povem, saj sem doma iz Zasavja, kjer je veliko bolezni respiratornih organov, kjer je veliko raka na črevesju in tako naprej, kar je vse posledica prekomernega onesnaženja okolice. Ampak tako, kot je seveda onesnaženo okolje z azbestom v Anhovem, pa najbrž nikjer ni in prav gotovo bi država morala, ker je konec koncev tudi črpala neke dobrine iz tega, to povrniti z neko odškodnino. Mene seveda ne čudi, da se vlada trudi zmanjšati obremenitev proračuna. Bolj me čudi to, da se vlada trudi, da bi zmanjšala, da bi ne obremenila profitov Intercementa, ki je lastnik Salonita ali pa [[...]]
Kolega Gulič, tudi vi ste bili prepočasni. Besedo za obrazložitev glasu dajem poslancu Samu Bevku. Jaz prosim, če se vsi držite naprej načrtovanega in na "displeju" prikazanega časa. Kolega Bevk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predstojnica inštituta je na matičnem odboru jasno povedala, da so povsod po svetu in tudi v Evropi azbestne bolezni ločene od drugih poklicnih bolezni. To pa zaradi tega, ker je azbest edina snov doslej, kjer je poklicni rak znanstveno dokazan in priznan in kjer je v Evropi še vedno na prvem mestu kot poklicni azbestni rak. Da ne gre za ne vem kakšno veliko število, naj povem, da je bilo od leta 1964 do leta 2002 365 primerov mezotoliomov v celi Sloveniji. Okoljski mezotoliomi, ki jim tako danes nasprotujete zaradi tega amandmaja pa so bili v Soški dolini komaj trije, se pravi izredno zanemarljiva številka. Potem bi rad povedal tudi to, da bo verifikacijo poklicne bolezni zaradi izpostavljenosti azbesta opravila posebna interdisciplinarna zdravniška komisija strokovnjakov iz 9. člena, ki jo bodo sestavljali zdravnik specialist medicine dela, zdravnik specialist internist pulmolog, zdravnik specialist radiolog oziroma zdravnik specialist druge specialnosti glede na obravnavan primer in vse te strokovnjake bo minister imenoval z odločbo. Poleg tega pa bi povedal še to, da ne gre za stotine in tisoče primerov. Do sedaj je bilo po 10 letih tega zakona verificiranih 1.433 azbestnih bolezni, 400 je bilo invalidov, 1.000 od teh azbestnih bolnikov pa je bilo lahko prerazporejenih na njim primerna delovna mesta, tako da ne gre za množično obolevnost v tisočih. Zato mislim, da bi lahko vključili tudi naš amandma in razširili ta zakon tako, kot si prizadevamo podpisniki amandmaja. Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev glasu poslanec Milan M. Cvikl.
Glasovanje o tem amandmaju bo pokazalo, kako si vladajoča koalicija predstavlja partnerstvo za razvoj. Samo to ni partnerstvo za razvoj, ampak je partnerstvo za odpravo posledic dela z azbestom. Kot je lepo navedeno v primerjalnem pregledu gre za to, ali bomo sledili nizozemskemu modelu, ali pa bomo preprosto vztrajali na togi rešitvi, zaradi katere ste nekateri včasih govorili ravno drugače in zadevo omejili samo na tiste, ki so se s tem srečevali poklicno. Sam verjamem, in o tem velja kar nekaj evropske in svetovne prakse, da ni vprašanje samo odpravljanja posledic dela z azbestom pri tistih, ki so neposredno delali z azbestom, ampak za vse ostale, ki so se s tem posledično srečevali. Mogoče bi se celo ne strinjal s tem amandmajem, če bi kratka preverba programa dela vlade za leto 2006 pokazala, da ni res, da bo vlada pripravila zakon o odpravljanju posledic azbesta za vse ostale, ker tega programa, tega zakona v programu dela ministrstva za delo, niti ministrstva za zdravje v programu dela vlade za leto 2006 ni. Torej, danes imate možnost s podprtjem tega amandmaja in naslednjih amandmajev, da odkljukamo eno od še neobstoječih, pa potrebnih točk dela vlade v letu 2006, v letu 2007 in zagotovimo pogoje, da bomo lažje vsi skupaj reševali probleme ljudi, ki jih je doletela bolezen kot posledica izpostavljenosti azbestu, bodisi na delu, ali v okolju, instituciji, kjer se je ta azbest uporabljal. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu, poslanec Franc Capuder, izvolite.
Hvala lepa. Zakon kot takšen bom podprl, tega amandmaja pa ne morem podpreti iz več razlogov. Predvsem zaradi tega, ker se mi zdi, da to vplivno področje širi praktično na celo Slovenijo. Ta stvar nam lahko uide iz rok in se res pojavi sistem domin, za katerega navsezadnje nihče več ne bo vedel, kdo pije in kdo plača. Predvsem pa mislim, da je ta zakon, ki ga je pripravila ta vlada boljši od prejšnjega zaradi tega, ker širi krog upravičencev tudi na tiste, ki niso bili zajeti v dosedanjem zakonu. In teh je, mislim, kar veliko. [[Nemir v dvorani.]]
Kolega Capuder, dovolite. Prosim, mir v dvorani! Kolega Zagorac in Tavš, prosim, če se želite pogovarjati, pojdite ven. Bodite toliko korektni ali kulturni in poslušajte poslance, ki imajo kaj povedati. Če tega ne premorete, opravljajte stvari, ki jih opravljate, zunaj. Nadaljujte, prosim.
Prejšnji zakon je bil neoperativen, kar je pokazalo tudi pismo, ki sem ga predstavil v parlamentu. In vsi, ki se sklicujete na to, kako je bil prejšnji zakon v redu, mogoče je bil za tiste čase. Časa je bilo dovolj, da bi se v tem vmesnem času popravil, vendar mislim, da ni bilo želje in tudi kakšne posebne volje ne. Tega amandmaja pa ne bom podprl.
Hvala. Obrazložitev glasu, kolega Bajc, izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Najprej bi rad uvodoma povedal kolegu Školču, da bom podprl ta zakon, glede na to, da je pozval nekatere poslance, naj podpremo, in odgovarjam tu, kot nas je on opozoril. [[Oglašanje iz dvorane.]] Ne, ne, govorili ste, kolega Školč, o zakonu. Drugo, rad bi povedal oziroma glede na to, da je bilo danes veliko razprav o tem, kako so delavci izpostavljeni, tisti, ki razlagajo vagone v Mariboru, tisti, ki popravljajo ladje na izolskem doku, če si preberemo 2. člen, mislim, da je bistveno širši od sedaj realiziranega zakona in pravi: "Do pravice po tem zakonu so upravičene osebe, ki so bile zaposlene v gospodarskih družbah, ki so predelovale, skladiščile, vgrajevale, odstranjevale azbest oziroma azbestne izdelke." Se pravi, vsi delavci, ki so to delo opravljali in imeli opravka z azbestom oziroma azbestnimi izdelki bodo upravičeni do pravic, izhajajočih iz tega zakona. Naslednje, kar bi rad rekel. 12. in 13. člen ne govori nič, da bo Istra oziroma da bo Cementarna Anhovo - ne vem, kako se danes imenuje - karkoli plačevala. Se pravi, da tisti, ki podpiramo zakon in ne podpiramo amandmajev, ne govorimo o kapitalu, o avstrijskem ali ne vem čigavem. Tu se je zapisalo v 12. členu, "vse obveznosti, izhajajoče iz tega zakona, prevzema državni proračun". In glede na to, da bo ob upoštevanju in realizaciji tega zakona bistveno več upravičencev, kot jih je, sicer s širšimi pravicami, pa manj realiziranimi v obstoječem zakonu, amandmaja k 1. členu tega zakona ne bom podprl.
Hvala. K besedi je prijavljena poslanka Širca. Izvolite, prosim.
Res je, gre za ključen popravek in v kolikor bi ga sprejeli, potem bi danes lahko mogoče brez sramu zapustili te prostore. Kajti vprašanje ob tem amandmaju je zgolj samo eno: vprašanje prioritet. Gospod minister, to je vprašanje vaših prioritet, prioritet vaše vlade. Ali se tej vladi zdi bolj pomembno, da hodijo nekateri v Lurd ali se jim zdi bolj pomembno, da se ne igramo z zdravjem? In tukaj govorimo o bolezni, o boleznih je skrajno, skrajno senzibilno govoriti in hvala bogu, da dejansko ni še prenosa. Namreč, posledice, in če se vrnem k prioritetam in tudi če utemeljim svoj razlog, zakaj bom podprla te rešitve in posledično še vse ostale, ki sledijo iz tega amandmaja, so zgolj ene. Ljudje niso postali in prišli do teh težav zaradi tega, ker bi to hoteli, ampak ker so bile okoliščine takšne in ne samo tisti, ki so bili v delovnem razmerju, ampak tudi tisti, ki so bili v njihovi bližini. To je tako kot če bi dan- danes dejali, da imajo pravico do bolezni pri ptičji gripi samo veterinarji in nihče drug, ki bi prišel eventualno v kontakt z bolnimi živalmi. Skratka, naj vam povem, da pol leta vojaka v Iraku pomeni petletno nadomestilo za enega bolnika, obolelega za posledicami kontakta z azbestom.
Hvala. K besedi se je prijavil poslanec Davorin Terčon, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, pri vsej tej razpravi se sprašujem, kaj bi rekel vaš bivši kolega Hvalica. Jaz se spominjam teh debat, ki so bile v državnem zboru, kako je on, s katerim se mnogokrat nismo strinjali, pa vendar smo skupaj dosegli enotnost, da smo podprli neko rešitev, ki, kot ugotavljamo in kot ugotavlja tudi konec koncev sindikat azbestnih bolnikov Slovenije, je bila boljša, kot pa bo sprejeti zakon. In to človek, ki je prihajal iz tega okolja, s katerim se, kot pravim, se nismo mnogokrat strinjali. Sprašujem se, kakšno bo sporočilo te rešitve iz današnje seje, sporočilo bo, da smo na tem področju naredili korak nazaj. Sporočilo bo, da nismo na tem področju več enotni in sporočilo bo, da nekaterim pomeni več strankarska disciplina in komanda kot skrb za malega in pomoči potrebnega človeka, katerih je vsa politika polna usta pred vsakimi volitvami, pa potem lepo vehementno pozabi na vse te obljube. Jaz bom seveda ta amandma podprl.
Hvala. S tem smo končali z obrazložitvijo glasu. Pred glasovanjem pa vas samo opominjam oziroma seznanjam, da v kolikor amandma ne bo sprejet, postanejo amandmaji k 2. členu pod točko 2., k 4. členu, k 5. členu pod točko 1., k 6. členu, k 7. členu, k 10. členu ter k 12. in 16. členu brezpredmetni. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za amandma jih je glasovalo 37, proti 42. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 42.]] S tem so postali prej prebrani amandmaji brezpredmetni. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 2. členu, in sicer na odločanje o prvem amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k omenjenemu členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Še kdo drug? Ne. Gospa Breda Pečan, izvolite.
Kolegice in kolege bi rada obvestila, da bo poslanska skupina Socialnih demokratov ta amandma podprla. Rada bi utemeljila predvsem zato tudi na glas, zakaj je potrebno ta amandma sprejeti, da bo jasno, da je s tem amandmajem omogočeno, da bodo ljudje, ki so delali v okolju, kjer so, kjer je podjetje predelovalo oziroma vgrajevalo ali kakorkoli drugače delalo z azbestom, ki se je širil v širše okolje, ki ni bil omejen na posamezno delovno mesto, saj vendar ni bilo mogoče okrog delovnega mesta, kjer se je karkoli počelo z azbestom, narediti kletke, v katerih bi azbest ostal, ampak se je širil v širše okolje. Se pravi, ne samo do prebivalcev, ki so živeli neposredno v bližnji okolici posamezne tovarne, ampak tudi do pisarn, do delavske menze, do vratarnice in tako naprej, se pravi do vseh tistih delovnih mest, ki niso imela neposrednega opravka z izdelovanjem posameznih proizvodov iz azbesta in seveda drugih materialov. Tako, da bi bila z ohranitvijo besedila na delovnih mestih narejena izjemno velika krivica vsem tistim, ki so že bolni, ki že imajo azbestozo, ki že imajo plake, ki bodo morda v kratkem pri pregledu, upam da bodo deležni preventivnih pregledov, bo ugotovljeno, da imajo celo raka na pljučni plevri ali pljučnega raka, ki ga je povzročil azbest. Zato menim, da je ohranjanje teh besed izrazito krivično in predvsem moram vas opozoriti, da je tudi ta dikcija bistveno poslabšanje glede na prejšnji zakon, za katerega govorite, da je bil neizvedljiv. Rada bi vas tudi opozorila, da ne drži, da dosedanji zakon ni bil izvedljiv zaradi same dikcije zakona, ampak predvsem zaradi tega, ker komisije, komisiji nista delali. V tem je osnovni problem. Zakaj komisiji nista delali se jaz v to ne bi spuščala, to je stvar morale in delovanja posameznih ministrstev, tako v prejšnjih mandatih kot v sedanjem mandatu. Zakaj komisiji ne delujeta? To je osnovno vprašanje. In zaradi tega menim, da, kolegice in kolegi, bi bilo prav, da ta amandma res vsi enotno podpremo. Hvala.
Hvala vam. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za amandma jih je glasovalo 29, proti 44. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju poslanskih skupini SD in LDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o četrtem amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k 5. členu, in sicer prehajamo na odločanje o drugem amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k prej rečeno 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k 8. členu, kjer imamo dva amandmaja. Prehajamo najprej na odločanje o prvem amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 8. členu. Obrazložitev glasu. Poslanec Germič, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Torej, tukaj s tem amandmajem širimo medresorsko komisijo iz štirih članov na pet članov in peti član bi bil predstavnik organizacij oseb, prizadetih zaradi azbesta. Zakaj je to pomembno? Medresorska skupina bo vodila postopke sporazumevanja za izplačilo odškodnine in priznavanje pravice do invalidske pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. In seveda v okviru tega postopka sporazumevanja je zelo pomembno, da je s strani predstavnikov obolelih v tej komisiji določen član. Zakaj? Kajti na koncu naj bi prišlo do sporazuma. Sporazum bo pa sklenjen, če bodo gospodarski subjekti iz prejšnjega odstavka, torej iz odstavka za priznavanje deleža odškodnine, pristali na pogoje sporazuma in če se bo s tem strinjal tudi tisti, ki je vložil zahtevo za odškodnino. Seveda, če do sporazuma ne bo prišlo, bo lahko prišlo do teka mrtvega časa, v tem času, seveda, upravičenec, ki mu je po postopku verifikacije bila priznana stopnja obolelosti zaradi izpostavljenosti azbestu, seveda ne bo upravičen do določene odškodnine ali drugih ugodnosti iz tega zakona. Druga stvar, če ne bo prišlo do tega sporazuma ali sporazum ne bo takšen, kot si ga predstavlja tisti, ki je vložil zahtevo, bo lahko prišlo do tožbe na sodišču. Glede na to, da je čas zelo pomemben dejavnik za tiste, ki so oboleli, saj je smrtnost, ko nastopi bolezen zelo velika in čas, v katerem pride do tega zadnjega stadija je lahko zelo kratek. Zato se mi zdi zelo pomembno, da zagotovimo prisotnost posameznega predstavnika vseh teh bolnikov v tej medresorski komisiji, ki bo vodila postopek usklajevanja, torej za doseganje sporazuma, zato, da bi sporazum bil čim hitreje dosežen in zato, da bi sporazum ne bil potem predmet razprave na sodišču. Zato predlagam, kolegi poslanci, kolegice poslanke, da ta amandma podpremo in omogočimo predstavnikom obolelih članstvo v tej medresorski komisiji. Hvala lepa.
Hvala vam. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 33, proti 42. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanjem o drugem amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem smo zaključili z glasovanjem o amandmajih. Glede na to, da nam je nesprejetje prvega amandmaja povzročilo, da so se nekateri črtali inn ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora glasovanje o predlogu zakona opravil v četrtek, 2. marca letošnjega leta, v okviru točke glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 5. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami opravil v četrtek, 2. marca, v okviru točke glasovanj. In še prekinjena 10. točka dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o trgu vrednostnih papirjev opravil prav tako v četrtek, 2. marca, v okviru točke glasovanj. S tem prekinjam 14. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Srečno in lahko noč!