Når stortingsrepresentantene Halvorsen, Djupedal og Langeland fremmer forslag om å stoppe utbyggingen av Snøhvit, må det skyldes ønske om å få en omkamp etter at Stortinget, med stort flertall, gav grønt lys for Snøhvit i henhold til Innst. S. nr. 100 for 2001-2002. Jeg tror alle i denne sal egentlig er bekymret over de kostnadsoverskridelser som allerede er avdekket av Statoils ledelse når det gjelder Snøhvit-utbyggingen. Det er viktig at utbyggere og lisenshavere nå følger prosjektet ekstra godt opp for å unngå ytterligere negative overraskelser. Statoil har opplyst til Olje- og energidepartementet at dersom prosjektet stoppes nå, vil det påløpe om lag 12 milliarder kr i forbindelse med forpliktelser i allerede inngåtte kontrakter. Videre viser Statoils beregninger til statsråden at prosjektet fortsatt er samfunnsøkonomisk lønnsomt. Etter kostnadsøkningen vil nåverdi før skatt bli om lag 6,5 milliarder kr. Etter min mening er det ikke vanskelig å velge mellom 6,5 milliarder pluss og 12 milliarder minus. På dette grunnlag mener derfor komiteens flertall at det ikke er grunnlag for å fremme en sak for Stortinget der alle sider ved Snøhvit-utbyggingen belyses, med sikte på å gi Stortinget mulighet til å vurdere ulike scenarioer for den videre utbygging av Snøhvit. Flertallet foreslår derfor at forslaget avvises.
Når eit prosjekt blir overskride med 5,8 milliardar kr allereie i startfasen, meiner SV det er nødvendig å stoppa opp og tenkja seg om. 5,8 milliardar kr tilsvarer om lag to operabygg, iallfall med dagens kalkylar, eller ein berbar pc til kvar av dei 600 000 elevane som går i norsk grunnskule. Det er altså betydelege beløp me snakkar om i overskridingar i ein tidleg fase av prosjektet. Det kan gjerne oppfattast som omkamp, men ansvarsmedvit kan det òg oppfattast som når ein ønskjer å stoppa opp for å sjå om eit prosjekt er økonomisk forsvarleg å gjennomføra. Som Stortinget er klar over, var SV prinsipielt imot ei utbygging av Snøhvit m.a. på grunn av usikkerheit knytt til miljø, usikkerheit knytt til fiskeressursar og usikkerheit knytt til dei konsekvensutgreiingane som Regjeringa har sagt skal koma. Når ein får så store overskridingar som her, er SV sjølvsagt det første partiet til å stoppa opp, akkurat slik som me har gjort i tidlegare saker som Stortinget har hatt til behandling, når beløpa er blitt enormt store, slik som dei kan bli innanfor denne sektoren. Me tek derfor i første omgang opp eit forslag som ikkje blir vedteke fordi stortingsfleirtalet ønskjer å køyra på utan å tenkja på at det kan koma nye kostnadsoverskridingar. Men me ønskjer å ta ein pause for å forsikra oss om at ein ikkje held fram med desse overskridingane. Dette forslaget fell, og SV taper sånn sett den runden. Me tapte kampen om Snøhvit når det galdt konsekvensutgreiingar og miljøomsyn, og me taper òg no når det gjeld dette med å stoppa opp i forhold til overskridingar. Då startar me kampen for at oppdraget skal gå til norsk industri. Det er rett og rimeleg. Men kva skjer då? Jo, me veit at fagrørsla, Arbeidarpartiet og andre har engasjert seg i at Statoil skal bruka norsk leverandørindustri, norsk verftsindustri. Statoil vel dessverre likevel, ut frå det som stortingsfleirtalet har sagt, nemleg at dei skal driva kostnadseffektivt – det er eit børsnotert selskap som skal tena aksjonærane sine – ein oppdragsgjevar i Spania i staden for norsk verftsindustri. Det beklagar SV sjølvsagt. Men det betyr altså at stortingsfleirtalet gjennom sin politikk har gjeve frå seg dei styringsinstrumenta dei før hadde, då dette selskapet var 100 pst. statleg. Så kan ein seia, slik nokon seier, at ein ikkje brukte styringsretten då det var 100 pst. statleg. Nei, det er riktig, ein gjorde ikkje det, ikkje mange gonger iallfall, men moglegheita var der. Når ein har AS-ifisert selskapet, har ein altså redusert moglegheita til òg å styra oppdrag. Det beklagar SV sjølvsagt, og me minner om at Senterpartiet og SV gjekk imot privatiseringa. For at ein likevel skal gjera eit forsøk, fremjar me derfor følgjande forslag: «Stortinget ber Regjeringa fremme tiltak for å sikre at oppdrag knyttet til utbygging på norsk sokkel kan utføres av norsk verftsindustri.» Det har stortingsfleirtalet vore med på før, spesielt knytt til dei skatteregima og subsidieregima som ein eventuelt må ha i EU. Men me meiner det er viktig òg i denne saka å slå fast at ein må prioritera nasjonal industri ved utbygging på norsk sokkel. Eg tek med dette opp dei to forslaga frå SV.
Hallgeir H. Langeland har tatt opp de forslagene han refererte til.
Snøhvit-utbyggingen ble vedtatt av Stortinget den 7. mars 2002. Jeg orienterte Stortinget den 17. desember 2002 om kostnadsøkningen på 5,8 milliarder kr. Prosjektet er fortsatt samfunnsøkonomisk lønnsomt. Statoil og de andre rettighetshaverne i Snøhvit har opplyst at de ønsker å videreføre prosjektet. En stans i prosjektet vil påføre selskapene og samfunnet store kostnader. Statoil opplyser om at dersom prosjektet stoppes nå, vil det påløpe kostnader for om lag 12 milliarder kr i forbindelse med forpliktelser i allerede inngåtte kontrakter. I tillegg til dette har rettighetshaverne allerede investert om lag 2,2 milliarder kr i prosjektet. Det er åpenbart ufornuftig å stanse prosjektet på dette tidspunktet. Jeg har bedt operatøren om å informere departementet umiddelbart dersom det framkommer vesentlig ny informasjon om Snøhvit LNG. Stortinget vil i så fall bli orientert på egnet måte. Når SV-representanten vil stoppe Snøhvit-utbyggingen med umiddelbar virkning, synes de også fullstendig å overse at vi faktisk har gitt tillatelse til å bygge ut Snøhvit. Kravene til å omgjøre et slikt forvaltningsvedtak er strenge. Å trekke tilbake tillatelsen til å bygge ut Snøhvit vil være et meget alvorlig inngrep og er derfor overhodet ikke aktuelt. Jeg er derfor tilfreds med at flertallet tilrår å avvise SVs forslag.
Det blir replikkordskifte.
Eg er for så vidt einig i at statsråden har opptredd ryddig og informert Stortinget om overskridingane som har vore. Samtidig vil eg seia at sjølv om godkjenning til utbygging er gjeven, er staten ein så stor del av dette prosjektet at dersom staten finn det nødvendig å gripa inn i forhold til dei overskridingane som er komne, eventuelt nye som måtte koma, er det klart at då må staten som majoritetseigar i Statoil, og som stor eigar i lisensen, sjå på kva utgiftene av å fortsetja vil vera. No vel stortingsfleirtalet og Regjeringa å gå vidare. SV har reist dette som ei problemstilling og viser til at når det gjeld så store pengar som det her er snakk om, må ein tenkja seg nøye om før ein går vidare. Stortingsfleirtalet vel noko anna. Spørsmålet til statsråden er likevel knytt til oppdraget til norsk verftsindustri. Som statsråden veit, har SV ein annan olje- og gasspolitikk enn den politikken som stort sett har vore ført av stortingsfleirtalet. Me har ein meir langsiktig politikk, med lågare tempo. Spørsmålet er spesielt knytt til dette med Statoil. At Statoil blei privatisert av eit stortingsfleirtal, inneber det at ein tydeleggjorde at Stortinget seier frå seg det høvet til å styra som ein hadde før selskapet blei privatisert? Og er det umogleg for Stortinget seinare å gripa inn i høve til Statoil, f.eks. når Statoil skal velja oppdragsgjevarar, nettopp på grunn av den privatiseringa?
Representanten Langeland sa at SV har reist det som en problemstilling at vi allerede har fått en betydelig overskridelse på Snøhvit-kontrakten. SV har ikke bare reist en problemstilling, men de har faktisk i dag i Stortinget også foreslått å stanse prosjektet. Det er noe helt annet. Jeg tror hele Stortinget, og statsråden inklusiv, har betydelig bekymring knyttet til kostnadsrammene for Snøhvit-prosjektet. Det har jeg orientert Stortinget om like før jul i fjor. Og jeg har sagt at jeg vil følge denne kontrakten meget nøye. Jeg har forholdsvis hyppig kontakt med Statoil om dette, og jeg har lovt Stortinget at jeg skal komme tilbake, om nødvendig, dersom det skulle vise seg at det blir ytterligere problemer i forhold til kostnadsoppfølgingen. Hvis det da skulle vise seg å være grunn for å ta andre beslutninger, vil jeg selvfølgelig legge slike forslag fram for Stortinget. I dag er det ingen grunn til å gjøre det. Dette er forvaltningsvedtak som medfører ganske store kostnader hvis en i dag skulle vedta å stanse dette prosjektet, slik jeg gjorde rede for i mitt første innlegg. Når det gjelder den andre delen av denne saken, er jeg litt usikker på om dette er innenfor forslagets ramme, eller om det er en helt annen debatt, nemlig om norsk verftsindustris konkurranseevne og muligheter for å nå fram i internasjonale kontrakter. Men det er fremmet som et forslag. Min kommentar til det er at vi fra Regjeringens side gjør alt som er mulig å gjøre for å beholde et konkurransekraftig og kostnadseffektivt petromaritimt miljø, altså de som forsyner oljeindustrien med nødvendige installasjoner og innretninger. Det har vi hatt, og det tar Regjeringen sikte på at vi også skal ha for framtiden. Men det er klart at det er betydelige utfordringer knyttet til å vinne kontrakter i en internasjonal konkurransesituasjon. Og det er det det dreier seg om, ikke at Statoil er omorganisert som et AS.
Flere har ikke bedt om ordet til replikk.
Jeg skal bare knytte noen korte kommentarer til denne saken. Jeg syns den har blitt godt belyst ved representanten Onarheim og energiministeren. Så fikk vi også den andre siden belyst av representanten Langeland. Dette innlegget blir vel en blanding av en kort kommentar og en replikk. Det var svært alvorlig å høre olje- og energiministerens orientering den 17. desember om de store overskridelsene i Snøhvit-prosjektet, som han også nevnte her i sted. Statoil hadde da beregnet at kostnadsøkningen var 5,8 milliarder kr, og det meste av dette gjaldt landanlegget, som burde ha vært forholdsvis greit å forhåndskalkulere. Vi har også lest at selskapene som er knyttet til Snøhvit-utbyggingen, sier at de ikke ville ha startet prosjektet hvis de hadde visst om disse store kostnadsøkningene. Jeg tar enda litt mer fra den orienteringen, for da framholdt statsråd Steensnæs at kostnadsutviklingen var bekymringsfull og at situasjonen som hadde oppstått, var svært uheldig. Det har han for så vidt understreket i dag også. Han understreket den gang, som nå, at han ville følge prosjektet nøye og at Stortinget skulle være orientert om dette. I dag fikk vi høre at prosjektet ville koste 12 milliarder kr, hvis det ble stoppet nå. Senterpartiet velger å la dette gå videre. Sjøl om det er en kjent sak at vi var imot Snøhvit-utbyggingen i sin tid, forholder vi oss til de realitetene som nå er. Men vi forutsetter at Olje- og energidepartementet følger kostnadsutviklingen i prosjektet nøye framover. Det må føres en grundig kostnadskontroll i forhold til de vedtakene som er gjort, og Stortinget må bli orientert på en egnet måte dersom det blir vesentlige endringer i kostnadsoverslagene i forhold til det som allerede er presentert. Senterpartiet vil forbeholde seg muligheten til på et seinere stadium å komme tilbake til og vurdere om det er behov for en helhetlig evaluering av Snøhvit-utbyggingen. Til slutt har jeg lyst til å spørre energiministeren om hvor mye som må til før han kommer tilbake til Stortinget og snakker om kostnadsutviklingen.
Nå har representanten Onarheim redegjort for flertallets syn på en glimrende måte, og det dekker også det Arbeiderpartiet mener i denne saken. Men la meg bare legge til noen få ord. Vi ser med stort alvor på de overskridelsene som allerede har kommet på Snøhvit. De må tas på stort alvor. Men det betyr ikke at vi ønsker å stoppe Snøhvit-utbygginga, slik som SV foreslår. At SV foreslår det, er ikke noe nytt, siden de har stemt imot hele utbygginga. Når det så gjelder spørsmålet om norsk verftsindustri knyttet opp mot Snøhvit, som i og for seg ikke er direkte tema i dette Dokument nr. 8-forslaget, så la meg bare si at Arbeiderpartiet mener det var veldig synd at oppdraget gikk til Dragados. Det er klar at et av argumentene for å få Snøhvit på plass var at man skulle prøve å sikre forutsigbarhet for norsk industri. Det illustrerer bare den situasjonen som store deler av norsk leverandørindustri nå er i. Det betyr at vedtaket som Stortinget gjorde rett før jul, der Regjeringa ble pålagt å gå gjennom konkurransesituasjonen for norsk verftsindustri, haster. Hvis det er slik at prisforskjellen mellom norske verft og i dette tilfellet et spansk verft, faktisk er på 40–50 pst., er situasjonen meget alvorlig. Vi kan ikke sitte stille og se på at arbeidsplass etter arbeidsplass forsvinner ut av landet. Det betyr at det må handles, og det må handles raskt. Jeg vil bare understreke hvor alvorlig dette er, og vi forutsetter at Regjeringa kommer tilbake til Stortinget med forslag som gjør at vi kan handle. Det må skje meget hurtig.
Representanten Enger spurte: Hva må til før statsråden kommer tilbake til Stortinget og orienterer? Jeg tror at hvis jeg skal komme utenom ordinære prosesser, som f.eks. et statsbudsjett eller et revidert nasjonalbudsjett, må det foreligge noe av en slik alvorlighetsgrad at det blir vurdert slik at Stortinget bør få umiddelbar beskjed om dette. Men jeg ser ikke bort fra at jeg under enhver omstendighet vil kunne orientere Stortinget om framdriften i prosjektet, f.eks. i forbindelse med et nasjonalbudsjett eller et revidert nasjonalbudsjett, siden denne saken har blitt så sterkt fokusert. Foreløpig er det ingen opplysninger om at det skulle ligge ytterligere kostnadsøkninger i dag. Det er ingen slike informasjoner. Prosjektet går videre, og foreløpig ser det ut som at den videre framdrift går tilfredsstillende. La meg til dette med konkurransedyktig norsk leverandørindustri si at Regjeringen er opptatt av at vi har en norsk industri som har konkurransekraft også internasjonalt, men da under rettferdige internasjonale konkurranseregler. Regjeringen har sagt at den ønsker å gå et stykke for å se om så er tilfellet også med de kontraktene som det har vært en del oppmerksomhet rundt – kontrakten med verftet Dragados, når det gjelder Kristin Riser, og når det gjelder Snøhvit-kontrakten. Vi har lagt fram et stramt budsjett for dette året. Det har bidratt til lavere rentenivå, det har vi allerede sett, og vi ser at et moderat lønnsoppgjør også vil dra i samme retning. Det har vært interessant å legge merke til at Arbeiderpartiets leder og parlamentariske leder har uttrykt til pressen at heller ikke Arbeiderpartiet ville kunne instruere Statoil i denne saken. Det er det viktig å få understreket. Vi står sammen om at konkurransereglene skal være rettferdige og likeverdige, og at både myndighetene og arbeidslivets parter bidrar til at vi styrker konkurranseevnen i norsk industri.
Jeg vil bare kort presisere at det er ingen fra Arbeiderpartiet som har tatt til orde for å instruere Statoil i denne saken. Men vi har uttrykt sterk bekymring for at det som skjedde i forbindelse med Snøhvit, skjedde, og for det som også har skjedd andre steder. Vi bør gjøre det vi kan for å unngå det i framtida, slik at også norsk leverandørindustri er konkurransedyktig. Men altså: Ingen av oss har tatt ordet «instruksjon» i vår munn.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 11.[[Votering, se side 2096]]
Ved behandlinga av denne saka blir det gitt konsesjon for framleis å kunna regulera Byglandsfjorden og ein del andre vatn i Otravassdraget, og i tillegg konsesjon for ytterlegare overføringar og bygging av Skarg kraftverk. Dette vil gi ein auke på 180 GWh. Reguleringane vil gi ein auke i vinterproduksjonen på 211 GWh. Vinteren i år har vist at det er rett prioritering, og denne produksjonen vil koma vel med når forbruket er størst. Komiteen, og kanskje spesielt eg som saksordførar, har fått mykje interessant tilleggsinformasjon både gjennom orientering og høyring, gjennom telefonsamtalar, eigne møte, brev og e-post. Dei aktuelle kommunane har med overtydande argumentasjon og ljosbiletedokumentasjon gitt informasjon som komiteen har teke omsyn til. Problema som følgje av reguleringane har vore ulikt vektlagde avhengig av kven som har uttalt seg. Eitt felles problem har gått igjen i kontaktane til oss: Grunneigarar, frilufts- og miljøorganisasjonar, turistnæringa, dei aktuelle kommunane og regulanten har alle peika på at den aukande og skjemmande framveksten av krypsiv må behandlast spesielt. Fleirtalet i komiteen, alle unnateke SV, viser til at krypsiv i vassdraget er eit stort og uløyst problem. Høyringsinstansane har også hatt fokusering på forsuring i Nedre Otra. Dei aktuelle kommunane har bedt om at regulanten må gi forsuringsproblemet spesiell merksemd, slik at det kan bli sett i verk tiltak for å betra levevilkåra for den stadbundne laksestamma. Fleirtalet i komiteen stør dette. Ettersom det trengst spesielle tiltak både mot krypsiv og forsuring i vassdraget, gjer fleirtalet framlegg om å auka avsetninga i eit eige fond med 10 mill. kr, slik at avsetninga blir på 20 mill. kr. Denne auken av fondet gjer at det er rom både for forsking og praktiske tiltak mot dei spesielle problema. Det har vore mykje fokusering på næringsfondet. Departementet tilrår at det blir gitt 39 mill. kr i næringsfond i tillegg til konsesjonsavgiftene, og komiteen stør denne tilrådinga. Fordelinga til kommunane blir slik: Bykle kommune får 15 600 000 kr, Valle kommune 5 mill. kr, Bygland kommune 15 250 000 kr, Evje og Hornnes kommune 3 150 000 kr. Som det går fram av merknadene, har fleirtalet i komiteen gått inn for ei uvanleg stor avsetjing til fond, og dette vil koma alle dei aktuelle kommunane til gode. Setesdalen er altfor vakker til at framveksten av krypsiv skal få halda fram og ha ei så dominerande og skjemmande rolle som tilfellet er i dag. Fleirtalet i komiteen har merka seg problema som er knytte til effektkjøring og regulering av vassdraget. Det er positivt at Otteraaens Brugseierforening fram til no har vore imøtekomande for å dempa følgjene av desse problema. Ved behandlinga av saka er det lagt til grunn at regulanten framleis vil vera imøtekomande og gjennomføra avbøtande tiltak så langt det let seg gjera for å kunna gjennomføra rafting i vassdraget og turisttrafikk på Byglandsfjorden. SV har eige framlegg i saka, og dei vil gjera greie for det. På vegner av dei andre partia vil eg tilrå komiteen si innstilling.
Jeg kan slutte meg til det saksordføreren har sagt. Jeg synes energi- og miljøkomiteen har greid å finne fram til en grei løsning på en sak som har mange vanskelige avveininger i seg. Jeg synes det er viktig å ha i tankene at søknaden gjelder opprettholdelse av eksisterende magasiner og manøverreglement, med unntak av Byglandsfjorden. Reguleringen vil endre vannføringen slik at den blir noe mindre om sommeren, og økt om vinteren. De to overføringene som det er søkt om, har det vært stor diskusjon rundt. Mange i Øvre Setesdal mener at de har bidratt nok til fellesskapet, og at de stadig må kjempe for å beholde de inntektene de mener de rettmessig har krav på. Derfor er ytterligere tørre bekker og redusert vannføring ikke populært. Slik jeg har oppfattet debatten, har likevel den største innvendingen mot utbygging vært dette krypsivproblemet. Om en videre utbygging og overføringen vil forverre krypsivproblemet nedenfor Valle, er ikke utenkelig. Jeg er klar over at det pr. i dag ikke fins en fullgod løsning, men at kraftutbygging er en årsak, er det ikke tvil om. Jeg er svært godt fornøyd med at det nå er avsatt 20 mill. kr for å arbeide med å redusere krypsivproblemet i Otravassdraget. Dette er som sagt svært bra. Når det gjelder næringsfondet, hadde jeg kunnet ønsket meg at fordelingen hadde vært noe bedre til fordel for Bygland. Men jeg ser at det må fordeles etter en viss fordelingsnøkkel for at det skal ha en rettferdighet overfor andre konsesjoner. Det er også positivt at komiteen har lagt seg så høyt både på naturhestekrefter og konsesjonsavgifter. Etter min vurdering er dette en god sak for kommunene og for samfunnet. De som kanskje er noe misfornøyd, er utbyggerne, men jeg tror det også for dem er en svært god sak.
Også i denne saken har SV en litt annen oppfatning enn flertallet i komiteen har. Etter vår mening ser vi her et eksempel på en stykkevis og delt-behandling av et regulert vassdrag, noe som ikke vil gjøre det mulig å få et helhetlig overblikk over de konsekvensene de ulike reguleringene vil ha for vassdraget. Otravassdraget omfatter flere konsesjoner som går ut på ulike tidspunkt, noe som gjør helhetlige grep i forhold til reguleringen av vassdraget vanskelig. Behandlingen av forslaget om ny reguleringskonsesjon for Byglandsfjorden m.m. i Otravassdraget og tillatelse til diverse overføringer til Brokke kraftverk og bygging av Skarg kraftverk kunne imidlertid vært en anledning til å ta et mer helhetlig grep om saken. Hovedårsaken til at vi mener at det er riktig med en slik helhetlig gjennomgang, er problemene med gjengroing på grunn av krypsiv som man har i Otra. Her må jeg få lov å bemerke at når saksordføreren framstiller det som om SV ikke er opptatt av krypsiv, er ikke det tilfellet. Tvert imot, vi mener dette miljøproblemet kan fjernes eller reduseres ved at man tilfører større mengder flomvann nedover vassdraget. Forslaget vi har til behandling i dag, vil imidlertid forsterke problemene med krypsiv i Otra. Det er problemet. NIVAs undersøkelse, som delvis er gjengitt i proposisjonen, konkluderer med at kraftutbygging er den dominerende årsaken til krypsivproblemene. En helhetsvurdering av vassdraget ville også vært i tråd med rådene til fylkesmannen i Vest-Agder og DN om hvordan man skal håndtere denne saken. Videre er vi i SV bekymret for de økonomiske konsekvensene for kraftverkene Iveland og Steinsfoss lenger nede i elva som følger av den foreslåtte reguleringskonsesjonen for Byglandsfjorden. Vi synes ikke at de svarene vi fikk i forbindelse med den åpne høringen, var spesielt beroligende, da utbygger mest var opptatt av å bagatellisere dette spørsmålet. En helhetlig vurdering ville ha avdekket dette – og klargjort eventuelle erstatningsbehov. På denne bakgrunn ønsker jeg å ta opp forslaget om tilbakesendelse av saken, som SV har fremmet, og som er inntatt i innstillingen. Når det er sagt, er vi på bakgrunn av innstillingen fra komiteen oppmerksom på at dette forslaget sannsynligvis ikke oppnår det nødvendige flertall. Jeg vil derfor få lov til å signalisere subsidiær støtte til I og III i innstillingen. På grunn av at beløpet som avsettes til undersøkelser og tiltak mot begroing og forsuring i Otravassdraget, økes til 20 mill. kr, kan vi subsidiært stemme for en fortsatt regulering av Byglandsfjorden. Når det gjelder Otra Kraft og Otteraaens Brugseierforenings søknad om nye overføringer til Brokke nord og sør og bygging av Skarg kraftverk, vil vi påpeke at Setesdal allerede er hardt belastet med vannkraftutbygging, og at denne nye utbyggingen innebærer tørrlegging av Bjørnarå og Bestelandså. Denne søknaden bryter også med samlet plan, der en eventuell kraftutbygging er stipulert til et vesentlig mindre omfang. SV vil på grunn av dette stemme imot II i innstillingen.
Ingvild Vaggen Malvik har tatt opp det forslaget hun refererte til.
Proposisjonen om Otravassdraget behandler i realiteten to saker. Den ene saken dreier seg om fornyelse av reguleringskonsesjoner, uten at det er søkt om nye inngrep. Den andre saken dreier seg om ytterligere overføringer i vassdraget, med bygging av Skarg kraftverk. Jeg er glad for at komiteens flertall ser verdien av at Otteraaens Brugseierforening får adgang til fortsatt å regulere vassdraget. Jeg er også godt fornøyd med at flertallet støtter Regjeringens forslag om ytterligere overføringer og bygging av Skarg kraftverk. Disse nye overføringene vil gi en økt kraftproduksjon på om lag 170 GWh. En slik økning vil være et positivt bidrag til landets kraftoppdekning. Jeg vil også ha nevnt at denne tilleggsutbyggingen er et glimrende eksempel på at eksisterende vannkraftstruktur må utnyttes bedre, slik det framgår av Sem-erklæringen. Jeg kan ikke se at det har noe for seg – slik mindretallet fra SV ber om – at Regjeringen foretar en samlet vurdering av hele Otravassdraget før de to konkrete sakene blir behandlet. Det er nå gått mange år siden reguleringskonsesjonene gikk ut, og det er på tide at det kommer en avklaring med tanke på videre drift av vassdraget. Både regulanten, kommunene og folk flest som berøres av reguleringene, har krav på det. De vilkår som nå skal fastsettes, kan tas opp til alminnelig revisjon samtidig som konsesjonen av 1974, om ytterligere regulering av vassdraget, utløper. Dette vil gi mulighet for å foreta en helhetlig vurdering av vassdraget om 20 år. Innen den tid vil vi ha vunnet god erfaring med de tiltak for utbedring av krypsivproblemene som det nå legges til rette for. Når det gjelder de nye overføringene, var det kommunene som bad om at disse ble behandlet samtidig med fornyelsessaken. Jeg vil nevne at tilleggsoverføringene isolert sett ikke måtte forelegges Stortinget. Jeg registrerer at komiteen – i likhet med Regjeringen – har sett svært alvorlig på det store og uløste problemet med framvekst av krypsiv i vassdraget. Komiteen viser til at grunneiere, frilufts- og miljøorganisasjoner, turistnæringen, kommunene og regulanten alle har pekt på at dette er et særskilt og stort problem i Otravassdraget. Komiteen går av den grunn og under henvisning til forsuringssituasjonen i vassdraget inn for å øke det fondet Regjeringen har foreslått for bekjempelse av krypsiv, fra 10 mill. kr til 20 mill. kr. Jeg har i den forbindelse merket meg flertallets presisering av at krypsivproblemet er så spesielt for dette vassdraget at et slikt krav til regulanten ikke må danne presedens for senere konsesjonssaker. Ellers konstaterer jeg med tilfredshet at komiteens flertall slutter seg fullt ut til proposisjonen. Jeg vil avslutningsvis framheve at kommunene langs Otravassdraget i nesten hundre år har stilt sine naturressurser til rådighet for kraftproduksjon. Denne kraftproduksjonen har i mange år gitt kraftverkseierne store økonomiske fordeler. De vilkår om økonomisk kompensasjon som fastsettes nå, knytter seg til framtidig regulering og må ses i sammenheng med den nytteverdi regulanten vil ha av reguleringsanleggene i framtiden. Otteraaens Brugseierforening har nylig tilskrevet departementet og gitt uttrykk for at kostnadene knyttet til å få konsesjon er så høye at den økonomiske nytteverdien kan bli borte. Regulanten vil derfor vurdere å takke nei til fornyelsen av konsesjonen. Det er viktig å sørge for at den økonomiske kompensasjonen som fastsettes, ikke står i misforhold til den nytteverdien som regulanten kan påregne for den regulerte energimengden. Jeg håper derfor at Otteraaens Brugseierforening aksepterer konsesjonen, med de vilkår som Stortinget nå fastsetter.
Det blir replikkordskifte.
Det er mulig at jeg har litt tungt for det. Statsråden sier at man vil kunne foreta en helhetlig vurdering av vassdraget om 20 år, og signaliserer et ønske om det, men jeg forstår ikke helt hvorfor det er så vanskelig å gjøre denne jobben på dette tidspunkt. Den saken som vi har på bordet nå, gir oss nettopp en anledning til å foreta en ny, helhetlig vurdering av hele Otravassdraget sett under ett. Det er et problem med vassdragsreguleringen, som har konsekvenser for hele vassdraget og kanskje spesielt for de nederste områdene, at man har en stykkevis og delt behandling av konsesjonene. Når man skal gjøre såpass store endringer som særlig bygging av Skarg kraftverk og de nye overføringer innebærer, burde man ha foretatt en helhetsvurdering av hvordan alle de ulike reguleringene påvirker krypsivsproblematikken i Otra.
Jeg tror ikke det er Ingvild Vaggen Malvik som har tungt for det, som hun sa, men at det rett og slett er en uenighet om når det er mest hensiktsmessig å foreta en slik helhetlig gjennomgang, slik jeg antydet. Jeg tror bl.a. at de tiltak som nå gjennomføres for å bekjempe krypsiv i dette vassdraget, vil være et av mange viktige innspill til en slik helhetlig gjennomgang. Virkningen av de tiltak som nå gjennomføres, vil en da kunne vurdere etter en del år. Jeg viste i mitt innlegg for øvrig til at det er svært mange år siden reguleringskonsesjonene gikk ut, og at både kommunene, regulanten og andre som er involvert i dette, har et rimelig krav på en avklaring. Det er den avklaringen Stortinget i dag ønsker å gi.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 12.[[Votering, se side 2097]]
I samsvar med Grunnloven § 75 k har Riksrevisjonen lagt frem for Stortinget antegnelser med svar og forslag til desisjon av Norges statsregnskap og regnskap for administrasjon av Svalbard sammen med ekstrakt av regnskapene for 2001. Riksrevisjonen har tatt opp i alt 22 saker, hvorav 16 antegnelser og seks saker til orientering. Barne- og familiedepartementet, Fiskeridepartementet, Kultur- og kirkedepartementet, Miljøverndepartementet, Nærings- og handelsdepartementet og Samferdselsdepartementet har vært flinkest i klassen. Det er ikke tatt opp saker under disse. I fjor uttalte jeg under debatten at staten så ut til å bli styrt som en dårlig pølsebod, men at det var urettferdig overfor landets pølsebodeiere. Med det samme forbeholdet må det være lov til å si at styringen av staten for regnskapsåret 2001 har avansert noe, men at det enda er et ganske godt stykke igjen til vi kan kalle det et godt gourmetkjøkken. En samlet komite har imidlertid merket seg at Riksrevisjonen ser positivt på at Finansdepartementet har gjennomført en rekke opplæringstiltak for å bedre økonomifunksjonen i staten, og at det gjennomgående synes å ha vært betydelige forbedringer sammenliknet med regnskapsåret 2000. Flere etater som ikke fikk sine regnskap godkjent da, har fått det nå. Det er tilfredsstillende. Selv om statsregnskapet og den tradisjonelle regnskapsføring fra Riksrevisjonen politisk kan virke mindre potent enn den undertiden mer politiserte debatt en kan få i tilknytning til enkelte konkrete forvaltningsrevisjoner, og vel også i tilknytning til neste sak, Dokument nr. 3:2 om statsrådens forvaltning av selskaper og banker, skal man ikke kimse av betydningen av at det fokuseres på dette arbeidet. Selv om det ikke alltid blir en opphetet debatt her i stortingssalen, viser vel forbedringene som Riksrevisjonen påpeker, at Dokument nr. 1 og regnskapsrevisjonen ikke må spille en mindre rolle i Riksrevisjonens arbeid i fremtiden. Til tross for at Riksrevisjonen som nevnt peker på en rekke forbedringer, er en samlet komite ikke spesielt fornøyd med at Statsbygg fortsatt ikke har gode nok rutiner for sin anskaffelsesvirksomhet. Dette har Statsbygg hatt til felles med Olje- og energidepartementet. Manglende anbudsprotokoller og dokumentasjon i forbindelse med anskaffelser ble ikke akkurat forbigått i stillhet fra Riksrevisjonen og Stortingets side verken i fjor eller tidligere, og har vist seg å være et vedvarende problem som komiteen forutsetter at de berørte departementer ikke bare vier oppmerksomhet, men også gir den nødvendige korreks. Komiteen vil nøye følge opp departementets varslede gjennomgang av Statsbygg. Innføring av nye datasystemer i kommuner, fylker og i staten er et kapittel for seg. UDIs nye datasystem for behandling av utlendings- og flyktningsaker ble levert for sent, kostet dobbelt så mye som forutsatt og påførte ekstra kostnader til drifting av det gamle systemet i overgangsperioden på halvannet år på grunn av somling med levering. Økonomistyring, kvalitetskontroll og kontroll av fremdrift stod til stryk, og komiteen er glad for at departementet nå har etablert en tettere oppfølging av prosjektet for å avhjelpe at korrigerende tiltak i sin tid ikke ble satt i gang før forsinkelsen og ekstrakostnadene var et faktum. Under Finansdepartementet har komiteen merket seg at departementet har satt i gang et betydelig arbeid for å avhjelpe de negative virkningene ved innføring av nytt forvaltningssystem for merverdiavgift samt at Skattedirektoratets regnskap for skatteetaten ikke kunne godkjennes. Komiteen avventer i likhet med Riksrevisjonen departementets og Skattedirektoratets omforente rapporteringskrav og forutsetter at forholdene bringes i orden. Staten bør fortrinnsvis ha orden i eget hus hvis skattemoralen blant folk flest skal forventes å øke. En samlet komite benytter også anledningen til å presisere at det ikke bør være en praksis at Forsvaret innvilger personer avgangsstimulerende tiltak i det ene øyeblikket for så å hyre inn de samme menneskene i det andre øyeblikket. Det er sikkert hyggelig nok for dem det gjelder, å motta sluttpakke og godtgjørelse for utført konsulentvirksomhet samtidig, men det bidrar ikke til å styrke Forsvarets anseelse og tiltro til at Forsvaret har nevneverdig evne til langsiktig planlegging. En samlet komite er videre bekymret for at NORAD brukte uforholdsmessig lang tid på å bringe i orden visse forhold rundt samarbeidet med de frivillige organisasjonene og understreker betydningen av klare retningslinjer og rutiner her. Komiteen har også kritiske merknader, men med noe ulik ordlyd, uten reelle materielle ulikheter, slik jeg ser det, mellom et flertall og et mindretall til Trygdeetatens regnskap. For Høyres og Kristelig Folkepartis del er vi sterkt kritiske til det som fremkommer fra Riksrevisjon-ens side om feilutbetalinger og lite effektiv innkreving av utestående krav. Dette viser med all tydelighet behovet for forenklinger av regelverket og omlegging av arbeidsformer. Når det gjelder eventuelle ytterligere kommentarer vedrørende flertallets merknader om Trygdeetaten, overlater jeg det til flertallet.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 13.[[Votering, se side 2097]]
Kjell Engebretsen, komiteens sekretær, får ordet, så vi holder litt styr på dette.
Ja, vi må holde litt styr på dette, for sakens ordfører, Jørgen Kosmo, er opptatt med andre oppgaver her i salen. Riksrevisjonen har gjennomført kontroll med statsrådenes forvaltning av statens interesser i selskaper, i banker osv. for 2001. Kontrollen har vært omfattende. Det dreier seg om 30 aksjeselskaper hvor staten er eneeier, 33 aksjeselskaper hvor staten er en betydelig eier, seks statsforetak, fem regionale helseforetak og åtte virksomheter regulert ved særskilt lov, i tillegg til 26 studentsamskipnader. Hensikten med denne kontrollen er å få bekreftet om de aktuelle statsråder utøver sin rolle som forvalter av statens interesser i samsvar med Stortingets forutsetninger og i overensstemmelse med Stortingets ulike vedtak. Riksrevisjonens rapport er i det vesentligste rettet inn mot økonomiske forhold, og det er i betydelig grad i tråd med de instrukser Stortinget har gitt for slik kontroll. Komiteen peker imidlertid på at hvorvidt statsråden gjennom sine styringssignaler har ivaretatt Stortingets intensjoner og forutsetninger av ikke-økonomisk karakter, ikke framgår av rapporten. Komiteen viser til Frøiland-utvalgets innstilling – hvis jeg får lov til å sitere hva som finnes der: «På mange områder har imidlertid selskapene også viktige oppgaver knyttet til bredere samfunnsinteresser, sektorpolitikk mv. Slike oppgaver kan være tillagt ut fra hensynet til forvaltning av naturressurser, eller tilgang på viktige fellesgoder som infrastruktur og godt tjenestetilbud[[f.eks. innen samferdsels- og kultursektoren]] Det skjer strukturendringer i virksomhetene i samfunnet i dag, endringer av virksomhetenes styringsform osv. Men når det gjelder hvordan komiteen har sett på dette, viser man igjen til Frøiland-utvalgets innstilling og understreker at «fristilling av statlig virksomhet ikke i vesentlig grad må svekke Stortingets og Riksrevisjonens kontroll». Selv om nye organer etableres utenfor det ordinære forvaltningsapparatet, reduserer ikke det betydningen av at viktige samfunnsoppgaver ivaretas. I komiteens merknader vil man finne mindre uenigheter på de ulike områdene som vedrører økonomireglementer, generalforsamlinger osv., og hvor det har vært større eller mindre – oftest mindre – uregelmessigheter, men man ser ikke noen grunn til å gå ytterligere inn på dette her. En samlet komite står imidlertid bak følgende – og igjen et sitat fra innstillingen, hvis presidenten tillater det: «Komiteen vil understreke at også andre oppgaver de ulike selskaper er pålagt av Stortinget bør vurderes som ledd i selskapskontrollen og ber Riksrevisjonen foreta en vurdering av hvorledes man kan gjøre dette på best mulig måte.» Jeg tror komiteen er veldig enig i at dette er selve essensen i komiteens arbeid i denne saken.
Det pleier ikke å være mye debatt knyttet til dette dokumentet, da det er relativt bred og tverrpolitisk enighet om viktigheten av Riksrevisjonens arbeid. Denne gangen ser det ut som om det er stor uenighet mellom flertallet og mindretallet i komiteen, og noen vil trekke den slutning at det bare går på den motsetningen som naturlig vil gjøre seg gjeldende mellom regjering og opposisjon. Men generelt er det som «assisterende saksordfører» sa, at forskjellene mellom flertallet og mindretallet ikke bør overdimensjoneres og gjøres større enn de er. Men det bør vel sies at saksordføreren og flertallet går rimelig høyt på banen når det gjelder språkbruken i merknadene, spesielt når det gjelder formelle feil og manglende retningslinjer etter økonomireglementet. Også Høyre og Kristelig Folkeparti er selvfølgelig enige i at det for året 2001, hvor altså Arbeiderpartiet styrte 80 pst. av tiden, var en klar forutsetning at instrukser etter økonomireglementet skulle være på plass. Men da nye statsråder i fjor sommer gjorde det klart at man ville rette opp forholdene, ville det vært gledelig om de hadde tatt seg de ekstra sekundene det ville ha tatt å sjekke nærmere en del ting som står omtalt i merknadene, spesielt når det er stortingspresidenten som er ordfører for saken, og som har som sin hovedoppgave å sikre Stortingets verdighet. La meg ta et par eksempler på ordbruk som saksordføreren går god for, på tross av direkte oppfordring om å ta seg det bryderiet det ville ha vært å sjekke et par ting nærmere. Når det gjelder Landbruksdepartementet, ber saksordføreren og flertallet om at statsrådene bringer forholdene «omgående» i orden. Jeg har her et brev til Riksrevisjonen av 20. desember 2002 – offentlig tilgjengelig informasjon. Hadde saksordføreren tatt en rask telefon eller skrevet et brev, ville man fått klarlagt at dette allerede var brakt i orden – det er brakt i orden i dag. Dette har Høyre og Kristelig Folkeparti uttrykkelig gjort saksordføreren oppmerksom på, men man har altså ikke funnet det opportunt å sjekke om forholdet er rettet opp. I stedet velger man en kritisk merknad det ikke er grunnlag for. Jeg synes egentlig det er ganske trist. Under Utdannings- og forskningsdepartementet er det to andre eksempler. Vedtektene for Norsk Synkrotronforskning AS ble endret i ekstraordinær generalforsamling 8. november 2002 for så vidt gjelder § 9.3 om vilkårene for vedtektsendring og § 9.1 om hvem som innkaller til generalforsamling, og brakt i samsvar med aksjelovgivningen på de aktuelle punktene. De forhold Riksrevisjonen har påpekt, er dermed brakt i orden som et ledd i departementets oppfølging av merknadene i tilslutning til Riksrevisjonens selskapskontroll for revisjonsåret 2001. Dette kunne saksordføreren og flertallet lett funnet ut, om man hadde tatt det bryderiet. Når det gjelder Slemdalsveien 7, ble selskapets vedtekter endret i ordinær generalforsamling den 27. juni 2002, i tråd med Riksrevisjonens merknader, noe som til overmål også fremgår av teknisk sammendrag. Når det gjelder rutiner for oversendelse av protokoller, er dette innskjerpet av departementet og forventes oppfulgt av Universitetet i Oslo. Tøyenfondets kapital, inkludert verdien av fondets aksjer, er ført inn i statens kapitalregnskap for 2001. Det forholder seg således ikke slik at statens aksjer i Slemdalsveien 7 AS ikke er tatt med i statens kapitalregnskap, men av regnskapstekniske grunner ble aksjene ikke ført inn i aksjeoversikten i tabell 3.10 og den tilhørende kapitalkonto i St.meld. nr. 3 for 2001–2002. I statens kapitalregnskap for 2002 har departementet delt Tøyenfondets kapitalkonto slik at aksjene fondet eier for Universitetets formål, føres i aksjeoversikten i tabell 3.10 og den tilhørende kapitalkonto under Utdannings- og forskningsdepartementet. Det kunne derfor vært greit å vite hvilke forhold saksordføreren og opposisjonen nå ber Utdannings- og forskningsdepartementet bringe «omgående» i orden. Slik kunne jeg fortsette. Alle partiene i kontroll- og konstitusjonskomiteen ser ut til å dele de prinsipielle synspunktene om at det formelle skal være i orden. Når vi fra Høyres og Kristelig Folkepartis side har valgt å gå ut av en del av flertallsmerknadene med krav om såkalt omgående retting, skyldes det rett og slett at vi i flere tilfeller er klar over at dette allerede er rettet, og vi er av den oppfatning at også kontroll- og konstitusjonskomiteen bør være opptatt av det formelle når det gjelder sin egen virksomhet. Som førstereisgutt i landets parlament leter man med lys og lykte etter potensielle forbilder i gangene. En presidentkandidat fikk sin dagdrøm knust, som det het den gang. Jeg skal ikke, når stortingspresidenten sitter så nær, si at jeg har fått min knust av den merknaden som står her, men den har i hvert fall fått noen kraftige sprekker.
Målet med ein slik kontroll som Riksrevisjonen denne gongen legg fram, er å skaffa Stortinget ei oversikt over forvaltinga av den statlege eigarskapen i verksemder der staten er eineeigar eller eig delar av ei verksemd. Ein eigarskap i ei verksemd kan utøvast både passivt og aktivt. Vår oppgåve som kontrollorgan må i denne samanhengen vera å sørgja for at nødvendig reglement er på plass, og at det vert følgt. Forskjellen på å vera i opposisjon og å vera i posisjon i slike saker ligg ofte i graden av bekymring. Ein kan ofte få inntrykk av at det frå delar av opposisjonen gjeld å gjeva uttrykk for sterkast mogleg bekymring. Lat meg ta eit døme: No nemnde representanten Dahl noko som står under Landbruksdepartementet, men det er eigentleg eit svært godt eksempel. Der seier opposisjonen: «Disse medlemmer vil understreke departementets plikt til å sørge for slike retningslinjer og forutsetter at forholdet omgående bringes i orden.» I brev til Riksrevisjonen av 20. desember 2002 går det fram at slike retningslinjer alt er på plass. Dette er offentlege dokument som er tilgjengelege, men dersom ein hadde undersøkt dette, trong ein ikkje ha vore så bekymra. Eit forhold komiteen også tidlegare har funne grunn til å kommentera, er bruken av munnlege avtalar. Under kapittel 4.2 kjem det fram at juridisk bistand har vore innhenta ved denne typen forenkla avtalar. Dette meiner ein samla komite er kritikkverdig, og komiteen peikar på at konsulentbistand og advokatbistand skal avtalast skriftleg. Eg har merka meg næringsministeren si restriktive haldning til at styremedlemer skal ha honorerte oppgåver for den verksemda han eller ho er styremedlem i. Dette er svært viktig. Habilitet er eit område der både Riksrevisjonen og denne komiteen skal vera svært vakne i tida framover. Naturlegvis skal ein ved hjelp av eit detaljert regelverk forsøkja å styra unna fallgruvene på dette området. Men til sist vert det dei etiske krava den einskilde set til seg sjølv, som vert avgjerande. Oppsummert ser det ut til at alle partia i kontroll- og konstitusjonskomiteen deler det synspunktet at det formelle skal vera i orden. Når regjeringspartia i ein del tilfelle har valt å gå ut av fleirtalsmerknadene der ein krev «omgående» retting, må dette sjåast i lys av at det som er påtala, alt er på plass.
Riksrevisjonens årlige dokument om kontroll med statens eierinteresser følges alltid med stor interesse og en viss frykt – kan en si – i de departementene som forvalter eierinteressene. Næringsdepartementet er jo i stigende grad et departement som forvalter store eierskap på vegne av staten. Det er mitt klare inntrykk, som også har vært referert av et par av dem som har hatt ordet tidligere, at en del av påpekningene fra Riksrevisjonen er blitt rettet opp før kontroll- og konstitusjonskomiteen har fått gi uttrykk for sitt syn. Ingenting er for så vidt bedre enn det. Komiteen tar i sine generelle merknader opp ett viktig spørsmål. Det er hvorvidt statsrådene gjennom styringssignaler har fulgt opp Stortingets intensjoner av ikke-økonomisk art. Komiteen ber Riksrevisjonen vurdere hvorledes dette kan gjøres på best mulig måte. Det er et viktig spørsmål og et meget komplisert spørsmål. Såkalte styringssignaler kan være så mangt og trekker definitivt i forskjellige retninger. Jeg mener at forutsetningen bør være at styringen av våre bedrifter skal skje gjennom klare vedtak, vedtak som videreformidles til det aktuelle selskapet ved at det treffes på de rette steder. Det vil stort sett si i generalforsamling eller eventuelt ved brev fra departementet til selskapet ved tildeling av midler. Da har også Riksrevisjonen et utvetydig grunnlag for sin kontroll. Stortingets og Riksrevisjonens kontroll med fristilling av statlige virksomheter er også et sentralt spørsmål som komiteen tar opp, og jeg vil nevne at dette bl.a. vil inngå som en naturlig og viktig del i forbindelse med det nylig nedsatte Statseierskapsutvalgets arbeid. Hva gjelder Nærings- og handelsdepartementets saksfelt, har komiteen tatt opp engasjementet av en advokat i forbindelse med salg av statens aksjer i Medisinaldepotet. Det er vel kanskje det punktet i hele innstillingen hvor komiteen uttrykker den sterkeste kritikken. Der står det: «Komiteen stiller seg sterkt kritisk til den sammenblanding av roller hvor styreleder også har vært selskapets advokat, som har funnet sted. Komiteen vil presisere at selskapers styremedlemmer eller virksomheter disse er tilknyttet, ikke bør utføre konsulentoppdrag eller andre særskilt honorerte oppdrag for det selskapet de sitter i styret i.» Det er en kritikk som er sterk, og som jeg fullt ut deler. Når det gjelder Norsk Medisinaldepot ASA, salget av statens aksjer i den forbindelse og styreleders engasjement utover det å være styreleder, også som juridisk rådgiver, var det noe som fant sted før undertegnede tiltrådte. Det vil være allment kjent at jeg har tatt tak i hele problemstillingen knyttet til habilitet i forhold til det å sitte i styrer. Jeg har, som Stortinget også vet, foretatt øyeblikkelige utskiftninger i en del styrer når jeg har funnet situasjonen utilfredsstillende nettopp i forhold til dette. Etter mitt skjønn bør man som en hovedregel tilstrebe at ikke bare de personer som har oppdrag, men også personer som har hatt oppdrag, eller for den saks skyld har vært ansatt i selskapet over – jeg vil si – en femårsperiode, ikke bør velges inn i disse styrene. Vi er helt avhengige av troverdighet på dette området. Jeg er glad for at den kritikken er nedfelt så klart og vil være et nyttig styringssignal i det videre arbeidet. Jeg er også glad for at komiteen deler den oppfatningen.
Det er nok slik at Regjeringen hele tiden forbedrer, justerer og ordner opp i det som Riksrevisjonen kommer med av kritiske merknader – naturligvis. Så kan det være en mismatch mellom når komiteen for sin del har behandlet en sak, og når Regjeringen har gjort de ulike tingene. Hvis det er situasjonen, kan Regjeringen naturligvis sørge for at det kommer til komiteens kunnskap. Jeg vil sitere noe fra de merknadene som bl.a. medlemmer fra Høyre har vært med på når det gjelder Kommunal- og regionaldepartementet. Høyres merknader avsluttes med: «Disse medlemmer har merket seg at departementet i svarbrevet uttaler at det vil sørge for at det i neste ordinære generalforsamling foretas valg i samsvar med lov og vedtekter.» Det er i og for seg ikke på plass, men man peker på at man har fått beskjed om at det skal bringes i orden – og det vil naturligvis bli gjort. Når det gjelder Landbruksdepartementet, er det en felles merknad fra komiteen, hvor man sier: «Komiteen finner det kritikkverdig at man inngår muntlige avtaler om advokatbistand og forutsetter at departementet for fremtiden sørger for at alle avtaler om advokat eller annen konsulentbistand avtales skriftlig», som statsråden nettopp henviste til. I en annen merknad som gjelder Landbruksdepartementet, sier medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti: «Disse medlemmer har merket seg at statsråden i sin beretning av 11. juni 2002 opplyste at instruks/retningslinjer ville bli utarbeidet og oversendt Riksrevisjonen.» Jeg tviler ikke på at det vil skje. Videre sier medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti i sin merknad vedrørende Nærings- og handelsdepartementet: «Disse medlemmer har merket seg at næringsministeren deler denne oppfatningen og vil følge det opp ved fremtidig styrevalg.» Og videre, under Utdannings- og forskningsdepartementet, sier medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti at de «har merket seg at statsråden i sin beretning 26. juli 2002 har orientert om at departementet vil sørge for at selskapets vedtekter blir rettet opp». Så jeg tror nok kanskje at en mer rimelig debattform i forhold til dette ville være å si at vi ser at noe er underveis her, vi kommenterer og har merknader i forhold til den riksrevisjonsrapporten som foreligger – og det forelå ikke dokumentasjon hos oss om at dette var på plass.
«Assisterende saksordfører» hadde nå en gjennomgang som kanskje klargjorde det meste. Jeg synes det er bra at mye av det Riksrevisjonen og komiteen har påpekt, allerede er brakt i orden, slik statsråden også gjorde rede for. Men generelt: Om det er slik at det er mye nytt i en sak, mener vi fra Arbeiderpartiet at de ulike statsrådene vil stå seg på å gjøre komiteen skriftlig oppmerksom på dette. Jeg tror ikke at det for en kontrollkomite skal være slik at enkelte komitemedlemmer sier at ulike forhold er brakt i orden. Det må være skriftlighet, og det må være et krav til statsrådene dersom det er nye ting som er viktig for sakens framstilling. Jeg tror at det nok i det lange løp kan være et ekstra pluss for de partiene som nå sitter med regjeringsansvar, at skriftligheten utvikles noe mer.
Jeg skal være kort. Jeg er tilfreds med at representanten Engebretsen siterer alle våre merknader, som vi selvfølgelig synes er helt fortreffelige. Jeg konstaterer også at manglene i merknadene til flertallet, som jeg bad om svar på, ikke kommenteres. Det er nevnt noe her om Regjeringens opplysningsplikt. Meg bekjent er det to måneder siden noen interne retningslinjer ble utformet, og det ville kanskje vært naturlig om komiteen f.eks. hadde tatt seg bryderiet med å spørre om noe hadde skjedd – jeg visste ikke at Regjeringen skulle oversende hvert eneste lille notat som var i et departement, for jeg har fått med meg at vi får såpass mye papir fra før. Dette kunne man lett gjort ved å stille konkrete spørsmål da komiteen drev sin saksbehandling. Vi er selvfølgelig enig i at skriftlighet er en absolutt hovedregel når det gjelder konsulentbistand. Jeg tror vi utformet noen merknader i den retning i fjor, så det er vi helt enig i. Ellers viser jeg til hva næringsministeren har sagt tidligere her i dag. Skriftlighet ved konsulentbistand er et absolutt krav, men man kan ikke være så absolutt at man ikke i et særskilt tilfelle kan gjøre et unntak.
Jeg følte behov for å tegne meg til et kort innlegg på slutten av debatten, fordi det har kommet frem såpass mye som det er greit bare å knytte en kort kommentar til. Når det gjelder saksbehandlingen i komiteen, har det vært et tema også i denne debatten. Vi får evaluere vår måte å jobbe på på et mer egnet tidspunkt. Jeg tror nok en bør ta innover seg at når det under en komitebehandling fremlegges opplysninger i god tid før innstillingen skal avgis om at ting er brakt i orden, og flertallet bare vender det døve øret til, kjører rett på som en bulldoser og ikke viser noen som helst interesse for nye faktaopplysninger, kan en ikke forvente en annen type debatt enn den vi har fått her i dag. Det er ment som en liten oppfordring i forhold til senere saker. Det kan kanskje være greit å være noe mer lydhør når det gjentatte ganger blir opplyst om at det faktisk er et annet faktagrunnlag som foreligger i en sak. Ellers hadde jeg bare lyst til å gi uttrykk for meget stor glede og tilfredshet med næringsministerens meget tydelige budskap når det gjelder dette med rolleblandinger i forhold til engasjement i selskaper. Jeg tror Norge knapt har hatt en næringsminister som har vært så tydelig på at man ikke skal sammenblande roller i forhold til styreleder, advokatvirksomhet osv. Det har komiteen gitt meget tydelig uttrykk for, og jeg er veldig glad for at næringsministeren har kvittert ut den kritikken ved gjentatte ganger å vise til hva han har gjort, og til hvilken kurs han vil følge i tiden fremover.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 14.[[Votering, se side 2098]]
Vi går da til votering over de saker som er oppført på dagens kart.
Under debatten er det satt fram i alt 17 forslag. Det er forslag nr. 1, fra Øyvind Korsberg på vegne av Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartietforslagene nr. 2–6, fra Øyvind Korsberg på vegne av Fremskrittspartietforslag nr. 7, fra Hallgeir H. Langeland på vegne av Sosialistisk Venstreparti og Senterpartietforslagene nr. 8–14, fra Hallgeir H. Langeland på vegne av Sosialistisk Venstrepartiforslagene nr. 16 og 17, fra Inger S. Enger på vegne av Senterpartietforslag nr. 18, fra Leif Frode Onarheim på vegne av Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti Presidenten gjør oppmerksom på at forslag nr. 15, fra Sosialistisk Venstreparti, ikke er tatt opp. Forslag nr. 18, fra Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti, er omgjort til et oversendelsesforslag. Forslaget lyder da i endret form: «Det henstilles til Regjeringen å holde av et rimelig antall av de planlagte 50 nye konsesjonene for matfiskoppdrett av laks inntil videre i påvente av at tidligere midlertidige sikringssoner for laks frigis for lakseoppdrett i forbindelse med supplering og ferdigstillelse av ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder i 2004/2005, slik at det kan bli mulig å benytte noen av de nye konsesjonene i disse områdene.» Presidenten foreslår at forslaget oversendes Regjeringen uten realitetsbehandling. – Det anses vedtatt. Det voteres over forslagene nr. 16 og 17, fra Senterpartiet. Forslag nr. 16 lyder: «Ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder evalueres etter 10 år, slik at det kan vurderes endringer i ordningen både når det gjelder beskyttelsesregime og arealer.» Forslag nr. 17 lyder: «For den nasjonale laksefjorden i Dalsfjorden settes yttergrensa ved grensa for den midlertidige sikringssonen, for Nordfjord ved Kroknes-Mettenes, for Romsdalsfjorden ved Vågstrand-Oksen, for Sunndalsfjorden ved Fjøseid-Merraberget og for Halsafjorden ved Aksnes-Båtvikneset.»
Det voteres over forslagene nr. 8–14, fra Sosialistisk Venstreparti. Forslag nr. 8 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide en kompensasjonsordning og umiddelbart inngå forhandlinger med de aktuelle anleggene om utflytting. Det skal være et premiss at anleggene ved reetablering tilfredsstiller de samme tekniske krav til blant annet rømningssikkerhet som skal gjelde for alle nye anlegg fra 2004.» Forslag nr. 9 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utrede verdien til merkevaren «Norwegian Salmon», og vurdere i hvilken grad den vil devalueres om Norge ikke forvalter villlaksstammene sine bærekraftig, og melde tilbake til Stortinget på egnet måte.» Forslag nr. 10 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide en strategi for utviklingen av en bærekraftig oppdrettsnæring i Norge og etablere et system for miljømerking av norsk oppdrettsfisk, og melde tilbake til Stortinget på egnet måte innen fremleggelsen av budsjettet for 2004.» Forslag nr. 11 lyder: «Stortinget ber Regjeringen iverksette krav om merking av oppdrettsfisk for å redusere rømning og bidra til å identifisere, påtale og bevise miljøkriminalitet i forbindelse med rømning, sykdomsspredning og dumping, og gjøre dette gjeldende med virkning fra 1. september 2003.» Forslag nr. 12 lyder: «Stortinget ber Regjeringen om å innføre tekniske krav til alle oppdrettsanlegg fra 1. januar 2004 for blant annet å gjøre de rømningssikre.» Forslag nr. 13 lyder: «Stortinget ber Regjeringen opprette de femti nasjonale laksevassdrag og ni nasjonale laksefjorder som foreslått av Villaksutvalget, og i tillegg inkludere Eidfjordvassdraget[[Hordaland]] og Årdalselva[[Rogaland]] Forslag nr. 14 lyder: «Ordningen med midlertidige sikrings- og tiltakssoner videreføres i tråd med føre-var-prinsippet, og det iverksettes strakstiltak for å løse truslene knyttet til lakselus og rømming av oppdrettslaks.»
Det voteres over forslag nr. 7, fra Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen etablere en ordning hvor det ved eventuelle negative konsekvenser av vernetiltak gis økonomisk kompensasjon til lokalsamfunn, blant annet ved omstillingsordninger og utviklingsprosjekter for landbaserte oppdrettsanlegg.»
Det voteres over forslag nr. 2 og forslagene nr. 4–6, fra Fremskrittspartiet. Forslag nr. 2 lyder: «Stortinget ber Regjeringen avvikle ordningen med midlertidige sikringssoner for laksefisk innen 2003.» Forslag nr. 4 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utsette innføring av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder, og prioritere bekjempelse av gyro og lakselus.» Forslag nr. 5 lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme sak om villaksen innen 2006, slik at tiltakene kan evalueres.» Forslag nr. 6 lyder: «Stortinget ber Regjeringen gjøre følgende grensejusteringer ved innføring av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder: Svennerbassenget: Grensen settes på samme sted som sør-grense for den midlertidige sikringssonen, dvs. fra Mejulen i Bamble.Sognefjorden: Grensen for laksefjord må settes etter en rett linje fra Vangsnes i Vik kommune til Engesæter i Leikanger kommune.Dalsfjorden i Sogn og Fjordane: Grensen trekkes tilbake til tidligere nivå, dvs. innenfor en linje trukket fra Otterstein i Askvoll kommune til østsiden av Dalevassdraget i Fjaler kommune.Nordfjord: Flytte grensen inn forbi Hyenfjorden, innenfor en linje mellom Anda og Lote i Gloppen kommune.Halsafjorden: Legges på linje med nåværende midlertidige sikringssone, dvs. mellom Aksneset og Flessa[[Båtviksneset]]
Det voteres over forslag nr. 3, fra Fremskrittspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen skille mellom oppdrettskonsesjoner av regnbueørret og oppdrettslaks når det gjelder drift og etablering innenfor midlertidige sikringssoner for laksefisk og nasjonale laksefjorder.» Arbeiderpartiet har varslet at de støtter forslaget.
Det må være feil.
Javel, da støtter Arbeiderpartiet ikke forslag nr. 3.
Det voteres over forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen senest i forbindelse med Revidert nasjonalbudsjett for 2003 komme tilbake til Stortinget med tidsplan og finansiering av Direktoratet for naturforvaltnings handlingsplan mot gyro og den langsiktige oppfølgingen av bekjempelsen av lakseparasitten.»
Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti har varslet at de ønsker å stemme imot.
Det voteres over forslag oversendt fra Odelstingets møte 13. februar 2003: «Stortinget ber Regjeringen gjennomføre en samla evaluering av lov om miljøinformasjon etter at Klagenemnda har vært i funksjon i to år.»
Det voteres over forslag fra stortingsrepresentant Øyvind Vaksdal på vegne av Fremskrittspartiet og Senterpartiet oversendt fra Odelstingets møte 13. februar: «Stortinget ber Regjeringen foreta en evaluering av loven etter at den har virka i to år.Følgende områder må spesielt vurderes:– Endringer i renovasjonsavgiften for forbrukerne.– Kostnader for næringslivet – spesielt i distriktene.– Endring i transportmønsteret.» Sosialistisk Venstreparti har varslet at de støtter forslaget. Arbeiderpartiet har varslet at de skal gi en stemmeforklaring.
Nei, det er dette forslaget vi støtter.
Javel, da har vi fått oppklart den misforståelsen. Det betyr at Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet støtter dette forslaget.
Inger S. Enger har bedt om ordet til stemmeforklaring.
Uten at det får de helt store konsekvenser, ber jeg om at dette forslaget gjøres om til et oversendelsesforslag.
Forslaget fra stortingsrepresentant Ola T. Heggem på vegne av Senterpartiet oversendt fra Odelstingets møte 13. februar 2003 er foreslått omgjort til et oversendelsesforslag. Forslaget får da følgende ordlyd: «Det henstilles til Regjeringen å utforme ordningen slik at kostnadene med kommunenes kontroll- og tilsynsvirksomhet dekkes fullt ut av avfallseieren.» Presidenten foreslår at dette forslag oversendes Regjeringen uten realitetsvotering – og anser det bifalt.
Under debatten har Hallgeir H. Langeland satt fram et forslag på vegne av Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet: «Stortinget ber Regjeringen om å gjennomgå energiloven med sikte på å revidere krav til magasinfylling i vannkraftverk på ulike årstider, samt andre regulerende tiltak. » Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og komiteens innstilling.
Under debatten har Ingvild Vaggen Malvik satt fram følgende forslag på vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide en nasjonal strategi for tilrettelegging av utbygging av toveiskommunikasjon i strømnettet over hele landet mellom strømkunde, strømleverandør og nettselskap, og ber Regjeringen komme tilbake med forslag til finansiering i saken om nett-tariffene.»
Under debatten har Karin Andersen satt fram følgende forslag på vegne av Sosialistisk Venstreparti: «Stortinget ber Regjeringen innføre støtteordninger som gjør folk mindre avhengig av strøm til oppvarming, lik de som er innført i Sverige. Oppvarming ved hjelp av vannbåren varme, bioenergi, solenergi og varmepumper må kvalifisere til støtteordninger når disse fortrenger oppvarming ved hjelp av strøm eller fossil oppvarming.» Det voteres alternativt mellom dette forslaget og komiteens innstilling.
Høyre og Kristelig Folkeparti har varslet at de støtter II.
Under debatten har Sylvia Brustad satt fram følgende forslag på vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å endre, eller gi dispensasjon fra NVEs forskrift, «Forskrift om måling, avregning og samordnet opptreden ved kraftomsetning og fakturering av nettjenester» slik at månedlig fakturering kan gjennomføres på permanent basis.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og komiteens innstilling.
Under debatten er det satt fram fem forslag. Det er forslag nr. 1, fra Sylvia Brustad på vegne av Arbeiderpartietforslag nr. 2, fra Øyvind Vaksdal på vegne av Fremskrittspartietforslagene nr. 3–5, fra Ingvild Vaggen Malvik på vegne av Sosialistisk Venstreparti Det voteres først over forslagene nr. 3–5, fra Sosialistisk Venstreparti. Forslag nr. 3 lyder: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at søknadene om støtte til energiomlegging behandles løpende, og at ordningen må være langsiktig og forutsigbar. Antallet søknader som til enhver tid foreligger må ikke påvirke behandlingstid, støttebeløp eller hvorvidt alle faktisk får støtte.» Forslag nr. 4 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utvide Husbankens støtteordninger for installering av vann- og luftbåren varme slik at minst like mange husbankfinansierte hus blir bygd med fleksibel oppvarming som ellers i boligmarkedet.» Forslag nr. 5 lyder: «I statsbudsjettet for 2003 gjøres følgende endring: Kap.PostFormål:Kroner1825Omlegging av energibruk og energiproduksjon70[[ny]] Tilskudd til elektrisitetssparing i private husholdninger, bevilges med ...300 000 000»
Det voteres så over forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge kostnadseffektive og teknologinøytrale kriterier til grunn ved tildeling av midlene til elektrisitetssparing i privathusholdninger.»
Det voteres så over forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen fjerne avgiften på HFK-gasser.»
Under debatten har Hallgeir H. Langeland satt fram to forslag på vegne av Sosialistisk Venstreparti. Hallgeir H. Langeland – til stemmeforklaring.
Etter oppmoding frå ein del parti i salen ønskjer SV å gjera forslag nr. 2 om til eit oversendingsforslag.
Forslag nr. 2, fra Sosialistisk Venstreparti er omgjort til et oversendelsesforslag, og får følgende ordlyd: «Det henstilles til Regjeringen å fremme tiltak for å sikre at oppdrag knyttet til utbygging på norsk sokkel kan utføres av norsk verftsindustri.» Presidenten foreslår at dette forslag oversendes Regjeringen uten realitetsvotering – og anser det som bifalt. Det voteres så alternativt mellom forslag nr. 1, fra Sosialistisk Venstreparti, og komiteens innstilling. Forslag nr. 1 lyder: «Snøhvit-utbyggingen stoppes med umiddelbar virkning.»
Eg stemde feil.
De riktige stemmetallene blir da 79 for komiteens innstilling og 14 for forslaget fra Sosialistisk Venstreparti. Dermed er innstillingen bifalt.
Under debatten har Ingvild Vaggen Malvik satt fram et forslag på vegne av Sosialistisk Venstreparti. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen foreta en samlet vurdering av hele Otra-vassdraget før saken om ny reguleringskonsesjon for Byglandsfjord m.m. i Otra-vassdraget samt bygging av Skarg kraftverk og nye overføringer[[Brokke nord og sør]] Det voteres alternativt mellom dette forslaget og komiteens innstilling til II.
Sosialistisk Venstreparti har varslet at de vil støtte innstillingen.