Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 110 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja imam pitanje za ministra unutrašnjih poslova Stefanovića dr Nebojšu, što bi rekao neko ovde. Pošto mi ne odgovara na moja prethodna pitanja, a ja i dalje temeljito obavljam istražne radnje, sad mu postavljam novo pitanje – zašto MUP dozvoljava da potpredsednik Vlade Rasim Ljajić kriminalnim radnjama kupuje celi Novi Pazar? Evo, nekoliko detalja. Bačevac, piši sve. Ugostiteljsko preduzeće „Lipa“ iz Novog Pazara čim je Rasim Ljajić došao na vlast u tom starom srpskog gradu, prodato je za 1.250.000 evra. „Lipa“ je imala na desetine svojih objekata u Pazaru, gde, na primer, samo hotel „Vrbak“ vredi par miliona evra. Dakle, višestruko ispod cene preduzeće je prodato. Kupili ljudi Rasima Ljajića za njegov račun, jer on, znate, nije toliko glup da sve ovo što zaradi raznim kriminalnim radnjama drži u nekom budžaku, pa da miševi pojedu ili da mu neko jednog dana otme, on pametno ulaže u nekretnine. Motel „Pazarište“ ili „Stari Ras“ takođe vredi par miliona evra. „Pazarište“ se prostire na nekoliko hektara zemlje gde prolaze dve reke, reka Raška i Sebečevska reka, a Rasim Ljajić je taj najatraktivniji objekat u okolini Novog Pazara uzeo za sebe. Firma „Lađar“ se prostire na preko 50 hektara zemljišta. Nalazi se na putu Novi Pazar-Raška. Firma se vodi na ime Muje Ljaljara, a to je čovek koji se ceo svoj život borio da jedva preživi. Imao je jedan traktor i vadio je kamen, pesak i šljunak iz obližnjih reka. Sada je kupio za račun Rasima Ljajića i glumi vlasnika. Naravno, pravi vlasnik se zna. Zna celi Novi Pazar. Bačevac možda i ne zna. On retko ide u Novi Pazar. On je zauzet ovde nekim... Da li si ti lekar, Bačevac? (Muamer Bačevac: Poznati…) Jesi? Dobro. (Predsedavajući: Molim vas, bez ličnog obraćanja) Evo, još malo. Sad je to najjača firma u ovom delu Srbije. Poseduje firme za registraciju svih motornih vozila, parking prostor za hiljade kamiona i autobusa. Najsavremenije praonice auto, kamiona i autobusa i sva ta imovina nalazi se pored magistralnog puta Novi Pazar-Raška. Sva ova milionska imovina je vlasništvo najvećeg narkobosa Rasima Ljajića. Rasim Ljajić je zaposlio svu familiju. Muji Lađaru je dao veliku platu, naravno, kao pouzdanom čoveku, a taj Mujo nema ni osnovnu školu završenu. Ovo građevinsko preduzeće je prodato za milion evra, a jednu firmu Rasim Ljajić je kupio za bagatelu i takođe se vodi na drugo lice. Ribnjak „Vojin Popović“ u Novom Pazaru kupio je, takođe, Rasim Ljajić i o tome priča celi Novi Pazar. To je nešto najnovije. Moraću uskoro da odem i u Novi Pazar da se raspitam još među ljudima kako stoje te stvari. Šta, ne smem u Novi Pazar, je li Bačevac? (Muamer Bačevac: Bujrum, dobrodošao.) Hvala ti na izrazima gostoprimstva. Neki dan sam bio u Sarajevu. (Predsedavajući: Privodite kraju, gospodine Šešelj.) Dakle, upozoravam ministra unutrašnjih poslova da se mnogo ovih informacija prikupilo, da policija ne sme ostajati skrštenih ruku, a i da je on lično odgovoran, ako ne zna, za sve ovo. Sramota je za jednog takvog ministra da ja pre njega saznajem za ovakve stvari.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, uvaženi građani Republike Srbije, 4. marta 2019. godine jedan brucoš iz Novog Pazara, dvadesetogodišnji Ernad Bakan, prelazeći ulicu na pešačkom prelazu u Zemunu, prelazi ulicu u Zemunu, to je slika, jedan automobil staje, a drugi, krećući se u sporoj traci, velikom brzinom naleće na njega, odbacuje ga nekoliko metara napred. Ova stravična scena šokira Srbiju. Dva dana kasnije nesrećni momak umire. Koliko je ova nesreća bila teška i koliko je vozač koji je pokosio Ernada bahato vozio vidi se sa snimka koji kruži društvenim mrežama, a koji je snimio anonimni prolaznik iz Zemuna. To je snimak, gospodo poslanici, od kojeg se ledi krv u žilama. Ova tragedija potresla je Novi Pazar, jer je jedan mladić, koji je, takoreći, tek zakoračio u život i došao da se školuje u Beograd, sa željom da stekne znanje i postane koristan član naše zajednice, ali kojem je, nepažnjom, život brutalno prekinut. Da stvar bude još gora, veliko uznemirenje izaziva činjenica da ni porodica, ni javnost nije obaveštena da li je identifikovan vinovnik nesreće, da li je priveden, saslušan, zadržan, da li je poštovao ograničenje brzine. Detalji nesreće danas još nisu poznati. Vrlo je simptomatično da se u izveštaju svih medija, koji, naglašavam, korektno su doneli vest, nigde se ne navode inicijali vinovnika nesreće, niti se navodi da li je nakon kobnog slučaja pružio pomoć udarenom mladiću ili je pobegao sa mesta nesreće. I porodica i javnost trenutno se informišu iz medija koji su nešto pisali. Počinju opravdane sumnje. Zadnja dva dana društvene mreže u Novom Pazaru i okolnim gradovima ova tema je zapalila. Javljaju se razne insinuacije i mnogobrojni scenariji. To dodatno pogađa porodicu i dodatno podubljuje bol i tugu za izgubljenim detetom. Ovaj slučaj je svakog roditelja u Srbiji koji je poslao svoje dete na školovanje u neki centar prestravio. Velika su deca i velika strepnja. Svi smo bili strepnja i svi ćemo strepeti svojoj deci koju šaljemo da nešto nauče i da se oplemene. Posebno para uši što je ovaj dečak izgubio život na pešačkom prelazu u blizini svojeg fakulteta. Upravo zbog osetljivosti ovog slučaja, da bi se stvari postavile na svoje mesto i da bi se odagnala svaka sumnja, apelujem na ministarku pravde Nelu Kuburović da sa posebnom pozornošću i pijetetom se pozabavi slučajem našeg Ernada. Takođe, tražim da se nadležno tužilaštvo u najkraćem roku oglasi o detaljima nesreće i poduzetim koracima u postupku protiv počinioca ove saobraćajne nesreće koja je dovela u smrt i odvela u smrt jednu mladu, plemenitu dušu. Unesrećenim roditeljima ništa ne može biti zamena za njihov neutešni gubitak. Jedino je istina za njih lekovita. Što se tiče ovih budalaština od gospodina Šešelja, koje danima slušamo, na njih više nemam nikakav komentar.
Reč ima koleginica Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, zahvaljujem. Danas u danu kada je moguće postavljanje pitanja Vladi iskoristila bih priliku da postavim pitanje predsedniku Vlade i ministru rada, zapošljavanja i boračka pitanja, možda vojske i policije dodatno, koja se odnose na posledice razaranja u toku NATO bombardovanja. Naime, ovih dana prisećamo se stravičnih dana iz 1999. godine i bespravnog, neosnovanog mučkog bombardovanja Savezne Republike Jugoslavije, naših gradova, sela, puteva, mostova, fabrika, bolnica, škola, televizije, pijaca, vozova, putnika, pešaka, običnih građana i dece koji ni za šta nisu bili krivi. I danas, posle 20 godina, NATO smatra da je primena sile u Jugoslaviji, bez odobrenja Saveta bezbednosti UN, bila neophodna i legitimna akcija. Oni kažu i danas da je bombardovanje učinjeno kako bi se zaustavila humanitarna katastrofa. Oni kažu – cilj je postignut, nasilje je prekinuto, izbeglice su mogle da se vrate kući i žive slobodno. Ovo zversko bombardovanje oni i danas zovu vazdušna kampanja. A mi danas moramo da pitamo da li je država, Vlada, stvorila uslove da dokumentujemo sve ono što se u 78 dana bombardovanja u Srbiji događalo? Da li znamo tačan broj poginulih i ranjenih? Koji je obim i cena privrednog razaranja? Koje su dugotrajne posledice po zdravlje stanovništva i životnu sredinu? Dobro je što je ova komisija koja ocenjuje posledice po zdravlje stanovništva formirana. Sve ono što se radi treba da bude naučno dokazano i dokumentovano, ali isto tako to treba da se odnosi i na sve druge oblasti i na sve druge posledice. Nije kasno da se to uradi do kraja. Mi postavljamo pitanje - da li je to što ostatak srpskog stanovništva danas živi na Kosovu i Metohiji u stravičnim uslovima demokratija, sloboda, povratak kući ili je život u getu sa ubijanjem, pljačkanjem i sa stalnim strahom kako će biti sutra? Bio je to klasični oblik agresije i to sve više država zna, u kojoj je 17 država NATO snaga bilo protiv jedne male zemlje koja nije pristajala na otvorenu okupaciju, kapitulaciju i poniženje. Baš zbog tog i takvog odnosa, NATO snaga i danas, naša je još veća obaveza i odgovornost da samo egzaktnim podacima, tačnim činjenicama, preciznim imenima zabeležimo sve ono što je urađeno, koje su žrtve bile da narod ne ostane kolateralna šteta, ni pred licem naših budućih generacija, a ni pred licem pravde. Kad-tad odnosi snaga se menjaju. Ako imamo egzaktne podatke o tim posledicama, one će postati relevantne i za sutrašnje međunarodne sudove pravde. U svakom slučaju, smatram da je veoma dobro što se Vlada konačno odlučila, ova Vlada uvela da se posledica NATO bombardovanja sećamo, da ne zaboravimo heroje odbrane, kao što je to uradila Vlada posle 5. oktobra, stideći se svojih branitelja, stideći se da kaže da je to bila odbrana zemlje. Utoliko je naš dug i naše sećanje samo u egzaktnim podacima i tačnim brojkama. Mi imamo ovih dana, ovog proleća da će se obaviti probni popis stanovništva. Instrumenti koji se koriste u probnom popisu mogu da budu na odgovarajući način dopunjeni i da 2021. godine budu osposobljeni da upravo na ova pitanja odgovore, da na ovaj način kada prikupimo te tačne podatke i da onda možemo tačne odgovore da damo. To najzad može ne samo za posledice NATO bombardovanja da se uradi, nego i na sva prethodna razaranja i žrtve srpskog naroda u celini i da u skladu sa tim konačno imamo memorijale i memorijalne centre koji će imati jasna svedočanstva o danima stradanja srpskog naroda i nepravdi nanetih u celom 20. veku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ja ću i sada postaviti određena pitanja koja sam i nekada ranije postavio, konkretno se tiče pitanja o „Železnicama Srbije“. Svedoci smo da je unazad 15 dana ili 20, krenula rekonstrukcija pruge od Niša ka istočnoj Srbiji, preko Svrljiga, Knjaževca, Zaječara, što je dobar znak, jer smo u tom vremenskom intervalu, i pre toga, imali niz neželjenih situacija, gde su se događale nezgode na toj pruzi. Moje pitanje je, pošto je krenula rekonstrukcija, urađeno je tih, ja mislim blizu kilometar, jedan kilometar je urađen, možda i manje, pruga se radi od Matevačkog dela prema Svrljigu, ali radovi idu malo sporije, moje pitanje je da li je predviđena dinamika radova kojom će se dati mogućnost da se ta pruga uradi što pre, da ta pruga krene da funkcioniše? Podsećam, a to svi znamo, da je ta pruga, što se kaže, žila kucavica za razvoj istočne Srbije, zato što preko te pruge ide veliki broj teretnog saobraćaja, velike količine tereta ili putnički saobraćaj. Sa druge strane, imamo i veliki broj nekih naselja koja se nalaze u tom delu pruge, koje nemaju drugi prevoz osim železnicama. Znači, moje pitanje je da li će imati mogućnost da se ubrzaju radovi, da se to uradi što pre, da se pruga stavi u funkciju i normalno da to bude onako kako je projektovano, jer smo o tome govorili ranije? Hvala još jednom Ministarstvu saobraćaja koje je pokrenulo i krenulo da se radi sa tom prugom, odnosno rekonstrukcijom pruge. Još jedno pitanje, tiče se isto „Železnica Srbije“, konkretno jeste da sve lokalne samouprave koje se nalaze u delu te pruge ili u bilo kom delu gde ima putnih prelaza, lokalne samouprave imaju obaveze da plaćaju održavanje tih putnih prelaza. To je unazad godinu ili dve donesen zakon. Konkretno sada opština iz koje ja dolazim, a i Knjaževac, a i Zaječar, Bor, Negotin, gde ima veliki broj tih pružnih prelaza, iz budžeta izdvajaju velike svote novca, što je dosta problematično, zato što je to za te opštine opterećenje. Kada uzmemo sa druge strane da u tom delu sada ne funkcioniše železnički saobraćaj, da se radi rekonstrukcija pruge, ja pozivam i pitam nadležne u „Železnici“, da li će se i sada naplaćivati održavanje tih pružnih prelaza, pošto vozovi sada tamo ne funkcionišu? Bilo bi dobro da se što pre to stavi u funkciju, da se oslobode te lokalne samouprave koje imaju obaveze da plaćaju održavanje tih putnih prelaza, sve dotle dok se ne stavi u funkciju ta pruga i da krenu da idu brzi vozovi, da to bude kvalitetnije i bolje nego što je to bilo do sada. To je još jedno pitanje. Ja ću još jednom postaviti pitanje i „Putevima Srbije“. Konkretno, ja sam i unazad dva ili tri meseca govorio o problemu puta koji ide od istočne Srbije prema Nišu, prema auto-putu, gde je u ovom periodu sada predviđena izgradnja i naplatne rampe, što će dati mogućnost normalno da naši auto-putevi budu brži putevi, da ima veći prihod za budžet i Republike Srbije i za bolje održavanje puteva u svim opštinama, u svim krajevima. Konkretno, pošto ta naplatna rampa bude izgrađena, pošto je sada u postupku izgradnje, moje pitanje još jednom „Putevima Srbije“ i Gradskoj upravi u Nišu, da li će se ući u postupak rekonstrukcije puta od nastavka Malčanske petlje prema Knjaževačkoj ulici? Taj deo puta je u lošem stanju. Ja sam bio i sa direktorom „Puteva Srbije“, gospodinom Drobnjakom, razgovarali smo, gde je i on potencirao da se taj deo puta što pre rekonstruiše, da „Putevi Srbije“ uđu, da potpomognu Grad Niš, da se taj deo puta uradi, rekonstruiše, jer sutra svi mi koji dolazimo iz Svrljiga, Knjaževca, Zaječara, sa istoka Srbije, moramo proći tim putem zato što nema drugog. Još jedno pitanje - da li postoji mogućnost, pošto postoji još jedna alternativa, gde je u Agenciji za urbanizam grada Niša napravljen projekat, to je jedan alternativni put kojim se ide od Malčanske petlje preko sela Prosek, prema Niškoj banji? To je još jedna alternativa za grad Niš.
Zahvaljujem. Da li još neko od predstavnika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč ili želi da zatraži obaveštenje i objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem. Potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je upućeno Ministarstvu unutrašnjih poslova a povodom nemilih događaja od pre nekoliko dana ispred zgrade RTS, a na protestu koji su organizovali Đilas, Obradović, Jeremić i ostali tzv. lideri opozicije. Pitanje glasi – da li će biti procesuirani organizatori i inspiratori ovih događaja? Mislim da je jako važno da Đilas, Obradović i ostali odgovaraju zbog svog licemerja ali i kukavičluka. Naime, oni su na najgori mogući način iskoristili mlade ljude, iskoristili decu za svoje političke ciljeve, nagovorili ih da upadnu u zgradu RTS, nahuškali ih da se sukobljavaju sa policijom, a neki od tih momaka su privedeni i uhapšeni, a onaj koji je najodgovorniji za to, upravo onaj koji je najodgovorniji je u maniru najgore kukavice pobegao iz zemlje. Drago mi je što su ta deca puštena i što su mogli da shvate da su zloupotrebljeni od strane onih koji im ništa dobro ne misle i onih kojih su ih samo iskoristili za svoje političke ciljeve. Umesto da muški stane ispred i kaže – ja sam odgovoran, Đilas je pobegao iz zemlje, pobegao u inostranstvo i ostavio tu decu na cedilu. Dakle, kada je gusto svi su se razbežali, Đilas u London, uzgred budi rečeno, sada je u Vašingtonu, Sergej u Ameriku, Jeremić u Beč, sve sami junaci. Posebno je pitanje šta oni traže tamo, kakva posla svi odjednom imaju po belom svetu? Hajde, za ovog Sergeja znamo da je u Americi, on je otišao tamo na skijanje, ne znam samo od kojih para, jer je u pitanju preskupo skijalište, ali šta traže ovi ostali? Da li su otišli da traže podršku od svojih prijatelja za rušenje vlasti u Srbiji na ulici? Da li su otišli da traže instrukcije kako da nasilno menjaju vlast? Kako da izazivaju haos i krvoproliće? Da li su otišli da dobiju odobrenje za pokušaje nekakvih makedonskih i sličnih scenarija? Nije tajna da predstavnici opozicije računaju upravo na podršku nekih zapadnih zemalja da ostvare svoje ciljeve tj. da dođu na vlast u Srbiji ali bez izbora. Evo, ovako to izgleda, ovo je Đilas na aerodromu, putuje u Vašington, a setite se i slika koje su objavljivane na kojima su predstavnici nekih ambasada, dakle, u pitanju je američka ambasada, predstavnici ambasade sa organizatorima ovih protesta. Setite se da je Đilas pre nekoliko nedelja boravio u Skoplju gde se sastao sa svojim prijateljem Zaevim. Evo ih, drugari, Đilas i Zaev, a nije se setio tom prilikom da obiđe i da se susretne sa predstavnicima Srba u Makedoniji. Toga tada nije interesovalo, verovatno ga je zanimalo da od Zaeva dobije savet kako se dolazi na vlast bez izbora. Verovatno je i to deo one strategije, onog čuvenog pakta, balkanskog pakta protiv Srbije, ali Đilasa ne zanima ni Srbija ni srpski narod, njega jedino zanima da po svaku cenu dođe na vlast i da nastavi svoje lično bogaćenje, ovde je sada već očigledno da je otvoren konkurs za srpskog Gvaida, pa su se mnogi prijavili na taj konkurs, ima mnogo kandidata, ali prednjače Đilas i Jeremić. Jer, kako drugačije objasniti to da nije ni pokušao da demantuje da je otišao u Vašington da traži podršku za nasilnu smenu vlasti u Srbiji? Sad su napali i patrijarha. Sad im smeta i patrijarh. Videli ste svi jučerašnji sramni napad na patrijarha Irineja. I ovde se radi o tome, i to je suština, isti oni koji su godinama uništavali Srbiju, koji su godinama pljačkali Srbiju, sada hoće da se vrate na vlast i da nastave bogaćenje, ali znaju da regularnim putem, dakle, redovnim putem, izborima, ne mogu to da ostvare, pa pokušavaju izazivanjem haosa i na ulici da se vrate na vlast. I znaju da mnogima spora, time završavam, predsedavajući, mnogima spolja ne odgovara jaka i stabilna Srbija i računaju na njihovu podršku i spremni su da se stave otvoreno u službu njih da bi ostvarili svoje interese, a to je dolazak na vlast u Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Đorđe Milićević i Vladimir Marinković. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o finansiranju AP Vojvodine. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Narodni poslanik Marijan Rističević, pisanim putem 18. marta 2019. godine, povukao je amandmane na članove: 2, 3, 6, 7, 8, 9. i 11. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje predstavnika predlagača o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov iznad člana 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Radeta.
Poslanička grupa SRS amandmanima je reagovala na ovaj Predlog zakona tako što smo predložili pojedinačno brisanje svakog člana i to je naš odnos prema zakonu, odnosno mi tvrdimo da ovakav zakon nikako ne bi mogao da se uklopi u pravni sistem Republike Srbije i nikako ne bi smeo da se donosi. Radi javnosti podsećamo da se radi o Zakonu o finansiranju AP Vojvodine, da je to predlog Nenada Čanka i njegove stranke, a da mi u SRS mislimo da je bilo potpuno suvišno donositi bilo kakav zakon za nešto što je već regulisano Ustavom, a pogotovo nije moguće donositi i predlagati zakon koji je u suprotnosti sa Ustavom i sa dva sistemska zakona, kao što je to slučaj kod ovih predloga. Radi javnosti, takođe, podsećamo na član 182. Ustava Republike Srbije, koji kaže – autonomne pokrajine su autonomne teritorijalne zajednice osnovane Ustavom, u kojima građani ostvaruju pravo na pokrajinsku autonomiju. Republika Srbija ima Autonomnu Pokrajinu Vojvodinu i Autonomnu Pokrajinu Kosovo i Metohija. Ovo je posebno važno da svi zapamtite. Suštinska autonomija Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija urediće se posebnim zakonom koji se donosi po postupku predviđenom za promenu Ustava. Predlagač je ovde tvrdio da postoji ustavna obaveza, obaveza iz ustavnog zakona da se donese i ovaj zakon o finansiranju AP Vojvodine, ali čak i kad bi bilo tako, a nije tako, onda zakon ne može da se donosi suprotno osnovnoj odredbi Ustava, odnosno izvan tih okvira. To bi bilo, kao što imamo, ne znam, član 106, koji kaže da Narodna skupština, govorim o Ustavu, da se sastaje u dva redovna zasedanja godišnje, a imamo obavezu da donesemo Zakon o Narodnoj skupštini, što je doneto i ne može onda u tom zakonu da stoji da imamo tri redovna zasedanja, ako je Ustav rekao da su to dva. Tako i sa ovim Predlogom zakona o kojem raspravljamo. Predviđati, kolege će govoriti dalje pojedinačno o svakom ovom članu, ali predviđati u ovom zakonu formiranje poreske uprave na teritoriji, odnosno u AP Vojvodini, formiranje nekakve komisije koja će pratiti primenu ovog zakona, pa onda kaže ako drugi zakoni budu u suprotnosti sa ovim zakonom onda bi se primenjivao ovaj zakon. To je zaista pisano kako mali Perica zamišlja državu. Dakle, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji i Zakon o budžetskom sistemu su sistemski zakoni kojima je regulisana ova materija i nema mesta, niti ima potrebe za donošenje bilo kakvog drugog zakona na ovu temu. Kada je u pitanju finansiranje AP Vojvodine, to je regulisano članom 184. Ustava Republike Srbije i po tom članu Ustava se i postupa, pitanje je da li je to trebalo tako uopšte, ali imamo to regulisano i poštujemo ono što jeste ustavna obaveza, ali više od toga i mimo toga prvo je nedopustivo, nemoguće i mi mislimo da to nikako ne sme ni da se dešava. Mi smo od početka se pitali i zašto se uopšte ovo stavilo na dnevni red, zašto uopšte raspravljamo o nečemu što je na prvi pogled apsolutno suprotno Ustavu Republike Srbije. Nismo dobili objašnjenje od skupštinske većine, koja je ovo stavila na dnevni red, zbog čega je to tako urađeno. Srpska radikalna stranka je inače protiv autonomije Vojvodine i želimo da to naglasimo. Mi smo za autonomije lokalnih samouprava, a ovo što je predviđeno u ovom zakonu apsolutno prevazilazi normalne okvire autonomije i zapravo daje državnost Vojvodini, i to je ono što je jako opasno, ne samo pravno, pravno je neustavno, ali je opasno i politički i zato mislimo da nije trebalo uopšte o tome da se raspravlja, s jedne strane. S druge strane, možda nije ni loše da se čuje kakvih to sve glasova po Srbiji ima, sigurni smo malo, premalo, ali nije dobro što ih uopšte ima, nije dobro što uopšte postoje takva razmišljanja. Umesto da svi budemo na jedinstvenom zadatku rešavanja problema na KiM, mi se bavimo nekim stvarima koje za sada nisu problem, a koje potencijalno bi nažalost mogle biti i problem. Dakle, predlažem u ime poslaničke grupe da se član 1. ovog Predloga zakona briše. Ostale kolege će to predložiti za ostale članove i na taj način iznosimo stav SRS da ovaj zakon, odnosno ovaj predlog nikako i nikada ne sme postati zakon. Naravno, kada je u pitanju ovaj drugi akt, Predlog rezolucije ili kako su je nazvali - rezolucija Narodne skupštine Republike Srbije o Vojvodini, tu čak ne stoji ni autonomnoj pokrajini, je akt o kojem po našem Poslovniku ne može da se raspravlja u pojedinostima, pa tu ne možemo da iznosimo i detalje iako smo i tu uložili amandmane, ali najbitniji, suštinski stav apsolutno smo protiv ovih predloga i zalažemo se protiv autonomije Vojvodine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite. Do dva minuta.
Hvala lepo. Samo bih odgovorio na ovo što smo čuli time da je Odbor na tvrdnju da Predlog zakona o finansiranju Vojvodine nije u skladu sa Ustavom, da je Odbor za ustavna pitanja Narodne skupštine Republike Srbije utvrdio da je zakon u skladu sa Ustavom, a o čemu svedoči i član 184. Ustava Srbije koji glasi da autonomna pokrajina ima izvorne prihode kojima finansira svoje nadležnosti, i to je što je bitno, vrste i visina izvornih prihoda autonomne pokrajine određuje se zakonom. Upravo se o tom zakonu radi, tako da je potpuno jasno da nije u pitanju nikakva kolizija sa Ustavom nego je u pitanju otpor kompletnom postojanju AP Vojvodine i autonomija na teritoriji Republike Srbije, uopšte. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, kao što znate Poslanički klub SNS će glasati protiv ovog Predloga zakona, tako da i amandmanska rasprava mnogo ne menja. U skladu sa ovim što je amandman predvideo, želim da kažem da je moje mišljenje da Srbiji u ovom trenutku kao državi ovaj način organizovanja i ove veličine nije potreban srednji nivo vlasti, to je moje mišljenje, ali naravno stečena prava su stečena prava, pa tako i stečeni nivo autonomije Vojvodine treba da čuvamo i očuvamo, jer to je nešto što je postulat demokratije, što opet ne menja stvar da mogu da iznesem svoje mišljenje da sam protiv toga, kao što je predlagač zakona izneo mišljenje da je on za to da Vojvodina bude čak i federativna jedinica, što inače kroz ovaj predlog možemo da vidimo. Ako neko želi poresku upravu, pa se još govori o tome da se vrati policija, kao što je nekad bilo, carinska uprava, ne daj Bože i vojska, sudovi, onda dolazimo do toga da imamo praktično državu u državi. Moram da kažem da sam protiv toga zato što, kada je nastala zajednička država Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca, uz svu odluke koje smo slušali u Novom Sadu, u Rumi, Vojvodina nije imala autonomiju, administrativne jedinice su se zvale banovine i moje Smederevo je bilo zajedno sa Novim Sadom u okviru jedne banovine, na primer, i to je potpuno drugačiji vid regionalizacije. Mislim da je regionalizacija u Srbiji, da je potrebno imati lokalnu vlast sa onim komunalnim nadležnostima, a bogami i kako se situacija razvija u svetu i Evropi i kako se sve više država okreće jakoj državnoj vlasti, mislim da bi Srbija i prilikom donošenja novog ustava morala da vodi računa. Inače, AP Vojvodina i KiM su nasleđe nečega protiv čega sam kao čovek uvek bio protiv i dan danas sam protiv toga. To je nasleđe komunističke Jugoslavije. To je nasleđe nečega što je stvarano protiv interesa i volje srpskog naroda. Ispred sebe imam „Službeni list“, odštampaću ga jednom i podeliti svim kolegama u Skupštini, Demokratske Federativne Jugoslavije. To je u stvari bila oktroisana država Komunističke partije, bez izbora. Odluka Nacionalnog komiteta oslobođenja Jugoslavije iz, pazite na dokumentu piše, ožujka meseca 1945. godine kojom se zabranjuje kolonistima povratak u svoje domove, a u stvari Srbima na Kosovo, da prevedemo. To je jedna od prvih aktivnosti koje je imala Komunistička partija u Jugoslaviji kada je preuzela vlast i kasnije se išlo sa stvaranjem svega toga da bi se razvlastio što je više moguće, u toj komunističkoj Jugoslaviji, srpski narod. Na kraju smo 1974. godine imali i taj Ustav koji je stvorio tri države na teritoriji Srbije, i to je istina. Da sve to nismo imali, da nam se sve to nije izdogađalo, da nismo bili slabi i tome se nismo odupreli, a trebali smo kao narod, ne bismo danas imali ni ovaj problem koji imamo sa Kosovom. Ne bismo jer su komunisti od Kosova pravili državu odmah, kao što vidite, od 1945. godine. To je nešto što je istina, svidelo se to nekome da čuje ili ne. Tako je bilo i tako se nastavilo i mi sada moramo da snosimo i posledice i da se borimo što je više moguće za našu otadžbinu, za majku Srbiju, da je vratimo tamo gde joj je mesto i da je ponovo stvorimo snažnom i jakom kao što je nekada bila, ali sigurno ne u ožujku mesecu 1945. godine. Znači, da ponovim još jednom, da - autonomija Vojvodine, da - na ovaj način na koji je imamo danas, ali proširivati, vraćati u neka vremena iz sedamdesetih godina, tražiti tako nešto, to nam ne treba. Kolega, ja sam rekao da sam ja za to da nemamo uopšte srednji nivo vlasti, ali moramo da poštujemo nešto što je stečeno pravo, što postoji kao postulat, a naravno kao društvo možemo i o tome da razgovaramo u narednom periodu. U svakom slučaju, novim Ustavom treba sve to veoma precizno da rešimo. Sada mislim da je jasno i da sve funkcioniše u skladu sa važećim Ustavom. Hvala.
Zahvaljujem. Nisam razumeo koleginicu Radetu, tako da ispravljam sada grešku. Izvolite, pravo na repliku na izlaganje kolege Čanka.
Da, htela sam da skrenem pažnju da ovo što je gospodin Čanak rekao nisu nikakvi argumenti. To što je nadležni odbor skupštinski rekao da o ovome može da se raspravlja, to ne znači da je u skladu sa Ustavom. Mi smo imali slučajeve da su odbori, čak i skupštinska većina, glasali za neka akta koja su u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Mi smo pre nekoliko dana predali inicijativu Ustavnom sudu, na primer, da se utvrdi ustavnost onog ugovora, zakona kojim se ratifikuje ugovor o saradnji Srbije i SAD-a oko izručivanja naših građana za neka krivična dela, itd. Čak, nažalost, smo imali situacije u ovom prethodnom periodu kada je Ustavni sud bio potpuno politički, kada je Ustavni sud bio na usluzi skupštinskim većinama, tako da i pozivanje na Ustavni sud u nekim situacijama je zaista diskutabilno. Evo da podsetim kako je Ustavni sud, recimo, radio za tadašnju DS kada je formirana SNS, kada su proglasili neustavnim deo Zakona o izboru narodnih poslanika, pa Gordana Čomić donela još topao, još niko nije video, Službeni glasnik. Ona ga donela i maše - evo, kaže, u pravu su ovi da im pripadaju oteti mandati od SRS. Što danas mnoge boli glava zbog otimanja mandata, to je tema za neki drugi put. Ili, recimo, Ustavni sud proglasi neustavnim Statut AP Vojvodine kad se donese novi statut. Dakle, institucije sistema, nažalost, ne funkcionišu, odnosno ne funkcionišu onako kako bi trebalo i neprihvatljivo je i nije argument ovo što je gospodin Čanak rekao da je ovaj predlog usklađen sa Ustavom. Kao pravnik tvrdim, i tvrdimo, da je ovo u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Nenad Čanak, do dva minuta.
Ja bih replicirao uvaženom kolegi Šormazu. Prvo, ovo nije rasprava o tome šta su komunisti od Kosova pravili ili nisu pravili, niti je ovo pitanje procene na koji način je bila uređena Kraljevina Jugoslavija, nego je ovo Predlog zakona kojim treba da se zaokruži donošenje Ustava, što nije učinjeno 10 godina. Znači, u pitanju nije proširivanje institucija, nadležnosti ili čega god u Vojvodini, nego je u pitanju, ponavljam, zaokruživanje zakona, tj, donošenje zakona koji je po Ustavu bila obaveza da se donese još pre 10 godina. To što je gospodin Šormaz spominjao carinu i vojsku, ja zaista ne razumem zašto je to učinio, zbog toga što nikada nigde carina i vojska u vezi sa AP Vojvodinom, nisu spominjani. Mislim da to može građane dovesti u dilemu - da li postoji ili ne postoji nekakva veza između našeg Predloga zakona o finansiranju AP Vojvodine, koji je, ponoviću, ustavna kategorija, sa nekakvom carinom i vojskom koje nemaju, niti se gde pominju, niti ih ko traži za AP Vojvodinu. Hvala lepo.
Pravo na repliku narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Nisam ja ni rekao da ste vi tražili carinu ni vojsku, niste me razumeli. Čak sam tada upotrebio izraz – ne daj Bože da neko traži. Ako već dođete na to da od sadašnjeg nivoa se traži poreska uprava, sudovi i policija, neće biti daleko dan kada će se neko setiti u toj administrativnoj jedinici da kaže – ne daj Bože i carina i vojska jednog dana. Samo sam to rekao. Da o svemu tome moramo unapred da razmišljamo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Samo bih molio uvaženog kolegu Šormaza da još jednom pogleda Predlog zakona i video bi da se ništa od toga ne spominje, da se spominje poreska uprava, ali da je na to, ako je želeo da bude konstruktivan, mogao da uloži amandman koji bismo sa radošću prihvatili, jer bi to značilo da postoji želja da se uskladi sa pravnim sistemom ove zemlje, položaj AP Vojvodine, tj. njenog finansiranja, jer upravo je to ono zbog čega smo se i odlučili na to da mi kao poslanici podnesemo ovaj Predlog zakona jer to nijedna druga institucija nije uradila u ovoj zemlji 10 godina. Hvala lepo.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Jovanović.
Dolaskom dosmanlija na vlast posle 2000. godine Nenad Čanak i njegova separatistička klika su imali više ispada, što u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što u AP Vojvodina i moram da vas podsetim na gostovanje gospodina Čanka u dvorani Vatroslav Visinski u Zagrebu 2002. godine na manifestaciji – Srjem Hrvatima, pa na štampanje vojvođanskog pasoša, pa na štampanje mape Srbije na usb i kada se skine ona kapica gore Srbija ostaje bez Vojvodine. Možda je on mislio tada na krilima dosmanlija i mafijaškog režima Zoran Đinđića i onih koji su ga nasledili da može da nastavi tako, da o trošku države vrši taj separatizam, međutim, on je sada, mislim na te separatističke njegove težnje i na podršku koju on ima u AP Vojvodini na izdisanju. Ovaj Predlog zakona koji je zapravo plagijat plagijata, jer, podsetićemo, da je Pokrajinska Vlada ovakav Predlog zakona već jednoglasno usvojila, ali se nije našao u proceduri, a onda ga je Aleksandra Jerkov, kao poslanik DS, dala u skupštinsku proceduru 13. decembra 2016. godine i sada kroz izmenu jedne reči i kroz podebljavanje, što bi se reklo rečnikom – boldovanje pojedinih rečenica u obrazloženju, LSV i Nenad Čanak ponovo predali i o tome danas raspravljamo. Pokazalo se i malopre kada je gospođa Radeta kao pravni stručnjak odgovarala Čanku da on apsolutno ništa ne zna. Kaže čovek – pročitajte član 184. Ustava, ovde lepo piše da je u skladu sa Ustavom. Jedino što je u skladu sa Ustavom gospodine Čanaka, a ja govorim o ovom članu 2. koji se tiče transfernih sredstava i prihoda AP Vojvodina, je samo član 184. i vaše pravo da predložite zakon. Sve drugo nema apsolutno nikakve veze sa važećim propisima u Republici Srbiji, jer Republika Srbija ima svoj jedinstveni poreski sistem, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Zakon o budžetskom sistemu i za svakog laika je jasno da mora da se razlikuje šta je to, to zna znači svaki preduzetnik, svaki privatnik u Vojvodini, u Bajinoj Bašti, u Kragujevcu, u Protu, Vranju, šta je to prihod koji daje jedan poreski obveznik, jel tako gospodine Arsiću, pošto ste i sami pripadnik toga, i da to nije prihod konkretno u vašem slučaju za Požarevac, ili u mom za Kragujevac, ili nekoga drugoga za Novi Sad, ili za Beočini, itd, već to je ukupan prihod u jedinstvenom poreskom sistemu Republike Srbije. Mene Čanak ovakvim svojim, pre svega, ponavljanim floskulama, zamislite koji je to politički poraz da on za 20 i više godina nije uspeo da dokaže da Srbija, tobože, pljačka Vojvodinu. Čak, koliko se sećam, 2001. godine bio je neki skup tih autonomaša i tih sledbenika komunista ovih koji su slavili svoj položaj i do Ustava 1974. godine, i pre toga, kako oni mogu da čine šta god hoće, i kada je ona bivša Jugoslavija imala taj federalni status, čak oni i na tom okupljanju nisu mogli da donesu validne argumente za to da Srbija, navodno, pljačka građane Vojvodine, već su se između sebe oko kolača svađali. U današnjoj praksi jasno se vidi da je vojvođanska vlada AP Vojvodine apsolutno pravi parazit na budžetu Republike Srbije, jel to proverljivo, jel to može da se dokaže, naravno da može, 80% prihoda AP Vojvodine se upravo finansira iz republičkog budžeta i to što Nenad Čanak i njegove dve koleginice ne znaju šta su izvorni a šta izvedeni prihodi, kao što su porez, carina, akciza, ne mogu da se ubiraju samo za njihove separatističke težnje, to je jednostavno njihov problem. Ova skupštinska rasprava je zapravo dokazala, a pokazaće i vreme koje dolazi, da Nenad Čanak i njegovi sledbenici više i nemaju takvu podršku kao što su imali ranije. Srbija ima velikih problema, naročito zbog problema Kosova i Metohije, naše južne pokrajine, i možda su, kada su god bili turbulentni momenti za državu, kada nam se dešavao pogrom naroda sa KiM, pa kasnije donošenje Ustava, pa posle toga proglašavanje nezavisnosti tzv. od strane šiptarskih separatista, da su Čanak i njegovi sledbenici mislili da je to možda povoljan trenutak i da su to prilike da oni plivaju na tim svojim separatističkim vodama. Međutim, kako vreme bude dolazilo, a i ne usvajanje ovog zakon jednostavno nemogućnost njegove, evo čovek je danas, koji treći dan u Skupštini Srbije, ne može nikako i ni čim da dokaže težnje i tvrdnje koje su izneli u ovom Predlogu zakona. Pokazaće da će ostati ta njegova ideologija na margini političkih zbivanja u Srbiji. Naše je da gledamo, da jačamo jedinstvo države i naroda, da pomognemo našem narodu na KiM, da pomognemo našem narodu u Republici Srpskoj, sa težnjom da to jednoga dana postane jedinstvena srpska država. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Hvala lepo. Ovaj amandman glasi da se briše član 2. Predloga zakona koji glasi – budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Srbije, utvrđuje se aktom o budžetu koji donosi Skupština AP Vojvodine, osnovica za utvrđivanje budžeta predstavlja ukupne rashode i izdatke planirane budžetom Srbije, tri sedmine budžeta AP Vojvodine koristi se za finansiranje kapitalnih rashoda. Poslednji stav člana 184. Ustava Srbije glasi – budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Srbije, s time što se tri sedmine budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. Razlika između ova dva člana se samo nalazi u tome što se osnovica za utvrđivanje budžeta AP Vojvodine definiše visinom ukupnih rashoda i izdataka planiranih budžetom Republike Srbije. Drugim rečima, ovo je samo preciziranje ustavne odredbe iz poslednjeg stava člana 184. Tako da, samim tim, ovo ne da nije u suprotnosti sa Ustavom, nego je prepisano iz Ustava, što govori jasno o tome da nije u pitanju nikakav konstruktivni amandman, nego je u pitanju isključivo potreba da se sve što je vezano za Vojvodinu, diskvalifikuje na najpopulističkiji moguć spominjanjem problema u drugim delovima Srbije, koji su neosporni ali nisu tema ove sednice.
Pravo na repliku, koleginica Nataša Jovanović.
Nije slušao dobro gospodin Čanak, nešto su ga da li kroz šalu ili kroz nedostatak argumenata, zasmejavale koleginice Lazić i Papuga. Ja sam upravo to rekla, da je apsolutno besmisleno da ono što piše u Ustavu, evo da vam ponovim, to je član 184. suvišno stavljate u ovaj predlog nemogućeg zakona. Tako da, to što je SRS pribegla tome, pa videćete i na kraju i stupanje na snagu ovog zakona, da se taj član briše, valjda vam je dovoljan dokaz da ne želimo da uopšte ovako nešto, što ne želi ni skupštinska većina, a i ogromna većina građana Vojvodine, vi ste usamljeni u tome, ima vas za jedan kombi ili autobus, da ovakav zakon stupi na snagu. Dakle, opet ponavljam, to što ste naveli i pozvali se na član 184. i što ste sada čitali kao neki ponavljač u školi, jasno je da stoji, ali je to suvišno u zakonu. Nemoguće je sve ovo drugo, jer ne razlikujete, u stvari vi to vrlo dobro znate i razlikujete, ali jednostavno cela vaša priča i to separatističko talasanje i sve to na čemu, na kraju krajeva politički opstajete, jenjava, nestaje, nema vas nigde i tek vas neće biti.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak.
Ponoviću još jednom ljubazno – osnovicu za utvrđivanje budžeta AP Vojvodinu predstavlja visina ukupnih rashoda i izdataka planiranih budžetom Republike Srbije. To je uneto u Predlog zakona, zbog toga što nije precizirano u Ustavu, a bio je izvor nesporazuma prilikom obračunavanja visine budžeta AP Vojvodine u više godina. Upravo zbog toga je bilo potrebno da se to već jednom definiše kao metodologija obračuna visine minimalnog iznosa budžeta AP Vojvodine. Sa druge strane, činjenica da je najveći deo budžeta AP Vojvodine iz prenesenih sredstava budžeta Republike Srbije, kao što je i velikim delom on obračunat kroz obračun i transfernih sredstava, je posledica upravo nepostojanja ovakvog zakona i zato smo i predložili ovaj zakona, da bi se to ispravilo.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, stav SRS je da je Predlog zakona o finansiranju AP Vojvodina i Predlog rezolucije Narodne skupštine o Vojvodini, da su neustavni i mi smo zbog toga tražili brisanje svih članova ovog predloga, pa i član 3. na koji se ovaj amandman odnosi. S obzirom da je Predlog zakona neustavan, stav SRS je da Predlog zakona nikako ne sme biti ni usvojen. Finansijska autonomija AP regulisana je članom 184. Ustava Republike Srbije i stav 3. ovog člana propisuje, citiram – zakonom se određuje učešće autonomnih pokrajina u delu prihoda Republike Srbije, dok stav 4. kaže da budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije, s tim što se tri sedmine od budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. Ovim članom 3. Predloga zakona o finansiranju AP Vojvodine prekršen je i član 11. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji i predlažemo da se usvoji ovaj amandman kojim tražimo brisanje člana 3, jer finansijska autonomija autonomnih pokrajina uređena je članom 184. Ustava Republike Srbije, a predloženi član nije u skladu ni sa Ustavom ni sa članom 11. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Kolega Periću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram prvo da konstatujem da moje kolege poslanici iz poslaničke grupe SRS neće meni zameriti što ću se ovaj put potruditi da pomognem Nenadu Čanku da jednom za sva vremena razbije svoje iluzije o AP Vojvodina. To su viševekovne njegove iluzije. Kad kažem viševekovne, znači one su postojale i u 20. veku i sada u 21. veku, ali nemam nameru da mu pomognem da ovaj zakon bude usvojen i prihvaćen, nego imam nameru da potpuno to razotkrijemo u čemu leži njegovo pravo da predloži ovakav predlog zakona. Mi smo, kao pravni stručnjaci u poslaničkoj grupi, analizirali šta je to njega dovelo na ideju da predloži ovakav zakon, pa smo krenuli od tumačenja pravnih propisa. Videli smo da tu postoji jezičko tumačenje. On se nije doticao toga, logičko semantičko, istorijsko, e sad kad smo kod ciljnog tumačenja, on je uzeo određene elemente iz opisa ciljnog tumačenja da pokuša da predloži ovakav predlog zakona. Ima još jedna podela, ona doduše, u pravnoj teoriji nije poznata kao ozbiljna podela, to je privatna i rekao bih državna teorija, odnosno mogućnost tumačenja pravnih normi, pa postoji ono autentično, znači državno tumačenje donosilac određenog akta, kad daje određeno mišljenje i postoji privatno tumačenje prava. Znači, gospodin Nenad Čanak se potrudio da ovakav predlog zakona pred Narodnu skupštinu donese, dostavi, što je malo ciljno tumačio, a malo privatno. Zato imamo ovakav predlog zakona. Videli ste, odredbe člana 184. Ustava Republike Srbije, ne ostavljaju uopšte mogućnost za ozbiljno razmišljanje da ovakav predlog zakona može da se nađe, a ne daj Bože još izglasa. Ja se sećam, sećate se i vi kolega Arsiću, kad je ovaj Ustav bio potvrđen u Narodnoj skupštini Republike Srbije, u Ulici Kralja Milana, da je Čanak sa grupom svojih drugara ispred Skupštine protestvovao protiv ovog Ustava. Doduše, on je imao pravo na to, kao što ima pravo i da sad, oseća se da on dužan da primenjuje ovaj Ustav, ali mogao je tada da pravi neke ekskurzije, da osporava ono što su građani Srbije nedvosmisleno rekli i narodni poslanici u ono vreme potvrdili. Ako nas pitate šta mi mislimo o Vojvodini? Pa, jedan od najlepših delova Srbije, ali ne bih da uvredim kolegu Miliju Miletića, svako selo, svako mesto, svaka opština i grad u Srbiji su najlepši na celoj kugli zemaljskoj. Ovde je jedan kolega kojeg ja uvažavam posebno, njegove teme su usmerene ka poljoprivredi i osporavanju onih koji ne misle dobro Srbiji, pa ih on češće proziva od drugih. On kaže – on je autonomaš, a ja bih njega pitao da li bi on tako punim ustima i punim srcem rekao da je autonomaš, da mu je i dalje Goran Ješić sekretar pokrajinski za poljoprivredu ili Marinika Tepić, ne daj Bože, sekretar za kulturu, omladinu, informisanje ili bilo šta drugo. Da li bi on tad rekao da je autonomaš. On se našalio kad je rekao da je autonomaš. On je verovatno čovek koji ima isto razmišljanje kao što imamo i mi u SRS. Vidite, seme pokušaja razdora Srbije, nije stiglo iz Vojvodine, to je od naših vekovnih, tradicionalnih neprijatelja, kao što su EU, kao što je NATO-pakt, kao što su još neke druge zemlje, države, a našli su izvođače tamo u toj maloj šačici ili grupici ljudi koji žele da rade na tome. Svakako oni to ne rade ni iz ljubavi, ni sa voljom, ni u nameri da se pokažu kao eksperti za određenu oblasti. Vidite, čovek je ekonomista, diplomirani ekonomista i on smatra i kaže – izvorni prihod. Pa zakoni su regulisali. Da, tačno, Zakon o poreskom postupku i administraciji utvrđuje kako i na koji način se vrši i prikuplja javni prihod. Zakon o budžetskom sistemu, koji je donet 2009. godine i svake godine pred usvajanje budžeta za tu narednu godinu, menjao se i Zakon o budžetskom sistemu. Pa, on je rekao šta su izvorni prihodi države Srbije, izvori prihodi autonomne pokrajine, kao i izvorni prihodi lokalnih samouprava. Još je rečeno ovde u kojem iznosu će država Srbija da prebacuje autonomnoj pokrajini. Vidite koja sloboda, ja bih pre svega rekao, drskost. Republika Srbija je dužna, zamislite neko predlaže zakon i kaže da je Republika Srbija dužna nešto da uradi, nešto da prebaci. Ako bude trebalo još, ja sam spreman tu gospodinu Čanku da objasnim i da polemišemo, da su mu ovo privatni predlozi tako i da ovo u Narodnoj skupštini Republike Srbije neće proći. Možda je on to u dogovoru sa nekim i pokušao da vidi kako bi se mogle u nekom narednom periodu, posle nekih sledećih izbora, praviti neke koalicije. Ako je i od Čanka, ako je i to, mnogo je. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo ovde dali zakletvu. Ja se nadam da je ona ista za sve. U toj zakletvi je sadržano da ćemo poštovati Ustav Republike Srbije. Ustav Republike Srbije kaže da je AP Vojvodina autonomija. Njena ovlašćenja su regulisana Ustavom i zakonima. Ja kažem da sam u tom smislu ja bio autonomaš koji se zalagao za taj položaj. Rekao sam i da je autonomija Vojvodine srpska stvar, da je to bila uglavnom težnja sprskog naroda, a rekao sam potpomognuta i drugim narodima. I, da Vojvodina ima nacionalne, istorijske, geografske, industrijske poljoprivredne specifičnosti i da je Vojvodina i njena stabilnost interes za Republiku Srbiju. Mislim da to aktuelno rukovodstvo ceni. Takođe sam rekao da bi se dokument Aleksandre Jerkov, valjda su je u CIA-i obučili da brzo prepisuje. Ovo je dokument Vlade Vojvodine iz 2015. godine. U tom dokumentu ni Skupštine Vojvodine nije htela da raspravlja da je Bojan Pajtić bio jedan od vodećih figura, DS ima neprikosnovenu vlast gotovo 16 godina. Razumem regionalne stranke, one imaju svoje težnje, one su političke legalne i legitimne, kao što je legalno i legitimno da ja kažem da mi se ovaj dokument ne dopada i da ja za njega neću glasati. Mi imamo problem decentralizacije zato što smo beogradizaciju zamenili novosadizacijom u prethodnih 16 godine. O svemu je odlučivao Bojan Pajtić. Imamo one nove tehnologije, gospodine Martinoviću vi to znate, da je zaloga bila mrtvački sanduci. Dobijete kredit od Bojana Pajtića koji imate vratite u mrtvačkim sanducima. Dobijete kredit od Bojana Pajtića ili onog Petrovića ili kako se to već zvalo, a onda ga imate vratiti sifonima u stotine hiljada i miliona primeraka koje imate, isporučiti penzionerima. Tako svaki penzioner u Vojvodini bi trebao da dobije 100 sifona. Dakle, takvi su krediti bili proizvod centralizacije. Umesto Vojvodina i umesto „Srbijašuma“ i „Srbijavoda“, dobijate „Vojvodina vode“ i „Vojvodina šume“. Od toga koriste regioni Banat, Srem i Bačka nisu velike koristi imali. Ali, ako budemo donosili neki novi ustav, u njega će biti ugrađene težnje i ideologije mnogih stranaka, a verujem i stranke, gospodina prethodnog govornika. Verujem da će taj ustav biti moderan, verujem da će oni koji to budu pisali shvatiti potrebu da Vojvodini ima određen stepen autonomije, ali ja kažem da Vojvodina ne može da izvrši secesiju. Ja kažem, da je Vojvodina u Srbiji, ja kažem da Vojvodina ne može biti ravnopravna federalna jedinica sa Srbijom, ja kažem da je Srbija celovita teritorija. Takođe, ja sam rekao da je bilo malo razuma više devedesetih godina i da smo vraćali određene stepene autonomije KiM, da bi se drugačija pesma pevala i ne verujem da bi Albanci uspeli da reše svoju secesiju, međutim bilo je tvrdoglavih stavova koji nisu razumeli tu stvar, koja je bila izuzetno opasna za Srbiju. Verujem da Srbiju treba uravnotežiti, ali sam pri tome rekao, da je autonomija Vojvodine nastala na težnji Srba, a i neki drugi su pripomagali da se ona ostvari i ona je ostvarena. Ona je delo od sremskog kraljevstva, pa do vojvodstva do velike skupštine, odnosno dan ranije rumske skupštine. Dakle, mi moramo biti pažljivi, bezbednost Srbije je prva stvar. Nemojmo da radimo, da kopamo rovove u nezgodnim momentima i nezgodnim trenucima, nemojte kopati rovove prema regionalnim strankama, koje imaju svoje legitimne zahteve. Ne daj Bože da neko internacionalizuje pitanje Vojvodine, zato što smo mi previše grubi, osetljivi su trenuci i moramo biti izuzetno pametni. Ali, ponovo govorim, teritorija Republike Srbije je celovita, Vojvodina ne može da bude iznad Srbije, Vojvodina ne može da bude ravna Srbiji, ali Vojvodina po meni, a i po Ustavu Republike Srbije ima pravo na određenu autonomiju i ovaj član govori da u prenetim nadležnostima, ovaj član je za mene prihvatljiv, da za prenete nadležnosti i poverene poslove, Vojvodina treba da dobije određeni deo prihoda da bi mogla da ih izvršava. Ovaj član, meni nije problem, ali Aleksandra Jerkov, ima dve politike, ona ima jednu politiku u Novom Sadu, a drugu politiku ima u Beogradu. U Novom Sadu, žele da preotmu biračko telo regionalnim strankama, a u Beogradu žele da se dodvore ljotićevcima. To je ono što mi smeta, kao što mi smeta da Aleksandra Jerkov, ničem nije mrdnula do 2016. godine, da ovaj dokument koji je polazna osnova iz 2013. godine, da ovaj dokument koji je iz 2015. godine, nije ničim mrdnula da se to raspravlja u Skupštini AP Vojvodine. Danas, Aleksandra Jerkov, koja je htela da kaže da je ovo njeno autorsko delo, nije greh priznati da ste prepisali, Aleksandra Jerkov je rekla da je ovo njen dokument, a uverili smo se da nije iz 2015. godine. Zato kažem, valjda je CIA naučila kako se to brzo prepisuje i kako se nešto svojata, znači dokument iz 2015. godine, koji je prepisala sebi, da li je danas vidite negde ovde? Da li vidite DS koja u Skupštini AP Vojvodine nije htela da raspravlja o ovakvom dokumentu, a Skupština Srbije, svaka čast, jeste. Mi ćemo glasati, ja ću glasati protiv, većina će glasati protiv, ali smo imali nameru da raspravljamo o ovome sa regionalnim strankama, želeći da uvažimo njihove ideje, ideologije i težnje. Aleksandra Jerkov koja želi u Novom Sadu da baštini ove ideje, da li je danas vidite? Ja je ne vidim. Da li vidite poslanike iz DS, i iz drugih stanaka iz Vojvodine, koji se tobož tamo zalažu za to? Njih danas nema ovde. To su licemeri koji će, sutra srušiti i Vojvodinu i Srbiju. Ne možete dopustiti da Aleksandra Jerkov, preko svoje CIA-e, preko svoje obuke, pokuša da internacionalizuje pitanje Vojvodine i zato bili za ili protiv, vredi danas raspravljati o Vojvodini, s tim što ponavljam, da je Republika Srbija potpuno suverena, slobodna, demokratska država, koja će raspravljati o svim pitanjima i na demokratski način doći na rešenja, a ne ulicom, pobunom, internacionalizacijom u Vašingtonu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Samo bih skrenuo pažnju uvaženim kolegama poslanicima, da mi danas ovde ne razgovaramo o AP Vojvodini, niti o položaju AP Vojvodine, niti o autonomiji uopšte, niti o unutrašnjem uređenju Republike Srbije, nego raspravljamo o Zakonu o finansiranju AP Vojvodine, koji je propisan Ustavom Republike Srbije i propušteno je da se donese proteklih deset godina. Dakle, ne govorimo o Vojvodini, nego govorimo o zaokruživanju pravnog sistema Republike Srbije, na primeru Vojvodine. Dakle, to je suština ovog predloga zakona. Svako ko misli da treba zaokružiti pravni sistem Republike Srbije, imao je sada priliku da uradi jednu od tri stvari. Pod jedan, da interveniše amandmanima, ukoliko mu se ne dopada ovaj predlog zakona. Pod dva, da predloži svoj zakon. Pod tri, da pronađe način da se to ispravi na neki treći originalan način ustavnim amandmanima ili već bilo kako. U svakom slučaju, insistiranje na tome da nije moguće nešto promeniti samo zato što bi bilo puno posla zbog toga, je najtužniji izgovor koji sam ikada čuo za nepodržavanje zakona a to je ono što smo čuli u diskusiji prošle nedelje. Upravo zbog toga, podsetiću vas još jednom, ne razgovaramo o Vojvodini sada, nego na primeru Vojvodine , razgovaramo o zaokruživanju pravnog sistema Republike Srbije i držanju Republike Srbije u koordinatama pravne države. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću kao i u načelnoj raspravi pokušati da iznesem argumente koji mislim da su ispravni, a koji su protivni stavu i nametnutoj temi da je Vojvodina, prioritetan problem i da je Vojvodina zapostavljena u Srbiji, i da kao takva treba da kroz ovaj zakon dobije poresku upravu, da dobije veća finansijska sredstva, veću samostalnost i da na taj način pokuša da pojača svoj razvoj, a sve se pravda argumentima, da su pojedini delovi Vojvodine, zapostavljeni, da je infrastruktura u lošem stanju itd. Ja naprotiv smatram da je Vojvodina u mnogim stvarima privilegovana i izneću samo, niz argumenata zašto smatram da je Vojvodina privilegovana i da ovo nije prioritetan problem, već da država Srbija, kao na žalost, zemlja koja je eklatantan primer za ogromne regionalne razlike, odnosno ogromne razlike u regionalnom razvoju i da ima mnogo prioritetnijih problema i većih problema koje treba hitnije rešavati nego što su to problemi u Vojvodini. Vojvodina ima svoj sopstveni budžet u visini od 75 milijardi dinara, od čega 45 ide za plate zaposlenih i prosveti, znači 30 milijardi dinara za teritoriju AP Vojvodinu, je namenjeno kao dodatna sredstva kojim Vojvođanska pokrajinska administracija treba da razvija svoju teritoriju. Tih 30 milijardi su bile, čini mi se, sasvim dovoljne da se interveniše u svim opštinama koje imaju lošu infrastrukturu, i da nemamo i ogromne razlike u razvijenosti i u platama za npr. Novi Sad i opštine koje su daleko 50 ili 100 kilometra od centra AP Vojvodine. Takođe, Vojvodina je privilegovana i samim tim što je, ako se sećate u Zakonu o privatizaciji, jedina bila izuzeta i sve ono što se nalazilo na teritoriji AP Vojvodine, bilo je predmet privatizacije, polovina sredstava, prihoda od privatizacije je išla u budžet AP Vojvodine. Nijedna opština u Srbiji, na žalost nije imala tu privilegiju. Nijedan statistički ni bilo koji drugi region nije imao privilegiju, da dobije deo sredstava od privatizacije, iako su samo onih minimalnih 5 posto je bilo namenjeno za sve opštine. Pored toga, pokrajinski budžet je inkasirao 90 posto od privatizacije NIS. Da li je to bilo pošteno prema građanima Srbije, prema ostatku Srbije? Naravno da nije. U čemu je još Vojvodina privilegovana? Kompletan „Koridor 10“, koji prolazi kroz teritoriju Vojvodine je završen, kroz uži deo Srbije, kroz ostatak Srbije se još uvek gradi. Obnavljanje železnice kompletno od Beograda do Budimpešte, odnosno kroz celu teritoriju APV će se prioritetno rešavati i finansira se iz kineskog kredita od milijardu evra. Takođe, Vojvodina ima privilegiju da jedina dva velika javna sistema, Naftne industrije Srbije i „Srbijagas“, imaju svoje centrale na teritoriji APV. Nijedno drugo javno preduzeće nema svoju centralu van Beograda, sem ova dva koja su na teritoriji APV, to je privilegija Vojvodine. Najveći broj ljudi koji radi u tim kompanijama prima platu tamo i naravno, plaća porez na plate, upravo u mestima gde žive. Dakle, i to je jedna privilegija. Bolnice, škole, vrtiće gradi država Srbija. Put preko Fruške gore od Novog Sada do Šapca, takođe gradi država Srbija kreditom. Sve mostove koji su porušeni u NATO agresiji, takođe je gradila država Srbija. Na kraju krajeva, Vojvodina ima Radio-televiziju Vojvodina, sa 1200 zaposlenih i njoj je iz budžeta, svake godine, a za 2019. godinu predviđeno 1,5 milijardi dinara. Ni jedna druga opština, ni jedan drugi kraj Srbije nema javni servis koji se finansira od njihovih para, dakle para svih građana, samo ima tu privilegiju Vojvodina. Zato, mislim da je Vojvodina privilegovana u državi Srbiji, a nije zapostavljena i zato naravno da neću da podržim ovakav predlog zakona. Apelujem i na Vladu i na vladajuću većinu da se formira ministarstvo za ravnomerni i regionalni razvoj, jer je to rak rana Srbije. Vi imate krajeve u istočnoj Srbiji i u zapadnoj Srbiji, u južnoj Srbiji koji bukvalno umiru, nestaju sa lica zemlje. Imate hiljade sela koje nestaju, jer imaju po nekoliko stanovnika koji su stariji preko 70 godina. Nikakvu infrastrukturu, tamo je Bog rekao laku noć. Država tu treba prevashodno da interveniše, da ima drugačiji pristup, da mnogo više ulaže u te krajeve, jer, ako imamo ljude u rubnim područjima, imaćemo i teritoriju. Ako zapostavimo ljude oni će naravno tragajući za svojoj ekonomskom egzistencijom da se sele u razvijenije delove zemlje ili u inostranstvo pa zato imamo slučajeve da se Kuršumlija prazni, da se kompletna istočna Srbija prazni i bojim se da tako nećemo daleko stići. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Morao bih da skrenem, još jednom pažnju, da ovde razgovaramo o ustavnom poretku Republike Srbije, a ne o APV. Ako ćemo oko Vojvodine, pre svega, budžet Vojvodina za ovu godinu je 74,4 milijarde dinara, 44 od te 74 milijarde, su sredstva kojima se plaćaju plate prosvetnih radnika i drugih ljudi koji su korisnici budžeta, znači ostaje samo 30 milijardi. Budžet grada Beograda je 120 milijardi, na manji broj stanovnika, nema obavezu tri sedmine ulaganja u kapitalne projekte i ne plaća iz tih 120 milijardi dinara profesore, učitelje i ostalo što plaća Vojvodina, nego se to plaća iz republičkog budžeta. Drugo, nije tačno da su mostovi zidani, kao što je navedeno iz republičkih para, jer recimo Žeželjev most u Novom Sadu je zidan toko što je jednu trećinu dao grad Novi Sad, jednu trećinu pokrajina, jednu trećinu Evropska Unija, a Republika je samo nadzirala radove. Pogašene su sve lokalne, praktično, pruge, te svake investicije u pruge u Vojvodini je investicija od državne železnice, isto kao i u državne projekte, putne mreže, kao što je „Koridor 10“, koji nema nikakve veze sa Vojvodinom, nego samo prolaze preko njene teritorije. Dakle, u pitanju je jedna zamena teza, koju ne bih dalje komentarisao, ali sam morao, istine radi, da iznesem ovih nekoliko podataka. Hvala lepo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Naravno da su ovi argumenti koje sam izneo potpuno tačni, da Vojvodina od 75 milijardi budžeta, 45 daje za plate prosvetnih radnika, odnosno transferiše se iz republičkog budžeta, ali ima ostatak od 30 milijardi za investicije. Nijedan drugi deo Srbije nema tu privilegiju. Sve opštine u Vojvodini ravnopravno dobijaju transfere od republičkog budžeta, bez obzira da li su na teritoriji, takozvane, uže Srbije ili na teritoriji Vojvodine, po istom kriterijumu, po istom ključu. Grad Novi Sad, na primer, dobija 950 miliona dinara, koliko se ja sećam, iz republičkog budžeta transferom, ima 350.000 stanovnika. Grad Niš ima 280.000 stanovnika, a ima 630 miliona dinara od republičkog budžeta. Da li je to ravnopravno? Naravno da nije. Da li je 30 milijardi dovoljno para svake godine, slobodnih sredstava da se ulaže na razvijene opštine Vojvodine? Mislim da jeste. Ako svake godine, a to već traje desetak godina unazad, budžet APV ima slobodna sredstva da razvija infrastrukturu u nerazvijenim opštinama, sigurno da može da podigne svoj razvoj, naprotiv, te pare odlaze, verovatno, na neke drugu stranu, odlaze možda na investicije u Novom Sadu i okolini. Sada je opet država Srbija kriva što je neki Mali Iđoš ili gore opštine Sente ili koja već, nisu dovoljno razvijene i treba više sredstava od Republičkog budžeta. Smatram da država Srbija podjednako gleda na sve opštine u Srbiji i da to što APV ima dodatni budžet od 30 milijardi je samo privilegija Vojvodine, a nikako nije hendikep.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Trideset milijardi, koje kolega spominje, nisu slobodna sredstva, nego su to ukupna sva sredstva sa kojima operiše pokrajinska administracija. Dakle, to su sva sredstva iz kojih treba da se namiri i te tri sedmine kapitalnih investicija. U Vojvodini je 17 opština nerazvijeno i došli smo u poziciju da od deset najrazvijenijih opština u Republici Srbiji, svih deset se nalazi na teritoriji grada Beograda, što naravno, pre samo 20 godina nije ni izbliza bio slučaj. Dakle, Vojvodina zaostaje daleko brže nego drugi delovi Srbije. To je ono što je posledica ove centralizacije. Zato sam uveren da bi drugačijim pristupom, a taj pristup bi mogao biti takav kada bi se pronašlo, dozvolilo da se statistički ustanovi koliko APV doprinosi budžetu Republike Srbije i da alikvotna količina novca ide u budžet APV, a ne ovakav voluntaristički izmišljen procenat od sedam posto. Međutim, to i dalje nije tema ovoga o čemu razgovaramo, nego razgovaramo o Ustavu Republike Srbije i njegovom zaokruživanju zakonima koji su trebali biti doneti do 31. decembra 2008. godine. To nije učinjeno. Upravo, o tome se jedino ovde radi. Nije nikakva privilegija imati pokrajinu, nego je problem u tome što je APV u međuvremenu obespravljena, opljačkana, rasprodata i sada se, čak ni ovo malo što Ustav garantuje ne primenjuje.
Nemate, kolega Lapčeviću, pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Gospodine Arsiću, samo jednom polurečenicom, neće se na mene gospodin Čanak naljutiti kada mu se direktno obratim i kažem – gospodine Čanak, sada me baš podsećate na Koštunicu. Da li vidite kako je to kada sedite sa jedne strane? Vi ste predlagač ovoga i u poziciji ste ministra ili predsednika Vlade trenutno, pa vidite kada poslanici koriste i malo šire od onoga što je čisto ono što piše na papiru, da obrazlože svoja zalaganja, kako odjednom skraćujete sve to i govorite – ja bih vas podsetio da sada govorimo samo o ovome, a da ovo drugo nije tema itd? Vidite, sve zavisi u kojoj se poziciji i sa koje strane nešto gledate. Ja bih se osvrnuo na ono što je podnosilac amandmana, a to je gospodin Perić, govorio. On je spomenuo još jednu stvar koja je bitna, on je govorio o privatnom ili ličnom odnosu i o tome da mi donosimo zakone, tačno je, i zbog sistema, ali donosimo i zbog ljudi, a primenjuju ih ili sprovode često i ljudi. Naš narod kaže: „Koga zmija ujede, taj se i guštera plaši“. Pa, znate, kada imate situaciju u kojoj vlada Vojvodinom Bojan Pajtić, a Srbijom Cvetkovićeva vlada, čitajte - DS i Boris Tadić, a sada ste rekli o nekim pljačkama koje su se tamo dogodile, podsetio bih vas da, recimo, „Mitrosrem“ i dan danas nije rešen, a podsetio bih vas da se cela Srbija zaprepastila kada je čula da su firme izvesnog narko-dilera, za koga smo saznali tek kada je američka Agencija za borbu protiv trgovine drogom DEA spopala u to vreme Ministarstvo unutrašnjih poslova da nađe i uhapsi Šarića, Darka Šarića ili kako već, svejedno, ta njegova grupa je kupovala po Vojvodini kombinate, zadruge i u jednom trenutku su te firme držale 10% poljoprivrednog zemljišta u Vojvodini, a to je kupovano od novca od prodaje droge u Evropi i to je činjenica. To svi znaju da je to rađeno, a rađeno je tako što je kupovano preko „Metals banke“, koja je davala garancije tim navodnim kupcima da sve to rade i kupuju, a kasnije je Bojan Pajtić tu „Metals banku“ spašavao tako što je pretvorio u Razvojnu banku Vojvodine. Ja sam kao poslanik od 2008. do 2010. godine 11 puta postavio pitanje Cvetkovićevoj vladi na tu temu. Nijednom nisam dobio odgovor. Pazite, nijednom. Prvi put mi je odgovorio tek ministar Nebojša Stefanović kada je izabrana Vlada u kojoj je bio prvi put ministar unutrašnjih poslova i dao mi je taksativno na tri strane papira koje sve krivične prijave, protiv koga i u kom tužilaštvu se nalaze ti predmeti. To je i dan danas tako. Znači, moramo o svemu ovome da vodimo računa kada pričamo i o finansiranju. Pazite, Vojvodina je svojevremeno pravila Razvojnu banku Vojvodine pored fonda koji je imala, od banke koja je davala garancije kriminalcima da kupuju poljoprivredno zemljište u Vojvodini i ta DS nije brinula o paorima i nije pričala o njihovim pravima. Sada im smeta krupni kapital, kao što je „Tenis“ iz Nemačke ili kao što su kompanije iz Emirata. To im smeta, a kada su dileri drogom kupovali zemlju, onda im to nije smetalo i tada su ćutali i nisu se protiv toga borili, nego su to koristili za lične interese. Znači, moramo reći još jednu stvar malopre pomenutu - demografija, i tu moram reći jednu stvar koja nije tačna koja je ovde izrečena, je problem u celoj Evropi i u Srbiji. To je najveći problem koji imamo, ali, kao što je zastupljen u istočnoj Srbiji, zastupljen je i u Vojvodini. Ja sam bio u selu Đala, kojo je poluprazno selo, na granici sa Mađarskom. Korov je do krovova kuća. Znači, ništa ne rešava… Ne postoji ekonomski model koji to rešava, to se već u Evropi zna. Pokazalo se da ta decentralizacija, o kojoj ovde pričamo, to ne rešava. Potreban je potpuno drugačiji pristup svemu tome i mi ćemo morati u narednom periodu da zajedno, kao i većina u Evropi, krenemo u rešavanje tog problema. Znači, decentralizacija nije rešila problem iseljavanja i smanjivanja broja stanovništva. Ekonomski model ne postoji koji to rešava. I u Švedskoj se smanjuje broj stanovništva, iako je standard ogroman. Znači, moramo na drugi način. Da li je ovo o čemu danas govorimo rešenje za to? Ja sam ubeđen da nije i zato ovako govorim, ali, kažem, moramo da vodimo računa i o ljudima. Imali smo primer, znači, ponavljam još jednom, i na tome moramo i mi iz SNS da insistiramo i dalje i da se reši pitanje Razvojne banke Vojvodine i Metals Banke. To je bio jedan od najvećih lopovluka, a sigurno najveći koji je rađen na teritoriji Vojvodine od strane vlasti DS. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Neće se kolega Šormaz ljutiti ako mu se obratim direktno. To što ste ispričali je zaista strašno. Da li ste o tome upoznali nadležne organi koji bi trebalo da povedu istragu i da nešto urade na tu temu, jer ja sam sasvim siguran da niko u vojvođanskoj administraciji, mada ja nemam nikakav razlog da branim tu administraciju, jer sam bio funkcioner samo četiri godine, od 2000. do 2004. godine, i ne osećam se odgovornim za sve što se događalo u izvršnom delu vlasti. Kažete da se ćutalo na to da narko-dileri kupuju zemlju? Pa, ko je mogao da upozori na narko-dilere, obzirom da Vojvodina nema policiju, a policija Republike Srbije nije dala nikakav signal na tu temu? Drugo, pitate zašto su sela prazna i zašto se prazne. Pa, donet je Zakon o zemljištu kojim je na 30 godina dato državno zemljište na upotrebu velikim firmama, čime su čitava sela osuđena na smrt, obzirom da više ne mogu da uzimaju zemlju u najam, u zakup od države, kao što je to rađeno decenijama, da bi mogli mali i srednji proizvođači da prežive. Dakle, u pitanju su sistemske stvari za koje je velikim delom odgovorna i vlast od, recimo, 2012. godine pa do danas, ali to je deo koji se ovde gubi iz vida. Ponoviću još jednom, ne razgovaramo o tome, nego o zakonu o finansiranju Vojvodine, koji treba da Srbiji učini pravnom državom, s time što će biti donet sa više od deset godina zakašnjenja. Izuzetno cenim vaše poznavanje situacije u Vojvodini, ali bih još više cenio da ste u vezi ovog zakona intervenisali, nema sumnje, korisnim amandmanima koji bi doprineli njegovom usvajanju. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Vi sada pokušavate da kažete nešto što ja nisam rekao. Policija je radila, gospodine Čanak, nema veze gde, da li u Beogradu ili Novom Sadu i policija je podnela krivične prijave, ali da li znate ko nije radio? (Nenad Čanak: Ko?) Pa, nisu radili upravo Pajtić i Cvetković, kojima je bio posao. Oni su ti koji su to stavljali ispod tepiha dok se nije umešala američka agencija koja je tražila da se ceo taj slučaj reši i to sam lepo rekao, a policija je radila. Ja imam tačno spisak prijava koje je policija podnosila. Policija je radila, ali su moćnici iz DS sve vreme dok su bili na vlasti pokušavali da spreče da se to procesuira do kraja. Toliko o njihovom zalaganju za EU itd.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Mislio sam da se ne javim, ali moram da postavim pitanje. Kako je moguće da se sedam godina ništa ne učini na tu temu i da se ti, kako ste ih vi nazvali, moćnici iz DS, ukoliko je sve ovo što ste rekli, a ja nemam razloga da sumnjam da je tačno, dakle, ukoliko je to tačno, zašto nisu privedeni pred lice pravde i zašto im nije već presuđeno, jer se pokazalo da sudstvo može da bude efikasno, a ovo su dela koja su apsolutno protiv države i naroda i to znate isto dobro, kao i ja, i meni zaista nije jasno zbog čega bi ovaj pravosudni sistem štitio nekoga ko je činio takva krivična dela i to sedam godina pošto više nije na vlasti, mada, ponoviću po iksti put, molim vas, razgovaramo o zaokruživanju ustavnog sistema Republike Srbije i o Srbiji kao pravnoj državi koja sa deset godina zakašnjenja donosi zakon koji je trebala da donese do 31. decembra 2008. godine, jer ako se to sada ne u radi, onda će se taj rok samo produžavati, a Srbija ostati u nezaokruženom pravnom sistemu sa Ustavom koji nije do kraja dovršen, obzirom da nisu doneti Ustavom propisani zakoni.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan bivši Koštuničin poslanik želi uporno da dokaže kako Vojvodina koristi, a ja ne volim to da kažem, uži deo Srbije. Moram da ga podsetim, u poljoprivredi, o čemu je on govorio, marginalna područja su u tzv. „užoj Srbiji“. Taj izraz ja ne volim da koristim, ali zbog toga što je ovo započeto na neki način moram. U marginalnim područjima da bi dobili podsticaj za stočarstvo, za ovce, dovoljno je da imate 10 komada. U Vojvodini morate da imate 30. Tri puta više. Sad ja postavljam pitanje – šta je marginalnog područje za stočarstvo? Recimo, za ovčarstvo i kozarstvo, ja mislim da brdsko-planinska područja nisu marginalna područja za ovčarstvo i kozarstvo i da su Bogom dani. Vojvodina bi bila marginalno područje, ako već mora da deli. Zato što u Vojvodini ima previše biljne proizvodnje, a premalo stoke koja treba da koristi tu biljnu proizvodnju. U Srbiji je marginalno područje za kukuruz, soju, pšenicu, itd, tu se slažemo, ali za ovčarstvo nije. Ali, recimo, mi smo na Odboru skinuli subvencije sa 12.000 dinara na 4.000 dinara sa namerom da podstičemo investicije i u stočarstvu, voćarstvu itd, od čega na sreću mala poljoprivredna gazdinstva imaju najviše koristi. To što se one nalaze u jednom delu Srbije u kome ja ne živim tim bolje za te koji dobijaju. Ja sam za to da se to tako deli. Idemo dalje. Kad izdate poljoprivredno zemljište, a kolege nema, očigledno da mu ovo ne odgovara, kad izdate poljoprivredno zemljište u tom delu Srbije za koje on tvrdi da ga iskorišćava ovaj severniji deo Srbije, kad izdate zemljište u zakup prihodi se dele 40% lokalnoj samoupravi, 60% Republici. Kad izdate zemljište u Vojvodini prihodi se drugačije dele. Pokrajina Vojvodina dobija 30%, 40% dobija lokalna samouprava, a 30% dobija Republika Srbija. Kad se novac koristi za uređenje zemljišta, atarskih puteva, bunara, itd, komasaciju, onda svi prihodi od 60% i 40%, u ovom delu za koji tvrdi gospodin Lapčević da je iskorišćen, koriste u tzv. „užoj Srbiji“ poljoprivrednici. Ja sam za to da se to dešava zato što je u tom delu malo poljoprivreda slabija, ali onih 30%, što iz Vojvodine dolazi u budžet Srbije, Vojvodina ne može da koristi. Ta sredstva mogu da koriste koja se uplate u budžet Republike Srbije i onih 30% i 60% iz ovog drugog dela sve koristi Republika Srbija u onom delu za koji se ja slažem da vredi potpomagati poljoprivredu zbog malih poljoprivrednih gazdinstava i neko kaže i otežanih uslova rada. Ima više načina na koji podstičemo, barem iz Odbora za poljoprivredu, taj deo želeći da uravnotežimo ekonomske prilike u poljoprivredi. Dakle, uzeli smo od paora uz velike prigovore po hektaru i prebacili na mala poljoprivredna gazdinstva za one delatnosti za koje verujemo da će podići poljoprivrednu proizvodnju u voćarstvu, u stočarstvu, itd, i to je sigurno tako. Možda smo se ogrešili o paore, ali cilj da podignemo investicije, stočarstvo da možemo da koristimo biljnu proizvodnju i da naša prerađivačka industrija ima dovoljno mesa, mleka, jaja da to postigne. Idemo dalje. Podsticaji u Vojvodini, republički, su 50%, to zapamtite, a kad su u ovom tzv. „užem delu“, a ponavljam, ne volim da koristim taj izraz, ti podsticaji su 65% i to smo na Odboru radili sa namerom da što više podstaknemo poljoprivrednu proizvodnju i u tom delu Srbije da bi se uravnotežila poljoprivredna proizvodnja i u jednom i u drugom delu zemlje. E, sada ako je to bio greh i ako to prigovara gospodin Lapčević, ja sam morao ovo da iznesem, ne želeći sad tu da, pošto je tema finansiranje AP Vojvodine, odnosno član 4, koliko se sećam, je bio samo za prenete nadležnosti i poverene poslove, dakle za ono što Republika poveri, mora da obezbedi finansije i sa tim članom se ja slažem. Sa mnogo toga u zakonu se ne slažem i neću glasati za njega, ali sam ovo bio u obavezi da kažem. Prigovore za NIS. Neka pitaju Borka Stefanovića. On je bio pregovarač. Neka ga pitaju. On danas diže revoluciju, valjda nema ni jedan NIS. On je danas levičar, on je prodao NIS, nisam ja. On je bio glavni pregovarač. On ga je prodao za 400 miliona. Koštunica i Tadić su se otimali ko će da sedne na stolicu. Bilo je kao biće „Južni tok“. Pošto „Južnog toka“ nema, a obaveze nema, nisam ja propisao rudnu rentu od 3% već Borko Stefanović. Neka njega pitaju. Neka ga pitaju ljotićevci – što si odredio rudnu rentu od 3% kad je u Rusiji, čini mi se ona 22%? Zašto je prodato za 400 miliona? Pa, to je bio državni interes, a šta je za njih bio državni interes? Hajde da priznamo, za njih je bio državni interes da overe svoje funkcije. To se sve desilo pred izbore. I danas neko čiji je predsednik Vlade tamo učestvovao, zajedno sa Borkom Stefanovićem i Tadićem, u prodaji NIS-a, on danas nešto prigovara oko NIS-a. Ja stvarno mislim da oni imaju onu politiku – što stražnjici godi, obrazu ne smeta. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Šešelj.
Nema veze ko je podneo ovaj Predlog zakona, ionako je danas plagijat u modi. Dame i gospodo narodni poslanici, po Ustavu iz 2006. godine sistem decentralizacije je postavljen nakaradno. Naš Ustav poznaje dve autonomne pokrajine, AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohiju. Veliki deo teritorije nije pod tim sistemom decentralizacije. Dakle, jedna očigledna asimetrija koja može samo da uvede i uvodi već dugi niz godina zabunu u naš administrativni sistem. Ako znamo da je trenutno na teritoriji Kosova i Metohije, da je teritorija Kosova i Metohije je trenutno pod okupacijom, mi faktički imamo samo jednu autonomnu pokrajinu i koja je potreba za tim? Da li je to neka pokrajina koja je specifična po nekom svom stanovništvu, po nekim drugim elementima kojih nema na teritoriji ostatka Srbije? Nije. Tamo živi više od dve trećine srpskog naroda. Živi naravno određeni broj pripadnika nacionalnih manjina i srpski radikali su uvek bili prepuni poštovanja prema nacionalnim manjinama i njihovim pravima, ali poštovanje prava nacionalnih manjina nema veze sa postojanjem autonomne pokrajine. To ima veze sa Zakonom o nacionalnim manjinama. Dakle, AP Vojvodina je samo jedan birokratski aparat za koje se izmišljaju nadležnosti, koji se obilato finansira i pravi, faktički, država u državi. Mihajlo Đurić je proročki rekao, profesor sa Pravnog fakulteta, za Ustav iz 1974. godine, da je to osnov za dezintegraciju Srbije. On je zbog toga bio uhapšen i osuđen. Šta je sada razlog postojanja AP Vojvodine? Šta je razlog postojanja zastave AP Vojvodine? Ne postoji ni jedan. Jedino može da bude osnov za dalji separatizam. Mi koji smo imali iskustva sa tim separatizmom, govorim kao država Srbija, u celom 20. veku, mi moramo da danas povedemo računa o tome, i ne smemo da pređemo preko toga olako. Zato što, ko je mogao i da pomisli da će jednog dana u Crnoj Gori biti teško reći da si Srbin, a da nisi Crnogorac? Ko je mogao da pomisli da će danas da prava srpskog naroda u ovoj novoj državi Crnoj Gori budu ugrožena, da se ne poštuju i da Srbi kao narod budu progonjeni? To niko nije mogao da zamisli pre 20 ili 30 godina. Postojanje AP Vojvodine jeste isključivo samo osnov za budući separatizam na našoj teritoriji. Srpski radikali se zalažu za ukidanje AP i pokrenućemo postupak za održavanje referenduma na kojem bi se građani izjasnili da li su za postojanje AP Vojvodine. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Kolega Mirčiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi u stvari ovde pristupamo raspravi nečeg što bi se najbolje moglo nazvati improvizacija. Koristeći povod zašto po odredbama Ustava zakonski nije izdefinisano pitanje finansiranja AP Vojvodine, ovde predlagač izlazi sa predlogom koji je čista improvizacija. Naime, najbolji primer za to je upravo ovaj član 6. gde predlagač kaže da bi od ukupno ostvarenih prihoda na ime poreza na dodatu vrednost i ime akciza 30% ostajalo AP Vojvodini. Šta to znači u praksi? Trideset posto, primera radi, od akciza, imajući u vidu da je sedište Naftne industrije Srbije „Gasprom njefta“ u Novom Sadu bi značilo faktički da se najviše troši na teritoriji AP Vojvodine. Na ime te potrošnje goriva plaćaju se i akcize, što uopšte ne odgovara realnom stanju. Tako je isto i kada je u pitanju porez na dodatu vrednost. Znači, izašlo se sa jednom cifrom, odnosno jednim procentom koji bi trebalo da zagolica one ljude koji u svakom trenutku očekuju da se što bolje živi, da poraste standard i da u Vojvodini, kao i u svim delovima Srbije, konačno dođe do ravnomernog razvoja svih lokalnih samouprava, odnosno svih regiona. Da vidimo šta je obrazloženje predlagača, kada je u pitanju ovaj zakon o finansiranju. Oni kažu da bi to doprinelo još većem razvoju i ravnomernijem razvoju svih delova AP Vojvodine. Između redova može da se dođe do takvog zaključka. A onda kažu, u članu 6, da bi bili toliko velikodušni kada ostvare prihod na osnovu svih ovih stavki, kao što je porez na dodatu vrednost, kao što su akcize, kada se ostvari 100% popunjenost budžeta AP Vojvodine, višak bi se prosledio federaciji, odnosno Srbiji i budžetu Srbije. Zamislite kakva je to velikodušnost. To je u stvari ona teza – gde su naši novci?Kada bi sve pare od akciza, zbog sedišta NIS-a u Novom Sadu, slile se prvo u pokrajinski budžet u visini od 30%, pa kada se na osnovu 30% od PDV, pa javnih zajmova, pa kredita, kada bi se popunio budžet Vojvodine, e, od tog trenutka, preko 100%, to bi se sve prebacilo državi Srbiji. I jasno bi se došlo do odgovora gde su naši novci. Da bi bili ubedljiviji, predlagači ovde kažu da se ne zna koliko Vojvodina kao teritorija doprinosi punjenju budžeta Republike Srbije. Ne zna se ni koliko Vojvodina koristi ukupno sredstava iz budžeta Srbije. To do dana današnjeg niko nije precizno izračunao, niti izašao sa tačnim, ili približno tačnim podatkom, zato što je to potpuno prirodno i logično da centralna vlast vodi računa o ravnomernoj razvijenosti svih regiona u Srbiji, pa i regiona koji se zove AP Vojvodina, kao što je obaveza AP Vojvodine, administracije, tačnije rečeno AP Vojvodine, da vodi računa o ravnomernoj razvijenosti svih lokalnih jedinica samouprave na teritoriji Vojvodine. Znači, i Republika Srbija, centralna vlast, i AP Vojvodine ne smeju da dozvole da bilo gde u Srbiji ima tzv. nerazvijenih opština. A, čemu mi prisustvujemo? Od 2000. godine, u Vojvodini, verovali ili ne, povećao se broj nerazvijenih, tzv. nerazvijenih opština. Za vreme sankcija, za vreme ratova u Vojvodini je, nećete verovati, bilo mnogo po broju manje nerazvijenih opština nego što je to nakon 5. oktobra 2000. godine. Evo vam jedan primer. U ravnoj, plodnoj Vojvodini imate šest nerazvijenih opština. Imate opštinu Titel, koja je u kategoriji nerazvijenih opština. I sada, čovek bi mogao da pomisli da razlog leži samo u nesposobnoj centralnoj vlasti. Većim delom da, ali u AP Vojvodini u kontinuitetu je jednobrazna, jednoumna vlast 16 godina. Šesnaest godina nije bilo dovoljno da se bilo koja od ovih nabrojanih opština pomeri sa tog mesta, iz te kategorije nerazvijenih opština. Šta to govori? To upravo upućuje da se hipotetički i usvoji ovaj zakon, da se usvoji ovaj predlog, 30% da se ustupi administraciji AP Vojvodine, ne bi bilo nikakvog pomaka. Možda bi bilo u nekom suprotnom pravcu, možda bi još bilo više nerazvijenih opština. Zašto navodim primer opštine Titel? To je opština koja, pored plodne zemlje, nalazi se na dve reke, na reci Tisi direktno i neposredno u blizini reke Dunav. Strateški najbitnije mesto zauzima opština Titel. Istorijski gledano, uvek su se vodile borbe za tu opštinu, za tu teritoriju, zato što apsolutno velika je prednost zbog komunikacije, zbog razvoja, zbog investicija sama lokacija opštine Titel. I to je nešto što je upečatljiv primer kako se vodi pogrešna politika. Mi ovde ne aboliramo centralnu vlast, sadašnju aktuelnu. I ona je dovoljno kriva. Zašto? Zato što eksponenti te vlasti nalaze se na čelnim funkcijama te opštine, do dana današnjeg nisu ništa uradili da bi pomerili sa mrtve tačke tu opštinu, da bi ta opština koliko-toliko davala znake da ide ka onima koje nisu nerazvijene. Jednostavno, stanje je takvo kakvo jeste. E, sad, ovde neki poturaju tezu da su srpski radikali neargumentovano protiv autonomije Vojvodine. Srpski radikali su protiv bilo kakve autonomije. Za postojanje autonomije bilo kog dela Srbije moraju da postoje istorijski, ekonomski, politički i kulturni razlozi. Da je sve bilo provizorijum, kako ovi navode 1945, najbolje govori činjenica da je nelogično da u Srbiji postoje dve autonomne pokrajine, a da u tadašnjoj federalnoj jedinici koja se zove Hrvatska ne postoji nijedna autonomna pokrajina. Valjda je specifičnost isto prisutna kada su u pitanju i delovi Hrvatske. Kako to da tadašnji jednoumci, tzv. komunisti, nisu vodili računa o pripadnicima nacionalnih manjina koji su živeli na prostoru Istre? Kako to da su odjednom došli na ideju da samo Srbiji trebaju autonomne pokrajine? Hajde, ostavimo te istorijske havarije koje je preživeo srpski narod. Da li danas postoji i jedan opravdani osnov za postojanje autonomne pokrajine na teritoriji Srbije? U Vojvodini istorijski ne postoji razlog. Istorijski proces se završio 1918. godine Velikom narodnom skupštinom, i to je samo vraćanje točka unazad posle 1918. godine, i to su znali komunisti kada su ponovo AP Vojvodinu pokušali da odvoje od Srbije. Da li postoji ekonomski, pa van logike, svi teže da se integrišu, da imaju veće tržište, pa vidite da svi veliki investitori iz Evrope i svega teže da osvoje tržište u Beogradu, a šta se ovde radi? Ovde se na svaki način želi postići podvojenost, da se distancira na neki način Vojvodina od Beograda, tvrdeći da sav novac ide u Beogradu. Drugo, da li ima osnova, kada je u pitanju kultura? U suštini, kultura ne može regionalno da se definiše, ne može po regionima da se deli. Kultura, kulturno stvaralaštvo u Vojvodini je u principu kulturno stvaralaštvo većinskog srpskog naroda. Nju obogaćuju kultura i kulturna tekovina onih koji žive zajedno sa srpskim narodom. Da li je opravdano to što na tom delu Srbije živi veći broj nacionalnih manjina? Ne može administracija AP da garantuje razvoj i bezbednost na jezik, na kulturu, na stvaralaštvo nacionalnim manjinama. To obezbeđuje Ustav ove države, i to po dve osnove. Prvo, Ustav im garantuje sva građanska prava kao svim građanima Republike Srbije. Drugo, posebna prava kao pripadnicima nacionalnih manjina. Na najviši stepen je podignuto i zaštićeno pravo nacionalnih manjina, ali se manipuliše. Zašto se manipuliše? Zato što je to zahvalno. Kada vam zafale neki argumenti, čvrsti argumenti, onda potrčite i posegnete za time da su ugrožena prava nacionalnih manjina. Mi nismo protiv Vojvodine. Mi nismo protiv Kosova i Metohije, ali smo protiv autonomnosti bilo koje oblasti ili bilo kog regiona, i to je suština. Onaj ko ozbiljno razmatra ovaj predlog zakona vidi da je ovo provizorijum koji ima potpuno političku pozadinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana i član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo toga smo mi čuli tokom ovih nekoliko dana rasprave, ali nismo čuli ni jedan razlog zašto je potreba bilo kakva autonomija na teritoriji današnje AP Vojvodine. Mi znamo da je to bio istorijski odraz težnje srpskog naroda za autonomiju u okviru Ugarske i da je taj projekat i ta želja, pre svega, za slobodom imala jednu fazu koja je bila autonomija i vojvodstvo koje su dobili Srbi u tadašnjoj Ugarskoj. Konačnim oslobođenjem i prisajedinjenjem ostatku srpskog naroda i drugim srpskim državama i onome što je Republika Srpska Krajina i onome što je danas Republika Srpska, a srpski narod istorijski polaže pravo na čitavu Bosnu i Hercegovinu, na Dalmaciju, na Liku, na Kordun, na mnoge druge teritorije koje danas na žalost nisu u sastavu Republike Srbije, ali smo potpuno sigurni da će doći vreme kada će biti. Autonomija srpskog naroda u okviru srpske države je apsurdna, besmislena je sama po sebi i pozivati se danas na ono što su uradile komunističke vlasti, koje su po svojoj prirodi bile antisrpske, koje su bile antinacionalne, i njihovu želju da skrešu krila srpskom narodu, da umanje njegov značaj, da teritorije koje su bile nesumnjivo srpske i na kojima je većinski srpski narod živeo podele u druge države, da rasparčaju, da naprave administrativne granice koje su kasnije voljom zapadnih sila postale države, a koje su danas 2019. godine razlog za autonomiju srpskog naroda u okviru srpske države. Ima li šta besmislenije? Srpski narod treba konačno da se opameti. Nama nisu potrebne bilo kakve dalje podele, a kako nas istorija uči, na žalost, srpski narod je sklon svim i mogućim i nemogućim podelama. Ono što se u nekom istorijskom trenutku činilo nemogućim, danas neki kažu da je realnost, realnost sa kojom se mi srpski radikali ne mirimo. Da li je neko mogao pretpostaviti da će Srbin muhamedanske vere dočekati trenutak da ih neko ubedi, najpre pod komunističkim režimom, da su muslimani, ali kao nacija, a potom da ih preimenuju u Bošnjake i da im opet neko kaže da su neka posebna nacija? Da li je neko mislio da će Srbi rimokatolici po Dalmaciji, gde ih je bilo dosta i gde su bili, kako se kaže, perjanica srpstva, da će ih neko ubediti da su zbog pripadnosti rimokatoličkoj crkvi i oni neki drugi narod i neka druga nacija i da su postali Hrvati, da su postali veliki krvoloci srpskog naroda koji je zadržao pravoslavnu veru? Da li je neko mogao pretpostaviti pre 20 ili 30 godina da će deo srpskog naroda koji živi u Crnoj Gori, u srpskoj Crnoj Gori ubediti da su i oni neka nova nacija Crnogorci ili montenegrini, kako više vole da se zovu, i da će danas svojatati srpske velikane, poput Njegoša, da će prepevavati pesme i srpsku poeziju i prozu pisanu pre više stotina godina? Danas srpska država ništa ne radi da se tome suprotstavi. Kako je moguće da neko kaže da imamo odlične odnose sa Crnom Gorom, ako se tamo negira, suzbija, uništava sve što je srpsko? Kako možemo imati dobre odnose sa Republikom Hrvatskom koja je okupirala Republiku Srpsku Krajinu, koja je svela srpsko stanovništvo na nekoliko procenata, a i ti procenti ne znače mnogo, jer i od tih nekoliko procenata veliki broj je onih koji imaju državljanstvo, a nikada se nisu vratili na prostore na kojima je vekovima pre toga srpski narod živeo? Danas se dešava ponovo da nam neko objašnjava da u Vojvodini postoje Vojvođani. Šta su to Vojvođani? Ko su ti ljudi? Jesu li to možda Slovaci, Rumuni, Bugari, Mađari koji žive na tom prostoru? Nisu. Oni čuvaju svoju nacionalnu pripadnost. Srpski narod im u tome svesrdno pomaže i, kao što vidite, jedino drugi narodi, koji su živeli tamo gde je većinski narod srpski, i dalje žive nesmetano, i dalje neguju svoje posebnosti, a to je ono što srpski narod nije uspeo nigde gde je bio manjinski, pa čak na žalost ni na mnogim teritorijama, gde je bio većinski, nije uspeo da opstane. Treba li nama Vojvođanski dnevnik, Vojvođanska vlada, Vojvođanska akademija nauka i umetnosti? Ne treba. Srpska akademija nauka i umetnosti bi bila dovoljna. Zašto nema šumadijske? Zašto Nemci nemaju pet ili deset akademija nauka? Zašto nemaju Englezi? Zašto nemaju drugi narodi koji drže do sebe? Nisu mogli svi da stanu u Srpsku akademiju nauka i umetnosti, pa hajde da izmislimo još jednu u koju će ljudi biti primani bez obzira na prebivalište, bez obzira na državljanstvo. Na šta to onda liči? I kakvo to dobro može doneti srpskom narodu - potpuno je jasno, nikakvo dobro. Kada nemate argumenata i kada ne može da kaže zašto bi srpski narod danas tražio autonomiju unutar srpske države, onda krećete sa obmanama vezanim za novac, pa objašnjavate ljudima da se ne živi loše u tom delu Srbije zato što je bila nesposobna vlast u kojoj ste učestvovali, zato što su baš sa pokrajinskog nivoa pljačkali Vojvodinu, nego kažete uzima Republika. Ne uzima Republika, pogledajte budžete. Ja sam pripremajući se za ovu diskusiju pogledao na primer budžet grada Sombora, koji je tri milijarde dinara - 47 hiljada stanovnika. Novi Beograd ima nešto preko 600 miliona dinara, a pet puta je veći. Šest puta manji budžet, pet puta je veći. Pokrajinska administracija nas takođe debelo košta. Skoro 600 miliona evra, više od pola milijarde evra godišnje ide… (Predsedavajući: Privodite kraju, kolega Šaroviću.) … da bi građanima bilo bolje, ali nijednom pojedincu koji na tom prostoru živi nije bolje, već je samo bolje onima koji su tu uhlebljeni i koji svoju nesposobnost pokušavaju da pokriju time što lažu građane Srbije kako ih neko potkrada, a najveći lopovi su upravo na tom srednjem nivou, koji treba pod hitno ukinuti.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala. Javljam se po povredi Poslovnika. Naime, ovde je narušeno dostojanstvo obzirom da je prethodni govornik govorio o Bošnjacima kao pripadnicima srpskoga naroda ili Muslimanima itd. Ja bih zamolio, kako god mi poštivamo većinski narod i poštivamo državu Srbiju da i ostali prema ustavnim obavezama i kategorijama poštivaju druge manjinske narode u ovoj državi, što znači da Bošnjaci nisu neko ko je bio Srbin, već neko ko autohtono po istorijskim i drugim pokazateljima vjekovima i vjekovno od svog postanka nosi u to ime Bošnjaci. Druga je stvar verska opredeljenost i nije u redu mešati versko i nacionalno. Dakle, samo bih zamolio da kolega kao i sve ostale kolege kao što i mi poštivamo ono što je prema Ustavu, prema zakonima, uvažavamo drugoga i drugačijega i da na taj način ne vređamo i ne spočitavamo pripadnicima drugih naroda da jesu ono što nisu. Bošnjaci po veroispovesti pripadaju Islamu, pripadnici Islama, ali to nije nacionalna odrednica i Bošnjaci su svom nacionalnom identitetu starosedeoci ovoga prostora kao što su i Srbi, poštivaju ovu državu, poštivaju ove zakone, osećaju se pripadnicima, građanima Republike Srbije, Srbijancima, ali dozvolite da ne mora sve u ovoj državi biti srpsko već može biti srbijansko, može biti ono što svi zajedno delimo i što svi zajedno poštujemo, pokušavamo čuvati na taj način jedni drugima pomoć u ovim turobnim i surovim vremenima. Hvala.
Kolega, smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Ne verujem da je kolega Šarović želeo da nekoga uvredi ovde u sali. Izneo je svoj politički stav i vi ste sad u jednom trenutku izneli jedan deo političkog stava da su pripadnici srpskog naroda koji živi u Srbiji Srbijanci. Nisu. Srbi su. Srbi su gde god da žive, da li u Republici Srbiji, da li u Hrvatskoj, da li u Bosni, da li u Crnoj Gori. Rekli ste upravo tako. Oni su Srbi. Ali, takođe smatram da niste imali želju da nekog uvredite, nego je to jednostavno način izražavanja među poslanicima. Samo mi recite, da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjašnjava o vašoj povredi Poslovnika? Molim vas, samo sa da ili ne?
Ne, i nisam rekao da su Srbi Srbijanci, već pripadnici ostalih naroda i svi koji žive u Republici Srbiji jesu Srbijanci, a pripadnici srpskog naroda su Srbi gde god se nalazili kao što su Bošnjaci Bošnjaci gde god se nalazili, u Srbiji, u Crnoj Gori, BiH ili bilo gde drugde. Hvala.
Zahvaljujem. Samo, da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni?
Ne. (Nemanja Šarović: Replika.)
Kolega Šaroviću, nemate pravo ni po jednom osnovu. (Nemanja Šarović: Potpuno me je pogrešno protumačio.) Kolega Šaroviću, vi ste pravnik. Kada je u pitanju replika, vi ste to izučili do detalja. Znači, ja sam dao reč kolegi, a on je tražio da reklamira povredu Poslovnika. Poznato je da prilikom reklamiranja Poslovnika narodni poslanik ne može da stekne pravo na repliku. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Po Poslovniku. Izvolite.
Dakle, gospodine Arsiću, ako već pričamo o poštovanju poslanika i Poslovnika i člana 27. i dostojanstva Narodne skupštine, ja to dostojanstvo ničim nisam povredio i mom dragom bratu, gospodinu Jahji Fehratoviću, želim da poručim da je sve to što sam rekao upravo izraz poštovanja i uvažavanja njega lično, ali i istorijskih činjenica. Dakle, najveća nesreća koja je zadesila srpski narod je upravo ta podela po osnovu veroispovesti. Nekada jedinstven korpus srpskog naroda se podelio i to su istorijske činjenice. Mogu neki pokušavati da falsifikuju naciju. Gospodinu Jahji mogu da dam literaturu… (Predsedavajući: Kolega Šaroviću, molim vas…) … srpskog nacionalizma i knjigu – Zločinački poduhvat…
Izašli ste iz prava na povredu Poslovnika.
Objašnjavam šta sam rekao i šta jeste dostojanstvo Narodne skupštine. Ako ste bili toliko strpljivi, gospodine Arsiću, da sve druge čujete, da dajete bezbroj puta repliku na repliku, nijednom se nisam javio po Poslovniku, a imao sam pravo na to da ukažem, nemojte onda svoj lični animozitet prema meni ispoljavati tako što jedino meni nećete dozvoliti da govorim. [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, izvinite što vas prekidam, moram to da uradim. Prekršio sam Poslovnik. Vi ste u svojoj diskusiji potrošili vreme poslaničke grupe SRS i preko tog vremena još četiri minuta i ja vas nisam prekidao i nemam nikakav lični animozitet. Isto tako neću dozvoliti da se pravo ne reklamiranje povrede Poslovnika iskoristi da se napravi replika. (Nemanja Šarović dobacuje.) Zaista vas ne razumem. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) U redu. Izjasniće se. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? Koleginice Belačić, izvolite.
Ne bih da ponavljam ono što su moje kolege već objasnile, ali činjenica je da je ovaj Predlog zakona o finansiranju AP Vojvodine u suprotnosti sa Ustavom i pozitivnim pravnim propisima Republike Srbije. Nas naravno ne čudi što je jedan ovakav nakaradan predlog pristigao iz redova poslaničke grupe LSV, odnosno jednog reda, da budemo precizni. Dužna sam da podsetim javnost da LSV na izborima parlamentarnim 2016. godine u koaliciji sa LDP i SDS Borisa Tadića nije uspela da pređe cenzus, te da su se u poslaničkim klupama našli nakon intervencije američkog ambasadora Kajla Skota, sa kojim su se tih dana intenzivno sastajali, što javno, što tajno, a on istovremeno vršio pritisak na članove RIK-a. Odgovaralo je, naravno, Kajlu Skotu, da u Skupštinu uvede protagoniste 5. oktobarskog puča i osvedočene evroatlantiste, pre svega, kao protiv težnju nama koji predstavljamo nacionalnu opoziciju, a onda i predstavnicima režima. Ne čudi što pripadnici Lige socijaldemokrata Vojvodine sada na ovaj način pokušavaju da se oduže Skotu za ulazak u Narodnu skupštinu time što ovakvim predlogom pokušavaju da probude određene separatističke težnje u severnoj srpskoj pokrajini. Mi se, naravno, ne plašimo da će do toga doći, obzirom da ova stranka nema politički kapacitet da izazove ozbiljne probleme, ali imajući u vidu koliko je resursa potrebno angažovati za jedan dan održavanja sednice Narodne skupštine, onda smatramo da je izuzetno iracionalno od vladajuće većine što je zakazana sednica sa ovakvim dnevnim redom. Podsetiću da je poslanička grupa SRS u više navrata podnosila brojne predloge za imenu i dopunu dnevnog reda i da se naši predlozi nikada nisu našli na dnevnom redu, niti će. Mislim da je to najbolji pokazatelj ko je ovde u ovoj sali istinska opozicija, a ko radi u dosluhu sa režimom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na naslov iznad član i člana 10. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Kolega Ljubenoviću, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Stav je da Predlog zakona o kome danas vodimo raspravu ne treba usvojiti. Srpska radikalna stranka je izrazila kroz amandmane koje smo na njega podneli, kojima smo predložili brisanje svih članova. U tom smislu je i ovaj amandman na član 10. Predloga zakona koji se odnosi na obrazovanje komisije koja bi pratila primenu zakona. Poslanička grupa SRS insistira na tome da Narodna skupština Republike Srbije mora da poštuje Ustav Republike Srbije i da spreči usvajanje jednog ovakvog zakona. Zagovornici pune autonomije Vojvodine su nedvosmisleno iskazali svoje namere, a na Narodnoj skupštini je da takve namere spreči, da ih saseče u korenu, jer su i trenutne okolnosti previše. Postojanje Vlade AP Vojvodine je nepotrebno. To je samo jedna administracija više. Mi se zalažemo za maksimalnu autonomiju lokalnih samouprava, i to za jačanje svih lokalnih samouprava. Srbiji nisu potrebne podele, a pravljenje autonomnih pokrajina u Srbiji je bila samo želja za slabljenje Srbije. Ovaj Predlog zakona bi vodio ka fiskalnom separatizmu, kojim sve i počinje, pa zato smatramo da se prihvatanje ovog amandmana poslaničke grupe SRS ne bi smelo dovesti u pitanje, kao i svi ostali amandmani naše poslaničke grupe, jer se našim amandmanima sprečava usvajanje ovog Predloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Kolega Saviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS po ko zna koji put želi da ukaže javnosti da je ovo jedan neustavan zakon i pravo pitanje je ovde - kako i na koji način i zbog čega se ovakav zakon uopšte našao na dnevnom redu, pogotovo što je on došao od jedne opozicione ili, bolje reći, tzv. opozicione grupe. Mi se zalažemo za to da u Srbiji ne treba da postoje pokrajine, jer Srbija je ionako mala zemlja, ali ako prihvatimo stanje onakvo kakvo jeste, ako polazimo od Ustava, svi moramo znati da glavni problem države Srbije danas nije AP Vojvodina, nego je to AP Kosovo. Mi znamo da je taj deo naše zemlje pod okupacijom i sada umesto da sve svoje snage skoncentrišemo i da se bavimo problemom AP Kosovo, neko se ovde dosetio da u ovom parlamentu treba razgovarati o AP Vojvodini iako, na svu sreću, tamo nema nikakvih problema kakvih imamo dole na teritoriji AP Kosovo i Metohija. Dakle, želim još jednom da ukažem da umesto da razgovaramo o KiM, o tome kako i na koji način sprovesti Rezoluciju 1244, kako vratiti na Kosovo 1.000 policajaca i 1.000 carinika, mi se ovde zamajavamo, evo već drugu nedelju, o jednom zakonu koji je neustavan i koji uopšte nije trebao da se nađe na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? Izvolite kolega Despotoviću.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, u načelnoj raspravi smo čuli do predlagača ovog Predloga zakona kako su AP Vojvodina i vojvođanska sela žrtva tranzicije i kako mladi odlaze u zemlje EU. Svakako da se to ne odnosi samo na AP Vojvodinu, već i na ostale delove Srbije. Moramo konstatovati da mladi odlaze iz naše zemlje tragajući za kvalitetnijim životnim uslovima. Stav SRS je jasan i nedvosmislen, da je ovaj Predlog zakona neustavan, da ne sme biti usvojen i da sve predložene članove treba brisati. Finansiranje AP Vojvodine je uređeno članom 184. Ustava Republike Srbije, dok ovaj neustavni predlog nikada ne sme stupiti na snagu, niti se primenjivati. Predlog je suprotan Zakonu o budžetskom sistemu, Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Ustav Republike Srbije je donet 2006. godine i tačno je da su građani AP Vojvodine bojkotovali donošenje Ustava i samo njih 11% je glasalo za takav Ustav. To je bio čist politički kompromis da bi se Ustav doneo iako je bojkotovan od strane AP Vojvodine. Sa ovakvim predlogom se želi da deo teritorije jedne zemlje sa sedam miliona stanovnika bude država u državi i da svi prihodi ostanu AP Vojvodini, a naravno, sa problemom da se takav zahtev proširi i na ostatak dela Srbije, jer sve više i više ima onih koji žele, kako u Srbiji, tako i van nje, da je rasparčaju i da je svedu na Beogradski pašaluk. Srpski radikali jasno i glasno poručuju da neće biti nikakvih podela, da Srbija neće biti država sa dve vlade i dva predsednika. Poreska politika mora biti jedinstvena na nivou cele države. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Zahvaljujem. Moram, iako sam mislio da se više ne javljam za reč, da intervenišem, jer je ovde rečeno nešto što je prvi put tačno, a to je da mladi odlaze iz Srbije. Najviše se iseljavaju u Saveznu republiku Nemačku i Austriju, a onda potom i u prekomorske zemlje. Austrija ima osam i po miliona stanovnika i ima devet pokrajina. Nemačka ima 82 miliona stanovnika, 16 pokrajina u čijoj nadležnosti su policija, obrazovanje, kultura, komunalni poslovi i svaka od njih ima svoj ustav, zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Ako vam nije jasno šta žele ljudi ove zemlje, pa moraju da traže van ove zemlje, onda razmislite o ovome što sam sad rekao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
S obzirom da smo stigli do poslednjeg amandmana, ponoviću neke iznete stavove SRS i na neki način zaokružiti celu priču o ova dva predloga i o raspravama koje smo vodili tri dana, danas je treći dan i u raspravi u kojoj su uglavnom argumentima učestvovali poslanici SRS. Zato što je nama ovo veoma važno i što mi ovo nismo shvatili kao neki dnevni red reda radi, već smo mi to doživeli kao svojevrsno upozorenje. Politički gledano treba zaista naglasiti nekoliko stvari kada su u pitanju i Predlog ovog zakona o finansiranju AP Vojvodine i Predlog Rezolucije o Vojvodini, kako stoji u samom nazivu i što je veoma simptomatično, prvi dan je ovde već bilo reči o tome da su ova dva predloga zapravo plagijati Aleksandre Jerkov, pa je onda Aleksandra Jerkov u medijima nešto intervenisala, bunila, pa se kaže, ona je već nekoliko meseci branila ovakve predloge, ali eto, predlozi su došli na dnevni red tek kada ih je njoj, kako ona kaže, preoteo Nenad Čanak. Onda smo u toku rasprave saznali, zapravo, da je i Aleksandra Jerkov plagijator, jer je ona plagirala predloge koji su još 2015. godine usvojeni u pokrajinskoj Vladi u vreme kada je predsednik bio Bojan Pajtić. Onda, kada se zaokruže svi ti akteri, onda zapravo dolazimo do jednog logičkog zaključka da sve to i liči na to da mi zapravo ovde nemamo nikakav plagijat nego imamo CIA-in predlog zakona i rezolucije koji se odnose na AP Vojvodinu. Ono što takođe želimo da naglasimo i ponavljali smo to svi mi koji smo govorili iz SRS, da, pre svega radi javnosti, da narod čuje, mi srpski radikali smo protiv autonomije Vojvodine. Mi se zalažemo za autonomiju, maksimalnu autonomiju lokalnih samouprava. Mi mislimo da ta neka, kako je zovu, srednja vlast, nema nikakvu svrhu, da je zapravo samo pokrajinska Vlada još jedan namet više budžetu Republike Srbije, da ništa što se na tom nivou zapravo odlučuje, nije ništa što može da prođe i ne treba da prođe mimo Vlade Republike Srbije i mimo tog glavnog, da kažem, glavnog nivoa. To je naše mišljenje od ranije. Mi se zalažemo za unitarnu Srbiju i uvek smo se zalagali, naravno, u spletu trenutnih okolnosti želimo i zalažemo se i dali smo predlog na koji način se može sačuvati KiM u okviru granica Republike Srbije. Naravno, nismo zaboravili i nikada nećemo zaboraviti Republiku Srpsku Krajinu, uvereni da će jednog dana takođe postati deo jedinstvene srpske države, kao i Republika Srpska. Ovo jeste poruka BiH, koja sve više nešto diže glavu protiv Republike Srpske, da se ne igraju, da Republika Srpska ima svoju maticu koja je, sasvim izvesno, neće ostaviti na cedilu. Govorili smo takođe, i evo ponoviću, da su oba ova predloga u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije i sa, kada je u pitanju Predlog zakona o finansiranju, da je u suprotnosti sa dva sistemska zakona koji se odnose na ovu oblast, to su Zakoni o budžetskom sistemu i Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Kada se dobro i pažljivo pogleda, mada može se činiti u nekom delu da su ovi predlozi bezazleni, jer se citiraju neki članovi Ustava, ali u suštini su veoma opasni i to se moglo videti posebno u toku rasprave. Ovo jeste, rekli smo to već, kada bi se ovaj zakon usvojio, ovo bi zaista bio pravi fiskalni separatizam, a takav separatizam uvek bi mogao da odvede u onaj mnogo gori, mnogo opasniji, o tome smo već govorili, i politički i pravni. Uvereni smo, svakako, da se to neće desiti i da svi treba da damo maksimalan doprinos i maksimalan trud da se tako nešto ne desi, da se sve takve težnje u korenu sasecaju, uvažavajući svačije pravo i da, pogotovo pravo narodnih poslanika, da mogu da predlažu Narodnoj skupštini usvajanje zakona. Ali, nekako nije dobro kada od preko 200 zakona kojih ima u proceduri, mislim, koji su predlagali narodni poslanici, i u glavnom su ti zakoni, iskreno nisam sve te predloge detaljno ni gledala, zato što tu ima mnogo onih koji su samo reda radi predlagali, da bi pravili one predstave od višečasovnog usvajanja dnevnog reda, pa verovatno ni ti poslanici, koji inače više trenutno nisu u sali, oni sami nisu znali šta suštinski predlažu. Ali, zaista u tih 200 i ne znam koliko predloga, ima veoma ozbiljnih predloga i trebalo je o njima raspravljati. Čak smo uvereni da bi poslanici većine, slušajući glas naroda, ukoliko kao poslanici komuniciraju sa narodom, morali glasati za neke od tih predloga. Pored tako kvalitetnih predloga vi ste, ovako sad da budem naivna, da kažem, iz nama nepoznatih razloga stavili na dnevni red upravo ova dva predloga, ali nismo naivni znamo zbog čega ste to uradili. Ovo je dobar način da udovoljite i napolju onima kojima treba da udovoljite, a i u unutrašnjoj politici. Dakle, vi sada možete, govorim o skupštinskoj većini, možete lepo da kažete – evo, kako smo mi širokogrudi, demokratični, mi smo stavili na dnevni red predloge Nenada Čanka. Nećemo glasati za to. Poslanici su raspravljali, ko je želeo mogao je da učestvuje u raspravi. S druge strane ćete, ne vi, nego predstavnici Vlade, ovi otvarači, zatvarači poglavlja, oni će onda da kažu Mekalisteru i Kocijančićevoj, evo mi jesmo učinili ono što vi od nas tražite, a oni traže od vas ovo i mi smo stavili na dnevni red, ali, eto, poslanici nisu ovaj put izglasali to, ali mi ćemo to nekako malo da uredimo, preuredimo pa ćemo to ponovo jednog dana da vratimo i da usvojimo, da udovoljimo i vama dvoma. To je zapravo suština zbog čega ste vi na dnevni red stavili upravo ova dva predloga. Da nije tako, ja ću vas podsetiti na neke predloge zakona koji su od izuzetnog značaja za sve građane Srbije i koje vi ne stavljate na dnevni red iako ih poslanici SRS već nekoliko meseci zaredom predlažu. Najpre, zakon o stavljanju van snage Zakona o javnim izvršiteljima. Mislim da ne postoji čovek u Srbiji, pa čak i poslanici koji su glasali za ovaj zakon, a to nisu poslanici sadašnje vlasti nego su to poslanici koji su bili vladajuća većina pre vaše prve vladajuće većine, ali da ni oni, ni vi, da ne postoji čovek danas u Srbiji koji se ne zgražava nad onim šta rade javni izvršitelji. Iskoristiću sada ovo, pošto vas pitam zašto to nije na dnevnom redu, da podsetim javnost da je taj Zakon o javnim izvršiteljima donet 2011. godine, da su tadašnja DS, koja se posle pojavljuje u raznim svojim pojavnim oblicima, i sada se opet nešto objedinjuju, da su oni pripremili javne izvršitelje iz svojih redova, pa da je u jednom formalnom konkursu, koji to zapravo nije bio, da su postavljene te demokrate za javne izvršitelje, i onda ste došli vi naprednjaci. Umesto da uradite ono što ste u kampanjama govorili, umesto da taj zakon stavite van snage, da izvršenja vratite u nadležnosti sudova, vi ste samo doveli vaše izvršitelje, dopunili broj tamo gde ovi nisu uspeli pre vas i tako da sad vi lepo zajedno harate preko vaših izvršitelja koji rade najstrašnije moguće stvari, koji nemaju veze ni sa zakonom, ni sa izvršenjima. Dešava se, svakodnevno se o tome priča, dešava se da izvršitelj stan proda svom sinu, nečiji stan, neku porodicu izbaci na ulicu. Dešava se da stanove koji vrede 50.000 evra prodaju da bi namirili dug od 10.000 evra. Prodaju poznatom kupcu za 30.000 evra pa taj novac podele sa nekim iz banke ko im je dao informaciju. To se sad razvilo u jedan opasan biznis. Opasan biznis da službenici banaka imaju svoje izvršitelje, da ih obaveštavaju kad će banka staviti neki stan na prodaju. Obaveste koliki je dug prema banci da bi oni mogli prema tome da se ravnaju, jer banku baš briga što izbacuje porodice na ulicu, a što bi kad joj Narodna banka to dozvolila, a što bi kad joj vladajuća većina to dozvolila, a što bi kad ste vi iz vlasti prihvatili banke koje vam je još Dinkić doveo u Srbiju da uništavaju naš narod. Vi svi lepo ćutite na to i nećete da stavite na dnevni red predlog zakona koji smo vam mi dali da bismo svi zajedno raspravljali o tome, da građani čuju, da javnost čuje šta mi o tome mislimo i da ponudimo rešenja. Mi srpski radikali imamo rešenja, ali stavite na dnevni red taj zakon pa da i taj problem rešimo. Predložili smo da se stavi van snage Zakon o radu, pa ptice na grani znaju da Zakon o radu koji je na snazi već nekoliko godina, koji ste vi doneli da je donet i napisan isključivo u interesu poslodavaca. Ko su poslodavci? Koji stranci? Oni kojima vi dajete naše pare da bi oni ovde otvarali neke pogone. Nikakva, ni jedna fabrika u Srbiji nije otvorena. Možete vi da pričate koliko god hoćete i vaš predsednik. Ni jedna fabrika u Srbiji nije otvorena. Otvoreno je više pogona raznih fabrika. Za otvaranje tih pogona dobijaju se ozbiljna sredstva plus besplatna komunalna infrastruktura, zapošljavaju se ljudi koji rade za više deset puta manju zaradu nego što bi te firme plaćale u svojoj matičnoj zemlji. Kada se potroše pare koje se dobiju iz budžeta, pošto su ti pogoni uglavnom u nekim montažnim objektima, nikakvog velikog troška nema onaj koji je to otvorio, odnosno koji je došao kao investitor pod navodnicima, i lepo prođe četiri, pet, šest godina, oni svoju zaradu lepo odnesoše. U ovoj državi niti se plaća porez. Doprinosi su minimalni zato što ljudi rade za zagarantovanu zaradu koja je negde oko 27.000 dinara, pa ne znam samo kako izvukoste 460 evra, ili koliko kao prosečnu platu, osim ako niste sabirali, pa zaboravili da podelite. Dakle, predlagali smo i zakon za podsticaj poljoprivrede, predlagali smo zakon za pomoć porodicama sa decom. Dakle, predlagali smo zakone koji interesuju građane Srbije, koji interesuju ovaj narod, čijim promenama bismo zaista doprineli da ljudi žive bolje u ovoj zemlji Srbiji i predlažemo u kontinuitetu, mesecima Bogami godinama već da se u Narodnoj skupštini raspravlja o KiM, da konačno čujemo i precizan i decidan stav vlasti o tome, a mi srpski radikali svakako imamo rešenje i govorimo u javnosti o tome. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, parlamentarna debata. Oni koji se žale na nedostatak parlamentarne debate danas nisu ovde. Kao što vidite pobegli su. Vojvodina im je bila bitna ne da bi regulisali finansiranje. Ovo je bio njihov predlog iz 2013. i 2015. godine. Vladu Vojvodine je vodio Bojan Pajtić. U Republici su vladali kako kad, ali je bilo Borka Stefanovića, Đilasa i Jeremića. Dok su vladali oni, Vojvodina im nije bila bitna. Nisu raspravljali o ovom dokumentu ni na Skupštini Vojvodine. Skupština Srbije je učinila napor da raspravlja o ovom predlogu i to treba pohvaliti. Na određen način treba uvažiti predlagača, bez obzira na naše međusobne odnose. Ali interesantno je sledeće, da oni koji se žale na nedostatak debate, su od debate pobegli, da su propustili priliku da ovde se uživo građanima Srbije obrate pet sati. Ovo je važna tema. Oni je potcenjuju, ja ne. Ovo je veoma važna tema a bila bi važna da smo raspravljali i o Šumadiji, Mačvi, južnoj Srbiji, Braničevu, Sremu, Banatu, bez obzira o kom delu teritorije Srbije da raspravljamo, to je veoma važna tema za građane ne samo te teritorije, već za građane cele Srbije. Država je vlasništvo njenih građana, a ne vlasništvo vlasti. Koliko su želeli da se obrate građanima, propustili su priliku da o tome govore pet sati. To je ona ista Aleksandra Jerkov, koja se ovde dičila kako je, eto ona podnela taj zakon. Govorila je u holu Narodne skupštine da je to njen predlog zakona, a nije bio njen. Propustila je priliku da ovde dođe da dokaže da je to njen predlog, da ga brani. Ona to nije želela. Zašto? Nije htela da se zameri ljotićevcima, savezu lopuža i prevaranata i ljotićevaca, koji šetaju po Srbiji, želeći ne da raspravljaju o delovima teritorije Republike Srbije, niti o Srbiji, već žele da izuzmu neke delove teritorije i da razbiju jedinstvo naroda, da razbiju državu Srbiju. Ona šeta sa njima, ne ja. Građani Vojvodine treba da znaju, a i u Srbiji o njenom licemerju, na to imaju pravo, kao što treba da znaju i o licemerju Đilasa koji je sve najgore govorio o Vojvodini. O licemerju i zlim namerama Jeremića i Borka Stefanovića. To je onaj Borko Stefanović, ravnogorac. Ja sam ga tako upoznao, a onda se odjednom nešto prekrstio. To je onaj isti koji je prodao NIS a posle brani radnička prava. Onda ide sa Đilasom milionerom. Kakva je to levica Srbije koja ide i šeta sa milionerom Đilasom sa čovekom koji je ispraznio džepove građana Republike Srbije? Uglavnom oni danas nisu u debati. Sutra će se žaliti na cenzuru a mogli su uživo biti pet sati. Tu priliku su propustili sa namerom da se žale na slobodu medija. Kakva je to sloboda medija u kojoj Boško ljotić, a sa kim je Marinika Tepić i Aleksandra Jerkova i Borko Stefanović i Vuk Jeremić, kakva je to sloboda medija kad ljotićevski fašističke palanke uđe u RTS i kažu – pokazaćete mi gde je režija, ima da me emitujete itd. Zar oni ne misle da je to cenzura? Da li je sloboda medija zauzimanje medija, hapšenje vlasnika, pokušaja zauzimanja REM-a itd. Tako se ne dolazi do slobode medija. Oni će se žaliti na cenzuru i nedostatak slobode medija. Propustili su priliku da na ovoj sednici najmanje pet do šest sati se mogu obraćati građanima Srbije, plus replike, plus povrede Poslovnika itd. Ja bih želeo da su oni ovde, ali verovatno Vuk Jeremić žali što nije uzeo više novca od Patrika Hoa. Borko Stefanović, gospođa Jerkov i gospodin Pajtić verovatno žale što nisu još više novca uzeli iz džepova građana Vojvodine, novca koji je trebao biti namenjen tehnološkom razvoju, gradnji infrastrukture itd. Verovatno Jeremić žali zato što je Patrik Ho danas dobio tri godine zatvora i dobio je tri godine zatvora, a u obrazloženju piše da je pravio te sumnjive biznise preko veza u UN. Znamo da mu je veza bio Vuk Jeremić. Verovatno je Vuk Jeremić češljao onih sedam i po miliona dolara, zabrinuto gleda put UN, jer nema više nijednog Patrika Hoa, nema više cigareta možda od 1.500 evra kutija. Možda nema ni roleksa, možda je i roleks dobio Patrika Hoa, pa se toplo seća i veruje da će sledeći protesti biti namenjeni Patriku Hou, zato što ga je, eto ta ne demokratska Amerika uhapsila i osudila. Boško Ljotić, zajedno šeta sa Borkom Stefanovićem, sa Marinikom Tepić i sa Aleksandrom Jerkov. Zajedno marširaju, zauzimaju televiziju. Za njih nije slobodna ni jedna televizija koja ne pripada Đilasu, a polu slobodna je svaka u kojoj Đilas prodaje reklamu, a sve druge televizije nisu slobodne. Sinoć smo gledali fudbalsku utakmicu, mimo propisa, na dva Đilasova kanala, koja ne pokrivaju celu teritoriju Republike Srbije i ne ispunjavaju uslove da bi prenosile fudbalsku reprezentaciju Srbije. Ali, kod njih sve može, sve je slobodno kada je Đilasovo, sve što je narodno nije slobodno. Oni su za Vojvodinu kada su u Novom Sadu, ali to ne smeju javno da pokažu. Oni su za ljotićevce, kada su u Beogradu, uporno želeći da podviju temelje Republike Srbije. Nje danas nema, neka od ovih rešenja su prihvatljiva, ali s obzirom da ni Skupština Vojvodine o ovome nije raspravljala, s obzirom da njen tvorac, Aleksandra Jerkov kaže da je tvorac toga, nije danas našla za shodno da dođe makar da nešto kaže u prilog ovome, s obzirom da Marinika Tepić nije došla da nešto kaže, jer je postala dvorska posluga na dvoru Điklera i druga Riđa, s obzirom da njih dve nisu došle, neka od ovih rešenja su za mene prihvatljiva, ali u celini ja neću glasati za ovaj predlog. Građanima Srbije kažem, nemojte da trošite glas na one koji neće da zastupaju vaše interese, bilo da se radi o regionalnim strankama i regionalnim ideologijama, bilo da se radi o republičkim. Ko veruje u Điklera, druga Riđeg, ko veruje u Jeremića, u Borka Stefanovića, ko veruje da će ih oni odvesti u bolju budućnost sutra, a opljačkali su je juče, taj je zreo za psihijatre. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Saglasno članu 87. u stavu 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak 26. mart 2019. godine, sa početkom u 15 sati i 15 minuta, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije 2019. godine. [[Posle pauze]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne Skupštine, kvorum za rad Narodne Skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 138 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 2. tačka 4. Ustava Republike Srbije Narodna Skupština donosi zakon kojim Republika Srbija poverava AP i jedinicama lokalne samouprave pojedina pitanja iz svoje nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna Skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o finansiranju AP Vojvodine, u načelu. Zaključujem glasanje: za je glasalo – devet, protiv – 119, uzdržan – jedan, nije glasalo 10, od ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna Skupština nije prihvatila Predlog zakona, u načelu. Stavljam na glasanje amandman na naslov iznad člana i član 1. koji je podnela Vjerica Radeta. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema. Konstatuje da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na naslov iznad člana 3. i član 3. koji je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 4. koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 5. koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 6. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 7. koji je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 7. koji je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na naslov iznad člana i član 8. koji je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 9. koji je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na naslov iznad člana i član 10. koji je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 10. koji je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 11. koji je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 12. koji je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o finansiranju AP Vojvodine, u celini. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – 121, uzdržan – jedan, nije glasalo devet, od ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna Skupština nije prihvatila Predlog zakona o finansiranju AP Vojvodine. Pošto je Narodna Skupština jedinstveni pretres, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o Vojvodini, u načelu. Zaključujem glasanje: za – četiri, protiv – 126, uzdržan – jedan, nije glasalo devet, od ukupno 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna Skupština nije prihvatila Predlog rezolucije, u načelu. Stavljam na glasanje amandman na naslov Predloga rezolucije koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na naziv rezolucije i stavove 1, 2, 3, 6, 7, 8. i 9, koji je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zaključujem glasanje: za –jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman stavove 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8. i 9. Predloga rezolucije, koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za –jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman stavove 8. i 9. Predloga rezolucije sa ispravkom, koji je podnelaa narodni poslanik Gordana Čomić. Zaključujem glasanje: za –jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na stav 9. tačku 1. koji je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na stav 9. tačku 2. Predloga rezolucije, koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na stav 9. tačku 3. Predloga rezolucije, koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na stav 9. tačku 4. Predloga rezolucije, koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na stav 9. tačku 5. Predloga rezolucije, koji je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu rezolucije u celini. Stavljam na glasanje Predlog rezolucije Narodne skupština Republike Srbije o Vojvodini. Zaključujem glasanje: za – četiri, protiv – 129, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam, od ukupno 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna Skupština nije prihvatila Predlog rezolucije Narodne skupština Republike Srbije o Vojvodini, u celini. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika na koje su ukazali narodni poslanici. Narodni poslanik Milorad Mirčić, na sednici 20. marta, u 15 časova i 39 minuta, ukazao je na povredu člana 68. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Marijan Rističević, na sednici 21. marta, u 10 časova i 43 minuta, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 26. marta, u 12 časova i 25 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje: za –niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Drugu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. (Sednica je završena u 15. 30 časova.)