Kolegice in kolegi, gospe in gospodje, lep pozdrav vsem! Pričenjam 29. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora. Rad bi vas obvestil, katere kolegice in kolegi so zaradi drugih obveznosti zadržani in se seje ne morejo udeležiti. To so kolegi: Avšič, Cimperman, Čebulj, Čeligoj, Diaci, Germič, Janša, Kavtičnik, mag. Kramberger, Kremžar, Partljič, Peterle, Pukšič, Sušnik, Školč, Terčon, mag. Vizjak, kolegica Cveta Zalokar Oražem in kolega Zamernik. Na to sejo sem povabil predstavnike vlade Republike Slovenije. Vse prisotne prav lepo in prisrčno pozdravljam! Najprej bomo prešli na določitev dnevnega reda 29. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z drugim odstavkom 58. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje. Predlogov za umik ali širitev dnevnega reda nisem prejel, zato bomo prešli na odločanje o določitvi dnevnega reda. Ali želi kdo obrazložiti glas pred tem? V nasprotnem primeru bom dal predlog dnevnega reda, kot ste ga prejeli s sklicem, na glasovanje. Prvič bom ugotavljal glasovanje. Prosim, glasujemo o predlogu dnevnega reda. Zdi se mi, da nas je v dvorani manj, kot to zahteva kvorum, vendar smo sredi glasovanja. Ugovor zoper glasovalno napravo. Mislim, da morate večkrat [[...]]Je zdaj v redu? Zdaj je pa v redu. Dobro, bil je ugovor sredi prvega glasovanja, tako da bom prvo glasovanje ponovil. Ponovno vabim kolegice in kolege iz preddverja, da pridejo v veliko razpravno dvorano. Prvič bom dal na glasovanje odločanje o dnevnem redu v celoti. Glasujemo. 46 navzočih, 40 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je dnevni red 29. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O RAZGLASITVI USTAVNEGA ZAKONA O SPREMEMBAH I. POGLAVJA TER 47. IN 68. ČLENA USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE. Državni zbor je na seji 27. februarja letos sprejel ustavni zakon o spremembah I. poglavja ter 47. in 68. člena ustave Republike Slovenije. V skladu s prvim odstavkom 182. člena poslovnika državni zbor razglasi ustavni zakon najkasneje osmi dan po njegovem sprejemu, razen če najmanj 30 poslancev zahteva, da se sprememba ustave predloži v potrditev volivcem na referendumu. Zahteva za razpis referenduma ni bila podana, zato lahko državni zbor danes razglasi ustavni zakon o spremembah I. poglavja ter 47. in 68. člena ustave Republike Slovenije. Ustavni zakon razglasi državni zbor s sprejetjem odloka o razglasitvi. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila ustavna komisija. Kot poročevalec besede ne želim. Sprašujem, ali želi kdo drug v zvezi s predlogom odloka besedo? Ugotavljam, da nihče. Prosim za pozornost. Prebral bom vsebino odloka, o kateri bomo odločali: Državni zbor Republike Slovenije je na 29. izredni seji dne 7. marca leta 2003 na podlagi 171. člena ustave Republike Slovenije, Uradni list Republike Slovenije številka 33/91, 42/97, 66/2000, in tretjega odstavka 182. člena poslovnika državnega zbora Republike Slovenije, Uradni list Republike Slovenije številka 35/2002, sprejel odlok o razglasitvi ustavnega zakona o spremembah prvega poglavja ter 47. in 68. člena ustave Republike Slovenije. Razglaša se ustavni zakon o spremembah prvega poglavja ter 47. in 68. člena ustave Republike Slovenije, ki ga je državni zbor Republike Slovenije sprejel na seji dne 27. februarja leta 2003. Glasujemo o odloku. Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja o odloku o razglasitvi ustavnega zakona. 58 navzočih, 54 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je odlok o razglasitvi ustavnega zakona o spremembah prvega poglavja ter 47. in 68. člena ustave Republike Slovenije sprejet. S tem je ta točka dnevnega reda zaključena. Državni zbor lahko preide na 2. TOČKO DNEVENGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O ZAHTEVI, DA USTAVNO SODIŠČE ODLOČI, ALI JE VSEBINA ZAHTEVE ZA RAZPIS PREDHODNEGA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA V ZVEZI S PREDLOGOM ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O TRGOVINI, KOT IZHAJA IZ POBUDE SINDIKATA DELAVCEV TRGOVINE SLOVENIJE, V NASPROTJU Z USTAVO REPUBLIKE SLOVENIJE, PREDVSEM NJENIM 14. IN 74. ČLENOM. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila podpredsednica kolegica Irma Pavlinič Krebs, ki je nadomeščala predsednika v času njegove odsotnosti in ji dajem besedo, če tako želi. Prosim, gospa podpredsednica, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala lepa. Spoštovani! 28.02.2003 je Sindikat delavcev trgovine Slovenije predsedniku državnega zbora predložil pobudo volivkam in volivcem za vložitev zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma in v skladu s 13. členom zakona o referendumu in ljudski iniciativi prosil za določitev roka za zbiranje podpisov volivcev. V torek 04.03. je zakonodajno-pravna služba podala mnenje v zvezi s to pobudo. Predlagatelj je bil z njim seznanjen in referendumsko vprašanje formalno dopolnil, tako da se glasi: Ali ste za to, da se v predlogu zakona o spremembah zakona o trgovini, EPA750-III , določi, da so prodajalne odprte največ do deset nedelj v letu, razen bencinskih servisov z omejeno prodajno površino ter prodajaln v bolnišnicah, hotelih, na letališčih ter železniških in avtobusnih postajah, ki so lahko odprte brez omejitev. Tako formalno dopolnjena pobuda, podprta s podporo z zakonom predpisanega števila podpisov, izpolnjuje pogoje, določene v zakonu o referendumu in ljudski iniciativi. V istem mnenju pa je zakonodajno-pravna služba v zvezi z vsebino predlagane ureditve, kot izhaja iz referendumskega vprašanja, menila, da bi državni zbor moral pretehtati, ali bi taka ureditev utegnila biti v določenih pogledih ustavno vprašljiva, in upoštevaje prvi in drugi odstavek 16. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi odločiti, ali bo zahteval, da o teh vprašanjih dokončno presodi ustavno sodišče. Le-to je dolžno v skladu z zakonom odločiti v 15 dneh. Dvom o skladnosti vsebine referendumskega vprašanja z ustavo, zlasti z njenim 14. in 74. členom, je zakonodajno-pravna služba tudi obrazložila. Dovolite, da obrazložitev predstavim. Citiram: "Po ustavi je gospodarska pobuda svobodna, vendar pa se ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo v skladu z drugim odstavkom 74. člena ustave. Referendumsko vprašanje se nanaša na dopustitev izjem od siceršnjega pravila, da so trgovine ob nedeljah in na dan z zakonom določenih praznikov zaprte, kar kot novost predvideva predlog zakona. Osnovno vprašanje v zvezi z obstojem oziroma določitvijo javnega interesa se sicer zastavlja že za samo prepoved obratovanja trgovin v nedeljo ali ob praznikih, vendar pa se vprašanje obstoja javnega interesa prav tako zastavlja v povezavi z izjemami od te prepovedi, kar pa je tudi vsebina referendumskega vprašanja. Obrazložitev referendumskega vprašanja navaja k sklepanju, da bi javni interes obstojal ob razreševanju preobremenjenosti zaposlenih, večinoma žensk, pri ohranjanju družinskega življenja ter omogočanju dneva počitka v tednu na dan, ki je praviloma tisti, na katerega delavci po tradiciji ne delajo, kar pa v temelju ureja že zakon o delovnih razmerjih. Pravice delavcev v zvezi z varstvom v okviru delovnega razmerja, torej zaposlitve, so tako že urejene, pri čemer so upoštevane tudi obveznosti, ki izhajajo za Republiko Slovenijo iz mednarodnih pravnih aktov, ki jo obvezujejo in na katero se pobudnik v obrazložitvi v delu sklicuje. Zato dejanski razlogi za dovolitev obratovanja navedeno število nedelj v letu niso jasni, in glede na to tudi ni jasen javni interes, ki bi bil podlaga za takšno ureditev. V takšnem dejanskem in pravne stanju pa omenjena rešitev v posledici lahko predstavlja neutemeljen oziroma nesorazmeren poseg v ustavno pravico svobodne gospodarske pobude, kot jo določa 74. člen ustave. V referendumskem vprašanju je v okviru izjeme od pravila, prepovedi obratovanja, vsebovana tudi posebna lokacija trgovin. Iz obrazložitve ni razviden razlog, zakaj so lokacije izbrane na predlagani način, smiselno pa bi sklepali, da gre za prodajalne, za katere pobudnik meni, da morajo biti po svoji naravi odprte vsak dan. Zakaj so ob takem izhodiščuizbrane prav navedene lokacije, pa tudi ni obrazloženo. Zato je o utemeljenosti izbora težko presojati. Vendar pa opozarjamo, da bi kot dejanska podlaga morali biti prav razlogi za predlagani izbor jasno predstavljeni, saj bi samo tako lahko nearbitrarno utemeljili javni interes za ureditev izjem v predlagani vsebini. Vendar pa predlagani izbor sam po sebi vsebuje še nadaljnje vprašanje enakopravnih možnosti dostopa do teh lokacij za vse pravne in fizične osebe, ki se ukvarjajo s trgovinsko dejavnostjo, kar v predlogu ureditve iz referendumskega vprašanja ni urejeno. Zato te rešitve v posledici lahko povzročijo neenakopravnost v pogojih poslovanja oziroma obravnavanja gospodarskih subjektov, ki se ukvarjajo s to gospodarsko dejavnostjo, s čimer pa je lahko nedopustno poseženo v ustavno načelo enakopravnosti ter varstva konkurence na trgu, kot sta določeni v 14. oziroma v okviru 74. člena ustave." Zastavljen in tako obrazložen dvom s strani zakonodajno-pravne službe mi je predstavljal osnovo, da pred določitvijo roka za zbiranje podpisov v podporo pobudi predlagam državnemu zboru, da že v prvi zakonsko možni fazi pridobi dokončno odločitev ustavnega sodišča glede ustavne dopustnosti predlagane smeri za zakonsko razreševanje tega vprašanja. Racionalno, z vidika stroškov, in korektno ter pošteno do pobudnikov in državljank in državljanov je, da ta dvom čim prej odpravimo. Zato zboru predlagam, da predlagani sklep podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, za utemeljitev vašega predloga. Prav vse poslanske skupine želijo predstaviti stališča. Najprej v imenu poslanske skupine Stranke mladih kolega Štemberger, ki pa je odsoten. Kolega Valentin Pohorec, v imenu [[...]]A, pardon! Želite predstaviti stališče matičnega delovnega telesa? Prosim, poročilo odbora - se opravičujem! - za gospodarstvo, kolega Pohorec, imate najprej besedo.
Hvala za besedo, predsednik. Podal bom povzetek iz poročila odbora za gospodarstvo, ki je danes na 12. nujni seji obravnaval predlagano tematikoo zahtevi, da ustavno sodišče odloči, da je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini, kot izhaja iz pobude sindikata delavcev trgovine, v nasprotju z ustavo Republike Slovenije, predvsem s 14. in 74. členom. Seji odbora je prisostvovala predlagateljica predloga sklepa, gospa Irma Pavlinič Krebs, ki je malo prej podala svojo obrazložitev. Seji so prisostvovali tudi: zakonodajno-pravna služba, predstavniki vlade Republike Slovenije, skupina predlagateljev zakona o spremembi zakona o trgovini ter sindikat delavcev Slovenije. Kot je že povedano, zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju v zvezi z vsebino predlagane ureditve, kot izhaja iz referendumskega vprašanja, opozarja, da bi državni zbor moral pretehtati, ali bi taka ureditev utegnila biti v določenih pogledih ustavno vprašljiva, upoštevaje predvsem 16. člen zakona o referendumu in ljudski iniciativi, in da bi o tem vprašanju pred samim razpisom referenduma odločalo in presodilo ustavno sodišče. Zakonodajno-pravna služba med drugim meni, da dejanski razlogi za dovolitev obratovanja prodajaln na navedeno število nekaj dni v letu niso jasni in glede na to tudi ni jasen javni interes, ki bi bil podlaga za takšno ureditev. V takem dejanskem in pravnem stanju pa predlagana rešitev v posledici lahko predstavlja tudi neutemeljen oziroma nesorazmeren poseg v ustavno pravico svobodne gospodarske pobude. V razpravi o predlogu sklepa so člani odbora izrazili deljena mnenja, nekateri razpravljavci so menili, da presoja ustavnega sodišča Republike Slovenije o skladnosti predlaganih razširitev v zvezi z obratovalnim časom prodajaln ni potrebna in da bi se morali prizadevati čimprej sprejeti zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o trgovini. Druga skupina razpravljavcev pa je bila mnenja, da je predlagani sklep smotrno sprejeti, ter da že v zgodnji fazi postopka za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma pridobimo mnenje ustavnega sodišča glede na to, da je bil izražen utemeljen dvom o skladnosti predlaganih rešitev z ustavo. Z več vidikov je zato primerno pridobiti mnenje torej ustavnega sodišča čimprej, med drugim tudi zaradi stroškov, povezanih z referendumom. Posamezni razpravljavci pa so enostavno rekli, da se ne bodo ne tako in ne drugače opredelili. Po tej razpravi, ki je bila malo širša, je odbor za gospodarstvo sprejel naslednji sklep: "Odbor za gospodarstvo podpira predlog sklepa o zahtevi, da ustavno sodišče odloči, ali je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi s predlogom zakona o spremembi zakona o trgovini, kot izhaja iz pobude sindikata delavcev trgovine Slovenije, v nasprotju z ustavo Republike Slovenije, potem z njenim 14. in 74. členom", ter predlaga državnemu zboru, da ta sklep sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Še vedno v dvorani ne vidim predstavnika poslanske skupine Stranke mladih. Tako dajem zdaj besedo ponovno kolegu Pohorcu, tokrat za predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS.
Hvala. Ker sem podajal mnenje odbora, ki je identično tudi z mnenjem naše poslanske skupine, bom povedal samo na kratko še naslednje. V vse je vredno dvomiti in tako je vredno dvomiti tudi o tem, ali je pobuda na mestu in bi eventualna izvedba referenduma, ki stane veliko denarja za to državo, lahko pomenila kasnejšo sprožitev ustavnega spora s strani drugih zainteresiranih oziroma prikrajšanih, v tem primeru gospodarstva, trgovinskih podjetij in drugih in bi se mogoče ponovno znašli priistem vprašanju, da smo z referendumom nekaj sprejeli, kar nas je toliko in toliko stalo, sedaj pa bo recimo pogojno ustavno sodišče o tem presodilo, in če bi presodilo tako, kot bo smatralo, da je potrebno, lahko tudi drugače, kot je volja ljudi na referendumu izražena, bi ponovno morali spremeniti oziroma odločati v smislu, ki ni identičen ali pa enak volji delavcev trgovine. S tem mi ne rečemo, da delavci v trgovini, predvsem delavke v trgovini niso v marsičem prikrajšane, oškodovane. Smatram pa, da je to predvsem stvar spoštovanja delavske zakonodaje, da jim ne omogočajo tistih pravic, ki jim po zakonu o delovnih razmerjih in drugih gredo, da niso pravično plačane za to nedeljsko delo in podobno in da bi ta vprašanja morali reševati predvsem na tem mestu kot vprašanja, zakaj se zakonodaja s področja delovnih razmerij, plač in podobno ne izvaja tako, kot je že zapisano. Mislim, da je to predmet spora, kajti ni samo trgovina tista, ki dela ob nedeljah, tu je kup drugih dejavnosti, to je transport, to so bolnice, to so gostinstvo in turizem, to so tudi mnoga podjetja, tudi tista, v katerih sem sam nekoč delal in ni vprašanje delati ali ne delati v nedeljo, vprašanje je, ali so za to delo primerno nagrajeni, primerno plačani, ali delajo le tisti dovoljeni delovni čas v skupnem merilu, kot je po zakonu dovoljen. Mislim, da bi kazalo ta vprašanja zaostriti in razrešiti, pa ne bi bilo najbrž pobud o izvedbi referenduma za zakon o trgovini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega mag. Janez Drobnič bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije, za njim kolega Jerovšek. Gospod Drobnič imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi, predstavniki vlade in ostali prisotni v dvorani! Srečujemo se z vprašanjem glede referenduma. Ta zaplet in postavitev vprašanja in iskanje podpisov je pač zato, ker če bi pravočasno odreagirali tudi v državnem zboru s primerno občutljivostjo, potem se s temi rečmi ne bi ukvarjali, in to je dejstvo. In, če bi na primeren način tudi odreagirali na pobude tistih, ki so se v tem mlinskem kolesu znašli v težki poziciji. Predvsem so to zaposleni v trgovini. Ključno vprašanje je, kaj želimo v Sloveniji urediti in na kakšen način. Ta pobuda s strani odnosa, torej predlog sklepa, da se presoja o utemeljenosti, je po mišljenju poslanske skupine nepotrebna, ne gre za nikakršno po ustavi sporno urejevanje. Gre za vprašanje, ali smo v Sloveniji pripravljeni urediti to področje tako kot nekako se pričakuje za postindustrijsko družbo, za moderno družbo, za kvaliteto življenja sodobnega človeka - sodobnega človeka, posameznika ali družine, ali pa je na drugi stran cilj potrošniška družba. Argumenti službe za zakonodajo ne stojijo, o tem si bodimo na jasnem. Poleg tega pa oporekamo službi za zakonodajo, da se po vsebinski plati loteva utemeljenosti referendumske pobude, zato ni ne pristojna ne plačana. O tem bo, seveda, odločalo ustavno sodišče. Služba za zakonodajo naj opozori na eventualne postopkovne neskladnosti ali pa postopkovne neurejenosti in nas opozori na to, kaj moramo narediti, kaj, v katerem roku in tako naprej. To je. Imamo zakon, obstoječi, ki je vnesel v pogajanje med delodajalci in delojemalci zelo velike težave. Delodajalci želijo pridobiti ustrezno pozicijo na trgu na način, da izsilijo podpise od delojemalcev, tako ali drugače, na takšen ali drugačen način. Na tak način, da se izpostavljajo na spisek, kdo je proti in kdo je za. Zato, da jih lahko delodajalec identificira in potencialno ogroža pri njihovi zaposlitvi. Takšen način urejanja ni primeren. Takšen način urejanja delovnega časa tudi ni primeren, da delojemalci odločajo o odpiralnem času. To še enkrat ponavljam. Ne more biti delojemalec tisti, ki bo odločal o odpiralnem delovnem času. V tej ureditvi se je pa ravno to zgodilo - da ima pravzaprav pravico do veta na odpiralni čas ob nedeljah, praznikih in ne vem še kdaj delavec. Delavca mora ščititi delovnopravna zakonodaja v osnovnih pravicah glede odpiralnega časa. Delavci se tudi pogajajo v luči tistega, kar je urejeno z ustreznim zakonom, bodisi izjeme za nedeljsko ali praznično delo, o tarifah, pa seveda ob spoštovanju delovnopravne zakonodaje glede počitka. Z vsebinskega vidika oporekam argumentom, kar sem že prej navedel, službe za zakonodajo. Omejevanje zasebne pobude, ustavne, ne drži. Konec koncev lahko smatramo, da kakršnakoli omejitev na področju delovne zakonodaje ali zakonodaje, ki ureja postavitev trgovin, urejanje prostorsko-zazidalnega načrta, pomeni omejevanje svobodne gospodarske pobude. Z vsakim takim aktom se posega v omejevanje, če ga tako razumemo, vendar ga ustavna določba ne razume tako. Mene bolj skrbijo tiste določbe, ki pomenijo - tiste so ključne pri nas, v naši državi - ki nekatere subjekte preferirajo in se vzpostavlja monopolna zakonodaja oziroma monopolne pozicije v tej družbi, to je bolj problematično. Če določimo neka področja, kjer je možno odpirati, izjeme, potem so vsi pretendenti, vsi gospodarski subjekti možni, da tam postavijo trgovino, ni nič izključenega. Bolj problematična je določba, ki jo imamo sedaj v zakonu, da delojemalci odločajo o odpiralnem času trgovin. Tako se bosta znašli dve trgovini pravzaprav na istem mestu, v eni bodo delojemalci pritisnili, v drugi bodo pa delodajalci pritisnili na delavce in se bo vzpostavila neka druga pozicija. O odpiralnem času mora odločati lastnik, v skladu s splošnimi določbami, ki jih postavi zakonodajalec, ali pa izvedbene akte tudi izvršna veja oblasti oziroma vlada v okviru pristojnosti, ki jih opredeljuje zakon. Zdaj pa še vsebinsko. Ta referendumska odločitev se dotika vprašanja, kako bomo imeli v Sloveniji urejeno, čemu bomo dali prednost. Povedal in poudaril sem že, ali želimo moderno postindustrijsko družbo, smisel za kvaliteto življenja posameznika ali pa družine, in to, da imajo nekateri pravico tudi do počitka, ali pa na drugi strani to potrošniško miselnost. Vse navedbe glede tega, če bi uvedli takšno rešitev, kot jo predlagamo v Novi Sloveniji podpisniki, da bi pač pomenila zmanjševanje števila delovnih mest, ne vzdržijo. To veste vi, jasno, kot tudi jaz in tisti, ki se strokovno ukvarjajo s tem. Zato kakršnokoli govorjenje, da bi to pomenilo zapiranje delovnih mest ali pa ukinjanje trgovin, ne drži; dobro, ukinjanje trgovin nekje, pa pojavljanje nekih drugih trgovin, v drugačni obliki, morda na koncu koncev samo enega trgovca v Sloveniji, morda se bo celo to zgodilo, če bomo pospeševali koncentracijo. To je naravni proces, koncentracija, vendar si moramo prizadevati za to kot država, da zagotavljamo tržno regulirano družbo, kompetitivno družbo, kajti ta je v nekem harmoničnem sozvočju tudi z demokratično oblikovano družbo, parlamentarno družbo. Že tako ali tako so male trgovine propadle zaradi teh procesov in tudi delovna mesta so tam propadla. So se pa seveda pojavljale na nekih drugih mestih. To so torej ti ključni razlogi, zaradi katerih se nam zdi nepotrebno, da prelagamo odločitev na ustavno sodišče in da še urejanje zadržujemo. Mislim, da bi se že prej morali lotiti tega posla z odgovornostjo, državni zbor, in poiskati rešitev, ki ne bo v nasprotju s temi interesi in zaposlenih in delodajalcev, pa tudi nas potrošnikov. Torej mi, v poslanski skupini Nove Slovenije smo proti temu, da se sprejme sklep s takšno obrazložitvijo, da se odločanje pošlje v ustavno sodišče. Hvala.
Hvala lepa, mag. Drobnič. Zdaj bo stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke predstavil kolega Jerovšek, za njim kolega Barovič. Najprej ima besedo kolega Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Po mnenju Socialdemokratske stranke vsebina referendumskega vprašanja ni v neskladju z ustavo oziroma s prvim odstavkom 74. člena, ki določa svobodno gospodarsko pobudo. Namreč, takšen predlog, kot je vsebovan v referendumskem vprašanju, je v skladu z evropsko prakso, ki izredno goji svobodno gospodarsko pobudo, vendar seveda tudi goji to oziroma ščiti to, kar ščiti drugi odstavek 74. člena, da se svobodna gospodarska pobuda lahko omeji, če je taka svobodna gospodarska pobuda v nasprotju z javno koristijo. Zato nas čudi, da pravna služba ni zaznala tega, da so tako pomembne vrednote, kot je ohranjanje družinskega življenja, možnost, da neka družina vsaj enkrat tedensko ostane skupaj, da je lahko zbrana, ni izrazita javna korist, ki omogoča in opravičuje, da Slovenija ne more biti otok znotraj Evrope, ki vsepovprek določa odprtje trgovin ob nedeljah in izkoriščanje delavk, mater s tem povezano. Čudi nas, da zakonodajno-pravna služba pravi in se spreneveda, da so pravice delavcev v okviru zakonodaje že urejene. Dejstvo je, da so pravice delavk ravno v zakonu o trgovinah kršene, kajti rešitev v tem zakonu, da so prodajalne v nedeljo lahko odprte ob soglasju delavcev, ne nudi delavcem oziroma delavkam nobene zaščite, ker so v razmerju do delojamalcev velekapitala seveda popolnoma nebogljene. Zgleda, da je s pravnim mnenjem enako kot z zakonom oziroma prvotnim odlokom o odpiralnem času, ki ga je po našem mnenju, na to smo opozarjali, pisala roka velekapitala in interes velekapitala, ni ga pa oblikoval javni interes. Namreč, interes tega velekapitala, to je tistih, ki bogatijo na žuljih in brutalnem izkoriščanju delavcev. Pobudniki za vložitev zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma so pravzaprav, imeli zadnjo možnost in edino možnost, da se zatečejo k predlogu za zbiranje podpisov za izvedbo referenduma, čeprav smo mi ob sprejemanju zakona opozarjali in predlagali rešitve, ki bi to preprečile oziroma ne bi bil potreben takšen referendum oziroma taka pobuda. Vendar vladajoča koalicija oziroma tisti večinski del je bil gluh za take argumente. Ni se postavil na stran delavcev, ni se postavil na stran tistih, ki so mnogo šibkejši v tej zadevi. S sedanjim zavlačevanjem, prenašanjem takšnega odločanja na ustavno sodišče, pa se dosegajo še eni drugi cilji, ki so prav tako v interesu vladajoče koalicije. S tem se želi kupiti čas, da se bo lahko še dodatno diskreditiral institut referenduma. Da se bo v javnem mnenju ustvaril vtis po nujnosti spremembe 90. člena ustave, se pravi rešitev o tej zakonodajni iniciativi prebivalstva. In da bo ta sprememba in ta ukinitev, redukcija referendumov lažja. Dejstvo pa je tudi, to je še treba poudariti, da rešitve, ki so sedaj v veljavi v tem zakonu o trgovini, imajo ne samo za delavke izredno kvarne in težke posledice, ampak da so povzročile propad malih trgovin v mestnih jedrih, kajti v tistih trgovinah se je kupovalo med tednom in je omogočalo njihovo preživetje. In vse to, na kar smo opozarjali, ima katastrofalne posledice na podobo naših mest, na način življenja. Gre za, mislim, da zavestno politiko razbijanja družin, nekih vrednot, ki so bile ustanovljene med Slovenci, in mi smo torej proti nadaljevanju te kampanje in takšne politike. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jerovšek. Kolega Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, za njim kolega Kontič. Prosim, kolega Barovič, imate besedo.
Hvala lepa gospod predsednik. Upam, da mi ne boste zamerili dveh stavkov, ki ne sodita v vsebino te točke. Upam, želim in sem prepričan, da bomo današnjo izredno sejo tudi danes končali. Ker jutri ne bom verjetno imel priložnosti videti vseh svojih kolegic in gospe, ki so v tej dvorani, dovolite, da vsem ženam ob jutrišnjem prazniku iskreno voščim. Kajti tudi ve ste zelo zaslužne za to, kar se tako v državi kot doma dogaja.
Formalno je bila to kršitev poslovnika, neformalno pa zelo olikano dejanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Država Republika Slovenija se je odločila, da bi imela takšen politični in gospodarski sistem, kot ga pač danes ima. Odločili smo se za tržni kapitalizem. Ponudba in povpraševanje krojita trg kapitala, krojita trg delovne sile in odnose med delodajalci in delojemalci. V državi Republiki Sloveniji danes dela tisoče ljudi ob sobotah, ob nedeljah in prazniki, od bolnic do pekarn. V Slovenski nacionalni stranki celo menimo, da je ta točka dnevnega reda današnje seje državnega zbora, imenuje se predlog sklepa o zahtevi, da ustavno sodišče odloči, ali je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi s predlogom zakona o spremembi zakona o trgovini, kot izhaja iz pobude, v nasprotju z ustavo Republike Slovenije, torej menimo, to je naše mnenje, imamo pravico do njega, da je ta točka sploh nepotrebna. Zakaj? Trditev utemeljujem z dejstvom, da je v Republiki Sloveniji gospodarska pobuda svobodna. Trdim, da je vsakršno delo ne glede na kraj in čas predmet dogovora, vsakršno delo je predmet dogovora med delodajalcem in delojemalcem. Na osnovi tržnih zakonitosti, ki veljajo, seveda pa tudi na osnovi spoštovanja človekovih pravic. Toda, spoštovane kolegice in kolegi, težava tiči pravzaprav čisto drugje. Sindikat delavcev trgovine Slovenije pravi, da z delavci v trgovini delodajalci ravnajo žaljivo, in nezaslišano, da jih prisiljujejo v podpisovanje soglasij za nedeljsko delo, za delo ponoči in delo med prazniki. Če delodajalec ne spoštuje zakonskih določilo nagrajevanju delavcev ali delovnem času, to je zdaj težišče problema, bi morale svoje delo opraviti inšpekcijske službe oziroma tudi druge službe in pravosodni organi navsezadnje. Ker pa ti dovoljujejo številnim delodajalcem kršitve zakonskih določil, ker pa ti dovolijo stihijsko ravnanje na trgu, zato še ni potrebno razpisovati referendumov, sklicevati izrednih sej, temveč enostavno reči pristojnim službam, inšpekcijam in drugim, naj nadzirajo spoštovanje zakonskih in podzakonskih določil. In te točke ne bi bilo in zadeva bi bila končana. Omenil sem, da tržne zakonitosti delujejo tudi na trgu delovne sile. Sprašujem se, kdo bo odgovarjal in na kakšen način rešil nekaj sto novih brezposelnih, ki bodo sigurno brezposelni postali, če bi se odločili, da se nedeljsko in praznično delo v trgovinah ukine? Za primerjavo ta trenutek, jamčim vam, je pač v Trbovljah, kjer jaz živim, vsaj 200 brezposelnih delavk, ki bi z velikim velikim veseljem delale tudi ob nedeljah. Ker pa je Slovenija demokratična država bo, čebo volja ljudstva ali pa naša odločitev takšna, referendum razpisan. Sedaj pa bi prosil samo, če razmislimo ob tem referendumskem vprašanju nekaj. Referendumsko vprašanje se glasi: "Ali ste za to, da se v predlogu zakona o spremembah zakona o trgovini določi, da so prodajalne odprte največ do deset nedelj v letu, razen bencinskih servisov z omejeno prodajno površino ter prodajaln v bolnišnicah, hotelih, letališčih, železniških, avtobusnih postajah, ki so lahko odprte brez omejitev?" Že v samem vprašanju,spoštovane kolegice in kolegi, moramo priznati, je jasno viden neenakopraven položaj vseh, ki se ukvarjajo s trgovino, in je tako kršeno ustavno načelo enakopravnosti in kršeno je tudi varstvo konkurence na trgu, s takšnim vprašanjem, žal mi je. In drugič, zakaj se na primer referendumsko vprašanje, dajem samo alternativen predlog, da vidite primerjavo, ne bi glasilo mogoče tako: Ali ste za to, da se v predlogu zakona o spremembah zakona o trgovini določi, da so prodajalne odprte tudi ob nedeljah in praznikih, s tem, da se delodajalci obvežejo, da bodo izplačevali delavcem takšno višino dodatka, o kakršni se bodo uskladili socialni partnerji? Tudi takšno vprašanje bi lahko bilo alternativno postavljeno na referendumu. Včasih, spoštovane kolegice in kolegi in tudi spoštovani obiskovalci, je potrebna pač odkrita beseda, ki temelji na danih ali pač vedenih argumentih. Takšno, upam, sem podal tudi sam, v imenu Slovenske nacionalne stranke, čeprav bi bilo najbrž že veliko bolj všečno, če bi kar na vrat na nos branil tako ali drugače prizadete delavce v trgovinski dejavnosti. Sam verjamem, da je izkoriščanj teh delavcev veliko. Verjamem, da je veliko nemočnih, izkoriščenih in prizadetih. A tako je, še enkrat poudarjam, ker svojega dela ne opravijo vse številne druge nadzorne, inšpekcijske in še kakšne službe, katerih delavci seveda uživajo proste sobote in nedelje. In, za konec, po logiki stvari, ali bomo prihodnji mesec ponovno sklicali izredno sejo in razpisali referendum zato, da bodo pristojni nadzorni organi delali v soboto in nedeljo. Konec si lahko sami oblikujete. Če smo že tako daleč in če smo že v demokraciji, moram reči, da sploh nasprotujem kakršnemukoli referendumu, sem za urejanje odnosov med delodajalci in delojemalci, sem za to, da se zakonska določila nadzirajo. Ampak spet po logiki stvari bomo v Slovenski nacionalni stranki pač morali podpreti pobudo, da naj presodi o referendumu ustavno sodišče. Takšna je pač demokracija. Hvala, ker ste me poslušali.
Hvala lepa vam, kolega Barovič. Kolega Kontič bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim kolega Brenčič. Najprej ima besedo kolega Kontič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov ne nasprotujemo temu, da bi ustavno sodišče presodilo skladnost referendumskega vprašanja z našo ustavo, čeprav menimo, da referendumsko vprašanje ustavno ni vprašljivo. Se nam pa ob razpravi o odpiralnem času trgovin odpirajo številna druga vprašanja, ki so temeljno povezana z razvojnim modelom naše družbe. Zdi se nam pomembno, da zgradimo državo socialno odgovornega kapitala, kapitala, ki bo znal presojati, kaj je sprejemljivo, tudi z vidika socialne povezanosti in občutljivosti družbe. Tudi v Evropi očitno razmišljajo o takih vprašanjih, ko urejajo obratovalni čas trgovin. Praktično vse države zahodne Evrope urejajo odpiralni čas trgovin s posebnimi zakoni ali podzakonskimi akti ali z akti lokalnih skupnosti. Na to nas opozarjajo raziskave odpiralnega časa trgovin, ki jih imamo, in ne nazadnje tudi raziskava našega raziskovalnega sektorja v državnem zboru iz leta 2001. Države, v katerih že stoletja deluje svobodna tržna gospodarska pobuda, očitno omejujejo obratovalni čas trgovin zaradi javnih koristi, brez pomislekov o tem, ali s tem posegajo v svobodo podjetništva. Dvomimo, da tam ne razmišljajo o svobodni gospodarski pobudi ob teh vprašanjih, vendar se očitno odločajo za omejitve v svoji zakonodaji. Te ureditve in omejitve so različne: od zakonske popolne prepovedi dela ob nedeljah, od dovoljenja za delo nekaj nedelj v letu, od obratovanja različnih trgovin glede na dejavnost, od različnega obratovanja po območjih pa do tistih držav, ki imajo skoraj popolno svobodo obratovalnega časa trgovin. Na Nizozemskem, v Nemčiji, Franciji in številnih drugih državah dopuščajo omejeno odprtje trgovin od štirih, petih do dvanajstih nedelj v letu, kot nam je pokazala primerjalna analiza ureditve odpiralnega časa trgovin, ki jo je pripravil naš raziskovalni sektor, podobno kot predlaga tudi sindikat trgovine v svojem referendumskem vprašanju. Poleg tega je res, da večina evropskih držav pozna tudi različne izjeme, po katerih posameznim vrstam prodajaln oziroma občinam ali regijam prepuščajo odločanje o odpiralnem času prodajaln. Torej, v Evropi ni enotnega modela in odločitev o odpiralnem času je predvsem naša. Mislimo, da bi bilo vendarle primerno, da bi sledili germanskemu modelu odpiralnega časa prodajaln, če smo že večino gospodarskega prava povzemali po tem modelu. V Združeni listi socialnih demokratov ne delimo mnenja, da je referendumsko vprašanje ustavno sporno. Mogoče predlagatelji referenduma niso popolnoma jasno opredelili javnega interesa, a tudi argument, da ta ni v ničemer razviden, ne drži. Če gre na eni strani za interes kapitala in morebiti tudi potrošnika, gre na drugi strani tudi za pravice delavcev do normalnega dela in počitka, gre za vprašanja pravic, ki jih je tržno socialno gospodarstvo Evrope gradilo skozi stoletja in jih uveljavilo kot sprejemljive norme družbenega življenja. Tudi naše ustavno sodišče je ob razveljavitvi 17. člena zakona o trgovini, v povezavi z urejanjem obratovalnega časa dejavnosti trgovine na drobno, opozorilo na naslednja načela - dovolite mi, da citiram: "Po določbi prvega odstavka 74. člena ustave je gospodarska pobuda svobodna, vendar skrajno liberalistično pojmovanje podjetništva ne bi bilo v skladu z ustavo. Zato lahko zakonodajalec določeno obliko podjetništva omeji, če je za toizkazana javna korist, kamor sodijo tudi varstvo zaposlenih, varstvo zdravja in življenja ljudi, varstvo narave in podobno, z določitvijo posebnih subjektivnih ali objektivnih pogojev za podjetniško delovanje. Temelj za takšno omejitev daje ustava v drugem odstavku 74. člena, po katerem se gospodarska dejavnost ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo. Zakonodajalčev poseg v svobodno gospodarsko pobudo torej po navedenem temelji na določbi ustave, iz katere izhaja celo več kot le možnost zakonskega urejanja omejitev. Če to zahteva javna korist, je zakonodajalec dolžan normativno urediti pogoje in način opravljanja gospodarske dejavnosti. Opustitev te dolžnosti bi predstavljala protiustavno pravno praznino. Zakonodajalčeva svoboda pri določanju pogojevza upravljanje dejavnosti pa ni absolutna in neomejena, saj ga veže splošno ustavno načelo sorazmernosti, ki mu dovoljuje, da ustavno pravico omeji le toliko, kolikor je zaradi varovanja javne koristi treba poseči v ustavno pravico svobodne gospodarske pobude. Obratovalni čas predstavlja enega izmed objektivnih pogojev za opravljanje trgovinske dejavnosti, ki ga zakonodajalec lahko določi zaradi javne koristi. Zato samo dejstvo, da zakonodajalec ureja obratovalni čas, ne posega v svobodno gospodarsko pobudo izvajalcev te dejavnosti." Konec citata. Takšno je stališče ustavnega sodišča in skladno s tem menimo, da referendumsko vprašanje ni v nasprotju z našo ustavo. Mnenja smo, da bi bilo težko najti protiustavnost v določbi, da so trgovine ob nedeljah praviloma zaprte. Morda bi vprašanju lahko očitali kvečjemu neenakopravno obravnavanje različnih gospodarskih subjektov, saj bi bile nekatere trgovine lahko odprte, druge pa ne. Vendar bi bil tudi tu zakon za vse enakovrstne trgovine enak. Sama prepoved obratovanja trgovin ob nedeljah pa je vsekakor v okviru zakonodajnih pristojnosti parlamenta enaka kot prepoved nočnega dela trgovin ali prepoved prodaje alkoholnih pijač v določenih urah, le varovana dobrina je druga. Zaradi vsega navedenega ne bomo nasprotovali temu, da ustavno sodišče presodi skladnost vprašanja z ustavo, vendar nikakor ne soglašamo z oceno, da je vprašanje neskladno z ustavo.
Hvala lepa, kolega Kontič. Kolega Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in potem še kolega Kavčič. Najprej kolega Brenčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo vas vse pozdravljam! Ko se v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke opredeljujemo do tega, ali je referendumsko vprašanje Sindikata delavcev trgovine Slovenije, ki je povezano s 17. členom zakona o trgovini in posledično s predlogom zakona, ki vsebinsko spreminja ta člen, v nasprotju z ustavo, in sicer s 14. in 74. členom, o čemer naj bi na temelju predloženega sklepa ustavno sodišče presojalo, se z vso odgovornostjo najprej ustavimo pri podobi, ki je še posebej prisotna v preobrazbi družbe v tranzicijskih državah in je vsak dan bolj in bolj prisotna tudi pri nas. In sicer to, da postaja manjši del družbe vse bolj bogat, a velik del prebivalstva vedno revnejši in šibkejši. Prepričani smo, da se mora zakonodajalec še posebej zaradi pomanjkanja moralnih vrlin velikega dela menedžmenta močneje postaviti v bran šibkejšega. Povsem pa je jasno, kdo je v predmetnem vprašanju tisti, ki je šibkejši in žal vse prevečkrat tudi povsem nemočen. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vztrajamo, da morajo, tako kot je to že povsem normalno in edino stabilno v Evropski uniji, za prihodnost medsebojnih odnosov odločitve temeljiti na pristnem partnerskem dialogu, v tem primeru na dialogu med delodajalcem in delavci v trgovskem sektorju. Tako razumemo tudi zapisan 17. člen zakona o trgovini, ki smo ga ob sprejemanju zakona tudi večinsko podprli. Žal pri izvajanju tega člena v praksi ne pride do pristnega dialoga, ki lahko temelji prvenstveno na logiki daj-dam, ker lastnik, delodajalec, sklicujoč se na 74. člen ustave, vse preveč kalkulira z logiko, predvsem na izvirnosti iz tega naslova po težnji velikega dobička. Preveč je prisotna miselnost, da je delavec le potrošni material. Predvsem tarifa je tisto, kar vodi oba partnerja k temu, da se soočita z dejstvom, ali se ali se ne splača imeti prodajalno odprto tudi ob nedeljah in praznikih. Dejstvo pa je, da so zaslužki v trgovski dejavnosti še vedno zelo zelo mikavni in že na kratek rok veliki. Zato je investiranje v trgovsko ponudbo pri nas glede na tržno potrošno zmožnost prebivalstva, še posebej v urbanih okoljih, krepko predimenzionirano. Zato se tudi ob določenem zmanjševanju marže in racionalizaciji poslovanja tudi skozi zmožnosti, ki jih omogoča zakon o delovnih razmerjih, lahko še vedno ohranja velik dobiček oziroma se ohranja, če pa že ne ta, pa vsaj zmerni dobiček, predvsem na račun obstoječe zaposlitvene strukture, brez opaznega povečanja zaposlovanja in brez temu primernega plačila, pa najsi bo to za čas prek polnega delovnega časa ali dela v času nedelj in praznikov. Prav zato so že močno prisotni prijemi delodajalcev, o katerih poroča dnevni tisk, in zaradi tega v 17. členu ni opaziti vzpostavitve dialoga, ki smo ga pričakovali, vsaj takega ne, kot mi 17. člen razumemo. Ustavni pojem po 74. členu ustave, "gospodarske dejavnosti se ne smejo izvajati v nasprotju z javno koristjo", je izredno širok in prav gotovo v kontekstu dogajanja pri zaposlenih v trgovini, če se delavci prek svojih zakonitih predstavnikov zatekajo k referendumu, tisti pojem, ki upravičuje njihovo namero ali namero pobudnikov. Želimo pa reči, da referendumsko vprašanje, ki temelji na predlogu zakona o spremembah zakona o trgovini z limitiranjem le desetih delovnih nedelj v letu v vseh trgovinah, razen navedenih izmen, ni dobra rešitev. Zastavlja se vprašanje, ali je res smiselno tam, kjer je povpraševanje veliko in zaradi tega koristi obeh partnerjev obetajo obojestransko zadovoljstvo in zadovoljstvo tudi potrošnikov, in to so na primer turistični kraji in drugačni centri, tako omejevanje res smiselno. Menimo, da je te dileme potrebno in smiselno na opisani ali drugačen način rešiti v zakonu in da je za to veliko bolj poklican zakonodajalec sam kot pa ustavno sodišče. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke smatra, da je smiselno in za parlamentarce odgovorno, da dileme in vsebino, kot jo želi razrešiti referendumsko vprašanje, razrešijo s spremembo zakona brez predhodnega utemeljevanja oziroma presojanja ustavnega sodišča, ker v vprašanju ne vidimo ustavne spornosti. Zaradi tega ne bomo podprli predloga sklepa, vsekakor pa pričakujemo, da bo zakonodajalec tisti, ki bo razrešil evidentno prisotno stanje skozi spremembo zakona, preden se bo o tem ljudstvo odločalo na referendumu. Hvala.
Hvala lepa, kolega Brenčič. Kolega Kavčič bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani prisotni! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije imamo predlog sklepa za utemeljen. Med pomembnimi razlogi za tako razmišljanje je tudi sam kriterij racionalnosti. Z odločitvijo oziroma s podporo temu predlogu sklepa bomo ubrali racionalnejšo pot, to pomeni, izognili se bomo velikim stroškom zbiranja 40.000 podpisov, kakor tudi morebitne izvedbe referenduma. Če pravilno razumemo stališče sindikatov predlagateljev iz včerajšnjih medijev, se tudi sindikati strinjajo s takim načinom razreševanja tega vprašanja, o katerem očitno še vedno imamo dokaj različne poglede. Vsebinsko v zvezi s predlogom sklepa velja izpostaviti dejstvo, da predlagatelji referenduma morda v svojih obrazložitvah niso dovolj jasno ločili samega odpiralnega časa od osebnega delovnega časa zaposlenih v trgovini. Res pa je, da je vprašanje, o katerem teče razprava, zelo široko, odvisno od zornega kota gledanja. Seveda lahko to vprašanje razumemo kot vprašanje, ki življenjsko prizadeva okoli 5.000 zaposlenih v trgovini, to pomeni približno 10% od dobrih 12% vseh zaposlenih v Sloveniji ali, to je vprašanje, ki zadeva približno 1% zaposlenih v Sloveniji. Ob tem se seveda velja spomniti tudi na vse tiste zaposlene, ki v tem niso zajeti in ki jih ta iniciativa seveda ne zadeva, vsaj v pozitivnem smislu ne. To so vsi tisti, ki ob manj ugodnem delovnem času delajo v bolnicah, delajo v transportu, delajo kot novinarji, policisti in podobno. Se pravi, pogovarjamo se o okoli 5.000 zaposlenih, kar je seveda pomembno. Vendar po drugi strani je to vprašanje, ki je pomembno za okoli 2 milijona Slovencev, se pravi za vse nas, ki nastopamo kot kupci. To je vprašanje, ki seveda močno vpliva na kakovost našega življenja. In, seveda ne velja pozabiti, da na tretji strani ta problematika zadeva tudi tretjo množico ljudi, to so nezaposleni, ki jih imamo več kot 100.000, in odločanje o tem zakonu ima tudi na možnosti zaposlovanja sedaj nezaposlenih velik pomen. Velik pomen ima seveda to vprašanje tudi na možnosti nadaljnjega zaposlovanja tistih, ki v trgovini danes že delajo. Če se vprašamo, ali je to vprašanje pomembno za povečanje števila delovnih mest v trgovini, morda ni. Nedvomno pa je, in o tem seveda obstojijo trdni dokazi, da je zakon o trgovini, ki velja ta trenutek, omogočil vsaj ohranjanje števila delovnih mest v slovenski trgovini. Tak trend bi si želeli ohraniti tudi v prihodnje. Pomembno pa je, da tudi prej navedenih 5.000 zaposlenih v trgovini gledamo zelo pozorno, da s skupnimi napori dosežemo polno spoštovanje delovno-pravne zakonodaje in da spodbujamo socialne partnerje k sklenitvi za vse udeležence še sprejemljivih pogojev dela, predvsem dela v manj ugodnem delovnem času. Na osnovi vsega povedanega bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije predlog sklepa podprli. Hvala.
Hvala lepa. Imamo precej dolg seznam kolegic in kolegov, ki želijo besedo v splošni razpravi. Najprej kolega dr. Bajuk. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Stališče naše poslanske skupine je že predložil kolega Drobnič. Rad bi samo poudaril nekatera vprašanja glede tega, kar se nam tukaj predlaga in je tudi mnenje naše službe za zakonodajo. Opozoril bi na to, da poseg v ustavno sodno presojo ali odvisnost od tega je silno pomembna in da moramo marsikaj še tudi tukaj očistiti, kdaj je sploh primerna in kdaj ne. Ta predlog dejansko pomeni, da se bo ta državni zbor odpovedal svoji odgovornosti in dejansko zaupal ustavnemu sodišču, da naj nekaj odloči, kar pa dejansko v celotnem demokratičnem svetu ni sprejemljivo. Pristop sodišča k ustavosodni presoji lahko delimo na tri sklope: presojanje neposrednih posegov v klasične trajne človekove pravice, presojanje kršitev določb po državni ureditvi ter presojanje ustavnosti tako imenovane gospodarske zakonodaje. Te tri sklope je potrebno razlikovati, ker je ustavnosodna presoja različno stroga, glede na to, za katero od naštetih področij gre. Ko gre za vprašanja klasičnih človekovih pravic in državne ureditve, je presoja največkrat stroga, čeravno obstajajo tudi vnaprej določene izjeme. Ko pa gre za druga vprašanja, tako imenovane gospodarske zakonodaje, je pa presoja zadržana. V teh primerih gre za to, da ustavno sodišče preprosto ni institucija, ki določa, katera izmed politik - bolj ali manj poudarjena socialna ureditev, večji oziroma manjši nadzor države nad trgom in podobno - je prava ali ustavna in katera ni. Za odločanje o teh vprašanjih so v prvi vrsti pristojne institucije večinske politike, ki neposredno odgovarjajo volivcem na volitvah in ne devetim ali desetim nevoljenim sodnikom. V nasprotnem primeru bi pravzaprav prišlo do oligarhije devetih nevoljenih, ki bi dirigirali, katera izmed socialnih gospodarskih ali finančnih politik je prava in katera ni, in bi pri tem za svojo politiko neodgovarjali volivcem. Če sodišče ne bi uporabljalo različnih stopenj presojanja na različnih področjih, ki to terjajo, bi bil napaden sam demokratičen ustroj države. Takšna opozorila tradicionalnih ustavnih sodišč po svetu so vsakdanja in v njihovih obrazložitvah ustavnosodnih odločb, s katerimi se odloča o ekonomskih, finančnih, tržnih, socialnih odločitvah vlade ali parlamenta. Na področju človekovih pravic in državne ureditve je stvar, kot rečeno, pa obrnjena. Obstajata vsaj dva razloga za to, da v primerih človekovih pravic sodišče pristopi strogim in ne zadržanim ustavnosodnim testom. Prvi razlog je v tem, da naj bi bila vsebina človekovih pravic trajna in povsod neodvisna od večinskega mnenja oziroma institucij večinske politike. Poleg tega je ustavno sodišče, za razliko od parlamenta in vlade, tista institucija, ki je najbolj specializirana ravno za področje človekovih pravic, saj sodnikova kariera, za razliko od, na primer, poslančeve ali pa ministrove, ni eno samo ukvarjanje z graditvijo doktrine o posameznih členih ali pa pravicah, ali ugotavljanje, kje je meja določene pravice v določenih kontekstih. Nasprotno pa gospodarska, finančna ali kakršnakoli drugačna državna politika ni predmet specializacije ustavnega sodstva, temveč je imanentna drugiminstitucijam države, predvsem tistim, ki so za izvajanje svoje politike odgovorne volivcem. Kaj vsebinsko torej pomeni stroga in kaj zadržana presoja? To je sicer odvisno od konkretne pravice oziroma ustavne garancije, v kateri sodišče sodi, a je kljub temu mogoče potegniti nekatere ključne splošne elemente obeh presoj. Stroga presoja tako med drugim na primer pomeni, da bo sodišče samo in zelo natančno presojalo, ali je nek razlog, ki ga je zatrjevani kršilec, na primer vlada ali parlament, ustave podal,legitimen ali ne. Tega ne prepusti v veliki meri, na primer, presoji parlamenta ali vlade. Prav tako za ustavnost predpisa ne zadošča že hipotetični legitimni cilj ureditve, ki je predmet presoje. Le-ta mora biti stvaren in resničen v konkretnem, kar tudipretehta sodišče samo. Konkreten način, s katerim si je avtor presojane regulacije zamislil doseči zatrjevani legitimni cilj, mora biti prisiljujoč in najmanj obremenjujoč za pravice, ki so vpletene. Ni dovolj, da je to zgolj eden izmed ne najbolj ugodnihnačinov za dosego zatrjevanega cilja in podobno. Nasprotno, pri zadržani presoji sodišče presoja zgolj to, ali je zatrjevani cilj hipotetično legitimen in razumen. Če pa za neko pravno regulacijo ni mogoče najti niti hipotetičnega razumnega cilja, bo regulacija razglašena za protiustavno. Sodišče ne presoja, ali je zatrjevani hipotetični razlog, ki ga navajata na primer vlada ali parlament, stvaren in resničen; presoja le, ali je ta hipotetični razlog popolnoma nerazumen oziroma arbitraren tudi v abstraktnem. Samo v takšnem primeru lahko regulacijo razveljavi kot protiustavno. Slednje pa se v praksi skoraj ne zgodi. Kolikor toliko razumen hipotetični razlog je namreč v večini primerov mogoče najti. Če bi vseeno prišlo do, recimo, razveljavitve tega predloga, bi lahko govorili o uzurpaciji vladne in parlamentarne politike s strani ustavnega sodišča. Le-to bi neupravičeno prevzemalo pristojnost vlade in parlamenta s tem, ko bi dirigiralo odločitve na področju, ki je v široki domeni demokratične večine, in je v rokah sodišča le v okviru zadržane presoje. V Združenih državah Amerike bi takšnemu dirigiranju s strani sodišča rekli "lohnerizem" o tem smo že razpravljali v tem državnem zboru, ko smo govorili o zakonodaji glede zavarovalništva. Ta izraz je nastal takrat, ko je vrhovno sodišče razveljavilo pravno ureditev, ki jo je država sprejela z namenom, da bi delavce zaščitila pred izkoriščanjem s strani delodajalcev leta 1905. Slednji so namreč delavce uspešno silili k sklepanju pogodb o neomejenem celodnevnem delavniku. Sodišče je poskus države, da prepove takšno izkoriščanje, razveljavilo z argumentom, tistim, ki je danes, ki se ga tukaj uporablja, češ, da sprejeta prepoved krši pogodbeno svobodo, ki jo predvideva ustava. Takšen poseg ustavnega sodstva na vsa področja delovanje države, in sicer preko strogih posegov tudi na področje gospodarske zakonodaje, pa je bil kasneje s strani samega sodišča ostro zavrnjen kot uzorpacija ekonomske in nasploh druge politike s strani sodišča. Spoštovani kolegice in kolegi, to vprašanje je naša odgovornost. Ker nismo znali prisluhniti temu, za kar so se zavzeli sindikati, njim v našem ustavnem redu ne preostaja drugega, kot je ta možnost referenduma. Ustavno sodišče prav gotovo po tradiciji, o kateri sem ravnokar govoril, ne bo odločilo, da bi o tej stvari odločalo. To je odločitev tega državnega zbora. Naša poslanska skupina, kot je že poznano, kot njen vodja, bo glasovala proti temu predlogu. Predvsem pa zato, ker smo prepričani, da je to naša odgovornost, to je odgovornost tega državnega zbora. Takšen korak, če bo tudi narejen, je neka odpoved našim pristojnostim, ki jo prepozna ne samo naš ustavni red, ampak tudi ustavni red v vseh demokratičnih državah. Zato bomo glasovali proti. Moramo pa najti seveda odgovore na to vprašanje. To pa je pa izziv za nas vse. Ne pa, da se bomo skrivali za tem, da bomo poslali v presojo neko vprašanje, na katerega je pa naša odgovornost, da najdemo pravi odgovor. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franci Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. Jaz sam ne vem, kaj tiči za tem predlogom. Argumentacija, ki je navedena, je, po domače povedana, po mojem mišljenju za lase privlečena. Tukaj se govori, da obstaja nevarnost ali sum nesorazmernega posega v ustavno pravico svobodne gospodarske pobude. Jaz mislim, da je to spoštovanja vredna pravica: pravica do svobodne gospodarske pobude. Vendar imamo tudi neke druge pravice, ki so verjetno nad to pravico, pravica do počitka, pravica, recimo, nekaterih slojev delavk, da zavrnejo nočno delo, recimo nosečnice, pravica do bolniškega dopusta v času bolezni in podobno. Če ne bi bilo temu tako, če bi bila pravica do gospodarske pobude, svobodne gospodarske pobude nad vsemi temi pravicami, potem bi se vrnili v sužnjeposestniški red. Mislim, da tobi bilo pa le preveč. Dalje, mislim, da prav ta odnos teh pravic mora regulirati zakonodaja, mora regulirati vlada, mora regulirati državni zbor kot zakonodajalec. Te dolžnosti se ne moremo otresti in se je ne smemo otresti. Omejevanje nedeljskega dela v trgovinah, kjer to delo ni potrebno, je naša dolžnost prav zaradi zaščite nekaterih drugih pravic, ki so nad pravico svobodne gospodarske pobude. Nekateri, seveda tudi tu je naprej navedeno, da izjeme, ki bi bile sprejete na podlagi referendumskih zahtev,bi nekako vzpostavljale neenakopravnost v pogojih poslovanja. Tudi ta argument je smešen. Gospodje, vsi vemo, da mehanične delavnice ne delajo ob nedeljah, vendar avtovleka dela, ker je nujna. Pa mislim, da zaradi tega ni med njimi, ne vem, kakšnega hudega porušenja svobodne konkurence. In ne dela v trgovinah kar počez primerjati z urgentnimi službami, gospodje, kot so recimo policija, gasilci, kot je urgenca v Kliničnem centru. Saj to je vendar smešno. Sprašujem se, če se odpovedujemo regulaciji nedeljskega dela tukaj v državnem zboru in to prepustimo svobodni gospodarski pobudi, kaj se zgodi. Zgodi se lahko, da bodo nekatera podjetja imela ob nedeljah prosto, druga podjetja ob sredah, tretja ob torkih in se lahko zgodi tudi tako, da ta liberalistična svoboda pride na vsa področja. Tako bomo imeli recimo ob torkih in sredah prosto za dijake, ob četrtkih počitek za učitelje, starši bodo pa imeli, recimo, ob sobotah prosto. Gospodje, kaj pa je naloga prostega časa? Ali ni to družbeni interes, da ima vsa družina na določen dan počitek? Pa ne samo družina, da ima vsa družba na določen dan počitek, razen seveda nujnih služb. Ali ni nedeljski počitek neka dobrobit, naša socialna pridobitev, pridobitev naše družbe skozi zgodovino ustvarjena, ki jo je treba čuvati Jaz mislim, da iz medicinsko-psihološkega vidika je izredno pomembno, da je počitek kot počitek tretiran kot družbena vrednota, kajti mi nismo individualisti, mi smo tudi socialna bitja. In vse depresije in vsa ta slavna kotiranja Slovencev v vrh, kar sedepresivnosti tiče in samomorilnosti, so verjetno tudi na podlagi tega, da moment, da smo družbena bitja, premalo upoštevamo. Če govorimo samo o gospodarskih uspehih in zanemarjamo to plat družbe, gospodje, potem se naši družbi v tej politiki slabo piše. Še enkrat poudarjam, da je izredno pomembno imeti ta vidik pred sabo, tudi vrednotenje, in še vedno ne vem, zakaj je predlagatelj tako čudno v tem primeru podal, ali gre samo za zavlačevanje, ne vem, iz kakšnega razloga, vsekakor pa tudi sam referendum bi moral biti nepotreben, če bi imeli v tem državnem zboru nekaj več posluha za dolžnost države upoštevati socialno dimenzijo posameznega človeka. In, seveda, za 8. marec bomo dali krasno darilo našim ženam, darilo, kjer bomo rekli, državni zbor pa ne ve, alije pravica žena do počitka nad ali pod pravico do svobodne gospodarske pobude. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem Sašu Pečetu, ki ga ni tu. Dr. Bajuk, ste že razpravljali.
Rad pa bi še enkrat.
Šel bi rad po vrsti, kot so se prijavili, saj bo še časa ostalo. Hvala, da ste me razumeli. Miran Potrč, izvolite. Ko bo izčrpan vrstni red, bo še časa za razpravo.
Hvala lepa. Kot je povedal kolega Kontič, v naši poslanski skupini menimo, da vsebina predloga za referendum ni protiustavna. Morda bi res sama pobuda lahko imela več vsebinskih argumentov, zakaj se odločamo za to, da bi bilo potrebno regulirati obratovalni čas trgovin, kje je javni interes, na katerega naslanjamo to svojo opredelitev, kje so razlogi, zaradi katerih dajemo in predvidevamo določene izjeme ali ne. Vendar ko danes o tem govorimo, pravzaprav vsi vemo, da vsebinsko te razloge poznamo, vsaj tisti, ki menimo, da vsebina ni protiustavna. Jaz verjamem, da se spominjamo, da smo razpravo o tem v tem državnem zboru že imeli, ko smo spreminjali bolj ali manj uspešno zakon o trgovini, da smo tudi takrat govorili o odločbi ustavnega sodišča, zaradi katerega smo morali zakon spreminjati in zaradi tegapričakujem, da bo tudi današnja razprava dala mnogo vsebinskih argumentov, ki bodo lahko podlaga ustavnemu sodišču, da bo presojalo, ali po našem mnenju je ali ni razlogov za to, da preko pojmovanja javnega interesa gremo v določeno reguliranje, ne bom rekel omejevanje, ampak urejanje obratovalnega časa trgovin, vključno z nekaterimi izjemami. Če govorimo o tem, da morda res v pobudi ni dovolj argumentov, potem bi si dovolil reči, da jih je enako malo ali še manj v opozorilih, da je vsebina predloga te pobude protiustavna. Zelo malo jih je, ker izhaja izključno iz predpostavke, da je svobodna gospodarska pobuda več ali manj edina, ki jo moramo upoštevati in izhaja zgolj in izključno samo iz analize predloženega besedila, ne pa spoznanj, ki jih ima ta državni zbor o problemih urejanja obratovalnega časa. Meni in nam v poslanski skupini je zato žal, da doslej nismo bili pripravljeni ali sposobni, pri tem pa mislim na državni zbor, mislim na vlado in resorno ministrstvo, mislim pa tudi na partnerje, delodajalce in delojemalce, iskati neke možnosti skupnih rešitev, ker bi prav gotovo, če bi bili bližje, kot so danes, bi tudi nam odločitev bila lažja, kot če jo moramo sprejemati ob prevelikem medsebojnem nesoglasju. Tu smo formalno naredili vse, kar je treba, kerdržavni zbor odloča o procedurah, o določanju, kdaj gre na dnevni red, o glasovanjih in podobno, kot politiki, to pa smo tudi poslanci, pa nismo storili dovolj. Jaz sem v to prepričan. Če bi iskali kakršnekoli poti, da bi vplivali, da prihaja do iskanja nekega kompromisa, ne pa da se stvari razhajajo, bi najbrž bila rešitev boljša. Zaradi tega bom vesel, če bomo še v bodoče kakšen korak v tej smeri naredili. Na koncu samo dvoje. Zanimiva je bila razprava dr. Bajuka o vlogi ustavnega sodišča. Nisem bil iz njegovih ust na tovrstne teoretične pravne razprave doslej navajen. Iskreno mislim, ko rečem zanimiva, seveda moram pa iskreno reči, da mnogokrat dosedanja praksa ustavnega sodišča tudi glede vprašanj, ki bi glede njih mogoče bil zainteresiran dr. Bajuk, da so točno tako odločena, kot so bila, ni bila vedno takšna. Naše ustavno sodišče je po moji presoji mnogokrat presojalo ne zadržano, ampak obratno. Odločalo se je, da gre v vsebinsko presojo tudi tam, kjer bi bilo mogoče utemeljenejše, da reče, da je odgovornost, s tem pa tudi pravica presoje parlamenta in vlade širša tam, kjer res ne gre za direktno poseganje v ustavno pravico, pa se to na žalost ni dogajalo. To naj bo meni dovoljeno, ki le spremljam odločitve ustavnega sodišča, da dodatno to povem. Hvala lepa.
Hvala lepa kolega Potrč. Kolega Podobnik ima sedaj besedo. Prosim.
Hvala predsednik. V uvodnem delu, svojega nastopa bi se rad naslonil na razpravo kolege Potrča. V celoti podpiram njegovo razlogovanje, zakaj se mu zdi, da je ta zahteva, da ustavno sodišče odloči, glede vsebine zahteve, nepopolne, slabo pripravljena, neargumentirana. Meni samo še manjka potem logični sklep, da bi rekel, da zato jo poslanska skupina ne bo podprla. Je pa možna tudi druga razlaga, da pravzaprav tokrat ob pomoči ustavnega sodišča dobimo potrditev nazaj, da vsebina ni v nasprotju z ustavo. To je ta dvojna pot. Jaz bi rad povedal, da se mi zdi ključna argumentacija, ki je zapisana, ali bi lahko bila vsebina te referendumske pobude v nasprotju z ustavo, in sicer glede tako imenovane svobodne gospodarske pobude. Gre za vprašanje javnega interesa. Jaz vam moram povedati, da sem prepričan, da je argumentacija, ki je zapisana v tej pobudi s strani sindikatov, naslednja: Zakonodajalec lahko določene oblike podjetništva omeji, če je za to izkazana javna korist, varstvo zdravja in življenje ljudi, varstvo narave, potrošnikov, zaposlenih in podobno. Kolegice in kolegi, jaz sem trdno prepričan, da temeljna načela slovenske ustave izhajajo iz človeka kot svobodnega posameznika, katerega dostojanstvo je posebej varovana vrednota. Zato menim, da ta argumentacija ne zdrži, ta argumentacija ne zdrži. Če bo šla taka na ustavno sodišče, nam to ne bo v čast. To je moje skromno mnenje. Današnja informacija, ki sem jo prebral v enem slovenskem mediju, "trgovci in trgovke morajo ob navzočnosti šefov podpisovati soglasje za nedeljsko delo, delo ponoči in ob praznikih", ne bom citiral nadaljnje izjave, ki je še hujša. To je izjava, ob kateri zakonodajalec ne sme ostati neprizadet. Ne sme ostati neprizadet. In se je zgodilo to, da je ta točka dnevnega reda priložnost, da povemo, da je tokratna pot državnega zbora napačna. Najprej tokratni referendumski postopek, ki je absolutno nepotreben. Mi kot zakonodajalci smo imeli v postopku nek zakon, predlog sprememb in dopolnitev zakona, ki bi neko določbo reševal drugače. Politična večina bi ga obravnavala in sprejela rešitve, ki bi bile korektne, na podlagi katerih bi v Sloveniji tudi na tem področju bolj zaživel socialni dialog. To je prvo. Drugo. Po mojem trdnem prepričanju smo naredili postopkovno napako. Jaz sem pozorno prebral obrazložitev, kjer je tudi zapisano, kateri element bi tudi lahko še bil v nasprotju z ustavo. Dovolite, da ga preberem. Gre za vprašanje nejasnosti glede izjeme od pravila prepovedi obratovanja, vsebovana tudi posebna lokacija trgovin. Iz obrazložitve ni razviden razlog, zakaj so lokacije izbrane na predlagan način. Če bi bilo temu res tako, potem bi morali uveljaviti dosedanjo prakso in tudi zakonsko možnost, da bi državni zbor - treba pa je ločiti med nejasnostjo v referendumskem vprašanju, to govori 15. člen, 16. člen, pa govori o eventualni protiustavnosti zahteve, torej vsebine. Če bi mi ocenili, da je karkoli nejasno, in v mnenju sekretariata se velikokrat zapiše beseda "nejasno", potem bi danes morali pozvati predlagatelja, da bi eventualno vprašanje in obrazložitev dopolnil. To bi bila korektna pot in zakonita pot. Po mojem bo tudi ustavno sodišče ugotovilo, da smo to tokrat kar preskočili, kar je po mojem mnenju napaka v proceduri. S tem, ko bomo začeli ta postopek, bomo onemogočili postopek, da bi sprejeli zakon. Ta dvojna pozicija državnega zbora je v principu nepoštena. Namesto da bi šli v spremembo zakona, se obračamo na ustavno sodišče, namesto da bi se pred tem obrnili na predlagatelja pobude in ga v skladu z zakonom prosili, da eventualno vsebino zahteve in vprašanje dopolni in bolj jasno napiše. Jaz celo menim, da je samo vprašanje jasno. Še nekaj me moti. Nimamo nobene kronologije, ali se je sploh predstavništvo, torej vodstvo državnega zbora se pisno obrnilo na predlagatelje in jih pozvalo, da eventualno vprašanje dopolnijo, ali pa da vsebino zahteve dopolnijo. Moti me tudi datumska nejasnost. Tukaj je datum 26.2., državni zbor je pa to zahtevo prejel 6.3. Kaj se je pa vmes dogajalo? Postopek je bil po mojem mnenju napačno voden. Ampak ne glede na to, če se bo večina odločila, da gre na ustavno sodišče, se nam bo zgodilo naslednje, da bo politična večina iskala v odločitvi ustavnega sodišča strokovni vsebinski politični alibi, kaj bo potem sprejela v zakonu. Ampak za to bo treba pol milijarde tolarjev. Potreben bo referendum. Mi se pa lahko temu izognemo. Jaz bi apeliral, da prekinemo točko in da najdemo to pot in damoteh 600 milijonov tolarjev za neko drugo zadevo v Sloveniji, katerokoli. Veliko jih je. Danes imamo to možnost. Večina bo za to rešitev, če je predlagana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Džuban se odpoveduje razpravi, zato mag. Drobnič. Želite replicirati, pojasniti, gospa podpredsednica, kot predlagatelj? Prosim. Mag. Drobnič, samo za hip, ker je bilo vprašanje zastavljeno predlagatelju. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod Podobnik! Predlagatelj je bil pozvan in naprošen, da v torek ustrezno popravi referendumsko vprašanje, kar je storil. Dana mu je bila tudi možnost dodatne obrazložitve v referendumskem vprašanju opredeljenih izjem. On je storil, kar pač je storil. On je bil v dopisu pozvan, da popravi formalno pomanjkljivost, ker v sami osnovni pobudi ni bil naveden zakon, na katerega se vprašanje nanaša in ga tudi v določenem delu drugače ureja. To formalnost je dopolnil, ni pa pravzaprav dodatno obrazložil v referendumskem vprašanju opredeljenih izjem, bil pa je pozvan. Hvala lepa.
Kolega Podobnik, prosim. Proceduralno.
Predsednik, ali bi bilo možno, da bi državni zbor dobil dopis s strani podpredsednice državnega zbora in odgovor pobudnikov te pobude? Če je temu tako, potem je danes seja nepotrebna. Po mojem mnenju je vprašanje povsem jasno. Tudi sama obrazložitev je korektna in ni nobenih razlogov več, o katerih je bilo očitno to pisano prej, preden je to dopolnjeno. In še nekaj, datumi se ne ujemajo. Nenavadno je, mi imamo datum 26.2., veste, datum sindikata delavcev je [[...]]Prosim, če dobimo zadnjo pobudo. Ne, ne, 26.2. je sindikat napisal nam. Zato bi vljudno prosil, predsednik, če bi lahko to kronologijo dobili. Ponovno dajem proceduralni predlog, da bi se točka prekinila in da najdemo načine, da se izognemo postopku za referendum, ker se mu lahko izognemo in [[...]]
Mir v dvorani.
[[...]]prišparamo 600 milijonov tolarjev.
Proceduralni predlog je mogoč in ga lahko dam na glasovanje. Menim, če smem reči, kolega Podobnik, da bi dobili vso dokumentacijo na klop, to ni potrebno, ker je še veliko kolegov prijavljenih je mogoče vzeti odmor tudi pred samim odločanjem, ne bi za to prekinjal razprave. Je v redu? Tako prosim pristojne, da vso dokumentacijo, če je ni v gradivu, na klop poslankam in poslancem razložijo, razprava pa teče naprej. Mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo. V veselje mi je, da je začela teči ta razprava. Razprave so tehtne, argumentirane. Mislim, da bi morale biti opravljene že prej, pa bi se izognili tem zapletom, tudi razpisu referenduma. Če bi državni zbor na pobudo, ki je bila s strani sindikata trgovine neformalizirana, ki so jo signalizirali, da je treba to urediti, če bi bili dosti senzibilni, do tega ne bi prišlo. Ravno tako do tega ne bi prišlo, če bi bili senzibilni in pozorni na predlagateljstvo našega zakona, kjer sem bil prvi podpisan, brez kakršnihkoli ambicij, ampak sem ga vložil predvsem zaradi stisk, ki so se pojavljale, potem tega zapleta ne bi bilo. Drugo je zelo jasno sporočilo iz vsega tega. Ne prelagajmo svoje odgovornosti na druge institucije, zato ker sami ne znamo tega razrešiti. Pri prejšnjem zakonu smo preložili odgovorno odločanje na to, da se bodo sporazumeli delodajalci in delojemalci, ko pa smo vedeli, da princip soupravljanja ne deluje in da v teh pogajanjih oba partnerja nista v enakem položaju. Sedaj se pojavlja pa neka druga pozicija. Ker sami nismo sposobni tega narediti, kar pa moramo narediti, prelagamo odgovornost na ustavno sodišče, da bo opravilo za nas svetovalne storitve. Figa, to ni odgovornost in pristojnost ustavnega sodišča, da nam bodo predložili solucijo, kako naj mi uredimo zakon. To je naša obveznost. Oni bodo samo ugotavljali in imajo možnost ugotavljati, da če smo nekaj zapisali v zakon, in ga tudi sprejeli, ali smo kršili ustavno določbo. Omejevanje svobodne pobude, tukaj bi rad usmeril svoje besede predvsem na predstavnike ministrstva in vlade. Če je kaj omejevanja svobode pobude, je predvsem zaradi administrativnih ovir in slabega delovanja državnih organov. Pa še kaj okrog nepotizma in podobno, pa monopoli, to je omejevanje pobude. In bi si morali predvsem prebrati 47. člen, zadnji odstavek, glede monopolov. Referendumsko vprašanje se je zgodilo, to so bili prisiljeni tisti, ki so bili v stiski. Če bi se na ustrezni način in pravočasno odzvali, tega ne bi bilo, ker ne bi bilo stiske, bi imeli možnost videti, kje je izhod. Ko pa se je začelo zavlačevati s pobudami, so vložili, ker so videli, da državni zbor se ne odziva na primeren način. Zadnji izpit, ki je bil, sem ga jaz nekako čutil, glede tega, da bi po skrajšanem postopku to vprašanje uredili oziroma po nujnem postopku. Ne, preložitev in naprej gremo na drugo pot. Še glede zmanjšanja zaposlenih bi ob tem še repliciral kolegu Baroviču. Kolega Barovič, če se bo kaj, vse študije kažejo, da če vi uvedete nedeljsko delo v trgovine, da sem jasen, se število delovnih mest na dolgi rok ne bo nič povečalo, kajti kupna moč je več ali manj približno enaka. Ta prodajalna ali trgovina se ne obnaša enako kot proizvodno podjetje, ki ima odprto možnost trgovanja v svetovni trgovini, kajti težko vi zagotovite, da boste s svojim odpiralnim časom pritegnil kupce iz New Yorka, da vam bodo hodili zaradi nedeljskega odprtja trgovine. Seveda bo pa proizvodna dejavnost zanimiva tudi v New Yorku, zato ker ni vezana na tisti trenutek. To kažejo tudi študije. Po mnenju predstavnikov države deregulacija ni povečala številadelovnih mest. Deregulacija ne povečuje delovnih mest, jih pa razmešča. To pa je. Razmešča jih na drugačen način, bodisi na način koncentracije. To pa ja, to pa dela. Ali je zdaj naš cilj državnega zbora in je v interesu ljudi, da vse koncentrira maksimalno? Ali imamo malo tudi tega čuta, da bi kakšna trgovina bila tudi še na podeželju? To je vprašanje in to je tudi v obrazložitvi te raziskave. To je temeljno vprašanje, na kakšen način to narediti. To je seveda naša odločitev in naša pristojnost. Zato je nesmiselno, da pošiljamo take depeše ustavnemu sodišču, da za na opravlja svetovalno storitev ali pa zgolj zato, da prelagamo odločitev. Odločimo se mi, ker smo za to pristojni na osnovi razumskih argumentov. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek.
Hvala lepa.
Replika, niste bili omenjeni v razpravi v razpravi magistra Drobniča. Ste bili? Jaz nisem bil pozoren. Prosim, potem se opravičujem nisem bil pozoren na to. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani kolega, gospod Drobnič, prav imate. Prav imate, to, kar ste vi rekli, da delo ob nedeljah v trgovinah ne bo povečalo. Ampak jaz se opravičujem, jaz o tem nisem govoril. Govoril sem pa o tem, da bo, če ne bodo trgovine po tržnem principu v nedeljo delale, se bo število zmanjšalo. To je neka razlika, čeprav imate vi prav. Povečalo, če bo delo ob nedeljah, se vsekakor ne bo.
Samo, če gre za pojasnilo, ne za polemiko. Prosim.
Pojasnilo sem dolžan. Seveda moja navedba gospoda Baroviča je šla v smeri, če dereguliramo, potem se število delovnih mest ne poveča. In velja tudi obratno, velja tudi obratno, samo razmešča se. Tista vaša navedba ne drži, lahko jo postavim drugače: če vi torej nedeljsko delo omejite, da ga ni, se na dolgi rok to ne bo poznalo pri številu delovnih mest.
Kolega Jerovšek, imate besedo.
Hvala. Tudi sam sem vesel, da se je začelo malenkost bolj razmišljati o tem, kaj je bilo storjenega ob sprejemanju zakona o trgovini, ko ta stran ni bila pripravljena prisluhniti nobenemu argumentu, temveč se je čutila popolnoma zavezana velekapitalu in ni sprejemala nobenih argumentov, čeprav smo takrat opozarjali. Zato se pravzaprav čudim gospodu Potrču, ki je govoril, da bi morali iskati skupne poti za kompromis. Mi smo jih predlagali, mi smo jih iskali, vendar še v zadnji fazi, se mi zdi, da so bili sindikati zavrnjeni. Sindikati so se strinjali, da bi šel zakon, ki ga je kot prvopodpisani podpisal gospod Drobnič, v sprejem po skrajšanem postopku. Vendar ste tudi to zavrnili. Tudi to ste zavrnili. Sedaj morate sprejeti absolutno nase vse stroške morebitnega referenduma, kajti opozarjali smo pravočasno, vendar je aroganca pripeljala do tega, da so se sindikati in zaposlene delavke in delavci znašli v taki stiski, da ne vidijo druge rešitve. In je dejansko nimajo. Je pa res, da ste s tem onemogočili, da bi se sprejela sprememba zakona, tudi s to pobudo, ki je legitimna in normalna, in na drug način niso mogli priti do rešitve. Tudi to je bilo storjeno namerno, v tej fazi s tem zavlačevanjem, še enkrat poudarjam, diskreditirati referendum kot institucijo! Govoriti o stroških, ki nedvomno bodo, ker niste hoteli sprejeti drugačne rešitve, in omogočiti posledično ukinitev instituta referenduma oziroma neposredne demokracije v znatni meri! Mislim, da je skrajni čas, da se soočite s to situacijo, in bi se osebno strinjal, če je možno danes to prekiniti, da se oglasijo tudi sindikati in vsi ostali, da bi našli kakšno drugo rešitev. Hvala lepa.
Hvala. Sonja Areh Lavrič ima besedo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljam vse prisotne! Delavci v trgovinski dejavnosti so po noveli zakona, ki so ga proti koncu lanskega leta sprejeli v državnem zboru tisti, ki naj bi določili obratovalni čas prodajaln, tudi za nedelje in praznike oziroma za dela proste dni, vendar ne brez soglasja zaposlenih, torej s konsenzom med delodajalci indelojemalci. Vendar pa so to pokazali tudi odmevi v medijih. Ostajajo nesoglasja, celo znotraj prizadete skupine. Niti sindikat delavcev trgovine, ta šteje približno 36.000 članov, dokončno ni zavzel enotnega stališča glede omenjene problematike. Dejstvo,ki ga je predhodno omenil že kolega, gospod Barovič, je, da je tudi Slovenija vstopila v obdobje tržnega gospodarstva. Tempo sodobnega življenja enostavno narekuje potrebo po tovrstnem delovnem času, recimo tudi ob nedeljah. Po razpoložljivih podatkih je Slovenija v tem pogledu sicer nekoliko nad povprečjem Evropske unije, gre seveda za zaposlene delavce v trgovini, ki delajo tudi ob nedeljah. Številke vseeno ne predstavljajo kritične meje, zaradi česar bi bilo potrebno nedeljsko delo v prodajalnah zakonsko prepovedati. Zagovarjam stališče prenekaterih, tudi poslancev, da je potrebno urediti oziroma sprejeti določilo za delavce v trgovini o enem prostem delovnem dnevu v tednu. Prav tako menim, da bi bilo potrebno ostreje odgovoriti na številne kršitve zakonskih določil s strani delodajalcev v trgovini in s tem zaščititi prepogosto opeharjene in same sebi prepuščene prodajalke in prodajalce. Rešitev je vsekakor v poostrenem nadzoru inšpekcijskih služb in v ustreznem ukrepanju v primeru kršitev ter dejanskem in ustreznem sankcioniranju le-teh. S tem bi se stanje na tem področju bistveno izboljšalo. Naj zaključim svojo misel. V osnovi tudi sama podpiram predlog sklepa, da vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi s predlogom zakona o spremembi zakona o trgovini naj svoje mesto najde na ustavnem sodišču. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Franciju Rokavcu.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci in ostali prisotni! Osebno me čudi predlog pobudnikov za presojo ustavnosti omenjenega predloga zakona, referendumskega predloga, na ustavno sodišče. Čudi me zato, ker sem prepričan, da so zahteve pobudnikov bistveno bolj na trhlih nogah, kakor očitki predlagateljemzbiranja podpisov za referendum o obratovalnem času. Namreč, Slovenija je ratificirala evropsko direktivo in evropsko listino, ki jasno govori, da naj bi bil dan počitka v tednu praviloma tisti dan, na katerega delavci po tradiciji ne delajo. V Sloveniji je to nedelja. Mi si moramo prej ko slej povedati, da na področju trgovine v Sloveniji vlada kruti kapitalizem, da tukaj ni pravega socialnega partnerstva. Tukaj, če hočemo ali ne, bo moral slej ko prej zakonodajalec pripraviti bolj ustrezno rešitev. Družine zaposlenih se soočajo z obilico težav in travm ob takih zakonskih regulativah in o tem smo v tem parlamentu že zelo veliko povedali. In kaj zdaj v tej situaciji, v kateri smo se danes znašli? Jaz sem prepričan, da je predlog pobudnika za oceno presoje ustavnosti tega referendumskega vprašanja za lase privlečen, kako si pridobiti še dodatni čas in manever. Res se čudim, čudim se pač temu načinu, ker mislim, da prej povzroča nejasnosti, nejasnosti pa v tistem delu, kjer predvsem meče slabo luč na ta parlament. Namesto da bi pobudniki skupaj s predsednikom državnega zbora, ki se je sestal s sindikatom delavcev, zaposlenih v trgovini, v mesecu januarju in jim je obljubil, da bo državni zbor poskušal najti ustrezno rešitev do meseca marca, namesto da bi dejansko našli to rešitev se sedaj sklicujejo na to stransko pot zatekanja zasilne rešitve na ustavno sodišče. Ker je časa zmanjkalo, samo da zaključim misel. Kot je že povedal vodja poslanske skupine, smiselno bi bilo sedaj prekiniti sejo in najti ustrezno zakonsko rešitev in dogovor s pobudniki referenduma o obratovalnem času. Edino to bi bilo modro dejanje tega državnega zbora, vse drugo pa so samo skrivalnice in razmetavanje denarja. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima kolega Blaž Kavčič. Se odpoveduje, zato dajem besedo Ivanu Mamiću, ki ga tudi ni, Janez Komljanec se odpoveduje. Alojz Sok imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice in kolegi. Mislim, da je doktor Andrej Bajuk prej natančno razčlenil, kaj so pristojnosti ustavnega sodišča in tudi nakazal možno rešitev. Žal izgleda, da smo v tej naši demokraciji res sto let za nekaterimi, ki so že davno pred nami spoznali te zakonitosti in tudi dojeli, da je naloga najvišje zakonodajne oblasti v državi ta, da sprejema zakone, se opredeljuje in zato tudi pač nase prevzema ves politični riziko takšne odločitve. Pravzaprav je to, kar danes delamo, bolj kot poslušam, spoznavam, da jalov posel, nekakšno lovljenje vetra. Ustavno sodišče v bistvu lahko prinese dve rešitvi. Ena od rešitev je, da pač ustavno sodišče razsodi, da to vprašanje ni v nasprotju s 74. členom ustave. Kaj smo potem danes naredili? Nič. Se pravi, poti nazaj ni, čaka nas zbiranje 40 tisoč podpisov in pa seveda vsi stroški, ki so s tem povezani. Če bi ta parlament modro ravnal, bi lahko danes na izredni seji obravnaval ta zakon. Če bi bil zakon sprejet, bi odpadli razlogi za referendum in prihranili bi tej državi marsikaj. Drugo. Ustavno sodišče lahko odloči, ker je pravzaprav po nekaterih odločitvah naše ustavno sodišče nepredvidljivo, lahko odloči, da ta pobuda je v nasprotju s 74. členom ustave. Tukaj smo lahko slišali in tudi sami vidimo, da je v mnogih članicah Evropske unije delo ob nedeljah omejeno. V praksibi potem to pomenilo, da je naša zakonodaja v nasprotju z zakonodajo Evropske unije. Ali to potem pomeni, da se bodo trgovci oziroma sindikati obrnili na evropsko sodišče in iskali tam svojo pravico? Postali bomo člani Evropske unije in v tej smeri bi seveda pričakoval, da bo potem naslednja rešitev v tej smeri, če ta parlament te države ni pripravljen o tem odločiti. Strinjam se s tistimi, ki danes pozivajo, da bi bilo najboljše to razpravo prekiniti in pa najti ustrezno rešitev. Kajti samo izgubljamo čas in dejansko ne prispevamo z ničemer k rešitvi. Najslabše je to, kar je sedaj in kar lahko beremo v naših medijih, ko dejansko predstavniki trgovcev prisiljujejo delavke in delavce v trgovini, da podpisujejo v nekakšnih skupinah, seveda pod ustrezno obrazložitvijo, nekakšna soglasja in so seveda obremenjeni z različni poskusi, tudi verjetno groženj in pa izsiljevanj, ne odločajo za to, da bi nasprotovali delu v nedeljo. Ne gre samo za 5000 delavk in delavcev. Gre v bistvu za 5000 družin, ki so tako ali drugače s tem povezani. Sam pri sebi se sprašujem, kako bi se ta parlament, kako bi se poslanke in poslanci odločali, če bi vendarle večina nas imela, ne vem, svojega soproga ali pa svojo soprogo zaposleno v dejavnosti trgovine. Jaz sem prepričan, da takrat ne bi bilo vseh teh vprašanj in pa vseh teh dilem, da bi v bistvu bila prava odločitev hitro sprejeta. Jaz tega sklepa, ki je predlagan, ne bom podprl. In resnično predlagam, tisti, ki imate večino v tem parlamentu, razmislite o tem predlogu, da to razpravo pred odločanjem prekinemo in se odločimo tako, kot je prav, ne pa, da dejansko sprejemamo takšne sklepe, s katerimi tisto odgovornost, ki bi jo morali sami opraviti, prelagamo na nekoga drugega, ki dejansko te pristojnosti o teh zadevah v naši ustavi nima. Hvala lepa.
Hvala kolega Sok. Lidija Majnik ima besedo. Se odpoveduje, ni navzoča trenutno. Ana Marija Tisovic? Je tudi ni. Dorijan Maršič? Se odpoveduje. Majda Širca? Imate besedo.
Hvala lepa. Ker danes še ne razpravljamo o samem predmetu pobude, temveč o tem, ali jo ustavno sodišče predhodno obravnava ali ne, ne želim odpirati ali poglabljati vprašanj, kot so: ali je najnovejša, se pravi veljavna ureditev obratovalnega časa primerna, ali ne, ali je soglasje zaposlenih za predlagatelja relevantno dejstvo ali ne, ali je skrb za preobremenjenost žensk morebitna predlagateljeva demagogija ali ne. Konec koncev, zakaj se ne bi spraševali tudi o preobremenjenosti na tem mestu zdravnic, kmetic, natakaric, kuharic, igralk, stevardes, novinark, pisateljic, čistilk, medicinskih sester in tako naprej, katerih družine so lahko ravno tako prikrajšane za družinsko življenje kot družine prodajalk, kot jih navaja predlagatelj. Tudi ne želim odpirati vprašanj, kot so, alije sklicevanje zgolj na ženske prodajalke morebitna manipulacija ali ne. Konec koncev, zakaj ne bi trpelo tudi družinsko življenje tistih družin, kjer bi šel v službo ob nedeljah oziroma praznikih moški. Ne bomo odpirali vprašanj, kot so, ali je z veljavnim zakonom kršena svobodna gospodarska pobuda ali ne, ali je morebiti kršen interes potrošnikov ali ne, in ali je prav nedelja nujno gospodov dan ali ne. Skratka, v današnji razpravi se lahko odločam zgolj o tem, ali je odločitev državnega zbora, predlagana v ustavno presojo referenduma, pravilna ali ne. Osebno mislim, da je, tudi zaradi tega, ker bodo predlagatelji imeli več izhodišč za popravke v morebitnih odgovorih, vsekakor tudi tisti, ki se bomo morebiti v nadaljevanju srečevali s spremembami, morebitnimi spremembami drugih zakonov, ali pa celo tisti, ki se bodo ukvarjali z definiranjem kolektivnih pogodb ali ne. Vseeno bi opozorila na nekonciznost predlagatelja, ki je ne velja iskati samo v njegovi, po moji presoji nekoliko površno zapisani, pobudi. Pustimo to, da predlagatelji niso navedli v prvih - preden seveda niso popravili vprašanja referenčnega zakona, na katerega se je pobuda nanašala in tako naprej, to je, konec koncev, odpravljeno. Ampak vendarle, predlog vsebuje mogoče ne dovolj obrazložene rešitve izjem obratovanja, z navedbo desetih nedelj v letu, s katerim posega v pravico svobodne gospodarske pobude, hkrati pa na nejasen način predlagatelji ustvarjajo razlikovanje med tistimi, ki bi jim bilo dovoljeno obratovati neomejeno, in tistimi, ki bi lahko to počeli le delno. Skratka, predlagatelji brez posebne obrazložitve določijo kot izjeme, kot vemo, hotele, bencinske servise, avtobusne in železniške postaje, letališča, in s tem opredelijo oziroma uokvirijo javni interes. Trgovina na bencinskičrpalki dobi drug status kot trgovina v, recimo, turističnem krogu, recimo kot neka trgovina v nekem turističnem kampu, kjer ljudje tako in tako že počivajo oziroma se jim ne načenja tistega, kar se jim tu očita, da naj bi to počeli samo v nedeljah. Torej trgovec, ki trgovsko dejavnost opravlja svobodno in pod enakimi pogoji, je v tem predlogu na nek način lahko diskriminiran, pa tudi ne zgolj samo zaradi omejevanja konkurence. Nadalje, zakonodajno-pravna služba je s svojim izčrpnim mnenjem, ki lahko služi, kot sem rekla, predlagatelju za dobro osnovo popravkov predloga, mogoče obšla še eno, recimo temu, ustavno vprašljivost, ki izhaja iz obrazložitve referendumske pobude. Namreč, spodnaša na nek način princip enakosti glede na spol. Predlagatelji namrečpredpostavljajo, da so v trgovini zaposlene predvsem ženske, ki bodo s svojo nedeljsko odsotnostjo prikrajšale zdrave družinske odnose, očetje oziroma možje pa niso nujno porok zdravih družinskih odnosov. Tudi tako se lahko bere obrazložitev predlagateljev. To je mogoče res, a zgolj zaradi tovrstne miselnosti. Ni mi namreč po godu, da se uporablja ženske takrat, ko se na njihov račun želi doseči točno določen cilj. In cilj te pobude mislim, da ni zgolj in samo skrb za družino.
Hvala lepa za razpravo. Jaša Zlobec ima besedo. Prosim.
Mislim, da imamo opravka z eno zelo močno simbolno zadevo. In kdor ne bo razumel, da gre tukaj za simbolno zadevo, ta se v svojem ni ničesar naučil. Če ste že vse pozabili, kar ste v mladih letih prebrali, si preberite vsaj Huxleyev Krasni novi svet in ne boste tako nonšalantno razmetavali z besedami. Prvo in osnovno dejstvo je, okoli katerega bi se morali vsi zediniti: kapital nima nacionalnosti. Slovenski kapitalist nima trohico več srca kot tuj kapitalist. Samo in zgolj profit je tisto, kar kapitalista in kapital zanima. In edino zakon lahko omeji nebrzdan pohlep po dobičku. Res je, centri mest so opustošeni zaradi kapitala in njegove požrešnosti. Res je tudi, da starejši ljudje in tisti brez avtomobila sploh ne morejo priti do mega marketov. Tudi že na obrobju mesta so se ob prihodu mega marketov male trgovine v glavnem zaprle. 10 nedelj na leto je po mojem skromnem mnenju komajda še znosna številka. Ne pa, da bi jih bilo 54, kot bi zahteval kapital. Kdor prihaja na dan s primerjavo s policaji, z zdravniki, s sestrami, gasilci, varnostniki, nogometaši, ki tudi ob nedeljah delajo, je čisto navaden demagog. Sramota je, velikanska sramota je za celo Slovenijo, da je tujec, Leclerc, sam dejal, če drugi ne bodo delali ob nedeljah, smo mi prvi, ki ne bomo delali ob nedeljah. Mercator in drugi, tako imenovani slovenski mogotci, niso niti približno pokazali najmanjše volje, da bi kakorkoli celo zadevo rešili. Jaz mislim, da je to resnična sramota. Dejansko bodo imeli prav tisti, ki bodo govorili, da smo v večini poslanci zagovorniki kapitala, ne pa zagovorniki prebivalcev Slovenije.
Zdaj smo izčrpali tisti del razprave, ki je vezan na prijavljene k besedi. Tako bi zdaj lahko razpravo zaključili. Prosim kolega dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik.
Vi želite še razpravljati v okviru časa, ki je na razpolago? [[Da.]] Potem moram tudi ostale vprašati, če želi še kdo v tem času, ki je ostal? Kolega Podobnik, kolega Barovič? Predlagam, da imate vsi, recimo, sedem minut časa. Je to sprejemljivo? Prosim, izvolite.
Hvala lepa. Normalno govorim manj časa. Gospod predsednik in spoštovane kolegice in kolegi! Menim, da je nujno potrebno, da osredotočimo to razpravo v bistvo problema, s katerim smo se soočili: kaj se je dejansko zgodilo, da je do tega prišlo, da je sploh neka ustanova, kot je sindikat, začel to pobudo in jo tudi formalno predstavil predsedniku državnega zbora. Dejstvo je, da se ne morejo strinjati z zakonodajno rešitvijo, ki jo je državni zbor z večino sprejel, takšno, kakršna je. In kaj je problem v tej zadevi? Ja, dejstvo je, če pravilno razumem, da smo ponovno odkrili to, kar smo nekateri že opozarjali takrat, da je dejansko neka bistvena neenakopravnost med delavci in lastniki, delodajalci. To je dejstvo. Vsi primeri, ki jih ti ljudje doživljajo, so jih porinili k temu, da so se zatekli v to, kar naš ustavni red predvideva: če državni zbor ni imel zadostnega posluha za določeno rešitev nekega odprtega vprašanja, naš ustavni red garantira to možnost. In za to možnost so se zdaj odločili. Kaj se je pa še vmes zgodilo? Tudi o tem je treba govoriti. Naša poslanska skupina, prvopodpisani mag. Janez Drobnič je predstavil in vložil v proceduro predlog zakona, ki naj bi rešil to vprašanje na drugačen način. Vodstvo državnega zbora se je tako odločilo, kot se je, po mehanizmih, ki jih vsi poznamo, da tega predloga zakona še nismo obravnavali. Zakaj gapa nismo obravnavali? Ja, vprašajte tiste, ki so se odločili, da ga še ne bomo obravnavali! Dejstvo pa je - in ne delam propagande za predlog zakona naše poslanske skupine, zelo mogoče, ko bo predmet razprave v državnem zboru, bo izpopolnjen ali pa tudi na takšen ali drugačen način spremenjen. A vendar razprava je nujna, ker ni v igri samo problem, kot sem slišal kolegico Liberalne demokracije, da je to gospodov dan - veste, ne gre za gospodov dan. Sam v svoji dolgi življenjski poti sem živel tudi drugod po svetu, na primer v Latinski Ameriki, v Združenih državah in v Evropi, v Franciji, kjer imajo popolnoma drugačen pristop do tega. V Severni Ameriki, ja, je vse odprto! Ob nedeljah je odprto! In "shopping" centri so se spremenili v neke vrste svetišča te družbe, je pač taka družba, ki temu polaga veliko vrednost, in so se odločili, da bodo to imeli. V Franciji, kjer ni nobenega vprašanja glede gospodovega dne, vsaj za veliko večino ljudi ne, so se pa odločili, da bodo imeli zaprto. In imajo zaprto, ker nočejo biti sužnji, na primer, potrošniške družbe, da imajo vsaj en dan v tednu mir pred tem in da ga posvečajo drugim dimenzijam vsakdanjega življenja, ki pa ni samo to, kje zapravljam, kaj kupujem pa kdo prodaja. No, zakaj pa ne bi o teh stvareh tudi pri nasrazpravljali? Ker ni samo to vprašanje, na katerega so nas opozorili ravno pobudniki tega referenduma, marveč tudi to vprašanje, ali hočemo kot družba biti takšni, kot so drugje, da postanemo v svojem bistvu samo potrošniška družba, ali pa se odločimo, dabomo drugače živeli. In to ne bi bila nobena posebnost, ker marsikatera država v Evropi je tudi tako storila. In jih ni konec, in so z gospodarskega vidika zelo napredni, in to ni vprašanje takšne ali pa drugačne veroizpovedi, ali gre za nedeljo ali gre za soboto ali pa za petek. Obžalujem pa, res obžalujem, da je naša služba za zakonodajo predstavila takšen komentar, spoštovani kolegice in kolegi, da bi se mi zdaj obrnili na ustavno sodišče. To pomeni po naši presoji, da se bomo odpovedali naši zakonodajni odgovornosti, ker na tem področju nima kaj iskati ustavno sodišče. Gre za enega od treh sklopov, o katerih sem prej govoril, ki je predmet in pa mora biti predmet odločitev državnega zbora, ljudje, ki so izvoljeni in ki predstavljajo določne interese in pa poglede celotne družbe na Slovenskem. Obžalujem, res obžalujem, da bomo šli v takšno smer, ker obstajajo drugačne rešitve. Obstaja rešitev, da se enkrat odločimo, da bomo čimprej obravnavali to pobudo zakona, ki jo je vložil kolega Janez Drobnič, da to napravimo čimprej in da se o tem odločimo. S tem bi pa morda le preprečili, da bo prišlo do te referendumske odločitve. Drugače pa z vsem spoštovanjem do našega ustavnega reda, tem ljudem ni preostajalo drugega, kot da so napravili to, kar so. Torej, mobilizirali so svoje članstvo, svoje ljudi, enako prepričanih in so se zavzeli za referendumsko pobudo. Če državni zbor ne bo imel posluha za to, kar naša družba hoče, da bi vsaj razpravljal odprto o teh vprašanjih, potem pa bodite pripravljeni, še in še takšnih pobud bomo dobili na našo mizo. Škoda, res škoda, da ne znamo rešiti enega problema v svojem bistvu in da se v tej diskusiji tudi zdaj sprenevedamo. Dejstvo je, ta možnost obstaja, lahko jo drugače rešimo. Jaz predlagam, da tudi to napravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za mir v dvorani. Ne bi želel razlagati postopkov, ki jih tudi vi poznate. Dejstvo je, da mora danes državni zbor o tem sklepu odločiti. Kolega Podobnik ima besedo, za njim kolega Barovič.
Hvala predsednik. Najprej bi se zahvalil ob dejstvu, da smo prejeli ta dopis, ki ga je podpredsednica državnega zbora naslovila 4. marca na predlagatelje pobude. Prej nismo bili obveščeni, da je predlagatelj spreminjal in dopolnjeval samo referendumsko vprašanje kot tudi delno vsebino. Je pa res, da je predlagatelj neroden. To je pa treba povedati. Na svoj dopolnjeni predlog je napisal isti datum. To pa je šlamastika. Tako je samo iz teksta, kdaj je prišlo v državni zbor, razvidno, kaj je novi tekst, kajti datum je kar prejšnji. Jaz sem pogledal ta dopis, ki ga je na predlagatelja pobude napisala kolegica podpredsednica Irma Pavlinič Krebsova, je v drugem odstavku opozorila na pomanjkljivost pobude, glede navedbe predloga zakona. To je potem v dopolnitvi predlagatelj dopolnil. Zadnji odstavek pa je lahko nekoliko nejasen za predlagatelja. Poglejte, prav tako je zakonodajna-pravna služba državnega zbora opozorila na vsebino referendumskega vprašanja. In potem citira 16. člen zakona o referendumu in ljudski iniciativi. To pa ni čisto točno, kajti 16. člen jasno govori o vsebini zahteve za razpis, ne govori pa o vsebini referendumskega vprašanja. Predlagatelju bi bilo treba povedati, da gre za celotno vsebino, ne samo za vprašanje. Tukaj ste bili premalo pozorni. Ta distinkcija izhaja iz zakona. Torej ni bilo zapisano, da je, kadar se odloča o ustavnosti, se odloča o vsebini zahteve. Zahteva je pa sestavljena iz vprašanja in celotne obrazložitve. Tukaj ni v celoti [[...]]Ampak jaz ne bi rad zapletal, jaz bi rad povedal, da je vedno tudi praksa pomembna. Spomnili se boste enega od primerov naših referendumskih kalvarij, ki jih imamo v državnem zboru. Šlo je za referendum o zakonu o telekomunikacijah, vlaganj v telekomunikacijske vode in tako naprej. Takrat so bili postopki podobni. Tik preden smo se odločili, da bomo razpisali referendum, smo imeli predlagatelja, ki je imel pooblastilo v imenu, ne vem koliko, podpisnikov, in smo se obvezali politično, da bo šlo v proceduro zakona, na katerega je bila pobuda vezana, in predlagatelj je odstopil. Državni zbor takrat ni razpisal referenduma. Zato sem jaz predlagal proceduralni predlog, ki se je glasil, da bi sedaj točko prekinili in bi v okviru poslovnika državnega zbora prišlo do dogovora, da že na marčno sejo uvrstimo predlog zakona, ki ga je kolega Drobnič vložil v proceduro. In potem preprosto ni več razlogov za današnjo zahtevo. Jaz sem prepričan, da bodo predlagatelji pobude takoj odstopili od svoje pobude. Jaz sem prepričan, da bodo to naredili. Bil sem seznanjen s strani predsednika državnega zbora in gospe generalne sekretarka, da je to v nasprotju s proceduro, da pač moramo danes odločiti. Seveda so pa še druge poti, da danes ne odločamo. Ena je ta, da v skladu s 15. členom zakona o referendumu in ljudski iniciativi na podlagi tudi mnenja sekretariata, da ga pozovemo, da dopolni referendumsko vprašanje, ki bi lahko bilo v tistem elementu, ki je vezano na posamezne trgovine, da ga dopolni, da bo bolj jasno. Če to storimo, imamo tri dni časa. V tem času se lahkodogovorimo, da kot zakonodajalec naredimo to, kar naj bi naredili, da bi tudi o nekaterih stran poteh, o katerih je prej govoril kolega Zlobec, da o teh ne bi bilo več prakse v Republiki Sloveniji. Če boste vztrajali pri tem, da je danes potrebno odločati samo o takem sklepu, kot je ta, to pa je sklep, ki nas pelje proti referendumu, pa bi prosil, predsednik, da bi pred odločanjem v imenu poslanske skupine dobili 15 minut odmora. Hvala.
Jaz menim, da zdaj, ko bomo poslušali še stališče kolega Baroviča, ne bo odveč, če se že zaradi pojasnil v proceduri vodje poslanskih skupin sestanemo za nekaj minut v sobi 217. Najprej dajem kolegu Baroviču besedo. Potem bom razpravo zaključil in pozval vodje poslanskih skupin, da se zberemo v sobi 217.
Hvala gospod predsednik. Saj jaz bom zelo kratek. En odgovor bi rad dal na splošno. Ni prav, da se zdaj v tem državnem zboru danes že iščemo, kdo je demagog, kdo ni, kdo je zagovornik kapitala in kdo ni. Kajti zakon o delovnih razmerjih je zelo jasen in zelo konkreten. Pravi: Lastnik odloča, delavec izvaja. Žal, to smo želeli in to imamo. Če dam naslednjo primerjavo, samo v razjasnitev. V prejšnjem političnem sistemu, kakršen je bil, so bili delavci tako solastniki, tako upravljavci, tako soodgovorni za vse procese. Danes je - kar se sliši zelo grdo, a žal je tako - delavec strošek. Žal, temu danes je tako. Rekel bi pa rad, da zelo podpiram, če bi seveda le našli kakšno možnost, proceduralni predlog, ki ga je dal spoštovani kolega Podobnik - če bi le našli kakšno možnost - torej, da bi zakon, ki je pripravljen, vložili na marčno sejo, o njem odločali in se s tem izognili velikim stroškom in vroči krvi. Hvala lepa.
Jaz zdaj razprave ne bi zaključil, da ne bi prišli v isto situacijo, kot smo bili v zadregi pri preiskovalni komisiji, pač pa bi jo prekinil na tej točki. Prosil bi, da se čez nekaj minut v sobi 217 zbere vodstvo državnega zbora, vodje poslanskih skupin in zakonodajno-pravna služba, da pogledamo, kakšne možnosti imamo, če sploh kakšno. Prosim.
Vabim kolegice in kolege, da pridejo iz preddverja v dvorano. Ob 15.00 uri bomo nadaljevali z razpravo in prešli na odločanje. Čez tri minute. Drage kolegice in kolegi! Ura je 15.00. Preden vas obvestim o našem dogovoru, bi rad ugotovil, da smo prekinili razpravo, prijavljenih ni, predlagam, da bi jo zaključili. Pred tem bi vas rad obvestil o našem dogovoru. Z vidika procedure so stvari zelo jasne in nedvoumne: državni zbor mora predlog sklepa sprejeti ali zavrniti. Vodje poslanskih skupin in vodstvo državnega zbora bi rado poiskalo rešitev, ki bi vodila do situacije, v kateri razpis referenduma ne bi bil potreben. Danes je nemogoče reči - za to vodje poslanskih skupin niso imele mandata - kakšno bo stališče poslanskih skupin do same rešitve morebitnega zakona, ki ureja to vprašanje. Dogovorili pa smo se, da smo pripravljeni v prihodnjem tednu s pobudniki za razpis referenduma opraviti potrebne pogovore, ki bi ne glede na današnjo odločitev, za ali proti sklepu, omogočala, da bi prišli do takega sprejetja zakona, ki ne bi s strani pobudnika zahteval razpisa referenduma. Ta možnost prihodnji teden obstaja. Politična volja poslanskih skupin in vodstva državnega zbora je, da se poskuša v naslednjem tednu poiskati taka rešitev in, kot rečeno, to ne glede na sklep, ki ga bomo danes sprejeli, da gre materija na ustavno sodišče ali ne. Vsak bo glasoval po svoji vesti,ali meni, da je to primerno ali ne. To se mi zdi, je neko pomembno sporočilo. Predlagam, da torej zdaj zaključimo razpravo, preidemo na glasovanje, ugotovimo, ali ima predlog sklepa potrebno podporo ali ne. Če bo imel potrebno podporo, bo romal na ustavno sodišče, če ne bo imel potrebne podpore, sem dolžan v skladu z zakonom določiti rok za zbiranje podpisov za razpis referenduma. Obrazložitev glasu, kolega Cukjati.
Hvala za besedo. Osebno sem proti sklepu, ker meni osebno je jasno, da mora biti pravica slovenskih žena do nedeljskega počitka nad pravico lastnika trgovine do dobička. Ta državni zbor, tako osebno menim, je to pravico, to psihosocialno vrednoto dolžan zaščititi, ne glede na to, kaj meni ustavno sodišče. Glede zanimive konotacije o gospodovem dnevu pa naj rečem, da sem za gospodov dan, pri čemer pa bi rad videl, da na ta dan ne bi bil le kapitalist gospod, ampak bi bila tudi slovenska prodajalka gospa.
Kolega Drobnič, za njim kolega Rokavec.
V poslanski skupini Nove Slovenije bomo glasovali proti temu sklepu, ker je ta sklep odraz nemoči državnega zbora, da bi obravnaval in sprejel tisto, kar je v njegovi posesti, njegovi obveznosti, da o tem odloča, zato ker prelaga svoje odločitve na nekoga drugega. V prvem primeru v obliki sedanjega zakona je bilo to predloženo dvema stranema, ki nista enaki, in to se je zgodilo. V tem primeru pa bi prelagali obveznost, da opravlja ta posel ustavno sodišče. Vprašanje je, kako ga bo ono opravilo. V luči svoje pristojnosti, to definitivno. Ne vem, koliko si bomo s tem pomagali. To je pač samo prelaganje in ne reševanje. Imeli smo možnost, da bi to rešili, pa tega nismo. Naj nam bo to ponoven poduk, kaj se nam dogaja v tem državnem zboru. In zakaj še dodatno nismo za ta sklep? Zaradi obrazložitve tega sklepa, ki ne vzdrži. Ne vzdrži trezne presoje, ne vzdržijo argumenti, ki so notri navedeni. Morda bi se kdo od nas v državnem zboru še s sklepom strinjal, jaz sicer ne, zagotovo se pa ne bo z obrazložitvijo, ki je, oprostite, šepava. To so razlogi, da mi tega ne bomo podprli. Seveda pa upamo, ne glede na rešitev, da bo prišlo do rešitve, ki bo primerna našemu kulturnemu prostoru, kot je gospod Cukjati omenil, kakšen bo ta gospodov dan, ali bo kapitalistov gospodov dan, ali pa bo gospodov dan ljudi, ki želijo imeti, se dobro počutiti in ceniti življenje. Hvala.
Kolega Rokavec, za njim kolega Anderlič.
Hvala za besedo. Jaz bom glasoval proti temu predlogu sklepa, in to iz tega stališča, ker mora biti državni zbor kot zakonodajalec tisti, ki mora urejati določena družbena vprašanja v tej državi, ne pa se skrivati za skrivalnicami napotitve presoje na ustavno sodišče oziroma plačevanja referendumov za odločitev ljudi o takih vprašanjih. To je dolžnost zakonodajalca, da pravično in pošteno uredi. Če bomo sprejeli ta sklep, bomo dokazali, da je državni zbor nezrel svojega posla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Anderlič, za njim kolega Maršič.
Glasoval bom za predlog sklepa, ker želim, in tako tudi poslanci v poslanski skupini Liberalne demokracije želimo v vseh primerih na enak način upoštevati zakon o referendumu in ljudski iniciativi, ki to možnost daje oziroma jo predpisuje v situaciji, ko gre za nejasnosti, ko gre za stvari, ki bi lahko imele tudi škodljive posledice. In kar je svojevrsten paradoks, tudi zaradi tega, da bi lahko s tistimi, ki mislijo, da je potrebno to vprašanje razreševati na referendumu, v roku 15-ih dni našli še kakšne druge rešitve. Zares je absurdno to, da tistega, kar želi gospod Drobnič z zakonom urediti in na katerega se je vezal tudi sindikat, ki je zahteval referendum, mi ne moremo sprejeti zaradi blokade, ki je z zahtevo za zbiranje 40 000 podpisov vložena v državni zbor. Mi tega marca, ko je sicer predvideno v državnem zboru, v terminskem programu, da bi naj obravnavali ta zakon, ga ne moremo sprejeti. Lahko ga obravnavamo, sprejeti pa ga ne moremo, ker je procedura zaustavljena. Če pa se to vprašanje lahko uredi brez referenduma, predvsem v sporazumu med delodajalci, sindikati in konec koncev s politično voljo državnega zbora, potem si moramo omogočiti način, po katerem bomo do teh rešitev prišli. Po našem mnenju je ob utemeljitvi, ki je zapisana v mnenju službe za zakonodajo in pa tistem, o čemer sem govoril, bolje, da naredimo to tako in stvar razrešimo. Zato bomo podprli.
Kolega Maršič.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, jaz bom podprl ta sklep tudi zaradi tega, ker tekst, ki je predložen v vprašanju za referendum, nekako kaže na to, da so predlagatelji v tem, ko so gledali gozd - v obliki velikih prodajalcev in trgovin, so spregledali tisoče dreves v obliki majhnih podjetnikov, kisvoje poslovanje kreirajo tudi na tak način, da delujejo po svoji lastni volji in želji, pa tudi potrebah, ob nedeljah. Jaz mislim, da bi bil ta segment podjetništva v veliki meri prizadet, zato se strinjam s tem, da ustavno sodišče presodi o ustreznosti takega ravnanja naprej. Hvala.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Potem bom dal predlog sklepa na glasovanje. Lahko glasujemo? [[Lahko.]] Predlog sklepa dajem na glasovanje. Smo sredi glasovanja. Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja. 58 navzočih, 30 za, 21 proti. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 21.]] Sklep je sprejet. Preden zaključim to točko, naj še enkrat povem, da po posvetu vodstva državnega zbora in vodij poslanskih skupin je bila izražena politična volja državnega zbora, da v pogovorih s predstavniki sindikata prihodnji teden najde rešitev, ki bi pomenila, da se lahko izognemo referendumu. Tako rešitev bomo poskušali poiskati. Dokončno odločitev bo suvereno sprejel državni zbor. Preden se poslovimo, naj vas obvestim, da bomo ob 14. uri v ponedeljek gostili generalnega sekretarja zveze Nato Lorda Robertsona, zato vas prosim, da ste tukaj navzoči in pripravite v imenu poslanskih skupin vprašanja ter sodelujete v razpravi. Hvala.