Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 8. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: dr. Franc Trček, Zmago Jelinčič Plemeniti, mag. Bojana Muršič od 11. do 14. ure, Janez Janša in Suzana Lep Šimenko. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA – PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O SKUPNOSTI ŠTUDENTOV. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvo podpisanim gospodom Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Žanu Mahniču. Izvolite.
Hvala predsednik! Lep pozdrav vsem skupaj! V zadnjih mesecih smo lahko spremljali številne zgodbe po medijih, kaj vse počne Študentska organizacija Slovenije. Na podlagi tega, kar smo lahko videli, nas je samo še dodatno utrdilo v prepričanju, da Študentska organizacija Slovenije več kot upravičeno ne uživa takšnega ugleda v javnosti, kot bi ga morala oziroma kot bi si ga neka takšna organizacija zaslužila. Veliko je bilo govora o tem, da ni nekega nadzora, da se netransparentno troši denar, ne samo javni denar, pač pa denar, ki ga dijakinje in dijaki, študentke in študenti prigarajo skozi študentsko delo, del koncesnin, ki izhaja iz študentskega dela, polovica tega pride na Študentsko organizacijo Slovenije, kar letno znese med 10 in 12 milijonov evrov. Nadzor, kakršnega imajo, pa je interni. Tisti, ki ste lahko gledali Tarčo, mislim da, prvič ali drugič, no, saj ne vem, se niti ne spomnim, vem, da sta bili dve v enem mesecu, ko je tam pred kamero stopil glavni nadzornik Študentske organizacije Slovenije in ni znal povedati nič na osnovno vprašanje o nadzoru. Trikrat mu ga je novinarka ponovila, trikrat ni znal odgovoriti. Zaradi tega smo se v Slovenski demokratski stranki odločili, da vložimo spremembo zakona, ki je danes pred vami, ki bi omogočil nadzor nad poslovanjem Študentske organizacije Slovenije. Da si bomo na jasnem, mi nikakor ne želimo, da se politika vmešava v delo Študentske organizacije Slovenije. Študentska organizacija Slovenije mora biti avtonomna, kljub temu da vemo, približno katera politika oziroma predstavniki katerih podmladkov Študentsko organizacijo Slovenije vseskozi obvladujejo, ampak danes nima smisla o tem, če bo razprava konstruktivna. Dejstvo je, da je treba uvesti nadzor nad porabo finančnih sredstev. In samo to. Čeprav politika na nek način še vedno kreira politiko in pa delo Študentske organizacije Slovenije, s tem ko državni organi priredijo oziroma naredijo razpis in ponudijo neke vsebine. S tem, ko se Študentska organizacija Slovenije na ta razpis prijavi, mora prijaviti točno takšne vsebine, ki so predmet tega razpisa. Se pravi, če na primer Urad za mladino – pa to ne velja samo za Študentsko organizacijo, ampak tudi za ostale mladinske organizacije – naredi razpis, kjer je glavna tematika okolje, potem, če bodo želeli dobiti neka sredstva, se bo Študentska organizacija Slovenije ali kdo drug moral s to temo tudi ukvarjati. Tako da na nek način se posredno tudi kreira in pa vsaj, če ne že kreira, usmerja ta politika. Mi nismo za to, da bi politika diktirala, kaj naj Študentska organizacija Slovenije počne, smo pa za to, da državni organi vršijo nadzor nad porabo sredstev, ki jih dobi Študentska organizacija Slovenije. Zato smo pripravili en majhen popravek, in sicer da se v drugem odstavku 3. člena za besedilom »študentska organizacija Slovenije je pravna oseba« doda še besedna zveza »javnega prava«. S tem bodo podvrženi Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije, nadzoru Računskega sodišča, Zakonu o informacijah javnega značaja in tako naprej. Glede na mnenje Vlade in glede na to, da smo se z nekaterimi predstavniki poslanskih skupin o tem tematiki že pogovarjali, če boste držali besedo, obstaja velika verjetnost, da bo v prvem branju ta predlog zakona potrjen. Potem mislim, da se moramo v drugem branju usesti vsi skupaj in predebatirati, kako to stvar točno formulirati. Nekateri so za to, da se zapiše, da je Študentska organizacija Slovenije javna oseba javnega prava, drugi so za to, in to zagovarja tudi Študentska organizacija Slovenije, ki v osnovi temu zakonu ne nasprotuje, da pa ne dodamo javnega prava, pač pa samo definiramo. Predvsem so tukaj na nek način problem plače, da ne bi zapadli pod maso plač javnega sektorja oziroma da ne bi bila plačna lestvica javnega sektorja, ampak da enostavno samo glede plač napišemo omejitev, da najvišja plača lahko znaša toliko kratnik povprečne bruto slovenske plače. Če nam boste ta zakon pomagali spraviti skozi v tem prvem branju, potem je najbolje, da se, kot smo se že pogovarjali, skupaj usedemo in pripravimo amandma, ki bo vsem ustrezal, ki bo tudi v skladu z usmeritvami Zakonodajno-pravne službe in naredimo nekaj pozitivnega za študentsko organiziranje v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Dr. Jernej Štromajer, besedo imate v imenu Vlade. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Veljavni zakon o skupnosti študentov, ki ureja delovanje in dejavnosti Študentske organizacije Slovenije, je bil sprejet leta 1994 in do zdaj še ni bil noveliran. Upoštevajoč družbene in druge spremembe, je sicer v preteklosti že prišlo do več različnih poskusov priprave njegovih sprememb, vendar pri tem ni bilo uspeha. Svet Vlade Republike Slovenije za študentska vprašanja je recimo tako na eni izmed svojih rednih sej marca 2017 sprejel sklep, da Svet Vlade RS za študentska vprašanja predlaga, da se sestane medresorska delovna skupina za pripravo novega zakona o skupnosti študentov, da se preučijo različne pripombe, da se povabi vladno službo za zakonodajo in vse različne deležnike. Tisti poskus takrat ni bil uspešen, razlogi so znani. Je pa Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport po prvi seji Sveta Vlade Republike Slovenije za študentska vprašanja v tem mandatu, ki je potekala 13. marca 2019, že sama pristopila tudi na podlagi že opravljenega dela na ravni delovnih skupin k pripravi besedilo novega zakona o skupnosti študentov, ki v svojem osnutku že sedaj vključuje zakonske rešitve, ki opredeljujejo Študentsko organizacijo Slovenije kot samoupravno in avtonomno osebo javnega prava ter vključuje tudi druge po našem mnenju potrebne zakonske spremembe, kot so nadzor Računskega sodišča nad pravilnostno in smotrnostno uporabo sredstev Študentske organizacije Slovenije in njenih organizacijskih oblik, ustrezno zakonsko urejeno financiranje ŠOS, nedvomno zavezanost ŠOS in njenih organizacijskih oblik, posredovanje informacij javnega značaja in njihovi podvrženosti zakonom, ki določajo javno naročanje, ter podvrženost ŠOS in njenim organizacijskim oblikam, protikorupcijskim določilom Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ureditev področja študentske organiziranosti na višješolskih inštitucijah ter tudi ureditev postopka volitev v predstavniška telesa in omejitev financiranja volilnih kampanj študentske organizacije in njenih organizacijskih oblik. Vlada Republike Slovenije se zaveda, kako pomembno je, da imajo študentje svojo organizacijo, ki zastopa vse slovenske študente in je sogovornik države pri vseh pomembnih odločitvah, ki se dotikajo študentske populacije, pri čemer pa mora takšna organizacija delovati usklajeno in v skladu z veljavno zakonodajo. Po mnenju Vlade bi bilo treba Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov dopolniti s statusno obliko pravne osebe javnega prava, saj bi bil na tak način lahko avtomatsko umeščen tudi v sistemske zakonske ureditve – Zakon o fiskalnem pravilu, Zakon o financah in tudi o njegovih drugih izdanih predpisih – Zakon o računskem sodišču, Zakon o javnem naročaju in tako dalje. Zgolj opredelitev, da gre za pravno osebo javnega prava namreč ne zadošča, saj bo Študentska organizacija Slovenije na podlagi predlaganega zakona v veliki verjetnosti uvrščena v sektor država, kar posledično pomeni, da bo morala v skladu z Zakonom o javnih financah izračunavati presežke. Navedeni člen določa izravnavanje presežkov za državo, občine, javne sklade, javne zavode, agencije in druge institucionalne enote sektorja država. Če študentska organizacija ne bo delovala v statusni obliki javnega sklada, javnega zavoda ali agencije, pa to pomeni, da bo morala izračunavati presežke, tako da bo zmanjšala izkazani čisto dobiček za namene iz prvega odstavka 230. člena Zakona o gospodarskih družbah in se bo polovica tako zmanjšanega čistega dobička morala evidentirati na ločenem računu kot presežek institucionalne enote sektorja država. V primeru, da gre za določitev ŠOS kot pravne osebe javnega prava sui generis, pa Vlada opozarja, da sam status pravne osebe javnega prava sui generis ne rešuje vseh vprašanj, saj to ne pomeni tudi avtomatično, da zanjo veljajo določila določb sistemskih zakonov, kot velja za pravne osebe javnega prava, recimo za javne zavode, javne agencije in javne sklade. Zakonodajni okvir delovanja pravnih oseb javnega prava namreč določajo predpisi, ki urejajo sistem javnih uslužbencev, sistem plač v javnem sektorju, javnih financ, javnega naročanja, dostop do informacij javnega značaja in drugih, pri čemer posamezni zakon definira pravne osebe javnega prava za namen njegove uporabe. Zaradi navedenega bi bilo treba v primeru osebe javnega prava za ta namen urediti njegovo uporabo. Zaradi navedenega bi bilo treba v primeru statusnega preoblikovanja ŠOS urediti tudi posledice takšne ureditve za ŠOS in hkrati urediti morebitno odstopanje ureditve v prej navedeni sistemski zakonodaji. Vlada pozdravlja ustrezno zakonsko ureditev javno-pravne subjektivitete ŠOS in ustrezno vzpostavitev Računskega sodišča nad poslovanjem ŠOS ter Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov tako ne nasprotuje pod pogojem, da se tekom zakonodajnega postopka le-ta ustrezno dopolni z določbami, v kateri bo celostno urejena organizacijska oblika ŠOS kakor tudi vsa ostala vprašanja, ki se bodo izpostavila kot posledica nove organizacijske oblike, ter da se s prehodnimi določbami, v katerih bo določen rok, tudi celovito uredi način preoblikovanja ŠOS v novo statusno obliko. Hvala za pozornost.
Hvala, gospod državni sekretar. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi imate besedo gospod Tomaž Lisec, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Ne srečujemo se prvič v tem državnem zboru v zadnjih letih s tem zakonom. Zakaj? Podoben zakon smo obravnavali že na seji Odbora za izobraževanje oktobra 2016. Nismo sprejeli zakona, sprejeli pa smo naslednji sklep, ki je po mojem mnenju zavezujoč. Nas žalosti, da še ni sprejet. Citiram: »Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino poziva Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, da na podlagi opravljenih razprav in javne predstavitve mnenj v Državnem zboru v okviru Sveta Vlade Republike Slovenije za študentska vprašanja in skupaj s širšo študentsko javnostjo nemudoma pristopi k pripravi novega zakona skupnosti študentov. O aktivnostih v zvezi s tem naj Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino poroča do konca leta 2016.« Še ena izmed tistih zadev, ki jih prejšnja ministrica in prejšnja vlada ni storila. Minilo je leto 2016, minilo je leto 2017, minilo je leto 2018. In leta 2019, ker ni bilo nekega pozitivnega odziva, da se bo karkoli naredilo, smo v Poslanski skupini SDS naredili tisto, kar smo pričakovali od drugih, vložili novelo Zakona o skupnosti študentov. Kot je že sam gospod državni sekretar povedal, od leta 1994 ta zakon kljub obširnim medijskim zgodbam ni dobil novel v obliki tega, da se Študentska organizacija Slovenije spravi k bolj transparentnemu delovanju in predvsem k bolj učinkoviti porabi javnih sredstev. Kajti ne gre izključno za delovanje Študentske organizacije Slovenije, ki pade z neba, ampak gre za denar dijakov in dijakinj, študentov in študentk, ki s svojim delom financirajo svojo organizacijo. Prav tako se pri pripravi tega zakona v Poslanski skupini SDS nismo obregnili ob vprašanje, ali potrebujemo Študentsko organizacijo Slovenije kot prostovoljno ali kot obvezno članstvo k tej organizaciji, ampak smo se izključno obrnili na to, kar je nujno potrebno spremembe. To pa je transparentno delovanje z dvema namenoma, to pa je, da dobi študentska organizacija pravilen status in da ne samo notranji nadzor, temveč predvsem zunanji nadzor poskrbi, da bodo študentje vedeli, kaj se dogaja z njihovo organizacijo in da bodo bodoči študentski funkcionarji zavezani k transparentnemu delu. Samo poglejte zgodbe v zadnjih mesecih, letih. Izgubi se denar, plače funkcionarjev itn. S tem zakonom po našem mnenju naredimo tisto, kar je že odločilo Vrhovno sodišče v sodbi iz leta 2019, ko je prepoznalo študentsko organizacijo glede na kriterije, da mora biti to oseba javnega prava. Imamo torej tudi sodno instanco, ki jasno opredeljuje, da naj se zakonodajalec ustrezno loti tega vprašanja. Danes je pred nami zakon, ki ga, vsaj po tem, ko smo v naši poslanski skupini SDS sprejeli vodstvo študentske organizacije, podpira tudi študentska organizacija. Ne nazadnje, zahvaljujem se za gospodu državnemu sekretarju, da podpira to mnenje Vlade. Sam osebno in v Poslanski skupini SDS smo prepričani, da bomo v primeru, če danes vsi skupaj potrdimo v prvi obravnavi ta zakon, našli ustrezne zakonske dikcije, da bomo ta zakon naredili v skladu z vsem tem, kar je odločilo Vrhovno sodišče in tudi kar je intenca vseh nas, tako predlagateljev, Študentske organizacije Slovenije in tudi Vlade, da ustrezno umestimo pojme, kot so oseba javnega prava in pa vlogo Računskega sodišča v ta zakon. Menimo, da s pravilnim statusom se v nadaljevanju ne bodo več medijsko dogajale zgodbe, ki očrnijo pridne študente in očrnijo organizacijo, ki je po našem mnenju nujno potrebna, ampak je na žalost v zadnjih mesecih namesto s pozitivnimi slovenski medijski prostor pisala z negativnimi zgodbami. Če se spomnite zgodovine, so bili vedno, ne samo v Sloveniji, ampak predvsem v svetu študentje tisti, ki so bili znanilci nekih sprememb, nekega razvoja. Na žalost pa so se v Sloveniji v zadnjih letih študentski funkcionarji bolj ukvarjali sami s seboj, s svojimi lastnimi projekti in s svojimi finančnimi dobički. Zato je prav, da naredimo tisto, kar smo poslušali zadnjih pet let v Državnem zboru, da zagotovimo, da tudi Študentska organizacija Slovenije deluje po načelu transparentnosti in ustreznega nadzora. Zato v Poslanski skupini SDS kot predlagatelji podpiramo ta zakon in prosimo vse vas za ustrezno podporo s pritiskom tipke za. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa Jerca Korče v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Študentska gibanja in raznovrstna mladinska organiziranja so skozi zgodovino temeljila na združevanju, povezovanju in oblikovanju kritičnih pogledov na aktualne družbene tematike in lahko si priznamo, da so predstavljala pomemben del družbe tudi v smislu gonila družbenih sprememb. Mladi predstavljamo pomemben del družbe in prav je, da nam je omogočeno združevanje ter organizirano zagovarjanje naših interesov. Kljub temu da je idejna zasnova študentskega organiziranja dobra, pa se še tako domišljen in dober sistem vedno izrodi, če ga prevzamejo posamezniki, ki jim prvenstveno ni pomembna skupnost. Posamezniki, ki zasledujejo lastni parcialni interes ali še več, ki v želji po kopičenju kapitala teptajo in uničujejo ugled kredibilnosti organizacije. Na tem mestu se res lahko vprašamo, zakaj nobena vlada in nobena politika od leta 1994 ni začela z urejanjem tega področja. Razlogov je po vsej verjetnosti veliko. Govorimo lahko tudi o tehničnih, kako točno zapisati zakonsko dikcijo, ki bo na eni strani zasledovala ohranitev avtonomije študentskega organiziranja ter na drugi strani uvajala primeren nadzor nad porabo sredstev. Težko izključimo tudi politični vpliv študentskih funkcionarjev, ki so skozi leta dovolj uspešno lobirali za ohranjanje obstoječega stanja, ki jim je omogočalo ribarjenje v kalnem. Tudi strah politike pred mobilizacijo študentov na protestih pa dolgotrajna pogajanja in usklajevanje okoli sprememb, ki niso nikoli doživela epiloga. In, ja, najbrž so še številni drugi razlogi. S predlogom, ki je danes pred nami, smo daleč od tega, da bi uredili področje na primeren oziroma na optimalen način, pa vendar smo v Poslanski skupini Lista Marjana Šarca ocenili, da predlog zakona o dopolnitvah zakona o skupnosti študentov v prvi obravnavi podpremo, saj bo na ta način storjen prvi korak k povečanju nadzora nad delovanjem študentskih organizacij. Včasih je pač treba ravnati dovolj pragmatično in začeti področje urejati korak za korakom. Ob tem se zavedamo, da splošna opredelitev osebe javnega prava še ne bi pomenila, da bi moral ŠOS ravnati v skladu z vso nadzorno zakonodajo, ki vrši pregled nad porabo javnih sredstev. Menimo, da bi zato morali tekom zakonodajnega postopka dopolniti predlog zakona na način, da bi določili, kateri predpisi dejansko veljajo za poslovanje in delovanje ŠOS. Pomembno je, da imajo študenti svojo organizacijo, ki zastopa vse slovenske študente in njihove interese, skrbi za uresničevanje njihovih študijskih in socialnih pravic in še bi lahko naštevali. Prav je tudi, da so študentske organizacije avtonomne, vendar pa je treba poudariti, da avtonomija ne pomeni prostodušnega ravnanja z javnimi sredstvi. Ne pozabimo, da so študentske organizacije skoraj izključno financirane iz javnih sredstev in ne želimo, da pride do napačnega razumevanja. Nič ni narobe, če študentske organizacije razpolagajo z javnimi sredstvi, vendar pa je treba z njimi razpolagati odgovorno, transparentno in pa gospodarno. Na nas je, da po toliko letih z ustreznimi rešitvami preprečimo nadaljnje nepravilne poteze in anomalije, ki so se dogajale v študentskih organizacijah. Za te anomalije so največkrat odgovorni posamezniki na vodilnih položajih. Pomembno je tudi, da povrnemo večje zaupanje v sistem in študentsko organiziranje, ki v osnovi ni slabo. Res je skrajni čas, da vsi vpleteni v študentske organizacije začnejo resnično delovati ne v korist svojih lastnih interesov, ampak v korist študentk in študentov. Zato je v prvi fazi treba zagotoviti nadzor nad porabo finančnih sredstev študentske organizacije, za kar je vsekakor odgovorna politika. V drugi fazi pa je treba začeti spreminjati tudi nekatere usmeritve delovanja študentskih organizacij, pri čemer je treba tovrstna organiziranja iztrgati iz rok škodljivih posameznikov ter jih vrniti v roke študentom. Vsebina zagovarjanja študentskih pravic, opozarjanje na probleme mladih, razvijanje družbeno kritičnega razmišljanja ter delovanje zgolj in samo v skupno dobro vseh študentov mora ponovno postati jedro študentskega delovanja. Turistične storitve, plovbe na morju, luksuzne hotelske storitve, izginjajoči denar iz hotelskih sob, odpiranje šampanjcev, kaviar zabave pač niso stvar tovrstnih organizacij. In kdor misli, da si lahko prilašča in zlorablja skupnost študentov za lastne interese, bi moral biti izločen. To pa je naloga ne politike, ampak študentov in študentk. Zdi se nam prav, da Študentska organizacija deluje v skladu z Zakonom o računskem sodišču, Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja, Zakonom o javnem naročanju, Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije, ne nazadnje morebiti tudi po Zakonu o javnih financah. Vendar pa opredelitev ŠOS-a kot osebe javnega prava še ne pomeni jasne zaveze k delovanju v skladu s to področno zakonodajo. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca upamo, da bomo tekom zakonodajnega postopka našli dovolj politične volje tako na levi kot na desni strani in vsi skupaj resnično našli smiselno rešitev za popravo tega predloga. Najlepša hvala.
Hvala, gospa poslanka. Mag. Marko Koprivc v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Naj na začetku poudarim, da Socialni demokrati podpiramo združevanje študentov v organizacije, ki skrbijo za pravice in interese študentov. Študentske organizacije so nedvomno ena izmed ključnih oblik participacije oziroma sodelovanja študentov pri pomembnih odločitvah države preko različnih dobrih projektov pa skrbijo tudi za socializacijo in povezovanje mladih oziroma študentov. Vendar pa nikakor ni prav, da se javni denar, denar davkoplačevalcev in denar študentov troši nesmotrno, netransparentno in vsekakor ne v korist študentov. Prav tako direktor Študentske organizacije ne more in ne sme imeti višje plače kot na primer predsednik republike. Da v noči po študentski zabavi neznano kam izgine 70 tisoč evrov, zgleda bolj kot scenarij iz kakšne kriminalke kot pa neko resno dejanje. To se, spoštovane in spoštovani, nikakor ne sme več dogajati. Pa vendar je treba poudariti, da je v študentskih organizacijah veliko tudi takih ljudi, ki delajo dobro, v prid študentom, zato ne moremo govoriti, da je v teh strukturah vse samo slabo in narobe. Od študentskega organiziranja in študentskih organizacij morajo imeti v prvi vrsti korist študenti. Zato je potrebno študentom omogočiti čim več ugodnost,i s katerimi bodo lahko kvalitetno preživljali svoj prosti čas. Nižje cene za obisk športnih in kulturnih prireditev, nižje cene za obisk kinodvoran, več programov, s katerimi se izboljšuje socialni status študentov, aktivnosti, s katerimi se izboljšuje položaj študentov v družbi. Z današnjo spremembo zakona se predlaga, da se v zakon jasno zapiše, da je Študentska organizacija Slovenije oseba javnega prava in da nadzor nad zakonitostjo in namenskostjo njenega poslovanja in njenih organizacijskih oblik izvaja Računsko sodišče Republike Slovenije, ki mora redni nadzor opraviti vsaki dve leti. Vrhovno sodišče je že leta 2011 odločilo, da so študentske organizacije osebe javnega prava, saj na to kažejo njihove značilnosti, kot so financiranje iz javnega denarja, delovanje v javnem interesu in njihov namen, ki je zastopanje interesov študentov. Socialni demokrati podpiramo zapis statusa osebe javnega prava v zakon, vendar pa menimo, da to ne bo dovolj. Jasno je namreč treba zapisati, da so študentske organizacije podvržene nekaterim omejitvam, recimo Zakonu o javnem naročanju, Zakonu o javnih financah. Ključna pa je omejitev plač direktorjev in ostalih zaposlenih v študentskih organizacijah. Njihove plače bi namreč morale biti omejene s plačno lestvico v javnem sektorju ali kako drugače, vsekakor pa morajo biti primerljive s plačami ostalih javnih uslužbencev. Potrebno bi bilo razmisliti tudi o možnosti zunanjega finančnega nadzora in možnostjo nadzora tudi nad zavodi, ki jih ustanavljajo organizacije. Vse to bi bilo treba urediti v tem zakonu, zato si bomo Socialni demokrati v teku nadaljnje obravnave zakona prizadevali za to, da se z določenimi amandmaji zadeva dopolni. Ne glede na to pa, spoštovane in spoštovani, moramo poskrbeti, da bodo študentje ohranili določeno stopnjo avtonomije in samostojnosti, predvsem ko odločajo o svojih zadevah. Ključno je, da študentje še naprej sami volijo svoje predstavnike, sami izberejo ljudi, ki jih bodo zastopali in prestavljali v javnosti in sami kreirajo vsebine, ki jih bodo zagovarjali v družbi. Socialni demokrati ne bomo dovolili, da bi se politika na kakršenkoli način vmešavala v njihovo samostojnost v teh zadevah. Socialni demokrati bomo zato Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov podprli kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Pričakujemo pa, že kot povedano, izboljšave z amandmaji. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Mag. Branislav Rajić v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra, izvolite.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi, dobro jutro! Že od leta 2016 poteka intenzivna razprava o reformiranju študentskega organiziranja, ta pa vse do danes že ni doživela svojega pravega epiloga. Interpretacije, zakaj je temu tako, so različne. V Stranki modernega centra smo vedno poudarjali, da je zadostna stopnja avtonomije pri zastopanju študentskih interesov nujno potrebna, a ne na račun nedemokratičnih in netransparentnih praks, ki se kot siv oblak zgrinjajo nad študentskimi organizacijami in njihovimi predstavniki. Zato je korak naprej v tem trenutku nujno potreben. Predlagatelj bi lahko predlog zastavil širše in odprl tudi vprašanja ustreznejše ureditve volilnih kampanj za volitve v študentska predstavniška telesa. Če bi bilo nekoliko več politične volje tik pred koncem prejšnjega mandata, ko je Poslanska skupina SMC na izredno sejo Državnega zbora uvrstila novelo Zakona o skupnosti študentov, ki jo je pripravila Levica in je urejala identična vprašanja, kot jih ureja aktualni predlog SDS, pa današnja razprava niti ne bi bila potrebna. A ne glede na to so predlagane rešitve korak naprej pri zagotavljanju večje demokratične legitimnosti študentskega organiziranja in jim v tem trenutku ne velja oporekati. Glede spremembe pravne subjektivitete študentskih organizacij in njenih organizacijskih oblik dodajamo, da je treba predvideti pravne posledice takšne rešitve in predvsem zapisati, v kakšni organizacijski obliki, seveda javnopravni, bo študentska organizacija delovala v prihodnje. Zgolj opredelitev, da gre za pravno osebo javnega prava, namreč ne bo zadoščala. Predlagatelj se mora odločiti, ali bomo o ŠOS govorili kot o javnem zavodu, skladu ali agenciji ali pa o sui generis pravni osebi javnega prava. Od tega so namreč odvisne številne pravne posledice njenega nadaljnjega delovanja. Naš predlog gre v smer, da se jasno opredeli, da za študentsko organizacijo velja smiselna uporaba določil Zakona o javnem naročanju, Zakona o dostopu do informacij javnega značaja ter Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije. Glede nadzora Računskega sodišča je ustrezneje, da se ta predvidi glede na določila zakona, ki ureja njegovo delovanje in pristojnosti. Sodišče je namreč pri svojem delovanju neodvisno in samo določa kontinuiteto in časovno dinamiko opravljanja nadzorov. Vsekakor predlagatelj ne sme pozabiti, da je potrebno urediti tudi prehodne določbe in obdobje, v katerem bo lahko študentska organizacija svoje interne akte prilagodila novi ureditvi. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona v prvem branju podprli, ga je pa treba v nadaljnjih fazah zakonodajnega postopka natančneje premisliti in pripraviti amandmaje, s katerimi se bo v največji možni meri rešila zagata konkretnih pravnih posledic spremembe pravne subjektivitete študentskih organizacij. Tukaj računamo na konstruktivno sodelovanje predlagatelja in upoštevanje naših današnjih sugestij, da bomo prišli do končne verzije predloga, ki bo dejansko pila vodo, v dobro študentov in družbe v celoti.
Hvala, gospod poslanec! Gospod Primož Siter v imenu Poslanske skupine Levica, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči! Spoštovani poslanke in poslanci! V Levici podpiramo spremembe Zakona o skupnosti študentov, ki bi zagotovile večji nadzor in transparentnost nad porabo sredstev, omejile koruptivne prakse in omogočile več demokracije v študentski organizaciji. Čeprav predlog, ki ga obravnavamo danes, teh težav ne rešuje v zadovoljivi meri, ga bomo v Levici v tej fazi vseeno podprli. V nadaljnjem postopku pa bomo predlagali bolj jasno zapisane rešitve, ki bodo študentsko organizacijo dejansko podvrgle nadzoru in zakonodaji s področja preprečevanja korupcije in javnega naročanja. Zakon, o katerem se danes pogovarjamo, je bil sprejet v zakonodajni evforiji nove države že leta 1994 in od takrat ni bil niti spremenjen, niti dopolnjen. V zgolj štirinajstih členih opredeljuje način ustanovitve ŠOS, njen namen in dejavnosti ter vire financiranja. Opredelitev organizacijske strukture, način izvajanja dejavnosti, zlasti razpolaganje s finančnimi in drugimi sredstvi ter nadzor nad poslovanjem pa so v celoti prepuščeni temeljnim in drugim internim aktom ŠOS in njenih organizacijskih oblik. Tako je od samega začetka zagotavljanje zakonitosti, demokratičnosti in transparentnosti bolj ali manj prepuščena kar avtonomnemu delovanju in decentraliziranju odgovornosti funkcionarjev ŠOS in profesionalnim menedžerjem njenih poslovnih entitet. ŠOS kot vsako interesno združenje potrebuje za uspešno opravljanje svojih nalog precejšnjo stopnjo avtonomije. Zato se je država tega področja, razumljivo, lotila z minimalnim zakonskim urejanjem. V pogojih prostega trga in prevlade partikularnih interesov nad skupnimi pa so se v dveh desetletjih in pol razvile številne problematične prakse politično nedemokratičnega, poslovno netransparentnega, v nekaterih primerih tudi nezakonitega delovanja študentske organizacije. To je vodilo oziroma danes vodi v najmanj neučinkovito in nenamensko rabo javnih sredstev oziroma do okoriščanja posameznikov na račun celotne študentske skupnosti. Posledično je organizacija, ki naj bi zastopala interese vseh študent in študentov, izgubila demokratično legitimnost. To se še najbolj jasno izrazi v nezaslišanih volilnih praksah, ki razkrivajo nedemokratični, nasilni značaj študentske politične demokracije, in tudi volilna udeležba na študentskih volitvah, ki danes znaša povprečno 6 %. Še slabša je politična kultura. Študentje svoje predstavnike lahko izbirajo zgolj na eni fakulteti, na preostalih fakultetah oziroma, v navednicah, volilnih enotah vedno kandidira zgolj toliko kandidatov kot je razpisanih mest, zato je politična izbira v študentski demokraciji praktično nična. Vse to je razlog za poseg v obstoječo zakonodajo. V Levici smo že v prejšnjem mandatu spremembe predlagali dvakrat. Prvič na pobudo študentske javnosti in drugič na podlagi rezultatov delovne skupine na ministrstvu, kjer so poleg ŠOS sodelovali tudi drugi deležniki. Rezultat je bil usklajen predlog novele, ki je predvideval vse ključne rešitve prvotnega predloga. Odprto je ostalo le vprašanje pravne subjektivitete. Predlog smo v Levici navkljub temu vložili in predlagali naslednje. Najprej zagotovitev transparentnega in gospodarnega poslovanja, upoštevanje Zakona o javnem naročanju in Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije. Predlagali smo ureditev volilne kampanje za volitve v študentska predstavniška telesa. Predlagali smo vzpostavitev nadzora Računskega sodišča nad poslovanjem, predlagali smo sistemsko ureditev razmerij med študentskimi organizacijami in pravnimi osebami, ki so jih ustanovile ali soustanovile študentske organizacije, in predlagali smo izredno opredelitev ŠOS in njenih organizacijskih oblik kot oseb javnega prava. Zgodba se je končala tako, da pristojni odbor o predlogu sploh ni odločal, saj so se tedanji poslanci SD in Desus odločili obstruirati celotno sejo, člani SDS in NSi pa samo to točko. Kljub temu da bi lahko odločitev o zakonu sprejeli na korespondenčni seji, je le-to s svojim glasom proti onemogočil bivši poslanec SMC, ne po naključju in zelo priročno nekdanji študentski funkcionar. Predlog SDS, ki ga obravnavamo danes, je v marsičem pomanjkljiv. Napisan je bil na hitro, kot je predlagatelj sam rekel, kot odziv na medijska poročanja in javno zgražanje nad koruptivnimi praksami v študentski organizaciji. V naglici je SDS zelo na hitro prepisal predlog Levice iz prejšnjega mandata. Posledica tega je, da predlog ne odpravlja nobene izmed trenutnih pravnih praznin, ki bi srednjeročno ali dolgoročno normalizirale delovanje študentskih organizacij. ŠOS-a namreč ne podvrže Zakonu o javnem naročanju, Zakonu o javnih financah ali Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije. Predlog prav tako ne naslavlja spornih demokratičnih postopkov znotraj ŠOS. Problem, ki ga poskuša SDS reševati s tem predlogom, bi bil že rešen, če politične stranke, ki danes sedijo, sedite v parlamentu, vključno s predlagateljem, ne bi sabotirale dobro oblikovanega predloga Levice iz prejšnjega mandata. V Levici bomo ravnali drugače. Ker si še naprej prizadevamo za transparentno in demokratično delovanje študentske organizacije Slovenije, okrepljen nadzor nad koruptivnimi in nedmokratičnimi praksami ter ohranitev avtonomnosti delovanja študentske organizacije v interesu vseh študentk in študentov, bomo predlog danes podprli. V nadaljevanju pa bomo predlagali spremembe, ki bodo poleg nadzora Računskega sodišča in izredne opredelitve ŠOS in njenih organizacijskih oblik kot oseb javnega prava tudi jasno določale, katerim zakonom je podvržena študentska organizacija, vključno z jasno zavezo k spoštovanju določb zakona, ki ureja dostop do informacij javnega značaja. Upamo lahko le, da bodo ostale stranke tokrat delovale v interesu vseh študentk in študentov, ne pa kot v preteklosti v interesu maloštevilne klike bivših študentskih funkcionarjev iz lastnih vrst. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospod Jožef Horvat, imate besedo v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavnik Vlade, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Delovanje Študentske organizacije Slovenije v preteklih 25 letih razen redkih izjem, nikakor ne more biti v ponos. Ne more biti v ponos ne politiki, ne študentom, ne državljanom, še manj pa ljudem, ki so to organizacijo vodili. V medijih smo lahko spremljali številne sume hudih nepravilnosti in koruptivnih dejanj pri delovanju organizacije. Sumljivi nepremičninski in gradbeni posli, preplačana naročila in dobave, sumi koruptivnih poslovanj s povezanimi osebami, nakupi jaht in lokalov, nesramno veliki zaslužki študentskih funkcionarjev, ki so sicer že v zrelih letih, v oklepaju pri 40-ih, pa še vedno študentje. Preden pokomentiram vsebino zakonodajnega predloga, dovolite retorično vprašanje. So bili v zvezi s temi ekscesi sproženi kakršnikoli sodni postopki? Imamo kakšne pravnomočne sodbe? Je to pravna država? Je to signal mladim, študentom, kako se splača delati? Kar zamislimo se. Nova Slovenija je ves čas zagovarjala, da ŠOS mora delovati etično, transparentno in da ga mora zavezovati zakonodaja, ki po analogiji ureja delovanje posrednih proračunskih uporabnikov. ŠOS letno sprejme več kot 10 milijonov evrov iz naslova koncesijske dajatve študentskih servisov. Gre za denar študentov, ki so sami po sebi ranljiva družbena skupina, in gre za denar, ki bi moral biti namenjen študentom – za nove študentske domove, za subvencije njihove prehrane, za to, da se študij omogoči tistim, ki si tega ne morejo privoščiti. Iz tega naslova se Nova Slovenija zavzema za popolno transparentnost delovanja Študentske organizacije Slovenije: zavezanost javnemu naročanju, omogočanje revizij poslovanja s strani Računskega sodišča in možnost javnega dostopa do dokumentacije, skladno z Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja. Prav tako je potrebno zagotoviti, da so funkcionarji ŠOS zavezani k določbam Zakona o preprečevanju korupcije, poročanje o premoženju in prepoved poslovanja s povezanimi družbami. Verjetno ni potrebno posebej poudariti, da študentski funkcionarji ne morejo imeti plače višje od predsednika Vlade in ministrov. S temi spremembami se strinja tudi Študentska organizacija Slovenija in v tem oziru predlaga tudi sprejetje amandmaja k predlogu zakona o skupnosti študentov. V Novi Sloveniji pa si želimo, da danes v Državnem zboru ne razpravljamo zgolj o večji transparentnosti delovanja ŠOS, želimo, da se vprašamo tudi, ali je primerno, da proračun ŠOS znaša več kot 10 milijonov evrov. Želimo, da se del denarja iz naslova koncesijske dajatve neposredno nameni za gradnjo študentskih domov in v sklad za štipendije za nadarjene in socialno ogrožene študente. Nova Slovenija predlog zakona podpira, podpiramo pa tudi predlagani amandma, ki je v pisno obliki predstavljen v mnenju Študentske organizacije Slovenije. Želimo, da se začne resna parlamentarna razprava in se situacija v zvezi s ŠOS končno tudi uredi. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Marko Bandelli v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predsedujoči, državni sekretar! Veljavni zakon o skupnosti študentov ureja položaj, delovanje in dejavnosti Študentske organizacije Slovenije. Vse od sprejetja leta 1994 ta zakon še ni doživel potrebne in korenite prenove, skladno z družbenimi spremembami zadnjih dvajsetih let. V preteklosti je sicer prišlo do več neuspelih poskusov dopolnitve zakona. Največje razprave o novelaciji pa segajo v leto 2011, ko se je razpravljalo o javnopravni subjektiviteti Študentske organizacije Slovenije. Takrat je Upravno sodišče Republike Slovenije pritrdilo informacijskemu pooblaščencu in odločilo, da ŠOS je pravna oseba javnega prava. Odločujoči kriteriji za takšno opredelitev so: način ustanovitve, namen delovanja, način financiranja, izvrševanje javnih pooblastil in način pridobivanja statusa člana. Tako gre pri ŠOS in njenih organizacijskih oblikah za organizacijo, ki deluje v javnem interesu. Pomemben element za opredelitev pravne osebe javnega prava pa je tudi financiranje iz državnega proračuna in proračunov lokalnih samoupravnih skupnosti. Argumentom Ustavnega sodišča je kasneje v celoti sledilo tudi Vrhovno sodišče. Od leta 2011 naprej smo v vsakem mandatu poslanci vsaj enkrat deležni obravnave te problematike bodisi na seji delovnega telesa bodisi ob obravnavi Zakona o skupnosti študentov. Tudi v času aktualne vlade ni nič drugače. Poslanska skupina SDS s spremembo omenjenega zakona jasno opredeljuje Študentsko organizacijo kot osebo javnega prava, ki bo odslej podvržena zunanjemu nadzoru poslovanja s strani Računskega sodišča. Naj povem, da se v Poslanski skupini SAB s predlaganimi cilji strinjamo in menimo, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Podpiramo namreč vsak korak v bolj pregledni in transparentni porabi javnih sredstev. Očitno je, da trenutni nadzorni mehanizmi znotraj študentskih organizacij ne delujejo. Poraba je slabo nadzorovana in dokumentirana. Nihče ne ve, na kakšen način študentske organizacije trošijo javni denar. Na koruptivne prakse porabe javnega denarja pri delovanju študentskih organizacij ves čas opozarjajo tudi mediji. Da bi nekatera sredstva lahko porabili bolje in smotrneje, priča večletna analiza socialnega položaja študentske populacije EVROŠTUDENT VI, ki pokaže, da se je kar 38 % naših študentov sooča z velikimi finančnimi težavami. Raziskava posebej poudari, da imamo nadpovprečno visok delež študentov, ki se preživijo s štipendijo, a se obenem soočajo s finančnimi problemi. Sredstva, ki jih prejema ŠOS, zadoščajo za takojšen dvig štipendij 13 tisoč socialno najbolj ogroženih dijakov in študentov s 190 na 250 evrov, kolikor v raziskavi EVROŠTUDENT VI znašajo mesečni stroški štipendistov. Zato naj še enkrat poudarim, v Poslanski skupin SAB podpiramo transparentno porabo javnega denarja in bomo podprli predlog, da so študentske organizacije pravne osebe javnega prava. Nadzor nad zakonitostjo in smotrnostjo porabe pa naj opravi Računsko sodišče. Menimo, da bi bilo dobro, če bi bile študentske organizacije zavezane javnemu naročanju, prav tako bi bilo smiselno plače študentskih funkcionarjev omejiti s plačilno lestvico. Da bi to dosegli, moramo v nadaljevanju stopiti skupaj in upoštevati nekatere tehtne pripombe Vlade in študentov. Ni namreč dovolj, da v zakon zgolj dodamo besedico »javna«, kot je to storil predlagatelj. Ker je študentska organizacija tako imenovana pravna oseba sui generis, je hkrati treba določiti, kateri zakoni se bodo zanjo uporabljali, na primer zakonodaja vezana na javna naročila in preprečevanje korupcije. Posebej je treba tudi določiti, ali bo ŠOS del plačnega sistema javnih uslužbencev. Sama določitev, da je ŠOS pravna oseba javnega prava, še ne pomeni neposredne uporabe zakonodaje, ki jo omenjata tako predlagatelj kot Vlada. Se pa strinjamo, da je to dovolj dober temelj za začetek, zato bomo v Poslanski skupino SAB novelo zakona o skupnosti študentov v prvi obravnavi podprli, seveda pod pogojem, da se v nadaljevanju s predlagateljem uskladimo o vseh ključnih točkah, ki sem jih malo prej navedel. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jurij Lep v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, izvolite.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog za dopolnitev Zakona o skupnosti študentov bomo v Poslanski skupiniDesus zagotovo podprli v prvem branju. V mandatu državnega zbora 2014–2018 so poslanke in poslanci problematiko okoli pravne subjektivitete Študentske organizacije Slovenije že obravnavali. Pri tem je bilo zaznano načelno strinjanje v tem, kakšen bi moral biti status te skupnosti. Ne nazadnje je v zvezi z vprašanjem, ali gre za osebo zasebnega ali javnega prava vzpostavljena sodna praksa. Vsem so znana strokovna mnenja Računskega sodišča, Informacijskega pooblaščenca, Zakonodajno-pravne službe, Državnega zbora in tako naprej. Poslanci Demokratične stranke upokojencev smo prepričani, da mora biti skupnost, ki vključuje in predstavlja skoraj 100 tisoč študentov ter opravlja s sredstvi, ki so pridobljena med drugimi iz državnega proračuna, proračuna lokalnih skupnosti, iz koncesijskih dejavnosti podvržena takšnim pravilom, da se bo cilj transparentnosti in zakonite ter namenske porabe sredstev tudi uresničil. V medijih lahko večkrat prebiramo odmevne naslove o tem, da krovno ali druge nepodrejene študentske organizacije pretresajo razni škandali, v prvi vrsti povezani z nenamensko rabo sredstev. Pisalo se je tudi o volilnih prevarah, podkupninah in sklepanju fiktivnih svetovalnih pogodb, ne nazadnje pa je neznano kam izginil tudi denar s Škisove tržnice. Po našem mnenju je slika v javnosti glede študentske organizacije slaba tudi zato, ker je zakonodaja nedorečena in preohlapna. Zato je med drugim tudi to razlog, da končno postavimo jasna in dorečena pravila igre. Strinjamo se glede tega, da je zakon, ki od svojega sprejetja leta 1994 sploh še ni bil posodobljen, nujno treba v celoti posodobiti in ga ustrezno nadgraditi, tako da bo delovanje krovne študentske organizacije in podredno vseh, ki spadajo pod njeno okrilje, v vseh pogledih bolj učinkovito, nadzorovano, transparentno ter, kar je ključno, v dobrobit celotne študentske populacije. Glede na vso zgodovino okoli podobnega predloga zakona, ki je bil dvakrat vložen v minulem mandatu, si v naši poslanski skupini želimo, da tokrat pridemo do zaključka. Ne glede na vse aktivnosti, ki jih izvajajo predstavniki študentskih združenj, ki pa si niso enotni oziroma ne govorijo istega jezika, je zakon treba popraviti. Dosedanje aktivnosti Vlade oziroma pristojnega ministrstva, tako prejšnjega kot aktualnega, so se izvajale v dialogu s študenti. Slednji tudi ne zanikajo potrebe po jasnih, zapisanih in v samem zakonu glede nadzora Računskega sodišča, podvrženosti dostopa do informacij javnega značaja, protikorupcijski zakonodaji ter javnega naročanja. Sedaj imamo priložnost, da končno to zgodbo zaključimo. V nadaljnji obravnavi bo, kot kaže, verjetno treba zakon dopolniti še s kakšnim odstavkom več, da bomo prišli do celovite zakonske ureditve, ki bo zagotavljala transparentno in namensko porabo javnih sredstev, ki pripadajo in so namenjena študentom. Le-to je namreč zagotovilo za stabilno in spodbudno okolje za kvalitetno izobraževanje. V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona v prvem branju podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Kot zadnji imate besedo v imenu poslanske skupine gospod Dušan Šiško, Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Hkrati pa vas, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, obveščam, da se je lista razprav poslank in poslancev bistveno spremenila. Izvolite.
Spoštovani predsednik, vsi prisotni! Prav je, da najprej čestitam vsem izvoljenim evropskim poslancem. Prav tako bi se še posebej rad zahvalil stranki SDS, ker je ponovno omogočila v Krškem evropskega poslanca, čeprav so se zavedali, da sami ne bi prišli v EU, če bi šli na listo. Sedaj prehajam k stališču. Poglejte, sramotno je, da se v študentskih organizacijah ne čutijo odgovorni za zapravljanje na desettisoče evrov za razne nesmiselne raziskave, svetovanja, nenavadne preprodaje, jahte, druge zabave, kjer teče alkohol v potokih. Izdatki gredo celo za masaže, depilacije in solarije. In v vsem tem si upajo reči, da so dobri gospodarji. Meni se to ne zdi normalno, pač pa je razmetavanje denarja vsepovprek. Nekateri izmed njih imajo celo plačo, ki se primerja z našo poslansko oziroma s predsednikom države, po drugi strani pa ubogi revčki izražajo skrb za socialno ogrožene študente in poudarjajo, kako delajo v njihovo korist. Veste, gre samo za norčevanje iz študentov, njihovih delodajalcev in davkoplačevalcev, kar ni prav. Študentski funkcionarji so zame ljudje, ki znajo na prefinjen način odvajati javni denar v zasebne žepe – seveda brez nadzora in brez odgovornosti. Mi jih ne moremo nadzirati, ker oni so svobodni in bi bil to pritisk na njihovo avtonomijo. Govorimo o šoli korupcije in pranja denarja, ki smo ji priča tudi v zdravstvu, državnih bankah in podjetjih v državni lasti, kjer se denar po čudežnih povezavah in kanalih znajde v rokah podjetij, za katera je predvsem znano, da imajo sedeže in bančne račune. Rezultat vsega skupaj je, da vsake toliko brez sledu izginejo milijoni, kjer nihče ne ve, kam, ne kje, ne kdo jih je ukradel in kaj delajo z njimi. Temu je treba odločno reči ne in zadevo čim prej urediti. Kot vemo, je Študentska organizacija Slovenije organizirana po Zakonu o skupnosti študentov že od leta 1994, kjer si je avtonomno uredila svoje delovanje in nadzor nad porabo finančnih sredstev, kar seveda ni prav. Zakon do sedaj še ni bil noveliran in je že skrajni čas, da se dopolni. Glavni vir financiranja Študentske organizacije Slovenije predstavlja delo študentov in dijakov, kjer na letni ravni prihodki znašajo okoli 12 milijonov evrov, kar ni malo denarja. Nerazumljivo je to, da je regulacija teh sredstev in delovanja same Študentske organizacije Slovenije zakonsko pomanjkljivo urejena, kjer jasno vidimo, da gre za nenamensko in netransparentno porabo javnih sredstev, saj ŠOS in njene organizacijske oblike niso dolžne spoštovati Zakona o javnih naročilih. Predpisi glede nadzora nad namensko porabo sredstev so pomanjkljivi in se ne izvajajo, redke zunanje revizije so prirejene, notranji nadzor izvajajo študentje brez ustreznih kompetenc, nihče pa ni tu sankcioniran. Vedeti moramo, da je ŠOS nedvomno oseba javnega prava. Tako bi se moral za naročilo blagajn storitev uporabljati Zakon o javnem naročanju, obveznosti študentskih funkcionarjev bi morale slediti Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije. Spoštovati bi morali Zakon o dostopu do informacij javnega značaja, urediti področje študentske organizacije na višješolskih inštitucijah in urediti postopke volitev v predstavniška telesa ter omejiti financiranje volilnih kampanj. Na tem področju bi bilo treba tudi razmisliti o drugih izpostavljenih področjih, kajti zgolj opredelitev, da gre za pravno osebo javnega prava, namreč ne zadošča, saj bo ŠOS na podlagi predlaganega zakona z veliko verjetnostjo uvrščena v sektor država, kar pomeni, da bo morala v skladu z 9.i členom Zakona o javnih financah izračunavati presežke. Poleg slednjega bi plačila zaposlenih morala biti omejena s plačilno lestvico v javnem sektorju za primerljiva dela. Redni zunanji nadzor nad porabo javnih sredstev bi moralo izvajati Računsko sodišče vsaki dve leti, kar trenutno ne more. S tem bi se povečala transparentnost poslovanja in pripomoglo k odpravi morebitnih nadaljnjih koruptivnih praks. Naj omenim, da je podobno rešitev v Zakonu o skupnosti študentov Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino že obravnaval leta 2016, vendar žal ni prišlo do realizacije do konca prejšnjega mandata. Verjetno so pristojni pozabili na papirje in jih odložili globoko pod mizo. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov, ker menimo, da je dober ter predlagamo, da se s tekom zakonodajnega postopka ustrezno dopolni z določbami, s katerimi bo celostno urejena organizacijska oblika ŠOS. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. S tem smo zaključili razpravo in predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev o predlogu zakona. Gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala, predsednik. No, če se najprej pri zadnjem ustavim, ko se nam je gospod Šiško zahvalil, da smo dali na listo gospoda Franca Bogoviča in jim omogočili izvolitev, se pa vam zahvaljujem, gospod Šiško, da kljub temu da ste član Slovenske nacionalne stranke, ste volili našo listo in tudi verjetno gospoda Bogoviča, ki je z vaših koncev. Kar se tiče tega, gospod predsednik, se strinjam z vami, lista se je verjetno skrčila, kar je verjetno razlog, da se strinjamo, da so spremembe potrebne in res me veseli, da je konsenz glede tega, da gremo v drugo branje. Kar se tiče stališča Liste Marjana Šarca, lahko rečem, da se praktično z vsem strinjam, tudi s tem, da je predvsem Študentska organizacija Slovenije tudi nek poligon za politiko, ampak tega na noben način ne moremo preprečiti. Nihče ne more preprečiti ne SDS, ne SD, ne LMŠ, ne katerikoli drugi stranki, da študente, ki so bodisi simpatizerji njihove stranke bodisi člani njihove stranke ne inštalirajo v vodstvo teh organizacij, da ne rečejo nekomu, da naj bo v teh organizacijah aktiven in da sčasoma pride do samega vrha. Tega ne moremo preprečiti ne zakonsko, ne na kakšen drug način. In prav je tako. Ker vemo, kako zadeve delujejo. Da bi pa nekoga omejevali samo zato, ker je član določene politične stranke, pa jaz mislim, da je v nasprotju z demokratičnimi standardi. Nadzor nad porabo javnih financ je točno to, k čemur tudi mi težimo, seveda pa je treba ohranjati in zagotavljati avtonomijo. In avtonomija se s tem, ko se nadzoruje poraba javnih sredstev oziroma ko se nadzoruje poraba finančnih sredstev, ohrani, ker se nadzoruje poraba v skladu s tem, ali je poraba takšna, kot jo zakon predpisuje, ali je poraba takšna, kakršna mora biti glede na določila, ki bodo v tem členu – glede na vse slišano in povedano – v drugem branju potem še dopolnjena. Da je treba iztrgati Študentsko organizacijo Slovenije iz rok škodljivih posameznikov, kakor je Jerca rekla, s tem se strinjam, ne samo Študentsko organizacijo Slovenije, še kakšno drugo pravno osebo. Ampak danes govorimo o študentski organizaciji, ki pa je, jaz verjamem, da se tukaj vsi strinjamo, kljub temu da lahko govorimo drugače, iz rok politike nikoli ne bomo mogli iztrgati. V prejšnjem mandatu, ko smo v Slovenski demokratski stranki predlagali spremembo Zujfa v smeri, da bi tisti del prihodkov iz koncesnin, ki ga dobi Študentska organizacija Slovenije, nekako prerazporedili, da ne bi vseh tistih približno 10, 11 milijonov dobila Študentska organizacija Slovenije, pač pa da bi šel del za študentske domove, del za štipendije, del bi še vedno šel za Študentsko organizacijo Slovenije, potem del bi šel direktno za ŠKIS, ki je identiteta znotraj ŠOS, se pravi za študentske klube, in da bi del ohranili, da bi predvsem šel del na Urad Republike Slovenije za mladino, kjer pripravljajo različne razpise, kamor se lahko mladinske organizacije prijavijo, že na ta način je poraba tistega denarja potem transparentna. Naredi se razpis in se lahko prijaviš. Če dobiš projekt, je potem projekt tudi evalviran. Če nisi naredil tako, kot si prijavil, in poraba ni bila transparentna, moraš tisti denar vračati. Takrat je bila načelna podpora, ampak so potem sprejetje tega zakona preprečili ravno študentski funkcionarji iz stranke Socialnih demokratov in pa Stranke modernega centra. Tako da je vpliv politike tako v Študentski organizaciji Slovenije kot tudi obratno, vpliv Študentske organizacije Slovenije na poslanke in poslance Državnega zbora. Vemo, da nekateri iz Študentske organizacije Slovenije, ki so bili včasih funkcionarji, so danes tudi v Državnem zboru, vendar me veseli, da bodo ta zakon podprli. S tem, ko gremo mi v podporo temu zakonu, gremo v bistvu korak naprej, da bi bilo študentsko organiziranje bolj transparentno. Za začetek kar se tiče porabe javnih sredstev. Sledimo temu, da se udejanji to, kar je reklo tudi Vrhovno sodišče. Kar je rekel gospod Rajič iz SMC, da lahko bi zakon zastavili širše. Seveda bi ga lahko, vendar sem prepričan, da v takšnem primeru v prvem branju sploh ne bi bil sprejet. Mi smo predlagali tisto minimalno spremembo, okrog katere smo verjeli, da se lahko konsenz doseže. Mislim, da konsenz lahko dosežemo glede nadzora nad porabo javnih sredstev. Kar se tega tiče, me veseli, da smo se poenotili. V Slovenski demokratski stranki smo se že pogovarjali z nekaterimi koalicijskimi strankami in tudi s Študentsko organizacijo Slovenije. Tako vam bomo danes oziroma jutri, potem ko bo ta zadeva sprejeta, že poslali nek delovni osnutek, kako bi preko amandmaja zadevo nadgradili. Mislim, da se lahko drugi teden že sestanemo s predstavniki poslanskih skupin in gremo v usklajevanje. Zapisali bi točno to, kar je dr. Štromajer prej kot predstavnik Vlade omenil, da bi bilo dobro, kot ste ostali tudi nekako nakazali, da se gre še naprej v dodatne odstavke, kjer napišemo, da se izraz »pravna oseba javnega prava«, iz 2., 6. in 7. odstavka tega člena nanaša izključno na poslovanje in nadzor nad delovanjem študentskih organizacij, kot to določajo potem naslednji odstavki, da dodamo odstavek, ki govori o finančnem in materialnem poslovanju ter razpolaganju s pridobljenimi sredstvi, ki poteka v skladu z Zakonom o javnem naročanju, da dodamo odstavek, ki govori o Računskem sodišču, se pravi, da nadzor nad pravilnostjo, zakonitostjo in smotrnostjo porabe javnih sredstev študentske organizacije Slovenije in njenih organizacijskih oblik opravlja Računsko sodišče. Zagotovo se lahko še pogovorimo o tej besedi »zakonitostjo«, ker pač Računsko sodišče ne ugotavlja zakonitosti kot take. Računsko sodišče sprejme neko poročilo, nek sklep, in če so tam zaznane kršitve v skladu z zakonom, pa je potrem sodišče tisto, ki ugotavlja zakonitost. Če damo tukaj notri samo »pravilnost« in pa »smotrnost« porabe javnih sredstev, menim da bi bilo to dovolj. Zagotovo je treba dodati odstavek, ki govori o zavezanosti Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije. Študentska organizacija Slovenije je sama predlagala, da bi dodali notri tudi odstavek, ki onemogoča, da bi člani vodstvenih in nadzornih organov ŠOS bile osebe, ki so bile pravnomočno obsojene na zaporno kazen, daljšo od šestih mesecev, kar mislim, da je smotrno, in pa seveda Zakon o dostopu do informacij javnega značaja. Prav tako pa bi, potem ko se bomo pogovorili, bilo smiselno, da se omeji tudi plača. Glavni problem sta dve plači. To je plača gospoda Klasinca in pa plača gospoda Žure. Ostale plače so nekako v skladu s tem, kar Študentska organizacija Slovenije pričakuje, da so za neke višje položaje nekje tisoč, tisoč 500 evrov. Zagotovo je pa treba zadevo omejiti, in to potem naredimo. Potem se posvetujemo tudi z Zakonodajno-pravno službo, če je ta oseba javnega prava kot taka, če to dodamo notri, še smiselna. Zagotovo bi bilo treba premisliti tudi o tem, kar je rekel kolega iz Levice, se deloma strinjam. Ta zakon je že star, 14 členov. Takrat se je šlo v vse drugo, samo ne v to, kako se bo nadzorovala poraba javnih sredstev. Zaradi tega so se tudi dogajale takšne in drugačne zgodbe, ki ste jih tudi nekateri tukaj naštevali, in pa zgodbe, ki se vedno odprejo, kadar se bodisi v tej hiši bodisi kje drugje, govori o tem, kako deluje Študentska organizacija Slovenije, Zveza ŠKIS ali kdorkoli drug v tej družini. Takrat smo zakon Levice podprli. Mislim, da je bil vložen leta 2016 ali 2015. Takrat smo ga podprli. Res pa je, da ga nismo podprli, ker ga niti nismo mogli, ker smo obstruirali sejo zadnji mesec oziroma zadnja dva meseca pred parlamentarnimi volitvami, ko so posamezni poslanci vlagali celo plejado zakonov in smo tako opozicijske stranke kot tudi koalicijski Desus in SD sejo enostavno obstruirali, ker se tistega piarja nismo želeli iti. Ko se govori o nekih nepremišljenih rokohitrskih ukrepih, pa tisto so dejansko takrat bili neki rokohitrski ukrepi, ki zagotovo so sledili samo temu, da se nekako naredi nek šov pred predčasnimi parlamentarnimi volitvami, ne pa da se dejansko nekaj ukrene in nekaj tudi zaključi. Zagotovo se je treba o tem zakonu še naprej pogovarjati. Eno je ta finančni nadzor, ki ga bomo, upam, da v roku dveh mesecev potem tudi zaključili, je pa smiselno potem odpreti tudi vprašanja, ki pa niso del ene same politične stranke, pač pa del nekega širšega konsenza, v kakšni smeri naj študentsko organiziranje v prihodnosti v Sloveniji gre. Zagotovo bo treba tudi o tej temi narediti neko razpravo. Čemu služi Študentska organizacija Slovenije, čemu služi samo študentsko organiziranje, ko pa vidimo, da mladi najbolj participirajo na nekih stranskih projektih, na nekih stranskih temah Študentske organizacije Slovenije, ki so bolj prostočasne aktivnosti, ne pa tam, kjer bi dejansko Študentska organizacija Slovenije morala imeti neko pomembno vlogo. Študentska organizacija Slovenije bo sama morala nekaj spremeniti, če bo želela, kot je kolega Siter izpostavil, dvigniti to udeležbo. Da gre 6 % študentov na volitve, to samo pove, da študenti Študentske organizacije Slovenije oziroma te študentske politike ne vidijo kot politike, ki deluje v njihovem interesu oziroma kot politike, ki bi jih zastopala. Res je, kar se volilne udeležbe tiče, se tudi študenti lahko zgledujejo po državnih, lokalnih in pa katerihkoli drugih volitvah, žal tudi evropskih, kjer je volilna udeležba zelo nizka, vendar da samo 6 % študentov odloča o tem, kdo jih bo zastopal, kdo bo na vodilnih funkcijah, je skrb vzbujajoče in se je treba pogovoriti ne samo v okviru Študentska organizacije Slovenije, pač pa tudi v okviru parlamenta, kaj se lahko naredi, da se bo študentski organizaciji delo vzvode, predvsem pa jo usmerilo na neko pot študentskega organiziranja v smislu ščitenja študentskih pravic, zavzemanje za študentski položaj tako znotraj učnega procesa kot tudi zunaj. Ne v smislu nekih zabav, pač pa v smislu socialnega statusa študentk in študentov. To se pravi študentski domovi, štipendije, svetovanje pri zaposlitvah, skratka projekti, ki se študentkam in študentom obrestujejo za naprej. Seveda so potrebne tudi kakšne prostočasne aktivnosti, ampak ne na način, da potem slišimo, ko je Tarča razkrivala, kaj vse se počne, kaj vse se plačuje. Na tak način sigurno prispevajo levji delež k temu študentski funkcionarji sami in pa tisti, ki delujejo v teh organizacijah, da je volilna udeležba nizka in da je samo mnenje javnosti o Študentski organizaciji Slovenije slabše, kot pa je mnenje o parlamentu. Me veseli, da boste ta zakon podprli in da potem v drugem branju z amandmajem naredimo neko končno verzijo, ki bo sprejemljiva, da dobi večinsko podporo v tem parlamentu.
Hvala, gospod poslanec. Če dobro razumem, bi rad besedo še predstavnik Vlade. Izvolite.
Hvala. Lep pozdrav, predsednik, lep pozdrav vsem skupaj! V bistvu me veseli, da po predstavitvah lahko ugotovimo, da vsi tako ali drugače pozdravljamo intenco in predlog zakona, ki je bil pripravljen s strani poslanske skupine SDS, a spomnil bi, da je tudi ta vlada v koalicijski sporazum zapisala, da bomo preoblikovali javnopravni status Študentske organizacije Slovenije iz zasebnega v javni oziroma da se bo to jasno napisalo v Zakon o skupnosti študentov. Me pa tudi veseli, da vsi ugotavljamo, da pa bo treba dikcije členov, ki so trenutno na mizi v prvem branju, še malo izpiliti oziroma dopolniti, sploh pri vprašanju, ali bo to takšna klasična pravna oseba javnega prava, kot je recimo javni zavod, ali bo šlo v smeri sui generis pravne osebe javnega prava, kar smo tudi na ministrstvu pripravili v smeri samoupravne in avtonomne osebe javnega prava študentske organizacije, da bomo morali v bistvu doreči, kateri predpisi na kakšen način veljajo za študentske organizacije, Zakon o javnih uslužbencih, Uredba o omejitvah in dolžnostih javnih uslužbencev v zvezi s sprejemanjem daril, Zakon o sistemu plač v javnem sektorju, Zakon o javnih financah, Zakon o javnem naročanju, Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, Zakon o stvarnem premoženju države in lokalnih samoupravnih skupnosti in še bi verjetno lahko našteval pri vseh naših aktih. V vsakem primeru pa bo treba te zadeve tako ali drugače tudi v nekem diskurzu, v pogovoru z deležniki poskušati uskladiti s študenti, ki so vendarle tudi pomemben deležnik tudi pri sprejemanju visokošolske zakonodaje in drugih zadev, ki se tičejo mladih v tej državi. Nedvomno se pa vsi strinjamo, da poostren nadzor Računskega sodišča in drugih organov v tej državi je potreben, ker vendarle, kot smo vsi skupaj ugotavljali, gre za sredstva, ki jih študentske organizacije prejemajo na podlagi koncesije, ki pa jo določa, kot je že poslanec Mahnič pravilno opozoril, drug zakon, trenutno je to Zakon o uravnoteženju javnih financ. Verjetno se bo to odpiralo še kasneje, ko boste imeli pred sabo spremembo ureditve študentskega dela, ampak to je že ena druga tema. Vlada torej pozdravlja predlagano zakonsko ureditev javnopravne subjektivitete ŠOS in ustrezen nadzor Računskega sodišča, velja še posebej dodati, da tudi organizacijskih oblik ŠOS. Poskušali bomo tekom zakonodajnega postopka tudi pomagati, da za ta vprašanja, ki so se pojavila, in nejasnosti najdemo rešitve, ki bi lahko pripeljale do tega, da bi Državni zbor sprejel zakon. Hvala.
Hvala, gospod državni sekretar. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslancev. Gospa Iva Dimic, vi ste prvi, za vami pa je gospod Jožef Horvat, za gospodom Jožefom Horvatom pa gospod Vojko Starović. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Današnji predlog zakona o Študentski organizaciji Slovenije se mi zdi, da je vendarle normalen zaključek nekega dogajanja v preteklih letih. Pa naj najprej povem, kako sem sama v času poslanskega mandata spoznavala Študentsko organizacije Slovenije. Seveda so prihajali in vedno smo jih sprejeli tudi v Poslanski skupini Nove Slovenije. Z njimi želimo imeti dober odnos, odprt dialog, ker dejansko študenti prihajajo iz vseh naših družin, tudi iz moje, in želiš, da bi študenti vendarle imeli možnost predvsem dostopnega študija, kvalitetnega izobraževanja in ne nazadnje tudi enake možnosti, kar se tega tiče. Zato smo v Novi Sloveniji ves čas tudi gledali na študentske organizacije kot tiste organizacije, ki bdijo nad tem, kakšen in kako bo urejen študij v Sloveniji. S tega vidika so bila naša oziroma moja pričakovanja izjemno velika. Če se vrnem v leti 2012, 2011, ko je bil zakon o pravici iz javnih sredstev uveljavljen, ki je pobral štipendije mlajšim od 18 let in otroške dodatke starejšim od 18 let, se pravi študentom, moram reči, da sem takrat sama pogrešala odziv Študentske organizacije Slovenije. Lahko rečem, da takrat nekega zastopanja študentov, ki so bili prikrajšani, enostavno ni bilo, tudi kasneje ves čas, ko sem že nekajkrat tudi sama pozvala, ko je Nova Slovenija vlagala zadeve, da bi se vendarle vrnile državne štipendije nazaj in da bi se izvzel otroški dodatek iz preračunavanja štipendij študentom. Takrat nekega jasnejšega poziva Študentske organizacije Slovenije, da je to pravilno in da bi se to moralo urediti, da bi morala Vlada odpraviti ta člen, enostavno ni bilo. Vsaj ne tako jasnega, da bi tudi študenti to opazili in predvsem njihovi starši. Tukaj je bila študentska organizacija nekoliko tiho, lahko rečem, da je šla na roko bivšim vladam in enostavno zadeve nekje držala pod pokrovom. Kot se sama spomnim, je bilo to v zadnjih sedmih letih izjemno aktivno. Kar je bilo s strani študentske organizacije, je bil leta 2012 pri proračunu živi obroč študentov okrog Državnega zbora, ko je bila naša vlada leta 2012, in bolj aktivno pri dvigu splošne olajšave študentom za študentsko delo leto dve nazaj, in to s 3 tisoč na 3 tisoč 300 evrov. Tukaj sem jaz zaznala neko večjo aktivnost študentske organizacije oziroma predstavnikov študentov. Lahko rečem, da ob novici, kako si delijo študentski denar, ki je denar vseh študentov v Sloveniji, vsakega posameznika, da se kupujejo neke nepremičnine, da si privoščijo tako nesramno bogate izlete, študenti pa gledajo, ali bodo šli na topel obrok ali ne. Topli obroki za doplačilo se iz meseca v mesec ali na dva meseca dvigajo. Z 2 evrov 30, kakor smo začeli 5 let nazaj, je zdaj treba doplačevati že praktično po 4 evre in pol za topli obrok. In se mi zdi, da je tukaj popolna neaktivnost študentske organizacije. Pri 10 milijonih, kolikor je njihov proračun, bi lahko študentska organizacija en del še dodatno subvencionirala, pa tega ni bilo. Študentska organizacija ima praktično tak proračun, da bi lahko pomagala vsem študentom v Sloveniji pri toplem obroku, ki jim pripada na dan. Imam pa tudi sama nekaj vprašanj. Kateri študentski dom je bil nazadnje zgrajen v Ljubljani in katerega leta? Problem je, da so študentski domovi stari. Problem je, da študentski domovi dejansko ne ustrezajo standardom, njihove kuhinje ne ustrezajo. Imam še eno vprašanje. Glede na to, da je Študentska organizacija krovna organizacija, imamo pa po Sloveniji tudi lokalne študentske organizacije, neke študentske klube, imamo notranjske, primorske, goriške in tako naprej po celi Sloveniji. Zanima me, če imate ločeno vodenje. Koliko te študentske organizacije dobijo iz lokalnih proračunov? Poleg 10 milijonov, ki jih dobijo iz državnega proračuna, so tukaj še sredstva, ki jim jih nameni lokalna skupnost. Koliko je tega denarja? Ker če vse to skupaj seštejemo, je krepko čez 10 milijonov tega denarja. Vem, da določene občine zelo močno podpirajo študentske organizacije, lokalne, kar je seveda prav, saj se dogajajo tudi stvari. Ampak na državni ravni je ena taka večja stvar Škisova tržnica, bila je 14 dni nazaj, ki je dejansko pokazala, kako netransparentno se dela z denarjem, da lahko denar kar odnesejo s Škisove tržnice. Najhuje pa je, na kar v tej državi ves čas opozarjam, da odgovorni ne znajo prevzeti subjektivne in objektivne odgovornosti. Predstavnica je predlagala razrešitev ob tej napaki in ji odstopa niso sprejeli. Pri taki malomarnosti, mi lahko rečemo, da je to dejanje iz malomarnosti, se mora človek umakniti. Hočeš, nočeš – umakniti. Tudi študenti opozarjajo, pa tudi sama, da je skrajno neprimerno, da v študentskih organizacijah delujejo ljudje, ki so stari 40 let ali pa kakšno leto manj in potem rečejo « mi mladi«. Jaz imam doma starega študenta 22 let, pa sedaj enega, ki zaključuje srednjo šolo in bo postal, upam da, študent v naslednjem šolskem letu. Jaz mislim, da taki lahko rečejo »mi mladi«. Da pa imamo tukaj en preskok generacij, ki se ima pri 40 letih še vedno za mlade?! Saj je mlad napram meni, napram mojemu kolegu Horvatu, seveda so mladi. Ampak jaz mislim, da je prav, da študentske organizacije vodijo študentje, ki so najbolj vpeti v študentsko življenje, ki poznajo vse težave, ki poznajo, kako je težko priti do študentskega doma, do sobe v študentskem domu, ki vedo, kaj pomeni študentsko delo, če si želiš plačati ali doplačati topel obrok, ki vedo, kaj pomeni vse skupaj doplačevati. Zato se mi zdi, da bi bilo treba razmisliti tudi o tem, da bi bili funkcionarji v študentskih organizacijah, tako kot zakon govori, do kdaj si lahko študent, do 26. leta. Mislim, da bi to dejansko potem spodbudilo mlade, da bi bili bolj aktivni. Mogoče bi bili bolj aktivni tudi na volitvah. Tako pa pridejo te stare džombe, taki mladi in neizkušeni se porazgubijo, ker nimajo ne znanja, ne znajo nastopati proti takim, bom rekla, nekaj let, desetletij starejšim ljudem, ki se imajo za študentske funkcionarje, in enostavno se potem ne vklapljajo v to. Tako ostaja študentska organizacije v rokah določenih posameznikov, da ne rečem mogoče celo določene politične stranke. Želim si, da bi delali pregledno. Jaz si močno želim, da bi tudi Komisija za preprečevanje korupcije imela večji vpliv in večji pregled nad njihovimi plačami. Bi si pa še želela, da bi vendarle stekli tudi kakšni postopki napram določenim osebam, ki so zlorabile vse študente v Sloveniji, zato da so si privoščili luksuz. Računam, da bi mogoče te zadeve ne nazadnje se res našle in bile na voljo vsem študentom. Če bo to pri spremembi iz zasebne v pravno osebo bilo omogočeno, da bi tudi vse počitniške kapacitete bile na voljo študentom. Predvsem pa, veste kaj, da bi bile na voljo študentskim družinam. Imamo kar nekaj študentskih družin, mladih, kjer dejansko študentske organizacije ne naredijo, kar bi bilo potrebno. Ko se dva študenta poročita, izgubita vse pravice iz naslova študentov. Kar naenkrat postanejo odrasle osebe. To je tudi po Zakonu o družinskem zakoniku. Se mi zdi, da jih študentska organizacija na tej stopnji ni podprla. Izgubijo vse pravice, ne dobijo niti denarne socialne pomoči. Zdi se mi, da bi bilo treba tudi na tem področju narediti korak naprej, da bi študentske organizacije podpirale študentske družine. Hvala.
Hvala, gospa poslanka, za vašo razpravo. Za gospodom Jožefom Horvatom je na vrsti gospod Vojko Starović, potem pa gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Obžalujem, da se je kar nekaj koalicijskih poslancev odjavilo od razprave. Verjamem, da se nama bo s kolegico Ivo še kdo pridružil. Spisek je namreč zelo dolg. Nekateri so najbrž omagali po evropskih volitvah. Pa pustimo sedaj te okoliščine. Kot smo povedali, bomo mi ta zakon podprli. Lahko rečem, da v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije izražam zadovoljstvo, da praktično Vlada ne nasprotuje, pričakoval sem sicer, da bo bolj jasno povedala, da podpira ta predlog zakona, in da praktično vse poslanske skupine podpirajo to novelo zakona o skupnosti študentov. Jaz samo upam, da se ne bo zgodila izkušnja, ki jih imamo mi že kar nekaj v prejšnjem mandatu, ko so koalicijske poslanske skupine evforično v prvem branju podpirale kakšen naš predlog zakona, potem je pa šef koalicije povedal: »Ne, to se ne podpre.« In so se poslanci umaknili in v drugem branju je zakon padel iz nam do danes še neznanih razlogov. Sam bi pričakoval več kritične misli s strani študentov, s strani Študentske organizacije Slovenije. Jaz se opravičujem, ampak nekako ne čutim tega potenciala, ki ga običajno študentje imajo v sebi, ga premalo in premalo na glas ga artikulirajo. Jaz mislim, da skoraj ni zakona, ki ga tukaj sprejemamo, jaz bi pričakoval kakšno mnenje, kakšne dopolnitve, ne nazadnje gre za neke bodoče slovenske intelektualce, gre za ljudi, ki bodo to družbo v prihodnosti vodili in se praktično zakonodaja tukaj sprejema za njih, za njihove generacije. To malo pogrešam, pa se opravičujem, morda se motim, me prav zanima, kako vi ostali kolegice in kolegi to dojemate. Jaz ne pozivam k študentskim protestom, jaz želim, da je dialog, kot ga poznamo v demokratičnih družbah, in gotovo bi mnenje Študentske organizacije Slovenije pri mnogih zakonih mi tukaj upoštevali. Študentska organizacija je zapisala v svojem mnenju, v svojem komentarju na Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov med drugim tudi to, citiram: »Na ŠOS lahko ob tem samo ponovimo naša stališča, da si želimo jasnega zakonskega zapisa, nadzora nad delovanjem študentskih organizacij, čeprav že sledimo tem načelom transparentnosti nam politično motivirani, v oklepaju, tudi medijski napadi vedno znova povzročajo škodo in krhajo ugled.« Vsak seveda lahko to izjavo po svoje tudi komentira. Jaz verjamem, da se trudijo, da si želijo transparentnega poslovanja, ampak, to kar smo videli v Tarči na nacionalni televiziji, je pa gotovo pri vseh nas, pri politiki, pri davkoplačevalcih zbudilo neka negativna čustva, negativni odnos do študentske organizacije. Ali je bilo to potrebno? Lahko bi, če bi pristojni organi poiskali odgovorne, na primer, kdo je ukradel, ker če izgine 70 tisoč evrov, to pomeni, da je nekdo ukradel, ukradel je nekdo 70 tisoč evrov vsem slovenskim študentom. Kolikor vem, danes še ni odgovornega, ne vem, ali je kakšna preiskava ali še teče ali ne teče in tako naprej. Ampak Tarča, pa zdaj ne hvalim, menda politik ne sme hvaliti medijev, Tarča v tem primeru, kolegice in kolegi, ni bil politični napad, ni bil medijski napad. Je zgolj, tako zdaj razumem, povod, da danes imamo razpravo o noveliranju Zakona o skupnosti študentov. Se pa vsi strinjamo, da je dejansko tukaj treba uzakoniti ustrezen nadzor. Gre za javni denar, gre za denar vseh davkoplačevalcev. In ne gre za tako nizke zneske, gre za približno 10 milijonov evrov. Kar primerjajmo to recimo s proračuni podeželskih občin. In to, kar slišimo, da je govora o kaviar zabavah, da je govora o jahtah in tako dalje, o astronomskih plačah, to politika mora enostavno zaustaviti. Jaz upam, da bo v drugem branju res dovolj prave volje, dovolj politične volje, da bomo dejansko to tudi ustavili. Res je, 25 let se na tem področju praktično ni nič dogajalo. Lahko samo na glas razmišljam, kaj pa če je politika z denarjem, ki ga je plasirala v študentsko organizacijo, si na nek način, vsakokratna politika namreč, kupovala neke vrste mir, študentski mir. Upam samo, da preko ŠOS ni bila financirana tudi kakšna politična stranka. Upam samo. Ker tam, na tej Tarči, o kateri bomo najbrž še danes še kaj govorili, smo na žalost, na žalost s strani predstavnika ŠOS takole nekako doživljali zelo arogantne odgovore. Upam, da ste tudi, vsaj nekateri, vsaj približno tako to zadevo dojemali. In ja, Študentska organizacija se ključno mora prizadevati za to, da bodo študentje imeli pogoje, da bodo lahko študirali. Meni se trga srce, ko mi starš piše že ne vem kolikokrat iz Prekmurja, da je njihov sin na ne vem katerem mestu za študentsko sobo. In mi bi radi podeželje, periferijo razvijali ravno tako kot Osrednjeslovensko regijo?! Pa ne se hecati! S kom bomo razvijali? S kom? Edino z znanjem, edino z znanjem gospe in gospodje! Da bodo mladi izobraženci ostali tam, kjer so se narodili – ja, tudi na periferiji. Da bodo študirali in da bodo šli nazaj domov. Šele to je potem vsaj ena od možnosti, da bodo razvili tudi obrobje slovenske države. Če pa mora čakati, pa je na 375. mestu za študentsko sobo, 200 kilometrov oddaljeno od doma – glejte, to ni enostavno! To morajo starši biti bogataši, drugače ne gre. Ne gre, drugače njihov otrok ne more študirati. Drugo je za Ljubljančane, pa jim nič ne zavidam, nisem nevoščljiv, da se razumemo. Periferija pa je enostavno odrezana od znanja, odrezana od razvoja in tu je problem. Tu pričakujem, da bi bila Študentska organizacija bolj močna, da bi dejansko zahtevala tudi od politike – ja, kolegica Iva je vprašala retorično vse nas, kdaj se je zgradil zadnji študentski dom. Jaz sprašujem naprej. Koliko jih je še, gospod državni sekretar, študentov, ki čakajo nekje v vrsti? A imamo toliko denarja zdaj, ko je gospodarstvo v razcvetu, da vendarle zgradimo te kapacitete – če jih potrebujemo. Jaz ne vem, ampak ministrstvo mora imeti vprašanja na te odgovore v malem prstu, kot se reče, opolnoči. [[oglašanje iz dvorane]] Ja. Posebej želim izpostaviti študentske družine, ki so tako prepuščene kar same sebi. Tukaj so potem odpirajo druga vprašanja, ne toliko vezana na samo poslovanje ŠOS, ampak odpira se vprašanje sploh statusa pogojev, enostavno rečeno, pogojev za študij vseh Slovenk in Slovencev, vseh državljank in državljanov te države, ki želijo prejemati znanje, da bi potem služili sebi in seveda tudi širši družbi. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Državni sekretar, imate besedo.
Hvala. Gospodom iz Nove Slovenije sem dolžan odgovor. Naprej obnove in izgradnje študentskih domov. Zadnji študentski dom, ki je bil obnovljen v Ljubljani, je bil leta 2014 še pod takratnim vodstvom ministra Pikala, ki je bil prvič minister – obnovljen na Poljanski cesti v Ljubljani. Novogradnja in nakup je bil 2017 v Kopru, 166 novih postelj, in pa lansko leto obnova študentskega doma št. 7 v Mariboru. In ja, strinjam se, študentskih postelj v študentskih domovih imamo premalo. Gospod Horvat, ko ste vprašali; po zadnjih podatkih 71 študentov, ki izpolnjuje pogoje, še vedno v Ljubljani čaka na študentsko posteljo. Dve, tri leta nazaj je bila ta čakalna vrsta veliko hitreje zapolnjena oziroma spraznjena, da so se študentje lahko vselili. Kakšno je pa stanje na nepremičninskem trgu, vam je pa vsem dobro znano. V Ljubljani je trenutno, žal, veliko več gradnje nadstandardnih stanovanj za saj vemo kakšne cene na kvadratni meter – nekaj, česar si v bistvu še poslanci s svojo plačo težko privoščite. In je to stanje na nepremičninskem trgu tudi, recimo, zaradi Airbnb in drugih oblik posredovanja študentskih domov oziroma stanovanj oziroma postelj, ki so bile na voljo, je podrto. Tukaj se pozna problematika in se zelo strinjam, da bi morali v prihodnje več sredstev vsi skupaj nameniti za investicije v družbeno infrastrukturo, v študentske postelje, da bodo študentje iz Prekmurja prej prišli na vrsto. Sicer, saj točkovanje je takšno, da tisti, ki je bolj oddaljen, pride prej noter, ampak še vedno je čakalna vrsta, ki je problematična. Je pa res, in to ni nobena skrivnost, da smo v preteklih letih vsi skupaj proračune na investicijah fino porezani. Pač, naše ministrstvo vsa sredstva, ki jih ima na razpolago za investicije in vzdrževanje, v te kapacitete seveda plasira. Nobeno ministrstvo pa verjetno ne obstaja, ki naj bi samo ugotovilo, da bi zagotovo za te potrebe rabili več denarja. Mi se tega kristalno zavedamo. Mi pa [[nerazumljivo]]tega žal – ali pa, danes to ni predmet, s tem zakonom tega ne moremo rešiti. Je pa to vprašanje, recimo, pri koncesijah od študentskega dela, to vem, da je tudi nekaj, kar se odpira, da bo na dnevnem redu. Bi pa ministrstvo v vsakem primeru, seveda, če bo uspelo zagotoviti dodatna sredstva za vlaganje v študentske domove, je to ena izmed stvari, ki jo bomo naredili. Pač, če se ne motim, imamo tudi to v koalicijskem sporazumu željo to narediti. Določene nastavke za investicije v ta namen že pripravljamo na ministrstvu, tudi za naslednje proračune. Upam, da bomo uspešni. Je pa to eden izmed izzivov, ki je pred nami.
Hvala, gospod državni sekretar. Sedaj pa takole, besedo imate gospod Vojko Starović, pripravita pa se gospa Mateja Udovč in potem gospod Nik Prebil.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni vsi prisotni! Na nekaj ne pozabimo, na neko miselnost, ki se je zelo usidrala v naše duše in ravnanje: znajdi se, bodi podjeten, izkaži se, se nam pojavlja na račun drugega tudi – se nam tudi pojavlja marsikje drugje, ne samo v pri študentskih organizacijah. Dejstvo je, da se je pri študentskih organizacijah to pojavilo, ampak posamezno v ekscesih. Prav je, da to tudi uredimo in zato tudi v stranki SAB to podpiramo. Vendar bi rad poudaril, da se pazimo pri normiranosti, ne hodimo predaleč, ker s tem lahko ustvarjamo ogromno proceduralnih, zelo birokratskih problemov. Menim, da ne smemo, danes malo to občutim v zraku, ne smemo podleči vse preveliki prisotnosti želje pri nas, politikih pa tudi birokratih, da bi pravno uredili vse, kar nam pade na misel. To enostavno ne gre. Rezultat je hipertrofija predpisov z vsemi znanimi posledicami; torej, da imamo neurejenost, ne dosežemo urejenost s tem. Tega se moramo paziti. Tudi prevelika normiranost, to govorim zdaj tudi za študentske organizacije, ubija avtonomijo in ustvarjalnost. S tem, ko ubija avtonomijo in ustvarjalnost, ubija tudi odgovornost. Ne smemo pa pozabiti, kaj odgovornost pomeni v resnici. Ne pomeni tega, da si kazensko, civilnopravno odgovoren, odgovornost v prvi vrsti pomeni, da znaš poiskati prave odgovore na probleme, ki se ti pojavljajo pred tabo. Zato moramo pustiti avtonomijo in samostojnost organizacijam. Če prenormiramo katero področje, potem samo še rešujemo birokratski rebus, ne pa resničnega življenja. Zaupajmo ljudem, ne držimo se sintagme Stalina – tovariša Stalina, poudarim: Zaupanje je dobro, kontrola je boljša. Bojmo se tega! Hala lepa.
Ali ni to nemški pregovor? [[oglašanje iz ozadja]] Okej. Upam, da ne boste kakšnega spora med Nemci pa med Rusi povzročili. Besedo imate, gospa Mateja Udovč, pripravi se naj gospod Nik Prebil, za vami pa je gospod Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot državljanka in kot članica Odbora za šolstvo v Državnem zboru že nekaj časa podrobneje spremljam problematiko, povezano z osnovno šolo, srednjo šolo, študenti. Ugotavljam, da v prvih dveh kategorijah v javnosti in v strokovnih krogih razpravljamo predvsem o izboljšanju šolskega sistema, kvalitete pouka, kurikuluma, varstva osebnih podatkov, pretežkih šol, preobremenjenosti tako otrok kot učiteljev in še in še. Skratka, o temah, ki spremljajo področje izobraževanja v osnovnih in srednjih šolah. Človek bi pričakoval, da se s to in podobno tematiko ukvarjajo tudi študentje. Vendar ne. Večina medijskih in drugih informacij je vezana na številne afere, ki spodkopavajo legitimnost avtonomno organizirane študentske organizacije ŠOS. Skoraj vse informacije so povezane z nenadzorovanim trošenjem javnega denarja. Pa najsibo izplačevanje previsokih plač, naročanja fiktivnih storitev, preplačevanje naročenih storitev in blaga in še bi lahko naštevala. Skupni imenovalec tem aferam pa je pomanjkanje ustreznega nadzora. Zakon o skupnosti študentov sicer v 10. členu določa, da se nadzor nad namensko porabo sredstev upravlja v skladu s posebnimi predpisi, vendar so ti predpisi pomanjkljivi in se ne izvajajo. V primeru sicer redkih zunanjih revizij pa so le-te revizije naročene tako, da so omejene le na določene segmenta finančnega poslovanja. Če bi se reden in učinkovit nadzor izvajal, do takšnih rednih afer, kot jih je mogoče zaslediti v javnosti, ne bi prihajalo oziroma bi bili storilci vsaj sankcionirani. Prav tako ne deluje notranji nadzor ŠOS in njenih organizacijskih oblik, saj ga izvajajo odbori oziroma komisije, katerih sestavo določajo tisti, ki bi morali biti nadzorovani. Notranji nadzor tako izvajajo študentje brez ustreznih kompetenc, ki jih na ta mest imenujejo različne študentske politične skupine, katerih predstavniki in funkcionarji odločajo tudi o načinu in višini porabe javnih sredstev. Študentska organizacija Slovenije mora delovati skladno s svojim namenom, to pa je s skrbjo za študente in za nemoteno izvajanje študentskih procesov, zato bi moral ŠOS večji del sredstev nameniti za izboljšanje socialnih statusov študentom, stanovanjski politiki za mlade, štipendijam in podobno. Podatek, da je zato namenjenih le 20 % sredstev, ostalo pa za plače, honorarje in ostale stroške, je dejansko zaskrbljujoč. Glede na naravo in namen svojega delovanja je ŠOS nedvomno oseba javnega prava in ne pravna oseba zasebnega prava, kot je trenutno opredeljena in funkcionira. Temu primerno bi morala biti prilagojena tudi veljavna zakonodaja, podobno kot velja za neposredne proračunske uporabnike. Zato sta predlagani rešitvi, da se ŠOS določi status osebe javnega prava in določi zunanji nadzor, povsem korektni. Pri tem bi rada poudarila pomembnost zagotavljanja zunanjega nadzora za transparentno, gospodarno in učinkovito delovanje ŠOS. Zagotoviti je treba učinkovit zunanji nadzor s strani Računskega sodišča v skladu z Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja, v skladu s predpisi, ki jih določa KPK in drugih pristojnih organov. Seveda pa moramo najprej urediti status ŠOS kot pravne osebe javnega prava in potem bo ves zakonodajni postopek stekel lažje. Poslovanje ŠOS pa se bo moralo podrediti področnim predpisom, ki urejajo sistem javnih uslužbencev, sistem plač v javnem sektorju, javnega financiranja, javnega naročanja in podobno, zato je treba v zakonskih rešitvah upoštevati tudi posledice statusnega preoblikovanja in opredeliti morebitne izjeme. Mladim v Sloveniji, predvsem pa študentom, naši bodoči intelektualni eliti, moramo dati jasno sporočilo, kakšne vrednote zagovarjamo. Nikakor ne smemo pristajati na to, da si postavljajo svoja ohlapna pravila in norme, ki jih nato izigravajo. Jasno se moramo zavedati odgovornosti za vodenje in poslovanje ŠOS in podobnih organizacij ter vseh posledic, ki lahko pri tem nastanejo. Ker mi ni vseeno, kaj počnejo mladi in študentje v naši družbi, kakšna sporočila jim pošiljamo in ker se zavzemam za transparentno, namensko ter gospodarno trošenje javnega denarja, bom predlog zakona podprla. Za zaključek pa, tako kot so kolegi že spraševali oziroma postavljali retorična vprašanja, bi tudi jaz postavila retorično vprašanje: Kako bodo ti bodoči kreatorji naše družbe, direktorji, vodstveni uslužbenci, znanstveniki, zdravniki in drugi javni uslužbenci lahko sploh razumeli sodržavljane z minimalnimi plačami in povprečnimi prihodki, če so že sedaj navajeni se pogovarjati o plačah 3 tisoč evrov plus, pa še to nekaterim naj ne bi zadostovalo za njihovo delo? Hvala lepa!
Hvala, gospa poslanka, za vašo razpravo! Besedo imate gospod Nik Prebil, za vami pa gospod Marko Bandelli in gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite!
Hvala lepa, predsednik! Spoštovani kolegice in kolegi, vsi lepo pozdravljeni! Vesel sem, da danes obravnavamo to zadevo, saj se s tem pričenja prvi korak k ustreznemu preoblikovanju, ki bo omogočil večji nadzor in bolj transparentno poslovanje študentskih organizacij in je obenem tudi prvi korak, ki omogoča, da se med študenti povrne zaupanje v organizacijo, ki je bila v prvi vrsti ustvarjena za samostojno delovanje in združevanje študentov v eno enotno skupnost. Namreč, vseeno ni vse slabo in tudi niso vsi posamezniki, ki delujejo v teh organizacijah, slabi. Mnogi izmed njih opozarjajo na težave in delajo v dobro študentov, ampak seveda, se tako kot povsod najdejo izjeme, ki delajo samo v svojo korist. Od leta 1994 že ta zakon ostaja takšen, kot je. Vsega skupaj ga sestavlja štirinajst členov in če že ne bi bilo potrebe po drugih spremembah, je vsaj čas tisti, ki terja spremembe, in spremembe v družbi in navsezadnje v študentski populaciji. Še vedno sem mnenja, da je ŠOS vseeno tisti, ki bo moral glede svojega ugleda največ storiti sam in tukaj me veseli, da se ŠOS tudi s predlaganimi spremembami strinja in tudi sam določene popravke predlaga. Tudi sodišča so v več sodbah določila, da gre v primerih študentskih organizacij za osebe javnega prava in s to dikcijo se vsi strinjamo, da dikcija kot sama, torej osebe javnega prava, problema ne bo rešila. Kot je pa povedala že moja kolegica, poslanka Korče, bomo zadevo na tej točki podprli, si pa tako kot vsi drugi želim, da v naslednji fazi zadevo dopolnimo in jasno določimo, čemu vsemu in katerim zakonom bodo študentske organizacije podvržene, da se vzpostavi ustrezno in predvsem ustrezno, transparentno poslovanje s popolnim dostopom do informacij javnega značaja. Hvala lepa!
Hvala, gospod poslanec in za gospodom Markom Bandellijem, ste gospa Lidija Divjak Mirnik in kot zadnji na listi gospod Tomaž Lisec. Izvolite!
Hvala, predsednik, za besedo! Človek se vpraša, se organizira prireditev, pa potem na koncu se gre v kafano štet denar. Mislim, od tiste kafane, ko je bil preštet denar, grem v drugo kafano, povedat, koliko denarja pač je bilo in od tistega trenutka zmanjka denar. Mislim, kako lahko tako naivno tudi sploh povedo nekaj takega – ne? Mislim, tako neumno [[…]]Sprašujem tukaj, saj to ni samo stvar policije, treba je zapreti te ljudi tukaj; prav tiste, ki so bili vpleteni v to zadevo tukaj. Greš štet denar v eno kavarno in potem greš v drugo kavarno, da boš povedal, koliko je bilo zaslužka in koliko je bilo – ampak, ni več denarja! Po poti zmanjka. Pa molčimo! V medijih je bilo dvakrat objavljeno, kaj se je zgodilo. Kako, kaj se je zgodilo?! Katastrofa se je zgodila! Pa 10 milijonov dobijo denarja, takšnega in drugačnega, za katerega dobesedno se ne ve, ker ni transparentnosti tukaj. Veste, ko sem bil župan, sem sprejel pravilo glede financiranja društev. Vedno več denarja je šlo za ta društva – in so morali potem upravičiti znesek na koncu leta. Seveda so upravičili! Če si jim dal tisoč evrov ali pa če sem dal pet tisoč evrov, oni so vedno upravičili znesek. Ampak kam in na kakšen način, ni bilo nikoli transparentno: ker smo morali si ogledati ne vem koga in tako naprej. To ni bilo nič. Jaz sem zahteval poročila z dokazi o porabi denarja. Kako? Potem pa je bilo drugače. Potem je pa nastalo tisto, da je zaradi sledljivosti teh porab prišlo vse ven. Ali potem ni rabil pet tisoč? Je rabil samo dva tisoč petsto za njegovo dejavnost. Prej pa bi porabil pet tisoč. Brez problema. Sedaj govorim o nekaj tisoč evrov v majhni občini za društva, kaj je treba, ampak iz tega je treba začeti razmišljati, da nekaj dobesedno ne funkcionira. Tudi bom povedal [[…]]Zdaj je bilo rečeno, da po defaultu vedno vse zavrnemo, kar je. Ni res, ta zadeva je zelo dobro nastavljena. Seveda, kakor pravijo vsi, bo treba nekaj še popraviti, dodati, kar je treba, niti ne vem točno koga ali kaj, ampak bomo to videli sami, sproti, kar je. Ampak obvezno čim prej sprejeti zakon, ki bo kontroliral zadeve. Ne more iti več tako naprej. Pa ima plačo predstavnik, tukaj funkcionar, višjo kot naš prvi med enakimi ali kako se temu reče. Kako more to biti? Saj nismo normalni!? Tu ne more biti tako. Je treba pripraviti lestvico, je treba omejiti te zadeve. To je davkoplačevalski denar. Kar je iz tržne dejavnosti, pa mora biti itak razvidno, kam je [[…]]Ampak da se dogaja to, kar je se je dogajalo, upam, da bomo prišli na čisto s to zadevo, ker meni se zdi to nesprejemljivo. Greš v kavarno štet denar, do druge kavarne denarja ni več! Fantje moji, to ne gre! Nas imajo prav za butlje! Več kot drugo ta zakon osebno tudi podpiram, ta zakon, tudi spremembe, za katere upam, da bodo v tem smislu, da bodo te zadeve podprle. Naša stranka je že itak izrazila zadevo, da bomo to podprli. In upam, res, da se enkrat razčisti to zadevo, ker tako na tak netransparenten način, kakor se upravlja z davkoplačevalskim denarjem, študenti – ker to ni proti študentom, to je za študente. Kar marsikakšen od študentov je oškodovan na ta račun, ko nekateri profitirajo, ki izkoriščajo sistem, da ni sledljivosti in ni transparentnosti. Prav na ta račun. Čim prej sprejeti to zadevo in čim prej naprej s to zadevo! Hvala lepa, predsednik.
Hvala, gospod poslanec. Gospa Lidija Divjak Mernik, za vami gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Lep pozdrav! Sedaj moram povedati, da se na začetku nisem želela oglasiti, vendar me je razprava določenih kolegov pripeljala do tega, da neke zadeve je pa kljub temu treba povedati. Mene veseli, da smo se tako opozicija kot koalicija poenotili okoli tega zakona in da bomo to zadevo izpeljali. Vendar pa se mi zdi pomembno poudariti, da niso vsi študentski funkcionarji slabi, da jih ne moremo metati v isti koš, niti ne moremo o njih govoriti, da kradejo, da izkoriščajo, da lažejo. Lahko pa verjetno identificiramo tiste, ki so takšni bili in jih je verjetno treba tudi sankcionirati. S tem nimam nobene težave. Sama seveda lahko govorim o tistih študentskih funkcionarjih, ki jih moramo ločiti tudi od zaposlenih na študentskih organizacijah, da se razumemo. Pa ne glede na to. Jaz imam izkušnjo z eno študentsko organizacijo. Imenuje se Študentska organizacija Univerze v Mariboru in moje izkušnje z njimi so zelo dobre. Zakaj? Zato, ker sem kot direktorica Študentskih domov Univerze z njimi ogromno sodelovala, tudi poslovni prostori so v prostorih Študentskih domov. Res, vsakodnevno smo se srečevali, vsakodnevno smo urejali stvari tako za tiste študente, ki so socialno ogroženi, tako za tiste študente, ki so tako ali drugače hendikepirani. Zato ne morem pristati na to, kar je kolegica Iva prej govorila, da se za študentske družine ne poskrbi, da se ne poskrbi za invalidne študente, tudi ne morem pristati na to, da se študentski domovi ne gradijo. V času mojega direktovanja na Študentskih domovih v Mariboru smo naredili oziroma obnovili oziroma investirali za 20 milijonov evrov investicij v študentske domove in smo tako rekoč obnovili vse študentske domove. Res pa je, da se je to malo manj delalo v Ljubljani. Verjetno se je treba vprašati, zakaj se je Mariboru gradilo, v Ljubljani pa ne. Pa tudi nekaj malega se je kasneje naredilo na Primorskem, tako da to je verjetno tudi stvar poslovodenja in stvar tistih, ki te študentske domove vodijo. To je pač dejstvo in to s polno odgovornostjo tukaj lahko trdim. Zato bi še enkrat poudarila, da je Študentska organizacija, vsaj mariborska, tista, ki dobro deluje in dobro deluje v imenu in za študente in od tega ne bom odstopila. Kot rečeno pa seveda bo verjetno res potrebno nekatere stvari tudi pri študentskem organiziranju zelo spremeniti, zato bom ta zakon v prvem branju tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dobi še poslanec Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Zelo na kratko. Veseli me, da je končno ena tema v Državnem zboru, kjer smo soglasni, in čeprav ne gre za neko marginalno temo, ampak za marginalno temo, ki se tiče naših dijakov in dijakinj, predvsem pa študentov in študentk ter njihovega prvega stika z nekim resnim življenjem, in tukaj bi morala biti študentska organizacija tista organizacija, ki bi bila sama veliko na čistini, bolj kot pa so študentje. Skratka, če študentje še razmišljajo o zabavah, bi morala biti študentska organizacija tista, ki bi skrbela predvsem za resne vsebine. Zato me danes, še enkrat, veseli, da iz vseh političnih strank dobivamo podporo k temu zakonu. S predhodniki bi se strinjal, ja, lahko si očitamo, zakaj nismo tega že v preteklosti naredili, ampak sam osebno sem prepričan, pa sem v Državnem zboru že skoraj 15 let v takšni ali drugačni vlogi, da ni bilo pravega časa. Vedno sta obstajali vsaj dve politični stranki, ki sta imeli tu pa tam tudi večino, ki nikakor ne bi podprli spremembe zakona in tudi zato danes z zanimanjem poslušam stališča posameznih poslanskih skupin, ki za razliko od tega, kar so včasih zagovarjale, da pač ni problema znotraj študentskega organiziranja, ker so tudi njihovi člani podmladkov bili vidni študentski funkcionarji, da danes dobivamo podporo tudi iz teh strank. Tako upam tukaj, da ima prste vmes tudi gospod državni sekretar, da je tudi mnenje Vlade takšno, da se vsi skupaj strinjamo, da je treba transparentno nadgraditi delovanje Študentske organizacije. Morda je to prvi korak k resni prenovi tega zakona, morda razmislek. Sam osebno sem pripadnik tega, da so problem obvezna članstva v vseh organizacijah. V tistem mandatu tako imenovanih Janševih vlad smo določenim oblikam organizacije že vzeli status obveznega članstva, sicer ljudje v teh organizacijah so bili proti temu, ampak članstvo, ki je bilo takrat prisilno uvedeno v posamezne organizacije, sedaj deluje veliko bolj fleksibilno in veliko bolj odprto. Tako morda, gospod državni sekretar, razmislek v tej smeri. Zelo mi je všeč, da se nekateri tudi opozorili na sodbo Vrhovnega sodišča leta 2011, ki je jasno zapisalo, kam sodi Študentska organizacija po svojem namenu, da mora biti oseba javnega prava. Zato sem vesel, da bomo o tej temi spregovorili tudi na seji matičnega delovnega telesa, če bo danes zakon šel naprej, kjer bomo imeli pred sabo tako mnenje Vlade, ki opozarja na določene spremembe, ki so še potrebne v tem zakonu, da bomo imeli verjetno tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki bo morda še malo bolj poglobljeno podala svoj pravni vidik, kako je treba zadeve rešiti, in upam, da bodo tudi tam študentski funkcionarji, ki bodo – prvič – verjetno lahko odgovorili na posamezne očitke in – drugič – tudi sami predlagali posamezne rešitve. Upam, da rešitve ne bodo šle v smeri, kot so tukaj zapisane pod komentar študentske organizacije na predlog našega zakona, ki nekako gre v tej smeri, češ, mi imamo študentsko ustavo, tam je vse zapisano in zato sprememba zakona ni potrebna. S tega mesta še enkrat vsem študentskim funkcionarjem malo v poduk, da je zakon nad študentsko ustavo. Zato resnično ne vidim problemov, zakaj Študentska organizacija ne bi podprla zakona, seveda, če ga bomo nomotehnično pravilno rešili, da bo tudi v zakonu zapisano tisto, na kar se oni izgovarjajo, da je zapisano v študentski ustavi. To pa je: omejitev trajanja mandata poslovodnih organov na največ 8 let, sprejetje določil, ki Študentsko organizacijo Slovenije zavezuje k načelom postopka javnega naročanja, natančnejšo določitev zavezancev po zakonodaji, ki ureja postopek dostopa in ponovne uporabe informacij javnega značaja, zavezanost določilom zakona, ki določa pristojnost Računskega sodišča, in sprejetje etičnega kodeksa. Skratka, vse tisto, kar je vsaj trenutna študentska oblast zapisala oziroma spremenila v študentski ustavi, je treba nomotehnično zapisati tudi v za zakon, zato se veselim razprave na matičnem delovnem telesu, kjer ne bo prišlo samo do besed nas, zakonodajalcev, ampak bo šlo tudi do kresanje mnenj tako različnih pravnih strokovnjakov, predvsem pa študentskih organizacij oziroma verjetno celo posameznih entitet znotraj Študentske organizacije o tem, kako pravilno zadostiti vsem ostalim pravnim normam, ki obstajajo na tem področju. Upam, da bomo tudi tam, na tej seji matičnega delovnega telesa tako soglasni, kot smo danes. Skratka, da ne bomo prišli do podobne zadeve, do katere smo prišli v letu 2016, ko smo se vsi strinjali, da je treba zadeve urediti, ampak namesto podpore zakonu se je sprejel sklep, da se bo pripravil nov zakon. Upam, da bo delovanje te sestave Odbora za izobraževanje drugačno in da bomo govorili le o zakonskih rešitvah in ne bomo sprejemali kakšnih sklepov, za katere pa vidimo, da se jih Vlada oziroma ministrstva ne držita. Zaključek, končno nekaj za zaščito študentov in v izogib netransparentnemu delovanju Študentske organizacije. Hvala za podporo.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej dobi besedo predstavnik Vlade, državni sekretar dr. Jernej Štromajer.
Hvala za besedo. Bom karseda kratek. V bistvu me veseli, da se vsi strinjamo, da intenca zakona gre v ustrezno smer in da ni nobene problematike oziroma da obstaja neko širše soglasje, da moramo urediti javnopravno subjektiviteto ŠOS. Kot rečeno, Vlada je že v osnutku, ki ga je pripravila sama, preden je bil vložen ta predlog novele, že opredelila ŠOS kot samoupravno in avtonomno osebo javnega prava. Vprašanja, ki so se odprla bolj, ne bom rekel samo tehnične narava, ampak pravnoformalne narave, so takšna, da jih boste morali poslanke in poslanci tekom zakonodajnega postopka tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe še odpraviti. Kot rečeno, Vlada sicer pozdravlja to in ne nasprotuje pod pogojem, da se tekom zakonodajnega postopka zakon ustrezno dopolni z določbami, da bo celovito urejen položaj organizacijskih oblik ŠOS. Gospodu Liscu sem še verjetno dolžan odgovor na vprašanje v zvezi s članstvom. S to novelo ne bomo, to je zadeva, kjer imamo različno prakso tudi v tujini. Recimo v Franciji imamo dve študentski organizaciji, UNEF in FAGE, in se v bistvu zgodi ravno to, kar verjamem, da nihče od nas nima želje, velika polarizacija in politizacija študentskih organizacij, še bolj drastično. Hitro se ti izoblikujeta, recimo, leva in desna študentska organizacija in potem tako ali drugače imamo zelo raznolike sogovornike. To je nekaj. O čem bi se morali tudi s študentsko organizacijo pa tudi sicer še dodatno pogovoriti, je pa to, česar s to novelo, verjamem, da ne bomo mogli odpraviti. Kot rečeno, Vlada na nasprotuje oziroma pozdravlja predlog, da se ustrezno uredi javnopravno subjektiviteto ŠOS in vzpostavi nadzor Računskega sodišča, to smo tudi pripravili že v svojem osnutku, bo pa treba zakon še tekom zakonodajnega postopka izpiliti in dopolniti, kot je bilo že danes večkrat rečeno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik predlagatelja oziroma predlagatelj. Poslanec Žan Mahnič, izvolite.
Hvala. Glede na to zadnje, kar je državni sekretar rekel, saj gospod Lisec ni šel v tej smeri, da bi mi zadevo tako liberalizirali, da bi nastalo več študentskih organizacij. Govoril je o prostovoljnem članstvu, o čemer je zagotovo smiselno razmisliti tudi nekoč v prihodnosti. S tem seveda ne omogočiš več Študentski organizaciji, ampak samo prostovoljno članstvo, kakršno bi moralo biti tudi v vseh vrstah zbornic, ki jih v Sloveniji imamo. Pa ni, ne v vseh. Kar se tiče tega, kar je kolegica Lidija Divjak Mirnik rekla; daleč od tega, da bi – čeprav je letelo bolj na Ivo Dimic –, da bi govorili, da so vsi slabi. Seveda niso! Problem pa je, da se vedno pokaže samo tiste minuse. Verjamem, da je veliko pozitivnih projektov in pomoči v smislu sociale in tako naprej, ampak smo tudi videli jasen graf, koliko je tega, nekaj procentov, 70 % gre pa za plače, zabave in tako naprej. Saj je bil tam izkaz oziroma specifikacija stroškov jasno narejena in več bi bilo treba tudi tega, o čemer je kolega Bandelli govoril. Če ti lahko eno zadevo izpelješ z 2 tisoč 500 evri, ne vem, zakaj bi potem 5 tisoč evrov rabil, da zapravljaš v nedogled. To je povsem nesmiselno in pa tudi nepotrebno in verjamem, da potem ko bomo zadevo še malo izpilili v drugem branju, da bo dejansko zakonska podlaga taka, da do raznoraznih malverzacij, kakršne imamo zdaj, ne bo prihajalo. Čeprav tudi sprememba zakona še vedno ne bo preprečila, da bi lahko 70 tisoč evrov izginilo čez noč iz neke hotelske sobe, ko štejejo denar po Škisovi tržnici. Ampak večji problem je to, da ne policija ni nič naredila, ne drugi organi pregona, ni bilo nobenih sankcij znotraj Škisa in potem se upravičeno sprašujejo – če že v organizacijah, kot je študentska, zmanjka 70 tisoč evrov v nekaj urah, pa se s tem noben ne ukvarja, kaj je šele potem tam, kjer izginjajo milijoni! Pa gre za veliko večje ribe, kot pa so to posamezniki znotraj Študentske organizacije Slovenije. Tako da me veseli, da bomo danes naredili vsi skupaj en korak v pravo smer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ne vidim želje za razpravo, zato zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOJNIH VETERANIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja, Tomažu Liscu. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Gledam, če so kje predstavniki resornega ministrstva – jih ni. Kolegi, kolegice vsem skupaj lep pozdrav! Gre v bistvu za eno manjšo spremembo na področju slovenske zakonodaje, ki pa ima pomembno vsebinsko konotacijo. Z novelo Zakona o vojnih veteranih želimo popraviti krivice, ki smo jih storili: prvič, z Zakon o uravnoteženju javnih financ, in drugič, z novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, in to skupini, ki je po našem mnenju temelj slovenske države. Prvi in drugi zakon, Zakon o vojnih veteranih, točno govorita, kdo ima lahko status vojnega veterana oziroma kdo je. Ne bomo se tukaj spuščali v špekulacije, kako je kdo do tega statusa prišel, ali upravičeno ali neupravičeno, ali morda celo o tem, zakaj marsikdo ni hotel dobiti status vojnega veterana, pa bi si ga zaslužil, ampak, kot še enkrat, govorimo o dveh, po našem mnenju, minimalnih spremembah, da bi se tem ljudem, ki so dali tudi svoje zdravje za slovensko samostojnost, popravile krivice. O čem konkretno govorimo? Z Zakonom o vojnih veteranih se je že spremenila ena odločba iz ZUJF, to pa je, da se je že plačala premijo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ampak takrat očitno tedanja koalicija ni imela poguma, da bi naredila to, kar predlagamo mi. Torej, da bi vojni veterani imeli iste pravice, kot so jih imeli pred ZUJF – torej, da se zniža starostna meja za uveljavitev pravice do varstva po Zakonu o vojnih veteranih s 55 na 50 let in da se jim vrne pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja, tako da lahko upravičenec po lastni izbiri uveljavi pravico po Zakonu o vojnih veteranih ali po kakšnem drugem predpisu. To sta dve zadevi, ki ju popravljamo z nazaj, kot rečeno, v skladu s tistim, ko govorimo, da je ZUJF marsikomu kaj vzel, ampak, da je čas – glede na to, v kakšnem času smo –, da lahko posameznim zadevam vrnemo že priborjene pravice. Druga stvar pa je tista, ki se je zgodila po zadnji noveli Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ko smo se odločili, da se minimalna pokojnina začne pri 500 evrih. Tedaj smo – vede ali nevede – storili nekaj slabega za vojne veterane, kajti, ni se spremenil tudi cenzus, ki se njih dotika, in zato se po našem predlogu zakona spremeni osnova in način določanja osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in njegove višine. Namen tega je, da nova osnova pomeni povišanje obstoječe osnove tako, da se prilagodi povišanju pokojnin, predvsem minimalne pokojnine. Prej je bil ta cenzus na 497 evrih – mi predlagamo določitev osnove na višino 550 evrov, tako da zaobsega vse tiste, ki se jim je leta 2017 pokojnina določila na 500 evrov, tik nad sedanjo osnovo, v višini 497 evrov. O čem točno govorimo? V Republiki Sloveniji je okoli 67 tisoč vojnih veteranov, od katerih jih trenutno okoli 7 tisoč prejema veteranski dodatek in gre za pomoč tej skupini po našem predlogu zakona. S tega mesta in v uvodu predstavitve stališča bi se v imenu Poslanske skupine SDS zahvalil vsem vojnim veteranom, ki so nas obiskovali v poslanskih pisarnah in so opozorili na anomalije, ki so odprte. Torej tako anomalije zaradi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, kot tudi predvsem zadnje spremembe ZPIZ, ki je tistim ljudem, ki so dali svoje zdravje za to državo, namesto nekaj prinesel, nekaj odnesel. Danes imamo možnost, da popravimo dve krivici iz preteklosti in zato upamo, da bomo dobili pozitivno mnenje od poslanskih skupin. Glede na mnenje Vlade pa tukaj že jasno povemo, če danes ne podprete zakona in če Vlada v roku pol leta ne vloži novele Zakona o vojnih veteranih, skupaj z novelo Zakona o vojnih invalidih, bomo to ponovno storili v SDS. Skratka, poslanci koalicije, imate danes čas, da deloma rešite problematike vojnih veteranov, v naslednjih mesecih pa rešite še problematiko vojnih invalidov, kajti, če tega ne boste storili, bomo ponovno to storili v Poslanski skupini SDS. Hvala!
Hvala lepa! Za uvodno predstavitev mnenja, dajem besedo predstavnici Vlade Bredi Božnik, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Hvala za besedo, lepo pozdravljeni! Vlada Republike Slovenije se je seznanila s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. Po mnenju predlagatelja so spremembe in dopolnitve Zakona o vojnih veteranih potrebne iz razloga, da se upravičencem po Zakonu o vojnih veteranih v celoti vrne, kar jim je bilo odvzeto s sprejetimi ukrepi po Zakonu za uravnoteženje javnih financ. Meni, da javnofinančno stanje dopušča vzpostavitev ravni pravic med sprejetimi ukrepi po navedenem zakonu. Predlaga, da se zniža starostna meja z uveljavljane pravic po Zakonu o vojnih veteranih s 55 let na 50 let, vrne pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja in da se v Zakonu o vojnih veteranih določi osnova za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in določi njeno usklajevanje v višini in na način, kot se usklajujejo pokojnine. Vojnim veteranom se pravice po zakonu, torej veteranski dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo, letni prejemek, zdravstveno varstvo, brezplačna vožnja, pogrebnina in priznanje pokojninske dobe zagotavljajo pri dopolnjeni starosti 55 let, pred tem pa v primeru trajne popolne izgube delovne zmožnosti. Razlogi za spremembo starostnega pogoja z dopolnjenih 50 let na dopolnjenih 55 let starosti so še vedno utemeljeni primerjalno glede na starostni pogoj tudi dopolnjenih 55 let za uveljavitev posameznih pravic po Zakonu o vojnih invalidih in primerjalno glede na že sprejete in pričakovane dvige starostne meje za upokojitev. Pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja se je s sprejetim ukrepom po Zakonu za uravnoteženje javnih financ odvzela vsem tako imenovanim vojnim upravičencem, torej vojnim veteranom, vojnim invalidom in žrtvam vojnega nasilja, katerih pravno varstvo temelji in izhaja iz skupnih preteklih vojnih dogodkov. Vrnitev pravice samo vojnim veteranom bi pomenila razlikovanje med navedenimi upravičenci, ki je po vsebini in pogojih za njeno uveljavitev bila enaka za vse vojne upravičence. Ob tem dodajamo, da je pravica vsem državljanom Republike Slovenije dostopna po zdravstvenih predpisih in standardih ob pogojih, ko zdravstvene indikacije upravičujejo napotitev na zdraviliško in klimatsko zdravljenje. Nadalje ugotavljamo, da predlaga ureditev, ko gre za določitev osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in določitev njenega usklajevanja v višini in na način, kot se usklajujejo pokojnine, sistemsko ne sodi v Zakon o vojnih veteranih. Temeljni postopkovni zakon za uveljavljanje pravic po Zakonu o vojnih veteranih je Zakon o vojnih invalidih, ki se smiselno uporablja glede odmere in usklajevanja veteranskega dodatka. Določitev osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in njegove višine v Zakonu o vojnih veteranih ter usklajevanje s pokojninami bi namreč privedla do neenake obravnave vojnih veteranov in vojnih invalidov. Pravici do veteranskega in invalidskega dodatka sta pravici vojnega veterana oziroma vojnega invalida in se razlikujeta le po imenu, pravno nedopustno in v nasprotju s socialno pravičnostjo pa bi bilo razlikovanje, katerega bi doprinesla določitev osnove in usklajevanja v predlogu zakona. Na podlagi navedenih razlogov ter ugotovitev, ki so v mnenju Vlade Republike Slovenije izčrpneje navedeni, Vlada Republike Slovenije ne podpira Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev, in meni, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavila poslanka Karla Urh. Izvolite.
Spoštovani vsi prisotni, prav lepo pozdravljeni! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je Državnemu zboru predložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih. Ključni cilj, ki ga poslanska skupina zasleduje, je dokončna odprava vseh posledic Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki je vojnim veteranom zmanjšal višino sredstev, ki so bila namenjena za financiranje zdraviliškega in klimatskega zdravljenja, spremenil oziroma dvignil je starostno mejo s 50 na 55 let, ki omogoča uveljavitev pravic vojnih veteranov, ter ukinilo pravico do zdravstvenega zavarovanja tistim posameznikom vojnih veteranov, starejših od 55 let, ki prejemajo veteranski dodatek. Leta 2014 se je s spremembo predmetnega zakona pravica do zdravstvenega zavarovanja delno povrnila ali pod pogojem, če je v tekočem letu gospodarska rast presegla 2, 5 BDP. Republika Slovenija je v zadnjih letih dosegla oziroma presegla navedeni pogoj in tako je po mnenju poslanske skupine skrajni čas, da vojnim veteranom v celoti povrnemo pravice, katere so jim bile odvzete oziroma omejene. V Poslanski skupini LMŠ se zavedamo vloge, ki so jo vojni veterani odigrali v vseh vojnah 20. stoletja. Zavedamo se, da brez trdne odločenosti posameznikov, združenih v različne strukture, kot je bila manevrska struktura, takratni miličniki, pripadniki teritorialne obrambe, torej vojnih veteranov, nedvomno 25. junija letos ne bi mogli obeležiti 28-letnice dneva državnosti Slovenije, za kar jim gre vsem enakopravno in enakovredno srčna zahvala. Zakonodaja je bila res spremenjena v letu 2014, ampak so tovrstne pravice zajete tudi že v drugih področnih zakonih, ki urejajo tudi pravice vojnih veteranov, vojnih invalidov, pa tudi družin, ki so zaradi srčnosti in pripadnosti njihovih članov ostale brez očetov, bratov. Tudi pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljena je zagotovljena iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja že po samih zdravstvenih predpisih, seveda ob pogojih, da zdravstvene indikacije opravičujejo tovrstno napotitev in to ne velja samo za vojne veterane, ampak za vse državljane Republike Slovenije. Kar se tiče osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka, pa je treba izpostaviti, da je temeljni postopkovni zakon za uveljavitev pravice do veteranskega dodatka vojnega veterana Zakon o vojnih invalidih in pa Zakon o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji, ki dejansko določa višine, enotni način in rok usklajevanja posameznih vrst transferjev posameznikom in gospodinjstvom iz javnofinančnih virov. Torej je v teh dveh zakonih opredeljena pravna podlaga in način izplačevanja za veteranski dodatek. Predlog Poslanske skupine SDS samo populistično parcialno rešuje sistemske pomanjkljivosti in sprejetje take rešitve bi dejansko privedlo do neenake obravnave vojnega veterana in vojnega invalida. Naša naloga pa je, da področje uredimo celostno, ne pa, da ga s parcialnimi zakonskimi rešitvami podiramo že iz vzpostavljene in enakovredno ovrednotene pravice vseh, ki so kakorkoli pripomogli, da danes tu lahko govorimo slovensko.
Hvala lepa. Poslanec mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov vseskozi poudarjamo, da pravice vojnih veteranov, določene z Zakonom o vojnih veteranih, izkazujejo priznanje in hvaležnost Republike Slovenije za prispevek, ki so ga vojni veterani, se pravi borci NOB in pripadniki obrambnih ter varnostnih sil, ki so branili našo neodvisnost v vojni za Slovenijo leta 1991, dali za svobodo in samostojnost Slovenije. Cenimo njihov pogum, nesebičnost, predanost in tovarištvo. Spoštujemo, da so v ključnih zgodovinskih trenutkih izkazali pripravljenost za tveganje in požrtvovalnost, da ubranijo našo domovino pred agresorji. Ob današnji razpravi naj spomnimo, da so že leta 2012 takratni opozicijski poslanci s prvopodpisanim Matjažem Hanom predlagali novelo ZUJF, s katero so želeli preprečiti trajni odvzem pravice vojnih veteranov za plačilo premije dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Žal so bili naši poskusi ponovne uvedbe plačila premije dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja takrat neuspešni. Vojni veterani so to pravico ponovno prejeli, delno prejeli, šele z novelo Zakona o vojnih veteranih leta 2014, ki je vojnim veteranom vrnil pravico do plačila dopolnilne zdravstvene premije, ki jim je bila odvzeta z ZUJF, in uvedbo te pravice, vezane na pogoj gospodarske rasti, ki je ponovno omogočila izplačevanje vseh socialnih pravic v večjem obsegu. Predlog, o katerem razpravljamo danes, ki ga je v zakonodajni postopek vložila skupina poslank in poslancev, predvideva znižanje starostne meje za priznanje uveljavljanja pravice do varstva po Zakonu o vojnih veteranih s 55 na 50 let, vrnitev pravice do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja ter spremembo osnove in načina določanja te osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka. S sprejetjem zakona bi veterani bili v bistveno ugodnejšem položaju kot vojni invalidi, ki prav tako uveljavljajo pravice iz Zakona o vojnih invalidih pri starostni meji 55 let in prav tako nimajo pravice do zdraviliškega oziroma klimatskega zdravljenja. Menimo, da razlikovanje med vojnimi veterani in invalidi ni upravičeno, saj obema skupinama pripadajo pravice, ker so bili udeleženci istih vojnih dogodkov iz preteklosti. Vojni veterani so prav tako, tako kot vsi drugi državljani Republike Slovenije, že upravičeni do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja, če njihov osebni zdravnik meni, da je napotitev v zdravilišče upravičena in bi koristila njihovemu zdravju. Menimo, da prejemki vojnih veteranov in vojnih invalidov ne smejo in ne morejo biti socialne narave, temveč odškodnina za telesne in duševne poškodbe, ki so jih utrpeli v vojnih dogodkih ter pomenijo izraz naše hvaležnosti. Ob tem pa tudi menimo, da naj bodo pogoji za uveljavljanje pravic enaki tako za vojne veterane kot tudi za vojne invalide. Poleg tega, je treba omeniti tudi to, da če bi sprejeli predlog skupine poslank in poslancev, bi za ta namen potrebovali najmanj 700 milijonov evrov in še več dodatnih proračunskih sredstev. Poslanska skupina SDS tako po eni strani vlaga zakonske predloge, ki višajo proračunsko porabo, po drugi strani pa obtožuje Vlado, da ne spoštuje fiskalnega pravila, ker v letošnjem proračunu ni predvidela dovolj visok znesek privarčevanega proračunskega denarja in je celo vložila ustavno presojo za proračun za leto 2019. Zaradi navedenih razlogov Socialni demokrati menimo, da predlog zakona, ki ga predlaga skupina poslank in poslancev, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa!
Hvala lepa! Poslanka Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite!
Hvala za besedo! Spoštovane in spoštovani! Glavni razlog, s katerim predlagatelj utemeljuje potrebo po sprejetju današnje novela Zakona o vojnih veteranih, je ta, da sprejeti rebalans proračuna za leto 2019 predvideva rekordno javnofinančno porabo. Zato menijo, da je prav, da se z ZUJF odvzete pravice vrne še preostalim družbenim skupinam, ki svojega dela pogače še niso dobile povrnjenega. Vse lepo in prav, a nekoliko nenačelno je, da se na eni strani Vladi in koaliciji z ustavno presojo rebalansa proračuna očita, da daje in troši preveč, na drugi strani pa zahteva ravno to, čemur predlagatelji v osnovi sami nasprotujete; temu, da se daje več ali celo preveč. Leta 1995 je bil sprejet paket vojne zakonodaje, s katero se je v skladu s 50. členom Ustave vojnim veteranom in žrtvam vojnega nasilja, zagotovilo posebno varstvo in skrb. Govorimo o Zakonu o vojnih invalidih, Zakonu o vojnih veteranih in Zakonu o žrtvah vojnega nasilja. Pred letom 2012, torej pred sprejetjem Zakona o uravnoteženju javnih financ, so pravice po vojni zakonodaji uživali tako veterani kot tudi vojni invalidi in žrtve vojnega nasilja. Med drugim je to veljalo tudi za pravico do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja. Danes se soočamo s predlogom, da bi se ta pravica vrnila samo vojnim veteranom. Sprašujemo se, zakaj. Kje so utemeljeni razlogi za takšno razlikovanje, če pa je pravica do zdraviliškega zdravljenja – v vsebini in pogojih za njeno uveljavitev – bila enaka za vse vojne upravičence in je bila leta 2012 vsem tudi odvzeta. Pričakujemo, da bo predlagatelj v današnji razpravi to razlikovanje ustrezno argumentiral. Podobna vprašanja se odpirajo tudi pri določitvi cenzusa za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in njenega usklajevanja v višini in načinu, kot se usklajujejo pokojnine. Rešitev, ki nam jo ponujajo v SDS, bi pomenila, da bi za vojne veterane veljala drugačna osnova in drugačen način usklajevanja kot za vojne invalide, ki jim pripada pravica do invalidskega dodatka. Po naši oceni sta si ti pravici po svoji vsebini sorodni in ne vidimo smisla, da bi se določitev njune osnove in način usklajevanja razlikovala. Temeljni zakon za reševanje teh razmerij pa je tako ali tako Zakon o vojnih invalidih in ne Zakon o vojnih veteranih, ki ga obravnavamo danes. Še nekako najbolj smiselno se nam zdi znižanje starostne meje za pridobitev pravic, a se je tudi pri tem treba zavedati, da je večina vojnih veteranov, ki so status pridobili na podlagi sodelovanja v obrambnih aktivnostih v času agresije na Republiko Slovenijo leta 1991, že dopolnila starost 55 let in s tem izpolnila starostni pogoj za uveljavitev pravic po veljavnem zakonu. V Poslanski skupini SMC spoštujemo in visoko cenimo vse, ki so se kadarkoli borili za enotnost slovenskega ozemlja in osamosvojitev naše države. Prepričani smo, da tako menijo vsi poslanci in poslanke ter vsi državljani in državljanke. V prejšnjem mandatu smo tudi sami predlagali nekatere druge, po naši oceni, celovitejše rešitve Zakona o vojnih veteranih, a je žal na koncu zmanjkalo politične volje in časa, da bi Državni zbor o njih opravil resnejšo debato. Prav je, da se krivice popravijo in pravice vrnejo, če temu narekujejo utemeljeni razlogi. Strinjamo se s tem, a prav je, da se krivice popravijo na način, kot so bile odvzete; torej, vsem kategorijam vojnih upravičencev. Ker ta bistveni pogoj v predlaganih dopolnitvah in spremembah zakona, žal, ni izpolnjen, ga v Poslanski skupini SMC ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Ni prvič, da v SDS predlagate zakonodajo, ki odpravlja posledice vašega ZUJF. Dobro je, seveda, da to počnete, čeprav tokrat razlogi niso pravi. Razlog je pač ta, da tokrat niste na oblasti – takrat, ko ste, pa režete. Glede pravice do klimatskega zdravljenja je bil amandma vložen že ob sprejemanju ZUJF, pa so ga današnji predlagatelji takrat ignorirali. Druga stvar je seveda ta, da predlogi ZUJF odpravljajo izrazito selektivno. Morda bi bilo danes kaj drugače, če bi se selektivno zadeve lotili takrat, ko so z enim zakonom storili toliko škode. Poglejmo, kaj so zapisali v obrazložitev tega, kar so počeli, citiram, »Z ukinitvijo uveljavljanja pravice zdraviliškega in klimatskega zdravljenja po vojnih zakonih se odpravi podvajanje uveljavljanje te pravice, saj je vsem državljanom že zagotovljena na podlagi Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju«. Torej vprašanje je, ali vam je sedaj podvajanje všeč, ali ste bili takrat morda neiskreni, ali pa česa niste vedeli, spoštovani predlagatelji. Kakorkoli, selektivni ste tudi pri predlogu, o katerem govorimo danes, in sicer zato, ker veste, da to področje dejansko urejajo trije zakoni. Ko smo imeli na mizi predlog zakona, ki bi uredil pravico do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja tako za vojne invalide kot za vojne veterane in žrtve vojnega nasilja, ste poslanci SDS sejo matičnega delovnega telesa takrat obstruirali skupaj s Socialnimi demokrati, skupaj z Novo Slovenijo, skupaj z Desusom. Delovali ste oportunistično, kar v bistvu počnete tudi danes. Ko ste sprejemali ZUJF, pa niste imeli težav poseči v vse tri zakone in porezati pravic, ki izhajajo iz njih. V Levici smo in bomo tudi v prihodnje odločno nasprotovali varčevalnim ukrepom. Pokazalo se je, da slednji povečujejo neenakost, razbijajo socialno državo in so dolgoročno škodljivi za vsako državno politiko. Zdaj celo ekonomska stroka poudarja, da fiskalno varčevanje prinese več škode kot koristi. V tej luči in samo zato je to tudi končni razlog, da bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih danes v Levici podprli. Hvala.
Hvala lepa. Poslanka Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanci Nove Slovenije - krščanski demokrati smo bili v času sprejemanja Zakona za uravnoteženje javnih financ pod velikim pritiskom. Nihče, tudi mi si nismo želeli Zakona za uravnoteženje javnih financ, je pa bil nujna in edina pot, ki smo jo takrat videli v zaostrenih gospodarskih razmerah in z luknjo v državnem proračunu. Zavedamo se, da s tem zakonom dejansko ni bil nihče zadovoljen. V tistem času smo dobivali številna pisma, osebne zgodbe in podobno, na katere smo odgovarjali in vedno znova poudarjali, da so bile razmere v Sloveniji resnično otežene. Tudi vojni veterani so plačali in še vedno nosijo svoj del bremena, vsi skupaj pa upamo, da ne bo več dolgo. S predlaganim zakonom bi bila znižana starostna meja za uveljavljanje pravice do varstva po tem zakonu s 55 na 50 let. Vojnim veteranom se vrača pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja in spreminja se osnova in način določanja osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka na fiksno osnovo 500 evrov. Predlagane rešitve v Novi Sloveniji podpiramo, trenutna vlada pa je odgovorna, da presodi, v katerem trenutku lahko v proračunu zagotovi zadostna sredstva za ta namen. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih poslanci Novi Slovenije podpiramo in bomo glasovali za.
Hvala lepa. Poslanec mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Slovenska ustava vojnim veteranom in žrtvam vojnega nasilja zagotavlja posebno varstvo, ki je urejeno v Zakonu o vojnih veteranih. Ta med drugim določa kategorije vojnih veteranov, pravice vojnih veteranov in pogoje za njihovo uveljavitev. Ena od pravic, ki ureja predmetni zakon, je pravica do veteranskega dodatka. Ta je odvisna od socialnega položaja vojnega veterana. Slednji je do dodatka upravičen, če višina njegovih prejemkov ne presega dobrih 497 evrov in je veteran dopolnil že 55 let. Predlog novele Zakona o vojnih veteranih, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS, vojnim veteranom vrača pravico do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja, znižuje starostno mejo za pridobitev statusa vojnega veterana s 55 na 50 let in dviguje osnovo za pridobitev veteranskega dodatka z dobrih 497 evrov na 550 evrov. V Poslanski skupini SAB menimo, da predlagane spremembe niso ustrezne, zato predloga zakona ne bomo podprli. To odločitev utemeljujemo z naslednjim. Pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja se zagotavlja vsakomur iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja, četudi je po Zakonu o vojnih veteranih ukinjena, pravno podlago za njeno uveljavitev še vedno zagotavljajo zdravstveni predpisi in standardi, seveda ob pogojih, da zdravstvene indikacije posameznika upravičujejo napotitev na zdraviliško in klimatsko zdravljenje. Torej zdravljenje dobijo samo potrebni. Nadalje. Osnova za ugotavljanje pravice in višine veteranskega dodatka je po Zakonu o vojnih veteranih enaka osnovi zagotavljanje pravice do invalidskega dodatka po Zakonu o vojnih invalidih. Tudi glede odmere in usklajevanja veteranskega dodatka se smiselno uporabljajo določbe Zakona o vojnih invalidih o invalidskem dodatku. In ker je Zakon o vojnih invalidih temeljni postopkovni zakon tudi za uveljavitev pravice do veteranskega dodatka bi bilo v tej zvezi treba spremeniti Zakon o vojnih invalidih in Zakon o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. Predlagatelj sprememb teh dveh zakonov ne predvideva in tako pozablja na skrb in odgovornost za raven kakovosti predpisov. Medsebojno usklajeni predpisi pa so eden od številnih pogojev za učinkovitost prava in uspešno delovanje pravne države. Poleg navedenega pa bi določitev osnove in višine veteranskega dodatka v Zakon o veteranih skupaj z usklajevanjem pokojnin privedlo do neenake obravnave vojnih veteranov in vojnih invalidov. Za postopek odmere veteranskega dodatka bi tako še vedno veljale nekatere določbe Zakona o vojnih invalidih, a z drugačno osnovni in načinom usklajevanja. Obeh pravici, tako pravica do veteranskega kot pravica do invalidskega dodatka, sta pravici vojnega veterana oziroma vojnega invalida, razlikujeta pa se le po imenu, zato je kakršnokoli razlikovanje med njima pravno nedopustno in v nasprotju s socialno pravičnostjo. Predlog zakona ne zagotavlja dosledne izvedbe načela enakosti, ki velja za eno temeljnih ustavnih načel demokratične in pravne države. Na vse to je opozorila tudi Vlada. Poleg naštetega pa v Poslanski skupini SAB ne razumemo, kako lahko predlagatelj na eni strani zahteva ustavno presojo državnega proračuna in od Vlade pričakuje varčevanje, na drugi strani pa predlaga novelo, ki prinaša nove finančne obremenitve. Teh zaradi pomanjkanja podatkov ni bilo mogoče niti ugotoviti. V Poslanski skupini SAB predloga zakona, ki je pred nami, ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Skupina poslank in poslancev Slovenke demokratske stranke je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila v obravnavo in sprejetje Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih. Po mnenju predlagateljev so spremembe in dopolnitve zakona potrebne iz razloga, da se vojnim veteranom v celoti vrne, kar jim je bilo vzeto z ukrepi, ki jih je v času gospodarske krize uvedel Zakon za uravnoteženje javnih financ, glavni tvorec slednjega pa je bila prav ta poslanska skupina. Po sprejetju ZUJF, ki ga je takratna politika videla kot nujen in neizogiben korak za stabilizacijo javnih financ, je bilo na to konkretno temo vojnih veteranov vloženih že kar nekaj predlogov zakonov. Uspešno smo vrnili pravico do plačila premije dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja v polnem obsegu za vse veterane s statusom. Odložni pogoj za vrnitev te pravice, ki je bila vezana na 2,5-odstotno gospodarsko rast, pa je bil izpolnjen januarja 2017. Vsebina danes obravnavanega predloga pravi, da naj se vrnejo pravice in njihov obseg za vojne veterane na predkrizno raven. Takoj naj se zniža starostna meja za uveljavljanje pravic s 55 let na 50 let, vrne pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja in zviša osnova za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in določanje njegove višine nad minimalno pokojnino za polno pokojninsko dobo. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo, da danes praktično ni več nobenega razloga za varčevanje, ki je udarilo Slovence in Slovenke v letu 2012 in v naslednjih nekaj letih. Jasno je, da je javno finančno stanje že nekaj let bistveno boljše in večina tako imenovanih varčevalnih ukrepov se je že odpravila, posledično bi kazalo predlagateljem zakona prisluhniti in spremeniti Zakon o vojnih veteranih. V Poslanski skupini Desus globoko cenimo neizmerne dosežke vseh skupin vojnih veteranov skozi celotno zgodovino Slovenije. Njihovo žrtvovanje za to, da smo danes samostojna in suverena država, je za nas neoporečno dejstvo, vendar pa je po našem mnenju predloženi zakon spisan nekoliko preveč na hitro in površno. Po naši oceni niso dovolj natančno pretehtane posledice tega zakona. Pa ne gre toliko za finančne posledice, ampak za to, da bodo zaključki tega, kar se predlaga samo za vojne veterane, privedlo do razlikovanja med kategorijami vojnih upravičencev. Mogoče je s strani predlagateljev to storjeno celo namenoma. Pravica do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja se je s sprejetim ukrepom po ZUJF vzela vsem vojnim upravičencem, to je vojnim veteranom, vojnim invalidom in žrtvam vojnega nasilja. Ker je že takratna obrazložitev ukrepa pojasnila, da se pravica vsakomur zagotavlja iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja in da je kljub ukinitvi iz naslova statusov po tako imenovani vojni zakonodaji pravna podlaga za uveljavljanje tovrstnega zdravljenja še vedno zagotovljena po veljavnih splošnih zdravstvenih predpisih in standardih, zato ne vidimo potrebe po spremembi zakona v tem delu. Če pa se z zapisom v tem konkretnem zakonu vrne pravica samo vojnim veteranom, so izločeni vojni invalidi in žrtve vojnega nasilja. Tudi kar se tiče novega načina določanja višine veteranskega dodatka ugotavljamo, da je predlog diskriminatoren do vojnih invalidov. Želja predlagateljev namreč je, da veterane izvzame iz sedaj veljavne skupine in enake določitve osnove in usklajevanja, ki velja tako za veteranski dodatek kot dodatek vojnim invalidom. Posledično to pomeni za vojne invalide osnovo za izračun dodatka v višini 497 evrov, za vojne veterane pa osnovo v višini 550 evrov. Nadalje pa predlagano usklajevanje osnove in posledično višine veteranskega dodatka skladno s pokojninami pomeni še dodaten razkorak med tema dvema skupinama. V Poslanski skupini Desus ne želimo postavljati v ospredje nobene skupine upravičencev, ki jim gredo pravice iz naslova katerekoli vojne, ki so zaznamovale našo slovensko domovino in zemljo. Dosedanje pravno varstvo temelji in izhaja iz skupnih preteklih vojnih dogodkov, zato izboljšanje socialnega stanja vojnim udeležencem ne želimo spreminjati na tak način, da bi sprožali neenako obravnavo enih ali drugih. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnjo je na vrsti stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki ga bo predstavil poslanec Marijan Pojbič. Izvolite.
Spoštovani! Zakaj imamo samostojno državo? Je to sreča, naključje? Mislim, da nikakor. Samostojna slovenska država je rezultat dolgoletnih prizadevanj Slovenk in Slovencev, ki so imeli vizijo in pogum vzeti prihodnost v svoje roke. Mnogi med njimi so bili za uresničitev sanj o samostojnosti pripravljeni tvegati tudi svoje življenje. Njim moramo biti še posebej hvaležni in ne zgolj v besedah, tudi in predvsem v dejanjih. Leta 2009 je Evropo in svet zadela ekonomska in gospodarska kriza. Mnoge države so reagirale pravočasno in odločno ter se izognile bolečim posegom v javne izdatke. A Slovenija je pod vlado Boruta Pahorja zamudila vse priložnosti za prilagajanje. Vlada SDS je leta 2012 v upravljanje prevzela državo na nevarnem robu zdrsa v bankrot. Druge možnosti kot boleči ukrepi za državljane ni bilo. S težkim srcem, a z zavedanjem, da je to za državo in državljane dolgoročno najbolje, je sprejela ZUJF. Kljub številnim kritikam je bila levica po tihem zelo vesela, da je nepriljubljene, a nujne ukrepe sprejela vlada Janeza Janše. Da je temu res tako, kaže dejstvo, da nobena vlada po letu 2013 zakona ni spreminjala. Nekatere ukrepe so celo spremenili v trajne, saj se leve vlade niso bile pripravljene odreči novim virom prihodkov. Toda recesija se pojavlja ciklično in tudi za Slovenijo je je bilo enkrat konec. Sicer pozno, v primerjavi s konkurenčnimi državami, a kljub temu. Sedaj beležimo gospodarsko rast, vlada Marjana Šarca pa je potrošnjo dvignila za več kot milijardo evrov. Zato je prav, da skupinam, ki so nosile del bremena varčevanja, vrnemo, kar jim pripada. Takšna skupina so tudi vojni veterani. V Sloveniji jih je okoli 67 tisoč, od katerih je trenutno okoli 7 tisoč prejema veteranski dodatek. V Slovenski demokratski stranki smo pripravili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih, ker smo prepričani, da je treba urediti njihov status na predkrizno raven. Predlagamo znižanje starostne meje za uveljavljanje pravice do varstva po Zakonu o vojnih veteranih s 55 let na 50 let, vrnitev pravice do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja in spremembo cenzusa za veteranski dodatek. Želimo namreč popraviti, kar je veteranom odvzela zadnje sprememba pokojninskega zakona z dvigom minimalne pokojnine na 500 evrov. Cenzus za status vojnega veterana namreč znaša 497,15 evra. Dvig minimalne pokojnine na 500 evrov pa je v praksi pomenil izgubo veteranskega dodatka številnim upravičencem, ki so bili, gledano v celoti, po tej spremembi bistveno na slabšem. Predlagani zakon ima za državni proračun minimalne finančne posledice. Za rešitve, ki jih predlagamo, bi potrebovali maksimalno 7 milijonov evrov. Če je denar za višanje plač v javnem sektorju, za višanje socialnih pomoči in za migrante, potem ni utemeljenega razloga za nasprotovanje povrnitvi pravic tistim, zaradi katerih danes živimo v samostojni državi. Predlog zakona je pravičen in nujen, zato ga bomo v Slovenski demokratski stranki z veseljem podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona, najprej pa je za besedo zaprosil predlagatelj, poslanec Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala. »Na zahodu nič novega« – koalicija prebere mnenje Vlade in potem poslušamo petkrat podobne bralne vaje nosilcev posamezne zakonodaje. Za začetek, glede na to, da je bilo veliko govora o popravi krivic in o razlikovanju in pa zakonu o vojnih invalidih, nekaj vprašanj predvsem za predstavnike Vlade, ki so napisali mnenje, ki so ga potem poslanci koalicije ponavljali v takšni ali drugačni besedni obliki. Ali vojni invalidi s tem zakonom kaj izgubijo? Prvo vprašanje. Drugo vprašanje: Ali vojni invalidi, ki imajo status vojnega veterana, kaj dobijo? In tretje vprašanje: Ali ste sami povzročili z zadnjo novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju krivico vojnim veteranom, ker ste pozabili, da obstaja osnova za njihovo določanje? Tri vprašanja, na katera želim kratke odgovore, lahko je tudi beseda »da«, »ne« zadosti. Medtem ko so verjetno tudi državljani in državljanke, predvsem pa vojni veterani, spremljali to izvajanje pri tem zakonu, sem dobil kar nekaj sporočil. Eno ključno sporočil je bilo, naj vse bodoče razpravljavce opomnim, da pri Zakonu o vojnih veteranih ne govorimo o socialnih pravicah. To ni socialna pravica. Pri vojnih veteranih točno vemo, o kateri skupini ljudi govorimo. Če ne veste, o kom govorimo, si preberite 1. člen zakona, ki govori, kdo vse je vojni veteran, 2. člen zakona, ki govori, kdo vse je vojni veteran. Status so dobili ljudje, kot piše v zakonu, »ker so bile osebe, ki so v vojni ali vojaški agresiji na Republiko Slovenijo opravljale za obrambo Republike Slovenije vojaško dolžnost« in tako naprej. Skratka, status imajo zaradi svojega delovanja ne zaradi svojega statusa. Upam, da smo v tej parlamentarni dvorani vsi dovolj stari, tudi najmlajši poslanci, da so dovolj stari, da se spomnijo, kaj se je dogajalo v vojni leta 1990, ko so pogumni ljudje, moški in ženske, se postavili v prvo vrsto proti agresorju, ki je veljal za strah in trepet po svoji moči v tedanji Evropi. Prej sem postavil tri kratka vprašanja predstavnikom Vlade, pa jim postavljam še četrto vprašanje, ki sem ga že imel v uvodu. Glede na to, da vaše nasprotovanje temu zakonu sledi iz tega, da nekako uvajamo razlikovanje med vojnimi veterani in vojnimi invalidi, ali boste sami pripravili novele ostalih zakonov, ki posegajo na to področje, ali boste počakali do novembra 2019 in na obravnavo teh zakonov, ko bo predlagatelj isti – Poslanska skupina SDS? Peto vprašanje: Zakaj bi morali biti vojni invalidi in vojni veterani enaki? V Sloveniji imamo ogromno pravic, ta skupina, ona skupina, tretja skupina, ni da ni skupin, ki imajo pravice. Kaj bi bilo narobe, če bi v Zakonu o vojnih veteranih napisali, da pravic vojnih veteranov niso stoprocentno usklajene s pravicami vojnih invalidov? Upam, da boste na ta kratka vprašanja, spoštovani predstavniki oziroma predstavnice Vlade, odgovorili. Sedaj pa dovolite, da v imenu predlagatelja malo pokomentiram to copy-paste stališča. V LMŠ so rekli, da gre za populistično in parcialno rešitev. Spoštovani predstavniki LMŠ, predlagam, da v kratkem času vložite svojo novelo Zakona o vojnih veteranih, svojo novelo Zakona o vojnih invalidih, pa še kakšno novelo, ki bodo popravile tisto, kar je bilo z ZUJF odvzeto in tudi, kar je bilo vzeto z zadnjo novelo ZPIZ, kjer smo isti krog poslancev glasovali za dvig minimalne pokojnine in naredili krivico vojnim veteranom. Če ne verjamete, da se je z zadnjo novelo ZPIZ naredila krivica, potem s tega mesta pozivam vse vojne veterane s pravico do veteranskega dodatka, da se oglasite v poslanskih pisarnah poslancev LMŠ, SMC, Desus, SD in SAB in jim s svojimi izrezki, s svojimi besedami poveste, kaj se jim je zgodilo s sprejetjem zadnje novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Skratka, LMŠ ste vodilna vladna stranka; manj govoriti, več delati in upam, da čim prej pridete s svojim zakonom oziroma s svojo zakonodajo s tega področja, da zadeve celostno rešite. Ampak spoštovani kolegi iz LMŠ, tudi tukaj niste izvirni. Ponavljate besede prejšnjih poslancev prejšnjega sklica, predvsem poslancev, ki mnogih njih ni več tukaj, ki so slišali na ime SMC, ki so pri vsakem zakonu govorili, da ne, ta zakon ni sistemski, mi bomo pripravili sistemski zakon. Pa smo potem marsikateri zakon drugič vložili, pa je bilo rečeno spet, da ni sistemski, bomo naredili mi sistemsko. In sistemskih rešitev, glej ga zlomka, ni in ni! Ampak vse to v prid državnemu proračunu in v škodo slovenskim državljanom. Pa še enkrat, govorimo o vojnih veteranih. Ljudje, ki si zaslužijo spoštovanje, ne samo v besedah, predvsem v dejanjih. Druga zadeva, upam, da bo gospod iz Poslanske skupine SD povedal, kje je našel 700 milijonov vreden predlog zakona. Po naših izračunih, ki so nam na razpolago, pa verjamem, da jih imate v koaliciji, predvsem na ministrstvu več, smo prišli do maksimalnega zneska 7 milijonov. Pa bom potem v nadaljevanju malo več povedal o številkah, s katerimi operira ta koalicija pri podpori oziroma nepodpori posameznemu zakonu. Če prav poslušam poslanca iz Poslanske skupine SAB, v bistvu v Poslanski skupini SDS v tem mandatu, glede na to, da smo se odločili za ustavno presojo rebalansa, ne smemo več predlagati nobenega zakona s finančnimi posledicami. Kajti, le koalicija je tista, ki lahko troši, opozicija pa mora biti tiho, ker smo se odločili poklicati na pomoč Ustavno sodišče pri obrambi finančne situacije v Republiki Sloveniji. Ampak ta isti gospod, ki je rekel, da ima zakon prevelike finančne posledice, pravi, da ni mogoče ugotoviti finančnih posledic. Mi smo jih skušali ugotoviti in v tem času od aprila naprej, ko smo zakon vložili, smo pričakovali, da bo morda ministrstvo za delo in socialo ugotovilo, kolikšen je bil maksimalen finančni zalogaj za popravo krivic dveh zakonov – in še enkrat vojnim veteranom. Desus je rekel, da ni razloga za varčevanje, a bomo proti. Ne gre mi nekako skupaj to. Ni razlogov za varčevanje, bomo pa proti. Skratka, Desus, ki podpre podpis sporazuma z Levico v vednosti 1,4 milijarde, ker takrat sploh še niso bila znana ta dejstva, 1,4 milijarde, ima probleme s 7 milijoni. Kljub temu da zagotavljajo, da ni razlogov za varčevanje. Še enkrat, vsem tistim, ki ste govorili, kako parcialno rešujemo zadeve. Glej ga zlomka, ZUJF je vzel vojnim veteranom tri zadeve. Zakaj ste jim potem vi povrnili samo eno? Zakaj niste bili sistemski in izničili celoten ZUJF ali samo na tem področju ali pa celoten ZUJF? Skratka, tisto, kar očitate predlagateljem, delate sami. Pa dovolite s te strani še nekaj zadev glede finančnih posledic tega zakona in zakonodajnih predlogov v tem državnem zboru. Kot rečeno, vseskozi bomo verjetno poslušali, ko bo SDS vložil kakšen zakon, poglejte, tiče, na Ustavno sodišče dajo pobudo, da preveri smotrnost trošenja levih oblasti, sami pa zato nimajo nobene pravice. Kaj je 7 milijonov za vojne veterane? Kolikokrat po sedem milijonov – upam, da boste znali to izračunati, ker gre za enostavno matematično zadevo –, kolikokrat po sedem milijonov moramo dati, da pridemo do zneska 1,4 milijarde, ker so drugi namesto vas izračunali, da bo toliko stal samo podpis enega piar dogodka poslanskih skupin koalicije za nadstrankarsko stranko Levice? In še enkrat, medtem ko govorite, da je treba popraviti krivice, smo v tem mandatu z uveljavitvijo ZPIZ naredili nove krivice. V tem delu bom zaključil s tem: Kakšen ZUJF bo potreben, ko se bodo enkrat leve oblasti v Sloveniji izpele? Kdo bo sploh imel pogum narediti nov ZUJF, ZUJF-2, ki bo vreden veliko več, kot je bil tisti iz leta 2012? Samo medklic: tisti ZUJF je bil vreden 800 milijonov, samo vaš podpis nadstrankarskega sporazuma s stranko Levica je ljudi stal 1,4 milijarde. Komu boste zopet delali krivice, medtem ko govorite o odpravi krivic? Skratka, tipično: eno leve stranke govorijo, drugo delajo, ne podprejo pa rešitev, ki gredo v smeri tistega, kar sami zagovarjate. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Vlada lahko izkoristi priložnost in odgovori na ta vprašanja, sicer pa lahko gremo tudi naprej s prijavami razprav. Želite odgovoriti? Kasneje. Dobro. Glede na to, da je precej sprememb, bo dobil najprej besedo poslanec Jožef Horvat, za njim pa poslanec Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik, predstavnici ministrstva, drage kolegice in kolegi! Kot rečeno, mi bomo to novelo Zakona o vojnih veteranih podprli. Res je, bili smo zraven leta 2012, bili smo del koalicije, ko smo morali – ni bilo drugega izhoda, gospe in gospodje – sprejeti ZUJF. Bilo je zelo težko in praktično 7 let poslušamo, kako smo bili takrat grdi, da smo sprejeli ZUJF, da smo sprejeli varčevalne ukrepe. To govorijo tisti, ki jih takrat ni bilo zraven. Menda še niti niso imeli registrirane politične stranke. Ampak to je zelo prikladna tema, ki se 7 let tukaj že vrti, nabija, kot se temu reče, ni pa alternativnih rešitev. Mi smo prevzeli vlado po strahoviti recesiji. Takrat smo pisali, da je gospodarska rast minus 7 %, gospe in gospodje. Minus 7 %! Država je bila pred bankrotom. Če meni ne verjamete, vprašajte predstavnike Desusa, ki so danes v koaliciji in so bili takrat tudi v koaliciji. Ta novela zakona je praktično nekako bila zapisana kot implicitni del ZUJF že leta 2012. Zakaj? Zato, ker je v ZUJF bila dikcija, da se odpravijo varčevalni ukrepi, kot vi temu pravite, takoj takrat, ko bo država beležila v preteklem letu gospodarsko rast 2,5 odstotka ali več. Koliko let že imamo sedaj bistveno višjo gospodarsko rast kot 2,5? Že kar nekaj let. Hvala bogu! Za to je zaslužno izključno slovensko gospodarstvo, nihče drug, in slovensko delovno ljudstvo. Ker gospodarstvo niso samo delodajalci. Ne, to so delodajalci in delojemalci. Mi vedno to gledamo kot logično celoto. Piše mi vojni veteran, ki se počuti ponižanega, zasramovanega. Piše mi in me sprašuje, kako naj preživi on in njegova žena z 290 evri plus 500 evri ženine pokojnine, skupaj 790 evrov. Je invalid tretje kategorije, dobiva nadomestilo za invalidnost. To se je po zadnji povišici pokojnin sicer dvignilo s 190 na 200, ampak veteranski dodatek, ki ga dobiva, pa se je znižal. Sprašuje me, kako naj preživi. Verjamem, ne more biti veteranski dodatek nek res tako močen socialni ukrep, ki to v bistvu ni, da bi lahko človek preživel človeka dostojno življenje. Kje je pravzaprav sedaj problem, če pravite, da je nesistemsko in tako naprej? Če pravite, da ni dobro to, kar predlagani zakon določa, in sicer da bi bila znižana starostna meja za uveljavljanje pravic do varstva po tem zakonu od 55. leta na 50. leto in da se vojnim veteranom vrne pravica, ki so jo nekoč že imeli, do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja in spreminja se osnova in način določanja osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka na fiksno osnovo 500 evrov. Pravzaprav zelo težko razpravljam o tej noveli zakona, sem tudi sam veteran vojne za Slovenijo, bil 17 dni v uniformi v času vojne za Slovenijo in upam, da nikoli tega ne bom uveljavljal. Ali mi damo kaj na svoje državljane, na svojo državo? Ali želimo na nek način biti hvaležni do tistih, ki pa so se izpostavili v ključnih trenutkih? Ali pa bomo zgolj za govornico prišli in rekli, mi podpiramo veterane vojne za Slovenijo, mi podpiramo vojne veterane in tako naprej, ampak ne damo nič oziroma eno figo. Sedaj je možnost, sedaj je priložnost. Če, spoštovana koalicija, ta zakon za vas ni dober, ker ni prišel s prave strani, zelo preprosto: v eni noči mora vladna ekipa ali pa ministrska ekipa potem napisati boljši zakon, da se odpravijo vsi ukrepi, ki jih je na žalost prinesel ZUJF; in boste glavni junaki. Zakaj tega ne naredite? Ker je ZUJF dober za vas, ampak vi tolčete po nas, ker da smo ga mi sprejeli. To je dvoličnost in jaz zelo težko poslušam o teh zadevah, ki se praktično iz meseca v mesec, iz seje v sejo vrtijo in ponavljajo kot lajna. Ni korektno, ni korektno. Kdo, če ne mi, zakonodajna veja oblasti, ne bo spoštoval vojnih veteranov? Kdo? In če res ne razumemo, ne razumete, zakaj je bilo nujno sprejeti ZUJF, potem ni drugega kot to, da ukrepe ZUJF-a odpravite v celoti; in to bi že morali davno narediti, že davno, v času prejšnje, Cerarjeve vlade. Imam občutek, da ni te volje, da ni v koaliciji te volje, ker je vedno zelo prikladno uporabljati to temo, ta štof za nek politični obračun v Državnem zboru. Če bomo mi imeli politične obračune, gospe in gospodje, na plečih vojnih veteranov, potem nas je lahko samo sram. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Predrag Baković. Za njim bo dobil besedo poslanec Jožef Lenart. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Predlog zakona, s katerim se danes soočamo, je samo še eden v nizu zakonov, s katerimi opozicija poleg všečnosti, ki jih tak zakon prinaša, prehaja v neko izrazito lastno kontradiktornost. Ker človek dobi na prvi pogled občutek, da ne vedo, kaj počnejo, ker je enkrat tak predlog takšen, v drugem primeru je drugačen; in to se izraža v dveh pogledih. Prvi pogled je sama zgodovina zakona o vojnih veteranih z njegovimi spremembami, ki jih je ta zakon skozi zgodovino doživel, doživel je pa kar nekaj sprememb. Enkrat so bile veteranom pravice dodeljene, drugič so jim bile odvzete, kar je med veterane vnašalo nelagodje in nezadovoljstvo. Jaz sam sem tudi veteran in sem za neko korektno in konkretno uresničitev pravic veteranov. Nosim srebrni znak osamosvojitve, torej srebrno zvezdo Severa, kar pomeni, da sem bil pri preprečevanju mitinga resnice in bil sem tudi aktivno udeležen v osamosvojitveni vojni; nisem pa odlikovanec z najvišjim državnim odlikovanjem ali organizator narodne zaščite. Vse dosedanje spremembe tega zakona, ki so se nanašale na ukinjanje ugodnosti vojnim veteranom, sem osebno jemal z grenkim priokusom, zlasti zato, ker so se ukinjale tiste ugodnosti, ki so zadevale najširši krog veteranov, ugodnosti manjši skupini pa so ostale. V mislih imam letni prejemek, ki pripada poleg veteranom s priznano pokojninsko dobo v dvojnem trajanju, borcem za severno mejo, vojnim dobrovoljcem, odlikovancem z najvišjim državnim odlikovanjem tudi organizatorjem narodne zaščite. Ti so letni prejemek prejemali ves čas, ne glede na vse spremembe zakona in ne glede na varčevanje po ZUJF-u. Takih je po podatkih iz leta 2016 620. Tu se postavlja meni vprašanje, zakaj ob uveljavitvi ZUJF niso posegli tudi v pravico do tega letnega prejemka. Odgovor se ponuja sam po sebi, ker bi bile s tem prikrajšane tudi nekatere zvezde slovenske osamosvojitve. Spoštovani, tu je šlo za neenakost. Včasih smo znali reči – Če je vojna, je vojna za vse. A ni bila za vse. Varčevalo se je pri tistih, ki že tako niso imeli nič ali bore malo od tega Zakona o vojnih veteranih. Danes, spoštovana opozicija, ko niste v vladi, nam »velikodušno« poskušate vrniti tisto, kar ste nam odvzeli. Drugi pogled kontradiktornosti tega predloga oziroma opozicije pa je naslednji. Opozicija ves čas vlaga všečne zakone, ki imajo velike, včasih tudi ogromne, finančne posledice in se ne ozira na to, kakšna je vzdržnost proračuna ali fiskalnih pravil, a kljub temu take zakone vlaga. Čeprav ste take zakone vlagali in še vlagate, pa ste vložili tudi zahtevo za ustavno presojo proračunskih dokumentov, pod katero ste se podpisali poslanci SDS in NSi. In ravno vi v tej zahtevi za oceno ustavnosti predlagate, da Ustavno sodišče ugotovi, da so proračunski dokumenti v neskladju z Ustavo, in da Ustavno sodišče vladi naloži pripravo rebalansa v roku meseca dni. Kako naj sprejemamo v tem času takšne novele s finančnimi posledicami, hkrati pa pričakujemo neustavnost proračunskih dokumentov? To, spoštovani, ne kaže zgolj na kontradiktornost, ampak tudi na hipokrizijo oziroma hinavščino. To je tisto, kar me pri tej noveli najbolj moti. Opozicija bo potem zopet po socialnih omrežjih kazala seznam glasovanja poslancev, češ, poglejte, kako so glasovali poslanci, ki jim enkrat ni za upokojence, drugič za invalide, tretjič za vojne veterane in tako naprej. Predlagana novela, kot je bilo že slišano danes, prinaša neke neenakosti. Ponovno bo prišlo do nekih razlik med vojnimi veterani in invalidi, kar ni pravično. Obema skupinama nekako pripadajo iste pravice, ki izhajajo iz skupnih preteklih vojnih dogodkov. Po obstoječi zakonodaji so vojni veterani sedaj izenačeni s starostno mejo za uveljavljanje pravic po Zakonu o vojnih invalidih, v primeru sprejetja novele pa bi se spet delale razlike. Novela, ki jo je pripravila opozicija, je všečna, a sama sebi nasprotujoča, zlasti z vidika njihove zahteve za oceno ustavnosti proračunskih dokumentov. In tukaj se vidi pravi namen vložitve te novele, pri ljudeh skušati vzbuditi negativno mnenje do vlade, do koalicije, s čimer se slabi delovanje in se seveda krepi opozicija. In pri tem se uporabljajo vsa sredstva, tudi ranljive skupine, kar se je pokazalo že pri uveljavitvi ZUJF-a, takrat ko se je posegalo na pravice tistih najrevnejših. Zato te novele ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Jožef Lenart. Za njim bo dobil besedo poslanec Vojko Starović. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim gostom! Spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Pred leti so bili naši osamosvojitelji, torej današnji vojni veterani, bolj cenjeni kot danes, saj je od osamosvojitve preteklo skoraj 30 let. Nekateri tukaj prisotni jih poznamo oziroma smo jih osebno poznali in seveda jim moramo dati vse spoštovanje, bom rekel po domače – kapo dol. In če se damo v vlogo, kot je kolega povedal, ki je tudi sam veteran, teh ljudi, katerim želimo z današnjim predlogom na nek način povrniti pravice, ki so jih imeli pred ZUJF-om. Ker nam niti ne gre tako slabo, če pogledamo številke iz proračuna, da se število zaposlenih v javni upravi povečuje in da bomo za plače in druge stroške v ožji javni upravi porabili približno 8 % več v letu 2019, kot smo v letu 2018, torej ne bi smel biti problem in zagotoviti danes teh glasov tukaj, spoštovani kolegice in kolegi poslanci, in zagotoviti tudi teh nekaj milijonov evrov dodatnih odhodkov iz proračuna za tako pomembno zadevo, za reševanje problema, kot je neke vrste pravica. Glede na nepravično prekinitev izplačevanja veteranskega dodatka in na prigovarjanje naših vojnih veteranov, naših braniteljev je danes ta predlog sprememb zakona, ki ga vlaga Slovenska demokratska stranka, na mestu. Ne smemo si dovoliti, da se pozabi na junaštvo teh naših rojakov in na njihov finančni status, ki je, če preprosto rečemo, včasih tudi zelo žalosten. Pred nekaj dnevi sem bil na proslavi na Ptuju, kjer smo se spomnili prvih akcij za samostojno Slovenijo, prvih strelov Jugoslovanske ljudske armade na slovensko prebivalstvo in prvega ranjenega civilista. Moram reči, da se večina tam prisotnih veteranov ni strinjala s tem, kar je danes naš kolega iz Socialnih demokratov povedal, in sicer da poskušamo reševati zadeve na neenakovreden način. Srečali smo se torej s člani veteranskega združenja, udeleženci vojne za Slovenijo, tudi s predsednikom Zveze veteranov vojne za Slovenijo gospodom Lipičem in so mi povedali, da naš predlog podpirajo; ne glede na to, da so skupaj s policijskimi veteranskimi društvi Sever tudi sami predlagali vladi spremembe tega zakona vojnih veteranov in da čakajo na rezultate teh pogovorov, ki še tečejo. Prav tako so na svoji spletni strani objavili tudi dopis predsednika združenja Lipiča članom, v katerem je navedel, da ocenjuje, da je predlog poslank in poslancev Slovenske demokratke stranke zanj, za združenje spremenljiv in ga bodo v javni obravnavi podprli. Ne vem, v katero združenje potem spada kolega. Ocenjujem, da so morda razočarani glede počasnosti koalicije pri vlaganju sprememb in so zanje vsake spremembe dobrodošle. ZUJF je res zarezal v njihove dodatke, ampak mislim, da se je pozneje, ko so se dvigovale pokojnine, naredilo še neko nezavedno napako, da so dejansko zaradi cenzusa tega limita, po katerem je dodatek upravičen, nekateri, ki so ga že imeli, ta dodatek izgubili in dodatka za vojne veterane veterani ne prejemajo. Vlada pravi, tako danes pove gospa Božnik, z vsem spoštovanjem, da zakona ne podpira, med drugim tudi zato, ker želimo s temi spremembami pomagati do vrnitve pravic samo eni skupini, in sicer vojnim veteranom. Morali bi pa pomagati še veteranom, invalidom in žrtvam vojnega nasilja. V redu, je razumljivo, ampak, spoštovani poslanci, koalicija in vlada, če se vsi tako dobro zavedate pomembnosti problema, zakaj tega niste že vložili? Zakaj je sedaj neka neenotna obravnava, ko mi vlagamo, ker vi oklevate? V redu, pa dajte vi popraviti te nepravice, če se jih zavedate. Dajmo popraviti, prosim, in vrniti vsem te pravice. Ampak ne leta 2020, 2021 ali 2022. To, kar je bilo danes povedano iz vaše strani, je le izgovarjanje za odložitev reševanja tega problema. Izgovarjanje prav pri tej skupini naših rojakov, zaslužnih za obrambo naše pravice do samoodločbe in naše osamosvojitve, resnično ni na mestu. V imenu vojnih veteranov vojne za Slovenijo in v imenu kolegov iz poslanske skupine vas prosim, da zadevni predlog podpremo, ga še dopolnimo in odpravimo te nepravice v roku nekaj mesecev, pa ne nekaj let. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Vojko Starović. Za njim bo razpravljala poslanka Mateja Udovč.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Znova se bom ponavljal. Ko pridejo predlogi zakonov, ki rešujejo zadeve parcialno, posegamo v odgovornosti in skrb za kakovost predpisov. Vemo, da država deluje normativno na predpisih, podzakonskih aktih, zakoni morajo biti med sabo usklajeni. V tem primeru zopet prihaja do nasprotja, kar smo mi v našem mnenju Stranke Alenke Bratušek tudi povedali. Nismo proti ureditvi zadev glede vojnih veteranov, smo pa proti urejanju samo parcialnih zadev. Določitev osnove in višine veteranskega dodatka v Zakonu o vojnih veteranih skupaj z usklajevanjem pokojnin bi privedla do neenake obravnave vojnih veteranov in vojnih invalidov. Za postopek odmere veteranskega dodatka bi tako še vedno veljale nekatere določbe Zakona o vojnih invalidih, a z drugačno osnovo in načinom usklajevanja. Obe pravici, pravica do veteranskega in pravica do invalidskega dodatka, sta pravici vojnega veterana oziroma vojnega invalida. Razlikujeta se le po imenu. Zato kakršnokoli razlikovanje med njima ni dopustno in je tudi skregano z načelom pravičnosti. Predlog tudi ne zagotavlja izvedbe načela enakosti, zato tega predloga, čeprav smo vsebinsko za zadevo, ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bo dobil besedo predlagatelj, poslanec Tomaž Lisec. Izvoli.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Res zelo na kratko. Res bi prosil, da se predstavnici ministrstva vključita v besedo. Poleg vseh tistih vprašanj, ki sem jih imel prej glede vojnih invalidov, ali kaj zgubijo oziroma ali tisti vojni invalidi, ki imajo tudi status dvojnega veterana, kaj dobijo, me zanima eno vprašanje; glede na izvajanje predhodnika. Predhodnik je rekel, da razlikovanje ni dopustno, ker imamo v Sloveniji zakonodaje. Kateri zakon kršimo, če sprejmemo ta zakon? Ne govorim o enakosti, neenakosti, Državni zbor je tu, da poda določenim skupinam določene pravice. Kje kaj kršimo na področju zakonodajne normativne ureditve, če poslanec pravi, da razlikovanje ni dopustno? In me zanima: je razlikovanje nedopustno, ali je dopustno oziroma kdo je tisti, ki določa, da morajo imeti vojni veterani in vojni invalidi popolnoma enake pravice? Ker če bi imeli popolnoma enake pravice, bi jih tudi enako imenovali. Imamo pa dva zakona in vi govorite, da sedaj razlikovanje ni dopustno. Po mojem mnenju je razlikovanje dopustno in tudi sedaj obstaja. Danes pa vseskozi poslušam to mantro, ki sedi v zadnjem odstavku mnenja Vlade – razlikovanje ni dopustno. Zato predlagam spoštovani predstavnici ministrstva, da odgovorite na to ključno dilemo, ali je razlikovanje med vojnimi invalidi in vojnimi veterani dopustno ali ne. In če je nedopustno, na podlagi česa? Ali samo zaradi besed v zakonih oziroma trenutne ureditve ni dopustno; ali pa obstaja kak višji akt, ki govori, da morajo biti vojni veterani izenačeni z vojnimi invalidi. Slej ko prej pričakujem tudi odgovore na tista vprašanja, ki bi bila zelo pomembni za nadaljnjo razpravo, ki očitno zahaja v popolnoma napačno smer. Namesto da bi govorili o tem, kaj vse dobijo, želite debato spreobrniti na temo, kaj vse določeni izgubijo. Prepričan sem, da po našem predlogu zakona vojni invalidi ne izgubijo nič. Prosim, ali to lahko potrdite, ali pa to demantirate. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Želi morda sedaj Vlada odgovoriti na vprašanja? Gospa državna sekretarka, izvolite.
Z vsem spoštovanjem do vojnih veteranov, z vsem spoštovanjem do predlagateljev zakona, jaz moram še enkrat poudariti, da osnove ni mogoče urejati v Zakonu o vojnih veteranih in zadev ne moremo reševati parcialno, kot je že bilo danes nekajkrat omenjeno. Vlada oziroma Ministrstvo za delo se zavzema za enako obravnavo vseh vojnih upravičencev, torej vojnih veteranov, vojnih invalidov in tudi žrtev vojnega nasilja. Lahko potrdim in zagotovim, da bomo v prihodnje zasledovali vse možnosti ureditve, ki pa bo celostna in ki bo za vse ugodnejša. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dobi poslanka Mateja Udovč. Naslednji pa bo dobil besedo poslanec Žan Mahnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Če bi se veteranke in veterani tako lotevali vojne za samostojno Slovenijo in svobodno Slovenijo, kot se mi tu v Državnem zboru lotevamo reševanja njihovega statusa in upravičenj, potem danes o tem ne bi razpravljali. Zakaj? Od svobodne in samostojne Slovenije bi ostal le majhen »s«, urejanje aktualne problematike pa bi lahko bila le postranska tema. Vendar je resnica povsem drugačna. Velika večina Slovencev se je bolj ali manj pred tridesetimi leti jasno odločila za upor in za izpolnitev stoletnih sanj Slovencev po samostojni, neodvisni in svobodni Sloveniji. Vsak je na svoj način prispeval k uresničevanju tega cilja. Večina je poprijela za orožje, po službeni dolžnosti ali kot prostovoljci, in se brez dodatnih razmišljanj, preračunavanj odzvala klicu domovine. Dogajalo se je celo to, da so imeli več prostovoljcev kot orožja na določenih krajih. V kratki, a zelo odločni vojni smo pokazali, kdo in kaj smo ter kaj želimo doseči. Na žalost pa smo za svojo samostojnost plačali davek tudi s krvjo. Krvjo tistih posameznikov, ki so se borili v prvih vrstah, z mogočno ter mnogo bolje opremljeno in oboroženo vojsko tedanje JLA. To so bili teritorialci in tedanji miličniki. Žrtve teh spopadov pa so bili tudi tujci na barikadah, tuji novinarji, nedolžni državljani Slovenije. Spomin in ponos na vojne dogodke in njihove akterje, danes vojne veterane 1991, povezane z osamosvojitvijo Slovenije, predvsem posledice in žrtve teh dogodkov, nikoli ne bi smeli zbledeti. Vsi skupaj smo dolžni ohranjati živ spomin na prelomne dogodke v naši zgodovini in njihove akterje. Vsem aktivno sodelujočim je treba sistemsko in jasno urediti statuse in upravičenja, ki iz njih izhajajo. To področje je sicer urejeno v Zakonu o vojnih veteranih, Zakonu o vojnih invalidih in Zakonu o žrtvah vojnega nasilja. V ta upravičenja pa je globoko posegel ZUJF in nekatere parcialne rešitve v področni zakonodaji. Kljub navedeni zakonski ureditvi pa za vojne veterane še vedno ni v celoti poskrbljeno. Probleme imajo s financiranjem svojih društev, ustanavljanje novih združenj in društev v okviru veteranskih organizacij, ki z veteranstvom nimajo popolnoma nobene zveze, z višanjem starostne meje, z uveljavljanjem pravic, zdraviliškim in klimatskim zdravljenjem, obračunavanjem veteranskega dodatka, reševanjem stanovanjske problematike vojnih veteranov, z različno razlago kriterijev za pridobitev statusa vojnega veterana in še in še bi se kaj našlo. Navedena tematika je sicer zelo dobrodošla za pogrevanje starih zamer, nabiranje političnega kapitala in primerjanje, kdo in kaj je več naredil. Ostaja pa dejstvo, da to področje dejansko v celoti in sistemsko ni povsem urejeno. Vsake toliko časa se sicer najde kakšen bivši minister, ki poskrbi za kakšno parcialno rešitev, vendar glavni problemi ostajajo enaki. Tudi ta predlog, ki ga predlaga Poslanska skupina SDS, problemov vojnih veteranov ne rešuje v celoti in sledi stari maniri. Predlaga rešitev le za tri sklope problemov, ostalo problematiko pa pušča odprto. Celo več, sprejetje tega predloga bi povzročilo nove krivice oziroma neenakosti. V SDS predlagajo pravico do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja le za vojne veterane, ne pa tudi za ostali dve kategoriji po vojnih zakonih, to so vojnim invalidom in žrtvam vojnega nasilja. Pa da ne bom narobe razumljena, osebno se odločno zavzemam za vrnitev te pravice vsem trem kategorijam upravičencev, ki so jo imeli pred uveljavitvijo ukrepov ZUJF-a. Zavzemam se tudi za znižanje starostne meje pri uveljavljanju pravic po Zakonu o vojnih veteranih, čeprav sem prepričana, da je danes velika večina že dosegla starost 55 let. Določitev osnove za ugotavljanje pravice do veteranskega dodatka in določitev njegovega usklajevanja v višini in način, kot se usklajujejo pokojnine, sistemsko ne sodi v Zakon o vojnih veteranih. Tudi ta rešitev bi povzročila podoben pravni položaj kot v prvem primeru, in sicer neenako obravnavo vojnih veteranov in vojnih invalidov. Temeljni postopkovni zakon za uveljavljanje pravic po Zakonu o vojnih veteranih je namreč Zakon o vojnih invalidih, ki se smiselno uporablja glede odmere in usklajevanja veteranskega dodatka. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo že v prejšnjem mandatu pripravili novelo zakona, ki naj bi uredila določena odprta vprašanja v zvezi z vojnimi veterani. Predlagane rešitve so bile drugačne, predvsem pa širše od tega, kar trenutno predlaga SDS. Novela zakona je vsebovala predloge za podrobnejšo in enotnejšo opredelitev pojma veteranske organizacije in celostno ureditev statusa nevladne organizacije v javnem interesu, za jasnejše kriterije za pridobitev statusa vojnega veterana, odpravo krivic, ureditev stanovanjskega problema za vojne veterane, ki živijo po upokojitvi v službenih stanovanjih državnih organov, in za pridobitev pravice do vpogleda v evidenco vojnih veteranov za potrebe izvajanja obveznosti Ministrstva za obrambo kot odločevalca za sofinanciranje dejavnosti veteranskih organizacij in veteranskih organizacij do odločevalca za sofinanciranje veteranskih organizacij, ki delujejo v javnem interesu. Kot smo že ugotovili, gre v tem primeru za urejanje zahtevne in večplastne problematike, ki je vezana tudi na ostalo veljavno zakonodajo. Iz navedenih razlogov predloga zakona SDS ne bom podprla. Izpostavljena problematika se mora urediti sistemsko in celovito, tako da na pravno korekten način zadostimo pravicam veteranov. To je najmanj, kar smo dolžni po vsem tem času narediti za njih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stanje na listi razpravljavcev se kar hitro spreminja. Sedaj bo dobil besedo poslanec Jože Lenart. Za njim pa poslanka Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Seveda so spremembe in dopolnitve Zakona o vojnih veteranih nujne, saj so po skoraj 28 letih od vojne za Slovenijo leta 1991 še vedno težave pri uresničevanju nekaterih določb Zakona o vojnih veteranih. Želim opozoriti, da so poleg vračanja odvzetih pravic po ZUJF-u odprte še številne druge vsebine, ki so nastale tudi zaradi netransparentnosti dela akterjev na državni in lokalni ravni. In sicer zakon ne daje možnosti za pridobitev statusa vojnega veterana za vse kategorije upravičencev, ki bi tak status morali pridobiti. Po drugi strani pa omogoča neupravičeno pridobitev statusa na podlagi neustreznih, vendar sprejetih kriterijev, kot na primer delovne dolžnosti. Prav pri tej problematiki so veteranske organizacije kritične in opozarjajo, da se to področje temeljito reši. Veteranske organizacije opozarjajo predvsem na slednje: zakonske določbe so nejasne in v upravnih postopkih povzročajo težave. Problem je različna praksa oziroma razlaganje upravičenj s strani upravnih enot, ki rešujejo individualne vloge za priznanje statusa. V posameznih primerih se zakonske določbe sklicujejo na nižje interne pravne akte državnih organov, s katerimi se določajo interna odlikovanja in njihovi prejemniki. Nekatere zakonske pravice pa pripadajo le privilegiranim upravičencem. Do zadnje spremembe Zakona o vojnih veteranih 2015 so bile težave tudi pri pridobivanju statusa društva, ki deluje v javnem interesu na področju vojnih veteranov. Pristojni ministrstvi za notranje zadeve ter za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti sta različno tolmačili veljavnost tega statusa in ni nista dali jasnega odgovora. Po spremembi Zakona o vojnih veteranih 2015 teh težav ni več; so pa nastale nove, še težje. Ker ni zakonsko določenih jasnih kriterijev, pristojno ministrstvo za obrambo podeljuje status društva v javnem interesu na področju vojnih veteranov tudi društvom, ki dejansko ne izpolnjujejo kriterija za registracijo veteranskega društva ali ne delujejo na celotnem ozemlju Slovenije in jih država tudi sofinancira. Pri vloženem Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih gre žal za parcialne rešitve, ki sicer vrača vzete pravice iz ZUJF; vendar na drugi strani odpira nove neenakosti obravnave vojnega veterana in vojnega invalida. Leta 1991 smo bili ena vojska, danes veterani; in nekateri so v tej vojni žal postali invalidi. To je dejstvo in naša obveza do veteranov, da moramo pri vračanju odvzetih pravic danes postopati pravično in enako do vseh. Za to se zavzemam kot eden od vojnih veteranov 1991. Iz tega razloga ne morem danes samo zase glasovati za vračilo pravic, ki so nam bile odvzete z ZUJF-om; pustiti pa nerešene pravice, ki bi morale pripadati tudi ranjenemu kolegu. Prav tako si želim, da bi se z dopolnitvami Zakona o vojnih veteranih rešile tudi ostale nastale neskladnosti in anomalije, ki prinašajo nezadovoljstvo med veteranskimi organizacijami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zgodilo se je še nekaj odjav, tako da smo prišli do zadnjega prijavljenega razpravljavca, poslanca Marijana Pojbiča. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Uvodoma moram povedati, da bom vseeno ta zakon, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki predlagali, podprl, ker zelo cenim vojne veterane. Sam osebno mislim, da je ta zakon tudi pravičen in nujen, da se tem veteranom zagotovi tisto, kar jim je bilo odvzeto z ZUJF-om. Danes je bilo veliko govora o tem ZUJF-u, tako ali drugače. Vsi se zavedamo, kakšni pogoji so bili takrat. In razlog, da je bil sprejet ZUJF, je tistim, ki poznamo slovensko politiko in stanje v tej državi, tudi zelo jasen, da je takrat manjkalo v proračunu okrog milijardo in pol denarja, da se je lahko mesečno izplačalo pokojnine, da je bilo možno izplačati plače medicinskim sestram, zdravnikom, šolnikom in tako dalje. In če se ne bi nekaj zgodilo na tem področju, bi takrat šla država v stečaj. Tega si nihče ni želel, jaz sem prepričan, še najmanj kdorkoli, ki živi v tej naši državi, od državljank in državljanov. Mislim, da bi to bila tudi najslabša rešitev, če bi si katerakoli vlada v tej naši državi dovolila sprejeti takšne rešitve, ki bi pripeljale državo v bankrot. In takrat smo bili zelo blizu, blizu temu pa jo je pripeljala prav vlada Boruta Pahorja in Socialni demokrati, skupaj z koalicijo. Še ena stvar, ki se mi zdi tukaj zelo pomembna, je, da je zelo težko pričakovati od tistih, ki jim samostojna Slovenija ni intimna opcija, da bodo zdaj za tak zakon glasovali. Danes je bilo to jasno izraženo, jasno izraženo, celotna koalicija, razen Levice, ki me je sicer presenetila, pa sem zelo vesel, da je tako, da je se tukaj pozitivno odzvala in da bo podprla ta zakon. Očitno vam samostojna Slovenija ni intimna opcija, ker če bi vam bila, bi potem imeli jasno stališče, da tistim, ki so stopili v bran in tudi žrtvovali svoja življenja za to državo, pomagamo rešiti problem, ki je nastal. Od vseh vas bi pričakoval, da boste danes brez vsakega problema ta zakon podprli, seveda vlada tudi. Kdo pa je rekel, da vlada in ta koalicija nimata možnosti vložiti sistemskega zakona? Kdo je to rekel? Zakaj ga ne vložite, na koga čakate? Da bo od zgoraj padlo kaj dol v ta parlament? Nič niste naredili, to je problem in vi govorite, da mi vlagamo parcialno zakonodajo. Vlagamo seveda zato, ker niste naredili vi nič, nič, nič, nič od nič. Vsi govorite, da vam je tukaj v interesu, da bi rešili ta problem vojnih veteranov in vojnih invalidov in tako dalje in tako dalje. Ta koalicija, ki sedite v parlamentu, govorite eno, delate pa drugo in zavajate slovenski narod, slovensko ljudstvo. Tudi vlada govori, da tega ne bo podprla, ker je parcialen zakon. Predstavnica Vlade, potem pa, prosim, povejte, kdaj boste vložili sistemski zakon, ki bo reševal vse to, kar smo danes tukaj slišali. Danes mi to povejte, z datumom, kdaj boste to storili; in ne nakladajte več in ne zavajajte slovenskega ljudstva in slovenskega naroda, ne imejte za norca ljudi. Tega ne morem več poslušati in gledati. Namesto da bi iskali skupaj rešitve, pomagali tem skupinam, se potem izgovarjamo na sistemskost. Kakšna pravica je vas tukaj, da na tak način razpravljate? Imate pa možnost. Če ne bi imeli možnosti, potem bi jaz rekel, da je upravičeno, da na tak način razpravljate. Ker pa imate vse v rokah, koalicija lahko kadarkoli sistemski zakon vloži, bi lahko to naredili. In če ste lahko milijardo evrov porabili za državne javne uslužbence, da ste lahko dvignili socialno pomoč in s tem pomagali tistim, ki socialno pomoč potrebujejo. Hvala bogu, je nujno, da jo dobijo, ampak je veliko tudi tistih, ki je ne potrebujejo; in s tem spodbujate nedelo. To je tisto, kar počenjate, in potem vi govorite, da ste pravični, da pravično vodite to državo, da se pravično odločate pomagati ranljivim skupinam. Kakšna pravičnost je to? In govoriti neprestano sistemskosti, ker je Slovenska demokratska stranka ponovno vložila ta zakon, je treba na vsak način nasprotovati. In ker samostojna Slovenija ni vaša intimna opcija, potem je treba čisto vse narediti, da tiste, ki so se za to borili, tudi nekateri dali svoje življenje, postaviti v drugorazredne. Imate možnost in nimate izgovora, da je 2013 prišlo do te situacije, nimate izgovora, ker tisto je že zdavnaj mimo. Poglejte, katerega leta smo – leta 2019. In se čisto nič ni zgodilo, ničesar niste storili, ničesar, ne prejšnje vlade, tudi ta vlada sedem, osem mesecev,, kolikor je na oblasti, nič, da bi lahko mene tukaj prepričevali, da je ta zakon parcialni in da ga ne morete zaradi tega podpreti, ne morete. Ta zakon rešuje eno skupino in če želite, lahko naslednji zakon vložite pa še ostali dve skupini pokrijete, pa je zgodba urejena sistemsko. Nobenega problema ni, samo volja mora biti pa resno je treba misliti, da imaš interes pomagati ljudem; ne pa gledati tega, da tu berejo neke citate, ko jim nekdo napiše dva, tri liste, na koncu pa sploh ne vedo, kaj piše na tistem listu, pa neke referate tukaj brati. Vsi vemo, kaj se je zgodilo, vsi poznamo zgodovino, vsi poznamo preteklost, vsi poznamo, kako je prišlo do samostojne Slovenije. Tega ni treba brati v državnem zboru, ker vsak otrok že v petem razredu osnovne šole ve to, ali pa v četrtem ali pa po tretjem. Rešitve je treba iskati. Mi v Slovenski demokratski stranki predlagamo rešitve za vojne veterane in dolžni smo skupaj. Tu ne izpostavljamo nobene politične stranke, nikogar nismo izpostavljali, ko smo ta zakon vložili. Ta zakon ni političen, ta zakon je vsebinski, želi pomagati tem ljudem, ker so jim bile določene pravice odvzete zaradi zelo težke situacije v slovenski državi. Kdo pa jo je zakuhal? Socialni demokrati in njihova ekipa, ki so to državo pripeljali na rob bankrota, ko je bila minus 7,8 gospodarska rast. Ali veste, kaj to pomeni? Ko ti na koncu leta zmanjka milijarda pa pol, da bi lahko te osnovne stvari pokril, da lahko država funkcionira. In zato vas prosim, dragi prijatelji, vsi tisti, ki sedite v Državnem zboru, te poslanske skupine, tudi vlada, začnite razmišljati proaktivno, začnite delati, prinesite tisto, kar mislite, da je prav, pa naj bo sistemsko. Mi v Slovenski demokratski stranki podpremo vsak dober predlog, vedno smo ga podprli, ampak ne nas imeti za norca, ne imeti za norca celotno slovensko javnost pa govoriti eno, da zaradi tega ne morete nekaj narediti. Ni res. Pokažite, imate vse vajeti v svojih rokah, vsepovsod imate podporo Slovenske demokratske stranke, ko gre za rešitve, ki so na kožo pisane slovenskim državljankam in državljanom. Dajte to že enkrat razumeti. In ne se ukvarjati s tistim, kar za to državo ni ključno, ukvarjajte se s tistim, kar bo to državo pripeljalo korak dalje. Imamo gospodarsko rast, ampak ne zaradi politike te vlade, niti približno. Točno vemo, zakaj imamo gospodarsko rast, ker so ugodne gospodarske razmere na nivoju Evrope. In imamo gospodarsko rast zaradi nekaterih naših odličnih podjetnikov in obrtnikov. Če bi čakali na državo, je vprašanje, kje bi danes bili. Kakšen odnos ima država do obrtnikov, podjetnikov; da ne govorim o dobrem gospodarskem okolju. Ker niste v teh mesecih, kar imate oblast v svojih rokah, naredili popolnoma nič, nula, zato da bi se podjetništvo razvijalo. Naredili ste pa to in delate to, da mladi zapuščajo Slovenijo, in to tisti visoko kvalificirani, ki bi morali biti tukaj, da bi lahko naredili gospodarsko-ekonomski preboj, ki ga potrebujemo, če želimo imeti višjo dodano vrednost, če želimo, da bi delavci imeli višje plače in da bodo na koncu pokojnine višje in tako dalje in tako dalje; ampak očitno tega ne razumete. Očitno vam je državni javni sektor ključen, pa mislite, da bo od njega država preživela. Saj potrebujemo pridne in primerno plačane, ampak najprej se je treba postaviti na pozicijo pa ugotoviti, kdo je tisti, ki ustvarja. In on mora imeti določeno besedo pri tem, kako se deli državni in javni denar. In vas lepo prosim, ne se več izgovarjati na način, kot to poslušam danes. Govorite o našem zakonu, da je parcialen, da ga ne morete podpreti. Še enkrat vam povem, imate vse možnosti, vse možnosti, vložite sistemski zakon, vse te skupine, o katerih danes govorite, spravite pod streho in je ta zakon lahko v mesecu in pol sprejet. Ta zakon, ki ga mi predlagamo, pa nikomur nič ne bo vzel. Rekli smo, da je treba 7 milijonov evrov zagotoviti v proračun. Danes smo govorili, da je nekdo govoril o 700 milijonih. Iz kje je tisti človek padel, ne vem, od kod je padel, z Lune ali Marsa, da so posledice tega zakona 700 milijonov evrov. Od kod jih je vzel? Naj nekdo, ki je to izrekel v tem parlamentu, pride sem in mi to obrazloži. Če je nevednost, če je neznanje, naj to pove; ne pa da zavaja slovensko javnost. In lepo vas prosim, ne delajte tega, nimamo časa v tem državnem zboru zapravljati čas za take stvari. Bodimo operativni, bodimo povezovalni, stopimo skupaj pa delajmo, rešujmo probleme ljudi. Ljudje to od nas pričakujejo, nema veze, kdo je v kateri politični opciji, a že razumete to enkrat. In jaz sem danes praktično ves čas v dvorani in sem to poslušal in ne morem tega več poslušati, zakaj zakona ne boste podprli; vsi pa pravite, da vam je mar za te ljudi, da vam je mar za vojne invalide in da vam izjemno veliko pomenijo in tako dalje. Ko pa je treba praktično dokazati to dejstvo pa sprejeti določene odločitve, potem pa rečete: Veste, tega pa mi zaradi tega in tega ne moremo. Denarja v tej družbi za koruptivne stvari je kolikor hočeš. Krade se po dolgem in po širokem, v zdravstvenem sistemu in tudi drugih, drugi tir in da ne bom razlagal, kaj se vse dogaja. A 7 milijonov za to, da bi tem ljudem pomagali, pa ni?! Kakšna vlada ste to?! Očitno potem podpirate korupcijo v tej družbi, koruptivna dejanja tistih lobističnih skupin zadaj, ki očitno imajo moč in so očitno tudi nekatere od vas spravile v Državni zbor. Mene niso, ker si tega nikoli nisem dovolil, zato sem pet mandatov v Državnem zboru, ker se nisem dovolil podkupiti od nobenega. In če bi bili vsi taki v Državnem zboru, ne bi bilo stanje tako, kot je. Nalite si že enkrat čistega vina, ne glede na to, ali sedite na strani izvršilne veje oblasti ali na strani zakonodajne veje oblasti. Bolje, da ne govorim, kaj vse se dogaja v sodni veji oblasti. In nehajmo se deliti na naše in vaše ter na prvo- in drugorazredne. Prosim vas, stopimo skupaj pa enkrat prestopimo tisto ne vem kakšno miselnost, da ne bom uporabil kakšnega izraza, ki spet komu ne bo všeč. Dajmo delati za ljudi, stopimo skupaj in delajmo za ljudi, pa se ne ukvarjajmo, kdo je iz katere politične opcije. Če je dober predlog, ga podprimo. Ta sprememba Zakona o vojnih veteranih je dober predlog in nihče ne more reči, da ni. Ne govoriti eno, delati pa drugo. In danes bom videl ponovno, koliko od vas je tistih, ki ste govorili, da jim je za vas, da jih cenite, da jih spoštujete, da imate dobro mnenje o njih, in bo danes glasovalo za ta zakon. Bom videl, koliko bo. In seveda se bom potem, ko bo glasovanje mimo, malo razpisal in spet počasi pojasnil ljudem. Mislim, da bo to potrebno, ker drugače, poslanke in poslanci, boste lepo živeli na ne vem kakšnih valovih, ne da bi prevzeli odgovornost. Vsak od nas v tem parlamentu ima koga, ki je vojni veteran, vsak od vas, z mano vred, ki sedimo v tem parlamentu. In kakšen obraz imamo pa rečemo – glejte, priložnost smo imeli, pa smo delali proti, glasovali smo proti temu, da bi vam pomagali. Kakšen obraz? Zato vas lepo prosim, da danes v tej prvi obravnavi ta zakon podprete. Možno ga je popraviti, možno je narediti, kar ti skoraj pade na pamet. Vlada in koalicija lahko naredi, skoraj kar hoče, ker ima vse v rokah. In še nekaj, predstavnici Vlade pa prosim, da mi bosta danes, ko bom jaz nehal ali pa potem tudi na koncu, ko bosta imeli svoj čas, seveda smo že tako ali tako na koncu, povedali, kdaj boste prinesli v Državni zbor sistemski zakon, ki bo vse te skupine, o katerih sem danes govoril, pokril. Zahtevam, da mi poveste terminski plan, da si lahko nalijemo čistega vina in da bo tudi neka zaveza v ozadju; ne samo da boste na pamet govorili, da okrog prinesete ljudstvo. In bodo štiri leta mimo in spet ne bo ničesar rešenega, če bo seveda ta vlada sploh štiri leta zdržala. Tako kot se sedaj dela, jaz dvomim v operativne sposobnosti te vlade, zelo osebno to mislim. Še enkrat prosim, da v današnjem glasovanju ta predlog zakona, ki je dobronameren, ni političen, nima nobene politične barve notri, v prvem branju, dragi poslanke in poslanci, tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej ima besedo gospa Breda Božnik. Izvolite. Se odpoveduje. Potem ima besedo predlagatelj, gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Včasih molk pove več kot tisoč izrečenih besed, nekako tako gre slovenski pregovor; in tukaj molk pove veliko. Jaz sem imel nekaj zelo kratkih vprašanj, na katere sem pričakoval kratke odgovore; in jih še enkrat ponavljam, zato da si jih boste morda še enkrat prebrali iz magnetograma in morda slej kot prej nanje odgovorili. Če ne boste nanje odgovorili, kot rečeno, konec novembra oziroma čez pol leta, ko bomo zopet v Poslanski skupini SDS vložili ta zakon in še vse ostale zakone s tega področja, ki jim danes izrekate podporo, glasovali boste pa proti; in vložili bomo vse te zakone zato, ker smo prepričani, da jih v koaliciji ne boste zmožni ali pa sposobni vložiti. Ne bomo vložili, čeprav obstajajo že v sistemu Lotus Notes, kot je pravilno ugotavljala poslanka SMC, ampak glej ga, ta poslanka še ni dobila informacije, da se lahko zakoni, ki so končali neuspešno zakonodajni postopek, ponovno vložijo. Za začetek pa, kot rečeno, še enkrat, vprašanje številka ena: Ali vojni invalidi s tem zakonom kaj izgubijo? Mi trdimo, da ne. Drugo vprašanje: Ali vojni invalidi, ki imajo tudi status vojnega veterana, s tem zakonom kaj dobijo? Mi trdimo – da, vlada molči. Tretje vprašanje: Ali se je z zadnjo novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kjer smo dvignili minimalno pokojnino, naredila krivica vojnim veteranom in njihovi osnovi za določanje zneska vojnega dodatka? Tri zelo enostavna kratka vprašanja, na katera na žalost niti izvršilna veja oblasti niti koalicija v tem državnem zboru nista zmogli odgovoriti. Pa naj nadaljujem s poslanko SMC, ki je kot papiga ponavljala tisto, kar je njenih 36 poslanskih kolegov ponavljalo v prejšnjem mandatu – Gre za parcialno rešitev, mi smo za sistemske rešitve. Ampak, spoštovani kolegi iz SMC, mi vam ne verjamemo več. Na podlagi štirih oziroma skoraj petih let izkušenj, govorjenja v tem državnem zboru, na podlagi petih let nedelovanja v skladu z vašimi besedami, ne verjamemo vam več, ko govorite o sistemskih rešitvah, ker vas je popoln blef. In tukaj poslanka SMC govori – Če bomo ta zakon sprejeli, bomo dali nove krivice. Ne, mi trdimo, da če bomo že karkoli dali, bomo naredili neko neenakost, kar je pa vedno obstajala, na vseh področjih. Obstajajo vedno neki razredi, vedno neki cenzusi, vedno neko nomotehnično izrazoslovje v zakonih, kjer ne delamo vseh ljudi enakih. Boste v vladi in koaliciji v roku pol leta sprejeli ta zakon in ga posredovali v Državni zbor? Odgovor je – ne boste ga, ker boste delali isto kot prejšnji mandat, govorili o sistemskih rešitvah, ne boste jih pa naredili. In če že kdo komu očita parcialne rešitve, imamo pred sabo dokaz – Zakon o vojnih veteranih iz leta 2013, ko, glej ga zlomka, ni bil SDS na oblasti, ko so naredili parcialni zakon, ko ste iz ZUJF-a potegnili samo eno tretjino, ki se dotika vojnih veteranov, in jo vrnili nazaj. Za dve tretjini pa kaj? Ali vam je zmanjkalo besed o sistemskosti, ali kaj? Vi ste tisti, ki ste delali parcialno; mi želimo to parcialnost izničiti, vsaj na področju statusa vojnih veteranov, a glej ga zlomka, podobna koalicija je spet proti in spet polna usta sistemskosti. Skratka, mene zelo žalosti, da je beseda potekala o razlikovanju, ki ga po našem mnenju ni. Namesto da bi se vsi skupaj zavedali, da četudi je karkoli narobe s tem zakonom, imamo čas, ali mi, predvsem pa izvršilna veja oblasti. Če vas tako moti, da nismo hkrati s tem zakonom vložili tudi novele Zakona o vojnih invalidih ali pa novele Zakona o žrtvah vojnega nasilja, da bi to vi naredili, kot je rekel prej kolega Horvat. V dveh dneh to naredite, pet členov, tri strani napišite, se lahko srečamo, lahko prestavimo obravnavo na matičnem delovnem telesu, ker tudi to obstaja, spoštovani poslanci iz koalicije, če morda še ne poznate poslovnika, ker ste novi obrazi. To obstaja, lahko počakamo, ni treba, da gremo s tem zakonom v drugo obravnavo takoj na matično delovno telo in na junijsko sejo Državnega zbora, lahko vas počakamo do julijske seje; ampak vam ne verjamemo, ker ne boste nič naredili. Še več, niti vam ne verjamemo, da če bomo v Poslanski skupini SDS čez pol leta podobno zakonodajo dali zopet v proceduro, da boste taisti, ki ste danes razpravljali o sistemskosti, našli tiste sistemske rešitve, o katerih danes sami govorite. Skratka, naj zaključim, da ne motim miru v koaliciji, ki je morala zaradi Poslanske skupine SDS razširiti dnevni red majske seje še na ta torek, kajti verjetno bi bili vsi na dopustu. Želeli smo predstaviti eno enostavno rešitev, rešitev, ki ni prišla od mene kot v imenu predlagatelja ali pa koga od mojih poslanskih kolegov, ta ideja in ti predlogi za rešitev so prišli od ljudi, ki prihajajo v naše poslanske pisarne. In ker ni prišel samo eden človek v mojo poslansko pisarno, jih je prišlo več in podobno govorijo kolegi iz poslanske skupine, smo se odločili, da ja, ne gre za eno osebo, gre za okoli 7 tisoč ljudi, ki smo jim želeli prisluhniti in s tem zakonom nekaj narediti. Ampak danes izvršilna veja oblasti skupaj s koalicijo išče razloge iz petnih žil, zakaj ta zakon ni dober. In samo za zaključek, spoštovana predstavnica vodstva Državnega zbora, ker je bilo danes nekako rečeno, češ, kakšni lumpi ste vi v SDS, ker predlagate zakone s finančnimi učinki, na drugi strani pa ste dali Ustavnemu sodišču v presojo rebalans proračuna, me zanima, ali poslovnik dovoljuje poslanski skupini, ki da pobudo za ustavno presojo, da v Državnem zboru predlaga zakone s finančnimi posledicami. Pet let sem član Komisije za poslovnik, pa ne najdem člena oziroma stavka v poslovniku, ki nam bi to onemogočal. Lahko vlagamo zakone, posebej pa lahko vlagamo zakone, ki, prvič, imajo majhne finančne posledice, in kot drugič, popravljamo krivice dveh zakonov, ki jih je ta državni zbor v preteklosti sprejel. Nekoč so rekli, da za odpravo krivic ni pomembna cena. Očitno je za to koalicijo pomembna cena, če se ne govori o njihovih temah. Njihovih tem pa na žalost v tem državnem zboru ni. Še zadnji stavek. Podprite ta zakon, pripeljite ostale zakone in se vidimo na julijski seji s sistemskim paketom, če želite tako slišati, zakonodaje na področju pomoči tistim ljudem, ki so dali tudi svoje zdravje, ne samo svoj čas, za to, kar imamo danes, na kar smo najbolj ponosni – da imamo samostojno Republiko Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. Sem razumela, da je bilo vaše retorično vprašanje naslovljeno name, pa ste nanj že odgovorili, tako da verjamem, da ne potrebujete moje razlage. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želite na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še razpravljati? Javil se je k besedi samo Žan Mahnič, zato imate besedo. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Jaz bom ta zakon seveda podprl. Ni prvič, da smo ga v Slovenski demokratski stranki vložili, verjetno tudi ne zadnjič; glede na to, da vlada ne bo prišla z nekimi rešitvami. Mogoče je pa treba predlagati kakšen zakon, kjer je posledica za proračun težka 700 milijonov evrov, ker 7 je za vas očitno premalo, ker ste navajeni razmetavati na veliko. Ampak treba je tukaj gledati nek širši kontekst, neko širšo sliko. Govorimo o vojnih veteranih, se pravi o tistih, ki so prispevali levji delež tudi v vojni leta 1991, da imamo danes samostojno in neodvisno državo Republiko Slovenijo. Zanimivo je, ko spremljaš te govore predsednika Vlade Marjana Šarca po teh proslavah, velikokrat reče, da danes lahko volimo in govorimo tudi zato, ker so se nekateri borili in dali življenja v vojni za Slovenijo. Škoda, da predsednika Vlade ni danes tukaj, da bi vam povedal še tukaj v živo, da so se ti ljudje borili, dali svoja življenja, eni res, drugi so jih tvegali, da lahko danes mi tukaj govorimo slovensko, kot bi on rekel, da lahko kritiziramo njegovo svetost in njegovo vlado, kot bi on rekel. Ampak verjamem pa, da vam ne bi rekel: podprite ta zakon, ki je za veterane dober. Se pravi, da imamo na eni strani predsednika Vlade Marjana Šarca na proslavah, ki obljublja vse, kuje v zvezde vse; in imamo na drugi strani realno sliko v parlamentu, kjer pa njegovi poslanci ne udejanjajo tistega, kar on na proslavah govori. Imamo predstavo za javnost, ko je treba nekaj povedati in nekaj obljubiti; ter imamo rezultat v Državnem zboru, ko pa pride do tega, da bi dejansko lahko nekaj naredili, da bi lahko to, kar predsednik Vlade govori, udejanjili tudi v praksi. Pa seveda tega ne storite. Zakaj? Zaradi tega, kot sem rekel, to je neka širša zgodba, ki sovpada oziroma je povezana tudi s tem, da se načrtno uničuje in razkraja slovensko vojsko, tisto vojsko, ki je leta 1991 omogočila to državo, da je postala samostojna. Seveda veterani, povezani s takratnimi dogodki, niso ravno najbolj zaželeni za levo politično opcijo, kajti ti veterani so tisti krivci, da je propadla vaša sanjska Jugoslavija. In zakaj bi jih sedaj nagrajevali za to, da so vam razbili državo, kjer ste živeli kot bubreki v loju. Zaradi tega ne želite, da se vojnim veteranom da nazaj tisto, kar jim je bilo odvzeto takrat, ko je bilo treba krčiti državni proračun; in krčilo se ga je linearno. Vsem je bilo treba odvzeti, zato da ste lahko potem vi te ukrepe, ki ste jih takrat kritizirali, še podaljševali v času vlade Alenke Bratušek, v času vlade Mira Cerarja in očitno tudi sedaj v času vlade Marjana Šarca, ko ni problem čez noč izdatke povečati za več kot milijardo. Problem pa je najti teh 7 milijonov evrov. Teh 7 milijonov evrov se lahko takoj najde in veteranke in veterani bi od tega nekaj imeli. Ampak potem s tem avtomatsko daš neko priznanje tistim, ki so dejansko zaslužni za to, da imamo danes neodvisno državo. To vas pa moti. Po drugi strani na veliko dajete finančna sredstva veteranskim organizacijam, predvsem tistim seveda, ki politično agitirajo v vašo korist, z nekaterimi imate skupne proslave, vam pokrijejo kakšne račune, sem že govoril o tej povezavi med zvezo borcev in Socialnimi demokrati. Se pravi, da vi selektivno delite, vašim ja; tistim, ki vas ne podpirajo oziroma politično ne agitirajo, tistim ne daste nič. In ravno zaradi tega ne želite dati vsem, ker s tem bi dali vsem veteranom, se pravi ne samo tistim, ki volijo vaše stranke, ampak tudi tistim, ki ne volijo vaših strank. In to je celotna zgodba, zakaj tukaj gre. In dokler boste veterane delili na tak način, tistim, ki, kot bi Marjan Šarec rekel, so zaslužni, da lahko danes kritiziramo njegovo vlado, ne želite dati, dajete pa na milijone evrov Arabcem, ki nam ilegalno derejo čez mejo.
Hvala lepa. S tem zaključujemo razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega rada in 8. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 13.50. (Seja je bila prekinjena ob 13.17 in se je nadaljevala ob 13.50.)
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 10., 11., 3., 4., 5., 8., 18., 7., 13., 15., 16. in 17. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje. Spoštovane poslanke in poslance prosim, da preverite glasovalne naprave. Prehajamo na prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je prva obravnava Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o skupnosti študentov je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih veteranih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 39. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z določanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. maja 2019. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 1. členu. Kot opomba, amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 3. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 3. členu brezpredmeten. Gospod Robert Pavšič, v imenu poslanske skupine? [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Miha Kordiš, izvolite, v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ko se je sprejemal Zakon o uravnoteženju javnih financ, je bilo izgubljenih kar nekaj socialnih pridobitev za delavski razred v tej državi. Ena odteh izgubljenih pridobitev je bila tudi višina bolniškega nadomestila za tistega, ki ne more na delo, zato ker je zbolel; in sicer se je višina tega nadomestila znižala za 10 %. Če je bilo to znižanje, ta rez že takrat neupravičen, še toliko bolj to velja danes. Gospodarstvo se je iz krize pobralo, blagajne že kar nekaj časa niso bile tako polne, kot so polne danes. In edino pravilno in primerno je, da se višina bolniškega nadomestila za vse vrne na predkrizno raven. Osnovni zakon, katerega smo se v Levici odločiliamandmirati, to sicer počne, ampak počne zgolj za eno malo kategorijo upravičencev, konkretno raznih darovalcev organov, krvodajalcev in podobno. Mi pa želimo, da se raven višine bolniškega nadomestila vrne na predkrizne čase za vse, čisto vse. Hvala.
Hvala. Ali ima kdo še predstavitev mnenja v imenu poslanske skupine? Če ne, odpiram zbiranje za prijavo v imenu vsakega posameznika, torej poslanke ali poslanca. Prijava poteka. Hvala, imamo štiri prijave. Prvi je gospod Primož Siter. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Stvar je v bistvu zelo enostavna, z našo intervencijo, s tem amandmajem želimo slediti ugotovitvam siceršnje ekonomske stroke, in to je, da se varčevanje ne splača. Varčevanje je v trenutni gospodarski situaciji nazadnjaško. Varčevalni ukrepi niso samo nesmiselni, v tem gospodarskem okolju za državo tudi škodljivi. Niso seveda tako škodljivi za banke, najbolj so škodljivi za posameznike. Nižje, kot je posameznik na prehranjevalni lestvici, bolj uničujoči so varčevalni ukrepi. Predlagam, da gremo stran od nekih starih politik. Če pravimo, da smo napredni v pravem smislu besede, potem obrazložim svoj glas »za« in k tem pozivam tudi kolegice in kolege, poslanke in poslance. Hvala lepa.
Hvala. Besedo imate, Boštjan Koražija, da obrazložite svoj glas. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Seveda podpiram oba amandmaja, ki jih je vložila Poslanska skupina Levica. Dejstvo je, da bi s tem prav vsa nadomestila vrnili na raven pred uvedbo ZUJF-a in bi določbo ZUJF-a v tem členu popolnoma odpravili; ne pa zgolj korigirali, kot predvideva predlagana novela. Mislim, da je tudi čas, da končamo z varčevanjem v zdravstvu. Hvala.
Hvala. Besedo imate, gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani kolegice in kolegi, predsednik! Danes ne sprejemamo s tem našim amandmajem popolnoma ničesar novega, ampak se vračamo na stanje pravic državljank in državljanov v Republiki Sloveniji pred sprejetjem Zakona o uravnoteženju javnih financ, torej pred 31. maj 2012. Vračamo tiste pravice, ki si jih ljudje, delavci, upokojenci, starši pri nas zaslužijo in jim pripadajo; zato vlagajo v davčni sistem, v zdravstveno zavarovanje. Gre za to, da priznamo delavcem pravico, kot je nekoč bilo, do 90-odstotnega nadomestila za čas odsotnosti od dela. Danes bomo glasovali za to, da se strinjamo, da materam otrok v Republiki Sloveniji pripada 80-odstotna osnova zaradi nege družinskega člana, to je otroka, ali pa zaradi spremstva otroka, ki ga odredi zdravnik tej materi. Glede tega je danes glasovanje in za to osebno bom glasoval. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Zadnjo besedo imate, gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Hvala lepa. Prva beseda, ki mi pride na misel, je, da je ta predlog zelo všečen in je zelo dober; druga beseda, ki se mi pa takoj izpostavi, je pa odgovornost do celotnega sistema. Leta 2014 je Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije za nadomestila izplačal 225 milijonov evrov, leta 2018 pa že 347 milijonov evrov. Težava tukaj je sistemska, zakaj ljudje toliko več obolevajo in zakaj so izdatki vsako leto višji. Treba je poiskati druge rešitve, ne samo take gasilske, ki bodo dejansko pogasile samo akutne težave. Ob tem podatku in ob dejstvu o demografskih gibanjih in naraščajočih potrebah prebivalstva je kakršenkoli predlog povečanja izdatkov za zdravstveno blagajno treba skrbno premisliti in se do njega opredeljevati z veliko mero preudarka. Vsi ukrepi, ki jih uvedemo, morajo biti usmerjeni v izboljšanje zdravja prebivalstva, z zagotavljanjem več bolj kakovostnih in varnih zdravstvenih storitev. Mislim, da predlog amandmaja tem zahtevam in željam ne sledi. Gre za ukrep, ki bi imel za posledico dejstvo, da teh sredstev ne bomo mogli nameniti novim programom zdravstvenih storitev. Finančni učinek bi na blagajno učinkoval zelo resno. 15 milijonov večji znesek ob desetih milijonih, ki smo jih vložili, zato da bi skrajšali čakalne dobe, iz proračuna; to skupaj na žalost ta trenutek ne gre, zato jaz amandmajev vsekakor ne morem in ne podpiram.
Hvala za vašo obrazložitev glasu, gospod poslanec. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k prvemu členu; ob tem da sem vas že informiral, da je povezan s 3. členom. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 43. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Levica k 1. členu ni bil sprejet, ponavljam to, kar sem že dvakrat povedal, je postal amandma istega predlagatelja k 3. členu brezpredmeten. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvetništvu, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti 3. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 22. maja 2019, torej amandma Poslanske skupine SDS k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 10. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ugotavljam tudi, da smo končali z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 10. členu predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 3. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za sprejem avtentične razlage 15. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage 15. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji se ne sprejme. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je postopek za sprejem avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o organiziranosti in delu v policiji, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 6. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor kot matičnemu delovnemu telesu. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, zaključujemo to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O ZRAČNIH PREVOZIH MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE SINGAPUR. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih za predstavitev stališč poslanskih skupin ni. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE SRBIJE O ZAPOSLOVANJU DRŽAVLJANOV REPUBLIKE SRBIJE V REPUBLIKI SLOVENIJI IN PROTOKOLA O IZVAJANJU SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE SRBIJE O ZAPOSLOVANJU DRŽAVLJANOV REPUBLIKE SRBIJE V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot pristojno matično telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki nam je pisno poročal. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi imate besedo, mag. Branislav Rajić, v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani! V zadnjih letih se je s krepitvijo slovenskega gospodarstva povečala tudi potreba delodajalcev po ustrezni delovni sili, kar se zrcali tudi v številu novih zaposlitev tuje delovne sile pri nas. Zato smo prepričani, da mora država ob upoštevanju razmer na slovenskem trgu dela slovenskemu gospodarstvu zagotoviti dovolj kvalificirane delovne sile za njegovo normalno delovanje. Republika Slovenija se je pred nekaj leti na področju ekonomskih migracij zavezala tudi k sklepanju dvostranskih sporazumov o zaposlovanju državljanov držav Zahodnega Balkana v Sloveniji s ciljem učvrstitve položaja in vloge Slovenije na Zahodnem Balkanu. V Poslanski skupini Stranke modernega centra to odločitev podpiramo, saj smo prepričani, da lahko Slovenija s sklepanjem tovrstnih sporazumov proaktivno načrtuje dolgoročno zagotavljanje potreb po ustrezni delovni sili glede na potrebe slovenskega gospodarstva in aktualnega stanja na našem trgu dela. Z Zahodnega Balkana na slovenski trg dela prihaja več kot 90 % vseh delavcev migrantov, zato se še posebej zavzemamo za sklepanje dvostranskih sporazumov z državami iz te regije. Hkrati pa si v Poslanski skupini SMC prizadevamo, da bo sistem zaščite delavcev migrantov urejen tako, da v enaki meri kot domače ščiti tudi delavce migrante. In ravno nov sistem zaposlovanja, ki ga prinaša obravnavani sporazum med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Srbije, bo v primerjavi z dosedanjo ureditvijo bistveno izboljšal način zaposlovanja delavcev migrantov v Sloveniji, saj bo v veliki meri prispeval k večji pravni varnosti delavcev migrantov, ker bo preprečeval izkoriščanje delavcev iz Republike Srbije in prekinil sporne prakse tistih delodajalcev, ki so državljane Republike Srbije zaposlovali preko raznih posrednikov, velikokrat na račun zmanjšanega obsega njihovih osnovnih delavskih pravic. Poleg tega pa bodo z uveljavitvijo omenjenega sporazuma postopki zaposlovanja drugače urejeni, se bodo poenostavili ter pospešili v prid krepitve gospodarstev obeh držav in ob hkratnem zagotavljanju ustrezne pravne varnosti delavcev migrantov. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona o ratifikaciji tega sporazuma soglasno podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Ta sporazum je oblikovan v interesu delodajalcev in kapitala, ne pa v interesu srbskih ali slovenskih delavcev, zato mu v Levici nasprotujemo. Več določb tega sporazuma postavlja tuje delavce v podrejen položaj v razmerju do delodajalca ter, jasno, v neenak položaj v razmerju do ostalih slovenskih delavcev, če jih hočete tako poimenovati. Ta sporazum podobno kot sporazum z Bosno in Hercegovino predvideva enoletno vezavo delavca na delodajalca. To pomeni socialni damping in kršitve delavskih pravic, ker delodajalcem omogoča, da tuje delavce silijo v pogoje dela, ki bi jih delavci z urejenim osebnim dovoljenjem ali državljanstvom Slovenije lahko gladko zavrnili. Bosanski, sedaj pa še srbski delavci bodo po tem sporazumu v slabšem položaju kot ostali tuji delavci. Sedanja zakonska ureditev tujim delavcem namreč omogoča, da lahko kadarkoli v prvih dveh letih dela v Sloveniji zamenjajo delodajalca. Edini zakonski pogoj, ki ga morajo tuji delavci izpolniti, da lahko po dveh letih pridobijo osebno dovoljenje, je, da so zaposleni 20 mesecev v obdobju dveh let. Vendar lahko ti delavci že po mesecu dni, če ugotovijo, da pogoji dela niso taki, kot so bili obljubljeni, podajo vlogo za menjavo delodajalca. Določilo, da morajo biti delavci Srbije v prvem letu vezani na enega delodajalca in da se jim v nasprotnem primeru delovno dovoljenje odvzame oziroma se morajo za eno leto vezati na drugega delodajalca, ustvarja zelo dobre pogoje za izkoriščanje delavcev, ki so odvisni od delodajalca in s tem v izrazito podrejenem položaju. Ta podrejenost delavcem preprečuje, da bi se lahko učinkovito zoperstavili kršitvam in izkoriščanju; in tega ni malo. Kaj to pomeni v praksi, so pokazale kršitve in izkoriščanje delavcev iz Bosne in Hercegovine, ki so delo v Sloveniji opravljali na podlagi zelo podobnega ali pa sestrskega sporazuma. Tudi ta sporazum bo, enako kot tisti, povzročil podrejanje in izkoriščanje tujih delavcev v obliki neizplačila plač, neplačanih prispevkov za socialno varnost, neplačanega in prekomernega nadurnega dela, nepravilno razporejenega delovnega časa, vsiljevanja prenehanja pogodbe o zaposlitvi in podobno. Če takšne sporazume sklepamo na podlagi izkušnje sporazuma z Bosno, bi bilo ustrezno, da se odnos med delodajalcem in delavcem uredi na enakopraven način oziroma tako, da je skladen s pogoji in pravicami, ki jih imajo delavci, ki so državljani Republike Slovenije. V Levici bomo o podpori takim sporazumom razmislili šele takrat, ko bodo služili tudi interesom delavcem, naših ali tujih, nima veze. Če ima delodajalec možnost menjati delavce, naj imajo to možnost tudi delavci; če država potrebuje ljudi, naj jih tudi obravnava kot take, se pravi kot ljudi. Preko tega sporazuma se enostavno vzpostavlja mehanizem za izkoriščanje, na to jasno pokaže pojmovna disonanca obrazložitve tega zakona. Na eni strani vlada trdi, da delavec migrant po enem letu ne bo več vezan na enega delodajalca in si bo lahko poiskal boljšo zaposlitev pod boljšimi pogoji in za višje plačilo, da bo lahko ustanovil podjetje in podobno. Skratka, da bo lahko ostal v Sloveniji in si ustvaril dostojno življenje. Po drugi strani pa nekaj vrstic naprej lahko preberete, da se morajo vsi delavci migranti, ki se zaposlujejo v skladu s tem sporazumom, v načelu prostovoljno vrniti v državo izvora; da gre za tako imenovani koncept krožnih migracij. Ne preveč posrečeno ime za koncept, ki sporoča, da so srbski državljani dobrodošli le, kadar jih potrebuje slovenski kapital.
Hvala, gospod poslanec. In besedo še imate, gospod Vojko Starović, v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem! Sporazum med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Srbije o zaposlovanju srbskih državljanov pri nas je bil sklenjen v dobri veri krepitve dosedanjega dobrega sodelovanja med državama. Kot poudarja Vlada Republike Slovenije, sporazum temelji na skrbno načrtovani migracijski politiki in predstavlja ustrezno podlago za urejanje zakonitega zaposlovanja državljanov Republike Srbije pri nas. Sporazum o zaposlovanju srbskih delavcev odgovarja na potrebe slovenskega gospodarstva po zagotavljanju ustrezne delovne sile za njegovo delovanje. Kot so januarja letos ugotovili že v državni statistiki, se delež delovno aktivnih oseb v Sloveniji iz meseca v mesec povečuje. To je odraz še vedno dobrega in spodbudnega gospodarskega okolja na domačih tleh. Oktobra lani je bilo med delovno aktivnimi osebami skoraj 10 % tujcev, to je okoli 87 tisoč 700 delavcev. Največ tujih delavcev k nam prihaja iz Bosne in Hercegovine, sledijo državljani Srbije, Hrvaške, Kosova in Severne Makedonije. Po podatkih Sursa se je v primerjavi z oktobrom leta 2017 število tujcev med delovno aktivnimi osebami povečalo za 19,2 % ali za okoli 14 tisoč 100 delavcev. Ti podatki zgovorno govorijo o tem, da slovensko gospodarstvo tuje delavce potrebuje, še posebej v panogi gradbeništva, v kateri tuji delavci prednjačijo, v predelovalnih dejavnostih, prometu in skladiščenju. Oktobra lani je bilo v gradbeništvu zaposlenih nekaj manj kot 23 tisoč 400 tujih delavcev. In zato da domačemu gospodarstvu zagotovimo dovolj delovne sile, je na podlagi dobrih izkušenj sporazuma z Bosno in Hercegovino nastal sporazum, ki ga obravnavamo danes. Ta v prvi vrsti omogoča, da je zaposlovanje državljanov Republike Srbije lažje in hitrejše. Dodatne prednosti, ki jih sporazum zagotavlja državljanom Srbije, je večje pravno varstvo, saj so delavci migranti upravičeni do enake obravnave kot slovenski državljani. To pomeni, da se tuji delavci pri nas lahko svobodno združujejo in včlanijo v organizacijo, ki zastopa delavce ali delodajalce, imajo pravico do izobraževanja in poklicnega usposabljanja, so vključeni v sistem socialnega zavarovanja in tako naprej. Delavske organizacije lahko tujim delavcem pomagajo tudi v primeru, ko delodajalci kršijo njihove pravice. Prav tako sporazum v 6. členu jasno navaja, da sta pristojni organ in pristojni nosilec, to sta ministrstvo za delo in Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje, dolžna pripraviti informacijo o splošnih življenjskih razmerah, pogojih vstopa in prebivanja ter informacije o pravicah in dolžnostih delavcev migrantov v državi zaposlitve. Nastali sporazum je predmet socialnega dialoga, omogoča izmenjavanje informacij med pristojnimi organi in uvaja ustrezne nadzorne mehanizme s strani Inšpektorata za delo, Fursa in tako naprej. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek smo prepričani, da je predlog sporazuma pripravljen v dobri veri, da delavcem omogoča pridobitev dovoljenja za nadaljnja tri leta, pri čemer mora biti delavec migrant prvo leto zaposlen pri delodajalcu, ki je zanj pridobil dovoljenje. Zavedamo pa se, da enoletna vezanost delavcev na enega delodajalca s seboj prinaša tudi določeno tveganje in zlorabe s strani delodajalcev. Večkrat smo lahko brali o stiskah tujih delavcev pri nas, ki jim delodajalci kršijo delavske pravice, nudijo zelo slabe delovne pogoje, ne plačajo nadur, izplačujejo mizerne plače in tako naprej. Tega preprosto ne smemo dovoliti. Instrumente pravnega varstva za tuje delavce je treba uravnotežiti in poskrbeti, da delavci niso izpostavljeni krivcem. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek bomo Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Srbije o zaposlovanju državljanov Republike Srbije v Republiki Sloveniji podprli, prav tako tudi Protokol o izvajanju tega sporazuma. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. S tem smo, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Ugotavljam, da nobenega amandmaja nismo prejeli, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 29. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE O USTANOVITVI EVROPSKEGA MEHANIZMA ZA STABILNOST MED KRALJEVINO BELGIJO, ZVEZNO REPUBLIKO NEMČIJO, REPUBLIKO ESTONIJO, IRSKO, HELENSKO REPUBLIKO, KRALJEVINO ŠPANIJO, FRANCOSKO REPUBLIKO, ITALIJANSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO CIPER, REPUBLIKO LATVIJO, REPUBLIKO LITVO, VELIKIM VOJVODSTVOM LUKSEMBURG, MALTO, KRALJEVINO NIZOZEMSKO, REPUBLIKO AVSTRIJO, PORTUGALSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO SLOVENIJO, SLOVAŠKO REPUBLIKO IN REPUBLIKO FINSKO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Prosim državnega sekretarja Metoda Dragonjo za obrazložitev. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Evropski mehanizem za stabilnost je bil ustanovljen leta 2012 z namenom, da trajno zaščiti finančno stabilnost v evroobmočju. Pogodba o ustanovitvi je bila ratificirana in je postala del našega pravnega reda leta 2012. Predlog zakona vsebuje rešitev, po kateri bi se v prihodnje spremembe prilog k temu sporazumu, prilog 1 in 2 ustanovne pogodbe, lahko ratificirale z uredbo Vlade Republike Slovenije v skladu z 75. členom Zakona o zunanjih zadevah. Pri izvajanju te pogodbe je namreč prišlo do določenih zadržkov, predvsem glede na to, da o spremembah prilog 1 in 2 odloča svet guvernerjev Evropskega mehanizma za stabilnost; sama mednarodna pogodba pa ne predvideva, da sklepe sveta guvernerjev ratificirajo države podpisnice te pogodbe. Da bi uskladili določila pogodbe in notranji pravni red v Republiki Sloveniji glede izvajanja te pogodbe, se predlaga sprememba Zakona o ratifikaciji Pogodbe, ki bo omogočila spreminjanje prilog 1 in 2 s sklepom Vlade. Hvala lepa.
Hvala, gospod državni sekretar. Ugotavljam, da je Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo zboru pisno poročal. Prijavljenih za predstavitev stališč poslanskih skupin ni. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, še zadnjič danes glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 8. sejo Državnega zbora. Nasvidenje!