Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 4. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Branko Marinič, Vili Rezman, Davorin Terčon za pričetek seje ter Dimitrij Kovačič. Na sejo sem povabil predsednika vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. točki dnevnega reda, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državnega sveta Republike Slovenije k 8. točki in predstavnika urada predsednika Republike Slovenije ter predstavnika sodnega sveta k 13. točki dnevnega reda. Vse prisotne vabljene lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 4. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje 11. marca 2005. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predloga za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Kolegij predsednika državnega zbora predlaga, da se dnevni red razširi z obravnavo predloga zakona o ustanovitvi določenih postopkov o prekrških in odpustitvi izvršitve določenih kazni zapora, nujni postopek. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 2. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 14. točko dnevnega reda. Tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s predlagano dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 4. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 15.00 uri.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo sejo državnega zbora. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena ter 247. člena poslovnika državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. Zatem bosta minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel in minister za šolstvo in šport dr. Milan Zver v skladu z 247. členom poslovnika odgovorila na poslanska vprašanja, postavljena na 3. seji zbora, na katera zaradi odsotnosti nista odgovorila. Poslanci, ki so postavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik vlade, minister ali generalni sekretar vlade odgovorijo na vprašanja največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja; prosim poslance, da so na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi z najavo poslanskih vprašanj vas obveščam, da so poslanci Rudolf Petan, Rudolf Moge in Marjan Pojbič postavili vprašanja, ki niso sodila v delovno področje ministrstev, na katera so bila naslovljena. Poslanec Rudolf Petan je zato postavil novo vprašanje, poslanec Rudolf Moge je poslansko vprašanje prenaslovil na pristojnega ministra, poslanec Marjan Pojbič pa je najavljeno poslansko vprašanje umaknil. Prav tako sta poslanca Matjaž Han in mag. Anton Rop najavila vprašanji, iz katerih ni bilo jasno razvidno, kaj sprašujeta. Svoji vprašanji sta zato poslanca ustrezno spremenila oziroma popravila. V zvezi s to točko se je za danes opravičil minister dr. Zupan, in sicer bo odsoten po 17.30 uri. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik vlade, minister in generalni sekretar v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik vlade, gospod Janez Janša. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni, spoštovani predsednik vlade in člani vlade! Vaša koalicijska pogodba nakazuje na poglavje bančnega sistema in na privatizacijo, predvsem privatizacijo Nove kreditne banke Maribor. Kot verjetno veste, je Nova kreditna banka Maribor tako v vseslovenskem pomenu predvsem na podlagi nerevidiranih poslovnih rezultatov za leto 2004 poslovala uspešno, kot tudi za ožje lokalno območje, torej Štajersko, izjemno pomembna institucija, ki poleg bančnih storitev na trgu opravlja tudi vse drugo, od sponzorstva in tako naprej. Kot poslanca, ki prihaja predvsem iz zapostavljene regije, pa me moti stališče vlade oziroma odnos vlade do omenjenega vprašanja, in sicer, prvič zaradi netransparentne politike vlade Republike Slovenije, torej vaše politike, in pa drugič zaradi škodljive vladne politike v odnosu do finančne inštitucije imenovane Nova kreditna banka Maribor. Dejstvo je, da izredni dogodki, ki jih je sprožila vlada Republike Slovenije, posebej kadar gre za poslovanje s tujimi komitenti, negativno vplivajo na življenje posamezne banke. V našem primeru, torej sklica iz skupščine v obdobju, ko je ta banka skušala najeti tuj kredit, se je po mojih ocenah s tem povečalo tveganje po neodobrenju kredita oziroma višji obrestni meri predvsem na podlagi tako imenovanih ocen tveganj, ki jih opravljajo pri drugih bankah. Torej, negativni učinki, ki ste jih povzročili vi in vaša vlada, vlada Republike Slovenije, Novi kreditni banki Maribor, z drugimi besedami pomenijo morebitno nižjo kupnino oziroma z drugo besedo nižjo ceno pri morebitni prodaji Nove kreditne banke Maribor. Kot verjetno sami veste - in verjamem, da veste - je tržni delež Nove kreditna banke Maribor na slovenskem področju velik in, kar je pomembnejše, stabilen. In v interesu naše države bi moralo biti, da se ta stabilna finančna inštitucija oziroma stabilen položaj ohranja, ne pa, da se ga poskuša razvrednotiti oziroma ga delati pod političnim pritiskom. V povezavi s tem naj vas opomnim, da je prejšnja vlada oziroma v prejšnjem obdobju leta 1994 bil sprejet sklep državnega zbora ob sprejemanju ustavnega zakona, ki je govoril, da za privatizacijo bank mora biti sprejet zakon o privatizaciji, in k drugemu delu, da bodo državljani in državljanke dobili povrnjene stroške, ki so bremenili sanacijo v obliko izdanih obveznic. Tega ste še držali v letu 1999, ko ste vi predlagali zakon. V celotnem prejšnjem mandatu je v zraku visel moj zakon, ki bi izpolnjeval tako imenovan ustavni sklep, ampak dejstvo je, da prejšnja Liberalna demokracija sklepa ni upoštevala in je prodala Novo ljubljansko banko tujcu brez vseh zadržkov. Po drugi strani me zanima, gospod Janša, če mi odgovorite: Kakšen je potek načrtovane privatizacije? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Kaj je z morebitno dokapitalizacijo bank? In: Zakaj, če banka dobro posluje, načrtujete-oziroma domnevam, da načrtujete - zamenjati vodstveni kader, glede na to, da banka uspešno posluje? Prosim za korekten oziroma konkreten odgovor. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. Gospod predsednik, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik državnega zbora, hvala za besedo! Kolegice in kolegi! Spoštovani gospod poslanec, hvala za to vprašanje. Najprej naj rečem, da se vlada z nobeno konkretno odločitvijo ni vmešala v poslovanje ne te banke, o kateri ste govorili, ne v poslovanje katerekoli druge poslovne banke, tega tudi ne namerava početi v prihodnje. Tam, kjer je država pretežni ali pa kot v tem primeru posredno ali neposredno celo praktično 100% lastnik finančnih institucij, se bo obnašala kot dober gospodar, vendar brez tega, da bi se vmešavala v konkretne poslovne odločitve uprav. Ker če bi ravnala tako, potem ne bi ravnala kot dober gospodar. Kar se privatizacije tiče, bo vlada ravnala v skladu z dogovorom v koaliciji in v skladu z interesi slovenskega gospodarstva. Ni v interesu Slovenije in slovenskega gospodarstva samo, da imamo banke, ki poslujejo z dobičkom. V interesu Slovenije je tudi, da imamo tako dobre banke kot tudi dobro stoječe gospodarstvo. In v preteklih letih je tukaj prihajalo do nekaterih razkorakov, ko smo imeli zelo dobro stoječe banke, vendar pa na območjih, kjer so te banke delovale, ni bilo možno enako trditi tudi za gospodarstvo. Tako bo v vseh potezah, ki bodo v zvezi s privatizacijo Nove kreditne banke Maribor ali v drugi finančni instituciji potegnjene v prihodnje, to v ospredju. Želimo v Sloveniji vzpostaviti ali pa dograditi, ker v veliki meri je že vzpostavljen, tak bančni sistem, ki bo služil interesom razvoja gospodarstva, lokalnih skupnosti in Slovenije v celoti. S 1. majem lanskega leta, ko je Slovenija stopila v Evropsko unijo, se je položaj slovenskih bank deloma spremenil, povečala se je konkurenca, deloma se je to že odrazilo na poslovanju nekaterih bank, deloma bomo seveda lahko celotno bilanco naredili po enem letu, zaenkrat to še ni bilo mogoče, vendar je dejstvo, da se bo moral slovenski bančni sistem temu prilagoditi, da bo del te prilagoditve tudi nadaljnja privatizacija, da ima vlada v načrtu v letošnjem letu dokončati pripravo konceptov te privatizacije, jih uskladiti in potem seveda tudi predlagati ustrezne rešitve, pri katerih bo v ospredju nekaj kriterijev, eden od teh bo nediskriminacija, to se pravi, privatizirali bomo deleže po principu, da bo do deležev prišel tisti, ki bo slovenskim davkoplačevalcem za te deleže več ponudil. Drugič. Ko gre za določene specifične interese, ki jih imamo v vlogi slovenskega bančnega sistema pri gospodarskem in družbenem razvoju, bomo ta interes zaščitili z obdržanjem določenega kontrolnega deleža tako v tej banki kot eventualno tudi v drugih bankah. Postopek privatizacije bomo izpeljali tako, da bo vsak lastnik oziroma bodoči lastnik varoval oziroma ohranil takšno vlogo. Kot že povedano, v našem interesu je, da Slovenija nima samo dobro stoječih bank, ampak tudi dobro stoječe gospodarstvo v celoti.
Hvala gospodu predsedniku vlade. Želi gospod poslanec dopolnilni odgovor? Prosim.
Gospod Janša, pravite, da se boste privatizacije lotili po principu, jaz pa vas sprašujem, zakaj ste vi zamenjali vaš lastni princip, ko ste še leta 1999 vložili zakon o privatizaciji in smiselno in korektno predvsem do tega dela Slovenije, ki ima več od banke kot le bančne storitve, bi bilo, da bi ta privatizacija potekala transparentno. V vašem odgovoru ni, roko na srce, zaslutiti ničesar o besedi transparentnost. Rad pa bi se dotaknil druge teme v zvezi vašega odgovora. In sicer, verjetno veste, da je bančništvo eno najbolj občutljivih področij v naši državi ne samo zaradi mednarodnih tokov, ampak predvsem zaradi odnosa do gospodarstva in pa fizičnih ter pravnih oseb. Poglejte! Kako lahko rečete, da se vlada Republike Slovenije ne vmešava v posle Nove kreditne banke Maribor, ko sem ravno povedal, da je sklic izredne skupščine - zakaj je bil sklican - v osnovi, verjetno vemo vsi, povzročil kar nekaj finančne škode, predvsem pa minus pri mednarodnem ugledu te naše mariborske banke? Drugo, kot je. Stroka v naši državi pravi, da bi bilo potrebno za kvalitetno banko tudi v naprej Novo kreditno banko Maribor dokapitalizirati, ampak k temu seveda vlada Republike Slovenije ne pristopi; prej govorite o neki vrsti privatizacije, kjer nočete govoriti, ali bodo to izključno slovenski individualni in institucionalni lastniki ali načrtujete po vzoru prej Liberalne demokracije banke prodati belgijskem KBC-ju. V povezavi s tem dovolite, da izpostavim, ko govorite: morajo biti dobro stoječe banke. Poglejte, kaj se je zgodilo pri Novi Ljubljanski banki! Ves dobiček, ki je, gre v tujino, poleg tega pa Nova Ljubljanska banka izkazuje svoj dobiček na račun prodaje premoženja in pa na račun prodaje finančnih naložb, ki jih ta banka nosi. In o tem ne moremo govoriti kot o dobrem gospodarju. Pozivam vas, da mi tudi odgovorite: Zakaj bo vlada Republike Slovenije - in ali bo - zamenjala gospoda Mesariča na čelu te banke, ki je ustvaril pozitiven odnos ne samo do Štajerske in okolice, ampak do Slovenije kot vodilni na mestu banke? Zakaj boste to naredili? Zakaj ne prepustite dobre institucije v taki in kadrovski obliki, kot je do sedaj? Hvala za enkrat.
Hvala gospodu Pečetu. Izvolite, gospod predsednik.
Hvala za to dodatno vprašanje. Sicer sem deloma nanj že odgovoril prej. Kar se tiče zakona, ki ga je vložila poslanska skupina Slovenske demokratske stranke leta 1999 v zvezi s privatizacijo bank v državni lasti, naj povem, da nekaterih rešitev, ki so bile takrat možne, danes ni možno več izpeljati, in to iz dveh razlogov. Prvič se je del bančnega sistema v tem času že privatiziral na drugačen način - deloma tudi netransparenten, imate prav. Drugič je pa Slovenija v tem času vstopila v Evropsko unijo, nekatera pravila igre so sedaj drugačna in nekaterih rešitev, ki so bile možne pred tem datumom, danes ni več možno izpeljati. Vendar pa je kljub temu možno zagotoviti transparentno privatizacijo. To se bo dejansko zgodilo. Ne strinjam se s tem, da so določene konkretne osebe sedaj edini pogoj za uspešnost neke finančne institucije. Vse; kar se je zgodilo doslej v zvezi z banko, ki jo omenjate, je menjava, pa še ta ne popolna, nadzornega sveta, ki opravlja nadzorno funkcijo v tej finančni instituciji. Ta nadzorni svet ni sprejel nobene vsebinske odločitve, tako da tudi ni mogel še vplivati ne pozitivno ne negativno na poslovanje banke ali na rating te banke v tujini. Se pa bojim, da je slaba volja v zvezi s to potezo povezana z dejstvom, da vlada ni upoštevala pri predlogu za nadzorni svet nekaterih predlogov, ki so prišli iz stranke, iz katere poslanec postavlja poslansko vprašanje.
Hvala gospodu predsedniku. Želite proceduralno? Prosim, gospod Peče.
Spoštovani poslanci! Tokrat se obračam na vas. Izražam željo, ki mi jo omogoča 246. člen poslovnika, drugi odstavek, da državni zbor jutri glasuje o temu, da se državni zbor opredeli oziroma opravi širšo razpravo na tematiko bančnega sistema v naši državi oziroma da se opravi razprava o transprentni privatizaciji Nove Kreditne banke Maribor, česar zahtevo oziroma k čemer naj bi težila tudi vlada Republike Slovenije. Prosim, da zadevo podprete. Hvala.
O predlogu bomo glasovali jutri v času glasovanja. Naslednji bo predsedniku vlade postavil vprašanje gospod mag. Anton Rop. Prosim.
Gospod predsednik, cenjeni zbor, spoštovani gospod predsednik vlade! V preteklih tednih ste brezpogojno podpirali Hrvaško pri njenem vstopanju v Evropsko unijo in ob tem javno izražali dvom v delo in prizadevanja haaškega sodišča. Potem ste tudi trdili, da ima Evropska unija v primeru Hrvaške dvojna merila, saj ostalim članicam Evropske unije do sedaj ni bilo potrebno izpolniti vseh pogojev za to, da bi vstopili v Evropsko unijo. 14. marca 2005 ste izjavili: "Krivično pa bi bilo Hrvaški nalagati pogoje, ki jih druge kandidatke niso izpolnile." Zanima me: Na osnovi katerih dejstev, morda dokazov ste javno izrazili dvom v delo in zahteve haškega sodišča? Zakaj ima Evropska unija po vašem mnenju dvojna merila? Zakaj je morala Slovenija pri vstopanju v Evropsko unijo izpolniti vse pogoje za vstop, Hrvaški pa tega ni bilo treba? Zanima me: Ali je morda še kakšen drug argument, kakšno drugo dejstvo v ozadju teh stališč, ki pogojujejo to brezpogojno podporo Hrvaški?
Hvala gospodu Ropu. Gospod predsednik, imate besedo.
Hvala za besedo. Hvala za to vprašanje. Sicer je bilo precej pogosto v zadnjih tednih in dnevih in smo nanj že obširno odgovarjali, ampak vendar naj ponovim, da je širitev Evropske unije na jugovzhodno Evropo in še posebej na državo, ki edina od naših sosed ni članica te povezave, v strateškem interesu Slovenije. Mislim, da zdaj s tem ni kakšnih razhajanj v Sloveniji oziroma da je to deleč večinsko prepričanje; razlogov za to nima smisla ponavljati. Opozoril bi tudi na to, da se v tej fazi ni odločalo in da se ne odloča o vstopu Hrvaške v Evropsko unijo, v tej fazi se odloča o začetku pogajanj, v katerih bo morala Hrvaška dokazati po vseh poglavjih, teh pristopnih pogajanj, ali izpolnjuje pogoje za vstop. Evropski svet je decembra lani z našo aktivno udeležbo določal pogajalske okvire oziroma pogajalska izhodišča in datume za začetek pogajanj tako s Hrvaško kot s Turčijo. Za obe državi je bila odločitev pozitivna in je Slovenija obe odločitvi podprla. Na seznamu odprtih vprašanj, ki jih morata obe državi izpolniti pred začetkom pogajanj, je bilo pri Hrvaški eno samo vprašanje, eno samo ključno vprašanje. Pri Turčiji je bilo teh vprašanj, ki so se pojavljala, na desetine. Vendar je Evropski svet kljub temu določil datuma za začetek pogajanj z obema državama in pri Hrvaški določil tudi relativno težak pogoj, ki se je glasil, da mora Hrvaška v tem času do 17. marca dokazati popolno kooperativnost, popolno sodelovanje z mednarodnim sodiščem v Haagu za vojne zločine na ozemlju bivše Jugoslavije. To besedilo je bilo oblikovano ob zelo jasnem zavedanju in obrazložitvi predlagatelja, ki je bil v tem primeru Luksemburg, da to pomeni samo tisto, kar piše, da je pogoj, da hrvaške oblasti dokažejo polno sodelovanje in da naredijo vse, kar je v njihovi moči, da se vsi osumljenci izročijo haškemu sodišču. V teh pogojih ni bilo nobenega imena in nobene konkretizacije. Tako, da tolmačenja, ki so bila deloma tudi z vaše strani v zadnjih tednih, da je bil pogoj izročitev še zadnjega osumljenca, ne držijo. Po tistih informacijah, ki smo jih mi imeli v tem času, je hrvaška vlada od decembra do marca naredila vse, kar je bilo v njeni moči, da se ta pogoj, ki ga je Evropski svet postavil, izpolni. Nekatere druge države so menile drugače. Sklepi, ki so bili sprejeti na zadnjem zasedanju sveta za zunanje in splošne zadeve, bodo v naslednjih tednih omogočili preverjanje tega izpolnjevanja in če bo to preverjanje pozitivno, potem bo verjetno Hrvaška še v tej polovici leta v času luksemburškega predsedstva lahko pričela pogajanja. Slovenija ni z nobeno izjavo kakorkoli "osporavala" delo haaškega sodišča, nasprotno. Zagovarjali smo samo sklep, kakršen je bil sprejet na Evropskem svetu soglasno decembra lani in pri oblikovanju katerega smo tudi sodelovali. In v nobenem primeru tukaj ne gre za kakšna razhajanja med Sloveniji in EU, ker Slovenija je del EU. Slovenija je ena od 25 članic EU, ne more biti razhajanja med nami in EU. Ne moremo se razhajati sami s seboj. Bila so različna stališča, nekatere države so zagovarjale zgolj en vidik. Slovenija, ki je neposredna soseda te kandidatke, mora upoštevati več vidikov. In jaz mislim, da obstajajo tudi drugi interesi Slovenije poleg haaškega sodišča, ne da bi to sodišče kakorkoli diskreditirali.
Hvala gospodu predsedniku. Želi poslanec dodatno obrazložitev odgovora?
Hvala, gospod predsednik. Najprej, kar se tiče odnosa do haaškega sodišča, to ste izjavili 16.3. na TV Slovenija, kjer ste izrazili dvom v učinkovitost dela haaškega sodišča. Kar se tiče ostalega, kar ste povedali, seveda da je v dolgoročnem interesu Slovenije, da Hrvaška vstopi v EU, da vstopi, ob tem ko spoštuje standarde EU, v to no nobenega dvoma. Vendar tukaj ste še enkrat ponovili svojo tezo, da ne obstoji nobenih razlogov, na osnovi katerih bi lahko zaključili, da Hrvaška ne izpolnjuje vsega tistega, kar bi morala izpolnjevati do haaškega sodišča. Torej vas sprašujem: Ali se ne strinjate z britanskim zunanjim ministrom, ki pravi, da EU ne more začeti pristopnih pogajanj s Hrvaško, saj ključni predpogoj, polno sodelovanje s haaškim sodiščem ni izpolnjen? In nadaljuje: "Obžalujem, da dokazi kažejo, da Hrvaška s Haagom ne sodeluje polno." Vi ste povedali ravno obratno, da menite, da ni dokazov za to. In: Ali nasprotujete tudi svojemu lastnemu stališču, ko ste 1.9.2003 dejali: "Zato ni zanemarljivo opozorilo, ki bi moralo priti s slovenske strani, da bo za vstop v EU tudi Hrvaška morala izpolniti pomembne politične kriterije." In verjetno je eden od pomembnih kriterijev sodelovanje s haaškim sodiščem, za katerega britanski zunanji minister pravi, da obstojijo dokazi, da tega sodelovanja ni. Zakaj ste to stališče spremenili in zakaj je to pravzaprav potrebno?
Hvala, gospodu Ropu. Izvolite, gospod predsednik.
No, hvala tudi za to dodatno vprašanje, ki omogoča, da se odpravijo nekatere nejasnosti, do katerih očitno prihaja v teh tolmačenjih. Prvič, opozarjam na dejstvo, da je bil pogoj polnega sodelovanja s haaškim sodiščem kot pogoj za začetek pogajanj 17. marca 2005 Hrvaški postavljen v zaključkih Evropskega sveta decembra leta 2004. Moja izjava se je zelo natančno in eksplicitno - in ste jo tudi vi citirali - nanašala na to obdobje. V tem času je po našem mnenju Hrvaška polno sodelovala s haaškim sodiščem. Na naše vprašanje državam, ki so imele drugačno mnenje, kje so dokazi, da temu ni bilo tako, so bili predstavljeni nekateri argumenti, ki pa so se nanašali na obdobje pred decembrom leta 2003, in v zvezi s tem imamo tudi mi nekatere drugačne poglede. Vendar še enkrat opozarjam na to, kdaj je bil ta pogoj postavljen. Slovenija ne razpolaga z očitno nekaterimi obveščevalnimi informacijami, s katerimi razpolagajo druge države, tudi dobili jih nismo na teh sestankih, ko bi bilo treba te dokaze predložiti, dobili smo jih zgolj neformalno. Vendar pa se vse te informacije nanašajo na obdobje pred decembrom leta 2004, v zvezi s čimer se je tudi veliko pisalo in je povsem jasno, da so bile težave, kar se tiče sodelovanja s haaškim sodiščem na hrvaški strani, v začetnem obdobju velike; še posebej v času prejšnje vlade, pa tudi deloma v času te vlade. Zaradi tega, kot že rečeno, je bila naša pozicija v tem primeru zelo načelna, korektna, in ji ni možno očitati ničesar, tudi ničesar drugega tu ni zadaj. Mislim, da vsaka normalna analiza situacije pokaže, da je v strateškem interesu Slovenije, da ob izpolnjevanju pogojev tudi Hrvaška pride v Evropsko unijo; da je to ne nazadnje tudi pristop, za katerega smo se sami zavzemali, ko smo nasprotovali temu, da bi bila, recimo, Slovenija potisnjena v nek konvoj, ki bi čakal na to, da zadnja kandidatka izpolni pogoje, potem pa vsi skupaj pridejo v Evropsko unijo. Predlagam, da tudi naprej zagovarjamo enak princip, ker drugi principi, ki so bili tu v veljavi in ki bi lahko nas prizadeli, za nas niso bili sprejemljivi in načelno stališče je tudi potem, ko si že znotraj, zagovarjati enako načelo.
Hvala gospodu predsedniku. Naslednji bo predsedniku vlade postavil vprašanje gospod Miran Potrč. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik! Vsa Evropa in napredni svet bo letos praznoval 60. obletnico zmage nad nacizmom in fašizmom. To je enkratna priložnost tudi za Slovenijo. Na praznovanjih, ki bodo organizirana po Sloveniji, lahko ocenimo in poudarimo prispevek našega partizanskega narodnoosvobodilnega boja, ne le za osvoboditev lastne domovine in priključitev pomembnega dela Primorske k matici, temveč tudi za njegov prispevek k skupnemu boju zavezniških sil za poraz nacizma in fašizma in za ustvarjanje novih temeljev demokratične Evrope. Zamuditi priložnost, da doma in v svetu poudarimo svojo aktivno pripadnost protihitlerjevski koaliciji in svoje aktivno sodelovanje z zavezniki, bi bilo ne le zgodovinsko netočno, temveč tudi ne bi bilo koristno za utrjevanje slovenske državotvorne zavesti. O pripravah te pomembne obletnice poslanke in poslanci državnega zbora nismo obveščeni, vsaj ne iz opozicije. Sledimo pa lahko polemikam v medijih, pa tudi stališčem predstavnikov vlade, ki dopuščajo dvom o tem, kako bodo organizirana ta praznovanja. Ob poudarjanju sprave, praznovanju dogodku, ki imajo pomen za ustvarjanje in razvoj naše dražavnosti, in ob težnji po preseganju delitev iz preteklosti, s čimer v celoti soglašamo, se v teh polemikah pojavljajo tudi dvomi o nesporni odločilni vlogi NOB za osvoboditev, za ustvarjanje temeljev in razvoj naše državnosti in bolj poudarjajo ideološke razlike, ki so v času okupacije pripeljale do usodnih delitev in na žalost v ljubljanski pokrajini po vojni tudi do žrtev in pobojev. Opravičila za ta ravnanja so bila že izrečena in tudi obsodbe. S prizadevanjem države in večine političnih strank so bila opravljena tudi simbolna spravna ravnanja in simbolno priznanje krivice, zato različni pogledi na ta vprašanja ne bi smeli zamegliti nespornega zgodovinskega pomena 60. obletnice zmage nad nacifašizmom za obstoj in razvoj slovenske nacionalne in državotvorne zavesti. Zato vas, gospod predsednik vlade, sprašujem: Kje in s kakšno vsebino bodo organizirane države proslave ob 60-letnici zmage nad nacifašizmom? Ali bodo na teh proslavah sodelovali in ali bodo dostojno počaščeni predstavniki zmagovalcev v Sloveniji, to je slovenski partizani? In: Ali bodo na državnih proslavah govorniki le iz vrst vladne koalicije ali tudi drugi? Hvala lepa.
Hvala gospodu Potrču. Imate besedo, gospod predsednik. Izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Hvala za to vprašanje. Mislim, da bo ne samo, kot ste rekli, ves napredni svet, ampak celoten svet praznoval, da bo vsaj ta del sveta, ki je bil zajet v kataklizmu druge svetovne vojne, praznoval 60. obletnico od konca te vojne in zmage nad totalitarizmom oziroma nad dvema totalitarizmoma, nacizmom in fašizmom, kajti v zvezi s tem ni nikakršnih razhajanj. Mislim, da ni države na svetu, ni dela tega sveta, kjer bi imeli pozitiven odnos do teh strahot, in tudi Slovenija bo pripravilo državno proslavo v počastitev te obletnice, ki bo po predlogu ustreznega odbora 9. maja v Cankarjevem domu. Kar se tiče same vsebine proslave, bo vsebina sledila ciljem, da te obletnice Slovencev ne delijo, ampak da se povežemo v zelo jasnem odnosu do te preteklosti, tudi te konkretne obletnice ki, kot že rečeno, v samem pomenu v Evropi in tudi v Sloveniji, kjer ni kakšnih velikih razhajanj in ne bi želeli, da se tudi tovrstna razhajanja pri nas umetno ustvarjajo. Država bo organizirala, glede na to, da ob koncu druge svetovne vojne v Sloveniji ni sledil razcvet demokracije in človekovih pravic, ampak so se dogajale tudi stvari, ki se ne bi smele dogajati, žalno državno slovesnost ob 60-letnici povojnih pobojev, ki bo verjetno v Teharjih v mesecu juniju. Kar se tiče govornikov na teh proslavah; praksa te vlade ne bo nič drugačna, kot je bila praksa prejšnjih vlad.
Hvala gospodu predsedniku. Želite gospod dodatno obrazložitev? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, hvala za odgovor. Jaz moram reči, da me odgovor deloma, ne pa v celoti zadovoljuje. Verjamem, da ne bo zadovoljiv tudi pomembnega dela državljank in državljanov, ki pričakuje jasen, bolj jasen odnos vlade do praznovanja. Rad bi vas opozoril, ker vi to veste, tudi na izhodišča kakršna so bila v zvezi z zavezniki nasprotniki v teku II. svetovne vojne. Premier Churchill je popolnoma jasno povedal, kdo je zaveznik in kdo je nasprotnik, ne po ideoloških kriterijih, ampak po tem, kdo se bori zoper nacizem in fašizem v tistem času in kdo kot posameznik ali kot država z njim sodeluje. Prav je, da se ob tem spomnimo tudi drugih žalostnih dogodkov, nas to ne moti, motilo bi nas, če bi praznovanje zmage nad nacizmom in fašizmom bilo povezano s čemerkoli drugim. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod predsednik.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Mislim, da bomo vsi, ki odgovorno opravljamo s to državo, narediti vse, da ob tej 60. obletnici ne bi ponovno začenjali nekih delitev ali ponovno začenjali neke umetne vojne na teh stvareh. Tudi ne bo organiziranih, povezanih proslav v tem smislu, da bi želeli bodisi zmanjševati ali pa po drugi strani poveličevati kakšne dogodke. Dejstvo pa je, da letos mineva 60-letnica od stvari, ki se jih lahko veselimo, in tudi od stvari, zaradi katerih se seveda ne moremo veseliti. V interesu, mislim, da ne samo te vlade, ampak vseh strank, ki so zastopane v tem parlamentu, vseh državljank in državljanov te države je, da se nekatere delitve, ki so usodno zaznamovale zgodovino tega naroda, ne vlečejo tudi v prihodnost, ker od tega ne bomo imeli popolnoma nič. Vlada bo predlagala državnemu zboru, tudi deloma v tem kontekstu ob tej obletnici, spremembo zakona o državnih praznikih in dela prostih dnevih v tem smislu, da bomo predlagali poseben dan, s katerim naj bi Slovenija letos pa tudi v vseh prihodnjih letih svečano obeležila vrnitev večjega dela Primorske nazaj k matični domovini, kar je seveda eden od nespornih dosežkov nacionalnega odpora proti okupatorju. Če boste ta zakon, ko bo predlagan, podprli, bo možno ta dan obeležiti že v letošnjem letu in tudi to deloma spada v sklop obeležitve te obletnice.
Hvala gospodu predsedniku. Kot zadnji bo predsedniku vlade postavil vprašanje gospod Franc Kangler.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik vlade! V prejšnjem mandatu smo bili priča velike centralizacije. Sam osebno sem se velikokrat slabo počutil v koaliciji. 100 dni vlade je za nami. Vlada je opravila rekapitulacijo podedovanega stanja. Sam osebno prihajam iz regije, kjer je gospodarska rast majhna, brezposelnost - ena najvišjih stopenj. Velikokrat smo v prejšnjem mandatu bili priča, da so nekateri posamezni subjekti iz naše regije, ki je v samem vrhu brezposelnosti in najslabša v gospodarski rasti, razni razpisi iz skladov Evropske unije šli mimo tistih, ki so bili najbolj potrebni. Glede na regijo, iz katero prihajam - ima dobro logistiko, ima letališče Maribor, ima železnico, ima avtocesto do Luke Koper. V prejšnjem mandatu se je vlada, pod predsednikom vlade gospoda Ropa, odločila, da različne konce Slovenije obišče na koncu mandata. Vi, kot predsednik vlade ste se odločili, da potegnete takšno potezo na začetku mandata. Prejšnji mesec ste obiskali z vsemi ministri Prekmurje in se seznanili s problemi, ki tarejo regijo. Zato vas, spoštovani predsednik vlade, sprašujem sledeče: Kdaj nameravate pripeljati vlado z vsemi ministri v mesto Maribor, da bi se lahko seznanili z vsemi aktualnimi problemi, ki karkoli tarejo ali vplivajo na slabo počutje ljudi, ki živijo v tej regiji? Kateri so tisti cilji in prioritetne naloge vlade, da bi se te razlike med regijami zmanjšale in da bi se končno izpeljala decentralizacija v celotni Republiki Sloveniji?
Hvala gospodu Kanglerju. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za to vprašanje. Vlada bo nadaljevala s temi obiski slovenskih pokrajin oziroma regij. Namen teh obiskov je, da se čim bolj na začetku mandata tudi konkretno seznanimo z nekaterimi problemi in da se ne nazadnje tudi ljudje, ki so odgovorni za to, da te probleme rešujejo, spoznajo med seboj. Drugače je odgovarjati na nekatere izzive, ki ljudje, ki morajo sodelovati, lahko sodelujejo tudi na neki osebni ravni, če se ne poznajo samo prek časopisov, kamer oziroma ekranov in telefonov. Prva izkušnja, ki jo imamo z obiskom v pomurski regiji je pozitivna, predvidoma bo vlada vsaki mesec obiskala eno od teh regij. V Mariboru bomo predvidoma v maju, mislim, da v sredo 11. maja, obisk se že pripravlja. Na tem obisku se želimo prepričati, o tem koliko hitro je možno odpraviti nekatere razvojne zaostanke. Prepričani smo, da ima ta regija bistveno več dejanskih potencialov, kot pa so bili doslej izkoriščeni in vključeni v razvoj. Eden od teh potencialov je bil omenjen tudi že v prvem poslanskem vprašanju poslanca gospoda Pečeta. Institucije, ki jim gre dobro, niso odgovorne samo zase, ampak za celoten gospodarski razvoj; teh povezav je bilo doslej premalo. Tudi s tem obiskom želimo to spodbuditi in omogočiti ljudem, da bodo vsaj približno enako dobro živeli, ne glede na to, ali so v Ljubljani, Mariboru ali v Murski Soboti oziroma v katerikoli pokrajini. Deloma pa so ti obiski različnih slovenskih regij oziroma pokrajin v tem času tudi širša priprava na regionalizacijo, s katero misli vlada dejansko v tem mandatu poskusiti, ne glede na to, ali bo ustava spremenjena ali ne, ker smo še vedno prepričani, da je ob nekaj dobre volje pokrajine v Sloveniji možno s pravim pristopom uvesti tako, da bo končno ta del decentralizacije dosežen in da se ne bomo izgovarjali na ustavne omejitve. Hvala lepa.
Hvala gospodu predsedniku. Izvolite, gospod poslanec, če želite dodatno obrazložitev.
Hvala za besedo. Osebno sem zelo zadovoljen, da si bo vlada v mesecu maju vzela čas, da bo obiskala to regijo, ki je, kot sem dejal, po gospodarski rasti zelo majhna, po brezposelnosti pa na samem vrhu v Republiki Sloveniji. Zato bi izkoristil priložnost, da dam pobudo predsedniku vlade, ko bo obiskal mesto Maribor, da si vzame čas in se sestane z vsemi tistimi, ki kakorkoli v mestu Maribor delajo politično, za kratek pogovor, ne glede na to, ali pripadajo opoziciji ali koaliciji.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
No, to je del oziroma postaja del običajnega programa na razgovoru, ki ga ima praktično celotna vlada. Ob koncu takšnih obiskov so vabljeni vsi tisti, ki kakorkoli lahko vplivajo na razvoj regije, ne glede na politično pripadnost, od županov, gospodarstvenikov do nosilcev, poslancev, državnih svetnikov, skratka, vseh tistih, ki imajo v rokah neko odgovornost za to, da je razvoj hitrejši. In to bomo seveda storili tudi v Mariboru.
Hvala gospodu predsedniku vlade. S tem zaključujemo vprašanja, zastavljena predsedniku vlade. Na prejšnji seji državnega zbora so bila postavljena nekatera vprašanja ministrom, ki na seji niso bili prisotni, poslanci pa so izjavili, da v skladu z 247. členom poslovnika vztrajajo pri ustnem odgovoru. Tako je dr. Dimitriju Ruplu zastavil vprašanje dr. Marko Pavliha v zvezi z namero Italije za razglasitev ekološke cone na Jadranu. Gospod minister, zahtevan je bil ustni odgovor. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec! Torej, v Sloveniji menimo, da je treba kakršnekoli aktivnosti in cone glede zaščite Sredozemlja realizirati koordinirano in postopno, v medsebojnem sporazumu in z dogovarjanjem vseh zainteresiranih držav. To je tudi v skladu z načeli mednarodnega prava in pravnim redom Evropske unije. Torej, v Republiki Sloveniji pričakujemo, da bo Republika Italija tako pomembne odločitve, kot je zaščita Sredozemlja, usklajevala s svojimi sosedi v duhu evropskega sodelovanja in v konstruktivnem dialogu, kajti samo to lahko pripelje do uspešnih rezultatov zaščite morja, kar je v interesu nas vseh. Predlog italijanskega zakona o ekološki coni določa, da bodo zunanje meje cone določene sporazumno s sosednjimi državami. Tudi na podlagi dejstva, da je Italija Sloveniji priznala nasledstvo sporazuma o epikontinentalnem pasu, ki sta ga leta 1968 sklenili Italija in SFRJ, pričakujemo, Slovenija pričakuje, da bo vključena v razgovore z italijansko stranjo glede delimitacije kakršnihkoli con. Takšna zagotovila smo tudi že dobili od italijanske strani. Republika Slovenija že v fazi sprejemanja zakona pozorno spremlja potek postopka in v največji mogoči meri ščiti slovenske interese. Pri tem izhajamo iz dejstva, da ima Republika Slovenija teritorialni izhod na odprto morje, svoj epikontinentalni pas in pravico do razglasitve svoje izključno ekonomske ali ekološke cone. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Gospodu ministru za šolstvo in šport, dr. Milanu Zveru, so bila zastavljena tri vprašanja. Gospod Aleš Gulič je zastavil vprašanje v zvezi z obiskom ministra v velenjski občini. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci. Gospod Gulič, kolikor veste, sem med enim izmed svojih prvih obiskov po slovenskih občinah in šolah obiskal tudi občino Velenje in tam med drugim tudi dopoldne eno izmed osnovnih šol, podružnic, popoldne pa še medpodjetniški izobraževalni center v Velenju. Na tem obisku se je, kakor sami ugotavljate, ali pa ob tem obisku zgodila resnično politizacija v smislu bojkota nekaterih županov te regije, bojkota mojega obiska, čeprav samo po sebi ni nujno, da so predstavniki lokalnih oblasti tudi prisotni pri obisku ministra v določeni regiji; ampak vendar je dosedanja praksa pokazala, da so se povsod, razen v tem primeru, tudi politični dejavniki, lokalne skupnosti, če lahko temu tako rečem, z veseljem udeležili teh obiskov, na katerih smo govorili ne samo o konkretnih problemih šol, šolstva, ampak tudi o širših problemih regije in več ali manj so povsod bili ali pa smo bili s takšnimi pogovori zadovoljni. V tem primeru mi čisto razlogi, zakaj je prišlo do politizacije oziroma bojkota tega obiska, niso popolnoma jasni, vendar obžalujem, da se je to zgodilo. Še enkrat bi rad poudaril, da se je to zgodilo samo v enem primeru, kljub temu da sem doslej obiskal okrog 50 do 60 slovenskih občin in nikjer se kaj podobnega ni zgodilo, ampak jaz kljub temu ne pripisujem tej politizaciji mojega obiska tako velik pomen. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želi gospod Gulič dodatno obrazložitev? Imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Ravno to sem želel opozoriti, kajti mene niste vprašali, ali želim dodatno obrazložitev in mislim, da iz same narave poslanskega vprašanja izhaja, katerega sem prvič postavil, potem pa seveda nisem imel prilike slišati odgovora, da to pravico imam. Jaz seveda nisem o tem konkretnem primeru želel dodatne obrazložitve, ker sem ta čas zadovoljen z njo. Ampak povsem korektno pa je, da imajo drugi kolegi, zdaj so seveda to napako sanirali, ampak vendar je prav, da nanjo opozorim. Hvala lepa.
Jaz bi prosil, da v kolikor želi poslanec dodatno obrazložitev - ne, dodatno vprašanje ni predvideno po poslovniku več, pač pa zahteva po dodatni obrazložitvi - , da v kolikor pozabim opozoriti poslanca, da sam dvigne roko. Gospod Gulič, želite dodatno obrazložitev? [[Ne.]] Vprašanje gospodu ministru dr. Milanu Zveru je zastavil na prejšnji seji tudi vprašanje gospod Ljubo Germič, in sicer glede števila vpisnih mest v gimnazijskih programih za naslednje šolsko leto. Gospod minister, zahtevan je bil ustni odgovor. Prosim.
Hvala lepa. Kakor veste, ministrstvo pač vsako leto na začetku leta razpiše število prostih stolov, učnih mest v različne srednješolskih programih. Letos se je prvič tako zgodilo, da smo nekoliko povečali število prostih mest na področju poklicnega in pa srednjega poklicnega izobraževanja in da je bilo razpisanih nekaj manj mest na področju splošnega srednjega izobraževanja. Vendar, nikakor ne bi želeli, da bi ministrstvo poskušalo z nekimi nasilnimi ukrepi, administrativnimi ukrepi poseči v sicer precej asimetrično situacijo pri vpisovanju v srednje izobraževanje. Vsi vemo, da postaja vpisovanje v gimnazijske programe že dokaj množično, kar je nenavadno za naravo te šole, ampak vendar upam, da bomo v prihodnjih letih z reformo tudi gimnazije to nesorazmerje postopoma odpravili na dokaj neboleč način. Ravnokar poteka prvi krog vpisovanj v te srednješolske programe in zanimivo je, da brez da bi - kakor vsi vemo, približno 6 tisoč prostih mest je razpisanih več, kot imamo otrok, učencev, ki se vpisujejo v srednješolske programe, kar pomeni, da imajo prosto izbiro in da lahko resnično izbirajo na podlagi svojih želja. Zanimivo je po prvih podatkih, ki pa še niso dokončni, uradni - to bo znano čez približno dva tedna - se zdi, da so se ti trendi naraščanja vpisa v splošne srednje šole, zlasti gimnazije, zaustavili in da se je povečal delež tistih, ki so se vpisali v poklicne šole, kar je dobrodošlo tudi zato, ker ne nazadnje tudi smernice Evropske unije priporočajo promocijo poklicnega izobraževanja in ne nazadnje tudi potrebe gospodarstva so takšne, da želijo večji delež vpisanih v te programe. Tako še enkrat poudarjam, da Slovenija ima na voljo dovolj prostih vpisnih učnih mest v srednjem šolstvu, da bodo učenci, dijaki tudi poslej lahko svobodno izbirali med raznimi snovmi na podlagi svojih želja, da pa mora nek šolski sistem, odgovoren šolski sistem poskrbeti tudi za to, da s promocijo in z drugimi aktivnostmi - ne samo šolski sistem, ampak tudi, recimo, gre za medresorsko dejavnost, tudi ministrstvo za delo, družino in socialo je tu močno vpleteno, gospodarska zbornica, center za poklicno izobraževanje in druge ustanove - pač mora odgovorno reagirati in pospeševati zlasti tiste usmeritve, ki so v družbi na nek način deficitarno zastopane. Hvala lepa.
Hvala. Želite dodatno? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Če mi je dovoljeno, bi ob tem vtisu, ki ste ga želeli povedati, in tudi današnji odgovor kaže na to, da želite s svojimi ravnanji kot minister vplivati na razmerja med splošnim izobraževanjem in nižjim, srednjim ter poklicnim in tehničnim izobraževanjem. Med drugim ste tudi izjavili, da slovenska družba ni toliko bogata, da bi lahko izobraževala brezposelne. Ko pa gledamo razmerje pri brezposelnih mladih, ugotovimo, da je največji delež ravno pri tistih, ki imajo nižjo ali srednjo poklicno izobrazbo. Zato me zanima, gospod minister, ali se ne pridružujete splošni oceni, da ko gradimo družbo, temelječo na znanju, bi bilo treba graditi sistemske ureditve tako, da bi dvignili izobrazbeno raven prebivalstva v celoti. V zvezi s tem sprašujem: Ali ne pomeni, uvajanje takšnih hitrih odločitev za take premike nekako izrivanje splošne izobrazbe iz našega šolskega sistema, kajti znano je, da Slovenija nekoliko zaostaja za najbolj razvitimi po deležu dijakov v splošnih srednješolskih programih? In zato vas danes dodatno sprašujem: Kako nameravate doseči razmerje med vpisanimi v gimnazijske in poklicne šole ter kakšno naj bo po vašem to razmerje? Hvala lepa.
Hvala gospodu Germiču. Izvolite, gospod minister.
Izjava, ki ste jo omenili, se je nanašala na celotno šolsko vertikalo. Ta moja izjava, ki pravi, da ni dobro, da družba na nek način reproducira brezposelnost, glede na to, da se je precejšnja asimetrija pojavila tudi na področju terciarnega izobraževanja in da smo izobraževali določene profile tudi na terciarni ravni izobraževanja, ki so nezaposljivi. V tem smislu sem želel poudariti, da mora odgovoren minister za šolstvo reagirati na to, da ne bi reproduciral nezaposljivost. Vsi vemo približno, za katere družboslovne profile več ali manj pri tem gre. Dejstvo je, da je določen segment na področju gospodarstva ali pa trga dela prazen in da slovensko gospodarstvo potrebuje delovno silo določenih profilov, zlasti tistih, o katerih govorimo, da so deficitarni, in po katerih se pojavlja precejšnje povpraševanje. Katero je pa idealno razmerje med splošnim srednjim izobraževanjem ali pa gimnazijami ter ostalim srednjim izobraževanjem, je težko reči. Dejstvo pa je, če hočemo ohraniti gimnazijo kot klasično, če temu tako rečem, šolo, ki naj poskrbi za vzgojo in izobraževanje neke kognitivne elite naroda, potem lahko rečemo, da se z vedno večjim vpisom ravno v te programe tudi raven oziroma nivo, kvaliteta, nujno manjša, pada. Še preden sem postal minister za šolstvo, sem se pogovoril ali pa dobil napotilo prejšnjega ministra za šolstvo, da je ena ključnih bodočih reform, ki čakajo šolski sistem, ravno reforma gimnazije. In to drži. Res je, da reforma gimnazije ni edina reforma, ki poteka na področju srednjega šolstva. Tu smo pred pomembno reformo tudi poklicnega srednjega izobraževanja. Lahko rečemo, da reforma tu poteka zelo dobro tudi zaradi uvajanja novega sistema, načina upravljanja in financiranja srednjega, poklicnega in strokovnega izobraževanja, ki lahko preraste v univerzalni sistem financiranja na področju srednjega šolstva [[gre za "lumpsome" sistem]] . In mislim, ker je z vidika države to dokaj racionalen, optimalen sistem, da bomo s to mrežo in novim načinom financiranja ter upravljanja srednjega šolstva nadaljevali tudi v prihodnje. Toliko. Hvala lepa.
Hvala, gospodu ministru. Dr. Mitja Slavinec je ministru dr. Milanu Zveru zastavil vprašanja v zvezi s problematiko manj razvitih občin pri sofinanciranju predšolske vzgoje. Gospod minister, imate besedo.
Hvala tudi za to vprašanje. Gre za dokaj pogosto vprašanje, ki sem ga deležen praktično ob skoraj vsakem obisku na terenu. Dejansko so lokalne skupnosti močno vpete zlasti na izvajalski ravni v sistem predšolske vzgoje. Tukaj je sistem postavljen zadnjih šest let tako, da močno obremenjuje lokalne skupnosti pri tej njihovi izvirni nalogi. Če pa malo podrobneje pogledamo razloge, nastale tudi konflikte in trenja med državo in lokalnimi skupnostmi na področju predšolske vzgoje, je potrebno vendarle reči, da izvirajo iz zakonskih predpisov, ki niso v pristojnosti ministrstva za šolstvo in šport, ampak gre za ministrstvo za finance. Zajti zakon o financiranju občin je namreč v pristojnosti tega ministrstva in lahko bi rekli, da je močno vpet v ta sistem financiranja občin tudi nov resor ministra, pravzaprav ministrstvo brez resorja, pristojnega za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Vsi vemo približno, zlasti pa župani, kako se določa sistem primerne porabe. Res je, da nekaterim občinam, zlasti manjšim, predšolska vzgoja ali pa strošek predšolske vzgoje predstavlja že skoraj 1/3 občinskega proračuna, kar močno zavira razvoj teh občin, ki morajo tudi druga sredstva, ki jih dobijo iz tako imenovanih občinskih davkov, preusmerjati za vzdrževanje predšolskega vzgojnega sistema, nikakor pa jih ne morejo uporabljati za lasten razvoj. Kako reševati te probleme? Seveda jaz nisem poklican za to, da bi odgovarjal na ta vprašanja, vendar se mi zdi, da bi bilo dobro, da bi se ta delež, primerne porabe za občine povečal in bi prišlo do nekega ustreznega finančnega pokritja za recimo plače vzgojiteljic, ki so najbolj sporne pri vsej tej zadevi. Na ministrstvu smo zaradi tudi nekaterih konfliktov, ki jih verjetno dobro poznate, zlasti en je zelo razvpit v neki občini, že ustanovili posebno medresorsko delovno skupino, ki je sestavljena tako iz predstavnikov združenja občin Slovenije, skupnosti občin Slovenije, ministrstva za finance, našega ministrstva in še nekaterih drugih, recimo zveze ali pa asociacij vzgojiteljic in ravnateljic, skratka dokaj široka skupina, ki bo poskušala ne samo analizirati politike predšolske vzgoje, ampak poiskati tudi tista sistemska nesoglasja in konflikte oziroma sistemske nedorečenosti, zaradi katerih prihaja do nenehnih konfliktov in napetosti med lokalno in državno ravnijo. 1. marca je ta skupina že začela delovati in si je zastavila kar obširne naloge. Jaz sem prepričan, da bomo relativno hitro našli ustrezne rešitve, da bodo potrebne tudi zakonske spremembe, vendar še enkrat poudarjam, glavne napetosti pri financiranju te dejavnosti ne izhajajo s področja ali pa sistemske zakonodaje, v kateri bi bilo moje ministrstvo matično.
Hvala, gospodu ministru. Želi gospod poslanec dodatno obrazložitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Hvala za besedo. Zanima me, ali na vašem ministrstvu razmišljate o spremembi na ta način, da se bodo plače vzgojiteljev in vzgojiteljic financirale neposredno s strani ministrstva, ne posredno prek občine, kot je to navada v vseh ostalih oblikah izobraževanja v osnovni šoli, srednji šoli in ne nazadnje tudi na fakultetah, kajti ne vidimo razloga, zakaj bi se prav predšolska vzgoja financirala posredno prek občin, vse ostalo izobraževanje oziroma vse ostale aktivnosti, ki potekajo pod resorjem vašega ministrstva pa tako neposredno. Po drugi strani, če razmišljate v to smer, me zanima, kdaj pričakujete tovrstne rešitve in ob kakšni časovni dinamiki lahko pričakujemo razbremenitev občin, še posebej tistih, ki sem jih navedel, ki so zaradi specifike najbolj obremenjene in ki bi tudi potrebovale največ denarja za gospodarski in drug razvoj. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Slavincu. Gospod minister imate besedo.
Hvala za dodatno vprašanje. Res je, to je ena izmed možnosti. Če bi jo zakonsko spremenili, bi se ognili marsikateremu konfliktu med lokalnimi skupnostmi in državo, vendar prepustil bi to rešitev že prej imenovanemu svetu za oblikovanje politik na področju predšolske vzgoje. Računam, da bodo relativno hitro naredili temeljito analizo stanja in tudi predloge za rešitve. Sam bi praktično ne nasprotoval tudi takšni varianti, še zaradi tega ne, ker je veliko boljša, kot je sedanji način, kjer prihaja do kar precejšnjih trenj. Ni pa nujno, da je tako čista oblika edini izhod iz nastale zagate in krize. Lahko najdemo tudi še druge variante, vmesne poti in po svoje bi bil prej naklonjen tem manjšim korekcijam zakonov, kjer bi odpravili ta nesorazmerja zaradi prevelikih obremenitev lokalnih skupnosti. Mislim, da bi bila to krajša pot, ampak še enkrat pravim, ta hip se ne ogrevam za nobeno od naštetih možnosti. Bomo videli, kakšni bodo sklepi imenovanega sveta.
Hvala, gospodu ministru za šolstvo in šport, dr. Milanu Zveru. Prehajamo na zastavljanje novih vprašanj ministrom. Prva bo gospa Cvetka Zalokar Oražem postavila vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, gospodu Drobniču. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Najprej izražam zadovoljstvo, da ste danes, gospod minister Drobnič, prisotni v državnem zboru. V zadnjem mesecu dni smo namreč ob vaši odsotnosti dobili pojasnilo, da ste bolni, potem pa ste bili istega dne videni na drugih krajih in na drugih sejah. Ampak sedaj k vprašanju. S strani Zveze združenih borcev in udeležencev narodno osvobodilne borbe smo bili obveščeni, da prihaja do težav pri financiranju njihove dejavnosti v letu 2005. V sprejetih proračunih za leti 2005 in 2004 so bila sredstva za njihovo delovanje že zagotovljena. Doslej je financiranje potekalo tako, da je vaše ministrstvo ob začetku vsakega leta sklenilo pogodbo. Žal pa letos minister Drobnič želi skleniti pogodbo za bistveno nižja sredstva, kot so navedena v že sprejetem proračunu za leta 2005, ter zgolj za obdobje petih mesecev. Pri tem je potrebno poudariti, da meseca maja letos proslavljamo 60- letnico zmage nad fašizmom in nacizmom, organizacije zveze borcev pa nimajo v tem trenutku sredstev niti za pokrivanje najosnovnejših stroškov, na primer stroškov najema prostorov. V dani situaciji je nemogoče pričakovati, da bi ob pomanjkanju sredstev lahko dostojno obeležili letošnji jubilej, zato vas minister Drobnič sprašujem: Kdaj boste odgovorili na pobudo predsednika Zveze borcev za sprejem, na katerem bi vas želel seznaniti s svojim delovanjem oziroma delovanjem borčevske organizacije ter z letošnjim programom? Drugo vprašanje: Ali imate namen sredstva za delovanje Zveze borcev z rebalansom znižati, ker ne želite podpisati pogodbe za leto 2005 v načrtovanem znesku v proračunu? Kakšni so razlogi za to, saj gre vendarle za veteransko organizacijo in znižana sredstva lahko ogrozijo njihov nadaljnji razvoj?
Hvala, gospa Zalokar Oražem. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovana poslanka, hvala lepa za postavljeno vprašanje. Najprej glede posnetkov, kdaj sem bil kje navzoč. Seveda sem bil bolan. Tisto, kar se je pa takrat pokazalo kot vest na televiziji, če se je, so bili pač stari posnetki. Glede srečanja s predsednikom Zveze borcev se dogovarjamo kabineti oziroma se usklajujemo glede terminom. Naj v tem trenutku povem, da imam zelo veliko pobud za srečanja, med drugim je v okviru ministrstva tudi 170 zavodov, ki se želijo pogovoriti glede perspektive itd. Vsega pač ni mogoče opraviti. Pa še marsikdo drug, kar je bilo v javnosti tudi razloženo. Za vse si bom našel čas in tudi za predsednika Zveze borcev bomo našli čas, da se bova pogovorila glede programa in dejavnosti. Glede na aktivnosti, ki jih ima ministrstvo, pri pregledovanju porabe sredstev za leto 2004 in programa aktivnosti za leto 2005 in ciljev, ki jih ima po koalicijski pogodbi, pa smo zavzeli za vse veteranske organizacije enak pristop pri sklepanju pogodb za sofinanciranje za leto 2005 in za vse sklepamo za 5 mesecev, glede na to, da pričakujemo kakšne spremembe pri proračunu, lahko navzgor ali kakorkoli drugače. Ob upoštevanju dejstva, da imajo organizacije oziroma društva odločbo o statusu društva v javnem interesu, je ministrstvo opravilo pregled izpolnjevanja pogojev, ki jih opravi vsakih pet let po posameznem pravilniku o kriterijih za podelitev statusa društva v javnem interesu na posameznem področju. Ne gre prezreti dejstva, da so bile sklenjene pogodbe o sofinanciranju dejavnosti za leto 2004 z enajstimi društvi oziroma zvezami, in sicer, Združenje okupatorjev 1941 do 1945, Kranj, Zveza vojnih invalidov NOB v Trstu, Zveza koroških partizanov in prijateljev protifašističnega odpora, Celovec, Zveza društev invalidov vojn Slovenije, društvo Tigr, Zveza združenih borcev NOB, Zveza veteranov vojne za Slovenijo, Združenje sever, Združenje društev mobiliziranih Slovencev v nemško vojsko 1941 - 1945, Društvo izgnancev 1941 - 1945 in Zveza društev vojnih invalidov Slovenije. Iz podatkov smo ugotovili, da ni jasno postavljenih kriterijev, po katerih se financirajo ta društva. Ravno tako pa smo ugotovili zelo velike razlike pri prejemanju sredstev, in sicer tudi to, da imajo nekatere veteranske organizacije v svojem seznamu tudi tiste člane, ki niso veterani. Iz sklenjenih pogodb po sofinanciranju dejavnosti posameznih društev je ministrstvo pri pregledu ugotovilo, da posamezna društva oziroma zveze obveznosti po pogodbi niso izpolnjevala v roku, kot je bilo dogovorjeno v pogodbi, tako na primer kvartalna, polletna in letna poročila o uporabi sredstev za leto 2004 in program dela ter finančni načrt za leto 2005. To ne velja sicer za vsa društva, vendar je potreben pregled pri pristopu novih pogodb po sofinanciranju. Navedeni pregled izpolnjevanja obveznosti po pogodbah pa potrebuje tudi določen čas. Po rebalansu proračuna Republike Slovenije za 2005 bo ministrstvo pristopilo k sklenitvi aneksov k pogodbam za leto 2005. Jasno imamo tudi namen postaviti kriterije, koliko je veteranov, da posamezni veterani, da recimo tudi nekateri veterani ne bi bili kakorkoli zapostavljeni. Ni nobenega razloga, da bi recimo veterani vojne za Slovenijo dobili štirikrat manj sredstev, čeprav so številčno enaki kot nekateri drugi. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Izvolite gospa poslanka.
Hvala lepa, gospod minister za odgovor. Jaz moram žal reči, da bom kar konkretna, sicer bom kasneje magnetogram pogledala, vendar na februarski seji državnega zbora v zvezi z vašo odsotnostjo, gre za torek, drugi dan našega zasedanja, ko mi je bilo večkrat s strani predsednika državnega zbora pojasnjeno, da ste bolni. Istega dne oziroma naslednje jutro v Delu je bila novica, zvečer pa v medijih tiskovna konferenca, ki ste jo sklicali prav na ta torek prav tako pa tudi zabeleženo, da je bil v torek sklican ekonomsko socialni svet, ki naj bi ga celo vi vodili. Tako bi bilo zelo dobro, da pridemo do te resnice, da pride ta resnica na dan, kajti pri nas obstaja slab občutek, da državnega zbora niste uvrstili med zgornjo prioriteto tistih sej, ki bi jim dajali večjo pozornost kot drugim. V zvezi z ostalim delom odgovora pa bi želela reči, da pozdravljam, upam, da se boste z borci čim prej srečali in seveda čim prej našli čas, kajti drugače je za to organizacijo stvar lahko tudi nevarna, predvsem pa mislim, da je lahko zelo neprimerno, če do tega sestanka ne bo čim prej prišlo, kajti v nasprotnem primeru so v resnici lahko majske prireditve in obeleževanja zmage nad fašizmom in nacizmom, kjer bodo prav gotovo aktivno sodelovali, ogrožene.
Hvala, gospe poslanki. Gospod minister, želite odgovoriti? [[Ne.]] Gospod Aurelio Juri bo zastavil vprašanje ministru za zunanje zadeve, dr. Dimitriju Ruplu. Prosim.
Spoštovani gospod minister. Najprej pozdravljam dejstvo, da že dolgo ni obiskov v naših voda, ladij z jedrskim orožjem na krovu, pa se sprašujem, komu gre pripisati zaslugo Ali naši vladi zato, da do teh obiskov ne prihaja ali morda drugi strani, ker ali nezainteresirana ali nima časa? V zvezi z jedrskim orožjem še neko drugo vprašanje, ki je bolj pomembno. Okrog jedrskega orožja lahko povemo, da z zgodbami zadnjih časov na mednarodnem scenariju, na mednarodnih šahovnici severne Koreje in Irana je to orožje vkorakalo v neko novo zaskrbljujočo spiralno pot proliferacije. Na to se vežejo tudi po mojem neustrezni odzivi drugih jedrskih velesil. Sprašujem: Kako gleda na ta nevaren pojav slovenska vlada? Ali vodi, kje in kako, kakšne aktivnosti? Ali je kdaj, kako in kje morda znotraj zveze Nato ali neposredno do Združenih držav Amerike odreagirala na obelodanitev stanja, da je cela koncentracija ameriških jedrskih konic - govori se o nekaj desetinah - med 480, kolikor jih je nameščenih v Evropi, tik ob naši meji, v bližnjem letalskem oporišču Nata v Avianu? Hvala.
Hvala, gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec. Zahvaljujem se vam za vaše vprašanje. Jasno je, da so Natove jedrske sile sestavni del celote zavezniških sil. V strateškem konceptu severno-atlantskega zavezništva iz leta 1999 se je to zavezništvo opredelilo za, kako se temu reče, kredibilno verodostojno jedrsko politiko, ki bo demonstrirala solidarnost in zavezanost preprečevanju spopadov. Da bi lahko to zagotovili, je potrebno široko sodelovanje evropskih zaveznic pri skupnem uporabnem načrtovanju pri mirnodobnem hranjenju jedrskega orožja in pri poslovanju o jedrski politiki. Jedrske sile, ki se nahajajo v Evropi, so tudi eden od ključnih elementov obrambnega in političnega povezovanja zavezništva. Poleg ameriških se na tleh Evrope nahajajo tudi jedrske zmogljivosti združenega kraljestva in tudi Francije. Tudi njihove jedrske sile imajo, tako kot sile zavezništva, funkcijo odvračanja, kar vse skupaj krepi varnost članic severnoatlantske zveze. Solidarnost in enotnost pogledov članic Nato o strateškem pomenu jedrskega orožja za varnost zavezništva se kaže tudi v delitvi vlog, v prevzemanju tveganj in odgovornosti posameznih zavezniških držav. Da bi se zagotovila varnost vseh članic Nato, so nekatere zavezniške države prevzele breme hranjenja jedrskega orožja. V tem smislu razumemo breme teh držav kot največji izraz solidarnosti z drugimi članicami tega zavezništva. Od leta 1991 - to bi rad posebej poudaril - do danes je Nato zmanjšal jedrski potencial za več kot 85% [[o tem se lahko prepričate v ustreznih dokumentih, nekaj jih tudi sami poznate oziroma ste jih navedli, tudi na internetu je nekaj tega]] . O tem, kje se nahaja jedrsko orožje in koliko ga je, naše ministrstvo ne more dajati izjav, saj gre za podatke, ki imajo določeno stopnjo tajnosti, zato da bi se zagotovilo čim bolj učinkovito varovanje tega orožja. Lahko pa vam zagotovimo, da so za varovanje Natovega jedrskega orožja zagotovljeni najvišji varnostni standardi, prav tako pa tudi celovit nadzor nad izpolnjevanjem teh standardov, pri katerem sodelujejo vse zavezniške države. Slovenija kot članica Nato v smislu skupne obrambne politike in solidarnosti v zvezi z jedrsko politiko zavezništva prevzema seveda svoj del odgovornosti. Za nas kot novo članico Nato pa veljajo trije "ne": ne, Nato nima ne namenov ne razlogov ne načrtov, da bi namestil jedrsko orožje na ozemlju novih članic. Slovenija kot članica Nato sodeluje v skupini za jedrsko načrtovanje in v njenih podskupinah. V teh delovnih telesih enakopravno odloča o jedrski politiki zavezništva, o njenem nadzoru in zagotavljanju pogojev za varnost jedrskih zmogljivosti. V tem smislu se Slovenija do jedrske politike Nato kot članica zavezništva opredeljuje tako rekoč vsak dan. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Kot naslednji bo gospod Miro Petak zastavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje dr. Šturmu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni, spoštovani gospod dr. Šturm, na katerega naslavljam to vprašanje! Zakon o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji je v 153. členu v noveli iz leta 1997 predvidel varovalko, da se med kupci premoženja podjetij v stečaju ne bi pojavile besede, ki bi lahko tako ali drugače pripomogle k temu, da se je neko podjetje znašlo v stečaju. Zato je tudi izrecno določeno, da kupci premoženja podjetij v stečaju ne morejo biti fizične osebe, ki so bile v zadnjih petih letih pred dnem začetka stečajnega postopka zaposlene pri stečajnem dolžniku ali so pri njem opravljale funkcijo poslovodnega delavca, člana uprave, člana nadzornega odbora in podobno. Za podjetje Tro Prevalje v stečaju pa je že od vsega začetka stečaja in prodaje podjetja ter tudi še dandanes prisotna dilema, ali ni šlo v tem primeru za prefinjen scenarij, kako podjetje pahniti v stečaj in ga nato poceni odkupiti. Med lastniki projekta Prevent Tro, ki je kupilo premoženje podjetja Tro v stečaju, sta tudi namreč bivši član nadzornega sveta in bivši direktor podjetja Tro. Prevent Tro zaradi vseh teh dejstev ne bi mogel biti med kupci premoženja družbe Tro d.d. v stečaju, toda na javni dražbi sta solastnika družbe Gorazd Fale, kot nekdanji član nadzornega sveta, in tudi Jože Golob, kot bivši direktor podjetja Tro Prevalje, predložila izjavi, da ne obstajajo okoliščine iz omenjenega 153. člena. Izjavi sta overila pri notarki, ki je še ta isti dan sestavila notarski zapis, češ, da oba prenašata poslovni delež brezplačno na druge osebe. Ta izjava in notarski zapis sta stečajnemu upravitelju podjetja Tro Milanu Kosu zadostovala, da je premoženje družbe Tro d.d. v stečaju prodal družbi Prevent Tro, čeprav v sodnem registru tudi po petih letih ni bilo mogoče razbrati, da je do teh lastniških sprememb in prenosa deleža v resnici tudi prišlo. Zakon o sodnem registru pa jasno govori, da je prijavo za vpis v register potrebno vložiti v 15 dneh, poudarjam v 15 dneh po izpolnitvi pogojev za vpis v sodni register, enako velja tudi za prijavo spremembe za vpis v register. Seveda ni težko ugotoviti, zakaj so se temu izognili. Ministra sprašujem. Ali ste seznanjeni s tem primerom? Kakšni bodo ukrepi ministrstva v prihodnje, da ne bo več prihajalo do tovrstnih izigravanj zakonov in javnega posmeha pravni državi? Ali je bil s strani ministrstva za ta primer opravljen kakšen službeni nadzor nad delom okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu in stečajnega upravitelja? Hvala.
Hvala, gospodu poslancu. Gospod minister imate besedo, prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Spoštovani poslanec Miro Petek navaja primere več nepravilnosti povezanih s podjetjem Tro in omenja vložene kazenske ovadbe zoper odgovorne osebe. Sprašuje, ali je minister seznanjen s tem primerom, kakšni bodo ukrepi ministrstva, da se tovrstne nepravilnosti ne bodo več dogajale, ali je bil opravljen službeni nadzor nad delom okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu in stečajnega upravitelja, kako ljudem popraviti krivice, ker so izgubili zaposlitev zaradi stečaja Tro. Poslanec omenja tudi stečaj podjetja Kograd, Stavbenik Prevalje, kjer naj bi stečajni upravitelj Abrim Puslim družbi Pompe posodil denar, medtem ko delavci svojih terjatev niso dobili v celoti poplačanih. Poslanec sprašuje, ali bodo za kazniva dejanja končno odgovarjali tudi tisti, ki sodijo v sodno vejo oblasti ali pa jim je podeljena vsestranska imuniteta. Vodja okrožnega državnega tožilstva v Slovenj Gradcu je podala poročilo glede podjetja Tro, iz katerega so razvidne posamezne sodne in tožilske odločitve. S tem v zvezi pa je potrebno povedati, da za utemeljenost posameznih sodnih odločitev ministrstvo za pravosodje ne sme posegati. Skladno s 134. členom ustave Republike Slovenije nikogar, ki sodeluje pri sojenju, ni mogoče klicati na odgovornost za mnenje, ki ga je dal pri odločanju na sodišču. Medtem ko 6. člen zakona o sodniški službi določa, da sodnika ni mogoče obtožiti pred disciplinskim sodiščem za mnenje, ki ga je dal pri odločanju na sodišču. Razen tega je ministrstvo za pravosodje del izvršilne veje oblasti, zato ne sme posegati v vsebinske odločitve sodišča, ker bi s tem posegli v neodvisnost sodnika pri odločanju, kar bi bilo v nasprotju z ostalim načelom delitve oblasti. Ministrstvo za pravosodje lahko posreduje le z institutom nadzorstvene pritožbe, ko gre za neutemeljeno dolgo reševanje zadeve. Stečajni upravitelj ne sme z denarnimi sredstvi, ki jih pridobi v okviru stečajnega postopka, razpolagati parcialno, ker bi s tem favoriziral nekatere upnike. Kar pa se tiče poslovanja stečajnih upraviteljev, naj omenimo, da mora skladno s 75. členom zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji predsednik stečajnega senata nadzorovati poslovanje stečajnega upravitelja. 75. člen zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji določa, da mora predsednik, kot sem že omenil, nadzorovati poslovanje stečajnega upravitelja. Pač pa je ministrstvo za pravosodje v zvezi z zadevo Pompe skladno z drugim odstavkom 79.b člena zakona o sodniški službi predsedniku višjega sodišča v Mariboru predlagalo, da opravi službeni nadzor, v okviru katerega naj ugotovi, ali so predsedniki stečajnih senatov s potrebno skrbnostjo nadzorovali poslovanje stečajnih upraviteljev. Prav tako je ministrstvo za pravosodje v zadevi stečajnega dolžnika SGP Kograd, Dravograd, skladno z drugim odstavkom 79.b člena zakona o sodniški službi predsedniku višjega sodišča v Mariboru predlagalo, da opravi službeni nadzor, v okviru katerega naj ugotovi, ali je predsednica stečajnega senata s potrebno skrbnostjo nadzorovala poslovanje stečajnih upraviteljev.
Hvala gospodu ministru. Gospod dr. Marko Pavliha bo zastavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje dr. Šturmu. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, ministri! Gospod minister dr. Šturm! Vaš odgovor poslancu Petku je pravzaprav idealna iztočnica za moje vprašanje. Vsi vemo, kaj se je dogodilo na februarski seji, ko dr. Škrkova ni bila izglasovana za članico stalnega arbitražnega sodišča v Haagu. Na prvi pogled nič tako narobe, kajti poslanci smo povsem svobodni pri odločanju in nismo vezani na noben vpliv. Vendar tisto, kar je seveda zaskrbljujoče, in tisto, kar se je prvič do sedaj zgodilo v zgodovini slovenske parlamentarne demokracije, pa tudi širše v Evropi je pa seveda razlog, zakaj do te izvolitve ni prišlo. Dr. Škrkova ni bila izvoljena zaradi odločanja v konkretni zadevi, za katero ne bi smela biti kaznovana. Gre za grob poseg v princip neodvisnosti sodnikov in seveda za grobo kratenje pravice posameznikov, da o njihovih zadevah sodniki odločajo nepristransko. Konkretni primer je obsodil tako predsednik ustavnega sodišča kakor tudi predsednik slovenskega sodniškega društva in tudi precej strokovnjakov, gospod minister za pravosodje pa se je, če smem citirati Mladino, zavil v pravosodni molk.", kar je toliko bolj začudojoče, ker gre za pravnega strokovnjaka, ker gre za bivšega ustavnega sodnika in ne nazadnje tudi za tvorca sedanje slovenske ustavne ureditve. Naj vam preberem samo dva citata iz publicistike. Prvi je iz uvodnika Pravne prakse: "Težko je verjeti, da po drugem desetletju šolanja v parlamentarni demokraciji, o delitvi oblasti med zakonodajno, izvršilno in sodno, kateremu ob izvoljenih predstavnikov ljudstva še lahko pride na misel, da se spusti na spolzka tla poseganja v samostojnost in neodvisnost ustavnega sodišča." Predsednik slovenskega sodniškega društva pa med drugim opozarja na neprimernost slovenske ureditve imenovanja sodnikov. Samo še Švica in pa Makedonija poznata izvolitev sodnikov v parlamentu. Sprašujem gospoda ministra: Kako komentirate zadevo Škrk? Kaj menite o sedanji ustavni ureditvi izvolitve sodnikov? Ali ne menite, da bi zaradi preprečevanje političnega vpliva kazalo uvesti način imenovanja, kot ga poznajo druge razvite države? Hvala lepa.
Hvala gospodu Pavlihi. Gospod minister, imate besedo. Prosim.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Hvala, spoštovani gospod poslanec, za zastavljeno vprašanje. Spoštovani gospod poslanec se najprej dotika ravnanja oziroma neravnanja ministra glede opisanega primera. Glede na to naj povem samo to, da je moje prepričanje, da katerikoli minister te vlade ni pristojen, da tako ali drugače komentira ravnanje poslancev državnega zbora, tako kot tudi ni pristojen, da posega v ravnanje sodne veje oblasti. Glede na ustavno načelo ločitve oblasti, to ni tematika, ki naj bi ji izvršilna oblast posvetila takšno izrekanje, zato seveda menim, da ministrstvo za pravosodje glede tega nima utemeljenosti za komentiranje, toliko bolj, ker so se o tem vprašanju izrekli zelo prepričljivi dejavniki, samo ustavno sodišče in slovensko sodniško društvo. Mislim, da je na ta način bilo to vprašanje v tem pogledu pojasnjeno. Glede načina volitve sodnikov, je treba povedati, da je bilo to vprašanje zastavljeno v prejšnjem mandatu v ustavni komisiji, da ustavna komisija drugačnega načina, kot je predvideno v slovenski ustavi, ni predvidela, da so bila v slovenski pravni doktrini mnenja glede tega deljena. Tako do spremembe ustave ni prišlo. Pač pa se strinjam, da bi kazalo razmisliti o novem načinu imenovanja sodnikov na tiste položaje, ki niso neposredno povezani z volitvijo sodnikov v Sloveniji, bodisi sodnikov na sodiščih ali sodnikov ustavnega sodišča. Gre za kandidiranje za razna mesta na mednarodnih sodiščih ali samo v mednarodnih komisijah. V tem primeru je slovenski zakonodajelec, ne ustavodajalec, pač pa zakonodajalec obral zelo togo pot, ker vsa ta imenovanja veže na enak način kot imenovanja in volitve sodnikov ustavnega sodišča. Tukaj pa se pridružujem mnenju spoštovanega poslanca, da je tako stališče zelo togo, zlasti tudi zato, ker je treba v mnogih primerih zelo hitro odreagirati in postaviti svoje kandidate. Sedanji zakonski sistem, ki pa to ureja, je pa takšen, da med drugim lahko dopušča tudi zlorabe procesnih pravic in s tem podaljševanje rokov tudi v pol leta ali pa v leto dni. Zato je to nesmiselno in prepričan sem, da bi v teh primerih to vlogo lahko podobno, kot je to v tujini, opravili drugi organi, na primer predsednik republike ali pa vlada RS.
Hvala, gospodu ministru. Izvolite gospod Pavliha.
Hvala lepa. Samo na kratko glede prve zadeve. Sprašujem ministra, ali ne gre tudi za prepletanje izvršilne in zakonodajne oblasti oziroma obratno, za vmešavanje izvršilne oblasti v zakonodajno v tistih primerih, ko na primer sodni svet predlaga enega ali celo dva kandidata za predsednika določenega sodišča, potem pa se minister odloči drugače, celo drugače glede na strokovne kriterije. Sam sem bil pet let član sodnega sveta, pa vam lahko povem, da se je to kar pogosto dogajalo. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za besedo in hvala lepa za vprašanje. V tem primeru gre za posebno institucijo sodnega sveta, ki je res ustavna kategorija, vendar predlaga sodnike v izvolitev, minister za pravosodje pa pri imenovanju sodnikov za izvolitev v državni zbor nima funkcije eleminiranja, nima funkcije spreminjanja. To svojo vlogo sodni svet posreduje direktno državnemu zboru.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Bojan Kontič bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, mag. Vizjaku. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdravljena generalna sekretarka vlade in vsi prisotni ministri v dvorani državnega zbora! V premogovniku Velenje so končali s pridobivanjem lignita v jami Škale. Vodstvo premogovnika je pred časom na tiskovni konferenci napovedalo težave pri postopnem zapiranju jame Škale, povezane s pomanjkanjem finančnih sredstev za ta namen. Kolikor mi je znano, so vas, minister, o tem seznanili tudi na vašem petkovem obisku v Velenju: Za razliko od obiskov, ki se jih udeležuje predsednik vlade, namreč poslanci opozicije na ta srečanja nismo povabljeni, vsaj zase lahko to povem. In če že razumem prvega, šolskega, ki se je odvil v cerkvenih prostorih, bi to še razumel, tokrat pa sem bil malo začuden. Spoštovani gospod minister sprašujem vas: Ali ste proučili mojo pobudo, ki sem jo na vas naslovil pred časom in v njej predlagal, da preučite možnost priprave zakona o postopnem zapiranju jame Škale znotraj sistema premogovnika Velenje? V tem zakonu bi poleg programa zapiranja določili tudi višino sredstev za izvajanje programa postopnega zapiranja. Pri tem je nujno predvideti tudi sredstva za razvojno prestrukturiranje Šaleške doline kot odgovor ne posledice rudarjenja na tem območju v preteklem obdobju. Sprašujem vas: Kako daleč je priprava tega zakona?
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Premogovnik Velenje je že leta 2000 izdelal program zapiranja jame Škale, ki se je v vsebinskem delu delno izvajal, ni pa nikoli zaživel z vidika zagotovitve, posebej pa za namene jame Škale potrebnih dodatnih finančnih sredstev. Do danes so vse aktivnosti, ki so bile v tem času izvršene, bremenile izključno stroške proizvodnje premogovnika Velenje. Pri pripravi zakona o postopnem zapiranju jame Škale je potrebno upoštevati dejstvo, da trenutno veljavna pravila Evropske unije o državni pomoči za premogovnike ne dovoljujejo takšnih pomoči, vendar pa ne gre zanemariti morebitne izjemne obravnave. Uredba sveta z dne 23. julija 2002 o državni pomoči za premogovništvo podrobno določa pravila za dodeljevanje državne pomoči za premogovništvo, ki naj prispeva k prestrukturiranju premogovništva. V njej zapisana pravila upoštevajo družbene in regionalne vidike prestrukturiranja sektorja in potrebo po ohranjanju kot prednostni ukrep mineralne količine proizvodnje domačega premoga, ki zagotavljajo dostop do zalog. Pomoči se lahko dodeljujejo tudi kot pomoč za zmanjševanje proizvodnje do 31.12.2007 za kritje tekočih proizvodnih izgub pod določenimi pogoji. Države članice, ki nameravajo dodeliti pomoč za zmanjšanje dejavnosti, pred tem predložijo komisiji načrt za zaprtje zadevnih proizvodnih enot najpozneje do 31.10.2002. Iz tega je pravzaprav zelo razvidno, kako aktivni so bili doslej pri reševanju tega problema in reakcija tudi prejšnje vlade do te problematike. Zaprtje ni mogoče kriti na osnovi okoljskih pravil, saj le-ta določajo, da je onesnaževalec znan in mora tudi plačati škodo za sanacijo. Na področju rudarstva se tudi v povezavi opustitve del uporabljajo določbe zakona o rudarstvu, v sklopu katerega je možno obravnavati navedeno problematiko. V zakonu je določeno, da je koncesijski akt podlaga za podelitev rudarske pravice. V tem aktu mora biti v skladu s tem členom tudi navedena oziroma določena dolžnost nosilca rudarske pravice glede sanacije, rekultivacije vzpostavitve novega oziroma nadomestnega stanja okolja. Nosilec rudarske pravice krije vse stroške odprave škode, ki je posledica izvajanja rudarskih del. Za sanacijo zemljišča mora nosilec rudarske pravice od vsake enote proizvedene mineralne surovine mesečno odvajati sredstva za delno ali celotno sanacijo zemljišča, kot to določa koncesijska pogodba, na poseben račun ali rudarski sklad. Pravzaprav so določbe in pravila Evropske skupnosti pri dodeljevanju državnih pomoči za premogovništvo do tega področja zelo restriktivne, seveda je pa z rokom, ki je tudi pri tem dan marsikaj žal zamujenega. Seveda sem pa kot pristojen minister oziroma pod katerega kompetenco sodi ta pravica, dovzeten za vse pobude in predloge, ki bi bile na eni strani v korist temu sektorju in seveda po drugi strani v skladu s pravili EU.
Hvala, gospodu ministru. Izvolite gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod minister za zgodovinski oris zapiranja jame Škale. Poznam to zadevo in tudi z aktivnostmi v preteklosti nisem bil ravno najbolj zadovoljen. Res pa je, da vodstvo premogovnika v preteklosti teh težav ni izpostavljalo v tolikšni meri, kot to počne sedaj. Ne gre v tem primeru za državno pomoč, gre za to, da lastnik, ki pa je v tem primeru država, lastnik premogovnika Velenje odpravi škodo in posledice, ki so v preteklosti nastale. Že res, da zakon opredeljuje od takrat, ko je bil zakon sprejet, naprej vse aktivnosti, za nazaj pa računi niso popolnoma čisti. Veseli me, da ste naklonjeni temu, da se zadeve razrešijo in da boste prisluhnili vsaki pobudi na tem področju. Ampak ravno zaradi tega je bila moja pobuda naslovljena na vas, da pristopite k izdelavi potrebnega zakona in z njim omogočite tudi sredstva za prestrukturiranje doline. Enostavno vprašanje je: Ali ste to pobudo proučili in se odločili za pripravo tega zakona ali ne? Ali bomo zgolj ostali na tej retorični ravni, ko bomo govorili, da ne vidimo težav in da sprejemamo pobude, ne naredimo pa nič?
Hvala, gospodu Kontiču. Izvolite, gospod minister.
Jaz ne vem, očitno me poslanec ni poslušal, sploh pri odgovoru. Bil sem zelo konkreten in sem mu zelo konkretno odgovoril na njegovo vprašanje. Proučili smo pobudo in ugotovili, da je pravzaprav dodeljevanje, to so državne pomoči in pri dodeljevanju smo dolžni upoštevati veljavna pravila EU, zato smo tudi ocenili, da v skladu s temi pravili pravzaprav je izjemno težko oziroma pravzaprav sam ne vidim načina, kako v okviru že zamujenega, kajti tu je žal bilo zamujeno, saj bi do 31. oktobra morale države članice, ki nameravajo dodeliti pomoč za zmanjšanje dejavnosti, pred tem predložiti komisiji načrt za zaprtje zadevnih proizvodnih enot. To ni bilo storjeno. In pravzaprav je vsakršno dodeljevanje državnih pomoči, če vidite vi način, da je v skladu s pravili Evropske unije, za nas tudi signal, da pristopimo naproti. Sami smo to proučili, žal, načina nismo zagotovili, če ga vidite vi, smo dovzetni za pobude. Konkretneje ne znam odgovoriti na to, kot sem odgovoril. Je pa veliko vprašanje, zakaj ste zamudili. Ne vem, ali niste bili takrat pozorni na to zadevo, ali takrat ni bil to problem. Mislim pa, da je to problem. Še enkrat pa poudarjam, glede koncesijskega akta je država kot lastnik s koncesijskim aktom podelila rudarsko pravico in vse obveznosti izhajajo iz zakona o rudarstvu in iz podeljene rudarske pravice premogovnika Velenje.
Hvala gospodu ministru. Gospa Maria Pozsonec bo zastavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav! Ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Janezu Drobniču postavljam naslednje vprašanje. Kmetje, ki so plačevali prispevke za četrto kategorijo pokojninskega in invalidskega zavarovanja, sedaj prejemajo izjemno nizke pokojnine. Prav tako ne prejemajo varstvenega dodatka, oskrbovalnine, ne regresa. Gre res za zelo nizke zneske, ki ne zadoščajo za preživetje. Glede na to, da se pripravlja sprememba zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, me zanima, ali se bodo te spremembe nanašale tudi na kmete ter njihove pokojnine. Hvala za odgovor.
Hvala poslanki. Mag. Drobnič, izvolite.
Najprej hvala lepa za vprašanje, spoštovana poslanka. Po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju so imeli kmetje že od leta 1983 dalje možnost se zavarovati za ožji obseg pravic. Če so se prostovoljno odločili za takšno obliko obveznega zavarovanja, so se jim obračunavali prispevki od osnove, ki je bila nižja od najnižje pokojninske osnove za odmero pokojnine. S to izbiro so pristali, da se jim iz pokojninskega zavarovanja prizna samo pravica do starostne, družinske ali invalidske pokojnine, ne pa tudi pravica, kot je odmera pokojnine od najnižje pokojninske osnove, pravica do varstvenega dodatka, dodatka za pomoč in postrežbo, razen v primeru slepote, do invalidnine za telesno okvaro in dodatka za rekreacijo. Skladno s svojo izbiro so kmetje po izpolnitvi pogojev dobili samo tiste pravice iz pokojninskega zavarovanja, za katere so se zavarovali. Kmetje, ki so plačevali nižje prispevke in so se zavarovali samo za pridobitev pokojnine, zahtevajo, naj se jim priznajo tudi dodatne pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, za katere pa niso plačevali prispevkov. Z vidika zavarovanja njihove zahteve niso upravičene, saj prejemajo vse pravice, za katere so se zavarovali. Ne morejo torej pridobiti enakih pravic kot ostali kmetje ali zasebniki, ki so plačevali bistveno večje prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Te predloge bomo proučili v luči bodoče zakonodaje in poskušali najti ustrezno rešitev. Je pa že v sedanjem zakonu upoštevana solidarnost. Zato tudi zavarovanci, ki so bili zavarovani za nižji obseg pravic, manj kot polovico celotne dobe, zavarovalne dobe, pridobijo tudi te pravice, torej tudi če v celoti niso bili zavarovani, pa lahko uveljavijo vse te dodatne pravice. Prav tako se jim ne glede na trajanje pokojninske dobe in višino osnov, od katerih so plačevali prispevke, pokojnina ne more odmeriti v znesku pod 34.911 tolarjev; kakorkoli že, resnično je nizka, vendar nižje ne. Minimalna socialna varnost kmetov je s tem zagotovljena. Tisti, ki pa razen te najnižje pokojnine nimajo drugih dohodkov pa je zagotovljena višja raven socialne varnosti po zakonu o socialnem varstvu.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Milan Petek bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo mag. Vizjaku. Prosim.
Predsednik, hvala za besedo. Gospodu ministru Vizjaku naslavljam vprašanje, vezano na holding Slovenske elektrarne, za katerega vemo, da je danes največji dobavitelje električne energije v Sloveniji. Ta združuje 10 družb, zaposluje 5.000 ljudi in je velik del teh podjetij tudi s štajerskega konca. Zaradi tega to vprašanje postavljam. Ob ustanovitvi se vsi tisti, ki ste spremljali ustanavljanje, spomnite burne razprave glede sedeža novega podjetja. Del javnosti, predvsem strokovne, se je takrat zavzemal za to, da bi bil sedež podjetja v Mariboru. To pa predvsem zaradi dejstva, ker je bil Maribor dolga leta sedež slovenskega elektrogospodarstva z velikimi izkušnjami v gradnji in upravljanju hidroelektrarn in pa tudi s številno inteligenco tako ekonomske kot tehnične stroke. Žal se je takrat vlada odločila za sedež v Ljubljani. V tistem obdobju zgodovina ne pozablja nekaterih prizadevanj sedanjih poslancev, ki so sedaj v koaliciji, takrat so bili v opoziciji, ki so zbrali tudi 52 podpisov poslancev. Za ilustracijo so takrat gospod Jerovšek in gospod Pukšič, skupaj s pomočjo gospoda Kanglerja in gospoda Soka, organizirali v Mariboru celo forum oziroma posvet z naslovom Kako se ubraniti popolne centralizacije. Na tem posvetu je bilo izrečenih nekaj sočnih, citiral bom samo eno, in sicer: "V Dravski dolini v Mariboru bi lahko visele črne zastave na pol droga. Z odločitvijo vlade, da bo sedež holdinga v Ljubljani, je padla zadnja kapitalska trdnjava v Mariboru. O kapitalu, ki ga bodo ustvarile Dravske elektrarne, bodo odločali ljudje iz Ljubljane. Občutek imam, da gre za rop stoletja v Dravski dolini v Mariboru." To je citat izjave enega izmed poslancev. Spoštovani gospod minister, glede na to, da se je takrat, torej pred štirimi leti, velik del takratne opozicije, sedaj vladne koalicije, resnično prizadeval, da bi imel holding sedež v Mariboru, me zanima: Ali je sedaj morebiti situacija toliko spremenjena, da bi bila vlada pripravljena preseliti sedež tega podjetja v Maribor? Po mojem mnenju šele z uresničitvijo takšne in takšnih preselitev bodo postala verodostojna vaša zagotovila, pa tudi zagotovila ostalih predstavnikov vladnih strank, da bo v tem mandatu prišlo do ustanavljanja sedežev določenih državnih institucij in državnih podjetij tudi izven glavnega mesta Slovenije. Če bo odgovor na vprašanje negativen, me seveda zanimajo vaši argumenti za takšno odločitev. Ob tem me pa zanima tudi, ali vlada načrtuje morebiti sedež holdinga slovenske elektro distribucije, s katerim se želi ločiti dejavnost distribucije in trženja, preseliti v katero izmed mest izven Ljubljane. Hvala za vaš odgovor.
Hvala gospodu Petku. Minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, vesel sem pravzaprav, da ste kritični do lastne stranke in do odločitev prejšnje vlade glede sedeža holdinga v Mariboru. Res je, ta sedanja vlada ima drugačen pristop in pravzaprav je tudi zapisala, da bo prišlo do ustanavljanja, poudarjam besedo, ustanavljanja sedežev določenih državnih institucij in državnih podjetij tudi izven glavnega mesta naše države. Mislim, da je to prav. Pri selitvi pa je vprašanje potrebno presoditi tudi v luči, kateri so pozitivni in negativni učinki preselitve. Mislim, da tudi opozorila tiste okrogle mize, ki je bila takrat v Mariboru, da bi naj o kapitalu, ki ga bodo ustvarjale Dravske elektrarne, odločali ljudje iz Ljubljane, da je prišlo do določenih rešitev in da je pravzaprav uprava holdinga sestavljena iz treh ljudi: enega iz Maribora, enega iz Šeleške doline in enega iz Posavja. To se pravi, iz pokrajin, kjer se največ energije tudi ustvarja. Prav je temu tako in zato tudi sedi v upravi in o kapitalu torej ne odloča nekdo iz Ljubljane, temveč ljudje pravzaprav iz regij, kjer se energija tudi ustvari in mislim, da je prav tako. Kar se tiče preselitve in argumentov proti. Sam pravzaprav strmim k tem, da je holding slovensko podjetje in ne ljubljansko, čeprav ima sedež v Ljubljani. Zelo pomembno je, da je podjetje uspešno. In podjetje glede na delovanje, kot ga spremljamo, je uspešno in mislim, da se je pri delovanju tega podjetja, kajti sedaj zaključuje pravzaprav štiriletni mandat, izoblikovala dobra novonastala skupina. Seveda je veliko vprašanje, ali bi ta skupina ob preselitvi bila takšna, kot je oziroma ali se ne bi razbila. Poudariti velja, da se je trg za električno energijo v Sloveniji odpira, da je pravzaprav s strani konkurence tudi tujih ponudnikov električne energije veliko zanimanje za kadre, ki imajo "know-have" in ki si so ga pridobili z delovanjem. V primeru razbitja take novonastale skupine obstaja tudi velika nevarnost, da bi marsikdo seveda zaradi preselitve to skupine zapustil in na nek način lahko potencialno povzročil tudi škodo holdingu oziroma vsem družbam, ki jih holding združuje. Sam torej menim, da je zaenkrat težko popravljati napake, kot so bile storjene pred štirimi leti, in seliti holding zaradi selitve. Če so za to določeni strokovni, ekonomski razlogi, bom z veseljem njim prisluhnil, ampak sam trenutno ob analizi tudi vašega vprašanja jih pravzaprav v tem trenutku ne vidim. Drugo. Zelo pomembno je pa to, ko ste omenili sedež novonastale distribucije oziroma holdinga slovenske distribucije. Dejansko mora vlada ločiti, pravzaprav zagotoviti ločitev distribucijskih podjetij od tržnega dela, ki se nanaša na samo distribucijo, kajti sedaj je to zlito v eni firmi in v eni družbi in takrat se mi pa zdi, in to bo prav kmalu, ker bo to potrebno sistemsko urediti v kratkem času, pa je treba predlog, da bi bil sedež holdinga slovenske elektrodistribucije, predvsem proučiti v tem strokovnem smislu in če bodo razlogi, kot pravite, da so bili za holding prej na strani Maribora, bom z veseljem tudi tako rešitev podprl.
Hvala gospodu ministru. Gospod Boštjan Zagorac bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje, dr. Šturmu. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Dejstvo je, da v Sloveniji sodstvo že od samega začetka slovenske državne ne funkcionira tako, kot bi si vsi skupaj želeli. Sodniki, sodišča se utapljajo v sodnih zaostankih, da številni pomembni primeri zastarajo zaradi takšnih in drugačnih procesnih napak. Danes hodijo, bom rekel, po naši državi ljudje, za katere bi očitno lahko trdili, da si zaslužijo biti obsojeni. Dejstvo je tudi, da je Slovenija po najnovejših podatkih v vrhu držav Evropske unije, kjer se pojavljajo tako imenovani povratniki. To so žal, kolegice in kolegi, dejstva. Delni, lahko mu rečemo tudi največji krivec za takšno konfuzno stanje v slovenskem sodstvu, je vsekakor trajni mandat naših sodnikov, ki ni nič drugega kot en velik privilegij. Tako velik privilegij, ki ga nima niti predsednik države. Trajni sodniški mandat je tudi velik krivec za sodne zaostanke, saj si sodniki lahko enostavno vzamejo čas, ker se jim nikamor v njihovem mandatu ne mudi. In ne nazadnje, če bi ta čas vsaj delno koristno porabili, uporabili, ampak kot kažejo, kot smo rekli, kot vidimo, številni zaostanki, številni primeri padejo zaradi procesnih napak pri sojenju, tudi tega časa ne izrabljajo tako, kot bi ga bilo potrebno. Na takšno, lahko rečemo, katastrofalno stanje v slovenskem sodstvu nas opozarja tudi Evropska unija. Verjetno se tudi gospod minister spomni tako imenovanega "twinning" projekta iz leta 2003, ki je bilo namenjeno slovenskemu sodstvu in kjer je bila Slovenija, bom rekel, primerjana z eno primerljivo regijo v Evropski uniji in ugotovitve tega projekta so nam poslancem, upam da, vsem znane. Prva taka ugotovitev je bila sodna učinkovitost 1 proti 3 za eno primerljivo regijo v Evropski uniji na področju civilnega prava, na področju kazenskega prava 1 proti 8. Plače v Sloveniji slovenskih sodnikov so bile zadovoljive in večje, kot so v tej regiji. Boljša kadrovska in prostorska opremljenost slovenskih sodišč. Vsi ti podatki kažejo na to, da nekaj dejansko ni v redu s slovenskimi sodniki in ne s sodišči. Državni zbor se je s problemom trajnega sodniškega mandata srečal velikokrat, roko na srce, predvsem na pobudo Slovenske nacionalne stranke, in vemo tudi, da je državni zbor 21. maja 2001. leta sprejel sklep, ki se glasi, ga bom citiral: "Mandat sodnika, ki je izvoljen v sodniško službo, traja 8 let, pri čemer se delo sodnika preverja vsaki dve leti. Po poteku mandata lahko sodnik ponovno kandidira za sodniško službo." Takšen sklep so takrat potrdili tudi nekateri poslanci sedaj vladajoče koalicije. Pa me zanima: Ali je stališče vlade glede trajnega sodniškega mandata ostalo enako [[se pravi, da ga je treba v Sloveniji kot privilegij počasi ukiniti]] ? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Šturm imate besedo, prosim.
Hvala lepa za besedo. Hvala, spoštovani gospod poslanec, za vprašanje. Vprašanje sodnih zaostankov je gotovo eno težjih zadev, s katerimi se mora spopadati med drugim tudi ministrstvo za pravosodje, čeprav ključno odgovornost za zmanjševanje sodnih zaostankov ne nosi izvršilna oblast in ne nosi ministrstvo za pravosodje, ampak jo nosijo predvsem sodišča sama. Če pa mislimo na sodišča, naj povemo, da so to poleg sodnikov tudi vsi drugi sodelavci, se pravi, vse drugo strokovno osebje, ki dela na sodiščih. Torej, v okviru sodišč nosijo odgovornost za zmanjševanje sodnih zaostankov sodniki in drugo sodno osebje, pod seveda ustreznim vodstvom in usmerjanjem predsednikov sodišč. Samo ministrstvo za pravosodje na tem področju pa preučuje primere drugih držav, kjer so se prav tako soočali s to problematiko in jo tudi uspešno rešili. Recimo, na Nizozemskem, kjer so z načrtnim delom in z načrtnim projektom uspeli zmanjšati sodne zaostanke v 12-ih letih. Potem ko bo izbralo enega od modelov zmanjševanje sodnih zaostankov, ki se bo izkazal za uspešnega, bo seveda lahko pristopilo tudi k konkretizaciji. Zaenkrat na podlagi primerjalnih študij, ki smo jih na ministrstvu za pravosodje že opravili, ocenjujemo, da bomo rešitve iskali v okviru Nizozemske in Zvezne Republike Nemčije, deloma tudi Avstrije. Med sredstvi za zmanjševanje sodnih zaostankov še zlasti preučujemo naslednje možnosti: reševanje sporov v okviru alternativnega reševanja sporov, potem pospeševanje informatizacije sodišč, kar je doslej dalo že zelo dobre rezultate, in uvajanje sodnega menedžmenta ter čim več administrativnega dela naj pride od sodnikov nad sodno osebnost. Drugo vprašanje spoštovanega poslanca je bilo vezano z ukinitvijo trajnega sodniškega mandata. Ukinitev trajnega sodniškega mandata nima na zmanjševanje sodnih zaostankov neposrednega vpliva. Trajni sodniški mandat je eno od zagotovil za neodvisnost sodnikovega odločanja in v tem trenutku tudi ustavna kategorija. Naj dodam še to, da javnost včasih zmotno misli, da so sodniki zaradi tega, ker imajo trajni mandat, nedotakljivi in da jim zaradi tega ne glede na njihove napake vedno pripada služba za nedoločen čas. To seveda ni povsem res, kajti sodniku je možno zaradi slabega dela mandata tudi odvzeti in to celo na dva načina v disciplinskem postopku ali za dvakratno negativno oceno sodnikove službe.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Rad bi dopolnilni odgovor v zvezi s trajnim sodniškim mandatom in s tem, ko ste omenjali krivca oziroma enega izmed krivcev za sodne zaostanke v Republiki Sloveniji. Med drugim ste omenili tudi kadrovsko sestavo sodišč in ste nam dali za vzor Nemčijo in Nizozemsko. Prej, ko sem govoril o "twinning" projektu, veste, Slovenija je bila takrat primerjana s primerljivo nemško regijo. Oni so ugotovili, da je kadrovska sestava na slovenskih sodiščih boljša kot v tej regiji, čeprav so sodišča v tej regiji bolj učinkovita. Toliko mogoče o tem. Eden od načinov, kako ste se lotili reševanja sodnih zaostankov, je po mojem prepričanju tudi abolicija, ki jo bomo obravnavali na tej seji. Saj ne rečem, je eden od načinov, ki bodo zmanjšali nekaj sodnih zaostankov na naših sodiščih. Vendar omenjati trajni sodniški mandat kot možnost neodvisnosti, vsaj po našem prepričanju, je to še vedno glavni krivec za sodne zaostanke. Sodniki si enostavno jemljejo čas, kljub temu da potem delajo grozne napake v sodnih procesih. Tega smo lahko deležni vsi, tudi skozi medije. In ne verjamem, da je trajni sodniški mandat kot ustavna kategorija. O tem, ali ga ukiniti ali ne, so glasovali tudi poslanci - tu imam izpis glasovanja - iz vladne koalicije, ki danes sestavlja vlado. Pa me zanima: Ali ta vlada pripravlja spremembo ustave na tem področju ali ne oziroma ali se je v teh letih stališče vlade oziroma poslancev, ki sestavljajo to vlado, spremenilo? To je moje čisto konkretno vprašanje. Hvala.
Gospod minister.
Hvala. No, ne morem komentirati izjav, ki ste jih povedali, spoštovani gospod poslanec. Vlada se zaenkrat s spremembami ustave še ni ukvarjala, tako da tudi glede tega ne morem posredovati stališča vlade. Moje osebno stališče glede tega pa je znano, in sicer, da nisem navdušen nad poseganjem v spremembo slovenske ustave.
Poslansko vprašanje bo ministru za javno upravo zastavil gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani gospodje ministri, kolegice poslanke in poslanci! Gospod minister za javno upravo, moje vprašanje bo zelo kratko. K temu vprašanju pa me je spodbudil zapis v lokalnem mediju, ki pokriva območje, s katerega prihajam. Zapisano pa je v podnaslovu takole: "Slovenska vlada se je odpovedala dobrim 900 milijonom tolarjev iz programa predpristopne pomoči Phare za izgradnjo mednarodnega mejnega prehoda Gruškovje." Glede na to, da bo ta mejni prehod odprt, tako kot piše, že letos konec marca oziroma v začetku aprila, iz tega članka pač izhaja, kot da se je sedanja vlada dejansko odpovedala temu denarju in da bo ta denar zagotovila iz slovenskega proračuna. Pa vas sprašujem: Kako je potekal ta razpis? Ali je dejansko do tega prišlo, in če je prišlo, zakaj se je to zgodilo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Virant, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod Sok, poslanke in poslanci! Dejansko je bila izgradnja mejnega prehoda Gruškovje vključena v predvideno sofinanciranje s strani Evropske unije v okviru programa Phare in dejansko je bil izveden javni razpis za izbiro izvajalca. Slovenska evalvacijska komisija je pripravila poročilo o najugodnejšem ponudniku. Potem pa je prišlo do tega, da je delegacija Evropske komisije v Ljubljani to poročilo zavrnila, in sicer julija 2004, in sicer sta bila navedena za to dva razloga. Prvič, da naj bi prišlo domnevno do razkritja informacij v času, ko formalne odločitve o izbiri še ni bilo, razkritje informacij o poteku postopka. In drugič zaradi domnevnega neenakopravnega obravnavanja ponudnikov v tem razpisu. Delegacija je zahtevala razveljavitev in ponovitev tega razpisa. Do ponovitve razpisa ni prišlo, temveč je bila sklenjena pogodba z izbranim izvajalcem, gradbenim podjetjem Primorje. Na ta način je projekt izpadel iz načrta sofinanciranja in je dejansko prišlo do izpada sredstev v višini, ki ste jo navedli, torej ta denar iz programa Phare za ta projekt ne bo prišel. Za zadevo sem izvedel relativno kmalu po nastopu funkcije in ker gre za veliko vsoto, sem ji posvetil posebno pozornost. Ocenil sem namreč, da če je prišlo do napake na slovenski strani, da je potrebno proti tistim, ki so za to napako odgovorni, tudi ukrepati. Zato sem si vzel veliko časa za to zadevo in sem osebno pregledal vso dokumentacijo in zahteval odgovore na vsa ključna vprašanja, predvsem pa na vprašanja, ali očitki delegacije evropske komisije držijo ali ne. Moram reči, da sem od strokovnih služb dobil dokumentirane odgovore na vsa vprašanja, torej ne bom dal ocene na podlagi zgolj ustnih odgovorov, ampak sem za vsak odgovor zahteval tudi ustrezen dokument in lahko po dosedanjih podatkih ocenim, da na slovenski strani do napake ni prišlo. Gre namreč za to: očitek o neenakopravnem obravnavanju ponudnikov je po dokumentaciji, relevantni dokumentaciji neutemeljen. Namreč, ponudnik, ki je sicer ponudil nižjo ceno, je bil izločen zaradi striktnih razpisnih pogojev v razpisni dokumentaciji, ki je bila pripravljena v skladu s priročnikom Evropske komisije, in to razpisno dokumentacijo je Evropska komisija tudi potrdila. Za izbranega ponudnika je delegacija menila ali trdila, da bi moral biti ravno tako izločen iz istega razloga, sam osebno sem pogledal dokumente iz ponudbe in videl, da je dejansko ta ponudnik formalne pogoje izpolnjeval. Kar se tiče razkritja informacij, pa vse kaže, da ta očitek o razkritju informacij temelji na podatku o klicu uslužbenca enega od ponudnikov na delegacijo Evropske komisije. Sam ocenjujem, da dejstva in dokazi ne govorijo v prid temu, da je na slovenski strani, govorim seveda o dogajanju v času mandata prejšnje vlade, prišlo do napake, zaradi katere bi bilo potrebno ukrepati proti določenim uslužbencem. V času, ko je delegacija zahtevala ponovitev razpisa, šlo je za julij leta 2004, torej čas do konca leta, ko naj bi se finančni memorandum Phare iztekel, ni omogočal ponovitve tega razpisa, kar pomeni, da bi bilo razpis nesmiselno ponavljati. Sedaj, seveda vlada se bo potrudila, da nastali izpad razreši oziroma nadomesti z drugim virom, in sicer bomo poskušali s financiranjem iz tako imenovanega schengenskega vira. To je mogoče, če bi bil projekt financiran iz Phare programa, to ne bi bilo mogoče, kajti ta dva vira financiranja se izključujeta. Tako pa bo mogoče doseči [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zaključujem - oziroma pridobiti sredstva za tisti prvi del projekta, to je za talno ureditev ali tako imenovano kvoto nič, iz scengenskega vira. In seveda potrudili se bomo maksimalno, da bi do teh evropskih sredstev tudi prišli. V nadaljevanju bom uporabil še pogovor z delegacijo evropske komisije, svoje stališče pa bom spremenil samo na podlagi dejstev in dokazov. Hvala lepa.
Želite dopolnilni odgovor?
900 milijonov je potem bila razlika med najnižjo in najvišjo ponudbo ali zakaj ravno 900 milijonov?
Izvolite, prosim.
900 milijonov je bilo predvideno sofinanciranje iz sredstev projekta Phare, ki je bilo dejansko za Slovenijo izgubljeno. Od tod ta ocena. Razlika med izbranim in izločenim ponudnikom pa je znašala 5%. Mislim, da je šlo za 300 milijonov slovenskih tolarjev, vendar nisem popolnoma gotov v ta podatek.
Hvala lepa. Gospod poslanec Aleš Gulič bo zastavil poslansko vprašanje ministru za kulturo. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni gospod minister Vasko Simoniti, kolegice, kolegi! Vlada oziroma ministrstvo za kulturo je eni najbolj znanih slovenskih multikulturnih skupin Laibach skrčilo že zagotovljena finančna sredstva v okviru pogodbe z NSK. Prejšnja ministrica za kulturo je že leta 2004 skupini NSK oziroma Laibachu odobrila finančna sredstva v znesku 5 milijonov slovenskih tolarjev letno za 3-letno obdobje. V lanskem letu so to dobili, letos se je to skrčilo. V celotnem naboru teh 3-letnih podpor programov financiranja za izvajalce kulturnih programov s področja uprizoritvene, glasbene, vizualne in intermedijske umetnosti ter literature ste gospod minister Vasko Simoniti samo skupini Laibach zmanjšali finančno podporo na zgolj 1 milijon tolarjev, zaradi česar je Laibach prek odvetniške pisarne Čeferin že vložila tožbo zoper ministrstvo za kulturo Republike Slovenije na upravno sodišče Republike Slovenije. Zanima me: Kakšni so bili vsebinski razlogi za zmanjšanje finančnih sredstev? Na podlagi katerih pravnih podlag in vsebinski pomislekov ste se odločili za tak, milo rečeno, neobičajen ukrep med že potekajočim obdobjem financiranja, kljub temu da je skupina Laibach več kot 100% izpolnila vse pogodbene obveznosti v minulem letu in minulem obdobju in še z večjo odličnostjo predstavila Slovenijo v svetu? Ob tem se je seveda še mnogo drugih skupin navezovalo na njihovo promocijo v lanskoletni turneji. Prosim za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Simoniti, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Aleš Gulič, zahvaljujem se vam za vprašanje in vam pojasnjujem naslednje. Skupina Laibach se je v okviru programa NSK-a info prijavila na javni poziv za izbor izvajalcev javnih kulturnih programov na področju umetnosti in knjige, predmet razpisa je bilo sofinanciranje izvajalcev motivnih programov v letih 2004 - 2006. V skladu s pravili ministrstva za kulturo je predloženi triletni program skupine Laibach obravnavala strokovna komisija za glasbeno umetnost, ki ga je ob prvi obravnavi zavrnila. V odzivu na mnenje strokovne komisije je omenjena skupina program dodatno utemeljila in strokovna komisija je na podlagi novih predloženih dejstev svojo odločitev spremenila in tedanji ministrici za kulturo predlagala sofinanciranje programa skupine v višini milijon tolarjev v posameznem koledarskem letu. Ministrica mnenja strokovne komisije ni upoštevala in je odločila, da se sredstva za program povečajo s predlaganega milijona na 5 milijon tolarjev. Z NSK-a info je bila tako sklenjena programska pogodba, v kateri je bilo opredeljeno sofinanciranja ministrstva v višini 5 milijonov v letu 2004. V skladu z razpisnimi pogoji pa je bil določen še okvirni obseg sredstev za leti 2005 in 2006, pri čemer je bilo v pogodbi z izvajalcem jasno zapisano, da bo dokončna višina sredstev za leto 2005 in 2006 določena letno in da bo opredeljena višina v dodatku k omenjeni pogodbi. Dodatek naj bi bil sklenjen na osnovi poziva ministrstva izvajalcu za vsako leto posebej. V skladu s pogoji razpisa in pogodbenimi določili je ministrstvo izvajalca pozvalo k natančni opredelitvi obsega programa v letu 2005. Predloženi program je obravnavala strokovna komisija za glasbeno umetnost, ki ga je v smislu kakovosti ovrednotila tako visoko kot ob prvi obravnavi, in predlagala, da se sofinancira v prvotno predlagani višini milijon tolarjev. Z mnenjem strokovne komisije, katero sestavo je sicer predlagala moja predhodnica, sem se strinjal in upošteval njihovo strokovno mnenje. V nadaljevanju bi vas opozoril, da vaša trditev, da so bila sredstva v celotnem naboru triletnega financiranja izvajalca zmanjšana le omenjeni skupini, ne ustrezna resničnemu stanju. Predloge strokovnih komisij, ki so utemeljeno predlagala spremembo, pardon, omenjena skupina tako ni edina izmed programskih partnerjev našega ministrstva, pri kateri se je višina sofinanciranja v letu 2005 spremenila od prvotno predvidene višine sredstev. Ne gre torej za neobičajen ukrep, pač pa za spoštovanje in upoštevanje razpisnih pogojev ter upoštevanje pogodbenih določil. Ob tej priliki bi rad opozoril, da so bila pravila določene višine sredstev programskih partnerjev našega ministrstva v razpisni dokumentaciji jasno opredeljena. Oddaja vloge je v skladu z razpisnimi določili pomenila, da se predlagatelj strinja z vsemi pogoji in kriteriji razpisa. Pogodba seveda ni zavezujoča samo za ministrstvo, pač pa tudi za NSK-a info. Njihov podpis je pomenil, da se strinjajo s pogodbenimi določili, v katerih je bilo zapisano, da bo dokončna višina sredstev za nakup opreme in programa izvajalcev v letih 2005 in 2006 določena letno in opredeljena z dodatkom v pogodbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje. Izvolite, prosim.
Seveda imam dodatno vprašanje oziroma za dopolnilni odgovor prosim. Gre namreč za to, da je pogodba bila triletna zato, da bi zaščitila izvajalce za daljši čas, da so seveda vse spremembe znotraj posameznih let vezane bolj na inflacijske tokove, se pravi gre za minimalne zadeve. Zadeva je seveda zanimiva tudi z drugega vidika. Tukaj, o tem je na nek način svetovala samo ena komisija, komisija za glasbo, Laibach pa vemo, da ni samo glasbena skupina in zato seveda minister podpisuje to, ki vendarle ima pregled nad vso to kulturno dejavnostjo, ne samo nad glasbo. In tako kot je Apolon, kot Monsagetes, vodil zbor vseh muz, ni samo poslušal Erata, ampak tudi Evtepero, Kaliopo in Klio in še koga, tako da je lažje odločal o tem, ali je dobro ali slabo. Jaz sem vprašal za vsebinske razloge, ne samo za formalne, zato bi prosil res, da se mi odgovori tudi na ta del: Kaj je bilo vsebinsko spornega pri skupini Laibach v minulem odboju, da se jim je sredstva zmanjšalo s 5 milijonov na 1 milijonov, to je 80%? Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Torej, osebno sem se z mnenjem strokovne komisije, kot sem rekel, seznanil in sem upošteval to njihovo strokovno mnenje. Jaz verjamem, da je ta strokovna komisija znala presoditi to in sem se seveda v zvezi s tem tudi, kot sem rekel, strinjal. Glede devetih muz - nisem dobro slišal, kaj ste rekli, ampak vendar bi pa rad omenil še to, da je NSK info pred kratkim podpisal tudi omenjen dodatek k osnovni pogodbi, v katerem je bilo opredeljeno, da za delovanje skupine Laibach v letu 2005 prejmejo milijon tolarjev. Glede 100% izpolnjevanj pogodbenih obveznosti pa bi to rekel, da veljajo to za vse enaki principi, da morajo vsi 100% izpolniti pogoje. Glede vsebinskih pripomb, kaj je bilo tisto, v tem trenutku vam ne morem natančno povedati, se nisem niti na to pripravil, kaj so vsebinski razlogi. V prvi zavrnitvi je skupini očitala komisija predvsem, da so bili utemeljeni ti njihovi sklopi zgolj v obrisih in da so bili finančno previsoko ovrednoteni.
Hvala lepa. Gospod poslanec Dušan Kumer bo zastavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovani prisotni ministri, kolegice in kolegi! Povečanje rodnosti in izboljšanje slabe demografske slike je eno ključnih strateških vprašanj Slovenije, je med drugim ugotovila tudi slovenska vlada. Zato se je tudi reševanje tega vprašanja s svojim programom opredelila kot ena od prednostnih nalog. Do tu je vse OK. Glede na dejstva, da so negativni demografski trendi značilnost za večji del Evrope in ne le Slovenije in da se že nekaj časa večji del evropskih držav ukvarja s tem vprašanjem ter iskanjem rešitev, je seveda logično, da se pri nas o tem v tej fazi več govori kot pa ponuja konkretnih odgovorov in rešitev. V javnih nastopih predstavnikov vlade, predvsem vas, gospod minister Drobnič, je bilo veliko neznank in malo konkretnega. Pri tem ste sicer nizali morje zamisli in idej, vendar je v tem besednjaku vse preveč resolucijskih skovank, kot: bi morali, bo treba, oblikovali bomo, zagotovili bomo, marsikaj bo fleksibilnejše in tako dalje. Je pa pri tem po mojem mnenju tudi nekaj spodrsljajev, ki spadajo v tako imenovano skupino kontradiktornosti. Najzanimivejša je tista, ki ste jo izrekli ob predstavitvi programa ministrstva, ko ste najprej predstavili program za večjo rodnost, takoj zatem pa napovedali liberalizacijo ekonomije, se pravi, fleksibilnejši trg dela, kar prevedeno pomeni bolj liberalen pristop pri odpuščanju delavcev. Torej, po vaše bo večja negotovost ob večji možnosti izgube dela imela za posledico večjo rodnost in pozitivnejše demografske učinke. Ali pa tista vaša ugotovitev [[citiram]] , da "je v tej državi nenavadno, da si nagrajevan, če se odločiš za samohranilstvo" [[konec citata]] , kar je seveda moč razmeti, da bodo v prihodnje ob skrbno načrtovani demografski politiki in programa vašega ministrstva odvzete nekatere pravice, po vaše neupravičeni privilegiji, samohranilkam in samohranilcem. Grozno, katastrofalno je že samo razmišljanje, kaj šele konkretno ravnanje! Skratka, napovedovanje poseganja v socialne pravice ali obravnavanje socialnih pravic je brez nadaljnjega v popolnem nasprotju z napovedanimi vladnimi cilji o povečanju rodnosti. Zato vas, minister, sprašujem. Prvič: Kakšne konkretne ukrepe pripravlja vaše ministrstvo? Drugič: Ali boste v vladi skušali uveljaviti predloge enega od članov strateškega sveta vlade, da se uvede poseben davek za zakonske pare brez otrok? Tretjič: Ali podpirate idejo, da bi demografsko politiko reševali tudi s priseljevanjem? In četrtič: Ali podpirate idejo o uvedbi posebnega sklada za demografski prehod in idejo o podaljšanju delovne dobe? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Drobnič, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec, za postavljena vprašanja in za vaše zanimanje za demografsko sliko oziroma demografsko podobo Republike Slovenije, ki je žal precej črna v zadnjem času, zato pa je tudi vlada pripravila nekaj ukrepov in ciljev na tem področju. Na spodbujanje rodnosti vplivajo številni ukrepi in dejavniki, ne samo iz aranžmaja, ki ga ima nekako v posesti ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Zagotovo je treba storiti tudi marsikaj na okoljskem programu, na stanovanjski politiki, študiju, šolanju in še marsikaj drugega, da ne naštevam. To je zagotovo narodnostno vprašanje, pa tudi vprašanje zagotavljanja pokojnin v bodočnosti, zagotavljanje socialnega zavarovanja, zdravstvenega zavarovanja, da bodo fondi polni, in ne nazadnje tudi trga dela, ki ga na koncu omenjate, kako zagotoviti potrebno delovno silo dolgoročno, ali z uvozom ali pa z zagotavljanjem sorazmerja med rodnostjo in gospodarsko aktivnostjo. Najprej želimo spodbuditi medijsko podporo, ki bo naklonjena družinski politiki, saj se zavedamo, da se starši, pari, odločajo za otroke iz tega razloga, ker imajo radi življenje, ker imajo radi otroke. Naloga države pa je, da s svojimi ukrepi zagotavlja dostojno socialno politiko in tudi družinsko politiko. Zavedamo se, da s povečevanjem nekih transferjev ne bi bistveno pripomogli k izboljšanju rodnosti. Z vsemi temi ukrepi, tudi z medijsko podporo, tudi z naklonjenim javnim mnenjem pa se lahko kaj naredi; to kažejo tudi rezultati v drugih evropskih državah. Predlagali smo že spremembe zakona o dohodnini. Kaj v tem smislu, torej glede dodatka o upoštevanju olajšav za starše, za velike družine. Torej dohodnina in upoštevanje osnove za odmere za dohodnino. Potem bomo pripravili spremembe pravilnika zakona o starševskem varstvu in družinskih razmerij v smislu izboljšanja pravic staršev, analizirali bomo izvajanje zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, tako glede pravice odsotnosti do dela, prejemanje družinskih prejemkov in učinkovitosti socialnih transferjev, obravnavan bo nacionalni razvojni program za izboljšanje položaja otrok v Republiki Sloveniji za leto 2005-2015. Ta predložitev je predvidena za drugo četrtletje letošnjega leta. Izvedli bomo analizo delovnopravne zakonodaje glede pravic staršev in pripravili predlog spodbud delodajalcev za zaposlovanje mladih staršev in vračanje mater po materinstvu oziroma starševskem dopustu. Pripravili bomo projekt Družinam prijazna podjetja, katerega cilj je zagotoviti varovaje zaposlenosti mladih staršev iz naslova skrbi za nego otroka v primeru bolezni. Tudi glede stanovanj za mlade družin in za mlade, ti lahko tudi pripomorejo k izboljšanju rodnosti. To pa v povezavi z ministrstvom za okolje in prostor. Pripraviti bo treba medgeneracijski sporazum, saj bo sicer ob drastičnem upadanju rojstev slovenski pokojninski sistem lahko zašel v težave. Priprava ukrepov za starše z rednim statusom študenta, da bi se več študentskih parov odločalo za rojstvo otrok. Za matere s statusom študenta naj bi država zagotavljala starševski dodatek ves čas študija, se pravi bomo to natančneje elaborirali. Pripravili bomo dolgoročno tudi ukrepe za spodbujanje rojstev, za družinska podjetja, spodbude za podjetnike. Skratka, če povzamem. Veliko je teh ukrepov, vsi nimajo finančne narave. Nekateri imajo tudi promocijo družinskega življenja, tudi promocijo odločitev za otroke. Kar se pa tiče fleksibilnosti trga dela pa tole. To je sprejela že prejšnja vlada v okviru lizbonske strategije in to tudi potrdila. To ne pomeni lahkotnost odpuščanja, ampak mobilnost delovne sile, mobilnost v smislu pridobitve poklicnih kvalifikacij in še marsičesa drugega. Fleksibilnost trga dela pa pomeni, če boste prebrali študije, več zaposlitev za nedoločen čas in manj za določen čas. Glede samohranilcev še to, ker ste omenili. Omenil sem samo zlorabe pri tistih, ki samo navidezno živijo samohranilsko življenje, sicer pa ne. Gre samo za odpravljanje zlorab, sicer pa smo poudarili podporo samohranilcem in tam se ne bo ničesar zgodilo slabšega, pač pa, po možnosti, še kaj boljše.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor?
Hvala lepa za besedo. Seveda se ne morem z večino teh odgovorov strinjati, ker sem bil v teh štirih vprašanjih zelo konkreten. Namreč, vi mi govorite o ukrepih, ki bodo imeli čez 25, 30 let neke učinke. Jaz sem vas pa spraševal glede na sedanji družbeni sistem, ki ga pri nas imamo. Je seveda potrebno v zadostnem številu zagotoviti število aktivnega prebivalstva, ki bo skrbelo za starejšo populacijo in mlajšo. In če beremo koalicijsko pogodbo, v kateri ste med drugim zapisali, da je eno od osrednjih vprašanj v Slovenijo v prihodnje tudi vprašanje slovenske nacionalne substance - ni sicer razloženo, kaj sistem razlaga - , ampak skozi koalicijsko pogodbo je na tem segmentu, o katerem vas jaz sedajle sprašujem, pa moč razbrati, da bo ta vlada ali pa ta država v prihodnje izgradila vse obrambne mehanizme, okope za varovanje te nacionalne substance: tuj kapital tuje investicije da, priseljevanje delovne sile iz tujine, strokovne itd., drugačne, pa ne. To piše v koalicijski pogodbi in o tem sem vas konkretno v treh vprašanjih spraševal. Ne nazadnje ta ista vprašanja in ideje vam ponujajo posamezni člani, ne bom govoril o celotnem strateškem svetu vlade, ampak posamezni člani strateškega sveta v slovenski javnosti. In sem vas vprašal: Ali ste vi pri pripravi vašega programa nagnjeni k podpori teh idej ali jih zavračate? Hvala lepa.
Vaše dodatno vprašanje ni kaj bistveno pojasnilo prejšnjega vašega. Nekako se domneva, da vas zanima, kakšno je moje stališče do nekaterih predlogov iz strateškega sveta. Glede tega davka na samce, kolikor jaz lahko razberem, sem že pojasnil na tiskovni konferenci, da je naša usmeritev usmeritev v podporo družinam, ta proaktiven način podpore, ker je že večina teh ukrepov tako zgrajenih. In v tem trenutku ne razmišljamo o uvedbi tega ukrepa. Strateški svet je posvetovalno telo za vlado in ni tisto, ki bi potrjevalo bodisi vladne načrte ali kaj podobnega, ima pa svoje razmišljanje, ima svoje strokovnjake, ki dajejo mnenja na to. Glede substance pa tudi nisem vedel, o kateri substanci govorite. Morda je to o delovni sili, o uvozu delovne sile ali pa kaj drugega. Če razumem to vaše vprašanje v tej smeri, potem vam moram povedati, da se ta vlada zavzema za takšno gospodarstvo, ki bo privabilo investicije v Slovenijo, zato da se bo povečala zaposlenost. Seveda pa ne želimo nekontrolirano uvažati delovne sile. Če pa ste govorili o kakšni drugi nacionalni substanci, pa ne vem. Morate pa povedati, o kateri nacionalni substanci. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo zastavila poslanka Alenka Jeraj ministru za kulturo. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav ministrom! Kolegice in kolegi! Vprašanje bom zastavila ministru za kulturo, in sicer v zvezi z varstvom kulturne dediščine. Zakon o varstvu kulturne dediščine opredeljuje nepremično in premično kulturno dediščino ter ureja njeno varstvo tako, da določa, kakšne so pristojnosti države in lokalne skupnosti. V 5. členu tako zakon opredeljuje, da lahko kulturna dediščina, ki vsebuje elemente, s katerim je dokazana kontinuiteta ali posamezna stopnja kulturnega in civilizacijskega razvoja, ali ki predstavlja vrhunski dosežek ustvarjalnosti oziroma ključno ali redko ohranjeno dokazilo določenega obdobja zgodovinske preteklosti zaradi svojega posebnega ali izjemnega pomena dobi status spomenika državnega pomena. Z odlokom o razglasitvi območja gradu Turjak za kulturni spomenik državnega pomena, ki je začel veljati 28. 6. 2002, sta bili za kulturni spomenik državnega pomena razglašeni naslednji enoti dediščine: območje gradu Turjak in sam grad Turjak. Obe enoti imata zaradi kulturnih, arheoloških, krajinskih, umetnostno-arhitekturnih, zgodovinskih in drugih izjemnih lastnosti poseben pomen za Republiko Slovenijo. Na podlagi navedenega sta bili razglašeni za kulturni spomenik državnega pomena z lastnostmi kulturne krajine, umetnostno-arhitekturnega spomenika in zgodovinskega spomenika. Na podlagi navedenega postavljam naslednja vprašanja: Na kakšen način se zagotavlja trajna ohranitev spomenika državnega pomena? Kaj se je in se bo še naredilo za ohranitev spomenika državnega pomena Turjak? Koliko sredstev je bilo do sedaj namenjenih za ohranitev spomenika in predvidoma koliko in v kolikšnem času jih bo v bodoče? Prav tako prosim za odgovor: Na kakšen način se bo ravnalo in zagotavljalo omogočanje predstavitve gradu in njegovega območja ter zaščitenih elementov in dostopnosti javnosti v meri, ki ne bo ogrožala varovanja spomenika v smeri povečevanja pričevalnosti kulturnega spomenika Turjak in ostalih kulturnih spomenikov državnega pomena? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Simoniti, prosim.
Hvala lepa. Zahvaljujem se vam, spoštovana gospa poslanka, za vprašanja in vam podajam naslednjime odgovore. Torej, na kakšen način se zagotavlja trajna ohranitev spomenika državnega pomena? Področje ohranjanja in varstva kulturne dediščine ureja zakon o varovanju kulturne dediščine iz leta 1999. Dediščini z večjo kulturno, arheološko, arhitekturno, krajinsko, likovno in zgodovinsko vrednostjo lokalna skupnost dodeli status kulturnega spomenika lokalnega pomena, pri posebno pomembni dediščini pa država s sklepom vlade Republike Slovenije prizna status kulturnega spomenika državnega pomena. Javna služba za vsak razglašen kulturni spomenik pripravi konzervatorski program, skozi katerega se določijo prvine, ki jih je potrebno posebej varovati, ter razvojne usmeritve za rabo spomenika po obnovi. V skladu z zakonom je za stanje spomenika odgovoren lastnik in razglašeni spomeniki so na prednostni lestvici pri sofinanciranju iz državnih sredstev. Kar se je in kaj se bo naredilo za ohranitev spomenika državnega pomena Turjak - območje gradu Turjak, kamor sodi tudi grad Turjak, je razglašeno za kulturni spomenik državnega pomena. Grad je prešel v last Republike Slovenije, upravljanje kulturnih spomenikov v lasti Republike Slovenije po omenjenem zakonu pa je zaupano ministrstvu za kulturo. V letih 2000 in 2001 je bil saniran večji del strehe gradu, v letu 2002 je bila v celoti obnovljena viteška dvorana, v letu 2003 je bila izdelana celotna investicijska tehnična dokumentacija za funkcionalno usposodobitev južnega in zahodnega trakta. Od septembra 2004 je v teku obnova južnega in zahodnega trakta. Ministrstvo bo v prvi polovici letošnjega leta pripravilo javno ponudbo za dolgoročni zakup gradu. Skladno z dogovori z bodočim najemnikom o vzpostavitvi primerne funkcije bo ministrstvo pristopilo k obnovi ostalih delov gradu. Sredstva, ki so bila doslej porabljena za ohranitev spomenika: od leta 1999, ko je ministrstvo za kulturo prevzelo skrb nad spomeniki v lasti RS, do konca leta 2003 je bilo s strani ministrstva za kulturo za obnovo gradu vloženih 114 milijonov 803 tisoč. Od septembra 2004 je v teku obnova južnega in zahodnega trakta, ki bo končana do konca leta 2005 in investicijska vrednost teh posegov je 382 milijonov 498 tisoč tolarjev. Nadaljevanje obnove je pa seveda odvisno od dogovora z morebitnim bodočim najemnikom. Na kakšen način se bo ravnalo in zagotavljalo omogočene predstavitve gradu in to, kar sledi iz dolgega še vprašanja. Za grad Turjak in ostale spomenike državnega pomena mora biti v skladu s konzervatorskim programom izbrana ustrezna namembnosti, ki spomeniške prvine seveda še posebej poudarja. Vsi kulturni spomeniki državnega pomena morajo biti javno in prosto dostopni za vse. Z ustrezno namembnostjo bo omogočena pridobitev lastnih sredstev za tekoče delovanje in obstoj spomenika. S turistično in kulturno dejavnostjo spomenika pa bo povečana kulturna in zgodovinska vrednost samega spomenika in omogočena pa bo tudi pridobitev sredstev strukturne politike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Hvala, poslanec Rudolf Moge bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve in ministru za finance. Izvolite, prosim.
Če lahko proceduralno nejprej nekaj predlagam?
Prosim.
Izvedel sem, da je pred nekam minutami umrl škof dr. Vekoslav Grmič, ki je za Slovenijo storil ogromno dobrega, in predlagam državnemu zboru, da z minuto molka počastimo njegov spomin. [[...]] [[Minuta molka.]] [[...]] Hvala mu za vse.
Izvolite, prosim.
Z zakonom o dohodnini, ki se je pričel v celoti uporabljati, kot vemo, s 1.1.2005, je bil med drugim spremenjen sistem obdavčevanja pokojnin, ki nastanejo v Sloveniji ali jih rezidenti Slovenije prejemajo iz tujine. Med drugim je bila uvedena obdavčitev pokojnin na viru, to pomeni, da se od pokojnin, ki imajo vir v Sloveniji, ob izplačilu odtegne davek, stopnja davka pa je odvisna od tega, komu se pokojnina izplača, od višine pokojnine ter, kar je zelo važno, od določb mednarodnih sporazumov izogibanja dvojnega obdavčevanja dohodka med Slovenijo in drugimi državami, kadar ti sporazumi obstajajo. Z navedenimi sporazumi se odpravlja dvojna obdavčitev dohodka, med drugim tudi pokojnin. Namen sporazumov torej ni odpraviti obdavčitev določenega dohodka, temveč samo zagotoviti, da ta dohodek ni obdavčen dvakrat. Bilateralni sporazum o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško še ni sklenjen in zato sprašujem spoštovanega gospoda ministra za zunanje zadeve gospoda ministra za finance: Ali je že pripravilo sporazum o izogibanju dvojnega obdavčevanja z Republiko Hrvaško oziroma kako daleč so s pripravami tega akta in kdaj predvidoma se pričakuje njegov sprejem oziroma ratifikacija v državnem zboru? To sprašujem zaradi tega, ker se je name obrnilo v poslanski pisarni ogromno naših državljanov in tudi državljanov iz tujine.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Rupel, izvolite. Oba ministra imata na voljo 5 minut.
Gospod predsednik, spoštovani kolega, poslanec Moge. Stvar je dobro znana tako vladi, kot zunanjemu ministrstvu, kot meni že dolgo časa, ima dolgo brado. Gre za konvencijo o dvojnem obdavčevanju, ki jo je Slovenija s Hrvaško že začela pogajati oziroma o kateri se je začela Slovenija že pogajati, mislim, da kar precejšnje število let nazaj. Vsake toliko časa pa so se ta pogajanja prekinila, in sicer zaradi tega, ker je potrebno v tej konvenciji navesti tudi teritorij posamezne države pogodbenice oziroma predmetu takšne resolucije. Mi smo se okoli tega, bi rekel, sporekli s sosednjo Hrvaško, kajti bili so problemi z določitvijo meje. Kot veste, je problem meje med Slovenijo in Hrvaško nekaj, bi rekel, kroničnega in zaradi tega do tega trenutka še nismo prišli do konca tej zgodbi. V tem trenutku, ko tu nastopam in ko vi sprašujete, gospod poslanec, pa se odvijajo novi pogovori med Slovenijo in Hrvaško glede tega vprašanja. Kot razumem pogajalce, so prišli do nekih novih prijemov, s katerimi se bomo lahko izognili kočljivim vprašanjem ozemlja itd., in kot jaz razumem, bi lahko prišlo do pogodbe oziroma do intervencije v relativno kratkem času. Mi se zavedamo problematičnosti situacije, v kateri smo tako Slovenija kot Hrvaška, čeprav se mi zdi, da je Hrvaška še posebej zainteresirana, da se ta sporazum čim prej sprejme in je v zadnjem času z njene strani bilo opaziti večje zanimanje oziroma večjo motiviranost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Bajuk, prosim.
Hvala lepa. Če smem, spoštovani gospod poslanec, vi ste 11. tega meseca naslovili pisno vprašanje na ministrstvu za finance, prejšnji petek smo vam ga tudi že posredovali, sicer v enem tednu. Dejstvo je, da mislim, da je odgovor kolega ministra za zunanje zadeve vam nudil vzroke, zakaj do tega še ni prišlo. Res je, da je že več let to vprašanje še vedno odprto - med Slovenijo in Republiko Hrvaško. Sedaj se je nujnost povečala, se je še kako povečala ravno zaradi tega, ker je v Sloveniji uveljavljen drugačen zakon, spremembe zakona o dohodni, ki jih je ta državni zbor sprejel. Maja leta 2004 so uvedli novo načelo in načelo, da se prihodki obdavčijo pri viru in za pokojnine, ki se izplačujejo upravičencem, ki imajo svojo stalno bivališče, ali pa rezidentom, v drugih državah, se potem obdavči tukaj v Sloveniji. Seveda to je povzročilo marsikatera vprašanja, ker je to načelo trenutno zdaj v veljavi, ni pa še v uveljavi sporazum med obema državama, da bi rešil vprašanje dvojnega obdavčevanja. Jaz sem prepričan, da v kolikor bodo ta pogajanja se nadaljevala, kot je poročal gospod minister dr. Rupel, bomo kmalu prišli do končne rešitve. Z vidika zakonodaje, davčne zakonodaje Republike Slovenije n nobenih težav, težave so bile na popolnoma drugačnem področju in mislim, da v kolikor bodo tista rešena, bo takšen sporazum zelo enostaven in bo zelo kmalu tudi v obravnavi v tem državnem zboru za ratifikacijo. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor, prosim?
Če sem vas pravilno razumel, to potem pomeni, da so tudi ta dvojna obdavčevanja v paketu pri Hrvaški, da se reši hkrati z mejo, in če sem vas prav razumel, da iščete neko drugo pot, da bi te stvari zaobšli.
Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Bom čisto na kratko pojasnil. Zaradi tega, ker vprašanje meje ni bilo rešeno, ni bilo mogoče zapisati te meje v vseh podrobnosti v ta sporazum, kar bi, recimo, nekateri na hrvaški strani želeli. Mi smo se temu problemu izognili tako, da smo samo rekli ozemlje Slovenije, ozemlje Hrvaške in pustili definicijo meja zunaj tega sporazuma, ampak za to je bilo treba nekaj let - da smo prišli do te rešitve.
Hvala lepa. Gospod poslanec Srečko Prijatelj bo zastavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice, kolegi! Moje današnje vprašanje je sicer namenjeno vam, gospod spoštovani doktor Šturm, vendar pa se v veliki meri nanaša tudi na ministra za notranje zadeve. Slovenska javnost je zaradi dogodkov, ki nikoli niso bili sankcionirani oziroma obsojeni, tudi nekoliko neprizanesljiva do nas, politikov, in seveda na ta vprašanja terja jasen odgovor. Za kaj namreč gre? Gre za stotine milijard odtujenih tolarjev. Pred mano je delno to tematiko gospod Miro Petek že naslovil na ministra, kot vprašanje, vendar splošno znano je dejstvo, da so bili v Sloveniji odigrani stečaji podjetij, in zgodila se je zgodba o divjem lastninjenju, ki je peščico ljudi naredila zelo bogate. Znane so tudi finančne afere, od Dadasa, SIB banke, Zbiljskega gaja, Elana, Rdečega križa, Slovenskih železnic, Zavarovalnice Triglav, TAM Maribora, Oriona, orožarske afere, v kateri so vsi tako rekoč nedolžni, Holdinga Ljubljana, ogromno državljanov in državljank pa je pri teh zgodbah ostalo v bistvu brez sovjega premoženja in tudi mnogo je brezposelnih na ta račun. Sodstvo in tožilstvo v Republiki Sloveniji ni naredilo nič oziroma organi javnega pregona molčijo o teh zadevah. Nikoli niso bili izvedeni resni pristopi, sodni pregoni. Za krivce nismo nikoli definitivno izvedeli, vedno se je zadeve zavijalo v celofan. Še več. Storilci se sprehajajo iz podjetja v podjetje. Pri tem, ko zapuščajo enega, pobirajo dobre odpravnine. Zadnji primer v Elanu. "Korupcija" in "divja privatizacija" so, v narekovaju, najbolj cvetoča podjetja v Sloveniji. Stranke na kongresih sprejemajo sklepe, kot na primer DeSUS, o reviziji lastninjenja podjetja, a na žalost ostane samo pri sklepih. Velika večina prebivalcev Slovenije oziroma davkoplačevalcev je vedno bolj revna. Mali procent se pa tako rekoč bogati. Sprašujem vas, gospod minister, kaj bo storjeno glede tega, kar se dogaja sedaj v Republiki Sloveniji. Ali se bo resno pristopilo k tej problematiki? Ali se bomo malo manj ukvarjali s tako imenovanimi romskimi skupinami, izbrisanimi, malo več pa pozornosti posvetili tem transferjem, ki so dejansko povzročili tudi velike manjke v državnih blagajnah? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, doktor Šturm, prosim.
Hvala za besedo. Hvala tudi za vprašanje spoštovani gospod poslanec. Res pa je, da je vprašanje, kot tudi ugotovitve, na katere ste oprli svoje vprašanje, sorazmerno splošno. Spraševali ste se, če na kratko povzamem, kako se bo država lotila reševanja korupcije in podpisovanja hranilnih pogodb. Naj povem, da odkrivanje kaznivih dejanj je predvsem stvar organov za notranje zadeve, nad katerimi ministrstvo za pravosodje nima pristojnosti. Pač pa je pregon kaznivih dejanj stvar državnega tožilstva, nad katerim pa ministrstvo za pravosodje ima določen obseg pristojnosti. Državno tožilstvo je sicer pri reševanju konkretnih zadev neodvisno in zato ministrstvo za pravosodje kot del izvršilne veje oblasti ne posega v njegovo delo niti ne ocenjuje njegovega dela, kadar gre za vsebinske odločitve tožilstva. Vendar pa lahko ministrstvo za pravosodje ukrepa v smislu nadzorstvene pritožbe, če gre za neutemeljeno dolgo reševanje zadeve, poleg tega pa sme od državnih tožilstev zahtevati poročila o zadevah, ki jih obravnavajo. Tako pri kaznivih dejanjih, ki jih primeroma sicer precej posplošeno navajate, kot tudi pri ostalih zadevah se bo ministrstvo za pravosodje dosledno posluževalo ukrepov, ki jih ima na razpolago. Seveda je vedno mogoče tudi obstoječo zakonodajo izboljšati, zato si bo ministrstvo za pravosodje tudi prizadevalo, da temeljito pregleda celotno tako imenovano organizacijsko pravosodno zakonodajo in jo bo skušalo uskladiti s primerljivimi evropskimi državami našega kulturno-civilizacijskega kroga, da v tem primeru poišče z njimi skladno in primerno rešitev. V okviru tega pa verjetno lahko pričakujemo tudi nekatere nove dodatne pristojnosti, med drugim tudi ministrstvo za pravosodje.
Hvala lepa. Prosim, izvolite.
Spoštovani minister! Z vsem dolžnim spoštovanjem, splošno navajanje, ali so zadeve mar neznane slovenski javnosti? Vemo za vse te primere, mnogi so obtičali kot sodni spisi v omarah zdajšnjih tožilcev ali pa sodišč. In v tem kontekstu je bila tudi moja beseda kot prošnja vam za kanček razumevanja in hitro akcijo. Lahko izvedemo tudi delno revizijo podjetij, ki so bila lastninjena, in bomo ugotovili, ali je res bilo vse po zakonu, kot nekateri danes trdijo. Vzemimo na primer samo zavarovalnico Triglav, pa še kakšno drugo podjetje bi se našlo, vendar ta je odmeven primer. In v tem kontekstu, normalno, ne moremo mimo tega, da bi tudi nataliteto, o kateri je bilo danes govora, ki je nekoliko manjša, kot bi želeli, da bi bila, lahko rešili, če bi zmanjšali revščino in povečali zaposlenost. Tudi s tem načinom lahko to storimo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Čeprav konkretnega vprašanja nisem zasledil, razen splošne ugotovitve, s katerimi se je v veliko primerih mogoče strinjati. Naj na tem mestu povem le to, da v zadeve, ki so končane, ni mogoče posegati. V vse tiste zadeve, ki so pa odprte, pa lahko pod pogoji, o katerih sem govoril, ministrstvo za pravosodje tudi sprejema tiste ukrepe, ki jih v tem trenutku ima v zakonu določene. In to je ministrstvo že storilo in tudi bo storilo. Konkretno primer, ki je sicer res zaključen, vendar ni zaključen v smislu nadzora, ki ga opravi minister za pravosodje, so nerešeni spisi v omari enega od tožilcev. Prav danes sem imel o tem razgovor pri vodji vrhovnega državnega tožilstva in sem tudi prejel od njega temeljito poročilo o zadevi, na podlagi katerega bo mogoče tudi sprejeti predvidoma tudi določene ukrepe.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo ministru za zdravje zastavil gospod Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri! Spoštovane kolegice in kolegi! Ko sem nastopil v postopku imenovanja vlade s svojim nagovorom, sem se dotaknil področja zdravstva in sem izrazil tudi svoje mnenje, da je zapisano v koalicijski pogodbi vse lepo in prav in je moč pritegniti, kar je napisano. Hkrati sem tudi jasno povedal, da je besedilo prevečkrat temeljilo na obljubah in napovedih, kjer si bo koalicija prizadevala, medtem ko je bilo v bistveno manjši meri moč zaslediti kvantificirane podatke, izračune, ki bi seveda konkretizirali zapisani tekst. V koalicijski pogodbi je bilo tudi zapisano, da se obseg pravic ne bo zmanjšal ter da bo koalicija zagotovila košarico pravic v obvezno zdravstveno zavarovanje brez doplačil na podlagi popolne solidarnosti. Mislim, da smo se s tem lahko vsi strinjali, čeprav je ob tem obstajal pomislek o tem, ali bo možno to zagotavljati z uresničevanjem vseh dosedanjih pravic, brez odgovorov, kje bomo zagotavljali vire za njihove uresničevanje. Seveda je ta dvom bil povečan še z ocenami in napovedmi in mnenji strateškega sveta za gospodarski razvoj, ki seveda ima bistveno drugačen pogled na zagotavljanje pravic in dvomi so s takšnimi izjavami predstavniku tega strateškega sveta tudi naraščali. Seveda se dvomi nadaljujejo, ko beremo naslednja sporočila, kjer naj javna zdravstvena blagajna v letošnjem letu posluje s 5,5 milijarde presežka oziroma na kakšen način naj izravna finančni načrt, torej že z drugo pobudo, ki prihaja z ministrstva za zdravje, pri čemer seveda sledi tisti usmeritvi, da pravice pri zagotavljanju iz košarice pravic v obvezno zdravstveno zavarovanje ne bodo kršene. Če pogledamo malo natančneje, kje naj bi se nahajali ti prihranki. Gre za področje zdravilstva in boleznin v višini v milijardnih zneskih. Zato spoštovani gospod minister sprašujem: Ali po sedanjih potezah lahko verjamemo predlogom vladnega strateškega sveta, ki zahteva zmanjšanje javnih sredstev in zmanjšanje zdravstvenih pravic, kot pa napovedi v koalicijski pogodbi, da bodo te pravice ostale na enakem nivoju oziroma se celo povečale?
Hvala. Gospod minister, dr. Bručan.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci. Hvala za vprašanje. Najprej bi mogoče rad povedal to, da je tole vprašanje, ki ste ga danes postavili, seveda v nekem delu zelo splošno, v drugem delu, v zadnjem delu pa dejansko tudi konkretno. Zato bom tudi na ta način seveda odgovoril. Naj poudarim predvsem to, da v koalicijski pogodbi smo zapisali, da se obseg zagotovljenih pravic do zdravstvenih storitev ne sme zmanjšati. To piše v koalicijski pogodbi, kar pa zanesljivo še ne pomeni seveda povečanja obsega pravic. Torej nismo napovedali obsega povečanja pravic. Nadalje smo tudi zapisal, da je potrebno v Sloveniji socialne vrednote, kot so solidarnost, socialna pravičnost in tudi univerzalna dostopnost do pravic, utrditi in razvijati. To bomo tudi storili. Glede obvladovanja stroškov pa je potrebno poudariti predvsem to, da slovensko zdravstveno varstvo, podobno kot zdravstveni sistemi drugje po svetu, pa tudi seveda v državah Evropske unije, že vrsto let deluje na zgornji meji svojih finančnih zmožnosti. Največjo grožnjo tej stabilnosti predstavljajo hitro rastoči izdatki, ki so posledica predvsem staranja prebivalstva in pa posledičnih sprememb v patologiji. Tudi hitrega razvoja medicine in zdravil in tehnologij. Seveda spremembe so nujne, da se vzpostavijo pogoji za izboljšanje finančnih virov in pa obvladovanje izdatkov za zdravstveno varstvo ter se tako izpolnijo zahteve konvergenčnega programa vlade Republike Slovenije po izravnanem poslovanju zdravstvene zavarovalnice na področju obveznega zdravstvenega zavarovanja. Pri uvajanju ukrepov za obvladovanje stroškov, to so pa tudi razdeljevanje sredstev preko tako imenovanih SPP-jev, bomo predvsem izhajali iz potreb državljanov in v prihodnje ne bomo zmanjševali njihovih pravic do zdravstvenega varstva. Še nekaj besedo o teh petih in pol milijarde tolarjev. Tu ne gre za nobeno zmanjševanje. Gre za popolnoma napačne podatke, ki ste jih lahko prebrali v nekaterih časopisih v zadnjem času. V glavnem je šlo za prenapihnjen proračun ali pa finančni račun zdravstvene zavarovalnice za prihodnje leto. In zdravstvenim zavarovanjem bomo na področju programov in za skrajšanje čakalnih dob namenili namesto 7 milijard v letošnjem letu 3,7 milijarde. Pri tem seveda je potrebno povedati, da je ta denar, 5,5 milijarde tolarjev, dodaten denar, ki je nastal kot posledica spremenjene zakonodaje glede pokojninskega zavarovanja in je obrok, ki je nekako v letošnjem letu, če ga v celoti gledamo, več od tistega, kar je bilo možno pričakovati brez te spremembe zakonodaje. Mi bomo ta denar v prihodnjem obdobju, vsaj pa do konca leta 2006, tudi po sporazumu s finančnim ministrstvom tudi realno uporabili za povečanje programov za skrajšanje čakalnih dob. Vprašanje pa je, koliko smo v sedanjem zdravstvenem sistemu ta trenutek sposobni teh 5 in pol milijard dejansko s sistemom, ki smo ga podedovali, realizirati. Jaz mislim, da nekaj od tega sigurno do konca 2006, ko se bodo spremembe dogodile pa tudi na drugih področjih, pa mislim, da v celoti. Torej ne gre za zmanjšanje denarja za programe, gre pa seveda za nekoliko okleščen finančni načrt zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki je v nekaterih točkah bil napisan tako, da ga seveda lahko porabijo tisti, ki bodo predpisovali zdravila po lastni presoji. Na vsak način pa mislim, da je bil ta načrt prenapihnjen, po drugi strani pa seveda ste omenili zdravilstvo in boleznine, ker ne gre za nobeno zdravilstvo, ampak gre za zdravila, je pa kar malo razlike v tem. Pri bolezninah pa pripravljajmo seveda tudi mogoče nekatere novosti, ki bodo Slovenijo umestile v Evropo, kamor spadamo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Če je bila ta napaka, prav gotovo sem mislil zdravila. Bi pa, gospod minister, v zvezi z vprašanji financiranja in zagotavljanja obsega pravic iz obveznega zavarovanja vas tudi povprašal, glede na to, da obiskujete različna mesta v Sloveniji in vsaj iz medijskih sporočil je bilo možno razbrati, da napovedujete povečano zaposlovanje zdravnikov, pospešeno obnavljanje opreme in skrajševanje čakalne dobe, poleg tega pa napovedujete tudi povečan obseg investiranja, saj samo v Ljubljani [[...]]
Opozoril bi, da je to že dopolnilno vprašanje oziroma že več vprašanj. Prosim.
Vprašanje je seveda vezano na zagotavljanje obsega pravic iz obveznega zavarovanja [[...]]
Po poslovniku imate pravico do dopolnilnega odgovora. Prosim lepo.
Če mi je dovoljeno, bom postavil vprašanje, gospod minister pa bo ocenil, ali bo lahko odgovoril. V primeru, da sem bil preširok, bom seveda uporabil možnost, da postavim vprašanje na naslednji seji državnega zbora. Gre za investicije ali za obljube za povečan obseg investicij, ki v javnosti dajejo občutek, glede na že sprejet program, da mogoče sredstev za izvajanje investicij drugod po Sloveniji, razen v Ljubljani, mogoče ne bo. Hvala lepa gospodu ministru za odgovore. Hvala.
Hvala lepa.
Na to vprašanje bom seveda kar z veseljem odgovoril, ker nikoli nikjer nismo zaenkrat obljubljali povečanja investicij na področju zdravstva niti v zidove niti v opremo. Vse, o čemer sedaj govorimo in vse, o čemer razpravljamo ob naših obiskih po Sloveniji, je posledica programa, ki je bil že pripravljen v prejšnjem mandatu prejšnje vlade. Nič od tega ni novega. Res pa je, da nam za investicije v zdravstvu za naslednja štiri leta manjka vsaj še enkrat toliko denarja, kot ga je trenutno zagotovljenega za investicije v zdravstvu. Zagotovljenega denarja za to štiriletno obdobje imamo okoli 30 milijard tolarjev. Ne zaradi želje, pač pa, da bi potrebe lahko v tem času realizirali, ki sploh niso še na programu, rabimo dodatnih 30 milijard. Zavedam se izredno težke situacije, ki je na tem področju investicij v Sloveniji, ne samo v Ljubljani - v Ljubljani je največji problem dejansko del kliničnega centra v smislu urgence in intenzive, ampak ti problemi, kakršni so v Ljubljani, so prisotni tudi v številnih drugih krajih po Sloveniji. Moram reči, kjerkoli sem bil, sem naletel na popolnoma enake probleme. Seveda upam, da ne boste rekli, da smo v teh treh mesecih naredili te probleme; ti problemi so dolgotrajni in so nastajali po več letih napačnega delovanja. Na vsak način pa bomo te stvari skušali z določenimi investicijskimi premiki urediti pri rebalansih. Zaenkrat seveda to ni bilo mogoče. Poudarjam pa, da so vsi ti načrti, ki so zdaj v pripravi, posledica pripravljenih načrtov že od prej, niti eden od teh načrtov ni nov. Tako moram odgovoriti na to vaše vprašanje, kako bomo ostale kraje urejali v tem času. Moram reči, da se bom zavzel za to, da bodo povsod tam, kjer so pomotoma ali pa namenoma izpadli iz načrtov v prejšnjem obdobju, v ta načrt prišli tudi nazaj. Če omenim samo bolnišnico Novo mesto kot enega takih primerov, in takih je še veliko. Tako upam, da bom lahko v tem času dobil možnost, da nekatere investicije lahko bistveno povečamo, vendar zaenkrat garancije za to ni nikjer, niti v starem proračunu niti zaenkrat pri novejših razlagah tega starega proračuna. Upam pa, da se bo v tem času kaj spremenilo. To je zaenkrat upanje, ni obljuba, in mislim, da se bom potrudil, da bom to tudi storil. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata bo zastavila poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa generalna sekretarka vlade, spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Na 2. izredni seji državnega zbora 17. novembra lani smo obravnavali predlog stališč Republike Slovenije o predsedovanju Slovenije Svetu Evropske unije in Evropskemu svetu. Razprava se je sklenila s splošno oceno, da je to eden največjih izzivov za Slovenijo kot članico Evropske unije. Kako bo predsedovanje potekalo, je seveda odvisno od tega, ali bo pogodba o ustavi za Evropo stopila v veljavo do konca leta 2006 ali ne. Ne glede na to, po katerem modelu bo potekalo, se je nanj treba temeljito pripraviti. To smo menili tudi v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov, saj je takrat bilo med drugim rečeno [[berem iz magnetograma]] : "Na predsedovanje se je potrebno pripravljati od danes naprej in ne le finančno, temveč tudi organizacijsko, kadrovsko in politično. To je in mora biti nacionalni projekt in ne samo projekt vlade ali zgolj zunanjega ministrstva. In v nadaljevanju, da bi namreč država lahko kakovostno odigrala prvo veliko vlogo na mednarodni sceni, je pomembno, da novo oblikovana vlada takoj sprejme celovit program aktivnosti in verjetno, da o njem pridobi soglasje in o tem obvesti tudi državni zbor. Seveda se bo potrebno pripraviti na vodenje pogajanj v okviru Sveta Evropske unije, na sestanke na ravni ekspertov, delovnih skupin, sestanke odbora stalnih predstavnikov, sestanke na najvišji ministrski ravni, neformalne ministrske sestanke. Zato so po našem mnenju potrebne kadrovske okrepitve stalnega predstavništva v Bruslju, okrepiti bi bilo treba evropske oddelke resornih ministrstev, seveda pa potem poskrbeti še za vse drugo. Kot ste opazili, se vsebinskih vprašanj sploh nisem dotikala, tudi ne dogovorov z drugimi predsedujočimi ali z drugima sopredsedujočima državama. Zato vas, gospod minister za zunanje zadeve sprašujem: Ali sta že pripravljena, kdaj bosta sprejeta kadrovski načrt in načrt usposabljanja strokovnih sodelavcev in kako boste ukrepali, če ne bo mogoče pravočasno usposobiti zadostnega števila visoko izvežbanih, usposobljenih strokovnjakov? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Rupel, izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka! Jaz mislim, da je strah, da ne bi bilo mogoče pravočasno usposobiti zadostnega števila uradnikov, odveč. Opozoril bi tudi na to, da to ni velika, prva velika preizkušnja Slovenije na mednarodnem prizorišču. Slovenija je že predsedovala varnostnemu svetu organizacije za združene narode. Slovenija predseduje trenutno organizaciji varnosti in sodelovanja v Evropi. Slovenija je navsezadnje uspela prepričati svet, da je vredna mednarodnega priznanja in boste priznali tudi vi, da so to bila kar pomembna dejanja, ki jih je Slovenija na zunanje-političnem področju opravila. Sedaj pa glede konkretnih vprašanj, ki jih naslavljate name. Mi smo ustanovili najprej ožje delovno telo oziroma ožjo delovno skupino za predsedovanje Evropski uniji in širšo delovno skupino za predsedovanje. Ožja delovna skupina skrbi za vsebino, za konsistentno vodenje priprav na predsedovanje. To skupino vodi predsednik vlade, gospod Janša, člani so dr. Bajuk, potem jaz sam, potem dr. Virant in državni sekretar za evropske zadeve Koprol. Ta širša delovna skupina za priprave predsedovanja, ki jo pa predstavljajo, sestavljajo predstavniki vseh ministrstev, ta vodi operativne priprave za prevzem predsedovanja in nadzira delo ministrstev in drugih vladnih delujočih, sodelujočih organov. Znotraj širše delovne skupine deluje pet podskupin. Minister za zunanje zadeve je vodilni organ za vodenje podskupine za pripravo programa predsedovanja, medtem ko je vodilni vladni organ za delo podskupine in kadre ministrstvo za javno upravo, ki mu predseduje poleg mene sedeči kolega Virant. Naloga te podskupine je priprava kadrovskega načrta, o katerem sprašujete, potem časovnega načrta za poslovanje, izbor kadrov, priprava načrta za izobraževanje po ciljnih skupinah in tako naprej. Rad bi povedal to, da so te podskupine že začele s svojim delom pred kratkim. Posamezna ministrstva za področja svoje pristojnosti sodelujejo pri pripravi programa predsedovanja, vključno pri oblikovanju kadrovskega načrta in izbor kadrov. Naše ministrstvo, se pravi ministrstvo za zunanje zadeve na svojem področju pripravlja program kadrovske popolnitve oziroma izpopolnitve, dopolnitve, ki bo potekal po posameznih fazah. Jasno je, kot sami ugotavljate, gospa poslanka, da je za učinkovito izvedbo predsedovanja potrebno izvesti temeljite in zgodnje priprave. To je ključnega pomena. Pri usposabljanju kadrov, ki bodo vključeni v aktivnosti našega predsedovanja v Evropski uniji, bomo poskrbeli predvsem za visok nivo poznavanja delovanja Evropske unije in procese odločanja v institucijah, kot sta denimo svet in evropski svet, pri čemer ste sami omenili, da se nam utegne zgoditi, da nam bo en del tega predsedovanja prihranjen, če bo pravočasno sprejeta evropska ustava. Posebno pozornost bomo namenili usposobitvi zadostnega števila uradnikov, sposobnih dogajanj, vodenja delovnih skupin v okviru delovnih skupin sveta Evropske unije. Seveda bomo veliko pozornost namenili tudi usposabljanju ljudi oziroma učenju tujih jezikov, predvsem francoščine, ki je eden od važnejših jezikov za delo v Evropski uniji. Potem bomo kadrovsko okrepili osrednje koordinacijske organe doma v Sloveniji in tudi seveda stalno predstavništvo Slovenije v Evropski uniji. Ta kadrovska krepitev bo potekala postopoma in po fazah. Rad bi omenil še to, da pri pripravah za predsedovanje Evropski uniji bomo dobili določeno pomoč tudi s strani sopredsedujočih, Nemčije in Portugalske. Ta pomoč, nasveti, sodelovanje, ki že poteka, bo koristna pri pripravi kadrov za predsedovanje. Torej niti razmišljamo ne o tem, da ne bi usposobili zadostnega števila uradnikov za to naše poslanstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilni odgovor. Prosim.
Zahvaljujem se vam za to, kar ste mi povedali. Zagotovo se zavedam, da to ni čisto prva priložnost. Dovolite mi pa osebno presojo, da jo štejem za najpomembnejšo med temi, ki ste jih omenili. Spraševala sem o teh stvareh preprosto zaradi tega, ker poznam vrsto mladih z univerzitetno izobrazbo, pa tudi s podiplomsko izobrazbo, ki jih te zadeve vznemirjajo in jih vidijo kot zaposlitveno priložnost. Ker je zadnje čase o kompatibilnosti veliko govora, o politični kompatibilnosti, me seveda zanima: Ali nekateri teh mladih, ki bi morebiti imeli dovolj znanja, pa ne bodo dobili priložnosti si pridobivati izkušnje že poprej, ne bodo mogli konkurirati za pomembna mesta? Ko sem vas pa spraševala o pomoči obeh sopredsedujočih držav, v Evropi obstaja tudi praksa, da takrat, kadar iz kadrovskega bazena ne morejo dobiti dovolj svojih, zajemajo pač iz drugih kadrovskih bazenov. Zato me zanima: Ali sodite, da jih bomo imeli dovolj?
Izvolite.
Spoštovana poslanka! Zadeve, o katerih govoriva, so že nekaj časa predmet pogovorov na ministrstvu za zunanje zadeve in tudi širše v vladi. Zavedam se, da mnogi mladi ljudje v predsedovanju Slovenije EU priložnost za zaposlitev, za kariero, za napredovanje in tako naprej. Temu bomo posvetili vso pozornost. Verjemite mi, da v ministrstvu za zunanje zadeve ne sprašujemo po nikakršnem članstvu ali političnih kriterijih pri zaposlovanju, če ste imeli to v mislih. Problem, ki ga jaz vidim, je v tem, da so zneski, da so finančni vidiki plače, ki jih lahko vlada, državna uprava ponudi mladim ljudem relativno slabe, relativno nestimulativne in je zaradi tega včasih težko pridobiti najboljše ljudi. Jaz si vendarle obetam, da zaradi narave posla, ki ga pričakujemo v letih 2007-2008, da bomo vendarle motivirali dovolj veliko število mladih ljudi, jaz predvsem nanje računam, in da bomo z njihovo pomočjo svojo nalogo dobro opravili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec Jožef Ficko bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Fundacija za financiranje športnih organizacije v Republiki Sloveniji na podlagi 12. člena odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji financira oziroma sofinancira športno dejavnost, gradnjo športnih objektov, raziskovanje in razvoj športa ter založništvo v športu. Fundacija odloča o delitvi sredstev, namenjenih njeni dejavnosti na podlagi letnega programa dela oziroma finančnega načrta in pravilnika o merilih in pogojih za uporabo sredstev fundacije. Na podlagi 21. člena strokovne komisije fundacije pripravljajo predloge gradiv za seje. Pri svojem delovanju sodelujejo z direktorjem fundacije. Svet fundacije, predvidevam, na predlog strokovnih komisij sprejme sklep o delitvi sredstev. Za leto 2005 je bilo razpisanih in razdeljenih v skupni vrednosti 1 milijardo 782 milijonov 800.000 SIT, največ 982 milijonov 800.000 za področje gradnje športnih objektov, in sicer v 81 programih. Glede na navedeno, postavljam vprašanje: Ali izvaja ministrstvo za šolstvo in šport ali kdo drug nadzor nad delom strokovnih komisij in svetom fundacije glede razdelitve sredstev? Pri razdelitvi sredstev za leto 2005 sem pri pregledu odobrenih programov ugotovil, da so sredstev za sofinanciranje gradnje športnih objektov deležni le štirje programi iz statistične regije Pomurje. Skupni znesek sredstev, namenjenih za sofinanciranje gradnje športnih objektov, je 13 milijonov SIT, kar pomeni 1,3% delež celotnih za ta namen razdeljenih sredstev v Sloveniji. Za programe športnih dejavnosti je izvajalcem iz Pomurja namenjeno skupaj 2,1 milijona SIT. Gledano v celoti dobi pomurski šport od 15 milijonov 100.000 SIT, prej omenjenih, eno milijardo 782 milijonov 800 tisoč, kar pomeni 0,5% delež. Ob teh podatkih sem kot Pomurec razočaran in žalosten. Spoštovani gospod minister, prepričan sem, da se strinjate z menoj, da takšna delitev še zdaleč ni v skladu s ciljem vlade Republike Slovenije po doseganju enakomerne regionalne razvitosti v Sloveniji, seveda tokrat na področju športa in športne infrastrukture. Uresničevanje tega cilja je obljubila vlada Republike Slovenije ob nedavnem obisku Pomurja. Na podlagi navedenega postavljam vprašanje: Kako boste vi zagotovili doseganje cilja enakomerne regionalne razvitosti na področju delitve sredstev omenjene fundacije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, poslanci! Spoštovani poslanec gospod Ficko, hvala za vprašanje. Tudi jaz delim skrb z vami zaradi tega, ker je prekmurska regija praktično izostala iz delitve sredstev fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Kot vsi vemo, je to fundacijo ustanovil državni zbor, ki tudi uresničuje ustanoviteljske pravice. Dejstvo je, da je za zakonitost dela fundacije odgovoren direktor, da fundacija ima pomemben delež ali pa pomembno vlogo pri financiranju športne dejavnosti kakor tudi investicij na področju športa in hkrati je tudi dejstvo, da je veliko civilnodružbenih organizacij, športnih organizacij naslovilo protest zoper način delitve finančnih sredstev, zlasti investicijskih sredstev. Popolnoma razumem tudi vaše ogorčenje in ogorčenje nekaterih prekmurskih športnih zvez. Dejstvo je, da ima finančni nadzor nad delitvijo sredstev fundacije računsko sodišče in da jaz z revizijo računskega sodišča in z njihovimi morebitnimi ugotovitvami nisem seznanjen. Tudi ministrstvo za šport nima funkcije nadzora nad delovanjem, finančnega nadzora, edino, kar ima ministrstvo za šolstvo in šport pri tem, je, da svet fundacije vsako leto da poročilo o finančnem stanju in delovanju na ministrstvo. Ministrstvo zdaj lahko pripravi ali pa ugotovi morebitna neskladja pri delovanju fundacije zlasti v tem smislu, ali se je držalo obstoječih pravil in meril, ki jih je tudi sprejel državni zbor. Dejstvo je, da bi lahko tudi državni zbor omenjena pravila in merila spremenil. Predvsem pa se zavzemam oziroma podpiram dejstvo, da imajo vsi udeleženci ali pa vsi tisti, ki so kandidirali za ta sredstva, pravico do varstva njihovih pravic po upravnem postopku. Fundacija sedaj zavrača to možnost, češ, da so ustanovljeni po zakonu o fundacijah, ki te možnosti ne predvideva. Glede na moč in pomen in vlogo fundacije pri razvoju slovenskega športa in pa tudi na področju investicij v športu, menim, da bi morali vsi tisti, ki so kandidirali za ta sredstva, imeti to pravno varnost. S tem se strinjam. Mislim, da je tudi upravno sodišče pritrdilo vsem tistim, ki so se pritožili na ta postopek, vendar je sedaj zadeva na vrhovnem sodišču in čakamo odločbo tega sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite prosim.
Če dopolnim: pridobljena sredstva v pomurskemu športu za pretekla leta. Za leto 2003 je bilo tega 9 milijonov ali 1,3% delež, leta 2004 je bilo 10,7 milijonov ali 1,1% delež, za leto 2000 sem že prej omenil. Poleg tega, da se fundacija drži pravilnikov, napiše v svojem poročilu za leto 2003: "Fundacija je sredstva razdelila po modelu enakomernega razporejanja sredstev po celotnem območju Slovenije." Ti podatki, ki sem jih navedel, verjetno ne potrjujejo tega, zato je še toliko bolj upravičeno, da se v delitev sredstev omenjene fundacije poseže.
Hvala. Izvolite.
Kot sem že dejal, se strinjam s temi vašimi ugotovitvami, opozorili. Mi bomo, pričakujem, v naslednjih dneh, jutri bi se naj sestal svet fundacije, kjer bodo obravnavali vsa ta poročila in v naslednjih dneh bomo ta poročila dobili tudi na ministrstvo za šolstvo in šport. Z njimi vas lahko tudi bolj podrobno seznanimo, če želite, vendar ta hip, še enkrat poudarjam, nimamo sistemskih možnosti finančnega nadzora in vpliva na poslovanje te fundacije. Hvala lepa.
Hvala. Gospa poslanka Majda Širca bo zastavila poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve. Prosim.
Spoštovani gospod Rupel! Toliko časa ste že minister za zunanje zadeve, da vam verjetno ne bo težko odgovoriti na vprašanje, ki sem vam ga bom zastavila, predvsem pa vam materija zagotovo ni tuja. Tuja tudi ni Sloveniji, ker se vleče že neskončno let. Gre pa za vprašanje, ne, kaj ste naredili v preteklosti, kar se tiče vračanja umetniških del in slik iz Italije v Slovenijo, temveč kaj ste naredili v zadnjih mesecih na to temo. Vsi dobro vemo, da je v več obdobjih, to se pravi pred vojno, v začetku vojne in po vojni v Italijo odšlo ogromno umetniških del, ki se niso nikoli vrnila v Slovenijo, ne glede na to, da je tako s pariško mirovno pogodbo kot z osimskimi sporazumi nastal pravni prostor, s katerim bi lahko utemeljili in zahtevali vrnitve. Zahtevali smo, ampak do vrnitve še ni prišlo. Ni prišlo do vrnitve stotine umetniških del, tudi tiste znane Karpačeve slike iz cerkve Svete Ane z otroki in svetniki, o kateri smo se začeli pogajati že leta 1993. Predvsem pa se zelo komplicirajo vprašanja okrog vrnitve tistih nedavno tega odkritih umetniških del, ki so bila skrita v kleteh rimske palače in bi naj bile v kratkem predstavljene tudi v tržaški Rivoltelli. Vemo, da gre za tiste slike, ki niso bile odvzete nepravno, ampak po pravni poti, tudi z zakonom, ki je bil v Italiji sprejet leta 1939 in ki je pomenil ter omogočil zgolj umik umetniških del pred vojno nevarnostjo. Ta dela, ki imajo svoje osebne izkaznice, reverze, dokumente in vse pravne zabeležene zaznamke, da so iz Slovenije, ne morejo in še vedno ne pridejo v Slovenijo. Prav o tem vas sprašujem, gospod minister: Kaj ste naredili v zadnjih nekoliko bolj zaostrenih odnosih med Slovenijo in Italijo, še posebej v luči tega, da se številni politiki tudi v Trstu nekako izražajo, da je vprašanje, ali gre sploh za slovensko last, da se pojavljajo dvomi, in tudi v luči tega, da spomin nekako ugaša in tisto, kar je bilo pred vojno, se tudi ne več spominja, ampak izginja? Tako tudi slike. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Rupel, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa poslanka! Tudi to je zgodba z brado. V ministrstvu za zunanje zadeve smo odgovorni za izvajanje procesa dogovarjanja o vračanju kulturnih dobrin, umetniških del, arhivov, katastrskih in zemljiških knjig iz Italije. Gre za postopke, ki so bili vodeni pred drugo svetovno vojno, skratka, časa od takrat je minilo veliko in tudi možnosti za ukrepanje je bilo veliko, preden sva vi in jaz prišla v slovensko politiko. Ampak to ni tako važno. Hočem reči, da imamo v zvezi s tem vračanjem kulturnih dobrin svoje dolžnosti. Pravne podlage za to, kako naj bi se ti postopki dogajali, smo pripravili in utemeljili. In v zvezi s strokovnimi podlagami je bilo, kot najbrž veste, zadolženo ministrstvo za kulturo. Skratka, gre za sodelovanje dveh ministrstev. V številnih diplomatskih notah smo v letih 1999, 2002, 2003 in tako naprej ves čas pozivali italijansko stran k ustanovitvi dvostranske mešane komisije, k spoštovanju dogovorov, na kar italijanska stran na žalost nekaj časa ni reagirala. Na našo pobudo se od jeseni 2004 - zdaj pa govorim o najnovejšem času - sestaja posebna delovna skupina, ki jo sestavljajo predstavniki ministrstva za zunanje zadeve, ministrstva za kulturo in strokovni instituciji, z nalogo, da pripravijo seznam za Slovenijo še nerešenih vprašanj s tega področja. Delovna skupina je v stiku tudi z italijanskimi strokovnimi institucijami, ki, kot je znano, v muzeju Rivoltella v Trstu pripravljajo razstavo, ki se imenuje Restavracija mojstrovin iz Istre, od Paola, Veneziana do Tiepola. Kot smo razbrali tudi iz medijskih poročil, naj bi bilo razstavljenih 21 likovnih del, ki so bila med drugo svetovno vojno ali pa pred njo odpeljana iz slovenskih cerkva v Istri. Italijanska stran je slovenske strokovnjake jeseni 2004 povabila k sodelovanju pri katalogu te razstave, kar pa je seveda vprašljivo, ali naj bi se Slovenija tega udeležila ali ne. To je vprašanje iz vsebinskih, pa tudi časovnih razlogov. Po decembrskem sestanku [[govorim o decembru 2004]] obstaja pisna komunikacija med našim ministrstvom in italijanskim zunanjim ministrstvom, prav tako med strokovnimi institucijami na obeh straneh. In dokumentacija o odnesenih delih, ki bo služila pri pogajanjih za njihovo vračanje, se še danes dopolnjuje. Nosilci teh prizadevanj so pri nas: sektor za mednarodne odnose v kulturi, ki ga vodi gospa Drnovšek Zorkova, potem sektor za mednarodno pravo, sektor za odnose z državami Evropske unije in enotnega gospodarskega prostora. Kot sem že povedal, tudi naše ministrstvu sodeluje z ministrstvom za kulturo in z drugimi institucijami, kot so Narodna galerija, Arhiv Slovenije in Zavod za varstvo kulturne dediščine Republike Slovenije in seveda s cerkvijo kot lastnikom pretežnega dela odnesenih umetnin. Stališče cerkve, ki ga je potrdila škofovska konferenca, je, da mora Italija odnesena umetniška dela vrniti na njihova izvirna mesta. To so najvišji predstavniki cerkve večkrat izrazili tudi v pogovorih s predstavniki MZZ, nazadnje pred kratkim, mesec dni nazaj v mojem pogovoru z nadškofom Alojzijem Uranom. Skratka, delamo tisto, kar lahko in kar je mogoče v tem trenutku početi. Seveda pa ne bomo odnehali in upamo na skorajšnjo rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Spoštovani minister, niste me presenetili z odgovori, kajti vse, kar ste povedali, je bilo narejeno že davno in pravzaprav ta dejstva so mi znana. Jaz sem vas spraševala o dejavnostih v zadnjem času. Svoje vprašanje dopolnjujem z dejavnostmi v tem tednu. V tem tednu je bila delegacija državnega zbora, parlamentarna delegacija tudi na obisku v Rimu. Zaskrbelo me je, vsaj poročali so mediji tako, kar je bilo tam na to temo povedano. Gustavo Selva, član nacionalnega zavezništva oziroma predsednik poslanske komisije za zunanje zadeve, ki je o tej temi že večkrat govoril in se opredelil, je ta teden dejal, da če so bile slike in kipi odpeljani nezakonito in na silo, jih moramo vrniti v Slovenijo. Očitno vodja državnozborske skupine, gospod Kramberger, ni bil seznanjen dovolj z materijo, da bi oporekal ali pa upam, da boste vi oporekali takemu stališču, kajti slike niso bile nezakonito odnešene iz Slovenije, ampak zakonito na podlagi zakona in zgolj samo zato, da so jih ubranili, zaščitili in nekako umaknili pred vojno nevarnostjo. Iz te izjave gospoda Silva je velika vsaj zame zaskrbljenost, ker predpostavlja, da gre za nezakonito odtujitev iz Slovenije in v tej luči je seveda skrb upravičena. V tej luči vam tudi postavljam dodatno vprašanje: Ali se ta skrb tudi vam zdi umestna in če boste reagirali na njo morebiti tudi ob obisku še nedefiniranega in vedno bolj umaknjenega obiska gospoda Finija v Sloveniji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanska. Seveda smo zaskrbljeni vsi, vendarle me je izjava, ki ste jo navedli, izjava poslanca Selve nekoliko vendarle presenetila tudi po pozitivni plati in ne samo po negativni plati. Po negativni plati v zvezi s tem, da gospod Selva očitno ni bil seznanjen z izvirom, naravo početja v tistih časih, ko se je ta stvar začela, ali pa se je pač napravil nekoliko nevednega. Vendarle je tisto, kar je rekel v drugi polovici svoje izjave, vendarle dobro. Rekel je, če je temu tako, če so ta dela v Italiji na nek neustrezen način oziroma na nelegalen način, jih bomo vrnili. To je bila neka izjava, ki je najbrž zavezujoča. Če dovolite, bom končal. Če je bila ta izjava resna, gre za poslanca, jaz izjave poslancev in poslank jemljem resno. Če je bila ta izjava resna, potem si lahko obetamo, da bo prišlo do pospeškov pri reševanju te problematike, ki kot rečeno ima dolgo brado. Kot veste, so bili osimski sporazumi podpisani leta 1975. Stvar se je začela reševati še v stari Jugoslaviji in je potem zastala še v stari Jugoslaviji. Ampak na vaše vprašanje, v zvezi z mojimi morebitnimi, predvidenimi dialogi z ministrom za zunanje zadeve Italije Finnijem, vam lahko zagotovim, da seveda bo to predmet najinih pogovorov in da je to seveda prej ko slej na dnevnem redu teh pogovorov in dialogov, kot je bilo že v preteklosti vselej predmet dialogov in pogovorov in zahtev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo zastavil magister Borut Sajovic ministru za okolje in prostor. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Spoštovani ministrski zbor! Kolegice, kolegi! Moje vprašanje se nanaša na področje, ki je v Sloveniji v zadnjem času zelo aktualno, in sicer ravnanje z odpadki. Prihaja čas, ko bomo morali sprejeti enkrat dokončno strategijo, kako se tega problema lotiti. Zanima me: Ali ima nova vlada že strategijo ravnanja z odpadki? Ali so v to strategijo vključene sežigalnice? Potem pa podvprašanja: Česo , v kolikšnem številu, koliko bi jih bilo za Slovenijo najprimernejše? In pa predvsem to, kar postaja vsak dan bolj aktualno: Ali so regijski centri za ravnanje z odpadki tudi možne lokacije bodočih sežigalnic? Ta strategija, ki se je pojavila v zadnjem času in temelji na podpori samo velikim centrom, in sicer z izgovorom, da to zahtevajo finančni učinki, se mi ne zdi smiselna. To je približno tako, kot če bi v stanovanjskih stolpnicah zaradi ugodnih ekonomskih učinkov zgradili samo eno stranišče in pa kopalnico. Več odpadkov na enem mestu pomeni namreč tudi celo ali pa preveč težav z obremenitvijo okolja. Poseljenost Slovenije ni taka, da bi določene evropske rešitve enostavno prenašali v slovenski prostor, kajti določena mesta v Evropi imajo več prebivalcev kot pa cela Slovenija. In pa ne na koncu: Kdaj in pa kakšno rešitev predvidevate za Ljubljano, kjer nastaja največ odpadkov v Sloveniji na enem mestu? Hvala lepa.
Hvala. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje poslancu mag. Borutu Sajovicu. Najprej uvodoma, ali ima vlada že strategijo ravnanja z odpadki. Da, ima jo. Ali so v to strategijo vključene tudi sežigalnice? Da, so vključene. Če in v kolikšnem številu in koliko? V slovenskem prostoru je smiselno postaviti dve napravi. Dovolite, da nekoliko podrobneje odgovorim na vaša vprašanja. Vlada je 22. aprila lani sprejela strateški dokument, ki ureja področje ravnanja z odpadki. Dokument se imenuje Operativni program odstranjevanja odpadkov s ciljem zmanjšanja količine odloženih, bio razgradljivih odpadkov za obdobje do konca leta 2008. To tudi izhaja iz nacionalnega programa varstva okolja na področju ravnanja z odpadki. Sedanja vlada povzema veljavni operativni program. Drugo vprašanje je vezano na sežigalnice. Tu gre za direktivo o sežigu odpadkov. Direktiva pokriva sežig nevarnih odpadkov in nenevarnih. Direktiva izključuje bio maso, medtem ko odpadna olja niso več izključena. Tako so potrebne kapacitete po naših ocenah za sežig odpadkov dolgoročno približno 380.000 ton letno. Na vaše konkretno vprašanje, konkreten odgovor. Glede na običajno velikost sežigalnih naprav za sežig odpadkov je smiselno v slovenskem prostoru postaviti eno ali dve napravi. Glede na količino odpadkov, na ekonomsko tehnične pogoje in predvsem na ugoden odjem proizvedene energije pa niso izključene tudi manjše naprave. Zaradi zahtev, ki izhajajo iz predpisov o odlaganju bio razgradljivih odpadkov bo po letu 2008 predvidoma obratovalo še 23 odlagališč komunalnih odpadkov bo morala prva sežigalnica pričeti obratovati najkasneje leta 2009, in druga po letu 2013. Morda še najbolj občutljivo vprašanje o lokacijah. Lokacije za sežigalnice še niso določene. Glede potrebe po termični obdelavi odpadkov in časovni dimenziji, o katerem sem pravkar govoril, so že pričete nekatere aktivnosti za določitev optimalnih možnih lokacij, vedno ob temeljiti strokovni presoji in lokalnem partnerstvu, da lokalno prebivalstvo tako lokacijo tudi sprejme. V že omenjenem operativnem programu odstranjevanja odpadkov pa je vlada naložila vsem nosilcem, da o izpolnjevanju svojih obveznosti iz tega programa za vsako koledarsko leto pripravijo poročilo. Izbirno poročilo o tej problematiki bomo predvidoma dobili v obravnavo letošnjega junija. Konkretno ste tudi vprašali, ali so regijski centri potencialne lokacije. Moj odgovor je enak kot prej. Lokacije za sežigalnice še niso določene. In vprašali ste, kaj in kako z Ljubljano, ki zaradi večjega števila prebivalcev pomeni tudi, da se tukaj producira največ odpadkov. Ljubljana in ljubljanski bazen je sestavni del celotne Slovenije. Tako bo tudi Ljubljana vključena v to odločitev eno ali dve napravi postaviti v slovenskem prostoru. Nekoliko podrobneje sem tudi pripravil odgovor na vaše vprašanje, je pa vezan na veljavno zakonodajo, na evropske direktive in tudi na ocene, koliko in kateri odpadki se bodo sežigali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod poslanec Samo Bevk, in sicer ministru za javno upravo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Od leta 1991 dalje so nekdanje slovenske občine oziroma sedeži teh občin z izjemo 8-ih ali največ 13-ih potencialnih središč pokrajin in upravnih okrajev stalno izgubljale svoje pristojnosti na račun postopne in neusmiljene centalizacije nove države. Resnici na ljubo so v tej reformi lokalne samouprave in reforme državne uprave pridobivale samo nove majhne občine, ki velikokrat niso imele niti najosnovnejših zakonskih pogojev za ustanovitev. Pridobila pa so tudi skoraj vsa nova večja središča, predvsem novo oblikovane mestne občine, med katerimi pa najdemo tudi take, ki ne ustrezajo vsem zakonskim normam. Vsa občinska središča vmes pa so izgubljala. Izgubljale so se pristojnosti na različnih področjih, kot so inšpekcijske službe, področje davčne in geodetske uprave, področje obrambe ter zaščite in reševanja itd. Tokrat naj bi prišle na vrsto upravne enote. Po koalicijski pogodbi ste zapisali, da boste teritorialno strukturo državne uprave spremenili tako, da boste iz sedanjih 58 upravnih enot oblikovali 12 ali maksimalno 14 upravnih okrajev z izpostavami. Vsi ti posegi skupaj z napovedano degradacijo upravnih enot so in bodo pripomogli tudi k odlivu visoko strokovnih in univerzitetno izobraženih kadrov v večja tako imenovana upravna središča. Prepričan pa sem, da takšen poseg pomeni tudi precejšnjo izgubo delovnih mest. Prav je, da nekaj teh občinskih središč tudi naštejemo: Ajdovščina, Dravograd, Idrija, Ilirska Bistrica, Izola, Kamnik, Lenart, Lendava, Logatec, Ormož, Slovenska Bistrica, Slovenske Konjice, Škofja Loka, Tržič, Vrhnika, Žalec itd. Kolikor vem, ste navedeno reformo zagovarjali tudi kot državni sekretar v prejšnji vlade, pa je bila zaustavljena. Zanima me: Ali ste morda pripravili kakšno novo strokovno gradivo na temo 14-ih upravnih enot, kot pred tremi leti, kjer je bilo takrat to zavrnjeno? Naj torej sklenem. Ministra za javno upravo dr. Gregorja Viranta sprašujem: Kakšni so argumenti za napovedano preoblikovanje 58-ih upravnih enot v 14 upravnih okrajev? Kdaj nameravate izvesti preoblikovanje, kako ste si to zamislili ter kakšne bodo finančne, organizacijske in kadrovske posledice, po mojem mnenju nepotrebne reforme? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Virant, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod Bevk, poslanke in poslanci! Dva ključna cilja vlade na področju javne uprave in na področju njene organizacije sta: prvič, zagotavljanje kakovosti in dostopnosti upravnih storitev za državljane in za podjetja, drugič, racionalizacija, varčevanje, zniževanje stroškov in restriktivna politika zaposlovanja. Zato bo vlada iskala in uporabljala vse možne mehanizme za realizacijo teh dveh ciljev, tudi drugega, torej tudi racionalizacije. In eden od projektov v tem kontekstu je tudi predvidena reorganizacija upravnih enot, ki je bila dejansko - torej, strokovne podlage zanjo so bile dejansko pripravljene že v prejšnjem mandatu, vendar ni res, da bi bile te strokovne podlage kdajkoli s kakšno formalno odločitvijo vlade ali državnega zbora zavrnjene, do zavrnitve ni prišlo. Bistveni razlog, da ni prišlo do reorganizacije upravnih enot, je bil ta, da se je ta projekt ves čas vezal na ustanavljanje pokrajin, torej na projekt regionalizacije. Reorganizacijo upravnih enot načrtujemo za prvo polovico naslednjega leta, torej dejansko realizacijo, podlage za to pa naj bi bile pripravljene v letošnjem letu. Po reorganizaciji naj bi v Sloveniji delovalo predvidoma 14 upravnih enot z izpostavami. Posebej moram poudariti, da bo storitveni del, torej upravne storitve, tisto, kar je za državljane in za podjetja pomembno, ostal na istih lokacijah. Storitve se ne bodo umikale in ta vlada ne bo ponavljala napak iz preteklosti, ki so se dogajale, recimo, na področju davčne uprave, ko so se nekatere za podjetnike pomembne storitve umikale iz lokalnih sredin v regijska središča. Ravno nasprotno, ta vlada se bo zavzemala za približevanje upravnih storitev končnim uporabnikom, predvsem z nadaljevanjem odpiranja krajevnih uradov. V Sloveniji že danes funkcionira 182 informatiziranih krajevnih uradov, ki zagotavljajo kvalitetne najosnovnejše upravne storitve državljanom. V čem pa so prednosti predvidene reorganizacije? Prišlo bo do koncentracije upravljanja kadrovskih virov, financ, razporejanja upravnih zadev, spisov, torej do večje fleksibilnosti. Če, denimo, danes v dveh upravnih enotah imamo opravka z različno obremenjenostjo, imamo velike težave prerazporediti, recimo, spise z ene na drugo upravno enoto, ker velja pač princip krajevne pristojnosti za mnoge postopke, ne za vse, ampak za mnoge pa. Torej, veliko večja fleksibilnost, veliko boljše upravljanje z ljudmi, s financami in z upravnim delom. Drugič, prišlo bo do koncentracije nekaterih režijskih služb [[informatika, računovodstvo, finance]] . Nobenega razloga ni, da bi za vsako upravno enoto na nekem regijskem območju deloval poseben informatik, če hočete, ta primer vzamem, ko pa vemo, da bi lahko celotno območje oziroma več upravnih enot pokrival en človek s svojimi storitvami. In s tega naslova bomo seveda lahko izvedli racionalizacijo. Z drugimi besedami, z manj ljudmi bomo lahko opravili isto delo. S tem ne napovedujem odpuščanja iz naslova reorganizacije upravnih enot, čeprav vedno pravim, da v upravi tudi to ni več izključeno, pač pa menim, da bomo lahko iz tega naslova skozi daljše časovno obdobje zmanjševali število zaposlenih. Iščemo vse možnosti za to, da bi lahko zmanjševali število zaposlenih v upravi, kar državljani od nas tudi pričakujejo. Natančno bo projekt pripravljen v letošnjem letu, vključno s finančnimi in kadrovskimi posledicami. Ponovno bi poudaril, da je državljanom pomembno to, da so jim storitve blizu in da so storitve kvalitetne, pa da je uprava čim cenejša in da čim manj obremenjuje državni proračun. To je tisto, kar je pomembno, ne pa, kakšna tabla bo kje visela ali koliko bo v Sloveniji načelnikov upravnih enot. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Vendar menim, da bi bilo potrebno pred izvedbo te reforme, ki je po mojem še vedno vprašljiva, pripraviti analizo stanja teritorialne organiziranosti različnih državnih organov po državi. Dobro bi bilo videti slabe in negativne plati, recimo, reforme davčne uprave. Ali je ta davčna uprava bolj približana uporabnikom storitev kot pred reformo oziroma selitvijo storitev in zaposlenih v večja središča - recimo, iz Idrije v Novo Gorico? Jaz v to dvomim. Kako je bilo z reformo geodetske uprave? Tam je bilo v načrtu predvidenih 60 do 100 delovnih mest manj. Tudi to bi rad izvedel, kako se je tukaj stvar dogodila. Potrebno bi bilo analizirati in ovrednotiti varianto teritorialnega združevanja državnih organov okoli obstoječih upravnih enot, za katere pravite, da so najuspešnejši del državne uprave, ne pa, da jih priključujemo v 8 ali pa največ 14 bodočih regijskih centrov. Mislim, da bi tudi na ta način, z združevanjem vseh teh državnih organov v sedanjih upravnih enotah, z združevanjem podpornih služb, dosegli lahko pomembnejše in podobne racionalizacije, kot vi pravite. Sicer se bo vse skupaj izvedlo zgolj na posamezne referente, ki bodo sprejemali vloge državljanov in posamezne informacijske točke. Če pa bomo hoteli kakšno resnejšo storitev, pa bomo, recimo, iz Idrije morali v Novo Gorico, ne vem, iz Metlike v Novo mesto, z Jesenic v Kranj in tako dalje. Tako da bi res apeliral na razum pri vseh [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]teh reformah, ki so marsikdaj reforme zaradi reforme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za podvprašanje ali pa za drugo vprašanje. Jaz bi še enkrat poudaril tisto, kar je bistveno. Po tej reformi se ne bo zgodilo, da bi moral državljan po storitev v nek drug kraj, kot pa jo dobi danes, ampak sem rekel, kvečjemu nasprotno! Se pravi, s pomočjo krajevnih uradov se bodo storitve državljanom približevale. To je naš cilj in to, bi lahko rekel, je tudi obljuba. Reforma zaradi reforme - tega ne bo. Mislim, da sem dovolj jasno povedal, kakšni so glavni razlogi, ki nas vodijo. Zahvaljujem se pa tudi za tisti prvi del drugega vprašanja, za pobudo ali predlog, ki pa je zelo vreden razmisleka. Namreč, povezovanje različnih služb državne uprave, ki so danes organizirane ločeno po svojih ločenih vertikalnih linijah, pa bi lahko dodatno prineslo prihranke in racionalizacije in bolj koordinirano delo. Gre, recimo, za organizacijo geodetske službe, za organizacijo davčne uprave in še nekaterih drugih, torej inšpektoratov, uprav za obrambo, izpostav za zaščito in reševanje in tako naprej. Pregled teritorialne organiziranosti teh v državni upravi je bil narejen, vemo natančno, kako so organizirani. Recimo, geodetska uprava ima 12 območij geodetskih uprav, Durs ima 13 davčnih uradov, obramba ima 8 uprav za obrambo, zaščita ima 13 izpostav, zdravstveni inšpektorat ima 10 območnih enot, tržni 14 in tako naprej. Skratka, zelo razpršena teritorialna organizacija državne uprave. Dejansko smo nameravali v drugi fazi ali istočasno ali po reorganizaciji upravnih enot se lotiti tudi tega vprašanja, se pravi, horizontalnega povezovanja različnih organizacijskih oblik državne uprave v enotno obliko, kar spet pomeni racionalizacijo in boljšo izrabo virov, lažje razporejanje zaposlenih tja, kjer so prioritete, kjer je več dela in tako naprej.
Hvala lepa. Gospod mag. Milan Cvikl bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance.
Gospod podpredsednik, člani vlade, poslanke in poslanci, gospod minister! V preteklih tednih so ministri vlade Republike Slovenije na konferencah v glavnem ustno predstavljali programe dela ministrstev, prioritete resorjev in pričakovane obsege dodatnega potrebnega obsega denarja po resorjih. Priča smo bili pripravam na temo rebalans proračuna in ministri so upravičeno, povsem skladno s koalicijsko pogodbo, vsi zahtevali več denarja iz državnega proračuna, hkrati je v državni zbor posredovan predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki prav tako predvideva povečanje sredstev za financiranje novih pravic, ponovno skladno s koalicijsko pogodbo. Vi kot prvi skrbnik državne blagajne v Sloveniji do sedaj še niste celoviti odzvali na zahtevo za večjo porabo javnega denarja. Neke analize kažejo, da naj bi koalicijska pogodba stala od minimalno 106 do maksimalno 360 milijard na letni ravni ali prek 1.000 milijard tolarjev v času predvidenega mandata vlade. Res pa je, gospod minister, da ste ob robu srečanja evropskih finančnih ministrov 8. marca letos celotni EU pojasnjevali, kako Slovenija dobro upravlja z javnimi financami, da ima mogoče nekoliko neambiciozno načrtovan primanjkljaj za leto 2005 in prihodnja leta. Sedaj je uzakonjen 112 milijard oziroma samo še eno odstotno točko ali 60 milijard pod kriterijem Maastrichta. Korektno in strinjam se, da je to za vas neambiciozen cilj. Vendar je isti dan vaš predsednik vlade, gospod Janša, povedal, da je dodatni primanjkljaj še 70 milijard, torej da je Slovenija že skoraj presegla deficit v višini 3%, kar seveda je preko določila Maastrichta in bi preprečilo prevzem evra. Včeraj popoldne in zvečer, v nedeljo 20. marca, ste se ponovno srečali s kolegi, da bi reševali zaplete s Paktom stabilnosti. Čestitam za dobro dosežen dogovor, vendar predpostavljam, da so vas poznavalci dogajanj v Sloveniji spraševali glede tako različnih številk. Vi govorite nekaj, vaš predsednik vlade pa vsaj uvodoma nekaj drugega, četudi se je potem v četrtek, 17. marca, že nekoliko popravil. Danes ste zaključili pogovore z mednarodnim denarnim skladom. STA že poroča, kaj so vam rekli predstavniki sklada. Razumemo da so pohvalili pretekle rezultate in opozorili glede potez za prihodnost. Sprašujem vas, gospod minister: Kakšen deficit, za kakšen deficit, primanjkljaj se boste zavzemali v predlogu rebalansa proračuna za leto 2005? Ali za nominalno višjega od ravni v letu 2004 uresničenega ali pa za nižjega, kot je bil, kot je že sprejet, kar je pričakovano glede na visoko gospodarsko rast in nujno zaradi prevzema evra? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, doktor Bajuk. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod poslanec. Seveda vprašanje je bilo samo zadnji konček, prej ste pa imeli en govor o vašem razumevanju o določenih izjavah. In si bom jaz tudi dovolil, da bom najprej popravil vaš govor, in bom moral tudi ponovno pojasniti, da ko je gospod predsednik vlade govoril o 70 milijardah, ni govoril o primanjkljaju, ampak je govoril, da smo do sedaj, do tistega dne odkrili najmanj dodatnih 70 milijard tolarjev, ki niso bile predvidene v veljavnem proračunu za leto 2005. Potem sem - ne enkrat, ampak večkrat - že to pojasnjeval in nimam nobenega problema, da vam ponovno to pojasnim, da resnično gre v veliki večini za izdatke, ki niso bili predvideni. Samo en del teh, in sicer tiste izdatke, ki bomo morali kriti iz proračuna, povezanih z vračanjem na podlagi odločbe ustavnega sodišča preveč zaračunanih ali pa ugotovljenih nezakonito zaračunanih obresti, da bo to znašalo 9 milijard letos in to ni moglo biti predvideno. In dejansko ni moglo biti predvideno, ker ustavno sodišče je to odločilo sredi poletja lani. Gospod minister, doktor Mramor, me je ob primopredaji dejansko na to tudi opozoril, a vendar v tistem trenutku, na podlagi podatkov, s katerimi je razpolagal preko strokovnih služb ministrstva, je pričakoval, da bo to tam nekje med 3 milijardami in pol. Dejstvo je, da po ponovnem preverjanju s strani Davčne uprave Republike Slovenije bomo morali temu problemu posvetiti 9 milijard tolarjev. 9 milijard! Vse drugo, od 29 milijard dodatnih, nepredvidenih sredstev, izdatkov za proračun za leto 2005, ki smo jih prejeli preko pisne predstavitve s strani ministrstva za promet in agencije za železnice, plus poroštva, ki jih trenutno dobivamo od bank, pisna napotila, da jih moramo plačati, to pa prinese tistih 70 milijard, o katerih sem že poročal. Kar se tiče pa sestanka sinoči. Bil je sestanek za zaprtimi vrati, zato se čudim, da imate že vi podatke, kaj se je tam notri dogajalo. Vendar vam lahko zagotovim, da niso hvalili prejšnje vlade in tudi niso napadali sedanje. Tudi hvalili niso sedanje. Dejstvo je, da je položaj javnih financ Republike Slovenije v relativno dobrem stanju, če se gleda s tega vidika, izpolnjevanja kriterijev za prevzem evra. A vendar nas je pa taista komisija opozorila, da konvergenčni program, ki ga je vlada Republike Slovenije poslala kot podlago za ta prevzem evra lani, da je ta program v svojem bistvu nezadosten, da je neambiciozen v tem smislu, da je prelagal vse reforme v prihodnost in da je dejansko dosegel neko popolnost samo na podlagi predpostavke, da bo Slovenija obdržala svoj položaj kot neto prejemnica iz proračuna Evropske unije, kar pa seveda še ni zagotovljeno. In kar je pa najmanj zagotovljeno, pa je, da če postanemo in ostanemo - kar je želja ne samo te vlade, ampak vseh Slovencev -, da bomo ostali kot neto prejemniki v proračunu Evropske unije, če dejansko imamo trenutno izpostavljeno kapaciteto črpanja teh sredstev. Dejstvo je - in to je neizpodbitno dejstvo, gospod poslanec -, da prejšnja vlada ni izpostavila zadostnih mehanizmov in da podatki jasno kažejo, da na področju kohezijskih programov smo črpali - nič, na področju strukturnih programov smo črpali - nič, da sedaj ta vlada spreminja tako imenovane vaše evidenčne projekte ali programe, ki niso nič drugega kot prazne škatle, imena, brez da bi bili programi in projekti, da šele sedaj to izvajamo in da bomo skušali to izpostaviti. Kar se pa tiče vašega vprašanja, za kakšen primanjkljaj se bomo zavzemali. Seveda se bomo zavzemali za čim manjši primanjkljaj! In ravno obratno, kar je storila prejšnja vlada, ki je poslala v ta državni zbor proračun za leto 2004 in 2005 s tako visokim primanjkljajem, kot so sedaj predvideni - kaže, da je trenutno spremenila ta politična opcija svoje videnje in gledanje na te stvari. Hvaležen sem, da vas skrbi inflacija v Sloveniji, ker prej vas očitno ni dosti skrbela, glede na predlagane proračune, ki ste jih poslali v obravnavo v ta državni zbor. Edino, kar vam lahko zagotovim; trenutno na podlagi podatkov, ki jih imamo, ker na tem področju gledamo, da bo zanesljivo primanjkljaj, ki ga bo vlada predstavila v obranavo [[...]]
Počasi bi vas prosil, če zaključite.
Ja, saj zaključujem. Da bo primanjkljaj manjši kot pa tisti, ki ga je načrtovala vlada decembra leta 2003, torej, veliko manj kot 112 milijard kot so jih predvidevali v preteklosti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Dovolite, da vendarle postavim vprašanje oziroma dodatno vprašanje, ker nisem dobil odgovora. Pa dovolite, da tudi jaz uvodoma citiram, vas, STA. Vse, kar vem o tem srečanju, je iz STA in STA piše, da ste danes ob srečanju z delegacijo mednarodnega sklada dejali, da v ministrstvu prav sedaj pripravljate rebalans letošnjega proračuna, v katerem nameravate primanjkljaj zmanjšati za 15 do 20 milijard. Veseli me, da ste to rekli, če je res, kar STA poroča. Tudi mi ocenjujemo, da bi to bilo mogoče zmanjšati za 10 do 20 milijard, ker je prihodkov zaradi dobre gospodarske situacije več. Namreč, ta isti mednarodni denarni sklad pravi, da je gospodarski položaj v letu 2004, v zadnjem letu prejšnje vlade, veliko boljši, kot je bilo napovedano. Država je lani zabeležila močno 4,6% gospodarsko rast, vstopila v mehanizem menjalnih tečajev in je dobro pripravljena za načrtovani prevzem evra. Vendar AMS opozarja na potrebo po zmanjšanju proračunskega primanjkljaja na raven, ki je nižja, kot je načrtovana. In jaz samo ugotavljam, ker seveda ste tudi vi ugotavljali, da je mednarodni obisk sedaj potrdil, da slika javnih financ ni tako črna, kot jo je črnil predsednik vlade. Nasprotno! V letu 2004 je bil primanjkljaj nižji, kot je bilo načrtovano. Kakšen pa bo primanjkljaj v letu 2005, v prvem letu vaše vlade, pa je seveda odvisno od vas. In s tem v zvezi me zanima, gospod minister: Kako boste vi kot minister za finance delovali pred pritiski ministrstev? Kako se boste - ko ste rekli, da se bo vlada šele v drugi polovici leta ukvarjala z dodatnimi zahtevami za povečanje pokojnine - odločali glede predloga poslanca Žnidaršiča? Kako boste posegli v postavke proračunov, za katere pravite, da so zgolj zbirke postavk? Kako boste podprli razvoj, cilje lizbonske strategije in, na primer, krili dodatne potrebe zdravstvenega varstva? To bi želel, da nam pojasnite, ker niste povedali številke. Zanima me, kako boste številko 15 do 20 milijard, nižji primanjkljaj, tudi dosegli. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Seveda, vi bi radi v treh minutah opravili razgovor o rebalansu proračuna in o javnih financah. Če smo že pri tem, pa začnimo malo o javnih financah in resničnem položaju. Strukturni primanjkljaj se v letu 2004 ne samo da se ni spremenil, po zadnjih podatkih se je nekoliko povišal. Dobro veste, da je to eden od predpogojev Pakta stabilnosti in na tem področju moramo še kako delati. In bomo morali tudi v ta državni zbor priti z določenimi predlogi, da bomo skupaj, ker to ni posel enega ministra, tudi ne vlade, pač pa vlade in državnega zbora. Zamujene priložnosti, da bi se resnično lotili strukturnega primanjkljaja v Sloveniji, so očitne. To bomo zdaj morali napraviti. In bomo morali napraviti, ker za to ni bilo posluha, ker smo še vedno vztrajali, da je mogoče v nedogled imeti primanjkljaje, ne pa, da je končno treba le sprejeti in se sprijazniti z dejstvom, ki je zapisan v Paktu stabilnosti, da je v dobrih letih treba dejansko generirati presežek, da se pripraviš na slaba leta. V dobrih letih, kot je bilo, na primer, lansko leto, leto 2004, ko je očitno gospodarska rast dosegla 4,6%, kar je res absolutno dobro in vredno čestitk, da smo lahko vsi veseli, da je to Slovenija dosegla, smo pa imeli takšen primanjkljaj. Res je bil nekoliko manjši, a upam, da ne boste vi, gospod poslanec, in drugi pozabili, da je to bilo doseženo na podlagi izvajanja izrednih pristojnosti, ki jih ima minister za finance po zakonu o javnih financah, da lahko sam, brez vlade, odloči, da zaustavi izvajanje proračuna. Predhodnik, zadnji minister za finance, dr. Mramor, se je 7. oktobra za tak ukrep odločil. In to je bistven vzrok, to niso strukturne spremembe, marveč odločnost nekega ministra, ki je dejansko dosegel, da smo znižali primanjkljaj za nekaj 10 milijard manj, kot je bil predviden. Torej, mislim, da ste se prenaglili, pa ne samo sedaj, kot vedno, ko ste govorili o teh zadevah, v pohvalah o neki situaciji, ki pa dejansko ni tako rožnata. Strukturni primanjkljaj v Sloveniji je dejstvo. V skladu s Paktom stabilnosti ga moramo rešiti in rešiti za 0, [[...]]% [[znak za konec]] vsako leto, to pa ni mali zalogaj za katerokoli vlado in tudi za ta državni zbor ne. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Matjaž Han ministru za finance.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri, spoštovani kolegi. Moje vprašanje se bo nanašalo na problem moje občine občine Radeče. Lokacijski načrt o izgradnji hidroelektrarne Vrhovo je leta 1986 sprejela občina Laško in po približno 8-ih letih je v letu 1993 začela tudi ta hidroelektrarna z obratovanjem. Občina Radeče, ki je bila ustanovljena leta 1995, si je zaradi prevzema dela obveznosti iz naslova dokončnih in nedokončnih del morala zagotoviti tudi stalni vir sredstev. Uredba o koncesiji za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save, s katero je določila način plačevanja in višino koncesnine ter druga pomembna določila, ni bila nikoli uresničena. Občina Radeče pa je ta način izgubila približno 25 milijonov tolarjev na leto. Ta sredstva je občina želela nadomestiti tako, da je sprejela odlok o nadomestilu za stavbno zemljišče za vodno površino. Savske elektrarne Ljubljana so temu nasprotovale in s temi pravnimi sredstvi izpodbijale izračunane zneske, ustavno sodišče pa je z odločbo sprejete 28.10.1999 sporni odlok razveljavilo. Občina Radeče je tako v letih 1996 in 1998 neupravičenost izračunavala nadomestilo za stavbna zemljišča v višini 92 milijonov slovenskih tolarjev. Kljub temu da je to danes Selu vrnila 28 milijonov tolarjev, se je njen dolg povečal na skoraj 200 milijonov, in sicer iz naslova obračunavanja zamudnih obresti. Z namenom, da se ta problem reši, je 27. novembra 2003 na 31. redni seji državnega zbora bil sprejet zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save in v letu 2004 prečiščeno besedilo tega zakona, ki v poglavju Prehodne in končne določbe v 3. členu določa način reševanja predstavljenega problema. Zato vas, gospod minister, dr. Bajuk sprašujem: Zakaj in s kakšnimi razlogi davčna uprava Republike Slovenije ne izvaja 3. člena v poglavju Prehodne in končne določbe zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Bajuk, prosim.
Hvala lepa. Hvala, za vaše vprašanje. Spoštovani gospod poslanec, res je, da v prvem odstavku tega zakona, ki je bil sprejet v tem državnem zboru, zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save, dejansko v 3. členu piše, da ne glede na to, kaj je v petem odstavku tega istega 3. člena tega zakona, obveznosti koncesionarja za plačilo dela koncesnine, ki v skladu s šestim odstavkom 3. člena zakona pripada lokalni skupnosti, zmanjša za znesek, ki je bil koncesionarju priznan na podlagi pravnomočnih odločb davčne uprave Republike Slovenije iz leta 1999 in 2002, s katerim je bilo občini Radeče naloženo vračilo preplačanega nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. V drugem odstavku tega člena je nadalje določeno, da se podrobnosti glede plačevanja koncesnine v skladu s prej navedenim prvim odstavkom 3. člena določijo v koncesijski pogodbi. Do tukaj - dejstva, sedaj pa interpretacija. Davčna uprava Republike Slovenije navaja, da podrobnosti glede načina plačevanja koncesnine niso določene v koncesijski pogodbi oziroma v aneksu, kar pa je pogoj za izvajanje zgoraj navedenih zakonskih določb. Na podlagi navedenega torej menimo, da bo šele ustrezno dopolnjena koncesijska pogodba nudila primerno podlago za izvajanje 3. člena v poglavju prehodne in končne določbe tega zakona. Torej, moramo se zavzeti za to, da bo dejansko pogodba popravljena, da se bo to vključilo, da bo davčna uprava lahko to dejansko tudi izvajala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še?
Hvala lepa. Prepričan sem, da nereševanje tega problema oziroma večanja dolga, končno tudi preliva državnih sredstev v lastninjeno podjetje. Mislim, da je vendarle potrebno eden dogovor narediti med ministrstvom za finance in ministrstvom za okolje in da se ta problem vendarle reši. Konec koncev lokalni skupnosti oziroma naši občini Radeče že tako ta koncesnina ne gre v primerno porabo, zaradi zakona o financiranju občin, zato mislim, da je vendarle pomembno, da se ta problem reši po hitrem postopku. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite.
Če mi dovolite, gospod poslanec, tudi samo komentar. Jaz sem vam hvaležen, da ste nas na to opozorili. Dejstvo je, da sem šele danes dejansko zvedel, da se ta zakon ne more izvajati, zato ker koncesnina ni pravilno izpeljana, da je treba to pogodbo pač pregledati. Zato se bom zavzel in tudi s kolegi iz drugih ministrstev, ki so za to pristojni, bomo tudi to zadevo čim prej pregledali. Moram pa reči, da je bil ta zakon sprejet v letu 2003 in da že leto dni se ni nič dogajalo. Upam, da vam bomo ta problem kmalu rešili.
Gospod poslanec Jožef Horvat bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, generalna sekretarka vlada, spoštovane kolegice in kolegi! Kot rečeno, vprašanje naslavljam spoštovanemu ministru za promet mag. Janezu Božiču. Glede na to, da smo sredi intenzivnih priprav na pričetek gradnje kar treh avtocestnih odsekov na pomurskem avtocestnem kraku, in sicer Maribor-Lenart, Cogetinci-Vučja vas in Lendava-Pince, ki se bodo začeli graditi v letošnjem letu, vam kot prvo postavljam vprašanje: V kakšnem prečnem profilu se bo gradila pomurska avtocesta? Vemo namreč, da je odsek avtoceste Vučja vas-Beltinci mimo Murske Sobote zgrajen v širini voznih pasov 3,5 metra namesto 3,75 metra in brez odstavnih pasov, torej samo z odstavnimi nišami, kar ni v skladu s 6. členom uredbe o lokacijskem načrtu za smer avtoceste Maribor - slovensko-madžarske meje na odseku Vučja vas-Beltinci. Uredba je objavljena v Uradnem listu Republike Slovenije št. 63, 6. avgusta 1999. Pojavljajo se namreč različne razlage v zvezi z dejansko kategorizacijo in v zvezi z dejanskim, zgrajenim prečnim profilom tega odseka ceste. Večina javnosti je tudi prepričana, da ne gre za avtocesto, ampak samo za hitro cesto, ki omogoča hitrost do 100 kilometrov na uro in je s takšno rešitvijo seveda nezadovoljna. Mene in pomursko javnost tudi zanima: Kakšni so bili razlogi, ki so Dars vodili k odločitvi za gradnjo avtoceste brez odstavnih pasov ravno na pomurskem avtocestnem kraku? In: Na kakšen način bo možno sedaj zgrajeno avtocesto ob takšnem naraščanju prometa ob vstopu Republike Slovenije v EU razširiti v avtocesto s klasičnim profilom, kot ga imamo na ostalem slovenskem avtocestnem omrežju? Zanima me torej: V kakšnem prečnem profilu se bodo gradili ostali odseki pomurskega kraka avtoceste? Pomurci namreč trdno upamo, da v severovzhodnem delu Slovenije, zato ker zadnji dobimo avtocesto, ne bomo dobili tudi osiromašene verzije avtoceste. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister mag. Božič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Pri oblikovanju profilov avtocest se upoštevajo vidiki, ki jih narekujejo predvsem gostota in struktura prometa, etapnost gradnje, tehnično konstruktivni detajli ter težavnost in vrsta terena, po katerem potekajo. Na podlagi teh navedenih izhodišč se oblikujejo tudi profili avtoceste v Republiki Sloveniji, stopnje med posameznimi profili pa omogočajo čim bolj ekonomično projektiranje avtocest. Na obstoječem slovenskem avtocestnem omrežju imamo tako glede na navedene kriterije zgrajene različne profile avtocest, na primer, Hrušica-Vrba, to je tako imenovana gorenjska avtocesta, potem obalna avtocesta, ki sta v celoti brez odstavnih pasov, prav tako štajerski avtocestni krak na odseku Slovenske Konjice-Dramlje. Za štiri avtocestne odseke od Maribora do Pinc je že, za preostala dva odseka pa bo v kratkem z državnim lokacijskim načrtom predvidena izgradnja pomurske avtoceste v polnem, torej normalnem prečnem profilu, to je 26,20 metra, z možnostjo fazne izgradnje. Glede na gostoto tako današnjega kot tudi predvidenega prometa je bila v letu 2002 z vidika gospodarnosti naložbe izdelana študija možnih racionalizacij normalnih prečnih profilov na avtocesti A-5 Pesnica-Lendava, to je meja z Madžarsko, ki jo je januarja 2003 temeljito obravnaval tudi projektni svet Darsa. Ta je v svojih zaključkih soglašal in utemeljeno podprl predlagane racionalizacije, ki v bistvu pomenijo izgradnjo avtoceste od Maribora do Pirnice, z odstavnimi pasovi, v profilu 24,6 metra, v nadaljevanju do meje z Madžarsko pa v profilu 21,2 metra brez odstavnih pasov. Zaključki omenjene študije so služili kot ena izmed osnov pri vrednotenju investicijskih vrednosti, sprejetih z resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest v februarju 2004. Zato nameravamo pomursko avtocesto tudi v nadaljevanju graditi v predlaganih prečnih profilih. Pri tem je treba poudariti, da se odkupi zemljišč izvajajo za polni prečni profil in da se premostitveni objekti, to so nadvozi oziroma podvozi, ki jih kasneje ne bi bilo mogoče dograjevati, že v prvi fazi gradijo v širini polnega profila, to je v širini 26,2 metra. Prometne analize kažejo, da tudi z upoštevanjem povečanega tovornega prometa po vstopu Slovenije v Evropsko unijo za povprečno približno 1.000 vozil na dan, z upoštevanjem dodatnih 5.100 vozil na dan po izgradnji avtoceste od Beltincev do Lendave [[od tega je večina tovornega prometa]] ter z upoštevanjem približno 100% povečanja celotnega prometa v 20-letnem planskem obdobju, kapaciteta pomurske avtoceste v izbranem profilu ne bo presežena. Kapaciteta štiripasovne ceste je v izbranem profilu, torej 24,6 metra z odstavnimi pasovi in v nadaljevanju 21,2 metra brez odstavnih pasov, tudi s takšnim obsegom tovornega prometa, namreč prek 50.000 vozil na dan. Glede kategorizacije pomurskega avtocestnega kraka nedvomno gre za avtocesto, kot je definirana v zakonu o javnih cestah, to je državna cesta, ki je namenjena daljinskemu prometu motornih vozil in ki je sestavni del avtocestnih povezav s sosednjimi državami. Pomurski avtocestni krak torej izpolnjuje vse pogoje tudi za kategorizacijo te cest kot avtoceste v skladu z zakonom o javnih cestah, saj se z njim navezujemo na avtocestni sistem sosednjih držav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo postavila poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, spoštovani minister, gospod Mate! V Sloveniji imamo center za kriminalistično-tehnične preiskave, ki je bil z imenom Kriminalistični tehnični laboratorij ustanovljen davnega leta 1950. Njegova osnovna dejavnost se do danes praktično ni spremenila in obsega opravljanje forenzičnih, kriminalistično-tehničnih preiskav in podajanje strokovnih mnenj za policijo kot pomoč pri odkrivanju kaznivih dejanj in usmerjanju preiskave, podajanje strokovnih mnenj za policijo in tožilstvo kot prilogo k ovadbi in kasneje obtožnici ter podajanje izvedenskih mnenj na podlagi odredbe sodišča za potrebe dokazovanja in rekonstrukcije. Center je postavljen kot sektor v upravi kriminalistične policije generalne policijske uprave. Ustavno sodišče je leta 1998 odločilo, da je ta center zaradi tega, ker je organizacijska enota organa, ki na podlagi zakona sodeluje pri izvrševanju kazenskega pregona, pristranski in mu izvedenskega dela v kazenskem postopku ni mogoče brez pridržka zaupati. Posledice te odločitve so naslednje. Obtožnic, podprtih s strokovnimi in izvedenskimi mnenji centra, sodišča ne sprejemajo. Sodišča o pomembnih zadevah za izvedenstvo ne odrejajo več centra za kriminalistično-tehnične preiskave, ampak pogosto manj strokovno usposobljene posameznike ter za preiskave zaprošajo tudi forenzične laboratorije v tujini, čeprav to sicer ne bi bilo smiselno in potrebno. Navedeni problem je torej predvsem organizacijske narave. Menim, da je rešitev problema izločitev centra iz organa, ki sodeluje pri odkrivanju in pregonu oziroma dodelitev takega statusa, ki centru tudi formalno zagotavlja zadostno neodvisnost. Ministra torej sprašujem: Ali je seznanjen s položajem tega centa in kdaj ter kako ga namerava urediti oziroma preurediti? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister Mate. Prosim.
Jaz bi uvodoma mogoče samo dva stavka povedal [[...]] [[Ni vključen.]] [[...]]namreč že dve leti nimamo centra za kriminalistično-tehnične preiskave, ker se je ta preimenoval v center za forenzične preiskave. Res, da je bil lociran, tako kot ste opisali, znotraj sektorja kriminalistične policije ministrstva za notranje zadeve oziroma generalne policijske uprave s spremembami reorganizacije, ki se je izvajala v preteklem letu, je z avgustom let 2004 ta center izdvojen iz kriminalistične uprave generalne policijske uprave in je sedaj samostojna organizacijska enota znotraj generalne policijske uprave in je tako strokovno in menedžersko neodvisna od kriminalistične policije in podrejena direktno generalnemu direktorju policije. S tem je narejen nek korak dalje, vendar to še vedno ne rešuje celega vprašanja oziroma cele problematike s tega področja. Morda bi omenil samo to, da od leta 1998 je vendarle minilo že sedem let. Šest let so vsi dosedanji generalni direktorji policije in ministri bili bolj ali manj tekoče seznanjeni s to problematiko in nikoli se ni našlo prave poti, da bi se kaj spremenilo. V teh 100-ih dnevih, če jih že vsi omenjamo nekako, sem se seznanil tudi s to odprto problematiko in z možnimi rešitvami, ki jih sedaj proučujemo. Dilema, ki se nam odpira, je seveda ta, če je dovolj, da ta center prestavimo iz policije, če tako rečem, iz generalne policijske uprave v ministrstvu za notranje zadeve in ali bi to že omogočalo to samostojnost tega organa, ki bi lahko deloval nepristransko in podajal mnenja, ki bi bila upoštevana na sodiščih. Mimogrede, smo edina evropska država, ki nima svojega nacionalnega centra za forenzične preiskave in seveda imamo s tem tudi resne težave. Organ je oziroma ljudje, ki tam delajo, so zelo visoko strokovno usposobljeni, tudi teoretično kot tudi praktično, in je velika škoda, da njihovega znanja ne moremo uporabljati tudi kot dokazno gradivo na sodiščih. Druga možnost, kamor bi lahko umestili ta organ, je ta, da bi ga dali pod okrilje ministrstva za pravosodje. In seveda tretja možnost je postaviti ta organ samostojno kot agencijo. Vsaka od teh treh možnosti, ki sem jih opisal, ima seveda nekatere prednosti in slabosti. Verjetno bo pa potrebno reševati ne samo status centra za forenzične preiskave kot celote, kje bo formalno postavljen. Verjetno bo treba iskati prave rešitve v smeri, da posamezniki, ki so zaposleni v tem centru, dobijo status, ki jim bo omogočal, da bodo eksperti. Ta status mora biti podeljen seveda izključno na strokovnih podlagah in priznan tudi s strani sodišč in tožilstev, da bo potem zadeva lahko učinkovito funkcionirala. In verjetno bi v teh rešitvah, ko jih bomo dokončno izoblikovali, tudi s posvetovanjem z ministrstvom za pravosodje in tudi drugih organov, ki lahko tvorno sodelujejo pri dokončni rešitvi tega problema, verjetno bilo najbolj primerno te eksperte vezati na neko časovno obdobje, ko bi imeli licenco, če tako rečem. To obdobje pa nikakor ne bi smelo biti krajše, po mojem osebnem mnenju, od 5 let. S tem bi zagotovili njihovo neodvisnost, samostojnost in predvsem strokovnost, ki bi pomagala pri prijemanju storilcev in kasneje tudi pri učinkovitih obsodbah.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Jaz se zahvaljujem gospodu ministru za odgovor. Tudi sama se zavedam dejstva, da je dejansko od 1998. leta, to sem tudi omenila, preteklo že veliko časa. Jaz ne vem, zakaj prejšnji minister, denimo doktor Bohinc, ni tega problema rešil. Ampak želela sem opozoriti na to, da to je dejansko sedaj že pereč problem, zardi postopkov pred sodiščem in tudi predkazenskih postopkov. Zato seveda sem želela izvedeti, če se s tem problemom ukvarjate in če lahko v doglednem času pričakujemo neko ustrezno rešitev. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Milenko Ziherl bo postavil vprašanje ministru za šolstvo in šport in ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, državna sekretarka, kolegice in kolegi.
Samo oprostite. En moment. Minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je odsoten.
V okviru lizbonske strategije ter v okvirih prenovljene lizbonske strategije imajo znanost, tehnološki napredek ter vseživljenjsko učenje pomembno mesto. Zagotavljali naj bi nove izdelke, nove tehnološke postopke, okolju prijazne in energetsko učinkovite procese ter s tem nova delovna mesta in večjo blaginjo. No, stanje na področju inovativnosti, vseživljenjskega učenja in izobraževanja pač ne dosega pričakovanj lizbonske strategije. V mislih imam zlasti slabe rezultate pri preverjanju znanja v matematiki in naravoslovju ter morda še kje, kjer se pač ni preverjalo. Potem predolgi časi študija na visokih šolah in fakultetah. Naslednja slabost je strukturna porazdelitev študentov v izrazito škodo naravoslovno-tehničnih ved, za katere zanimanje še vedno upada. Naslednja slabost so nepravilnosti na univerzah, kjer smo bili priča kupovanju diplom, potem so si predavatelji, recimo, smo lahko brali v časopisju, da so 150 ur odpredavali v štirih urah, imeli so na leto 108 diplomantov in 8 magisterijev, kar je čez vse normative. V mojih časih sta dva doktorja kemijskih znanosti pokrivala en doktorat, en magisterij in tri diplome. Potem je nepovezanost med raziskovalnimi programi na univerzah in inštitutih z gospodarstvom. Potem nepripravljenost ljudi, zlasti starejših, na izobraževanje, prekvalifikacije. Kritično pa je predvsem trenutno v dejavnostih, ki so v krizi in kjer se proizvodnja zapira. V mislih imam čevljarstvo in tekstil, kjer bi v nekih zahodnih državah zanje pripravili prekvalifikacijski program in bi morda postali kovinarji ali pa kakšen drug profil. Tudi pri vzpostavitvi tako imenovane inovacijske družbe smo nekje na začetku, saj ni nobenih spodbud. Zato sprašujem oba gospoda ministra: Ali so pripravljeni že kakšni ukrepi v smeri odpravljanja teh pomanjkljivosti in kdaj jih lahko pričakujemo? In kdaj lahko pričakujemo rezultate teh ukrepov, saj vemo, če začnemo danes, bodo prvi študentje prišli ven čez štiri ali pet let? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Zver.
Hvala lepa za vprašanje. Poskušal bom odgovoriti vsaj na tisti del vprašanj, ki se nanašajo na moje področje, ki ga v ministrstvu pokrivamo, pokrivam. Torej, lizbonska strategija, prav ste ugotavljali, določa, naj članice povečajo zanimanje za sklop matematično-naravoslovnih programov in usmeritev, predmetov. Mi smo že pred leti ustanovili koordinacijo za izobraževanje in usposabljanje 2010 in v okviru tega tudi deluje skupina za matematiko in za naravoslovje in pripravlja vrsto aktivnosti s tega področja. Res je, da so zadnji rezultati o tem bili manj uspešni, vendar se trudimo, da bi z institucijami, zavodi, ki so temu namenjeni, zlasti pedagoški institut in zavod za šolstvo, še čim prej pripravili temeljite analize, na podlagi tega potegnili določene ukrepe, da bi ta zaostanek, ki so ga izkazali naši učenci v primerjavi z vrstniki v tujini, v naslednji rundi odpravili. Na odboru za šolstvo je že bila ena analiza na to temo, mislim, da bo tudi predmet razprave na plenarnem zasedanju državnega zbora. Mi bomo posredovali vse mogoče študije, ki bodo takrat že narejene za razpravo. Na področju srednjega šolstva ter na področju poklicnega izobraževanja, ki konkretizira lizbonsko deklaracijo, je znana tako imenovana kopenhagenska deklaracija oziroma poteka nek kopenhagenski proces, ki poskuša ustvariti določene standarde na področju poklicnega in strokovnega izobraževanja: od certifikatnega sistema do kreditnega sistema, do evropasa in vrsto drugih stvari. Skratka, namen tega je, da se določene kompetence tudi na področju poklicnega in osebnega izobraževanja standarizirajo in da so primerljive v Evropi, da se naredi večja ali pa omogoči večja transparentnost in mobilnost. To, kar smo naredili na nacionalni ravni - ali pa recimo, kar poteka že sedaj - je, da poskušamo dati večjo avtonomijo srednješolskim zavodom. Tudi zagotoviti večje partnerstvo med šolami in tudi povezave z lokalnim okoljem, zlasti z gospodarstvom. Tukaj lahko ugotovimo, da so te šole, skupaj z višjimi šolami, najbolj odzivne na potrebe gospodarstva oziroma lokalnega okolja. Uvajamo nove programe, kot so megatronik, avtoserviser. Že prej sem govoril pri prejšnjem vprašanju o novem sistemu upravljanja in financiranja na področju srednjega poklicnega izobraževanja, tako da tukaj kar poteka vrsta aktivnosti in je proces reforme dokaj živahen, torej v skladu z evropskimi pričakovanji. Višje šole, lani smo sprejeli, kakor veste, zakon o višješolskem izobraževanju - ustanavljamo komisije za kvaliteto. Lahko rečem, da je tukaj največji del sodelovanja tudi z evropskim socialnim fondom, odpiramo nove programe in poskušamo uvesti tudi krediten sistem, ki zagotavlja vertikalno in horizontalno mobilnost in hkrati tudi ustvari tak sistem višjega šolstva, ki bo nastavek tudi za priključitev v prvi ciklus bolonjskega procesa, torej visokošolskega izobraževanja. Letos smo pri razvrstitvi študijskih programov posebej podprli vpis v tako imenovane tehnične smeri, tehnične študijske programe. Tudi zaradi tega, ker so bile potrebe gospodarstva dokaj artikulirane. Področje izobraževanja odraslih, tu se lahko pohvalimo prav tako z dejstvom, da- recimo, samo letos bomo vložili v to izobraževanje okoli 9 in pol milijarde slovenskih tolarjev in da je delež EU pri sofinanciranju teh programov skoraj polovičen. Dajemo velik poudarek vseživljenjskemu izobraževanju. Tukaj ima Slovenija za dvig formalnih in neformalnih oblik izobraževanja in seveda dvig kompetenc prebivalstva odraslih kar precejšnje možnosti za izboljšanje situacije. Ravno na tem področju [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] evropskim povprečjem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ste zadovoljni z odgovorom? Hvala lepa. Gospod poslanec dr. Gantar bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Vprašanje zastavljam v zvezi s projekti Luke Koper. 4. januarja 2005 ste javnost obvestili, gospod minister, da ste sprejeli predstavnike iniciativnega odbora krajevni skupnosti Ankaran, to je nasprotnike izgradnje tretjega pomola Luke Koper. Med drugim ste napovedali tudi ustanovitev medresorske delovne skupine, ki bo razvoj koprskega pristanišča in njegovo okolico celovito obravnavala. Omenili ste oziroma povedali ste, da bo nadaljnji prostorski razvoj Luke Koper urejal državni lokacijski načrt namesto že obstoječe in veljavne prostorske dokumentacije, ki jo je pripravila občina Koper. Vlada je, kot sem obveščen, 20. januarja ustanovila medresorsko delovno skupino za celovito obravnavo razvoja koprskega pristanišča in njegovega vplivnega območja, ki naj bi tudi sodelovala pri pripravljanju državnega lokacijskega načrta za ureditev pristaniške infrastrukture v pristanišču Luka Koper. Moje vprašanje gospod minister je: Kaj konkretno je v teh dveh mesecih storila omenjena medresorska skupina? Ali ste od ministra, vašega soseda, pristojnega za promet že dobili dokumentirano pobudo za pripravo državnega lokacijskega načrta, vključno z obrazložitvijo? Kaj je ministrstvo za okolje in prostor storilo v zvezi s pripravo državnega lokacijskega načrta? Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec dr. Pavle Gantar! Vse, kar ste uvodoma povedali v svojem poslanskem vprašanju, drži. Tudi sam ugotavljam, da se je zaenkrat vse, kar sem napovedal, tudi zgodilo. Vladno medresorsko delovno skupino vodi kolega minister mag. Janez Božič. V tem času - tudi sam sem član te medresorske skupine - se je le-ta sestala na štirih sejah in je pripravila za odločanje na vladi zelo obsežno, z nosilci, roki, vsebinami in variantnimi rešitvami gradivo, ki ga bo vlada obravnavala v naslednjih dneh. Edina nerodnost je v tem, da vlada tega gradiva še ni obravnavala in sprejela, zato vam v celoti na vsa vaša vprašanja ne bom mogel odgovoriti, ne nazadnje tudi iz korektnosti do vladnega postopka. Kajti na vaše ključno vprašanje, ki se dotika resorja, ki ga sam vodim, so odgovori v variantnih rešitvah, in vlada se bo potem odločila, katero bo sprejela. Poleg mandata te medresorske skupine, da oceni utemeljenost predloga državnega lokacijskega načrta za celotno pristaniško infrastrukturo, pa je dobila še dve pomembni nalogi. Prva, ki je zelo pomembna in zahtevna, je, da pripravi smernice razvoja koprskega pristanišča, vključno s celovito ureditvijo medsebojnih pravnih razmerij, od stvarnopravnih do ureditev koncesijskega razmerja za izvajanje pristaniške javne službe, ureditev razmerij glede rabe morja za izvajanje pristaniške dejavnosti, in da pri tem upošteva že oblikovane dokumente. Torej, to zavezo, to nalogo je z gradivom, z roki, kot sem že prej povedal, in rešitvami pripravila za sklepe za vlado. In še eno nalogo je dobila, da pripravi zasnovo usmeritev, ki jih bo v zvezi s poslovnim razvojem Luke Koper, d.d., zastopala Republika Slovenija kot nosilka upravljavskih upravičenj. Tudi v obliki sklepa je ta zadolžitev za gradivo za vlado že pripravljeno. In sedaj vaše zelo konkretno vprašanje, ki se pa dotika instrumenta državnega lokacijskega načrta, in kaj je storil resor MOP v tem času. Sam kot minister sem skupaj s sodelavci na sejah medresorske skupine z obsežnim gradivom pripravil stališča za vlado. In v okviru gradiva je bil pripravljen celovit pregled in ocena dejanskega stanja v koprskem pristanišču, še posebej z vidika prostorske problematike vseh zadnjih desetih let. Zelo detajlno smo pripravili torej to gradivo, prav tako pa tudi z vidika njegovih vplivov na okolje, z vsemi argumenti, strokovnimi in drugimi, z vsemi zakoni in evropskimi direktivami, ki veljajo v slovenskem pravnem redu. Ugotovili smo, da kljub temu da na širšem območju koprskega pristanišča obstaja zelo velika koncentracija različnih dejavnosti in interesov v prostoru, pa konceptualna presoja celotnega območja pristanišča, če smem temu tako reči, tako z vidika notranjega razvoja, pa tudi z vidika vpliva na razvoj mesta Koper, pa tudi Ankarana in drugih zaselkov, pa tudi z vidika naravnih in kulturnih vrednot še nikoli ni bila do sedaj izvedena. In kljub temu da obstaja veliko število najrazličnejših, pogojno tudi komplementarnih dejavnosti, ki pa so lahko problematične z vidika varovanja okolja, njihov kumulativni ali pa sinergijski vpliv prav tako še ni bil nikoli celovito presojan. In glede na to, da se je v zadnjem času zelo jasno artikuliralo več nasprotnih si mnenj v obravnavanem okolju, se je po našem mnenju izrazila nesporna potreba, da se tehtajo različni javni interesi med seboj, tudi z zasebnimi interesi. Sistemski instrument, ki ga je v takih primerih uveljavila nova prostorska zakonodaja, pa je prostorski izvedbeni akt, ki se imenuje državni lokacijski načrt. Za samo sejo vlade pa smo v okviru medresorske skupine pripravili več variantnih rešitev, kako do njega pridemo in takoj, ko bo vlada eno od variantnih rešitev sprejela, bomo to tudi posredovali javnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Najprej seveda moram povedati, da ne razumem dobro zakaj, ker vlada gradiva še ni obravnavala, jaz ne bi mogel dobiti odgovora na dve zelo konkretni vprašanji. Ali ste že dobili dokumentirano pobudo za pripravo državnega lokacijskega načrta? Odgovor je zelo jasen lahko: da ali ne. In dodatno k temu: Ali teče že ta rok 12 do 18 mesecev, kolikor ste rekli, da boste porabili za pripravo tega državnega lokacijskega načrta? Sam bi seveda rekel, da je proces prostorskega planiranja po slovenski zakonodaji zelo odprt proces participacije prebivalcev in je javen v vseh fazah. Zato tega ne razumem. Rad bi povedal še to, čeprav se v vsebino ne bom spuščal, konceptualnih pobud in konceptualnih rešitev obale, luke, širšega prostora z zalednjem je bilo narejenih že zelo veliko. Sam bi vam sedaj lahko naštel vsaj tri ali štiri v različnih delavnicah z mediteransko pobudo itd. Tako izražam nek dvom v to, da boste še enkrat delali neko konceptualno pobudo, konceptualno zasnovo, ki pravzaprav bo odkrivala tisto, kar je verjetno bilo že velikokrat odkrito, razkrito in je na obali seveda dobro poznano. Jaz bi dopolnil svoje vprašanje: Ali je ta pobuda za izrabo lokacijske načrta bila posredovana ali ni še bila posredovana in ali ta rok 12 do 18 mesecev že teče?
Hvala.
Hvala, za dodatno vprašanje. Kar se tiče številnih, kot ste rekli, že oblikovanih strokovnih stališč, stališč javnosti, okroglih miz. V samem sklepu vlade izrecno piše, da bo ta medresorska skupina upoštevala že oblikovane dokumente. Niti en dokument ne bo šel mimo nas in vse, kar je sprejemljivega, bo tudi lahko upoštevano. Drugo. Na vaše konkretno vprašanje, ali je pristojni minister, torej minister za promet že dal pobudo za pripravo državnega lokacijskega načrta. Ne, ni je še dal. Razumljivo, da je ni dal, ker najprej je potrebno počakati, da se vlada odloči, po kateri poti bo šla. To je edini konkretni odgovor. Na vaše tretje vprašanje kdaj bo pričel teči ta pogojni rok 12 do 18 mesecev je odgovor, da od tistega trenutka dalje, ko se bo vlada odločila za eno od poti. To se pravi, da bo po mojih predvidevanjih ta rok pričel teči v naslednjih tednih.
Hvala lepa. Gospod dr. Mitja Slavinec postavlja poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Prav gotovo mora biti eden od ciljev naše prometne politike tudi preusmerjanje potnikov na javna prevozna sredstva. To bomo nedvomno lahko dosegli s primerno kakovostjo, konkurenčnostjo in z vsemi drugimi dejavniki, ki vplivajo na to, ko se potniki odločajo, kako bodo potovali. Žal pa kvaliteta in konkurenčnost našega železniškega prometa nista ravno usmerjana v doseganje tega cilja. Pri zagotavljanju kakovosti in ubdobja potnikov na vlakih nikakor ne moremo biti zadovoljni, še toliko bolj, kajti na določenih progah je stanje objektivno slabše, kot je bilo pred desetletjem ali več. Konkretno recimo, na najdlje trajajoči progi proti Pomurju, je pred časom vozil zeleni vlak, ki je bil opremljen s klimatsko napravo in podobnim. Sedaj vozi Intercity, kjer seveda klimatska naprava ne deluje, vozi zelo dolgo časa, povsem nekonkurenčno v primerjavi s tujimi prevozniki. Prav tako se ne drži voznega reda, kajti permanentno zamuja. S tem seveda ne povzroča samo tega, da potniki ne pridejo pravočasno, ampak pogosto zamudijo tudi povezavo z nadaljnjim vlakom. To pa povzroča dodatne težave. Zaradi tega me, gospod minister, zanima: Ali ministrstvo za promet spremlja konkurenčnosti železniškega potniškega prometa? Kaj ministrstvo za promet namerava storiti, da bi se kvaliteta tega prevoza dvignila, čas prevoza skrajšal, zamude odpravile in bi železnice postavile konkurenčne ne le našemu notranjemu drugemu javnemu prevozu, temveč tudi stanju v tujini, predvsem Evropi? Zanima me tudi: Ali ima holding Slovenske železnice finančno časovno opredeljen načrt nakupa manjkajočih sodobnih vlakovnih kompozicij in s tem načrt za dokončanje posodobitve voznih sredstev hčerinske družbe potniški promet? Kako bo država kot 100% lastnik holdinga Slovenske železnice sodelovala pri tej posodobitvi, ki mora biti del nadaljnjega prestrukturiranja in razvoja podjetja? Železnice so v bistvu poskrbele, da Slovenija ni majhna država. Od Hodoša do Benetk vožnja traja skoraj toliko časa kot potem od Benetk do konca Italije. Žal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Božič, prosim.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa tudi za poslansko vprašanje poslanca dr. Mitja Slavica. Strinjam se z vašo oceno, da javni potniški promet, še posebej železniški, v preteklosti ni bil deležen ustrezne pozornosti, kar tudi ne nazadnje najlepše odraža podatek, da je povprečna potovalna hitrost v potniškem prometu na slovenskih železnicah v obdobju januar - februar 2005 znašala 52,6 kilometra na uro. Tako nizka hitrost pa je zlasti posledica izredno slabega stanja železniške infrastrukture in nezadostnih vlaganj v preteklosti v posodobitev železniškega omrežja. Nakup novih potniških vlakov ter vlakov z nagibno tehniko je sicer izboljšal udobnost za potnike, ni pa prispeval k višjim hitrostim ali poenostavljeno rečeno, nič nam ne pomaga hiter avto na makadamski cesti. Zato bo potrebno v naslednjem obdobju bistveno več vložiti v razvoj in posodabljanje železniške infrastrukture. V koalicijski pogodbi smo se zavezali oziroma sprejeli zavezo, da bomo na področju železniškega potniškega prometa dvignili kakovost storitev, namenjenim uporabnikom javnega potniškega prometa, in pa tudi zagotovili ustrezno dolgoročno sistemsko financiranje javnega potniškega prometa, ki bo zagotavljal cenovno sprejemljiv železniški prevoz, samemu potniškemu železniškemu prometu pa ustrezen razvoj. Na zadnjem sestanku, ki smo ga imeli med ministrstvom za promet in gospodarsko zbornico Slovenije, so bile dane tudi že prve konkretne usmeritve na področju bodočega koncepta javnega potniškega prometa, torej ne samo v železniški, v koncept javnega potniškega prometa sodi tudi avtobusni prevoz, ki ga je potrebno povezati z železniškim prometom z usklajenim voznim redom in pa tudi s ciljem enotne vozovnice. Mogoče nekaj statističnih podatkov iz analize posameznih vrst vozil, torej voznih sredstev. Glede na starost lahko ugotovimo, da je 13,1% motornih garnitur in 31% lokomotiv in pa 35% potniških vagonov starih več kot 30 let. Ta vozila bodo morale Slovenske železnice postopoma izločiti iz voznega parka in jih nadomestiti z novimi sodobnejšimi v najkrajši prihodnosti. Na vprašanje, kaj bo ministrstvo za promet oziroma kaj namerava storiti, da bi se kvaliteta tega prevoza dvignila. Na samem ministrstvu pripravljamo nov program razvoja javne železniške infrastrukture, v katerem bo opredeljen razvoj infrastrukture, kar bo nedvomno vplivalo tudi na dvig same kvalitete prevozov. Vprašanje, ali ima holding Slovenske železnice finančno in časovno opredeljen načrt nakupa manjkajočih sodobnih potniških vlakov in s tem načrtov za dokončanje posodobitve voznih sredstev, tudi hčerinske družbe potniški promet. Med leti 2004 in 2010 se načrtuje nabava 21 novih sodobnih vagonov, vendar je tudi posodobitev segmenta voznega parka, torej sama nabava je odvisna od dinamike zagotavljanja finančnih virov. V tem trenutku tudi že poteka priprava strateškega načrta, programa. Mi računamo, da bomo za vsa ostala področja, državno cestno omrežje je v kilometrih dolgo nekaj čez 6.000 kilometrov in pa tako imenovanega B programa avtocest, ki nima zagotovljene finančne konstrukcije, in pa tudi razvoja železniške infrastrukture pripravili ustrezne modele financiranja, ki jih bomo seveda tudi potem na vladi na nek način preverili in pa sprejeli ustrezne odločitve. Holding Slovenske železnice PE, potniški promet v okviru strateškega projekta SP 10, torej modernizacija parka vlečnih in vlečenih vozil in racionalizacija vzdrževanja le-teh ter na podlagi rešitev tega projekta se pripravlja tako imenovana študija, ocena upravičenosti nabave ali najema novih voznih sredstev potniškega prometa. Kako bo pa država, ki je 100% lastnik tega holdinga Slovenskih [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] železnic, sodelovala pri tej posodobitvi, pa bomo po najboljših močeh poskušali zagotoviti ustrezna poroštva države za nakup voznih sredstev, kar bo seveda omogočilo holdingu Slovenskih železnic nabavo pod ustreznimi pogoji, ampak še vedno na podlagi modela financiranja, ki ga bomo pripravili še pred počitnicami letošnjega leta. Hvala lepa.
Hvala lepa.
Hvala lepa za odgovor. Glede na relativno dolgo časovno dinamiko me zanima, kako boste poskušali z obstoječimi možnostmi, če, kako zagotoviti, da bo na nekaterih progah, predvsem na teh, ki trajajo dlje časa, nivo kakovosti ponudbe primerljiv s tistim izpred nekaj časa. Predvsem me zanima: Kakšni so kriteriji glede razvrščanja oziroma glede izbire kakovosti vlakovnih kompozicij na posamezne proge? Na tistih progah, ki trajajo dlje časa, bi bilo objektivno pričakovati, da se potnikom zagotovi temu primerno udobje, kakovost in pa seveda tudi, da se predvidijo morebitne zamude, ki se izkazujejo, da so permanentne in jih že v naprej preprečiti, ker so na ta način verjetno lahko predvidljive. Kakšen razlog oziroma zakaj so kompozicije, ki so tukaj zbrane, takšne? Nekateri se potem upravičeno počutijo za manj vredne državljane. Takšne so reakcije s terena. Hvala lepa.
Prosim.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Gospodu poslancu bi odgovoril naslednje. Problem, s katerim se ukvarjamo v tem trenutku, je problem manjkajočih sredstev vizavi proračuna 2005. Znano je, da je številka tam okoli 26 milijard tolarjev. To nam je v tem trenutku najbolj ključen problem. Zavedamo se problema dviga nivoja kvalitete storitev na tem železniškem prometu in bomo v okviru nadaljnje priprave ocen, koliko lahko investiramo na področju same izgradnje infrastrukture in tudi ob samih pogojih, te stvari dejansko preverili in ugotovili, kolikšna vlaganja so potrebna v te zadeve. In tisto, kar je vezano na izboljšanje samih storitev, je vezano na delo Holdinga Slovenskih železnic kot upravljavca železniške infrastrukture. Bomo pa seveda skozi konkretne kratkoročne ukrepe tudi to informacijo vam podali. Vprašanje kriterijev pa predlagam, da jih podamo kasneje v tisti obliki.
Hvala lepa. Ministru za šolstvo in šport bo poslansko vprašanje postavil gospod Geza Džuban. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Gospod minister, časopisne strani, radijske in televizijske oddaje so bile v zadnjem času kar napolnjene glede imenovanja ravnateljice v osnovni šoli Beltinci. Mandat dosedanji ravnateljici je potekel in se je ista ravnateljica pojavila kot kandidatka za naslednje mandatno obdobje. Za njeno imenovanje, ki je v vaši pristojnosti, je bila pospremljena s soglasjem kolektiva, s soglasjem sveta zavoda in občinskega sveta. Kljub vsemu temu po vmesnih zapletih kandidatke niste imenovali za ravnateljico za naslednje obdobje. Zakaj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa tudi za vaše vprašanje. Ena od pristojnosti ministra je, da daje soglasje ali pa tudi ne daje soglasja k imenovanju ravnateljev. Tudi dosedanja praksa mojih predhodnikov je bila, da so vsi uporabljali oba inštituta, obe možnosti. Moj predhodnik je izdal približno eno soglasje na mesec in eno nesoglasje na mesec, in povprečje je tudi eno soglasje na dan, toliko je tega. Jaz sem glede tega veliko bolj skromen, tako da sem v treh mesecih in pol izdal samo eno nesoglasje in že je bil, se je ustvaril velik vihar glede tega. Ne bi želel prejudicirati stvari, dejstvo je, da smo dobili na ministrstvu 17. februarja in 25. februarja pisma in pritožbe na postopek, na proceduro, kakor tudi na določena investicijska dela, glede na nepravilnosti s strani vodstva šole, zato sem smatral, da je recimo utemeljen sum, da bi lahko bilo kaj narobe. Te stvari smo predali inšpektoratu, ki naj zadevo preveri in jaz nisem želel v dvomu dati soglasja nekomu za upravljanje tako odgovornega dela. Če bo zadeva jasna, če občina opravi svoje del, preveri, kako je bilo z investicijskim poslovanjem, potem ni nobenega razloga, da omenjena oseba ne bi dobila soglasja v prihodnosti. Če pa se seveda izkaže nasprotno, pa seveda tega soglasja ne bo imela.
Hvala lepa. Še želite? Prosim.
Medklic je bil, da bi posredovali tudi nekateri datum. 1. marca je bila na kolektiv šole naslovljena informacija, da so pomisleki takšni, kot jih gospod minister omenja. Kolektiv je 3. marca odgovoril, vendar 4. marca je že bilo negativno mnenje ministrstva, ki ni dalo soglasje na imenovanje. V tem pismu, ki je omenjeno, je problem v bistvu v tem, da sta to pismo napisala dva lokalna funkcionarja vladnih strank, mislim, da občinskega odbora SDS in podžupan občine Beltinci, ki sta si očitno vzela pristojnost, da odločata o usodi ravnateljice. Poleg pozitivnih soglasij, prejšnjih, mislim, da to gospod minister lahko potrdi, da so bila vsa soglasja, je pa bilo obdobje, ko je bilo možno preveriti nastalo situacijo oziroma neke pomisleke. Jaz osebno ne poznam te ravnateljice in me tudi ne zanima, pač pa je javnost bila razburjena, ker se postavlja vprašanje, ali bo potrebno v nadaljevanju, da bo nekdo, da bo imenovan, član neke primerne stranke oziroma ali bo politika vladnih strank odločala na lokalnem nivoju, kdo bo za karkoli imenovan. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Verjetno ne pričakujete, da odgovorim na zadnjo insinuacijo. Verjetno pa tudi ne pričakujete, da bom kar takole dajal soglasje, kljub temu, da obstaja recimo sum, da je kaj narobe v posameznem zavodu. Jaz sem vam povedal, da ne želim izdati soglasja brez dvoma. In to bom tudi izdal, ko bo čas. Nič ne gori voda, vodstvo šole ostaja do nadaljnjega enako. Če se izkaže, da je vse v redu, bo dobila soglasje, če se ne izkaže, da kaj ni v redu, pač ne bo tega soglasja prejela. Jaz tukaj ne vidim nobenega razloga za vihar.
Gospod poslanec Ljubo Germič bo ministru za okolje in prostor postavil poslansko vprašanje. Izvolite prosim.
Hvala lepa še enkrat, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Spoštovani ministri. V naši državi je že nekaj let prepovedano proizvajati, dajati v promet in uporabljati azbest in azbestne izdelke. Žal pa se moramo še vedno soočati z veliko količino azbesta in azbestnih izdelkov v našem okolju, in sicer kot nevarno dediščino časov, ko so azbest kljub nekaterih opozorilom tudi v razvitih državah smatrali malo da ne za čudežni material. V preteklih letih je v naši državi vstopilo v veljavo kar nekaj podzakonskih predpisov, ki urejajo ravnanje z azbestom, in sicer pravilnik o pogojih, pod katerimi se lahko rekonstrukciji in drugih posegih odstranjujejo materiali, ki vsebujejo azbest, pravilnik o ravnanju z odpadki, ki vsebujejo azbest, in uredba o emisiji azbesta v zrak in pri odvajanju odpadnih voda. Zanima me gospod minister: Kako pristojne inšpekcije nadzirajo izvajanje omenjenih prepisov predvsem pri nadomeščanju gradbenih materialov, ki vsebujejo azbest? Vse prepogosto se še namreč dogaja, da na primer zamenjavo salonitnih plošč nestrokovno izvaja izvajalec, ki ni usposobljen za ravnanje z azbestno cementnimi odpadki, le-te se pa odloži na nelegalnih odlagališčih ali pa se jih celo uporabi kot material za utrjevanje raznih poti. Po nekaterih podatkih bi morali v Sloveniji v naslednjih letih zamenjati okoli 20 tisoč ton azbestno cementnega gradbenega materiala letno. Ali ima ministrstvo za okolje in prostor oceno, koliko je potencialnih azbestno cementnih odpadkov, kako namerava nadzirati ravnanje s temi odpadki in ali razmišlja o morebitnih medijskih akcijah za osveščanje širše javnosti o nevarnosti teh odpadkov? Zanima me tudi: Ali ministrstvo za okolje in prostor meni, da bi bilo potrebno uvesti finančne spodbude za strokovno zamenjavo gradbenih materialov, ki vsebujejo nevarni azbest in za strokovno ravnanje s temi podatki? Po mojih podatkih lahko občani kot investitorji za tovrstna dela pridobijo zgolj kredit ekološkega razvojnega sklada Republike Slovenije, in še to zgolj za del investicijske vrednosti. Hvala lepa za odgovore, že v naprej.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala za vprašanje spoštovanemu kolegu Ljubu Germiču. Vprašanje, ki je povezano na posledico azbestnih izdelkov, je zelo zapleteno. Jaz bi šel po vrsti, glede inšpekcij, potem ocena, koliko je potencialnih azbestno cementnih izdelkov oziroma odpadkov v Sloveniji, osveščanje javnosti in pa finančna stimulacija. Inšpekcija za okolje in naravo v okviru pristojnosti, ki jih določa zakon o varstvu okolja in zakon o inšpekcijskem nadzoru, izvaja nadzor nad ravnanjem z odpadki, ki vsebuje azbest. Posebna direktiva je bila sprejeta o preprečevanju in zmanjševanju onesnaževanje okolja z azbestom in direktiva je v celoti prenesena v slovenski pravni red tudi preko predpisov, ki jih je gospod poslanec že citiral, pa še nekateri dodatni so. Poleg inšpekcije za okolje in naravo pa nadzor nad določbami pravilnika, ki se nanašajo na delovne pogoje in izvajanje ukrepov varovanja delavcev pri delu s temi materiali, izvajajo inšpektorji, pristojni za delo. V skladu z letnim načrtom dela je inšpekcija za okolje in naravo inšpekcijski nadzor ravnanja z odpadki, ki vsebujejo azbest, v zadnjih dveh letih izvajala na treh nivojih. Nadzirala je osebe, ki so si pridobile pooblastila za ravnanje z odpadki, ki vsebujejo azbest, nadzirala je ravnanje s temi odpadki pri rušitvenih delih in pa nadzirala odlagališča nenevarnih odpadkov. Po podatkih, ki sem jih danes pridobil, je bilo v letu 2003 43 takih pregledov, lani samo 9. Najpogostejše kršitve, ugotovljene v teh postopkih, so se pojavile pri ravnanju z odpadnimi azbestno-cementnimi gradbenimi odpadki [[kritina in cevi]] . Ugotovljenih je bilo tudi več primerov, ko so odstranjevanje azbestno-cementne kritine, površine nad 1.000 kvadratnih metrov, izvajali izvajalci, ki za taka dela sploh niso imeli pooblastil. Razumljivo je, da so potem inšpekcije ukrepale v skladu s pooblastili. Drugo vprašanje, ali imamo na MOP oceno, koliko je potencialno azbestno-cementnih izdelkov in odpadkov. Ko se je pripravilo operativni program ravnanja z gradbenimi odpadki za obdobje 2004-2008, se je predpostavilo, da je bilo v Sloveniji v letih od 1982 do 1997 prodanih približno 466.000 ton azbestno-cementne kritine. Nekaj te kritine je bilo že odstranjene. Če predpostavimo, da se bo življenjska doba teh izdelkov iztekla nekje med leti 2002 in 2020, potem smo ocenili, da bo statistično gledano v tem obdobju nastalo približno 24.000 ton odpadne azbestno-cementne kritine na leto. Ocena ministrstva za okolje in prostor je, iz tega operativnega ravnanja z azbestno-cementnimi izdelki se predpostavlja, da bo v letih od 2004 do 2020 nastalo približno 400.000 ton odpadne azbestno-cementne kritine. Vaše tretje vprašanje se dotika medijskega ozaveščanja javnosti. Zelo podpiram to vprašanje. Moj odgovor je naslednji. Na ministrstvu bomo skupaj z agencijo Republike Slovenije za varstvo narave pripravili posebno brošuro oziroma zgibanko na temo azbesta z vsaj naslednjimi vsebinami: splošno o azbestu, potem sanacija kritin iz azbesta in tudi informacije o ostalih azbestnih izdelkih. Predvsem pa bo ta informacija dopolnjena s podatkom, kam se sme odlagati te odpadke, na kakšen način, pod kakšnimi tehničnimi pogoji in tako naprej. In še vaše vprašanje, ki je vezano na finančne spodbude. Po podatkih, ki sem jih pridobil, je ekološki razvojni sklad, ki ga omenjate, v letu 2003 s krediti pomagal, da se je zamenjalo 43 tisoč kvadratnih metrov kritine, v lanskem letu pa bistveno več, 84 tisoč kvadratnih metrov te kritine. In kot je bilo že rečeno, zaenkrat je edini veljavni formalni instrument kredit občanom za nadomeščanje strešne kritine, ki vsebuje azbestna vlakna. In to zamenjavo pa lahko izvajajo le izvajalci, ki so registrirani za krovsko in kleparsko dejavnost in morajo tudi podpisati posebno izjavo. Eko sklad pa potem občasno in vzročno kontrolira na terenu, ali je bila zamenjava kritine res izvedena in običajno take kritine ne uporabljajo za druge namene, na primer pokrivanju drv, kar je zelo znana praksa bila po Sloveniji. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Nimam pa dokončnega odgovora na vaše vprašanje, ali bomo uvedli tudi dodatne finančne spodbude za strokovno zamenjavo gradbenih materialov. To pa je izziv za moj mandat.
Hvala lepa. Izvolite prosim.
Mogoče samo eno dodatno vprašanje. Omenili ste dejavnosti inšpekcijskih služb v letu 2003 in 2004. Vidimo, da jih je v letu 2004 bistveno manj, pri čemer ste navedli tudi količino zamenjav leta 2003 in leta 2004, ko jih je bilo bistveno več. Ali to pomeni, da je ozaveščenost bistveno večja, ali je aktivnost inšpekcijskih služb bistveno manjša oziroma ali je na tem področju manj potrebna? Hvala lepa.
Hvala za dodatno vprašanje. Upam, da je ozaveščanje bistveno večje. Zelo pomembno pa je, na kakšen način se ti odpadki odlagajo. Po veljavni zakonodaji se lahko, kljub temu da so nevarni odpadki po svoji naravi, se jih lahko odlaga na komunalna odlagališča. Ampak z jasno tehniko, da se zasujejo ti odpadki in tako naprej. Jaz menim, da je bilo v Sloveniji tudi v zadnjih tednih in mesecih nekaj prakse, ki je bila povsem nasprotna od te, ki sem jo pravkar omenil. Tukaj je naloga konkretnih inšpekcijskih služb, da odreagirajo zelo jasno in potem predlagajo sankcije za tiste, ki ne spoštujejo veljavne zakonodaje.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje bo postavil gospod Milan Petek. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Spoštovani, upam, da še ne preveč utrujeni minister za zdravje. Želim vas vprašati o nekaterih vaših odločitvah, ki so po mojem v nasprotju z načelom gospodarnosti in učinkovitosti porabe javnih sredstev. Gre za nabavo linearnega pospeševalnika in nakup operacijskih miz, kjer ste na to načelo očitno pozabili. Prejšnji minister vas je ob predaji poslov seznanil z argumenti, po katerih je cena linearnega pospeševalnika oderuška in vam predlagal ponovitev razpisa. LDS je na tiskovni konferenci predložila dokazilo o ceni, ki jo taka oprema dosega v tujini in iz katere je mogoče zaključiti, da je bila cena opreme v Sloveniji vsaj za 200 milijonov tolarjev previsoka. Tudi državna revizijska komisija je v svojih stališčih večkrat razlagala, da morebitna ugoditev pritožnikov na elemente razpisa še ne pomeni, da mora kupec opremo kupiti, posebej če je prepričan, da je cena previsoka. Nakup opreme po taki ceni ste utemeljili s tem, da jo bolniki nujno potrebujejo. To je nesporno res, vendar z ohlapnim razumevanjem takšnega stališča lahko povzročite legalizacijo izsiljevanja dobaviteljev, saj je v zdravstvu večina nabav nujna. Ta nujnost pa za vas ni ovira, da ne bi razveljavili postopka nabave 19 operacijskih miz, kjer je eden od dobaviteljev, torej tisti, ki je bil dobavitelj miz v razvpitem primeru Kliničnega centra, z vsemi manevri prepričeval, da bi sploh prišlo do odpiranja ponudb. Sedaj ko je do odpiranja ponudb končno prišlo in se je izkazalo, da so nekatere mize, ki so v široki uporabi tudi v razvitih državah kar polovico cenejše od miz v Kliničnem centru, pa ste zavrnili vse ponudbe. Ker so se sedaj nekateri ponudniki pritožili na takšno odločitev, ste krivdo, kako priročno, spet zvrnili na prejšnjega ministra, pa čeprav je jasno, da bi se lahko odločili za ponudnika, s katerim bi pridobili mize, ki bi bile polovico cenejše od tistih, kupljenih v Kliničnem centru. Sprašujem vas: Kako je možno, da pri tej vaši skrbi zaradi premalo finančnih sredstev, ki ste jo pred dvema urama izrazili poslancu Germiču, brez pomislekov kupujete po oderuški ceni, istočasno pa zavračate opremo po primernih torej nizkih cenah? Ali vam pri tem ravnanju morebiti svetuje tudi član vašega strokovnega sveta dr. Janez Zajc, ki je bil glavni akter razvpite kupčije z operacijskimi mizami v Kliničnem centru? Ali gre pri tem za rehabilitacijo ljudi, ki so sodelovali pri tisti nabavi? Če se boste ponovno odločali za najdražjega ponudnika, boste skupaj z razliko v ceni pospeševalnika zapravili vsaj pol milijarde javnega denarja. Koliko nujno potrebne opreme bi lahko kupili za izgubljene pol milijarde je vam seveda najbolj jasno. Ali pa boste morda na ta račun zmanjšali pravice zavarovancev? Se zahvaljujem, gospod minister.
Hvala lepa. Minister za zdravje, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, ki kaže popolno nepoznavanje situacije na tem področju in je bilo pač narejeno v nekem poslanskem ali v neki strankarski skupini, nekem odboru, na podlagi nekih zavajujočih podatkov. Poslansko vprašanje, ki ste mi ga postavili, primerja neprimerljive stvari, istočasno pa je tudi v celoti netočno. To je bolj trditev, kar ste govorili, kot pa vprašanje. Mi nismo zavračali nobene ponudbe operacijskih miz do sedaj, ki je bila cenejša in celo zato, ker je bila cenejša. Strokovna komisija za vodenje postopkov javnega natečaja, ki jo je imenoval prejšnji minister, ta komisija je še v isti sestavi vse ponudbe za 19 operacijskih miz za več slovenskih bolnišnic zavrnila, ker nobena od teh ponudb ni bila pravilna in ker na podlagi veljavnega zakona, katerega ustrezne spremembe smo že predlagali, ni mogla ravnati drugače. Vi ste bili seveda v teh podatkih, ki ste jih tu navajali, popolnoma zavedeni od nekoga, ki je bil v središču dogajanja v prejšnjem mandatu. Seveda niti po predmetu še manj pa po vrednosti in niti po postopku ni mogoče primerjati med seboj javnega naročila teh 19-ih operacijskih miz z nedavno kupljeni linearni pospeševalnik s stereotaktično in dozimetrično opremo za onkološki inštitut v Ljubljani, ki sta bili povod zgoraj omenjeni predlog za spremembe zakona o javnih naročilih. Čeprav v tehtnih dvomih glede ponujene cene, je ministrstvo za zdravje postopek, ki ga je začel tudi že prejšnji minister z napačnim razpisom, moralo zaključiti z nakupom opreme, ker sta mu tako odločitev kot edino možno, ni res, da bi lahko mi storili, kaj drugega, čeprav bi se v končni fazi tudi lahko za to odločili, vendar je bila edina možna rešitev v tistem času po nareku dveh zaporednih odločitev državne revizijske komisije smo se takrat odločili za nakup tega aparata. Še enkrat poudarjam, to je posledica napačnega razpisa v prejšnjem ministrstvu, ki v razpisu niti ni ločilo stereotaktične opreme od dodatkov, ki so za to potrebni in za katere cena znese približno 200 milijonov. Seveda ob takih razlagah in takih vprašanjih, kot jih sedaj postavljate, ugotavljam, da stvari ne poznate in da vam je to stvar verjetno nekdo tudi malo priporočil, da jo danes tukaj predstavite, ker sem o isti stvari že pred pol ure govoril na televiziji, s tem akterjem seveda. Odločili smo se pa za ta način, za ta nakup zaradi tega, ker smo hoteli pomagati pacientom, ki na obsevanje čakajo, ki imajo karcinom in ki bodo, če bomo čakali še dolgo časa, na vaš način, kakršnega ste imeli v prejšnjem mandatu, čakali še dolgo časa in zato umirali. Mi se za tak način nismo odločili. Odločili smo se pa za način, v katerem bomo pacientom v prihodnje čim hitreje nakupili primerno opremo, ki bo pa tudi primerno poceni. To bomo dosegli na dva načina, da bomo po eni strani postopek poenostavili, onemogočili v prihodnje nepotrebne pritožbe, kakršne sedanja zakonodaja dovoljuje, po drugi strani pa kontrolirali tudi cene tistih, ki so sedaj dejansko lahko postavili previsoke cene, za katere pa ni prav nobenih podatkov. Tisto, kar vi govorite, da imate neke podatke in o katerih govori tudi bivši minister, seveda tistih cen nikjer in nikoli nisem niti videl, kaj šele, da bi bile te cene res prave. Ko bodo enkrat te cene prave, ko bom jaz te podatke dejansko dobil, takrat se lahko začnemo pogovarjati o eventualno visoki ceni. Kar se tiče 19 operacijskih miz in drugih podtikanj, ki so se tu pojavila v zvezi s primarijem Zajcem, ni imel nič zraven pri tej zadevi. To vam garantiram 100%, razen tega vam lahko povem, da je bil za enkrat na sodišču oproščen. Če to za vas nič ne pomeni, potem je to pač stvar, kako nekateri gledajo na sklepe sodišča. Tam, kjer jim je prav, tam velja sklep sodišča, tam, kjer jim ni prav, pa tudi ne. Tak način je bil prej dolgo časa v veljavi in upam, da v prihodnje ne bo več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Zanimivo, do sedaj v vseh 40-ih vprašanjih ni bilo vsaj po moji presoji tako gnevnega odgovora, kot je bil ta. Jaz vas nisem nič drugega vprašal, kot na način, kot se to sprašuje. Ne vem, kako ste delali vi, ko ste bili poslanec. V poslanski skupini se formirajo vprašanja in nekdo od poslancev na ta način vprašanje predstavi. Moj namen je bil dobiti jasen odgovor, dobiti vaša zagotovila, da menite, da ste ravnali pravilno, da ste ravnali zakonito. Vi ste o tem prepričani, mi o tem nismo prepričani. Valite pač krivdo na bivšega ministra, ki je kot izgleda odgovoren za vse, tudi za to strokovno komisijo, ki je sedaj pod vašim vodstvom baje ugotovila, da nobene ponudbe niso primerne, istočasno ste jo pa prej negirali, kako je slab razpis pripravila. To kaže na neko zmedenost v ravnanju v nekem zagonskem obdobju, dokler ne boste pripravili seveda takšne podlage za razpise, ki bi vam ustrezali in kot vi menite, da bi torej zagotavljali izbor na tak način, kot boste vi želeli. Jaz ne bi rad niti dopolnilnega odgovora, če pa še imate kaj na to povedati, pa bom vesel.
Jaz nisem gnevno odgovoril, jaz sem odgovoril na nekatere insinuacije, ki so se v tem vprašanju pojavile in na katere sem pač bil dolžan odgovoriti. Še posebej sem pa bil dolžan odgovoriti na ta vprašanja pred pol ure po opravljenem soočanju z bivšim ministrom na televiziji, kjer so se pojavila popolnoma ista vprašanja, popolnoma ista zavajanja, kot ste jih vi tukaj predstavili. Jaz sem vam samo na to odgovoril in nimam kaj dodati k temu, kar sem rekel, še enkrat povem. Najprej, meni pomeni največ, da bomo paciente pozdravili. Ali je v neki situaciji, boste sedaj ugotovili ali pa bomo ugotovili, da je bil po nabavi po nekem razpisu, ki ga je prejšnje ministrstvo še speljavalo, sedaj neka miza ali pa nek material, preplačan, seveda v tem primeru - to bomo lahko ugotovili kasneje. Ta trenutek je najbolj pomembno, da smo za paciente dobili mizo oziroma pospeševalnik, ki bo paciente zdravil, da ne bodo zaradi nekaterih posameznikov in njihove trme pacienti nastradali. Mi bomo te stvari že uredili v našem mandatu, z našimi razpisi in na način, ki bo tudi zakonit.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca ima poslansko vprašanje za ministra za šolstvo in šport. Prosim.
Ministru Zveru postavljam vprašanje: Zakaj se je v primeru osnovne šole Bršlin v občini Novo mesto odločil tako, kot se je odločil? Zakaj se je odločil za model segregacije, za ločevanje otrok pri pouki na podlagi etnične pripadnosti? Gospod Zver, se vam ne zdi, da je to pristop, ki ga ne podpirajo nikjer v Evropski uniji? Se vam ne zdi, da smo v Sloveniji, in to leta 2005, in da nismo na jugu Združenih držav Amerike, kjer so nekoč zvezne države dokazovale intelektualno nesposobnost Afroameričanov? Ali menite, da so romski otroci intelektualno manj sposobni, kot so otroci Slovencev, glede na to, da ste jih avtomatično potisnili v ločeno skupino, ne glede na to, kakšen je njihov dejanski nivo znanja? Se vam tudi ne zdi, da način, ki je bil podoben na Slovaškem, vam vzorni Slovaški, kjer so bili ločeni romski vrtci, ločene romske šole, kjer so bili prilagojeni programi, je bil tovrsten model postavljen pod vprašaj oziroma ga je Evropska unija ostro kritizirala. Ampak ni se nam treba ozirati v Evropsko unijo, vprašati moramo starše in tudi šolnike, zagotovo pa ne podpirati tovrstne segregacije, kot ste jo izpeljali vi, seveda, kot smo zasledili, pod nekim alibijem, da ste kot odrešitelj rešili neko trenutno situacijo, s tem pa po našem mnenju povzročili velike nepravilnosti v tej družbi, ki imajo lahko še velike posledice. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Za to vprašanje se seveda ne bom zahvalil, kot smo se zahvaljevali za vsa ostala vprašanja, ker je nekorektno in žaljivo ter na nek način trivialno. Vsi dobro vemo, kaj se je zgodilo in kaj se je dogajalo na tej šoli zadnja leta, da je prihajalo do ostrih konfliktov med eno in drugo skupino staršev, tudi Romi so Slovenci, med drugim, sam jih ne ločujem na Rome in jih ne imenujem za Neslovence, kakor vi. In prišlo je do konflikta, ko je celo grozilo, da ne bo pouka na tej šoli. Lahko je biti pameten in teoretizirati, ampak v tej situaciji je minister moral rešiti vzgojno-izobraževalni proces in poiskati optimalno rešitev, ki bo zadovoljila obe strani. Ta rešitev je zadovoljila obe strani, bila je soglasno sprejeta. Res je, da so nekateri veliko kurili in podkurili in žgali. Seveda tiste, ki so to delali, ni peklo, peklo je druge in jih še peče. Moram reči, da situacija videna iz kabineta tukaj iz Ljubljane je bistveno drugačna, kot je situacija na tej šoli, torej na terenu. Približno model, ki smo ga iznašli skupaj na ministrstvu tudi s strokovnimi službami - ne minister sam ni bil odrešenik - odgovarja nekim splošnim standardom, tudi zakonskim predpisom in ni v nasprotju s splošnimi direktivami, usmeritvami, niti z evropskimi direktivami ne. Gre za splošno sprejet model, recimo, tudi na Finskem in tudi pri nas so podobne rešitve znane, tudi uzakonjene. Gre za posebne učne skupine, v katerih so učenci s posebnimi učnimi potrebami. Ti modeli se v Evropi različno imenujejo, od specialne edukacije in podobno. Skratka, ne gre za nobeno segregacijo, ne gre za ustanavljanje nobenih posebnih oddelkov, nobenih posebnih šol, kot vi želite to predstaviti. Čeprav je bila že v času vašega ministra, ministra iz vaše stranke, šola in še obstaja šola, ki je imela posebne oddelke in takrat niste nikoli govorili, da minister Gaber ali pa še kdo prej segregira romske otroke. Sedaj pa ne gre za ustanavljanje posebnih oddelkov, sedaj gre za ustanavljanje posebnih učnih skupin, kar je neka sistemska rešitev, ki je poznana tudi v tujini, ne samo na Slovaškem, tam gre za drugačen model. Sicer pa je dejstvo naslednje. Če vi poskušate na eni strani preveč intenzivno integrirati otroke v neko skupino ali eno skupino v večinsko družbeno skupino, jo nasilno asimilirate, ne vem, če dosežete optimalen rezultat in njihovo zadovoljstvo. Tukaj je bil glavni razlog za to, poleg ne varnosti, poleg občutka ne varnosti otrok, tudi kvaliteta pouka, ki je šepala pri obeh skupinah. Torej na eni strani lahko imamo izrazito nasilno asimilacijo in integracijo, h kateri očitno vi strmite, in na drugi strani lahko namesto segregacije uporabite kakšen pozitiven pojem, avtonomija ali pa pozitivna diskriminacija. Ali mislite, da logika manjšinskih šol temelji na asimilaciji madžarske in italijanske manjšin? Nikoli niso optimalno čiste rešitve. Čistih rešitev ni. Tukaj je vmesna rešitev, vmesna rešitev, ki ne odstopa od splošnih direktiv inkluzije, integracije, niti ni v nasprotju z zakonskimi določili. Recimo 37. člen pravi, učenci enega ali več razredov ali oddelkov so pri vzgojnem izobraževalnem delu lahko razporejeni v učne skupine. Standarde in normative za oblikovanje učnih skupin določi minister. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Kolikor lahko v kratkem času vaša nanizana dejstva komentiram, da bi speljala še dodatno vprašanje. Pravite, da vsi dobro vemo, kaj se je zgodilo na tej šoli. Več ali manj, ne vsi, dobro vemo, kaj se je zgodilo na tej šoli. Dejstva, ki so se dogajala že pred oktobrom, skratka v predvolilnem obdobju, so šla v tisto smer, kjer so se pravzaprav vznemirjenja, razpihovanja, nesoglasja med romsko in slovensko populacijo dogajala zelo intenzivno. In ta dejstva so rezultirala tudi v nestrpnosti, ki so se na nek način reševala na bremenih otrok in tudi šole. To so dejstva. Drugič. Pravite, da rešitev, s katero ste prišli, je zadovoljila obe strani. Novomeški romski svetnik je izrazil jasno stališče, da predstavniki Romov ne želijo, da bi njihovi otroci na šoli s predvideno delitvijo bili obravnavani kot manj vredni. In tudi predstavniki staršev, ki so zbrali okoli 400 podpisov, da bi se otroci porazdelili enakomerno, po vseh šolah novomeških občin, niso soglašali s tem. Ampak sprašujem vas: V tem primeru, če se tovrstna napetost, ki je bila, kot pravim, strankarsko umetno izzvana s tem vpletanjem otrok, povzroča še naprej konflikte, kaj boste storili vi in vaš predsednik, da bi vaši, bom rekla, aktivisti po Sloveniji prenehali s povzročanjem škode državljankam in državljanom, še posebej najmlajšim generacijam v bodoče?
Hvala. Gospod minister.
Tega zadnjega res nisem razumel. Kako to mislite? Prosim, če lahko pojasnite vprašanje.
Prosim, če lahko še enkrat pojasnite vprašanje.
Glede na to, da je nestrpnost na šoli nastala z umetnim vnašanjem nestrpnega vzdušja, ki je posledično rezultiralo tudi v konfliktih, ki ste jih potem tako blagodejno rešili, se sprašujem, če se bodo take nestrpnosti nadaljevale in bodo šle na račun otrok in njihovih integracij in segregacij, kot pravite vi, sprašujem vas: Kaj boste naredili, če bodo take napetosti še prisotne v drugih šolah? Ali boste potem segregirali tudi druge romske otroke v primerih, ko boste morali reševati take napetosti, ne način integriranja, ampak segregiranja?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Bilo bi zelo dobro, da bi se vsi oglasili, vse politične stranke, da bi čim manj podpihovali tovrstne nestrpnosti. Še posebej bi želel prositi Liberalno demokracijo Slovenije za to, tudi v novomeškem primeru, v primeru Bršlina. Mi bomo seveda ravnali tako v skladu z zakonskimi določili in predpisi, nič v nasprotju z njimi, niti z mednarodnimi deklaracijami, priporočili, smernicami, konvencijami, tudi v prihodnje. Upam, da do eskalacij, novih eskalacijskih konflktov med temi skupinami v prihodnje ne bo prišlo. Poskušali bomo tudi uvesti ali pa razmisliti, ali tisti model segregacije, na katerega vi pozabljate, ki sem ga podedoval kot dediščino prejšnjega ministrstva, spraviti na kakšen boljši, bolj human nivo, kot je sedaj. Tudi o tem bo treba razmisliti in najti ugodno rešitev za dotično šolo, ki ima dva tovrstna oddelka, za katera sem izvedel šele sedaj v zadnjih dneh. Želel bi, da se taka vprašanja, ki so dejansko pereča, ki povzročajo hujše konflikte, ne politizirajo. Mi smo našli dogovor in konflikt in obe strani sta se strinjali s tistim modelom, dokler ni prišla strankarska politizacija kasneje, naknadno in ko so si nekateri premislili in niso več držali dogovora. Tisti gospod, o katerem govorite, se je strinjal z rešitvijo, s tem modelom zaradi tega, da ne bo treba njihovih otrok nasilno prevažati, preseljevati v druge šole. To je bil njegov ključni kriterij za rešitev in temu je bilo ugodeno s to rešitvijo.
Hvala lepa. In končno še zadnje poslansko vprašanje. Gospod dr. Mitja Slavinec ga bo podal ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Opozarjam vas, da ministra ni v dvorani. Zato vas sprašujem: V kakšni obliki želite odgovor, v pismeni ali ustno na prihodnji seji?
Vprašanje bom zastavil in pričakujem ustni odgovor na prihodnji seji.
V redu. Prosim, da postavite vprašanje.
Zanima me, kakšno je uradno stališče ministrstva do stališča nedavnega predsednika strokovnega sveta SDS in po novem predsednika sveta za visoko šolstvo do zapiranja sej sveta za visoko šolstvo za javnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujemo poslanska vprašanja. Predsedniku vlade, ki je bil prisoten, in vsem prisotnim ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 4. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Lahko noč!