Dame i gospodo narodni poslanici, koliko danas, ali verovatno sutra, ova skupština pod DOS-ovskom većinom, doneće jedan "ledž specialis", doneće zakon, zakon koji se zove Zakon o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečenu iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. "Ledž specialis" zato što, pored postojećeg zakonodavstva u našoj pravnoj nauci i u pravu uopšte, onome ko može da tretira i sankcioniše sve ono što je sadržano u ovom zakonu, mi imamo jedan poseban zakon, zakon koji je izvan pravnog sistema. To je zakon koji unosi pravni nemir i pravnu nesigurnost. Ova skupština će danas, a ne bi trebalo, doneti taj zakon. Dve su interesantne, indikativne karakteristike ovog zakona. Prva, da nakon skoro 150 dana vladavine ove DOS-ovske vlade, nikada do sada nije lošiji i gori zakon bio u skupštinskoj proceduri, kažem nikada, ali znajući DOS i znajući ovu vladu, koliko sutra, prvi sledeći naredni zakon biće još i gori. Druga karakteristika, skoro nikada ni duži naziv zakona nije bio, izgleda da je samo u tome i jedino veličina ovog zakona. Zašto loš zakon? Ceo DOS i Vlada non-stop su unazad, od kada ova skupština radi, govorili kako opozicija pokušava da vrši opstrukciju rada u ovoj skupštini, a između ostalog i podnošenjem puno amandmana na sve zakonske predloge koje su DOS i ova vlada, takozvana ekspertska Vlada, podnosili. Ovde imamo jedan presedan. Od 27 članova, koliko zakon ima, čak 91 amandman podneli su poslanici DOS-a. Da li će i sada govoriti DOS, ili Vlada DOS-ova, takozvana ekspertska transparentna vlada, da se vrši opstrukcija od strane onih poslanika DOS-a koji su podneli amandmane. Podnošenjem amandmana od strane DOS-ovih poslanika, a ima ih 91, činjenica ide u prilog tezi da je ovaj zakon loš. Pored poslanika opozicije, nas poslanika iz SRS, čak i poslanici DOS-a želeli su da poprave i tekstualno i suštinski ovaj zakon koji je ovako loše ušao u proceduru. Jedan od poslanika koji je iz DOS-ove pozicije, koji je podneo amandman i čiji amandman je Vlada i prihvatila jeste gospodin Pal Šandor. Ako pročitate tekst tog amandmana na član 3, kome se dodaje novi stav, videćete da je taj amandman podnet, a iprihvaćen od strane Vlade, a to je vrlo indikativno, reći ću vam zašto - uperen je samo na jednu jedinu ličnost. Uperen je na potpredsednika Vlade. Da smo mi to dali, pa još ajde de. To je podneo gospodin Pal Šandor i prihvatila ga je Vlada a uperen je na gospodina Jožefa Kasu, na potpredsednika Vlade. Ne ulazim u njihove lične odnose, to je njihova stvar. Ali, ako se sećate, 26. januara, kada se ova takozvana ekspertska vlada birala, mnogi poslanici SRS, a među njima i ja, iznosili smo niz argumenata zašto, zbog moralnog i političkog kredibiliteta, ne treba da bude izabran gospodin Jožef Kasa. Izgleda da smo džabe govorili, a sada prihvatate amandman koji će sankcionisati samo gospodina Jožefa Kasu. Baš me interesuje kada donesete zakon, da li će gospodin Jožef Kasa biti sankcionisan i hoće li gospodinu Pal Šandoru biti omogućeno da prekontroliše da li se zakon primenjuje u tom stavu, u tom amandmanu, u tom članu i na gospodina Kasu. Zašto je još loš zakon? Ovaj zakon, pored kažem postojećih zakonskih propisa, u stvari je samo jedan marketinški, medijski trik DOS-a, a pred izbore septembra i decembra vi ste narodu nudili promene. Nudili ste i narod je to prihvatio, normalno je da je želeo promene, želeo je bolji život, međutim, izgleda da je zagrizao u udicu bez mamca. Gospodin Rističević je za ovom govornicom rekao da je narod razočaran. Jeste, narod jeste razočaran. Sledeći izbori će to pokazati koliko je razočaran što niste ostvarili nijedno od vaših predizbornih obećanja, što niste ona vlada koja nudi Srbiji, što niste ona vlast koja nudi Srbiji i bolji život i promene na bolje. Zato je ovaj zakon jedan čist medijski, marketinški trik pred izbore i ovog puta je samo to što narodu nudite ili udicu, ali sa mamcem. Šta je to još što je loše u ovom zakonu? Loše je što vi, koji tvrdite u DOS-ovoj vladida ste transparentna Vlada, da sve hoćete javno da pokažete narodu i da ste vi ti koji će doneti promene u Srbiji, ovde radite u tajnosti. Nudi se nešto da se vrši nagodba. Da lice koje bude pronađeno i koje će doći pod udar i sankcionisano ovim zakonom, moći će da se nagodi i sa Đelićem i sa Radovićem oko toga šta i kako da bude možda manje sankcionisano, ne onoliko koliko bi možda trebalo. Gde je tu transparentnost? Znači, Đelić i Radović praviće nagodbu sa onim licem koje će doći pod udar ovog zakona. Kada se postigne nagodba, onaj ko je poreski obveznik, a vi nam kažete da nudite i da dovodite Evropu ovde u Srbiju, u celoj Evropi, poreski obveznik mora sam da prijavi svoje poreske obaveze. Ovde, ako se prijavi, a to bi trebalo da mu bude obaveza, ovde zakon predviđa određene olakšice od 35%. Nudite mu to . Znači, ovo je samo marketinški trik, da se narodu prikaže da vi želite da sankcionišete one koji su se obogatili i na račun države i na račun naroda u poslednjih 13 godina. Šta će biti treća stvar posle tih nagodbi, posle određenih bonusa. Otplata tog duga, te poreske obaveze na rate, na koliko rata, sa kojim vremenskim rokovima između rata, a inflacija će izgleda to da pojede. To je taj vaš toliko transparentan i toliko dobar zakon. Zašto takođe loš zakon? Spomenuo sam da ova država ima određene pravne norme, ima čak i pravne institucije, ova država ima MUP, ova država ima određene službe za privredni kriminal, ova država ima i Ministarstvo za finansije, pa čak i finansijske inspektorate, ova država ima NBJ, ova država ima Zavod za obračun i plaćanje, i na kraju ova država ima Ministarstvo pravde. Teška srca, ali evo ja ću ovaj put alimentirati gospodina Vladana Batića, da možda on kroz sve ove institucije ne bi mogao sve da stigne. Zašto? Gospodin Vladan Batić je gradski odbornik u Skupštini grada Beograda, savezni poslanik, šef poslaničke grupe u Saveznoj skupštini, ministar pravde i predsednik jedne stranke. Da bar ima još nekoga u stranci da mu pomogne, da ga rastereti, možda bi on kroz Ministarstvo pravde stigao ovde da radi. Ako ova država ima sve te institucije, ako ima postojeće pozitivne zakonske propise, onda čemu paralelizam? Ako sve to možete da radite, a na vlasti ste, zašto to ne radite? Zašto jedan poseban zakon, jedan ledž specialis, kojim ćete vi sankcionisati sve one koji bi trebalo da dođu pod udar ovog zakona, postoje sve pravne norme i zašto ih ne koristite? To je medijski propagandni trik za narod. Zašto je još loš ovaj zakon? Gospodin Đelić je, kada je objašnjavao ovaj zakon, rekao da će se retroaktivno odnositi na poslednjih 13 godina. Gospodin Bane Ivković je pokušao da kaže da je gospodin Đelić pogrešio, da je možda mislio na poslednjih 10 godina. Ne, gospodin Đelić je ispravno mislio. To se stvarno odnosi na 13 godina. Zašto? Zato što ova Vlada, ovaj DOS ima čist revanšizam. Ako se setimo šta znači 13 godina to je ono što vam stalno ponavljamo. Pojavili su se revanšisti, poražene snage sa 8. sednice. Narod treba da strada zbog komunista koji su pobedili na 8. sednici i zbog komunista koji su izgubili, a sada pobedili. To vi nudite narodu, dalje produbljivanje sukoba. Jeste, gospodin Đelić je bio u pravu, jeste, odnosi se na poslednjih 13 godina. Zašto? Zato što je čist revanšizam u ovom DOS-u. Tu je SPS stvarno kriv. Da elita SPS-a u poslednjih 12 godina nije bila na vlasti, da se nije otuđila od naroda, izdigla od naroda i zaboravila ovaj narod, koji je dospeo do ivice socijalne bede, do ekonomskog bezizlaza, narod koji je jednostavno pokušao da se nacionalno izdigne i da izdrži ovih 12 godina, koji je zahvaljujući eliti u SPS-u zaboravio i na Srpsku krajinu, jer mu se to stalno nudilo, zaboravlja na Republiku Srpsku, ulazak NATO snaga na Kosovo, pa ste sada i vi završili to Kosovo. Taj narod je želeo promene, želeo je bolje Srbiji, glasao je za vas, a vi to niste. Zahvaljujući takvoj eliti iz SPS-a došli su danas najgori komunisti na vlast. Danas imamo najgori DOS. Za to narod nije glasao i stvarno, očekujući sledeće izbore, verujem da će narod konačno, ako je zaboravio komuniste iz SPS-a, zaboraviti na revanšiste, najgore komuniste iz DOS-a.
Replika, gospodin Šandor.
Molim gospodina Vujića da ne objašnjava moje amadmane. Kada bude došlo vreme, ja ću to da objasnim. Nisu mi potrebni drveni advokati. Što se tiče slučaja koji je izneo, on živi u Subotici pa zna samo za taj jedan slučaj. Znam za neke druge slučajeve i amandman je postavljen vrlo principijalno, a ne lično i prema tome molim da se svaka vrsta simplifikacije u tom smislu isključi. Ja sam, mogu vam reći, vrlo ponosan što je Vlada taj moj amandman prihvatila i isto tako i Zakonodavni odbor i, prema tome, znači da amandman ima svoju težinu i da je njegovo uvršćivanje u zakon opravdano. Kada dođe i kad bude vreme da se o njemu razgovara naknadno ću ga, ako treba, obrazložiti. Inače, što se tiče raznih situacija koje su u Subotici, možda bi mogao gospodin Vujić da spomene Pionir. Dobio sam od njihovog pravnog zastupnika jedno dugačko pismo kako je to privatizovano, šta je urađeno i ako vam je blizak taj slučaj, gospodine Vujiću, biće prilike oko privatizacije i oko nekih drugih zakona, pa onda i te slučajeve pomenite.
Reč ima narodni poslanike Stanko Kovačević, a posle njega narodni poslenik Vasilije Pavićević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, poštovani gospodine ministre, ovaj predlog zakona koji je DOS obećala biračima da će doći na dnevni red, u što je moguće kraćem roku posle preuzimanja vlasti, praktično želi da ispravi samo jedan deo nepravdi koje je prethodna vlast učinila ovom narodu i građanima Srbije i on neće moći u potpunosti da naknadi sve ono što je prethodna vlast uradila. Ali, ako ništa drugo i delimična naknada onoga što je građanima Srbije uzeto, oduzeto, opljačkano, zloupotrebljeno itd. i to je neka satisfakcija građanima, jer će sredstva koja budu ubrana po ovom zakonu biti upotrebljena upravo na određeni način vraćanjem građanima kroz odgovarajuće fondove i kroz odgovarajuća investiranja. Jedan poslanik na samom početku rasprave po ovom zakonskom predlogu, koji je istovremeno i šef poslanička grupe, u želji da pokaže kako ovaj zakon ne bi trebalo da bude na dnevnom redu ovog skupštinskog zasedanja, pored ostalog ustvrdi da država ne može kažnjavati državna i društvena preduzeća, jer bi to značilo da država kažnjava samu sebe i da bi plastično pokazao kako to izgleda kaže - to bi isto bilo kao kada bih ja kažnjavao mog konja, a time kažnjavao samog sebe. Moj komentar na tu izjavu je - šteta je što se vređaju plemenite životinje. Da bih dao još jednu potporu na obrazloženje koje želim da dam povodom ovog zakonskog projekta, pročitaću jedan citat, jer je izgleda ovde popularno čak i to. Kako da se učvrsti vladavina? "Vlast mora da se posveti uništavanju stranaka, da onemogućava individualne napore u svim oblicima, da stvori pomoću uredbi glomazne finansijske monopole, rezervoare javnih bogatstava, tako da svako privatno bogatstvo može da bude profućkano, ako država to hoće. Vlast mora da dodeli najviše položaje onima koji su se svojim ranijim funkcijama i svojim karakterom udaljili od svih, pa ih deli duboki ponor, onima koji u slučaju promene vlasti nemaju šta drugo očekivati do smene ili zatvora, pa su zbog toga primorani da brane do poslednjeg daha postojeće privilegije. Vlast mora da upravlja državnim fondovima tajno, mnoge izdatke da isplati bez nadzora, deficite da prikaže kao blagostanje, a sve svoje poraze kao velike pobede". Ovo je pisao francuski književnik Moris Žoli u 17. veku i prosto je neverovatno da je u dijalogu u paklu između Makijavelija i Monteskija književnik Moris Žoli predvideo i karakter određene vlasti na samom kraju 20. veka, koja je vladala u Republici Srbiji. Jedan drugi poslanik, takođe šef poslaničke grupe, govoreći o nepotrebnosti ovog zakona, ustvrdi da ovaj zakon ne traba da rešava ove probleme ekstra profita i jednokratnog poreza za one slučajeve koji su navedeni u članu 19. poborojanih slučajeva, nego kaže - ovaj zakon bi eventualno trebalo da tretira sivu ekonomiju. Uobičajeno je da taj poslanik kada izađe za ovu govornicu meni uvek da šlagvort kako se može na lak način razotkriti prava namera prikrivanja stvarne odgovornosti onih za učinjena nedela ili neučinjena prava dela prema svom narodu, jer gospodin poslanik kaže - nemojte vi da govorite o ekstra profitu, o pljačkama, o zloupotrebama, o potrebi oporezivanja toga, nego dajte, jurite vi sivu ekonomiju. Želi novoj vlasti da na određen način sugeriše da sada pokrene procese protiv 400.000 građana Srbije koje je prethodna vlast primorala da se, u jurnjavi za hlebom, bave i sitnim prodajama, sitnim elementima sive ekonomije. Dakle - izvolite vi DOS-ovska vlast, borite se sada protiv 400.000 građana Srbije, ali nas koji smo zloupotrebljavali, koji smo krali, koji smo koristili sredstva primarne emisije, koji smo zloupotrebljavali devizna sredstva po zvaničnom kursu, iako je raspon tržišnog kursa bio nekoliko puta veći, koji smo izveli najveću pljačku u istoriji čovečanstva kroz izazivanje hiperinflacije 1993. godine, nemojte nas dirati, jurite vi građane. Sigurno takav vid odgovornosti neće izbeći niti će izbeći da ona sredstva koja su stekli po posebnim pogodnostima moraju da vrate ovom narodu. Još jedan oblik nezakonito sticanih sredastava leži u činjenici da su opozicioni poslanici, kada smo raspravljali o poreskim zakonima i o Zakonu o budžetu i svakom prilikom kada su izlazili za ovu govornicu, ukazivali kako je za vreme njihove vlasti u ovoj zemlji šećer bio jeftin, brašno bilo jeftino, ulje bilo jeftino, hleb bio jeftin itd. Neće narodu da priznaju da su upravo ti elementi jeftinih osnovnih prehrambenih proizvoda bili izvor sticanja enormnog bogatstva, upravo vladajuće oligarhije i njihovih prišipetlji, mafijaških aktera. Primer, ulje je bilo vrlo jeftino, ali je zato ministar za trgovinu pisao naloge proizvođačima ulja sve dnevne količine ulja morate isporučiti tim i tim trgovinskim preduzećima. Kada šleperi dođu u uljaru da napune ulje, ti isti šleperi sutradan se ne nađu u trgovinama Beograda, Kragujevca, Novog Sada i drugih gradova, verovali ili ne, nađu se na Kosovu, nađu se u Bosni, nađu se na graničnom prelazu da odu u Albaniju. Građani Beograda satima i danima čekaju u redu da bi kupili ulje po 7,8 i 9 dinara, da ne bi kod crnoberzijanaca kupili po 28 - 38 dinara. Upravo ti ....
Gospodine Kovačeviću, molim vas da malo više o zakonu govorite, ovo nema veze ni direktno ni indirektno sa zakonom.
Gospodine predsedniče, ovaj podatak najdirektnije govori o elementima sticanja ekstraprofita i zloupotrebe građana [[aplauz]] , jer proizvođači ulja i šećera tvrde da su za svaki kilogram šećera i na svakom litru ulja pojedinci iz vlasti i pojedinci koji su se bavili švercom zarađivali po jednu nemačku marku, a samo jedan proizvođač ulja je dnevno isporučivao 200.000 litara ulja. Vi vidite, gospodine predsedniče, da li su to elementi nazakonitog bogaćenja. Upravo ću sada i na tome završiti, da ne bi slučajno izazvao još neku vašu intervenciju. Hvala.
Nezakonitog da, ali sa zakonom nema veze. Reč ima narodni poslanik Vasilije Pavićević, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, neću dugo, samo par rečenica, više bih polemisao sa nekim pitanjima koja su se ovde otvorila, nego da pričam ovo što su već prethodnici i ostali pričali, da li je trebalo ili nije trebalo i zbog čega se donosi zakon. Gospodin ministar je obrazložio nužnost donošenja ovakvog jednog zakona i šta je sve obuhvaćeno tim zakonom kao ektradobit za oporezivanje. Ovaj zakon ne samo da moramo, ne da li treba da ga donesemo, mi moramo da ga donesemo zato što svi građani ove zemlje očekuju jedan takav zakon. Stvarno bi bilo razočaravajuće ako mi ne bi doneli jedan takav zakon. U suštini, tim zakonom se ne može otkloniti ono što se dogodilo zadnjih 10, 12 godine, ali može bar delimično da se ublaži ta nepravda. Dok su se jedni bogatili, ostatak naroda sam zna kako je živeo. Još jedno pitanje koje se ovde stalno postavlja, da li je taj zakn pravno utemeljen, da li ima u pravnoj praksi utemeljenje. Na to pitanje bih odgovorio jednim drugim pitanjem - a šta je to zakon u suštini. U suštini svakog zakona tereba da bude pravda. Po mom shvatanju, nisam pravnik, ja sam inženjer, ali ako je to svrha zakona, da bude utemeljena pravda, onda mislim da ovaj zakon baš ima potpuno utemeljenje u tom takvom gledanju na zakon. Inače, zakon bi bio gomila nekih akata, članova i teksta nekoga koji ne bi imao nikakvog smisla, ako mu nije osnov da neku pravdu ostvari u društvenoj zajednici. Još jedna stvar se ovde postavlja kod ovog zakona, retroaktivnost. A retroaktivnost mislim da je nužna zato što je pljačka izvršena retroaktivno, ne vrši se sada ni u buduće, nego je izvršena retroaktivno, znači zakon mora obuhvatiti retroaktivan preriod. Ovde su još opozicioni poslanici navodili kao argumente povodom ovog zakona i mogućnost zloupotrebe, znači mogućnost nagodbe da neko zloupotrebi taj zakon, da bude izvor neke korupcije nove. Mislim da je odgovornost u tome, a donećemo taj zakon, ko će sprovoditi taj zakon. Mislim da će Vlada imati, u stvari moraće da pred licem građana, da ima veliku odgovornost u primeniovog zakona, jer stvarno ako bi narod bio obmanut i bilo nešto tako urađeno, to bi bila samo što kaže naš narod, so na ljutu ranu. Mislim da Vlada ne sme rizikovati nikakve mahinacije ni manipulacije sa ovim zakonom. Moraće sveobuhvatno, poštenije i pravednije da ga primeni. Još jednu star, a koju bih rekao, mislim da stoji primedba da se to bogaćenje izvršilo po zakonu, znači da su postojali zakoni i da je to sve bilo u skladu sa zakonom. Gospodu poslanike, a i celi narod, podsetio bih na jednu stvar, da su za vreme Hitlerove Nemačke, Jevreji ubijani po zakonu. Hitler je doneo zakon, gde je zakonski ubijati Jevreje. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Tomović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavljajući ovaj prdlog zakona, ministar Đelić je rekao kako mu je čast da nam podnese još jedan u nizu neustavnih zakonskih predloga, a koje je ova nova vlada eksperata uspela da sačini i da ovoj skupštini na usvajanje. Čast je u poslednje vreme postala izgleda vrlo rastegljiv pojam. Mene su učili da je najnečasnije delo koje jedan čovek može da uradi jeste da krši Ustav svoje zemlje. Jedino nečasnije može da bude da kaže da mu je čast što taj ustav krši. Ovaj zakon je eklatantan primer kako jedna, u suštini dobra ideja, može političkim, interesnim, pa čak i porodičnim intervencijama da postane nepodnošljivo loše rešenje. Mene taj zakon ne kači. Vi, gospodine predsedniče, opomenite ove koji su seli u prve redove, pa im se čini da predstavljaju Vladu, da ako imaju nešto da kažu, da izađu za govornicu, pa da to kažu sa govornice. Ministar je rekao da se ovim zakonom ispravlja nepravda prema korisnicima socijalnih fondova, penzijskih fondova, fondova dečije zaštite i ostalih korisnika budžeta. Gospodin Pavlović je u svojoj diskusiji to isto pomenuo. Međutim, građani Srbije, ne verujte praznim obećanjima. Nijednim članom, ni jednim stavom, čak ni jednim slovom ovaj zakon ne govori da ćete vi išta dobiti. Ovaj zakon predviđa da se prikupljena sredstva usmere u vanredne prihode budžeta. Da treba vi nešto da dobijete, ta sredstva bi bila usmerena u fondove, u PIO, u Fond za socijalnu i dečiju zaštitu, u ostale fondove. Šta je pozadina ovog zakona, a šta je njegova suština? Pozadina ovog zakona je da postoje, kako se danas kaže, neki stari mangupi koji su, koristeći privilegije i povlašćene položaje, stekli nepodnošljivo veliku imovinu. Šta je suština? Suština je u tome da su se pojavili neki novi mangupi koji su to shvatili i shvatili su da od tog kolača oni nisu dobili baš ništa i da sada treba da podele to sa onim starim mangupima. Uzeti novce, kako kaže Nenad Čanak, i usmeriti ih u vanredne prihode budžeta. Građani Srbije zaista neće dobiti ništa. Evo kako to izgleda u praksi - neko u neko vreme pozove guvernera i kaže, nekome treba pet miliona maraka, a guverner kaže - nemam. On kaže - uradi prinudni otkup. Oni koji su se bavili poslom znaju da su morali Narodnoj banci Jugoslavije da prodaju svoje devize po zvaničnom kursu u vreme kada je taj zvanični kurs bio znatno niži od stvarnog kursa. Sada opet jedno pitanje Nenada Čanka - a, čiji su to novci, da li su to državni novci ili su to novci od onih privrednih subjekata i fizičkih lica koji su morali da prodaju devize Narodnoj banci po zvaničnom kursu, da bi ih neki po tom istom zvaničnom kursu i dobili? Znači, privilegovani su oni koji su devize dobili po kursu. Ko je oštećen? Valjda oni koji su te devize morali da prodaju po zvaničnom kursu, a ne država. Ali, sada tim ljudima te devize ne idu. Te devize idu državi. Šta se dešava kod zajma za privredni preporod Srbije? Isto se pojavi neko i kaže - treba mi jedno stotinak miliona dinara, a ovaj kaže - recimo, ima u Fondu za razvoj, u koji su ušla sredstva iz Fonda za privredni preporod Srbije, i onda on dobije te novce. Ko je sada tu oštećen - država ili građani koji su dali novac u taj fond za privredni preporod Srbije? Normalno je da su oštećeni građani, ali građani to neće dobiti, jer taj novac neće ići na vraćanje onoga što su oni dali, nego će ići u vanredne prihode budžeta, pa će te vanredne prihode budžeta Segedinska grupa deliti onako kako to njima odgovara. Isto je to i sa deviznom štednjom. Iz stare devizne štednje su se davale devize korisnicima tih privilegovanih deviznih kredita. Ali, novac koji se sada prikupi neće otići onima koji su dali novac u staru deviznu štednju, nego će opet otići u vanredne prihode budžeta, pa će opet Segedinska grupa to da deli onako kako to njima odgovara. To se sve radi jednim zakonom koji je apsolutno neustavan, koji nema podlogu čak ni u saveznom Zakonu o osnovama poreskog sistema, kao i svi poreski zakoni koje smo do sada doneli. Ali, to ne smeta. Revolucionarni ciljevi su uvek bili viši od Ustava. U Evropi, kojoj vi težite i na koju se pozivate, jedino sudskom odlukom se može osporavati pravo svojine stečeno određenim radnjama. Ovde sudova nema. Ovde se donosi ledž specialis, vrlo selektivno, vrlo nacrtano, jer svako u svakom članu može sebe prepoznati. Pojedini amandmani, koji su davani ovde, jedino nemaju fotografiju. Da imaju fotografiju, tačno bi se znalo o kom čoveku se to radi. Znači, novca za građane neće biti. Novca za one koji su bili primorani da prodaju devize po kursu, neće biti. Novca za one koji su davali sredstva za privredni preporod Srbije, neće biti. Ali, biće sredstava u tekućoj budžetskoj rezervi koja će narasti do neslućenih granica, iako budžet koji je donet onda kada je donošen budžet, po suštini ne bi smeo da ima budžetsku rezervu. Budžetska rezerva je sjajan fond, crni fond za manipulacije i za razne druge radnje. Rekao sam vam da je ideja ovog zakona zaista dobra. Svi amandmani koji su podneti idu ka tome da ga poboljšaju. Nijedan amandman ne ide na olakšavanje položaja onih koji su te radnje radili, ali baš nijedan. Svi idu na pooštravanje ovog zakona. Vlada sve te amandmane odbija, jer bi se time verovatno zadrlo u neke privilegovane koji se sada nalaze u njihovim redovima, koji su se nalazili pre ili su sada prebegli u njihove redove. Ti se amandmani ne prihvataju. Prihvataju se jedino oni koji pritiskom kažu - ili ćete usvojiti ove amandmane ili ćemo mi glasati protiv zakona. Onda se ti amandmani nekako presaldume, pa se usvoje. Zaista ne vidim razlog da neko, ko je kupio devize od Narodne banke po kursu od 6,00 dinara, ne plati razliku. Ali, zaista ne vidim razlog ni da NBJ, koja je pod prisilom otkupljivala te devize od naroda po tom istom kursu, ne vrati tu razliku narodu. Dao sam amandmane u tom smislu i u raspravi o amandmanima ću o tome govoriti. Sada ću se zadržati na 9,50 minuta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović, posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovani gospodine predsedniče, cenjeno predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS-a je oduvek bila za oštro, veoma oštro oporezivanje radom nezasluženog obilja, kao i za pravedno i nepristrasno oporezivanje svakog fizičkog ili pravnog lica koje je steklo ekstra dohodak ili ekstra imovinu. Međutim, dilema koju imamo u ovom trenutku je da se ovako predloženim zakonom dovodi u pitanje jedno od osnovnih poreskih prava, a to je pravo na poresku jednakost, koje je povezano sa pojmom pravda. Argumentaciju za ovu konstataciju nalazim u obrazloženju predloženog zakona. "Ratio legis jednokratnog poreza na ekstra dohodak i ekstra imovinu leži u zahvatanju posebne ekonomske snage stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti od strane pripadnika ranije nomenklature, a ne u generalnom nivelisanju bogatstva". Na šta, s obzirom na ovakvu stimulaciju, upućuje pomenuti citat? Dakle, osnovano se može zaključiti da će se odredbe predloženog zakona a priori primenjivati na one iz bivših nomenklatura, a ne i na one koji su ili bili jednog trenutka i sami u tim nomenklaturama ili su stalno bili uz te nomenklature i od njih se okoristili, a da pri tome nisu obuhvaćeni članovima 5. i 6. kao poreski dužnici. Naše zalaganje je dakle da odredbe zakona moraju važiti za sve podjednako i da ovaj zakon ne sme biti pokriće za obračun sa pojedincima, bilo da se radi o predstavnicima pravnih ili o fizičkim licima iz tzv. ranijih nomenklatura. Napominjem da svako određivanje ekstra dohotka na bazi pragmatsko - kalkulativnih poslova, koje je izraz potreba političkog trenutka, stvara mogućnost za voluntarističko-administrativno regulisanje ekonomskih tokova, a time i negiranje tržišnih tokova i odnosa između privrednih subjekata. Prilikom utvrđivanja ekstra dohodaka zalažemo se da polazne osnove budu klasifikovane kao unutrašnji faktori, da tu, pre svega, bude niz momenata vezan za pravno lice i njegov proces stvaranja i razmene proizvoda, zatim za proces smanjenja troškova proizvodnje ispod prosečnih troškova u grani, što stvara uslove za ekstra prihod i dohodak, i kao spoljnji faktori, a to je stanje na tržištu, dejstvo prirodnih i institucionalnih uslova privređivanja. Očigledno je da se, prema onome što nam je ovde predloženo, na osnovu ovog predloženog teksta zakona, ne može izvesti ni objektivno ni tačno računica dohotka koji je rezultat unutrašnjih, a posebno i spoljnih faktora. Bez ambicija da u ovom javljanju dalje kritički elaboriram predloženi zakon, jer bih, između ostalog, morao da pitam - ko će, zbog čega, kako i odakle od "Zastave" da naplati porez zato što je uzimala kredit iz primarne emisije, zato što je kupovala devize po zvaničnom kursu, i drugo, ko će po istim ili sličnim kriterijumima od drugih "Zastava", čitaj - "Krušik-a" ili neke druge firme, da naplati te poreze. Želim, dakle, da istaknem da je isključiva namera poslaničke grupe SPS-a da se dođe do dokumenta koji bi nepristrasno, egzaktno, kvalifikovano, ekspertno i pravedno uredio ovu materiju i da je s tim u vezi naša poslanička grupa predložila niz amandmana. Naši glasovi za usvajanje ili neusvajanje zakona, koji je na dnevnom redu, su u funkciji prihvatanja pomenutih, predloženih amandmana, jer neprihvatanje amandmana u dosadašnjem maniru, koji je prerastao u praksu, nedvosmisleno će i notorno jasno ukazivati da se zakon donosi namenski, sa ciljem da posluži kao okvir za selektivni obračun sa političkim neistomišljenicima. Zahvaljujem se na pažnji, a naročito ženskoj grupi koja je vrlo pažljivo pratila.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon neodoljivo podseća na nekadašnji zakon o ispitivanju porekla imovine, nepopularan zakon za koji znamo kako je u praksi prošao, koliko je bio selektivan. Podseća i na boljševičke zakone koji su doneti posle Oktobarske revolucije u Rusiji, sa elementima zakona o konfiskaciji i nacionalizaciji. Ovaj zakon uvodi jednokratni porez na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Radi se u stvari o jednokratnom porezu koji predstavlja vanredni prihod budžeta. Tu dolazimo do cilja donošenja ovog zakona. Cilj zakona jeste pokrivanje budžetskog deficita, samo što predlagač, tj. Vlada neće da nam kaže kolika se sredstva od primene ovog zakona očekuju i na šta će ta sredstva biti utrošena. A, upravo je to ono što smo mi želeli od ministra Đelića da čujemo, koji je u svom ekspozeu, a pažljivo sam ga slušala, o ovom zakonu rekao sledeće: "Ovaj zakon ima ekonomsku i moralnu pozadinu. To je vanredni zakon i radi se o realnom porezu". Samo je ta rečenica bila koja se odnosila na ovaj zakon, a sve ostalo je ličilo na jedan politički govor, doduše prilično nezgrapan. Mi srpski radikali nismo protiv donošenja ovog zakona i protiv ideje koju on u osnovi nosi. Ali smo protiv koncepcije ovog zakona. On koncepcijski nije dobro sačinjen. Smatramo da svaka zloupotreba treba d bude kažnjena. Međutim, u pravnom sistemu naše države postoji Krivični zakon i većina zloupotreba predviđena članom 3. su krivična dela i ne postoji nikakav razlog da se u krivičnom postupku ne ispituje da li je do određenih zloupotreba došlo ili nije, i da se onda, nakon utvrđivanja odgovornosti, naravno izriče i mera oduzimanja imovine ili plaćanja dodatnog poreza, već kako je to predviđeno ovim zakonom. Postoji jedna stvar koja nas nagoni na to da sumnjamo da će ovaj zakon biti podjednako primenjen na sve. Sigurna sam da će doći do brojnih zloupotreba u samoj primeni zakona. Međutim, o tome treba da razmišljaju oni koji će zakon primenjivati, jer i oni mogu, jednog dana, da dođu pod udar određenih sankcija. Samo ću napomenuti, zbog toga što je to vrlo važno zbog očuvanja pravnog poretka države, da je zakon suprotan i Ustavu SRJ i Ustavu Republike Srbije i Zakonu o obligacionim odnosima, kao i saveznom Zakonu o osnovama poreskog sistema. Nama predlagač ne krije sve to, i u članu 25. ovog zakona jasno kaže - odredbe o zastarelosti iz Zakona o obligacionim odnosima i poreskih zakona ne primenjuju se u postupku utvrđivanja i naplate jednokratnog poreza. Ovo je nečuveno. Ako jedna vlast nešto treba da radi to je da se bori da očuva pravni sistem jedne zemlje. Ono što bi bilo prirodno, prilikom rasprave o ovom predlogu zakona, jeste da se javnosti, a i nama poslanicima, stavi na uvid registar firmi koje su, recimo, dobile novac iz primarne emisije. Značajno bi bilo da se to zna. Zatim, smatram da je pogrešno na isti način tretirati u tom slučaju proizvodne firme i firme koje se bave trgovačkim poslovima, jer imamo situaciju da, evo i sada, za vreme DOS-ovske vlasti, jedna trgovačka firma, koja je vlasništvo aktuelnog ministra unutrašnjih poslova, dobije milion maraka kredita. Zašto? Gde je tu opravdanje za razbacivanje državnim parama - ne znamo. Ono što je takođe neprihvatljivo u ovom zakonu jeste ko je sve obveznik jednokratnog poreza. Evo, citiraću član 6. koji kaže: "To su deca, odnosno usvojenici, i članovi njihovih porodica, roditelji, odnosno usvojioci, braća i sestre i članovi njihovih porodica, bračni drug, razvedeni supružnik, srodnici po tazbini do drugog stepena srodstva, uključujući i srodnike po tazbini preko razvedenog supružnika". Dobro nisu rekli do sedmog kolena. A, zna se, molim vas, ko se smatra članom porodičnog domaćinstva po Zakonu o braku i porodici, pa i Zakonu o nasleđivanju, i mislim da će sve ovo dovesti do brojnih problema i razdora u pojedinim porodicama, pogotovu tamo gde je do razvoda već došlo. Ali, ono što posebno potvrđuje našu sumnju da će država sprovodeći ovaj zakon nekom biti majka, a nekom maćeha, jeste činjenica predviđena članom 9, koja omogućava direktoru RUJP da zaključi sa poreskim obveznikom tzv. poravnanje. Na čelu Republiče uprave javnih prihoda nalazi se Aleksandar Radović, koji je istovremeno i predsednik komisije za utvrđivanje zloupotreba u privredi i finansijskom poslovanju, a vrlo dobro se zna u kakvim je odnosima Aleksandar Radović sa aktuelnim ministrom Đelićem, pogotovu što bi bilo prirodno da država kontroliše Republičku upravu javnih prihoda, a posebno njenog direktora, šta i kako radi, sprovodeći ovaj zakon. Znači, dolazimo do nespojivosti funkcija i ovlašćenja, što sve ukazuje bez sumnje da će ovde doći do selektivne primene zakona i do zloupotrebe zakona. Ono što takođe otkriva krajnju nameru Vlade jeste činjenica da je poreski dužnik dužan da jednokratni porez plati u roku od 15 dana, izuzetno u tri mesečne rate, i to u novcu, ali obavezno uz jedno sredstvo obezbeđenja plaćanja, hipoteku, ručnu zalogu, jemstvo i drugo, a kad se radi o preduzećima u društvenoj, odnosno mešovitoj svojini, sa pretežnim učešćem društvenog kapitala, naplata se može izvršiti predajom Republici, znači državi, odgovarajućeg udela u kapitalu takvih pravnih lica. I šta je to, šta se iza toga krije - otimanje preduzeća od strane Vlade, a onda ide privatizacija, onako kako je nova DOS-ovska vlada osmislila. Tek ćemo videtikakve će to reperkusije imati. Sve u svemu, dužni smo da ukažemo da je donošenje jednog ovakvog ledž specialis-a veoma opasno, da predstavlja presedan koji izaziva pravnu nesigurnost samim tim što je u celini sa povratnim dejstvom. Dakle, ne samo pojedini članovi zakona, nego kompletan zakon, i da su svi ovi slučajevi predviđeni, ili bar većina, u članu 3. ovog predloga zakona, kažnjivi Krivičnim zakonom. Jedino je pravilno pojedine zloupotrebe utvrđivati u krivičnom postupku, pa ako se zloupotrebe utvrde, može se ići na oduzimanje imovine. To bi bio ispravan način, ali bi to malo potrajalo, a DOS-ovskoj vlasti se žuri da popuni budžetski deficit, da dođe do para, jer od obećanih šest milijardi nema ništa (mislim na dolarski iznos). Samo, postoji nešto što treba da imate na umu - da će mnogi koji su zdušno finansirali kampanju DOS-a takođe doći pod udar ovog zakona, naravno, ako zakon ne bude selektivan, a sve su prilike da hoće. Ostaje i nama, i javnosti, da vidimo hoće li ovaj zakon uopšte moći da se primenjuje, kako će se primenjivati, a pretpostavljam da će upravo kroz ovaj zakon i kroz primenu ovog zakona, DOS-ovska vlast pokazati svoje pravo lice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Pal Šandor.
Poštovane koleginice i kolege, počeo bih od onoga što piše u obrazloženju zakona i ono što se odnosi na njegovo povratno dejstvo, na članove 2, 3. i 8. Ako je ikada bilo potrebno primeniti povratno dejstvo na neki zakon, onda je to ovaj zakon. Ako je ikada bilo razloga da nešto povratno radi ova skupština, da kažnjava one koji su se bogatili na privilegovan način, a namerno ne kažem - nezakonit način, ne na nezakonit način - onda je to sada. Zašto - zato što zakon svima nije bio jednako dostupan. Svi mi, prava koja smo inače možda imali po tom zakonu, nismo mogli da iskoristimo. Prema tome, šta kaže naš Ustav - naš Ustav kaže u članu 121, stav 2: "Samo se zakonom može odrediti da pojedine njegove odredbe, ako to zahteva opšti interes utvrđen u postupku donošenja zakona, imaju povratno dejstvo". Imamo oba slučaja - da samo pojedine odredbe važe povratno, i mislim da imamo opšti interes, da na ovaj način u budžet vratimo ona sredstva kojima je neki zakon bio bliži, nego većini nas, i da na taj način napravimo jednu moralnu distancu prema onima koji su bili bliže zakonu i mogli da se okoriste na pomenute načine. Prema tome, zakon govori o posebnim pogodnostima, i to je ono što je suština ovoga. Nova vlast, ako želi da napravi jedan pravi rez u odnosu na ono vreme koje je bilo pre nas, ona mora da ukaže na sve ono u čemu se mi razlikujemo od prethodne vlasti, a razlikujemo se od prethodne vlasti što smo spremni da ove načine, rekao bih bogaćenja, na ovaj način sankcionišemo. I drugo, ono što vidim da bi moglo da proistekne iz ovog zakona, jeste da svi oni mangupi koji su preveslali iz stare vlasti u novu vlast, budu na ovaj način kažnjeni i sankcionisani, a takvih mangupa, molim vas, u našim redovima ima. Predložio sam u onom kodeksu ponašanja da svi oni mangupi, koji plate porez na ekstra dohodak, budu razrešeni svojih funkcija. Samo će na taj način nova vlast učiniti pravu distancu prema onima prema kojima mora učiniti distancu. Nekih očigledno ima, koji su bili dobri i bliski ranijoj vlasti, i nekih koji su dobri i bliski sadašnjoj vlasti. Prema tome, oni koji su bili politički bliski bivšoj vlasti, u različitim vremenima, to bih nekako i mogao da shvatim, jer se politika vodi zbog toga da se ostvare pojedini interesi, ali oni koji su iz te svoje političke bliskosti ostvarili i ličnu korist, a ovde se o tome govori, to, naravno, ne bih mogao da prihvatim i mislim da bi to trebalo da bude predmet sankcionisanja. Ovde sam predložio nekoliko amandmana, od kojih je Vlada ponešto usvojila, a vidim da je i Odbor usvojio, i neki poslanici su danas ovde govorili o članovima 9. i 13. - nisu pogledali ono što Odbor zapravo predlaže. Odbor je većinom koju ima prihvatio brisanje članova 9. i 13, što ukazuje ipak u nekom pravcu, a to znači da Odbor misli da nema pogodbe sa onima koji su dužni da plate ekstra dohodak i da nema nagrađivanja od nekoliko procenata zato što prijavljuju taj svoj ekstra dohodak, što im je inače građanska dužnost. Prema tome, u ovoj situaciji, kada su mnogima od nas skakavci pojeli najbolje godine, potrebno je na ovaj način sankcionisati one kojima je zakon i kojima je pravda bila bliža, nego drugima. Samo bih još načelno ukazao na dve stvari, možda ima prilike da i predlagač o tome razmisli - u jednom članu gde se kaže "domaćinstvo", odnosno o članovima porodice (to je član 6.), terminologija je tu vrlo nepouzdana, pogotovu u onom poslednjem stavu - "domaćinstvom se u smislu ovog zakona smatra zajednica života", ako neko od poreskih obveznika kaže da više ne živi u zajedničkom domaćinstvu, onda će biti problematična primena, bar onako kako sam ja shvatio. Tu sam predložio jedan amandman, koji je mnogo obuhvatniji, da se ne pravi ta razlika između članova domaćinstva i porodice, nego da se kaže da su to srodnici, rodbina, i onda sve tašte, ujne, strine, braća, stričevi itd, svi potpadaju pod udar tog zakona. Inače, na ovaj način se omogućava, odnosno, eventualno bi se omogućilo izbegavanje plaćanja poreza. Prema tome, da rezimiram, ako je nešto važno, onda je važno da nova vlast ukaže na to da su zakoni nekima bili bliži nego drugima, da su se neki, istina po tada važećim zakonima, ali na nemoralan način obogatili i da za to moraju snositi sankcije, odnosno platiti porez. Ovde bih posebno insistirao na onima koji su tako, bivajući bliže ili dalje, i koketirajući sa prošlom vlašću, uspeli da se ušlepuju i u novu vlast. Naša je prava suština da ukažemo i pokažemo na one koji diluju i levo i desno i koji se nemoralno ponašaju, kao što su se i sada, kao što su se i ranije nemoralno ponašali. Hvala. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Replika, pomenuo me je.)
Nije vas pomenuo, pomenuo je u dobacivanju, nije u izlaganju. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić [[Vojislav Šešelj, sa mesta: Da li mi dajete repliku?]] Koji je osnov? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Osnov što me je pomenuo, da objasnim.) Ime, stranku, šta? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Zvanje vojvoda.) Oduzeto je, ne važi. Bilo je, više ga nema. Posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski. Oduzeto je zvanje, šta je?
Dame i gospodo narodni poslanici, najgore države obično imaju i najviše zakona. Da li smo najgora država, možemo diskutovati, ali sigurno smo negde u vrhu. Da li imamo najviše zakona i tu smo verovatno negde u vrhu. E, sada, dobijamo još jedan zakon, ovo je unikatni zakon, zakon koji nigde u svetu još nije donet i nikada nigde u svetu nikome nije palo na pamet da ovako nešto napravi. Možemo to sada da tumačimo, ili je svet pravno neobrazovan ili nije dovoljno iskren, ili nema razloga da uđe u jednu ovakvu varijantu. Ili smo mi nešto iznad ostalih, pa često hoćemo da budemo isključivo individualisti i sami, ono što je neko rekao, kao nebeski narod. Ovo je zakon koga nije lako braniti, ali ga je takođe vrlo teško i napadati. Teško ga je napadati zato što u suštini može da se pravda jednom moralnom linijom i moralnim razlozima, kao posledica jednog stravičnog vremena kroz koje smo prošli i zbog toga je sva težina do svog napada uspela. Nije ga lako braniti zato što je u suštini protivustavan, protiv svih zakona, što je, kada se malo dublje zagleda sa površine, vidi da je duboko demagoški, da će se teško primenjivati, da će biti selektivan, da nosi u sebi jednu demagogiju neiskrenosti da bi mogao da opravdava razloge za njegovo donošenje. Suštinski gledano, ovih 100 dana od oktobra, kako DOS to već broji, moglo se mnogo toga u javnosti, u raskrinkavanju mafije učiniti, i onda bi daleko više povrenja ljudi imali u prihvatanju ovakvog zakona. Međutim, ne možete se u isto vreme voziti privatnim avionom, a sa druge strane donositi zakon koji treba da oporezuje ili sankcioniše tog koji vama daje avion da se vi sa njim vozite, vlada, ministri itd. Mafija postoji u svim zemljama u tranziciji, nije ovo nastalo samo u Srbiji, ali mafiju treba gađati u glavu i iseći sve pipke i krake koje je pustila u sve pore ovog društva. Ali, donosite neke zakone koji su u suštini demagoški i ne pokazuju javno na koga se odnose. Sve je to upakovano u jednu priču koja treba da bude i koja više liči na predizbornu kampanju, nego na stvarnu priču i želju da se mnoge nepravde koje su postojale, izbrišu. Inače, da nije te priče, mogli bi da shvatimo obećanje gospodina Mihajlovića, ministra unutrašnjih poslova, koji govori do utorka, do četvrtka, do nedelje će se raskrinkati ovo ubistvo, ono ubistvo, ove pljačke, one krađe, otmice, kidnapovanja i ti se datumi non-stop pomeraju i on ne podnosi odstavku, iako ništa od toga što je obećano nije urađeno. Prema tome, kada imate jedan niz obećanja da vam jedni te isti ljudi obećavaju, a ništa ne ispune, onda je teško da neko može sa puno poverenja da se odnosi prema nečemu što može u osnovi da ima iskrenu želju da nešto popravi. Mi imamo jednu poplavu patriota posle ovoga što nam se desilo koji su bili negde u svetu, u vreme kada su ovde padale bombe i kada se zemlja na ovaj ili onaj način borila za opstanak, koji sada dolaze sa jednom pričom da prenesu patriotizam iz inostranstva ovde, na ovaj naš prostor, i to ostavljajući tamo po nekoliko hiljada maraka svoje plate, dolaze ovde da rade za 400 do 500 maraka, da spavaju kod tetke u kuhinji na kauču, i onda nam serviraju ovakve zakone. Ili, ne dolaze sada ponovo, ali u isto vreme donose tu platu, ali da budu na čelu komisije koja će da pregovara sa mafijom ili sa novopečenim bogatašima, oko toga koliko će to oni sada da plate. Da li će platiti 100, 200, 500.000 maraka jednokratno oporezivanje. Znate, u tim uslovima teško je da čovek ne pomisli - koji su to stvarno razlozi da se ostavi tamo nekoliko hiljada maraka plate, a da se ovde radi za par stotina maraka. To je jedna pomalo demagogija, koja sigurno u pozadini, a moguća je, ali ne mora da znači, ali moguće je da ima jednu sasvim drugu manu. Ono što je suština, a to je ta javnost. Drugo, da se ne može pregovarati, da se ne može cenkati, ovo je država ili buvlja pijaca? Da li jedna država ima pravo da pregovara sa nekim ko je žigosan kao kriminalac? Da li ova država ima pravo da pregovara sa mafijom, ko to još u svetu radi? U ovom zakonu je ovako dato, da li će amandmanom biti promenjeno, to je neka druga priča. Druga stvar koja je tu suštinski, 35% osloboditi nekoga ko plati porez, šta to znači? Nagrađujete nekoga za ono što je morao da uradi. Onda, s pravom mogu da tražim i ja, i svi oni koji su redovno plaćali sve dažbine, struju, grejanje, redovno, nikada bez ikakvog duga, poreze državi na ovo ili ono, da dobiju nazad 35%, pošto su bili vrlo fer i vrlo korektni prema svojoj državi. Ovo je nagrađivanje nekih koji u stvari i nisu uradili ono što su morali po zakonu da urade. To su sve u principu krivična dela, nego što možemo govoriti o iskorišćavanju jednog posebnog vremena u kome se živelo. Prema tome, govoriti o transparentnosti, a sve upetljati u neku zamagljenu priču, više, ako već koristite neke strane izraze, se ni ne bira transparentnost, polupropustljiva, ne vidi se, biće selektivno, iako se DOS poziva na to da neće, kao oni što su čupali brkove posle Drugog svetskog rata, i njima slični, na sličnom zakonu primenjivati te metode, nego će se tačno znati koji su se najviše ogrešili, a koji nisu. Međutim, nakon tih obećanja koja nisu ispunili, ne možemo im ni tu verovati. Prema tome, šta je suština i zašto mislim da ovaj zakon mora, ako ništa drugo, da se vrati na jednu doradu, da dobije elemente pravog zakona da bi se ispravile neke nepravde i nesreće koje su bile. Suština je da se mnogo toga kroz amandmane popravi, izmeni, ili da se nova varijanta ponudi, a ovako, ne možemo novim nepravdama ispravljati stare nepravde, ne možemo početi graditi demokratsku državu na nezakonit način. To nikako ne može da bude i ne sme biti odbrana ovih koji moraju da budu kažnjeni zato što su jedan period nesreće ovog naroda iskoristili, ali nešto što je Ustav, što je zakon, do kraja se mora poštovati i nešto što je krivično delo, mora se tako i tretirati.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega je narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani narodni poslanici, hteo bih da dam jednu primedbu, diskutujemo o ovom zakonu, a trebalo bi da se dostavi izveštaj Komisije gospodina Vuka Obradovića, koji je smenjen, da bi znali o kojim se to firmama i ljudima radi. Naime, hteo bih par reči da kažem, ako je član 9. usvojen od strane Odbora, a on je u vezi sa članom 18. i 19, pa pitam gospodina Đelića kako, pošto je on ekonomista, a nije tu gospodin Batić, kako se tumači član 18. i član 19, koji se odnose na član 9? Imam još par pitanja: koja je firma uzimala iz primarne emisije, šta će biti sa njom? "Ribnjak Ečka" iz Ečke uzimalo je pare iz primarne emisije, sada je momentalno pod stečajem. Na tom čelu je bio predsednik Upravnog odbora iz DOS-a Jordan Aleksić, a član je bio potpredsednik Vlade, sadašnjeg DOS-a Golubin Krstić. Zna se dobro da su te pare Aleksić i Krstić na drugu stranu odneli i dan-danas je taj ribnjak pod stečajem i ne mogu nikako da dođu do tih para, ali opterećeni su. Šta će biti sa onim firmama koje nisu koristile primarnu emisiju, a abnormalno se obogatile putem sive ekonomije, putem svojih veza itd. Postoji sigurno dosta slučajeva firmi koje su koristile primarnu emisiju, pa su išle preko firme koja je živela 2, 3 ili 4 meseca i tada se ugasila, a trag tih para se gubi. Ovde, u ovom zakonu ne vidi se šta će sa tim firmama biti. Naime, većina firmi koja je koristilaprimarnu emisiju tako je radila, a znamo da umnogome, u sadašnjem DOS-u i preletači su došli samo zbog toga i jedan prethodnik je govorio o iznošenju para, deviza iz naše zemlje. Jeste, postojalo je, i taj prethodnik dobro zna koliko je on para izneo i kako je sve plaćao, svoja i turistička putovanjasvojih ljudi.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Svevan Kesejić.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, namera predlagača da zakonom uvede jednokratni porez na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, iako pravno apsolutno sporna, mogla bi biti društveno prihvatljiva da nema svoj isključivo politički predznak i u sadržaju zakona i u datom obrazloženju. Očigledna je namera predlagača da ovim zakonom izrekne sud, naravno negativan, o proteklih 12 godina života u Srbiji, naravno o SPS-u, ali najviše o Slobodanu Miloševiću, predsedniku naše partije, prethodnom predsedniku Srbije i SRJ. Te namere predlagača su više nego jasno iskazane u obrazloženju zakona, gde se na više mesta neprimereno, nenaučno, neustavno ističe Slobodan Milošević kao ličnost odgovorna za stanje srpskog društva. Ovakav odnos predlagača bi se u političkoj ravni razmatranja čak mogao i razumeti, naravno ne i prihvatiti, kao odraz jednog političkog odnosa koji vladajući DOS ima prema SPS-u i njenom predsedniku, ali je politički i lično nemoralno, državno i društveno neprihvatljivo davati bilo kakav sud o stanju srpskog društva u poslednjoj deceniji 20. veka, a ne pomenuti 8 godina sankcija tzv. međunarodne zajednice, ekonomskog terora koji je vršen nad Srbijom i njenim građanima, zamrzavanje naših sredstava u inostranstvu, nemogućnost normalnog poslovanja sa drugim zemljama, nabavku sirovina, repromaterijala i svih drugih proizvoda od značaja za rad privrede Srbije i normalan život njenih građana, ukoliko bi uopšte bilo moguće, u takvim uslovima međunarodne blokade i pritiska, govoriti o normalnim uslovima života. Jasno je zašto zapadne zemlje, iste one koje su sprovodile sankcije prema Srbiji i SRJ i koje su bombardovale našu zemlju, imaju potrebu za amnezijom, jer nije logično govoriti o ogromnoj količini ljubavi i pažnje među građanima Srbije, kao što se to čini proteklih nekoliko meseci, od kako su njihovi favoriti konstituisali Saveznu i Republičku vladu, a istovremeno se morati podsetiti, a kamoli platiti cenu za štete pričinjene građanima Srbije. Ministru i Vladi Srbije kao predlagaču ovakav nazovi propust se ne može oprostiti. Možda se radi političke profitabilnosti mogu zaboraviti ove činjenice, ali istorija ne trpi crne rupe, pa će i ova brzo nestati. Zakon, odnosno Predlog zakona pati od brojnih pretpostavki i subjektivnih procena ekstra dohotka i ekstra imovine, što dovodi u pitanje mogućnost njegovog ostvarenja. Kriterijumi sadržani u odredbama pojedinih članova su krajnje neodređeni, a neki vrlo politički motivisani. Zašto je 1. januar 1989. godine uzet kao početak za oporezivanje? Da li ovaj datum ima politički ili ekonomski značaj? Očigledno je da je reč o političkom razlogu, što dovoljno samo po sebi govori o namerama predlagača. Drugi, ekonomski razlog je malo verovatan, zato što se taj period po pravilu ili bar kod znatnog broja ljudi vezuje za gospodina Antu Markovića i ima pozitivne konotacije. Uostalom, u to vreme Srbija je bila u sastavu SFRJ, gde su važili drugi zakonski propisi. Zakon, odnosno Predlog zakona je nepravedan, jer za obveznike jednokratnog poreza utvrđuje različite obaveze. Dok za jedne obveznike u odnosu na osnov poreza utvrđuje progresivne stope, drugim obveznicima, i to onim koji su stekli imovinu po više različitih osnova, daje mogućnost prema članu 9. da odredi visinu poreske osnovice. Paradoksalno, ali istinito. Znači, oni obveznici koji su po više osnova ostvarili dohodak, odnosno stekli imovinu po posebnim pogodnostima, ne slučajno ne koristi se izraz nezakonito, jer bi to bilo krivično delo i samim tim predmet krivičnog zakona, mogu u sporazumu sa direktorom Republičke uprave javnih prihoda izmiriti svoje obaveze. Ovakav odnos zakonodavca, odnosno predlagača zakona prema obvezniku koji je dohodak, odnosno imovinu stekao po više različitih osnova, da ne kažem nezakonito, jer to i predlagač zakona izbegava, ima mnogo sličnosti sa kategorijom zaštićenog svedoka i njihovom ulogom u određenim krivičnim slučajevima. Dogovorom sa vlastima praktično se rešava problem određenog poreskog obveznika. Ne može se reći da je to pravedno, a o transparentnosti da i ne govorim. Zakon po mom mišljenju treba vremenski ograničiti, čime bi se izbegle moguće kalkulacije političkog karatera i njegova primena unedogled. Naplata jednokratnog poreza treba da bude vremenski ograničena. Zakon kroz naplatu jednokratnog poreza, prema čl. 21. daje mogućnost državi da izvrši svojevrsnu nacionalizaciju pravnih lica, s obzirom na visinu stope jednokratnog poreza, država preko noći može postati većinski vlasnik tih preduzeća. Kako je reč po pravilu o kvalitetnim preduzećima, država automatski određuje i njihovu sudbinu u najavljenoj privatizaciji. Predlog zakona uvodi retroaktivnost i time se vrši derogiranje saveznih propisa. Po saveznim i republičkim propisima postoje utvrđene kategorije zastarelosti. Ovim zakonom se pokušava izvršiti eliminacija niza republičkih i saveznih propisa u ovoj oblasti. Predlog zakona nije obuhvatio oblast sive ekonomije, koja je bila preovlađujući, da kažem i pravi izvor nezakonitog bogaćenja. Ta činjenica sama po sebi govori o namerama predlagača zakona da na ovakav način, jednostranim tretmanom institucije iz predhodnog perioda, prikaže iste kao oblik privrednog organizovanja, da isključivo služi nezakonitom radu i nelegalnom bogaćenju. To jednostavno nije tačno, jer su upravo javna preduzeća, veliki društveni sistemi koji zapošljavaju najveći broj radnika, podneli najveći teret u protekom periodu, ekonomski, socijalni i svaki drugi. Dakle, sve u svemu, napravljena je nažalost jedna karikatura od zakona, politički obojena, revanšistički motivisana, bez želje da se oporezuje stvarni ekstra profit, odnosno bogatstvo koje je stečeno na nelegalan način.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a sledeći je narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon o ekstra profitu i estra imovini, koji je predložio ministar Đelić, je u istom kontekstu kao i svi pređašnji zakoni koje je ministar ovde pred nama izneo, ali ovaj zakon još više liči na jednu kreaturu, mogu reći koja liči na predlagača. Upravo zbog toga što je ...
Gospodine Kesejiću, izričem vam prvu opomenu na osnovu člana 101, zato što ste uvredili gospodina ministra.Molim vas da vodite računa kako izlažete.
Dobro, ne znam kako vi shvatate, ali zakon je zaista kreatura. Dakle, uvek kada ministar Đelić održi ovde vatreni politički govor, kada ga Čeda Jovanović svestrano podrži, onda smo sigurni da zakon nije dobar. Zbog toga sam i rekao da je ovaj zakon kreatura. On ne sadrži elemente koje treba da ima zakon, nego sadrži političke elemente koji nas asociraju na jedan politički revanšizam i asociraju nas na genezu vlasti koja je u Srbiji od 1945. godine naovamo, pa sve do ove godine koja je početna za primenu ovog zakona. Dakle, kada je gospodin ministar Đelić govorio o ovom jednokratnom porezu na ekstradohodak i ekstraimovinu, govorio je o ekonomskoj i moralnoj pozadini. U ovom zakonu ne vidim ekonomsku pozadinu, odnosno ne vidimo ekonomski efekat, a isto tako ni ministar Đelić ne vidi ekonomski efekat, jer je sam priznao da je minimalan i da je mnogo važniji ovde moralni efekat. Međutim, kada se govori o moralnom efektu, onda moramo da budemo veoma obazrivi kada ovaj zakon sa moralnog efekta predlaže ova vlada. Pre svega zbog toga što smataram, kao poslanik SRS-a, da većina ministara u Vladi nemaju takav moralni subjektivitet, koji bi nama srpskim radikalima pružao uverenje u to. Pre svega, možemo govoriti o ministru Mihajloviću, ministru policije, zatim ministru pravde Vladanu Batiću, ministru, odnosno potpredsedniku Vlade Nebojši Čoviću...
Vratite se na temu.
Upravo je to tema. Dakle, ko su ministri u Vladi koji predlažu moralan zakon. Kada govorimo o njihovim moralnim vrednostima, onda naravno moram da spomenem njihova imena, jer smo mi ovde za ovom govornicom, i činjenično i na svaki drugi način, argumentovano iznosili o njihovim moralnim vrednostima. Uvereni smo da Nebojša Čović, sa svojom firmom FMP Trade, koja krade, čini ono što je činio i u vreme onoga perioda kada je bio zajedno sa socijalistima...
Gospodine Kesejiću, izričem vam drugu opomenu zbog uvredljivih izraza i zbog toga što se ne držite teme dnevnog reda. Molim vas, ovde nije reč o predlogu za razrešenje ministara, nego imamo konkretan Predlog zakona i molim da se usredsredite na to. Vas nisam ništa pitala.
Mislim da vi morate malo da se edukujete i da u tom skladu morate da pratite šta poslanici govore. Međuti, s obzirom da se tiče zakona o ekstraprofitu i ekstraimovini, koja nema pravnu sigurnost, ja se isto tako osećam kao narodni poslanik SRS-a, potpuno nesuguran za ovom govornicom. Dakle, što se tiče zakona o ekstraprofitu i ekstraimovini, moramo da kažemo da ovaj zakon ima mnogo šupljina. Pre svega, mi smo ubeđeni da je ovaj zakon amnestija za sadašnju vlast, jer kao što sam izneo, a vidite da ima veze, da ministri koji sede u Vladi su korumpirani do te mere da će biti amnestirani samo činjenicom...
Gospodine Kesejiću, pošto ste posle dve opomene nastavili sa uvredljivim izrazima, oduzimam vam reč. Molim vas da se udaljite sa govornice. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a sledeći je narodni poslanik Boris Karaičić. (Poslanik Kesejić i dalje stoji za govornicom.) Gospodine Kesejiću, najlepše vas molim da se udaljite sa govornice, pošto sam preduzela mere na koje sam bila obavezna da preduzmem i vi ste pored toga nastavili sa kršenjem Poslovnika. (Poslanik Kesejić i dalje stoji za govornicom.) Gospodine Kesejiću, još jednom vas molim da se udaljite i da nam omogućite da nastavimo rad, da bi vaš kolega mogao da nastavi diskusiju. (Poslanici Srpske radikalne stranke dobacuju sa mesta.) Nisam vas ništa pitala, gospodine Nikoliću. (Poslanik Šešelj, sa mesta: Mogu li ja da počnem o tebi da pričam, o seksualnoj aferi.). Samo izvolite. Određujem pauzu od 10 minuta, pa ćemo nastaviti rad. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da su poslanici SRS-a izvršili povredu Poslovnika iz člana 80. stav 3. i člana 113, zato što nisu ubacili svoje identifikacione kartice, a prisutni su u sali. Na osnovu člana 100. i 103. predlažem da Narodna skupština donese meru udaljenja za narodnog poslanika Stevana Kesejića, zato što mu je oduzeta reč, a ni posle toga nije hteo da se udalji sa govornice. Stavljam na glasanje moj predlog, u skladu sa članom 100. i 103. Za 110, protiv 14, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, od ukupno 133 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izglasala meru udaljenja narodnom poslaniku Stevanu Kesejićui zato ga molim da napusti salu. Pošto narodni poslanik Stevan Kesejić odbija da napusti salu, prema članu 103. stav 4, molim Službu Narodne skupštine da izvrši meru udaljenja koju je donela Narodna skupština. Određujem pauzu od 10 minuta.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Nastavljamo rad po trećoj tački dnevnog reda - Pretres Predloga zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečenu iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, u načelu. (Poslanik Ivković, sa mesta: Po Poslovniku.) Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, vi baš nemate sreće. Čim izađete iz sale, prepustite rukovođenje sednicom potpredsedniku Nataši Mićić, dogodi se ono što može dobro da izbruka i vas i partiju kojoj vi pripadate, a ne samo ceo DOS. Javljam se po Poslovniku, član 99, i zbog onih zbog kojih se javljam pročitaću taj član: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenja činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica". Posebno želim da član 99. ponovo citiram i to stav 2: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Pretpostavljam, gospodine predsedavajući, da ste vi obavešteni o demonstraciji demokratskog metoda rada u pogromu političkih neistomišljenika, ali možda vas nisu obavestili o nečem drugom, o čemu građani Srbije i te kako treba da znaju. Bilo bi jako dobro kada bi, pošto je verovatno snimano sve, pustili izlaganje narodnog poslanika gospodina Kesejića. Vi bi onda mogli, a i građani Srbije, da ponovo vidite kako se brzometno potežu opomene, izriču mere udaljavanja sa sednice. Videli bi ne samo kako se zavrću ruke, lome i izbacuju ljudi, nego bi mogli da čujete nešto što je mnogo gore. Ono što i te kako treba da zabrine građane Srbije je atmosfera u ovoj skupštini. Atmosfera koja isijava apsolutno jednu zlobu i mržnju, a posebno u tome, moram da vam kažem, na moje zaprepašćenje, prednjače gospođe narodni poslanici iz DOS-a. Lično sam od jedne takve gospođe, koja sebe smatra gospođom, čuo takve reči da vam moram reći, gospodine predsedavajući, da me je sramota da ponovim reči koje je upotrebila gospođa koja sedi levo od mene. Taj rečnik je takav da me je sramota da ga vežem za onu običnu paralelu i paradigmu koja se koristi kada se o nekome želi da govori. Prema tome, gospodine predsedniče, vi možda želite mirno da pređete preko nečega što se ovde dogodilo. Ali, preko toga ćete teško preći, jer u ovoj skupštini, u ponašanju narodnog poslanika i potpredsednika Skupštine, gospođe Nataše Mićić, ali što je najgore, u ponašanju navijača koji su delovali slavodobitno, smejali se, pucali od sreće, delili termine o fašistima, koristili glagole bolje od seoskih kočijaša, naići ćete na veliki problem. U ovoj skupštini je demonstrirano nešto što građanima Srbije uopšte ne treba. Ova skupština, u ovom sastavu, sa ovom zlobom, sa ovom mržnjom, koje su pojedini poslanici DOS-a iskazali tokom događanja, sigurno ne može da vodi građane Srbije ni razvoju privrede ni poboljšanju standarda. U vezi toga prijavljujem povredu Poslovnika, član 33, koji takođe želim da objasnim. Poslanici SPS-a podneli su zahtev za razrešenje potpredsednika Narodne skupštine Nataše Mićić. Obrazloženje glasi: "Potpredsednik Narodne skupštine, Nataša Mićić, od početka rada Narodne skupštine u ovom sazivu, kada je u funkciji predsedavajućeg sednicom, svojim netolerantnim odnosom prema poslanicima opozicije i ishitrenim izricanjem disciplinskih mera, unosi u parlamentarni rad netoleranciju, ne uvažavajući ravnopravni položaj svih narodnih poslanika. Ovakvo ponašanje kulminiralo je na sednici Narodne skupštine održane 18. juna 2001. godine, kada je njeno ishitreno i neargumentovano izricanje disciplinskih mera, narodnom poslaniku Stevanu Kesejiću, prouzrokovalo nasilje i povređivanje narodnih poslanika. Zbog svega ovoga, smatramo da je potpredsednik Narodne skupštine Nataša Mićić direktno odgovorna za nemile scene u Narodnoj skupštini, te da je njeno razrešenje neophodan uslov da se parlamentarni život Srbije, koliko-toliko vrati u normalne tokove". To je jedan deo priče. Drugi deo priče je mnogo gori, koji pamtimo svi mi koji smo bili u ovoj sali, kada su izvlačeni, zavrtane im ruke, poslanici koje je narod birao u ovu skupštinu. Pamtimo komentare vas, jednog dela vas, koji ste bili, i jedne gospođe koja se sada čuje, kojoj su glagoli svaka druga reč, kojoj su uvrede svaka prva reč, ali da znaju građani Srbije, rekla je - krvavo smo došli na ovu vlast, majku ćemo vam... itd. Eto, to vam je Narodna skupština Republike Srbije. To je ono u šta treba da se uzdaju građani Srbije i da veruju da će u osvetničkoj i mržnjom zagađenoj atmosferi moći da žive bolje. Nema šanse sa ovakvim poslanicima koji ovde sede.
Što se tiče člana 33. to je vaše pravo. To pravo koristite. Što se tiče kršenja Poslovnika i člana 99, radi se o sledećem: nisam bio u sali, nisam gledao šta se dešava, ali sam pregledao stenografske beleške i konstatujem da je predsedavajuća u potpunosti ispoštovala Poslovnik, jer je izrekla prvu, a posle izvesnog vremena i drugu opomenu. Posle izraza koje ću vam pročitati, gospodin Kesejić je koristio sledeće reči, zbog kojih je bio opomenut, upravo po članu 99, koji ste vi citirali: "Kao poslanik SRS, smatram da većina ministara u Vladi nemaju moralni kredibilitet. Možemo govoriti pre svega o ministru Mihajloviću, ministru policije, zatim ministru pravde Vladanu Batiću i potpredsedniku Vlade Nebojši Čoviću". Zatim: "Uvereni smo da Nebojša Čović sa svojom firmom FMP - trejd, koja krade..." Da li je to širenje mržnje. Nije širenje mržnje, a vi procenite. Posle toga je opomenut po drugi put. "Kao što sam izneo, ministri koji sede u Vladi su korumpirani do te mere..." itd. To su bili razlozi zbog kojih mu je oduzeta reč i zbog koje je naravno, posle odbijanja gospodina Kesejića da napusti govornicu, izrečena i mera udaljenja sa sednice. Meni je žao što je predsednik poslaničke grupe SRS insistirao da gospodin Kesejić ne napusti govornicu, znajući da je njegovo zdravstveno stanje onakvo kakvo jeste, da je preležao infarkt, ali, pre svega, o tome, i posledice takvog ponašanja, moraju da snose sami poslanici i poslaničke grupe. Reč ima gospodin Branislav Ivković.
Gospodine Maršićanin, moram da vam kažem da se uopšte ne javljam zbog vas, niti zbog prisutnih poslanika, jer očigledno nema svrhe čovek da reklamira povredu Poslovnika, ali se javljam zbog građana Srbije i zbog člana 96. Ako ste, gospodine Maršićanin, pogledali, član 96. kaže: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime, ili funkciju ... itd. odnosno, pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi, ima pravo na repliku." Gospodine Maršićanin, bilo bi jako dobro da pročitate, vi lično, radi vas i radi jednog vašeg autoriteta i poštovanja, koje jedan deo nas ovde ima prema vama, izlaganje Stanka Kovačevića, narodnog poslanika, koje je bilo pre izlaganja gospodina Kesejića. U svom izlaganju, Stanko Kovačević je direktno vređao, govorio da šef poslaničke grupe, jedne druge partije ovde, krade itd. Nije dobio ni jednu opomenu od vaše naslednice, na tom mestu, ni jednu opomenu, a o tome se radi - gospođa Nataša Mićić, direktno, duplim standardima prema poslanicima opozicije i poslanicima pozicije, pravi probleme ovoj skupštini i uvek su se svi problemi događali kada je ona predsedavala. Gospodina Stanka Kovačevića, koji je direktno izvređao naše kolege, narodne poslanike, šefa poslaničke grupe, ni jednom nije opomenula.
Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Gospodine predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika, članove 101, 102. i 103, a pošto vidim da ste veoma zainteresovani, da vas obavestim da je narodni poslanik Stevan Kesejić prebačen u Urgentni centar, da mu sada utvrđuju stanje enzima, da je prvi snimak pokazao da je imao blaži infarkt i da ćemo sačekati, mi poslanici SRS, da utvrdimo koliko je ozbiljno njegova zdravstvena situacija, da bismo odlučili da li ćemo nastaviti da učestvujemo u radu na ovoj sednici. Gospodine predsedniče, to što niste bili tu, to ne može da vas amnestira, za ponašanja onih koji vas zamene, a na ta ponašanja smo vam blagovremeno ukazivali. Slažem se, ako zaista želite da krenete u surovi obračun sa SRS i sa njenom poslaničkom grupom, učinite to vi kao predstavnik jedne velike političke stranke, neka to učini neko iz Demokratske stranke, kao predstavnik velike političke stranke, da znamo sa kim imamo posla. Ali, da nam poturate neke kojima je ovo jedan izlet u politiku, i koji više nikada u politici neće biti, da oni izazovu u ovoj skupštini, a možda i na ulicama Srbije, ozbiljne sukobe između ljudi koji drugačije političke misle, mislim da to vama ne dolikuje, kao predsedniku Narodne skupštine. Ako ste imali stenogram u ruci, vi znate da je gospodin Kesejić isključen, kada je rekao: "Mi smo ubeđeni da je ovaj zakon amnestija za sadašnju vlast, jer kao što sam izneo, a vidite da ima veze, da ministri koji sede u Vladi su korumpirani do te mere da će biti amnestirani samo činjenicom", i tog časa je isključen. Šta je pre toga govorio gospodin Stanko Kovačević, mi čak nismo ni repliku tražili, gospodine predsedniče. Opomenuli ste ga vi jednom, kad ste utvrdili da ne govori o temi koja je na dnevnom redu, ali ga niste opomenuli rečima da preteruje, da optužuje, da zloupotrebljava govornicu. Niste čak imali nameru da ga na bilo koji način kaznite po Poslovniku. Rekao je da mi sada, koji smo bili na vlasti, upućujemo DOS-u poruku - borite se protiv 400.000 građana Srbije, ali nas koji smo zloupotrebljavali, koji smo krali, koji smo koristili sredstva primarne emisije, koji smo izveli najveću pljačku u istoriji čovečanstva, ne optužujte ni za šta. Rekao je da su elementi jeftinih osnovnih prehrambenih proizvoda bili izvor sticanja enormnog bogatstva vladajuće oligarhije. Vidite, lako je vama da kažete - jeste, to je tačno, kao što i ja kažem - tačno je da su današnji ministri, neki od ministara u današnjoj Vladi, korumpirani. To utvrđuju neki drugi organi, ali ovde mora da postoji jednak aršin, jednake kriterijume morate prema svakom da primenjujete. Vi, gospodine predsedniče, prenebregavate činjenicu da su ovde rasturene poslaničke klupe, zato što je služba obezbeđenja, skupštinska, dobila nalog da jednog poslanika, koji je isključen, odstrani sa sednice, bez obzira na to šta će učiniti sa poslanicima koji nisu isključeni. I svi mi koji smo sedeli u ovoj sali, na svojim mestima, razbacivani smo i izbacivani iz ove skupštinske sale, da bi se stiglo do poslanika koji je isključen. To od 1994. godine u ovoj skupštini nije primenjivano, ali tada je bila jedna diktatorska vlast. Vi znate kako ste ranije rešavali te situacije - da se pauza, pa ukoliko narodni poslanik, predstavnik naroda, ne napusti govornicu, prekine se sednica, sutradan mu se ne odobri da uđe u salu, i stvari su rešene. Ovde je izvršen fizički napad na 22 i 23-eg poslanika, koji nije hteo da napusti salu. Za to vreme vi ste bezbrižno, gospodine predsedniče, posmatrali na internom prenosu - hoće li to preći meru, pa čak i ako pređe meru, isključili ste javnost, nikog tu nije bilo, izuzev nekoliko poslanika koji su se obrukali, dobacujući i tražeći da se još žešće postupa prema nama. Gospodine predsedniče, otvara se veoma loše poglavlje u istoriji Narodne skupštine Republike Srbije. Imate tu nesreću da to bude pod vama. Srpski radikali neće dozvoliti nikome da ih ovde tuče, to vam garantujem, i neće dozvoliti nikome da vodi sednicu tako da oni ovde budu tučeni. Utvrdite kakve ćete kriterijume primenjivati prema poslanicima i neka vam svi budu jednaki. Ako ja ne smem da kažem da današnji ministar pljačka, ne sme ni poslanik iz današnje vlasti da kaže da je pljačkao prethodni ministar, ukoliko taj nije osuđen pravosnažnom sudskom presudom. To su neki kriterijumi.
Gospodine Nikoliću, opominjem vas, pet minuta.
Pa možete sada i da me izbacite, gospodine predsedniče, možda bi vam to bilo i najlakše, samo prvo okrpite ove klupe, dovedite ih bar u neki red, da narod ne vidi šta je policija radila sa narodnim poslanicima. I nekim poslanicima, koji imaju lično obezbeđenje u ovoj Narodnoj skupštini, da kažem - nemojte više svoje obezbeđenje da šaljete da tuče poslanike. Sa takvima ćemo se obračunavati. Hvala.
Istini za volju, samo jedna kratka rečenica - niko ne tuče poslanike Srpske radikalne stranke, nego izbacuje, u skladu sa Poslovnikom, narodne poslanike koji neće sami da se udalje sa sednice, a to je njihov izbor, nije moj izbor ni bilo koga ko predsedava sednicom. Ako nema više prigovora po Poslovniku, pošto je Vitomir Plužarević odsutan, reč ima narodni poslanik Boris Karaičić.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo, meni je jako teško da govorim, nakon ovog incidenta, ali je valjda narod video ko šta radi i ko šta misli. Ne bih se vraćao na prošlost, narod je rekao to na izborima, ali mislim da se ovaj zakon, hteli mi to ili ne, vraća u prošlost, jer smo se mi obavezali i u kampanjama pre ovih izbora, i svaki put na mitinzima širom Srbije, da upravo tu prošlost otkrijemo, razotkrijemo i da kažemo narodu istinu o tome šta je ko radio ovih deset godina. A verujem da ne postoji oblast koja je toliko mistifikovana kao što je oblast kriminala. I da je to samo bio kriminal sam po sebi, da je neko krao, to bi se pre ili kasnije dokazalo pred sudom, i one službe koje su za to nadležne, one bi to radile. Međutim, postoji mnogo gora stvar i važnija od toga, a to je što je vlast koristila taj sistem vrednosti, upropastila ga, i od svakog od nas činila kriminalce. Zaista ne znam nikoga ovde od nas ko nije bar jedanput promenio na ulici 100 maraka, ko nije nešto uradio, što je bilo protiv zakona, formalno. Naravno, to je dovelo do toga da narod razmišlja po onom principu, ako mogu da maloiskoristim ovaj sistem, a verovatno nije strašno da neki ministri, neki ljudi koji su u vlasti, da to rade na mnogo većem nivou. Naravno, taj period je iza nas, na svu sreću. Ovaj zakon, sam po sebi, mislim da ima dosta manjkavosti zbog toga što ovaj zakon delom ne garantuje, barem meni, da će svi oni ljudi, koji su stekli na privilegovan način ekonomsku korist, biti dovedeni pred lice pravde, da odgovaraju. Ali, bilo je drugih načina. Bilo je načinada se dovede zakon o poreklu imovine, bilo je i drugih mogućnosti, ali ovo je za mene dobar početak, dobar prvi korak, ali ovaj prvi korak nije dovoljan i ukoliko iza ovoga ne usledi krivična odgovornost, zaista nemam nameru da pričam o tome kakoneko, kupujući devize po šest dinara, nije kršio zakon. Naravno da on nije kršio zakon formalno, ali taj zakon je donet na način koji je ovde vrlo poznat, vlast koja je bila kakva je bila, donela ga je, a gde to piše u Ustavu da je dobro i da se može krasti, da se neko može na tuđoj muci bogatiti. To ne piše ni u jednom ustavu, ni u zakonu, nije to priča o protivustavnosti ovog zakona, o tome da je ovo ledž specialis, jeste ledž specialis ako se gleda samo formalno- pravno, ali molim sve one koji se pozivaju na prava, na formalnosti, ja ću ih povesti po Srbiji da pogledaju te kuće, te vile, te automobile onih ljudi koji su imali pre 10 godina vrlo malo toga ili gotovo ništa od svega toga i kako je moguće da čovek koji je prijavio platu od 200 maraka, 300 maraka, 500 maraka, plaća na to porez, da ima toliko automobila, vila itd, a da nije kršio zakon. Dakle, nije samo stvar u tome da li je neko kršio zakon ili ga nije kršio formalno, mnogo je važnija stvar da se pravda, ta nasušna potreba našeg naroda do kraja istera. Ne očekujem da to bude danas ili za pet meseci, za godinu dana, ali očekujem da ova država zaista ovim zakonom pokaže da ima ozbiljne namere. Ne bih licitirao o tome da li jeste ili nije, ali od danas pa nadalje, očekujem da gospodin Radović, koga niko od nas ne zna kako izgleda, i to je jako dobar početak, da on za par meseci ovde dođe i da kaže, to su ti iznosi, to su ti ljudi, to je taj novac koji je neko stekao na krvi i znoju svog naroda. Kao što znate, postoje simboli raznih vrsta moći, političke moći, to je bio gospodin Milošević, a on je u zatvoru. Ali, za mene je simbol ekonomske moći, i to je zaista moj lični stav, simbol te ekonomske moći je gospodin Bogoljub Karić. Dok god ova država ne bude našla za shodno da taj problem tretira tako, da makar i on malo odgovara i da objasni, ne samo nama, nego građanima, kako je to on stekao, taj novac, kako je dobio pravo da osnuje "Mobtel", kako je dobio pravo da osniva raznorazne fakultete itd, i dok god se to ne bude dogodilo, neka bude i za pet godina, nije kasno, neće biti moguće reći da je ova država stala na svoje noge, da je demokratska i da je ona kakvu mi zaslužujemo. Zaista, ovo nije poziv na osvetu ili na revanšizam, ovo je samo poziv i moj zahtev, a to sam govorio i na raznoraznim mitinzima i tribinama, dobijao sam kao i svi vi ovde iz DOS-a uvek velike aplauze. Zahtevam samo da se niko ne provuče, da ovaj zakon bude početak jednog novog doba koji će svakoga onoga ko se okoristi, ne samo o zakon, jer mnogi to nisu, nego o elementarni moral, dakle, da svaki odgovara pre ili kasnije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Branko Pavlović, a posle njega narodi poslanik Anita Beretić.
Dame i gospodo narodni poslanici, današnja rasprava u parlamentu povodom ovog zakona o jednokratnom oporezivanju ekstra dohotka u osnovi treba da odgovori na dva pitanja. Prvo je da li oni koji su se nepravedno obogatili, koji su u kratkom vremenskom periodu stekli velika bogatstva, treba i dalje da ostanu zaštićeni i nedodirljivi. Drugo pitanje je kako da to uradimo, kako da obuhvatimo sve one izvore njihovog bogaćenja i da to bogatstvo vratimo državi, preko države i građanima, kojima izvorno i pripada. Ovo prvo je stvar čisto političke volje. Dakle,vi prosto ili hoćete da to uradite i tu je DOS ovim predlogom zakona vrlo jasan. Hoćete ili nećete i to je onda ovo što manje-više čujemo od strane opozicije. Zbog čega mislimo da to bogatstvo treba oduzeti u korist države i kasnije distribuirati građanima? Zato što vidimo direktnu vezu između diktature režima Slobodana Miloševića i njihovog bogatstva, zato što vidimo direktnu vezu između njihovog bogaćenja i ukupnog siromašenja i propadanja ove zemlje i građana ove zemlje. Što se tiče same sadržine ovog zakona, i tu je meni drago kao članu Socijaldemokratske unije da je većina DOS-a došla do tog stanovišta kao svog u suštini, da je taj zakonski predlog, u osnovi neka vrsta zakona o nacionalizaciji. Naime, ovde se dosta često priča o krivičnim odgovornostima. Ne, ovaj zakon rešava sasvim drugi pristup. Dalje, radi se o bogatstvu koje je stečeno u skladu sa tada važećim propisima, ali mi kažemo - pod tako nepravedenim uslovima, da u ime pravde danas to moramo vratiti u državnu svojinu, a preko dražvne svojine, odnosno budžeta, kasnije, vratiti građanima. Dakle, par ekselans primer zakona o nacionalizaciji i to je tipičan primer kada je u nekim veoma teškim društvenim okolnostima, kada nema druge nego da se pribegne zahvatanju i na taj način da bi se neki ogromni debalans i ogromne privilegije svele na društvenu prihvatljivu meru. Drugi deo rasprave i on će biti manje-više raspravljen kada budemo govorili o zakonu u pojedinostima, kada budemo raspravljali o amandmanima. On treba da nam odgovori koji su to sve oblici bogaćenja, na koje sve to načine se sticalo to ogromno bogatstvo koje mi, i ja se tu sa svojim predsednikom potpuno slažem, golim okom vidimo, prosto kada se šetamo ulicom ili kada prolazimo nekim kvartovima. U tom drugom delu, za razliku od onog prvog, mislim da će nam iskustva opozicije biti od prilične koristi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Anita Beretić, a posle nje, Petar Jojić, nije prisutan, posle nje narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao prvo, naravno da moram da iskažem lično žaljenje za jednu gorku pilulu koju smo morali svi, hteli ili ne hteli to, da popijemo pre nekih sat u ovoj skupštini. Ali, prosto je to jedna neminovnost i tim više što je i reč o mom sugrađaninu, žalim zbog toga što je i dalje, posle svega pristao da bude izmanipulisan propalom politikom njegove stranke, što su šefovi njegove poslaničke grupe iskoristili njega sa njegovim lošim zdravstvenim stanjem i time dramatiku incidenta pojačali. Svaki put želim da naglasim da poslanici DOS-a žele u ovoj skupštini da eksponiraju i da nametnu jedan novi model ponašanja koji je u svakom slučaju daleko od onoga čega smo bili svedoci. Bilo je reči u analizi Predloga ovog zakona o tome da je na primer Predlog ovog zakona, nešto što pravo ne poznaje, nešto što je poput pravnog nasilja, ali bože moj, kako to da se sada zakonski sankcioniše nešto što je legalnim putem stečeno. Istovremeno bih pitala zašto i kako to da se zakonski ne sankcionišu ili bolje reći, ne ozdrave naknadno, makar i u minimalnim količinama, ako je to uopšte merljivo, oni koji su isto tako u isto vreme pod istim zakonima, legalno siromašili. Retroaktivnost ovog zakona za mene lično, dozvolite mi malo i ličnog osvrta, ima roditeljsku simboliku. Prvi januar 1989. godine jeste vreme kada su moja deca bila sasvim mala, kada su se već u daljini čuli zveketi i ratni pokliči i ovaj vremenskipresek, znači ovo vreme u kojem smo, po meni ima dve neophodne terapije. Jedna je ta opšte društvena, jedna je ta politička, jedna je ta kojom ćemo skinuti ljagu sa svega onoga što je činjeno na prostorima bivše SFRJ. Naravno da verujem u to da je jako veliki broj ljudi u našoj Srbiji koji ne pristaje, koji nikada zapravo nije pristao na to da Srbija bude ponižavana i dasrpski narod bude proglašavan svim onim imenima kojima jeste bio proglašavan. Prva terapija jeste to istorijsko, to političko otrežnjenje da su pojedinci u srpskom narodu činili zlodela, da zlodela imaju svoje nosioce, da oni imaju svoja imena i prezimena. Drugi deo terapije jeste upravo ovo polje kojim se bavi predlog ovog zakona. To je povezano. Dok su istovremeno širom svih ratišta, u ratovima koji nikada nisu objavljivani, u kojima smo redom pobeđivali, časno ginuli mnogi naši sugrađani, mnogi naši ljudi, istovremeno su na žalost sa tih istih ratišta upravo oni koji danas i ovih dana pokušavaju da napadnu i obore suštinu ovog zakona, vraćali se sa svojim ratnim plenom u vidu tehničke robe, novca, automobila itd.
Gospođo Beretić, nemojte tako.
Nekom je rat uvek rat, a nekom je rat brat. Istovremeno sa tim, naša ekonomija je propadala, sankcije smo zaradili, ali kako je onda moguće da se u vreme sankcija, kada su po našim radnjama zvrjali prazni rafovi sa npr. šećernim tablama, sećate se toga, koje su sebe nazivale onako samouvereno "čokoladama", da istovremeno mi i naša deca u okolini gledamo neke nove momke dobro obučene u vrlo luksuznim kolima, i kako u našim komšilucima niče nešto što se teško može nazvati kućama ili skromnim domovima. Ta moja deca iz 1989. godine, te 1992, 1993, 1994. godine kada je divljala nikada i nigde poznata hiperinflacija kao kod nas tada, pitao me je npr. moj srednji sin - mama šta je to bombonjera, ili - mama, da li ćemo kada jednom budemo imali para kupiti banane? Ja sam u to vreme kao prosvetni radnik sa tri, četiri i pet meseci zakašnjenja dobijala platu od 1-2 marke. Istovremeno dešavale su se one situacije i prosto pored mene su prolazili oni sposobni ljudi za koje ja nisam svojoj deci i svojim đacima uspevala da objasnim kako su to oni sposobni i zašto su njihovi frižideri puni, a po čemu sam ja to nesposobna, te je moj frižider uz troje dece prazan. Taj problem teško da se može zaboraviti. Što se tiče samog zakona, mislim da je potpuno jasno da on u članu 3.jasno kazuje i nabraja niz situacija koje će doći, čiji izvršioci zapravo će doći pod udar ovog zakona. Kao npr. samo da bi smo se podsetili, korišćenje sredstava primarne i sive emisije novca u finansijskim transakcijama, kupovina deviza po zvaničnom kursu NBJ u situaciji kada je tržišni kurs bio viši, uvoz i distribucija akciznih proizvoda bez plaćanja carina, drugih uvoznih dažbina itd., snabdevanje robnih rezervi i kupovina iz robnih rezervi pod privilegovanim uslovima, zloupotrebe u privatizaciji preduzeća od strane direktora i članova organa upravljanja, izgradnja reprezentativnog stambenog, odnosno poslovnog objekta, čija je ukupna površina veća od propisane i dozvoljene, korišćenje kredita za nabavku poslovnog prostora, odnosno opreme pod uslovima povoljnijim za dužnika od tržišnih, a korišćenje sredstava deponovanih od strane građana u piramidalnim bankama. Kada smo kod toga, samo jedan detalj. U dosadašnjim aktivnostima radne grupe koja se bavila ovim problemima, do sada je prikupljen ogroman dokumentacioni materijal o dve piramidalne banke i 1.700 štedionica. Nedvosmisleno je ustanovljeno: 1. da su iza ideje o stvaranju, konstituisanju i radu ovih finansijskih institucija pre svega "Dafiment banke" stajali nadležni državni organi; 2. da su piramidalne banke i mnoge štedionice radile u direktnoj sprezi sa NBJ, ondašnjim SDK i drugim državnim institucijama; 3. da su pojedini poslovni potezi ovih banaka preduzimani uz direktan dogovor sa političkim rukovodstvom zemlje, uključujući i bivšeg predsednika Republike Srbije, Slobodana Miloševića; 4. da je čitavo poslovanje ovih finansijskih institucija bilo nezakonito, pri čemu su pojedina lica ostvarila veliku materijalnu korist, čak i posle njihovog formalnog zatvaranja. Usvajanje ovog zakona je mala, ali značajna moralna nadoknada prema državi i prema stotinama hiljada onih koji su osiromašili i propadali zajedno sa tom državom, a onih par stotina ili videćemo većkoliko, koji su upravo u ime te države i u ime nacionalnih interesa nas sve pozivali da jedemo korenje, a za to vreme i tekako se bogatili, dok smo mi primali bednih par maraka plate od pre podne, koja je po podne već vredela možda troduplo manje i zato je ovaj zakon, pre svega, moralan. Ja ću, naravno, glasati za ovaj zakon i to ne samo u svoje lično ime i ne samo u ime svoje stranke, ne u ime poslaničkog kluba DOS-a, nego verujem pre svega u ime stotine hiljada onih koji su tih 12 godina preživeli tako teško, kao većina nas ovde.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Pavlović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ustavni osnov o donošenju zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, kako je predlagač naveo u obrazloženju predloga zakona, nalazi se u članu 52. Ustava Republike Srbije, koji proklamuje da je svako dužan da plaća poreze i druge dažbine utvrđene zakonom. Ovo piše u obrazloženju ovog predloga zakona. Tačno je to da postoji ustavni osnov ili ustavni okvir, ali nigde u Ustavu Srbije ne stoji da se oporezivanje može vršiti retroaktivno, posebno da se vrši više decenija unazad. Razlozi za donošenje zakona, koje je predlagač naveo u obrazloženju, neumesni su i krajnje neargumentovani. Tvrditi, a da za to nema nikakvih dokaza, da je vladavina Slobodana Miloševića ostavila najteže posledice na razvoj srpskog društva u poslednjoj deceniji dvadesetog veka, tendenciozno je i usmereno protiv bivšeg predsednika Srbije i SRJ i SPS-a, kao vodeće partije u tom periodu. Mada ova partija kojoj ja pripadam nije bila sama u ovom periodu na vlasti. To najbolje mogu potvrditi i neki sadašnji potpredsednici republičke Vlade, a koji nisu imali uticaja na događaje u prethodnoj deceniji. Kao i na stvaranje mogućnosti za sticanje ekstra dohotka i imovine pod posebnim pogodnostima. Svim građanima Srbije jasno je da u protekloj deceniji Srbija nije bila ta koja je izazivala političku niti ekonomsku krizu na prostorima bivše Jugoslavije. Raspad bivše Jugoslavije započeli su Slovenci, nastavili Hrvati, pa Muslimani, a ni Šiptari nisu bili u tom periodu ravnodušni, iako je Kosovo bilo i ostalo srpska zemlja. Svestranu pomoć u raspadu bivše Jugoslavije, kao i stvaranju kriznih žarišta (iz sale: tema), tema je ekonomska kriza, pružili su Amerikanci i njihovi evropski podanički saveznici. U takvim uslovima, bivši predsednik Milošević i SPS, što je i normalno, štitili su interese srpskog naroda i ne mogu biti krivi za sva zbivanja koja su se u tom periodu dešavala. Davati obrazloženje da je vladavina Slobodana Miloševića prouzrokovala devalvaciju nacionalne ekonomije, pad društvenog proizvoda...
Molim vas da se držite teme. Uopšte ne analiziramo...
To stoji u obrazloženju Predloga zakona, devalvacija 1993. i 1994. godine, pojavu sive ekonomije, kriminalizacija države i drugog, a da se pri tom ne spomene da nije možda razlog svemu tome i želja pojedinih tadašnjih republičkih lidera za otcepljenje svojih banana republika, zatim uvođenje nepravilnih sankcija međunarodne zajednice koje su dovele i do poremećaja na tržištu i do pojave sive ekonomije u svim oblastima privređivanja. U takvim uslovima, privreda, a posebno poljoprivreda, radila je snalazeći se na razne načine, da nabavi potreban repromaterijal, dizel gorivo, veštačko đubrivo i drugo. Nećemo li sada oporezovati kao ekstra dohodak nabavku, recimo, dizel goriva za potrebe poljoprivrede, kada nam je svima bilo jasno da jedini način da se isto nabavi, bilo je kako obično kažemo u narodu, na crno. Ovim ne pravdam sva ona pravna i fizička lica koja mogu doći pod udar ovog zakona, koji je, moram reći, presedan u svetskoj pravnoj terminologiji. Naprotiv, zalažem se da svi oni koji su se na nezakonit način obogatili ili stekli imovinu po posebnim pogodnostima, snose odgovarajuće posledice. Za to su već postojeći važeći zakoni i to: Zakon o porezu na imovinu, Zakon o porezu na dohodak građana, Krivični zakon Republike Srbije i SRJ. Biti izričit da se ovaj zakon primenjuje od 1.1.1989. godine, ne samo da je licemerno, već i krajnje neargumentovano. Zašto baš ovaj datum, zašto ne i ranije? Nisu se pojedinci obogatili samo od ovog datuma, bilo je takvih i pre 1.1.1989. godine. Dedinje i slične lokacije su i pre 50 godina i više, bile pune bogataša, čija imovina nije bila ispitivana. Kako su oni došli do tog bogatstva? Zato predlažem da ovaj zakon bude primenjiv od recimo, 15. februara 1804. godine, kada je u Orašcu proglašen početak Prvog srpskog ustanka, budući datum državnog praznika Republike Srbije, tzv. Sretenja. Tada sigurno nije bilo bogatih. Samo vi ćutite, imate šta da kažete kasnije. Možda će neko reći da to nije moguće ispitati i takvu imovinu i takvo bogatstvo. A što da ne? Zato služi kao primer i ovaj zakon. U ovom predlogu zakona biće oporezovana i lica koja su naslednici imovine stečene pod posebnim pogodnostima. Ko može da tvrdi da je sva imovina u Srbiji stečena pod posebnim pogodnostima isključivo od perioda 1.1.1989. godine. Iz tog razloga, predlažem da krenemo od 19. veka i utvrdimo pravo stanje stvari u ovoj problematici. Kao poslanik Socijalističke partije Srbije, nisam protiv ispitivanja porekla i oporezivanja ali sam protiv načina i datog obrazloženja u ovom predlogu zakona. Zalažem se da se oporezivanje imovine stečene posebnim pogodnostima vrši za svu stečenu imovinu, neoročeno, tj. za svu imovinu stečenu u prošlosti, a i u budućnosti. Sa 5. oktobrom i DOS-ovskom revolucijom, nije prestalo sticanje imovine i dohotka pod posebnim pogodnostima i okolnostima. Siva ekonomija i ostale pogodnosti nisu prestale, na primer šverc cigareta. Novi bogataši niču kao pečurke posle kiše. Zato i oni treba da se nađu kod ispitivanja i oporezivanja. Ovde imamo i jedan svež primer -pojedinci koji očigledno ne pripadaju onoj bivšoj vlasti, stiču određene prednosti i povoljnosti, recimo, sa Uredbom koju je Vlada Republike Srbije propisala oko načina izmirivanja dugovanja iz prošlosti i reprogramiranja dugova.Ima jedan bliski srodnik vodeće garniture iz republičke Vlade, koji na jedan način otkupljuje od društvenih preduzeća i koristeći ovu uredbu sada snosi određene prednosti i pogodnosti. Iz tog razloga sam predložio da ne bude oročeno. Ne može neko da otkupljuje društvene firme, a da pod okriljem uredbe stiče određena prava time što društvenim preduzećima, kojapotražuju od otkupljenog preduzeća, prezentirapredlog reprogramiranja duga za pet godina, gde nudi, recimo, pet hiljada dinara, nudi period otplate od pet godina sa grejs periodom od dve godine i da na takav način otpiše dug, odnosno isplati dug. Evo, to je jedan tipičan primer, zašto se ne ide na ovo da ovaj jednokratni porez, a koji jeste jednokratni porez, ali jednokratni porez koji treba da ima termin ne od 1.1.1989. godine, nego od možda mnogo ranije ili možda da obuhvati iovaj period. I na kraju, da iskoristim ovih par minuta da kažem, da događaji koji su se odigrali jutros u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne dolikuju poslanicima koji su izabrani od volje građana, da ovo što se desilo u ovom trenutku građani Srbije ne znaju, da ja kao predstavnik SPS-a i poslanik osuđujem ovakav način i postupak. Kao poslanik SPS-a smatram da potpredsednik Skupštine Srbije, drugarica odnosno gospođa Nataša Mićić (jeste drugarica, za mene je drugarica) treba da podnese ostavku na ovu dužnost, jer u nizu okolnosti i nizu svojih radnji prouzrokuje ono sve što prouzrokuje. Tu je jedan tipičan primer i svedok ovoga ovde što vidimo, da ne predstavlja volju građana...
Molim vas gospodine poslaniče...
Jeste, to je tako, ako ima čin i moral, onda treba da uradi ono što treba da uradi. Hvala.
Da makar ne kažu, evo sada prelazim na kršenje Poslovnika, pa onda da ... Ima reč narodni poslanik Slobodan Pavlović, a posle njega narodni poslanik Golub Rajić.
Kažu mi kolege - gospodine Pavloviću, primeri ton. Apsolutno ću da primerim ton i odmah da kažem da se pridružujem predlogu koji smo kao poslanička grupa uputili, da se gospođa Mićić razreši (iz sale: tema), tema je apsolutno, zbog načina na koji je vodila sednicu i provocirala ono što se dogodilo. Isto tako, da osudim neprimereno ponašanje Službe, ali ne znam to je verovatno za obezbeđenje u Skupštini, koja je po mom uverenju, veoma nekorektno postupala prema poslanicima SRS-a. Isto bih to uradio i da ste vi gospodo iz drugog reda, počev od Jovanovića, pa redom, bili u pitanju. Dame i gospodo, narodni poslanici, gospodine predsedniče Narodne skupštine, razmatramo Zakon o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu, koja je stečena iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, koje je podnela Vlada Republike Srbije. Kao što ste čuli, poslanička grupa SPS-a u ovom parlamentu i ja lično, apsolutno podržavamo ideju da se donese zakon sa ciljevima koji su dati u njegovom naslovu, a to je dakle da oni koji su stekli imovinu i ekstra dohodak na nepošten način to moraju da plate. Istovremeno, moram da kažem i to da zakon po svom sadržaju i pravnim normama koje donosi mora da bude i u tom duhu, a ne da bude obračun sa političkim neistomišljenicima ili čitavom SPS, i pravnim i fizičkim licima koji su bili u ovom periodu na vlasti ili u nomenklaturi, kako to piše u obrazloženju. Inače, moram da kažem da je obrazloženje neprimereno i katastrofalno i da u svemu tome delim mišljenje koje je izneo moj kolega Žarko Obradović, da vam ne bih oduzimao vreme. Zašto smatram da je ovaj zakon ovako definisan? Prvo, zakonom se uvodi retroaktivnost, a naknadno oporezivanje prethodnih dohodaka je transparentni primer retroaktivnosti. Nema gospodina Đelića, pa ne može da čuje ovo. Valjda će mu to neko preneti. Drugo, obuhvat u zakonu je nekonzistentan, uključuju se slučajevi gde nije bilo protežiranja prema tada važećim propisima i slučajevi gde se smatra da važeći propisi, pod znakom navoda, nisu bili korektni. Treće, ne postoje realni okviri za sveobuhvatnu i automatsku primenu zakona, što je takođe hendikep ovog zakonskog projekta. Četvrto, zbog nedostatka automatizma mogući su selektivnost i arbitrarnost u primeni zakona. Peto, metodologija, kako u utvrđivanju slučajeva, tako i u kvantifikaciji, nije razrađena, pa se u celini dovodi u pitanje kako će zakon biti sprovodljiv. Predmet oporezivanja je razrađen u članu 2. Moram i predsedniku Skupštine i vama, dama i gospodo poslanici, da kažem jednu istinu - amandmani koje sam podneo na ovaj zakon, iz tehničkih razloga se nisu našli u proceduri, pa ćui nešto konkretno reći u vezi sa članovima koji definišu ovaj zakon. S druge strane, normalno je očekivati da ponašanje u potrošnji zavisi i od aktuelnih okolnosti, a između ostalog i propisanih dažbina na ostvareni dohodak. Na primer, neko je mogao da letuje u inostranstvu, neko je mogao da kupi i automobil, jer je opravdano smatrao da su njegove obaveze iz tekućeg dohotka u potpunosti, a u skladu sa važećim propisima, izmirene. Preduzeće je nekad ekstra dohotke moglo da iskoristi kao kompenzaciju efekata drugih okolnosti, koje su se mogli nazvati i nepogodnostima za to preduzeće u tom trenutku. Ako obaveze iz dohotka po važećim propisima nisu izmirene, za takve slučajeve postoje drugi zakoni i za taj slučajzakon uopšte, kao poseban, ne mora da se donosi. Postaviću pitanje, pošto je u članu 2. napisano, zašto je predložen datum 1.1.1989, a ne 31.5.1992, kada su nam nametnute sankcije. Ovo je još bila SFRJ, a ovo nije ni bila ni Savezna Republika Jugoslavija. Drugo, interesantna su rešenja člana 3. u okviru članova 8. i 11. Nema autora, ne znam kome ovo govorim? Gospodine Jovanoviću, ko će da prenese ovo? (Čedomir Jovanović: Ja ću.) Molim vas da to uradite, jer ne znam zašto bih onda govorio ovo što govorim. Ovo govorim onima koji su pisali zakon i koji predlažu. Da li ste vi i predlagač i autor zakona? Jeste. Molim vasda to prenesete. Dakle, u članu 11. poreski obveznik je dužan da podnese poresku prijavu, podvlačim, sa podacima o predmetu i vrednosti oporezivanja. Ako ste čitali zakon, predmet je nekako definisan članom 3. Vrednost predmeta nije nigde. Naime, u članu 8. se definiše samo poreska osnovica, što nije isto što i vrednost predmeta oporezivanja. Izgleda da se od poreskog obveznika i ne očekuje da iskaže iznos poreske osnovice, niti bi on to mogao da bude u stanju. Na primer, koji poreski obveznik od svih vas, dame i gospodo, a nisam siguran, možda će neko od vas da plati ovo, kako može da zna koji je bio dobar u prethodnih 4.500 dana. Znate li koliko je to? Mnogo dugo. Dame i gospodo, interesantna su rešenja u članovima 3. i 8. U jednom je definisana transakcija iz koje nastaje predmet oporezivanja, što je suština stvari, a u članu 8. poreska osnovica. U članu 3. su, dame i gospodo, a to važi za autore koji ovde nisu, a to su Popović i Đelić,sredstva, a u članu 8. krediti. Sadavas pitam, da li korisnik kredita mora da zna iz kojih izvora su sredstva dobijena za kredite? Da li on treba da izvrši proračun realne vrednosti ili da vam dostavi samo podatke o tekućim vrednostima? Da li će ovo da reši sadržinu poreske prijave, koju propisuje ministar Đelić? Neće, jer i za sve ostale propise, pa i za bruto zarade, nije propisano vreme i kasnile su zarade. Možda će ovog puta da se popravi, pa mu gospodine Jovanoviću to preporučite. U članu 8. se kaže da je osnovica vrednost uvoza, odnosno izvoza. Šta je sa troškovima koji su kod nekih drugih stavki implicitno navedeni? Takođe, u članu 8. se govori da je poreska osnovica razlika u ceni. Cena je jedinična vrednost, kao što znate. Da li striktno pridržavanje člana 8. znači da akosu retrogradne cene robe 5,00 ili 7,00 dinara, a poreska osnovica 2,00 dinara, zavisno od količine roba, što je enklatantan primer tehnološke neusklađenosti u vezi sa zakonom koji se predlaže. U tački 11. člana 3. - poreski obveznik treba u poreskoj prijavi da dostavi podatke o predmetu oporezivanja. Znači, o svim slučajevima postojanja okolnosti iz člana 3. Morao bi da dostavi i podatke o eventualnoj zloupotrebi u privatizaciji. To je zakon koji ćemo imati u narednoj tački dnevnog reda. Sad vas pitam, i autore - šta je zloupotreba u privatizaciji? U ovom zakonu to apsolutno nije objašnjeno. Da li je zloupotreba nešto što se inicira izveštajem Komisije Vlade Republike Srbije za ispitivanje zloupotreba, koja je ukinuta, pošto je razrešen gospodin koji je vodio. Ako je tako, onda u članu 11, autor mora da zna, treba da se navede - poreska prijava treba da sadrži podatke o predmetu iz člana 3, osim stavki koje treba da se ... Interesantna su rešenja u tački 12. i 13. Razumeo sam da je prihvaćen amandman gospodina Pal Šandora na član 9. i član 13. Ali, iako je tako, namerno sada provociram ovakvo pitanje - da li predlagač zakona ima nameru ili je imao nameru da u slučaju da je neko za otkup većeg stana, nego što mu pripada, koristio kredit, višak stambenog prostora oporezuje sa 180%. Dakle, 90% po stavu 12. za otkup i po članu 13. takođe 90% za kredit. Kažu da je taj član ukinut, pa ću da ga preskočim. Vreme mi ističe. Neću da me predsednik, daleko bilo da gospođa Mićić predsedava i da mi oduzme reč. Preskočiću još 12 tačaka. Član 5. govori o drugim poreskim dužnicima. Molim gospodina Đelića da prati. U stavu 3. solidaran jemac je član upravnog odbora. Da bi neko bio jemac, valjda prvo treba da da saglasnost. Ko bi pristao da bude direktor ili član upravnog odbora, da je znao tada da odluke preduzeća jamče ličnom, privatnom imovinom. (Predsednik: Vreme.) Verovatno ne biste ni vi, ne bi ni ja, ni gospodin Jovanović. U članu 7, dame i gospodo, definisana je odgovornost osnivača pravnog lica. Možda i među vama ima onih koji će doći, ako ništa drugo, pod ovaj član u zakup. Pravno lice koje je ostvarilo ekstra dohodak, piše u zakonu, može da više ne postoji, a onda je dužnik njegov osnivač. U članu 11. se kaže da je osnivač u ovom slučaju dužan da podnese poresku prijavu u roku od 30 dana. (Predsednik: Gospodine Pavloviću, ili završite ili izlazim iz sale.) Rekao sam da od 10 amandmana niste nijedan prihvatili. Molim vas da mi date tri minuta za jedan amandman. Podneo sam 10 amandmana i nisu ušli u proceduru. Dajte mi za jedan amandman tri minuta. (Predsednik: Ne mogu tako da vam dam, mogu samo da tolerišem prekoračenje vremena, uz saglasnost poslanika.) Neću da provociram to više. Imao bih još na 12 članova da izreknem kritike. Ne radi kritike, gospodine Đeliću, nego, a uvidećete i sami, treba učiniti nešto u smislu korekcije predloženog zakona. Dame i gospodo, pošto nisam profesor, kao dr Lilić i profesor Šešelj, ne znam da li ovakav zakon negde postoji ili ne postoji. Ne znam ni to da li on može biti u pravnom prometu ili ne. I, još nešto, Kovačević je govorio, kao i ministar Đelić i još neki, o nekim mangupima u našim i vašim redovima. Ne znam zaista koliko će mangupa iz naših ili vaših redova da plate. Neka plate svi, to je pošteno. Ali, sigurno znam da bi se ovakav zakon obezbedio u smislu šest važnih parametara, da bi se obezbedila ustavnost, ravnopravnost, pravičnost, objektivnost, pravna sigurnost, celishodnost i pre svega sprovodljivost, mora da doživi ozbiljne promene, pa u tom smislu pozivam ministra Đelića i autore ovog zakona da učine maksimalan napor i da Skupštini predlože radikalnije promene ili da prihvate amandmane koje smo predložili i na taj način obezbedimo nešto što je u opštem interesu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, Vlada Republike Srbije je uputila Skupštini Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, a za poslanike SPS-a i prihvatanjem predloženih amandmana može biti i prihvatljiv, ali ne kako je predložen. Poznato je da se socijalisti zalažu za otkrivanje i oporezivanje radom nezaslužene imovine, a isto tako i za što pravednije oporezivanje svakog fizičkog i pravnog lica koje je steklo ekstra dohodak ili ekstra imovinu. Ali, to neće moći ovim zakonom. Siguran sam da neću doći pod udar ovog zakona, kao i sve moje kolege poslanici SPS-a. Isto tako ni najveći broj socijalista, bez obzira što je on tendenciozno usmeren, a i u obrazloženju piše - na pripadnike ranije nomenklature. Kako će ga i da li će ga ova vlast primeniti na sve one koji su promenili dresove, koji su bili u SPS-u, sticali imovinu i bogatstvo, a sada su u DOS-u i opet to rade. Ovaj predlog zakona malo podseća na ranije predloge IO CKJ, gde je započeta kampanja protiv korupcije, gde se tražilo oporezivanje i oduzimanje nelegalno stečene imovine, ekstra imovine i ekstra dohotka. Međutim, ta huka i buka nije dala neke određene rezultate. Da se ne desi isto i sa ovim zakonom, koji se zasniva na pretpostavkama i procenama ekstra dohotka i ekstra imovine. Da li ovo DOS-u treba da služi za borbu protiv neistomišljenika, a u težnji za uspostavljanjem jednopartijskog sistema i autoritativne vladavine. U ovom zakonu se ponovo koriste neki termini, kao što su - dohodak, ekstra dohodak, ekstra dobit, što je važilo za socijalističku robnu proizvodnju i socijalistički samoupravni sistem. Mislio sam da smo s tim odavno raščistili i da zadnjih desetak godina, započinjanjem tranzicije, imamo parlamentarnu demokratiju, tržišnu privredu koja afirmiše i privatnu svojinu. Indikativno je što se za primenu ovog zakona uzima 1.1.1989. godina. Što baš taj datum? Što u obrazloženju za donošenje ovog zakona nijednom rečju nisu spomenute sankcije, koje su najvećim delom doprinele sivoj ekonomiji i svemu drugom što je omogućilo nekim pojedincima da mimo određenih propisa i nelegalno steknu ogromno bogatstvo. Nisam siguran da DOS-ovska vlada neće primenom ovoga zakona, gde se zalažu za tržišnu privredu, baziranu na privatnoj svojini, dovesti u pitanje i legitimno stečenu svojinu. Šta sa dohotkom od svojine, bez koga nema tržišne privrede. Pošto dohodak predstavlja razliku između prihoda i rashoda koje ostvare subjekti privređivanja, onda treba ekstra dohodak definisati kao višak koji se ostvaruje iznad prosečnog dohotka u okviru neke grane ili privrede u celosti. Osim toga, treba reći da postoje više vrsta ekstra dohotka, a ovde se govori o institucionalnom ekstra dohotku i on se definiše kao dohodak koji je nastao na bazi odgovarajućih mera ekonomske politike, a koju formuliše i sprovodi vlada jedne države. Zbog toga treba reći da je diferenciran pristup cenama u različitim granama vodio prelivanju dohotka iz jednog u drugo preduzeće. Tako se uspostavljaju različiti položaji privrednih grana i grupacija u primarnoj raspodeli. Pored cenovnog, postoji i vancenovno prelivanje dohotka putem poreza, doprinosa, regresa, kompenzacija, obrazovanja i korišćenja novčanih i deviznih resursa, selektivnih kredita, carina i slično. Na ovaj način su ispravljane deformacije u postojećim cenama i time je bilo obuhvaćeno 10 do 15% društvenog proizvoda. Zato treba reći da je prisvajanje institucionalnog ekstra dohotka od strane pojedinih privrednih organizacija, i po članu 3. u stavkama od jedan do deset predloženog zakona, vršeno isključivo zbog privrednog i društvenog razvoja, a da je to tako, podsetio bih na dobijanje naftnih derivata preko "Jugopetrola" po regresiranim cenama za poljoprivredne proizvođače, kombinate i uslužne delatnosti. Znači, ovde je Vlada vršila usmeravanje dohotka preko instrumenata ekonomske politike, namenski za ostvarivanje definisanih ciljeva privrednog i društvenog razvoja. Da li je zakon usmeren na eliminaciju i kompromitovanje političkih protivnika, odnosno neistomišljenika, kako diskriminatorski govore tač. 12. i 13. u članu 3, gde se pominje otkup stanova većih od pripadajućih u odnosu na kriterijume, zatim korišćenje kredita za kupovinu stanova, ali takođe samo funkcionera. Verovatno se misli na sve, a ne samo na neke. Šta sa svima onima koji su prodali stanove i vršili druge transakcije. Šta sa agencijama koje su prometom nekretnina sticale eksta dohodak. Istakao bih i neke nelogičnosti ili nedefinisanosti pojedinih članova predloženog zakona.Na primer, u članu 5. koji reguliše druge poreske dužnike, šta ako su oni npr. umrli, ili u članu 6. gde se pominju članovi porodice i domaćinstva. Mislim da je njihov sastav drugačije regulisan, drugim zakonima i to bi trebalo pravno uskladiti. Na član 8, koji reguliše osnovicu za jednokratan porez, nemam nekih primedbi, ali u članu 9. je jedna velika pravna nesigurnost, gde se daju ovlašćenja direktoru RUJP da sa poreskim dužnikom zaključuje sporazum o visini utvrđene osnovice poreza. Ovo nije dobro jer ovaj direktor treba da primenjuje poreske zakone, a ne da pregovara. A, on je sada i predsednik komisije i baviće se svakako i nekim istraživanjima. Ovde je član 13. posebno interesantan jer on pruža mogućnost poreskom obvezniku za umanjenje od 35% ako dostavi verodostojne podatke. Pa, valjda svi treba da dostavljaju tačne podatke ili da odgovaraju za neistine, a ne da se na ovaj način nagrađuju. Kada je u pitanju član 19. mora se ostaviti mogućnost nekog pravnog sredstva, a član 25. nije u skladu sa saveznim propisima. Za utvrđivanje ekstra dohtka treba striktno klasificirati faktore i to unutrašnje i spoljašnje. Da li će ova vlada moći da tačno i objektivno utvrdi ekstra dohodak koji je rezultat unutrašnjih i posebno spoljnih faktora? Verovatno će ovaj zakon biti teško sprovesti, zato smo tražili puno stvari ili elemenata, koji se ne mogu utvrditi, pa čak i ispitivanjima i kontrolama, ali od toka ove rasprave i amandmana koji su predloženi, zavisiće i naše izjašnjavanje o njemu. Kako je ministar Đelić u uvodnom izlaganju rekao, neka on bude pouka i za DOS, a ja se pridružujem onim poslanicima i mislim da potpredsednik Skupštine, gospođa Mićić, treba da podnese ostavku, zbog doprinosa kojim je dovela do incidenta u prepodnevnom zasedanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić. Samo bih želeo da vam pročitam informaciju koju sam dobio od direktora Urgentnog centra, dr Bajeca - narodni poslanik Kesejić ima hronično povišeni krvni pritisak, EKG je u redu, ima ogrebotine po rukama i modricu iza uva, tako da je, hvala bogu, sve u redu.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, poštovani članovi Vlade, u principu, prihvatljivo je donošenje ovog zakona. Pravično oporezivanje dohotka i imovine je efikasan način za uvođenje reda u ekonomiji jedne zemlje. Moraju se naći mehanizmi da plate porez svi oni koji su zarađivali i stekli znatan dohodak na imovinu, a nisu platili porez. Zajednički nam je cilj da sprečimo kriminal i korupciju. Međutim, nije primerno što se u obrazloženju zakona navodi da je glavni razlog za ekspanziju sive ekonomije, osiromašenje stanovništva, kriminalizaciju društva i drugo vladavina Slobodana Miloševića u prethodnoj deceniji. Zašto se svesno žele amnestirati zapadni moćnici, koji su svojim merama najvećim delom uticali na nepovoljna ekonomska kretanja u zemlji? Ovde imam u vidu u prvom redu zavođenje ekonomskih sankcija,te nezapamćenog ekonomskog karantina jedne zemlje, pa do NATO razaranja. Zašto u obrazloženju nema objektivne ocene - koliko tranzicija utiče na kriminalizaciju društva? Nisu istočne zemlje van bivše Jugoslavije bile u ratnom stanju, niti su uvođene ekonomske sankcije. Pogledajmo koliko je kod njih učešće sive ekonomije - kreće se od 25 do 50% u ukupnoj ekonomiji. Koliko se kod njih ne plaćaju porezi, koliko je povećana kriminalizacija društva? Normalno je da je tranzicija tj. vraćanje u kapitalizam složen proces, koji objektivno stvara mnoge probleme u svim zemljama gde se sprovodi. Imajmo u vidu da se svugde u svetu pokušava izbegavanje plaćanja poreza. Zato svaka država nastoji da izgradi efikasne mehanizme da natera građane da plate porez. Sledeći korak u borbi protiv kriminala - normalno je da se i kod nas donesu propisi, da se i oduzima imovina stečena na nezakonit način. Danas, kada vodimo raspravu o ovom zakonu i jednokratnom porezu, ne radi se o nezakonito stečenom dohotku i imovini, već o dohotku koji je u poslednje vreme stečen iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Zbog ekonomskih sankcija, zemlja ne bi mogla opstati, da nije omogućeno dovijanje na razne načine da se uvezu neophodne sirovine i roba. Kao što smo mogli tada nabaviti lekove, naftu, razne sirovine i drugo, čak i da nije bilo ekonomskih sankcija UN, a da su stavljane određene zabrane, trgovina bi našla put kako da ih izbegne. Setimo se aksioma da je trgovina kao voda - bilo kakvu prepreku da postavite,ona nađe način da je zaobiđe. I u najrazvijenijim zemljama, sa sređenom ekonomijom i zakonodavstvom, prisutna je siva ekonomija i znatan deo ostvarenog bruto društvenog proizvoda ostaje neoporezovan. Početkom ove godine, evropski parlament je objavio procenu da se najmanje 15% bruto društvenog proizvoda zemalja, članica EU, stvara u sivoj ekonomiji. U Grčkoj, Španiji, Italiji, u sivoj ekonomiji učestvuje svaki treći radnik. U Nemačkoj procenjuju da je prošle godine ostalo neoporezovano 16% bruto društvenog proizvoda. Nemojmo gajiti iluziju da ćemo moći potpuno iskoreniti sivu ekonomiju donošenjem ovog zakona. Svakako, ovaj zakon treba, pored obezbeđenja znatnog iznosa sredstava za budžetsku potrošnju, da utiče na suzbijanje sive ekonomije u budućem periodu. Smatram da je neophodno sada u postupku njegovog donošenja izvršiti znatna pojašnjenja i dopune. Potrebno je, prvo, jasno definisati kako se utvrđuje ekstra dohodak. Teoretski se zna da je dohodak razlika između prihoda i rashoda, a ekstra dohodak suvišak iznad prosečnog dohotka, koji se ostvaruje u okviru odgovarajuće privredne grane i privrede kao celine. Bez preciziranja kriterijuma za utvrđivanje ekstra dohotka, ovaj zakon će faktički biti neprimenjiv ili će pružati neverovatne proizvoljnosti u primeni, zavisno od slučaja, do slučaja. U Predlogu zakona taksativno je navedeno 19 okvirnih naglašavam - okvirnih uslova, pod kojima je poreski obveznik mogao steći ekstra dohodak i ekstra imovinu. Vlada sada predlaže da, ako je poreski obveznik ostvario ekstra dohodak i ekstra imovinu po više različitih osnova, da Republička uprava javnih prihoda može sa poreskim dužnikom zaključiti sporazum o visini poreza. Mislim da je neodrživo da se takva odredba prihvati. Ako je neko stekao ekstra dohodak i ekstra imovinu po više različitih osnova, neophodno je da plati porez na ekstra dohodak, odnosno imovinu, po svakom osnovu, bez izuzetka. Očigledno je da država nema dokaze da su svi novobogataši kršili zakon, pa zato hoće da se dogovori sa njima, ali nema jasnih kriterijuma. Ovo stvara izuzetne uslove za korupciju. Ne treba ostavljati mogućnost da neko može odobravati popust van zakona i praviti pogađanja i dogovaranja sa poreskim obveznicima. Osnovni kriterijumi moraju biti činjenice, i ništa drugo. Dalje, smatram da je neodrživ predlog da se umanji porez za 35% onim poreskim obveznicima koji su u poreskim prijavama naveli istinite podatke. Kada je ova skupština nedavno usvajala izmene poreskih zakona, davano je objašnjenje da, faktički, vršimo poresku reformu i uvodimo poreske norme evropskog zakonodavstva. Jedna od osnovnih postavki tog poreskog zakonodavstva je poreska disciplina. Zato je neodrživo sada, umesto obaveznog pridržavanja poreske discipline, davati popust, zato što je poreski obveznik istinito naveo činjenice. Ukoliko vladin predlog ne bude izmenjen, to će predstavljati opasan presedan za buduća stanjaplaćanja poreza i bilo kojih drugih obaveza. Takođe, smatram da nije prihvatljivo odobravati popust na kamate u iznosu od 50% onim poreskim obveznicima kojima se dozvoljava odloženo plaćanje. Naime, daje se mogućnost poreskom obvezniku da, ukoliko ne može odmah da uplati jednokratni porez na ekstra dohodak, da to izvrši u tri rate, i to najduže u roku od šest meseci, od dana dostavljanja prvostepenog rešenja. Sama činjenica da se odobrava odloženi rok, to je pogodnost za poreskog obveznika, pa je suvišno i nepravično stimulisati ga umanjenjem kamate za 50%. Ovakav predlog Vlade je nestimulativan za poreske obveznike, koji bi odmah po dobijanju rešenja platili jednokratni porez. Zapravo, biće stimulisani da traže odloženo plaćanje, jer su im je ta umanjena kamata povoljnija od bankarskih kredita za redovno poslovanje. Nakon dograđivanja ovog predloga zakona, na osnovu više podnetih amandmana od strane poslanika i opozicije i DOS-a, zakon će, pored mnogih nedostataka, postići bar delimičnu svrhu, zbog čega ga treba usvojiti. Gospodine predsedniče, ako mi dozvolite, osvrnuo bih se sa nekoliko rečenica na današnja prepodnevna dešavanja u Skupštini.
Molim vas zaista, više ne mogu da dozvolim da svaki narodni poslanik SPS-a izlazi za govornicu, prijavi kršenje Poslovnika, nastavi da ga krši, i to u periodu od tri minuta. Zaista nije red. Nemojte me moliti, vi ste sami rekli da ćete sada iskoristiti ... pa nemojte, stvarno nema smisla.
Hoću, kao poslanik, kao i ogromna većina građana, da izrazim želju da se u ovom visokom domu nikada više, kao danas, ne ponovi nerazumevanje, netolerancija i primena sile. Podsetimo se Volterove misli da je za ranjena društva lek tolerancija. Ako se osvrnemo šta nam se sve ovih poslednjih desetak godina dešavalo, od razbijanja Jugoslavije, ekonomskih sankcija, pa do NATO agresije, onda zaista, ranjeno smo društvo. Ako iko treba da prednjači duhu stvaranja i tolerancije... (Predsednik: Gospodine Petriću, zaista vas opominjem.) ... onda to treba da bude predsednik ove skupštine. Očekujem u budućem radu ovog parlamenta zaista mnogo veći stepen tolerancije i razumevanja.
Zaista nema smisla, molim poslaničku grupu SPS-a da se danas ovako ne ponaša u parlamentu. Da li sada treba da poslanici DOS-a završavaju svoje izlaganje sa dva minuta priče o represiji koju smo trpeli ovde 50, pa 10 godina, to stvarno nema smisla. Niko ovde danas nije tukao narodne poslanike. Narodni poslanici koji nisu poštovali, jeste, nije tačno, Služba obezbeđenja je po Poslovniku, koji ste vi sa SRS napisali, primenila odredbe Poslovnika koje se tiču ponašanja poslanika koji ne ispoštuje odluku Narodne skupštine, o udaljenju sa sednice. I ništa više od toga. Ako se narodni poslanik uhvati rukama za klupu, on će imati ogrebotine na rukama i nema ništa nenormalno u tome. To zavisi od onoga ko takve prekršaje čini. Molim vas da stvarno ovu raspravu prekinemo. Reč ima narodni poslanik Rade Bajić, a posle njega Ljubomir Kragović, Milan Stanimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, šta reći o ovom zakonu, odnosno Predlogu zakona koji je danas pred nama? Ideju i motiv apsolutno svaki čestit čovek će sigurno pozdraviti i mojih 36 kolega i ja iz SPS-a bismo je apsolutno podržali, ali to pretpostavlja određene stvari da se može ovako kazati - zakon da, ali zakon koji će biti jasan, zakon koji će biti dorečen, ne selektivan, ne protivzakonit, da bude pravan i pravedan i na kraju da bude primenljiv. Na žalost, ovaj predlog zakona nema ni jednu tu odrednicu. Ako smo rekli da je nejasan, mislim da ko god da ga je čitao, jasno je da je samo član 10 jasan, koji govori o stopama i iznosima koji su nelegalno stečeni. Ponavljam da ima sto kartica, ubacio bih svih sto glasova za ovakav zakon, ali da svi budemo jednaki pred njim i da svako ko je stekao na bilo koji način nepravilno, a ja kažem neljudski, da treba da se oporezuje. Ali, selektivno, čak drastično, degradirajući ili aludirajući na prethodne ljude i na prethodne funkcionere, e, to onda nije prihvatljivo. Kada kažem nejasan, mislim apsolutno nejasan. Ne znam da li je zakonodavac namerno ili nije hteo, ili nije znao da su kategorije dohotka, ekstra dohotka, kao i ekstra imovine, vezane i za period socijalističke robne proizvodnje, dakle za period koji je davno bio, čak i pre 1989. godine. Do 1989. godine već se ne raspolaže ili ne barata sa tim terminima, uvode se termini ekstra profita i profita, uvodi se tržišna privreda, parlamentarna demokratija i dakle, početak privatne svojine. Čak i u obrazloženju se vidida je nejasno ili, hajde da ne kažem da nisu znali, ali je neprihvatljivo da se objašnjava dohodak i ekstra dohodak istom definicijom. Zna se šta je dohodak i normalno je da se uvek tretirao kao razlika ukupnih prihoda i ukupnih rashoda, ali ekstra dohodak već nije to. Moji su drugovi rekli i u ekonomiji, mislim i u srednjoj školi da se uči da je ekstra dohodak višak iznad prosečnog dohotka ostvarenog u grani ili privredi. To je vrlo egzaktan podatak koji se može naći koliki je bio taj prosečan dohodak, da bi se moglo na jednoj pravnoj osnovi ustanoviti ako hoćemo da oporezujemo nekoga zbog nekog nelegalno stečenog bogatstva. I pored toga, ovde je, ako se već koristi ekstra dohodak i dohodak, uzeta samo jedna vrsta ekstra dohotka. To je takozvani institucionalni ekstra dohodak koji svaka zemlja ima. Merama ekonomske politike vlade dotične zemlje uvek se ustanovljavaju mere i principi za njeno sprovođenje, a sve u cilju društvenog, ekonomskog, a samim tim i razvoja društvenog standarda, jer to su mere koje su neophodne da bi se u mnogim privrednim granama, ako je bilo nekih nelogičnosti, one isprave. Vi isto vrlo dobro znate iz ekonomije, da postoji cenovno prelivanje dohotka i takozvano vancenovno prelivanje dohotka. Vi znate da smo bili u situaciji opkoljeni ratnim stanjem u svim okolnim zemljama, nezamislivo svirepim ili surovim sankcijama, da su mnoga preduzeća teško radila, teško izvozila, teško uvozila ili nikako uvozila, i da se jednostavno moralo pribeći merama ekonomske politike da bi se neki dispariteti ispravili, a onda se čak moralo prići i necenovnom prelivanju dohotka. Necenovno prelivanje dohotka ili pomaganje privrede u privrednim granama ili privrednim preduzećima je dodeljivanje kredita, selektivnih, korišćenje primarne emisije, dostupnost i novčanom i deviznom fondu, carine, razna oslobađanja od poreza i doprinosa itd. To se radilo legalnim načinom, znači, odlukama Vlade i trasiranjem ovih zakona na jedan principijelan način, da bi se pomoglo preduzećima koja su zapošljavala veliki broj radnika, koji su morali na taj način da opstanu. Kada je nedorečen zakon, pa nedorečen je. Gde je siva ekonomija? Neko je rekao - nećemo mi da ulazimo i da, kaže, teramo 400.000 ljudi. Nećemo ni mi. I niko nije protiv onih koji su prodavali krpice po pijacama, prodavali neke sprejeve, dečje igračke, jer su stvarno morali u ovim vrlo teškim, neekonomskim uslovima zbog sankcija da prežive i niko takve ne proziva. Proziva one koji su zbilja obrtali milione maraka i kojih danas apsolutno, jednostavno nigde nema u ovom zakonu. Zašto sam rekao da je selektivan?Selektivan je u jednoj rečenici kada kažete da se oporezuju funkcioneri bivše vlasti, politički funkcioneri, direktori, apsolutno i samim tim kada ste rekli da počinje 1989. godine, da ste se selektivno, dakle politički obojeno okrenuli samo prema jednom periodu. Gde su ostali? Da li je moguće da su samo direktori bili svi socijalisti, da su samo oni nelegalno stekli imovinu? Apsolutno sam za, ponavljam po koji put, da svako, baš bukvalno svako dođe i svi ćemo, nema mislim čestitog čoveka u zemlji ko neće glasati za ovaj zakon, ali ne samo selektivno, ne funkcionere partija koje su prethodno bile, na koga se to odnosi? Ne na vaše, sigurno, koji su isto tako bili bogati, i isto se tako bogatili, ali ne ni samo sivom ekonomijom i zato ste protiv sive ekonomije. Kada se sve svede u ravan, kada bude pravedan, apsolutno ne vidim, čestita, ponavljam, i moralna čoveka da neće glasati za. Apsolutno sam da ponese neko i moralan taj žig i za ono što je sve uradio ili se obogatio na nelegalan način,alireče jedan vaš - nema više takvih kod nas. Oni koji su bili, oni su već kod vas. Jedan čovek koji sedi u Vladi, koji je donosio mere 1994. godine i 1993. godine, kada pominjete tu inflaciju, mnogo se on pitao u našoj partiji, ali preveslan je brzo i sada kod vas vedri i oblači. Vi to znate, vi znate ko sedi u Vladi, ko je kod vas. Kada je u pitanju protivzakonito poslovanje, da li je moguće da se u tački 3. kaže - onaj ko je izneo avansno da plati neku robu, a nije vratio novac, nije uvezao robu, on će se oporezovati. To je kriminal, taj mora u zatvor da ide. Da li je moguće da se danas kaže - oporezovaće se onaj ko je izneo novac da plati, a nije uneo robu i vratio novac. Ne može ta tačka da se nađe ovde o nelegalnom stečenom bogatstvu. To je čist kriminal, taj treba zakonski da odgovara. Protivzakonit je član 9, je li moguće i to da je nekome palo na pamet da kaže - onaj ko se obogatio po više osnova, u članu 3. od tačke 1. do 10, da će se sa njim napraviti dogovor. Zar to nije novi izvor korupcije i ko je taj iz poreskog organa koji će doći i reći - ej, znaš šta, ti si ostvario toliko i toliko po tri-četiri osnova, hajde da se mi dogovorimo, platićeš ti toliko. Šta mislite da ide to tako? Još gore, a mislim da je taj amandman čak i prihvaćen, ali to sve zavisi od ove skupštine da li će biti prihvaćen, gde kaže - ko prijavi tačno oslobađa se 35%. Kome je to palo na pamet da ga oslobodi 35%? To je van pameti i to je ono što je neprihvatljivo u ovom zakonu. Kako da se glasa za ovaj zakon? Mnogo amandmana smo dali i ukoliko se prihvate ti amandmani nas socijalista i opozicije sigurno da ćemo glasati za zakon, ali da se prihvate amandmani, a ne kako je nekom palo na pamet samo da politički, harangom udari po prethodnim funkcionerima i prethodnom režimu. Kaže čl. 25. da jednostavno ne važe Zakon o obligacionim odnosima i zakoni o porezima. Dakle, ovaj zakon direktno krši i derogira savezni zakon, a na kraju nisam kao čovek protiv toga da se oporezuju oni koji su u ranije vreme nelegalno stekli, ali mora postojati zakonski osnov. Nećemo valjda ovde svesno donositi zakon koji krši savezni zakon? Kada su u pitanju tačke 12. i 13. mislim da je to tipičan primer selektivnosti i čak bih rekao diskriminacije prema političkim neistomišljenicima. Molim vas, kazati da funkcioneri koji su otkupili stan koji im nije pripadao i koji je bio veći nego što im je pripadao u dodeli, da su u stvari stekli ekstra dohodak i da treba da plate porez. Čak ni protiv toga nisam, ali gde su oni što su na razne načine, kada je u pitanju stambena problematika i stambena oblast, to svesno kršili? Gde su oni što su zamenili stan od 140 kvadrata za jednu garsonjeru i dobili preko 100.000 maraka? Gde su oni što su imali dva, tri društvena stana, a nisu bili funkcioneri prethodne partije, koji su dva izdavali i enormno bogatstvo stekli na zakupu od 200-300 maraka mesečno kirije.
Vreme.
Izvinjavam se predsedniče, samo da završim sa par rečenica. Gde su silne agencije od kada smo liberalizovali trgovinu nekretninama, koje se obogatiše na provizijama? Dakle, opet toga nema nigde u zakonu, i pošto je već prošlo 20 sekundi - mislim da je jednostavno, složićete se, kolko god da je realan, da je ovo primitivno obrazloženje. Zar ministar da se prihvati rečenice koja ne priliči ni jednom parlamentu zemlje koja se juče oslobodila ropstva, da sve svali na prethodnog predsednika. Ministar finansija dolazi iz zemlje koja ima visoku parlamentarnu demokratiju, da je stvarno sramotno i primitivno obrazloženje, uhvatiti se i vezati sve ove promašaje, za predsednika Republike. Parlamenti zemalja koje su razvijene bi se stideli ovoga i nisam mislio da kažem jednu rečenicu i jednostavno kada sam zakon čitao nije mi padalo na pamet, ali ovde pojedinci koji su diskutovali dobro rekoše. Mislim da je ovaj zakon predigra zakona o transformaciji, jer preduzeća koja ne mogu platiti, a koja su dobijala iz primarne emisije da bi se kupila nafta, a znate kako se morala uvoziti, preko Makedonije i raznim gimnastičkim načinima, da bi se mogla dati po vrlo beneficiranim cenama poljoprivrednicima da zaseju. Nije ekstra dohodak dobio Jugopetrol, nisu ekstra dohodak dobili oni koji su iz primarne ...
Gospodine Bajiću, niste morali da se sećate stvari kada vam je već isteklo vreme. Molim vas da završite.
Dakle, nisu ti stekli ekstra dohodak, a to je znak da ih treba, pošto ne mogu da plate porez, jednostavno prigrabiti imovinu državi, pa da je proda pošto hoće. Izvinjavam se predsedniče.
Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović, a posle njega narodni poslanik Dragan Vukšić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, period na koji će se primeniti zakon o jednokratnom oporezivanju od januara 1989. godine gotovo da se poklapa sa datumima u kojima nam je obećavana svetla budućnost i švedski standard, nacionalni dohodak od 10.000 dolara po glavi stanovnika. Kada danas podvučemo crtu možemo reći da još uvek nismo dostigli jedan dolar na 10.000 stanovnika, ali nažalost sa jednim dolarom per kapita dnevno spadamo u red država u svetu na donjoj granici siromaštva. Ako se uporedimo sa zemljama koje su nam slične po teritoriji i po broju stanovnika kažemo da je nacionalni dohodak u Mađarskoj 10.000 dolara po glavi stanovnika, u Portugalu 15.000 dolara, u Austriji 30.000 dolara, a kod nas 1.100 dolara zajedno sa Albanijom. Kao plod retrogradne politike zatekli smo nacionalno zapuštenu, ekonomski upropašćenu, politički degradiranu i kulturno unazađenu državu u kojoj je u potpunosti uništen srednji sloj, a istovremeno formirana grupacija od nekoliko procenata izuzetno bogatih i preko 90% siromašnih građana, od kojih je gotovo polovina na donjoj granici siromaštva. Tih nekoliko procenata bogatih uveliko je nadmašilo onaj švedski standard sa početka ove priče i mogu se porediti eventualno sa sultanom sa Bruneja. Živeli smo u državi u kojoj se svaki gubitak u borbi za nacionalna prava lakše zaboravljao ukoliko se suptituisao na ličnom platnu. Gibitak nacionalne srpske teritorije najlakše se nadoknađivao ličnim stambenim proširenjem. Smanjenje državnih deviznih rezervi lakše se preboljevalo povećavanjem sopstvenih deviznih računa u inostranstvu. Ukidanje potrošačkih kredita građanima lakše je prolazilo ako su neki privilegovani za svoj račun imali pristup primarnoj emisiji. I tako redom zajam, Jezda, Dafina, inflacija, stara devizna štednja, šverc cigareta, nafte, alkohola i što je nacionalna i državna katastrofa veća to je lično bogatstvo i prestiž među ovim skorojevićkimdruštvom bio veći. Snalaženje, a ne rad, muvanje, a ne znanje, sila, a ne razum postali su vodiči društva u sunovratu. Kada je na sreću svih građana došlo do raskida sa ovakvim sistemom vrednosti, na Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti čujemo ovih dana, pa i danas sa govornice, da je to pravno divljaštvo i da svojom retroaktivnošću predstavlja otvaranje Pandorine kutije pravne nesigurnosti. Ono što kao čovek kome pravo nije struka mogu da kažem jeste da se nadam da više nikada u ovoj državi neće biti pravne sigurnosti za zloupotrebu prava u cilju pljačke, ma kakvim pravnim oblandama on bio obavijen. Ovaj zakon je kazna za one koji su se ogrešili o višu božiju pravdu, ali istovremeno i opomena onima koji su sada na vlasti da je izreka da je pravda spora, ali dostižna, više nego tačna. Ako nigde u svetu nije postojao takav zakon, kako neki tvrde, mada postoje dokazi za suprotno, onda mogu da kažem da verovatno nikada i nigde nije postojala pljačka kao legalizovan sistem. Kakav bi bio moral novog društva koje bi bilo stvarano na legalizaciji brutalne prvobitne akumulacije kapitala koju su pojedinci ostvarili u vreme najveće nacionalne tragedije. Nažalost, ne možemo ovim zakonom i oporezivanjem poništiti rezultate onih koji su proteklih 10 godina oduzeli život Srbiji. Nikome, ni jednom građaninu Srbije nažalost ne možemo vratiti 10 izgubljenih godina života, nesagrađene kuće, nekupljene automobile, neostvarena zimovanja, letovanja i sl. Dozvolite mi da budem ličan i da kažem kolike su razmere pljačke tog srednjeg sloja, kome sam i sam pripadao. Kao novinar imao sam platu 1.100 nemačkih maraka 1990. godine. Da sam ostao na istom nivou primio bih za proteklih 10 godina najmanje 120.000 maraka. Nisam primio ni 20.000 i lično sam opljačkan za 100.000 maraka. Neka svaki građanin izračuna koliku je platu imao 1990. godine i neka to pomnoži, neka izračuna koliko je primio za ovih 10 godina. Ono što možemo i moramo, makar delom, vratiti, jeste ono što je direktno opljačkano od ovog naroda. Tačno je da je nezakonito bogaćenje u većini slučajeva rađeno formalno u skladu sa ondašnjim zakonima, ali to govori sve i o zakonima, i o onima koji su ih pisali, i o državi u kojoj smo živeli. Ovde sede sa nama poslanici SPS-a. Prema mojim saznanjima, radi se u velikom broju o časnim i poštenim ljudima, ali pitam ih gde su poslanici SPS-a iz predhodnog saziva, na čelu sa bivšim predsednikom Skupštine Srbije? Iskoristili su SPS za svoje lično bogaćenje i za unesrećivanje ovog naroda. Neka se ne brinu oni koji kažu da će ovaj zakon biti teško sprovodljiv. Ako je bila sprovodljiva pljačka takve vrste, biće i zakon i to za sve građane podjednako. Da su neki nekada radili pošteno mi danas ne bi donosili ovaj zakon. On bi bio nepotreban, ali nisu i on je nažalost i te kako potreban. Nije, gospodo poslanici, ovim zakonom izvršeno divljaštvo nad pravom, već je izvršeno divljaštvo nad državom Srbijom i građanima Srbije. Monopolisanjem i zloupotrebom prava, bačena je pravda pod noge i pretvarajući pravo u surogat, u nepravo, sprovedeno je besprizornim metodama, beskrupulozno bogaćenje pojedinaca. Zato je zakon o jednokratnom oporezivanju neophodan. Ne radi se, dame i gospodo poslanici, o političkoj osveti, kao što neki tvrde. Da bi državu Srbiju formirali na zdravim temeljima, ti temelji se moraju osloniti koliko na pravo, toliko i na pravdu. Bilo koja ekipa majstora da nastavi izgradnju države Srbije, gradiće jednog dana na zdravim temeljima, sporije, brže, uspešnije ili manje uspešno, kvalitetnije ili manje kvalitetno, ali gradiće se država Srbija na zdravim temeljima. Tačno je da su u prethodnom periodu na ekonomska kretanja uticale sankcije, ratovi i opšta politička situacija, da ne ulazimo u razloge koji su doveli do toga. Pitam protivnike ovog zakona, zašto posledice svega ovoga svi građani nisu jednako podnosili? Nije narodu krivo na malo, nego na nepravo. A parola -niko ne sme da vas bije sem mene, prerasla je u parolu - niko ne sme da vas pljačka, sem mene i meni bliskih. [[aplauz]] Kao što nam je preko potreban diskontinuitet sa pravom, kao legalizacijom pljačke naroda, potreban nam je i raskid sa moralom koji je iz toga proistekao. Ovaj zakon se ne bavi krivičnom odgovoršnoću, ali se sigurno bavi moralnom odgovornošću, sankcionišući je materijalno, i namećućije onima kojima je pojam morala u protekloj deceniji bio tera inkognita, nepoznata zemlja. Sve do smene vlasti, vršeno je činjenje pravne radnje, kojim je na formalno zakonit, ali duboko nemoralan način vršeno bogaćenje pojedinaca nauštrb ogromne većine građana Srbije. Promenom vlasti i donošenjem ovog zakona, još jednom naglašavam, uvode se sankcije, pre svega materijalne onima koji su zloupotrebili i vlast i postojeće zakonodavstvo i istovremeno opominju one koji su sada na vlasti. Dame i gospodo narodni poslanici, i mafija je, počev od italijanske pa nadalje, imala kodeks časti i poštenja. Oni su pljačkali bogate, a u Srbiji je najbrutalnije opljačkan srednji sloj i sirotinja. Zato, kao član Demokratske stranke i DOS-a, smatram neophodnim usvajanje zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu, stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. [[aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Dragan Vukšić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, gospodine ministre, pred nama je Zakon o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečenu iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Zalažem se za svaki konstruktivan napor i predlog da se tekst ovog zakona poboljša, da zakon, kada se usvoji, bude efikasniji i da zaista postigne svrhu zbog koje ćemo ga i usvojiti. Govoriću o onom drugom aspektu, a to je da li je potrebno usvojiti ovaj zakon. Biću veoma konkretan. Govoriću o zloupotrebama u oblasti stambene problematike i govoriću o zloupotrebama u toj oblasti u Vojsci Jugoslavije, tačnije u Generalštabu VJ i u Ministarstvu za odbranu. Gospodo, govoriću o jednom pravilniku, o jednoj vladi, a to je Vlada Republike Srbije, o jednoj komisiji, a to je Komisija za stambena pitanja Vlade Republike Srbije, i pomenuću i njenog predsednika, koji je ovde, usput budi rečeno, i narodni poslanik. Govoriću dalje, kao jednom od subjekata ili glavnih aktera mog izlaganja, o jednom čoveku koji je na taj način stekao dobit i obogatio se, a što bi ubuduće trebalo da se sankcioniše po Zakonu o jednokratnom porezu. Ja ću govoriti o činjenicama, ukazivaću na činjenice, a svoje komentare ću svesti na minimum. Govorim o Pravilniku, o rešavanju stambenih pitanja u Saveznom ministarstvu za odbranu i Vojsci Jugoslavije, usvojenom u avgustu 2000. godine. Zašto je donet ovaj pravilnik? Zato što je to bilo od posebnog interesa za režim Slobodana Miloševića, koji je na adekvatan način želeo da stambeno obezbedi one u Vojsci Jugoslavije koji su stekli posebne zasluge u službi odbrane režima, kako bi se na taj način još tešnje vezali za režim. Šta je sporno u tom pravilniku? Pravilnik je sporan i neprihvatljiv u celini, a ja ukazujem samo na četiri stvari. Prva, iz pravilnika je izostavljena odredba po kojoj pravo na stan imaju samo oni koji ne poseduju stan ili kuću, ili im je na drugi način rešeno stambeno pitanje. Tako je bilo do tada. Time se povećao broj onih koji nemaju rešeno stambeno pitanje, a od rešenja su se još više udaljili oni koji su najugroženiji. Ne znam da li u nekom pravilniku, u nekoj drugoj instituciji u ovoj zemlji postoji takva odredba. Drugo, u članu 20. pod 5. određenim kategorijama lica dodeljuju se četvorosobni stan i veći, četvoroiposobni stan i veći i petosobni stan i veći. Gospodo, da li ovakva odredba negde postoji, u nekom drugom pravilniku ili sličnoj nekakvoj materiji, gde se praktično ne zna kome će se i kakav stan dodeliti, gde nema nikakvih ograničenja. Uz obrazloženje da se ne može naći, na primer petoiposobni stan, a može se dodeliti i veći. Čoveku se dodeli vila i on lepo zadovoljan, može mirno da spava, jer je time stekao praktično nemerljivu dobit. Treće, Sektor za urbanističko-građevinsku delatnost Saveznog ministarstva za odbranu je svojim propisom uredio da se dnevna soba ne računa u broj soba, kojima se određuje struktura i veličina stana. Gospodo, tako nešto postoji u Švajcarskoj, možda u Švedskoj, koliko znam, ali ovde na Balkanu - ne. Vi znate da u vojsci ima oko 17.500 nerešenih stambenih problema, da ima nekoliko hiljada onih koji nemaju nikakav smeštaj ili su smešteni na ivici ljudskog minimuma i ispod svakog ljudskog dostojanstva. Da je tačno to što ja govorim, potvrđuje i sledeća, vrlo jasna činjenica. Umesto da se ovaj pravilnik publikuje, da se objavi, da se ljudima skrene pažnja da dobro prouče pravilnik, da nađu i sagledaju svoja prava, kako bi mogli da ih ostvare, da se u tom pravcu angažuju i pružaju pomoć i pravni organi u Vojsci Jugoslavije, uz pravilnik ide sledeće upozorenje, čitam: "Ovaj broj službenog vojnog lista je štampan u ograničenom broju primeraka, dostavljen je samo jedinicama i ustanovama Saveznog ministarstva odbrane i Vojsci Jugoslavije. S obzirom na značaj propisa (a čemu je značaj možete zaključiti) objavljenog u ovom broju lista, sa njegovim tekstom treba postupati na ovaj način. Prvo, zabranjeno ga je umnožavati. Drugo, mogu ga koristiti samo službena lica i druga zainteresovana lica zaposlena u Saveznom ministarstvu za odbranu i Vojsci Jugoslavije. Treće, može se koristiti samo u službenim prostorijama. I četvrto, ne sme biti dostupan neovlašćenim licima". Drugo, o čemu želim da govorim su neke odluke Vlade Republike Srbije i njene komisije za stambena pitanja. Jedan čovek je, koristeći se i pomenutim pravilnikom, stekao neograničene, praktično nemerljive dobiti. Reč je o praktično prvom vojniku Vojske Jugoslavije, generalu Pavkoviću, Luju DžIV ili generalu Sunce. General Pavković, slušajte dobro, prvi stan u Beogradu dobio je 1991. godine, u ulici Peđe Milosavljevića, trosoban. Pošto se razveo i sa drugom suprugom, taj stan je podeljen tako da je njoj pripalo 3/5 a njemu 2/5 stana. Nakon sklapanja novog trećeg braka i unapređenja u čin generala 1997. godine, dobio je stan u Skenderbegovoj ulici br. 45-45a od 78 kvadrata, a zatim uz minimalnu doplatu, stan od 95,3 kvadrata na istoj adresi. Zatim je dobio stan u Molerovoj ulici br. 11, veličine 164 kvadratna metra, uz obavezu da vrati stan u Skenderbegovoj. Taj stan je imenovani poklonio supruzi. Zatim je, po pravilniku o kojem sam ja govorio, savezni ministar za odbranu, čuveni Dragoljub Ojdanić, dodelio generalu Pavkoviću objekat u ulici Jevrema Grujića broj 14, nepoznate veličine, koji se vodi kao šestosobni stan, a za koji je jedan pukovnik (imam njegovo ime ali neću da ga saopštim) platio milion i devetstotrideset hiljada dojče maraka. Vlasnik, kada je video kome prodaje kuću, zaprepastio se i bio je u dilemi da li da je proda. Rekao je - ja vama generale to ne bih prodao, jer vi na pošten način niste mogli doći do tih sredstava. Kako ste došli do tih sredstava, ja ne znam. Dokument o dodeli navodnog stana u ulici Jevrema Grajića šifrovan je kao državna tajna. Dalje, u ulici Sredačkoj broj 10 postoji stan od 504 kvadrata, kupljen od Nenada Đorđevića, verujem da je svima dobro poznat ovaj slučaj. Za ovaj stan od 504 m2 Vlada Republike Srbije je preko Dipos, a to je institucija za poslovanje diplomatskim stanovima, platila Ministarstvu finansija iznos od 900 hiljada nemačkih maraka, a privatnom licu još 600 hiljada maraka. Dame i gospodo, činjenice o tome na šta general Pavković ima pravo, a na šta nema i kakvu je dobit stekao - moraće utvrditi nadležni. Dame i gospodo, mislim da ove činjenice govore dovoljno same po sebi. Ali nije tu kraj, možete da se prisetite da je Slobodan Milošević, lažni vrhovni komandant, čovek koga je Pavković proglašavao vrhovnim komandantom, kome je poklonio sablju, pištolj sa likom i potpisom, kojeg je predlagao za narodnog heroja, paralelno sa stanovima koje sam pomenuo, sam i lično rešavao problem svog prvog vojnika. Tako je rešenjem stambene komisije Republičke vlade, koje je potpisao ovde prisutni prof. dr Branislav Ivković, dotičnom dodeljena kuća u Užičkoj 28. Za opravku te kuće bilo je po dokumentima predviđeno da se utroši 8 miliona maraka. Pošto je Milošević Slobodan "mnogo hteo, mnogo započeo, a čas izborni njega je pomeo", onda se stiglo da se utroši "sami četiri miliona maraka", a za još milion maraka je poručen, za čuvenog generala, nameštaj iz Italije - Kolombo i Ronkoroni. Taj nameštaj čeka da ga neko preuzme. Gospodo, šire o tome možete čitati u "Nedeljnom telegrafu" od 28. februara 2001. godine. Taj objekat je trebalo da ima da navedem samo jedan elemenat, pokriven bazen od 629 m2. Gospodo, da li posle ovoga ima dileme da je ovaj zakon potrebno doneti i da će biti potrebno da komisije rade, kako bi utvrdile ko je stekao dobit, i ne samo to, nego ko se poigravao sa propisima i našim životima, ko je krčmio imovinu u ovoj zemlji, kako i zašto? Mislim da bi gospodin Ivković mogao nešto da kaže o tome.
Pravo na repliku, gospodin Ivković.
Poštovana gospođo potpredsednice, još jedanput ste pokazali da imate duple aršine. Gospodin Vukšić je, govoreći o zakonu o oporezivanju ekstra dohotka, iskoristio ovu govornicu za vaše unutrašnje DOS-ovske obračune oko toga ko podržava generala Pavkovića, a kome smeta general Pavković. Očito da je gospodin Vukšić u onoj ekipi ljudi koja bi volela da skloni gospodina generala Pavkovića sa mesta na kojem se nalazi. Da li on tu ima i lične motive - znate kako je u vojsci, ko brže napreduje, ko sporije napreduje. U svakom slučaju, u ovoj situaciji je jasno svakome od nas koji znamo da mislimo ozbiljnije, da je iskorišćen nastup gospodina Vukšića za obračun sa generalnom Pavkovićem. Kome i gde pripada poslanik Vukšić, lako je zaključiti. Međutim, činjenica je, gospođo Mićić, da smo mi apsolutno u pravu što smo zatražili vašu smenu, jer nijedanput niste intervenisali da opomenete poslanika Vukšića na temu dnevnog reda. Deset minuta je potrošio na to. Što se tiče stanova, ja ovde ponavljam stav SPS-a, koji apsolutno podržava ideju o oporezivanju ekstra profita. Mi tu ideju apsolutno podržavamo, jer smatramo da je međunarodna zajednica svesno, uvodeći embargo, prekidajući finansijske tokove, zabranjujući uvoz i izvoz legalnim putevima, u suštini, kao jedan od prvih ciljeva proklamovala kriminalizaciju društva. To uvaženi ministar, gospodin Đelić, zaboravlja u svakom svom nastupu da napomene. Mi to napominjemo jer je to tačno. Mi to podržavamo. Međutim, kada su stanovi u pitanju, u ovom zakonu koji je predložen, imamo samo oporezivanje ekstra profita ili ekstra dohotka, kako govori zakonopisac logikom socijalističkog samoupravljanja, samo u institucionalnim tokovima. Ali, zaboravljamo da je 2/3 bilo u sivoj ekonomiji. Kada govorimo o stanovima - zašto mora da plati ekstra profit neko ko je u svom preduzeću pošteno i časno radio, i po pravilniku svog preduzeća dobio stan. Sada će neko da ceni veće kvadrature. A, ne mora daplati onaj ko je švercovao cigarete, kafu, ko nije plaćao poreze i doprinose, napravio vilu od 1000 kvadrata, teniske terene. Te ljude vi ne oporezujete, jer su ti ljudi vas DOS-ovce, finansirali. Tu je sad problem. Znači, imate politiku duplih aršina. Što se tiče generala Pavkovića, Vlada Republike Srbije je sa svojom posebnom komisijom i sa predstavnicima Generalštaba Vojske Jugoslavije i Sekretarijata za narodnu odbranu, još 1997. godine sklopila sporazum oko Nemanjine 9. (Predsedavajuća: Vreme.) Naime, Vlada Republike Srbije je želela da pomogne Vojsci Jugoslavije, jer niko nije hteo da kupi Nemanjinu 9, a mi smo imali problem smeštaja Ministarstva pravde, Ustavnog suda (koji vi nikako da formirate, jer svi vaši zakoni su neustavni), Vrhovnog suda Srbije, i odlučili smo da kupimo zgradu u Nemanjinoj 9 i da tu smestimo kompletan pravosudni sistem Srbije, na nivou Republike, a zauzvrat da izgradimo 800 stanova. U sklopu tog sporazuma, došao je i ovaj dogovor, i to je tačno, dodeljen je taj stan. Oko opremanja stana, pitajte one koji su opremali.
Gospodine Ivkoviću, nikada nisam koristila ovu govornicu da bih polemisala ili štitila bilo kakve političke interese, ali u cilju dokaza da sam sednice vodila objektivno, nepristrasno i savesno, govori činjenica da sam gospodinu Vukšiću na jednom ranijem zasedanju izrekla dve opomene, iako je poslanik DOS-a. Ovaj put sam smatrala da se drži teme dnevnog reda i iz tog razloga sam ga pustila da može slobodno da izlaže. Reč ima gospodin Dušan Cvetković.
Poštovane kolege poslanici, cenjeno predsedništvo, članovi Vlade, o ovom zakonskom predlogu mora da govori čovek tehničkog obrazovanja, upravo zbog poniženja koje sam danas doživeo, kao čovek. Poniženja, što sam morao da gledam prvo 9, posle i nešto više snažnih ljudi iz obezbeđenja, kako lome poslaničku klupu, kako savijaju, do lomljenja ili kidanja mišića, ruke pojedinih narodnih poslanika... (Predsedavajuća: Molim da se vratite na temu.) ... kao i poniženja koja sam doživeo od jedne, sada definitivno nazovi dame, nekada istaknute glumice, zbog reči koje je uputila meni i celoj poslaničkoj grupi SPS-a, posle izbijanja izrežiranog incidenta od strane potpredsednice Skupštine, Nataše Mićić. (Predsedavajuća: Gospodine Cvetkoviću, meni je žao, upozorila sam vas da se vratite na temu.) Ovo govorim zbog toga što je ovaj zakonski predlog naišao na do sada neviđeno interesovanje sirotog, napaćenog i poštenog juga Srbije i mog Jablaničkog okruga, jer sam u toku pauze imao više od 30 poziva, što velikih firmi sa mog područja, što običnih građana koji misle i veruju da će se ovim predlogom otkloniti mnoge nepravde, ali i sa gnušanjem govore o današnjim događanjima. Svestan da, uzimajući kritičku reč o ovom zakonu, mogu posle onoliko žuči koje je izneo na nas socijaliste, u uvodnoj reči, ministar Đelić, od njega mlađanog i snažnog da budem i fizički napadnut, ipak moram da kažem svoje stavove. Svi pravi socijalisti podržavaju potrebu da se zakon o porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu donese, ali iz naslova treba izbrisati jednu reč, a to je - jednokratno. Ovaj zakon treba da bude, po nama, socijalistima, trajne prirode i stalan. Po mišljenju socijalista, treba da bude zakon koji će sve koji su se okoristili i stekli nenormalno bogatstvo u vreme sankcija, a i danas ga stiču, izbegavajući plaćanje poreza, doprinosa, akciza itd, dodatno oporezovati. Kada je, poštovane kolege, nastalo crno tržište? Nastalo je onda kada su ovom srpskom narodu uvedene sankcije, kada se raspala prošla Jugoslavija, a to je 1992. godina. Od tada 70-80% uvoza i izvoza ide kroz sive tokove i zato ako je u pitanju stvarno utvrđivanje početka perioda za ovo jednokratno oporezivanje to treba da bude sigurno 1992. godina, a ne januar 1989. godine. Datum koji je ministar Đelić uneo u zakon je čista politika kojom uz tačke dnevnog reda koje će biti na kraju ovog zasedanja, tač. 9. i 10, da se Vlasi ne bi dosetili, dakle Predlog rezolucije Narodnoj skupštini o borbi protiv korupcije i preporuka Skupštini o pravilima ponašanja javnih funkcionera, treba da na perfidan i za sve političke ljude jasan i transparentan način izrekne presudu prethodnoj vlasti, socijalistima, i našem predsedniku partije Slobodanu Miloševiću, i to, ponavljam, kroz tri različita vida. Kroz današnji zakon, kroz rezoluciju i preporuku koju treba Skupština da usvoji na kraju ovog zasedanja. Da je to tako, jasno je, drage kolege, iz obrazloženja uz ovaj zakonski predlog, jer objašnjavajući razloge za donošenje zakona, ministar Đelić je na strani i po ili sasvim precizno od 47 redova tog obrazloženja u 43 reda govorio da se ovaj zakon donosi zbog vladavine socijalista i Slobodana Miloševića, a samo dva i po reda se odnose na tržišnu privredu. U slepilu obrušavanja na izabrane, postavljene i imenovane funkcionere političkih stranaka, rekao bih - čitaj socijaliste, ovaj zakon sigurno neće važiti za funkcionere ni u Nišu, ni u Beogradu, iako su tamo socijalisti odavno bili na vlasti. Što ne mogu da hvalim ovaj zakonski predlog činjenica je i to da su predlagači zakona na neadekvatan način i pogrešno definisali i osnovne pojmove za ekstra dohodak i dohodak, kao i ekstra dobit. Kako se, poštovane kolege poslanici, ovim zakonskim predlogom sankcioniše samo jedna od desetak vrsta ekstra dohotka, institucionalni dohodak, a on je u direktnoj funkciji mera ekonomske politike Vlade, moram posebno da naglasim da je time institucionalni ekstra dohodak u vreme sankcija upravo na organizovan način ispravljao neravnopravne položaje pojedinih privrednih grana. Oni koji su u ta luda vremena najžešćih sankcija morali preko granice da nose u torbama uz papire NBJ hiljade nemačkih maraka ili dolara, oni iz malih firmi, gde sam ja radio, više stotina hiljada u srednjim firmama, ili milione u gigantima, znaju, poštovane kolege, kakvi su bili problemi da se te pare iznesene u koferima uvedu u regularne tokove. A, sada kolege poslanici, ako su neke firme iz Leskovca, recimo Hemijska industrija "Nevena", kao najveći proizvođač zubne paste na Balkanu, "Zdravlje" ili NIS Jugopetrol po odlukama Vlade i NBJ dobijale devize po nižem kursu, nekada i tri i četiri puta od tržišnog, i oni su za te devize uvozili sirovine i proizvodili po zamrznutim cenama pastu za zube, šampone, sapune, ili, kao "Jugopetrol", uvozili sirovu naftu i bele derivate, dizel i benzin ili avio benzin i prodavali na domaćem tržištu po strogo definisanim cenama, kao što je to i danas od strane Vlade, a time omogućavali da se bolesni dovezu do lekara, da se vojska i njena oruđa napune i stave u pogon. Ako se strogo primeni član 3. ovog zakona, u tač. od jedan do deset, ove firme će doći pod strašan udar zakona. Ako se, pak, primeni stav 2. člana 8. poreske osnovice za devize kupovane od NBJ i primene ostali članovi zakona, a naročito član 21, koji reguliše naplatu ekstra dohotka koji mu je razrezao poreski organ Republike, onda se ove firme mogu dovesti u situaciju da ako nisu u mogućnosti da plate porez u novcu, a nisu sigurno, isplatu izvrše prodajom Republici odgovarajućeg udela u kapitalu. Pitam se, a mislim da i još neko treba da se zapita, nije li ovim zakonom cilj Vlade da recimo i leskovački farmaceutski gigant koji proizvodi 23% neophodnih lekova u Jugoslaviji, a koji je uvek najveći deo deviza za nabavku neophodnih sirovina za lekove dobijao po kursu, bez obzira na viši crni kurs, sada, kada mu Vlada sve to preračuna, dođe u situaciju da mora po ovoj nerealnoj osnovi da ustupi po članu 21. veliki deo imovine "Zdravlja" državi. Naravno, poštovane kolege poslanici, niti je "Zdravlje" imalo ekstra dohodak, jer je koliko do juče imalo, to i ministar zna, cene lekova ispod 10% domicilnih cena, odnosno cene lekova koje u pojedinim formama nisu pokrivale ni deo ambalaže, a kamoli sirovinu i uloženi rad. Nije imala ekstra dohodak ni "Nevena", a pogotovu ne "Jugopetrol", što se da lako utvrditi. Izrekao sam dovoljno stvari da ovaj zakon treba da ide na doradu, da se u njemu u novoj verziji sagledaju sve moguće varijante, jer praktično, član 21. znači nacionalizaciju u vidu prinudne cesije. Ovaj zakon ne treba prihvatiti jer će njegova primena biti gotovo nemoguća. Nije mi jasno da zakonodavac veruje da će primeniti ovaj deo zakona kada su u pitanju delovi člana 3. tač. 12, 13. i 14. Zar mislite, drage kolege, da u većini zgrada ili stanova neće doći do slučajnih požara zbog "neispravnih instalacija", u jednom pogodnom trenutku. Zna predlagač da ovo ne može da primeni, ali mu ovog trenutka treba politički poen, i to baš danas. Stvarno mislim da svako u ovoj sali od danas, od nas poslanika i tehničkog osoblja zna nekoliko ljudi, bar po jednog iz njegovog okruženja, koji nije iz establišmenta bivše vlasti, a ima enormno bogatstvo, a njega ovaj zakon ne dotiče. To su ljudi koji su utajivali porez na promet i postigli to što su postigli. Daleko najbogatiji ljudi u Leskovcu, poštovane kolege, ne da nisu bili u vlasti, nego nisu bili ni pored vlasti, a njih u ovom zakonu apsolutno nema za jednokratno oporezivanje. Ta činjenica nedvosmisleno govori o tome da je ovo politički zakon. Samo je za naivne kolege i koleginice, poslanike, ovaj zakonski predlog slučajno ispred Zakona o privatizaciji. Na kraju, pre neki dan gospodin Đinđić je izjavio za ovom govornicom i pred ovim parlamentom da se još uvek više od 30% cigareta u ovu zemlju uvozi bez akcize i da će to prestati tek kad proradi Kragujevačka fabrika duvana. To se iz stenograma da videti. Pa, zašto, gospodine ministre, ovaj zakon važi do sutra ili prekosutra, kada ga usvojite, kada svi unapred znate da će i do kraja godine, ne zbog Miloševića i socijalista, nego zbog Vlade i Koštunice, da napravim to pravo poređenje, jer je on zamenio Miloševića, biti neplaćanja akciza, dakle postojaće uslovi za ekstra dohodak iz člana 3. tač. 4. i 5. Da podsetim - uvoz i distribucija akcizne robe spada u naročite i posebne pogodnosti, a to se neće oporezivati. Hoćemo li, kada proradi Kragujevačka fabrika duvana, ponovo uvoditi, krajem godine, još jedan ledž specialis za Fabriku duvana u Kragujevcu.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ideja ovog zakona sigurno može da naiđe na podršku svih, ali, zakon kako je napisan, teško. Imali smo uvodno obrazloženje gospodina Đelića, koji nam je prepričao naš život za tih 12-13 godina. U redu je da nam ga prepričavaju oni koji su ga sa nama delili, jer on, da ga je sa nama delio, u tom govoru bi se setio i sankcija, a setio bi se i da nam, kad je predlagao budžet, ne zagovara rumunski, jer mi znamo, bar što se Rumuna tiče, da smo još uvek za njih "daleko je sunce", i da ne idemo mi u Rumuniju da kopamo kukuruz, nego oni dolaze kod nas u Vojvodinu. Ako je iznet podatak da je do petooktobarske revolucije 30% stanovnika živelo ispod granice siromaštva, što niste izneli koliki je taj podatak danas. On mora biti veći, obzirom da je i sijaset ministara, pa i sam predsednik Vlade rekao koliko malo privreda radi, a kad malo radi privreda, teško da može da bude dobro i da se neko onda u međuvremenu može obogatiti. Mogao je samo broj siromašnih da se poveća. Te siromašne morate pripisati sebi, a ne nama. Ovaj zakon neće biti zakon, nego će biti čistka političkih neistomišljenika. Uradili ste to pre desetinu, ili koliko dana, kada ste smenili gospodina Vuka Obradovića koji je predsednik te komisije, zato što ste pogrešili u startu - dali ste vojniku da radi neke stvari, a on vojnički shvatio ozbiljno, pa pokupio više vaših, nego naših u tom svom pohodu, pa pošto je pokupio vaše lopove, onda je "dobio po prstima" i bio smenjen iz Vlade. Znači, više vaših je pokupio, a inače, da je pokupio samo naše, bilo bi u redu.
Gospodine Guduriću, možete li da uložite napor i da pričate o temi?
To je sve tema, pričam o ovom zakonu i na koga će se odnositi. U tački 3. gde se govori o transakcijama, iz kojih nastaje predmet oporezivanja, stavljene su u taj koš sve one društvene firme koje su bile pomenute povodom kupovine deviza po zvaničnom kursu, a ne po tržišnom, svi oni koji su dobijali određene kredite. Samo, morate se setiti da posle ovog zakona ide sledeća tačka - Zakon o privatizaciji, gde isto tako kažete da one firme koje su u ovom trenutku loše, i koje bi bilo dobro prodati, jer su loše, treba, da tako kažem, da dobiju injekciju i da se oporave, da bi mogle biti privatizovane. Pa zar ovo nije ta ista injekcija bila? Ja ne zagovaram da budu oslobođeni oni koji su se lično (ne razume se), postoji način kako da se do toga dođe. Ali,da budu krive firme, koje je država pomogla da ostanu da rade i da radnici primaju plate - po jednom zakonu je to greh, a već po sledećem, koji ćemo usvajati posle ovoga, kada dođe na red, ne znam koliko dana će da traje, to će se ponovo zagovarati, da može. Znači, u jednoj vlasti, to što se radi, ne može, a pod drugom će to isto moći da se radi i pod drugom to neće biti greh. Pa, razumejte se u te vaše aršine! Isto tako, u članu 3. tačka 5. kaže se "uvoz i izvoz proizvoda ...", poslovni direktor DS, kako vi već to zovete, i tim gospodina Čanka, gospodin Miodrag Kostić - jako spada pod udar ovog zakona sve ono što on ima, uglavnom spada na kvote i kontingent, a on nije SPS, on je neka druga opcija. Razmislite o tome i pogledajte halu i kuću u Petrovaradinu, da ne nabrajam Floridu i neke druge stvari. To možete sa njime videti, pošto je vaš, pa ćete lakše videti šta sve ima. Isto tako, član 9. - tu ste uveli nešto što verovatno nigde nema, da je porez dogovorna kategorija, sednemo pa se dogovorimo koliko kome dođe. A ono što ne može državi, kome to dođe? To piše u članu 9. Ja pričam o zakonu u načelu. Kada dođemo do amandmana, o tom potom. Da li ćemo na njih preći, ili ne, to ćemo videti. Ali, ovako kako je napisano, daje mogućnost da se neko sa nekim dogovori, i da se ... (ne razume se) nezakonito stečeno bogatstvo, da zato za nekoga važi, ako je naš, a ako je tuđ, onda ne važi. Prema tome, to piše u članu 9. A vi možete kako god hoćete, ali to je porez, a istina je da u ovom zakonu piše i takva stvar. U ovom zakonu još ima budalaština, jer ne možemo to drugačije krstiti, a to je član 13. Znači, svi oni građani koji su uvek pošteno plaćali svoje obaveze, ne mogu da dobiju nikakve beneficije i na njih se ne odnosi da dobiju 35% beneficije, što uredno plaćaju državi obaveze, a oni koji su zloupotrebili porez jer ga nisu platili, e, njima ćemo, ako budu fini i pošteni, oprostiti 35%. Verovatno ponovo član, zato što ćete u tome što je pokupio gospodin Vuk Obradović, naći više vaših, nego tuđih, pa morate da im date određene olakšice. Ako se u članu 24. kaže - jednokratni porez prinudno se naplaćuje pre svih drugih potraživanja prema poreskom dužniku ... itd. a onda se kaže u jednom prethodnom članu 20. u stavu 2. - lice iz ovog člana ima pravo da u roku od osam dana, od dana dostavljanja prvostepenog rešenja ... itd. i još u jednom članu piše da ima još i manju kamatu. Pa ko koga pravi ludim sa ovim zakonom? Jedanput je važnije to što država mora da naplati i naplaćuje se pre svega ostalog, a ondau nekoj drugoj opciji može i na tri rate, a u nekoj trećoj opciji taj ko ide na rate, može da prođe i jeftinije, zato što će plaćati manju kamatu. Pa taj zakon je gori od konfuzije, da se za njega može kazati da je samo konfuzan, to bi bila jako dobra reč, ali taj zakon je gori od katastrofe. Sramota je da jedan ovakav zakon prati jednu poštenu ideju, koja je trebalo da dovede u red sve one (pošto niko ne kaže da je to kriminal, nego samo da se dovedu u red) koji nisu plaćali svoje obaveze, onda kada je trebalo da ih plaćaju.
Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović.
Poštovano predsedništvo, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno da smo dirnuli u osinje gnezdo, jer pre par meseci, kad sam razgovarao sa poslanicima iz opozicije, kada je pomenut ovaj zakon, da će doći, oni su ga svi zdušno podržali. Rekli su - glasaćemo za njega. Ovog puta vidimo da to nije baš tako. Kritikuju ga i kažu da to nije dobar zakon. Ja o ovom zakonu neću govoriti puno, jer su svi prethodnici iz DOS-a, i predstavnik Vlade, rekli sve što treba reći o ovom zakonu. To je sasvim dovoljno da Demohrišćanska stranka glasa za ovaj zakon. Međutim, glavni razlog zbog čega treba glasati i doneti ovaj zakon pomenut je samo ovlaš i površno. To je moralni zakon. Moralna korist, koja će izaći iz donošenja ovog zakona i koja će se osetiti tek u budućnosti. Da kratko to pojasnim - 10 godina, i više od 10 godina, naša deca, naša mladost i budućnost, posmatrali su svoje roditelje, lekare, inženjere, radnike, kako, teško radeći, od svog poštenog rada ne mogu da izdržavaju svoju porodicu i jedva prehranjuju istu. U isto to vreme, mangupi koji su bili u vlasti, i oko vlasti, stekli su enormno bogatstvo, stvorili novi stil života sa džipovima, okruženi lepoticama, puni para, živeći na ekskluzivnim mestima, i oni su jednostavno stekli uvid da se ne isplati raditi kao što rade njihovi roditelji, već treba raditi kao što rade ti koji su se okoristili i koje će pogoditi ovaj zakon o ekstra dobiti. Mislim da će posle donošenja ovog zakona, naša deca uvideti da se tako ne isplati raditi, da kazna stiže kad-tad. Drugi koji će izvući moralnu pouku iz ovoga su oni koji su se okoristili i oni će uvideti da tako nije trebalo raditi i, naravno, neće nikada više tako raditi. Treći koji će izvući moralnu pouku iz svega ovoga smo mi, poslanici DOS-a, Vlada Republike Srbije, svi ljudi koji su sada na vlasti, da vide, da bilo kada može neko opet doneti ovakav zakon i da tako kao što su radili prethodnici, ne smeju raditi. Kažem vam, nema potrebe da se više priča o ovom zakonu. Ovaj moralni deo koji će tek doći kao posledica donošenja ovog zakona, biće najveća korist za Srbiju, i najveće naravočenije koje će se izvući iz ovog zakona. Ja bih iskoristio priliku, a zamoliću predsednika, da se osvrnem na kršenje Poslovnika i na zahtev za ostavkom Nataše Mićić, potpredsednice parlamenta. Gospodo, mi jesmo izabrani od naroda i izabrani od svojih partija i da je sreće, i da smo ozbiljni ljudi, nama ne bi trebao ni Poslovnik, niti bi predsedavajući morao da sluša šta mi pričamo, nego jednostavno, sami bismo imali kodeks časti i pazili šta govorimo o svojim kolegama, o drugim ljudima. Pošto nije tako, moram da podsetim gospodu iz Socijalističke partije koji su podneli ovaj zahtev, da je prošlo vreme kada se sudilo pravima, a amnestirani su krivi. Srbijom je ...
Ja vas na jednak način molim da se držite teme.
O tome ću, naravno, drugi put. Morao sam da se osvrnem na to, napomenuo sam da ću iskoristiti ovaj minut. Prema tome, mislim da je to veoma loše sa vaše strane.
Replika, gospodin Ivković.
Gospodine predsedavajući, neki elementi su se približili govornici i moraćete malo više da obratite pažnju da stvorite uslove za naše govore. Predsedavajući, oni koji po običaju ometaju govornike su bliže govornici, da znate, pa malo više obratite pažnju. Sada u sali u kojoj ima svega 50 ili 60 poslanika, lakše je to uočiti. Javio sam se za repliku iz dva razloga. Prvo, razumem sugestiju prethodnog poslanika oko podnošenja našeg zahteva za razrešenje potpredsednika Skupštine Nataše Mićić i moram da kažem, na žalost nije prošlo, nego je došlo vreme jedne teške prinudne uprave koja je nad pravosudnim sistemom Srbije, a o tome će se, kada se bude moglo, govoriti mnogo više. Mi smo iskoristili naše pravo da kažemo, slažem se sa vama, svako od nas ovde kada govori za ovom govornicom ili kada se ponaša kako se ponaša, govori o sebi, o svojim roditeljima, o svom vaspitanju. Pogotovu je problem kada se dame narodne poslanice ponašaju na neprimeren način, jer svako od nas to oseća vrlo teško. Međutim, predsedavajući ima tu nezahvalnu ulogu da procenjuje, a nezahvalna je zbog toga što svojim procenama može da se vlada na jedan način prema pozicionim poslanicima i na drugi način prema opozicionim poslanicima. Problem potpredsednice Nataše Mićić je upravo u tome što su dupli aršini i dupli standardi i te kako prisutni, i svi ekscesi koji su bili u ovoj sali, bili su kada je ona predsedavala. Drugi razlog što sam se javio za repliku na vašu diskusiju je priča o moralu. O moralu i te kako treba pričati, ali nije moralno da se u predloženom tekstu zakona ne pokriva dve trećine ekstra profita. Nije moralno da se ganja neko ko je, radeći pošteno u svom preduzeću, stekao pravo da po zakonu dobije društveni stan, po zakonu da ga otkupi, a nije moralno da vi, vašim tekstom zakona ne ganjate nekoga ko je švercovao cigarete, ko je švercovao ko zna šta, ko je bio van ove zemlje, a izgradio je kuću od 1.000 kvadrata, izgradio je teniske terene, izgradio je bazene, i po vašem zakonu koga je ministar Đelić predložio, ne odgovara. Tu je priča o duplom moralu. Treba da odgovara i jedan "Jugopetrol" na primer koji je otkupljivao po šest dinara marku, ali vi ne kažete da je on morao da prodaje za 80 pfeniga dizel jer smo čuvali standard građana, čuvali smo socijalni mir u vreme kada je marku i 80 pfeniga u Evropi bio benzin. Nije moralno da vi tražite da "Simpo" vraća pare, a taj isti "Simpo" i danas pokazuje i nacionalno važnu stvar je odradio, razvio je po selima juga Srbije mala i srednja preduzeća, zadržao radnike, zadržao žene na selu, razvio proizvodnju koja je izvozna. Voditi državu je mnogo komplikovana stvar i treba mnogo znanja, koje očigledno nedostaje.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega Toma Bušetić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre finansija, mnogo mi je drago što ste tu i da ću moći nekoliko pitanja uputiti, a nadam se da ću dobiti i direktne odgovore. Slušam ovde dugo vremena pridike o moralu i nemoralu. Predlažem Skupštini da usvoji da svi koji se nalaze na funkcijama, a to znači, poslanici Skupštine Srbije, prikažu svoju imovinu, predstavnici Vlade da prikažu svoju imovinu koja će biti dostupna građanima Srbije, svi direktori javnih preduzeća, svi predsednici skupština opština da prikažu svoju imovinu na dan preuzimanja funkcije. Kada to prikažemo, zašto bežimo od toga, nema bežanja od toga, nego prikažite, drugovi dragi, imovinu, da vidimo gde je bogatstvo ovde u Skupštini, onda ćemo da vidimo. Neki neka se ne bune, postoje papiri ovde. Moralni čovek će biti i u opoziciji, i u poziciji na vlasti, zavisi od karaktera čoveka. Kaže se, da mi hoćemo moralno da ispravimo. Ja se slažem, svako ko je oštetio društvenu imovinu u pogledu toga da je imao ličnu korist, da mora da odgovara i krivično i moralno i bilo kako, ne slažem se da firme koje su radile i uzimale, da to postaje državni kapital koji će se rasprodavati prema volji pojedinaca. Konkretno, ja ću uzeti primere sa moje teritorije -Brodogradilište "Sava" je dobijalo kredite iz primarne emisije da opstane. Molim vas lepo,ono počinje da radi i šta to znači? Da će doći onaj gospodin iz Nemačke da ga otkupi za jeftine pare, neću govoriti o kome se radi. Ili, da uzmemo Fabriku mesa "Mitros" koja je izvozila i davala devize po šest maraka, hoćemo li razliku vratiti toj fabrici i sličnim fabrikama, jer marke nisu bile državne, nego privrednih subjekata koji su izvozili. I ne može država da uzima privilegije za sebe. To je pošteno. Dalje, nije pošteno da zakon važi dotle ili dotle, a zašto? Molio bih da mi se da odgovor ili na ovoj sednici, ili na sledećoj, ko je dobio pravo na uvoz veštačkog đubriva i da li se u tome slučajno nalazi kao uvoznik, ne Marijan, nego firma "Brazda"? Ako se bude našla firma "Brazda", ja ću gospodinu ministru finansija uručiti jedan papir, a do tada ne. Hoću da vidim da li je istinito, da li je "Brazda" uvozila kontingent i šta to znači, jer, prema informacijama, veštačko đubrivo se moglo jeftinije proizvesti u našoj zemlji, a uvezeno je direktnim odlukama i dato je određenim kontingentima, a mi optužujemo one koji su uvozili kontingente. Ko kaže da nije izvršena i sada pljačka? Sigurno da jeste. Dalje, ukazuje se nekim odlukama da pojedini lokalni funkcioneri zloupotrebljavaju humanitarnu pomoć. Hoću da verujem u sledeće, da se prikaže koliko je humanitarne pomoći stiglo u ovu zemlju, gde je otišla ...
Gospodine Garčeviću, nisu ovo poslanička pitanja. Molim vas da govorite o temi, odnosno o zakonu.
Da li je otišla namenski, jer to je i taj deo zloupotrebe. Šta to znači? Ako hoćemo pravično i pošteno, onda mora da važi za sve jednako, a to znači da lepo evidentiramo šta imamo i da od toga poslanici krenu, da prikažemo, jer i mi možemo zloupotrebiti svoje položaje. Sigurno oni koji imaju vlast daleko više od onih koji nemaju. Ministri - da ne pričamo, pomoćnici ministara - isto tako. Pa, da bismo to predupredili i sve to sprečili, da prikažemo, drugovi dragi, svoju imovinu današnju, a onda ćemo da ispitamo i tu imovinu da li je iz legalnih tokova došla ili je bilo crno tržište, kao što je bila i ekonomija koja je van sistema išla. Trebalo bi sve firme, ukoliko nisu rukovodioci uzeli novce za sebe, zloupotrebljavajući položaj, izuzeti iz ovoga, jer su radili u interesu države, a ako je došlo do zloupotrebe - zna se šta sa zloupotrebom položaja rukovodioca. S druge strane, zamerio bih ministru finansija ukoliko je veliki stručnjak, u šta neću da sumnjam, mislim da veliki ljudi u ekonomskoj struci neće držati govore političke prirode, nego se baviti ekonomijom i oni što će doneti dobrobit ovoj zemlji. Zato predlažem da se usvoje amandmani članova SPS-a koji idu u prilog stvaranja ravnopravnosti, a poručujem sada da želimo da kada krenemo od Sremske Mitrovice do Beograda, sve zgrade koje su sagrađene budu oporezovane, jer na taj način ćete samo ubediti građane da ste uradili pravično i moralno.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, SPS i poslanici SPS-a nemaju ništa protiv jednokratnog poreza na ekstra profit i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Mi nemamo ništa protiv, naprotiv, podržavamo jednokratni porez za sve pojedince i grupe koji su koristili primarnu emisiju novca, za sve one koji su kupovali devize po zvaničnom kursu NBJ, u situaciji kada je na tržištu cena tih deviza bila znatno viša. Podržavamo i sve ono što je vezano za uvoz i distribuciju akciznih proizvoda bez plaćanja carine, kao i za korišćenje, odnosno uvoz i izvoz proizvoda koji su bili na režimu kontingenata i kvota. Naravno, ovde pre svega treba sagledati, kada je reč o korišćenju primarne emisije i kupovini deviza, sve što je vezano za društvena preduzeća i državne organizacije. Kada govorimo o društvenim preduzećima, sigurno da treba sagledati kako su ta sredstva trošena. U najvećem broju slučajeva sredstva su trošena radi pokretanja proizvodnje ili su, pak, trošena radi golog preživljavanja i održavanja proizvodnje. Kada govorimo o državnim organizacijama, o državnim organima, sredstva su koristile uglavnom firme, odnosno ustanove poput EPS-a, NIS-a, a znamo iz kojih razloga su ta sredstva data na taj način i da su imale puno opravdanje prilikom svog trošenja. Jednostavno, postojećim zakonima i institucijama sistema sve se ovo moglo rešiti i nije bilo potrebno napraviti jedan ovakav predlog zakona. Predlagači govore o tome da je zakon pravedan a svesni smo da je i pravda i pravičnost, da su to kategorije veoma subjektivne, a da su jedino objektivne kategorije zakonitost i ustavnost. Sam predog zakona ima i drugih manjkavosti počev od čl. 9. koji govori od tome da u situacijama kada je jedan poreski dužnik ostvario dohodak i stekao imovinu po više različitih uslova iz člana 3. da u tim uslovima direktor Republičke uprave javnih prihoda ima pravo da zaključi sporazum sa poreskim dužnikom o visini utvrđene poreske osnovice. Naravno da je ovo apsolutno nepotrebno da se na ovaj način daju prevelika ovlašćenja direktoru Republičke uprave prihoda i s druge strane, sam ovaj član, ukoliko bi se održao, pružio bi mogućnost za razne manipulacije, umanjivanje obaveza, određivanje raznih podobnosti itd. U članu 13. koji je za nas isto neprihvatljiv, govori se o tome da će pojedini poreski obveznici koji na vreme ili verodostojno prikažu svoje poreske obaveze imati olakšice od 35%, što je takođe neprihvatljivo, jer se valjda podrazumeva da svako prijavljuje i na vreme i kako treba svoje poreske obaveze. Član 25. je sa pravničke strane neprihvatljiv jer u njemu stoji odredba o zastarelosti zakona o obligacionim odnosima i poreskih zakona, da se to ne primenjuje kada je reč o ovom zakonu. Na ovaj način republički zakon derogira savezni zakon, a s druge strane, samo krivično delo genocida ne zastareva, a sve ostalo može da potpadne pod ovu odredbu zastarelosti, iako se mi ne zalažemo za to. Za nas socijaliste i poslanike SPS-a posebno je neprihvatljivo obrazloženje za donošenje jednog ovakvog zakona gde se kaže da je vladavina Slobodana Miloševića ostavila najteže posledice na razvoj srpskog društva u poslednjoj deceniji 20 veka, pa se onda navode neke stvari koje stvarno nisu istinite, a to je katastrofa nacionalne ekonomije, ekspanzija sive ekonomije, opšte siromaštvo, kriminalizacija države bez presedana. Sve ovo mi možemo na pravi način da pobijemo, jer se ne govori o razlozima zašto je došlo do kriminalizacije društva. Tačno je da je došlo do kriminalizacije društva, ali kriminalizacija je pre svega uslovljena sankcijama i svekolikim embargom koji je bio u našem društvu. Sankcije su, prirodno, kriminalizovale svako društvo, pa i naše društvo. Kriminalizovano je od najsitnijih pora uličnog šverca, nelegalnog rešavanja svakodnevnih problema do velikih sistema. Sankcije su na neki način pospešile sve ostale oblike kriminala kao što su ubistva, pljačke, otmice, kidnapovanja itd. Međutim, kakva je danas situacija kada je reč o samoj kriminalizaciji društva? I predstavnici nove vlasti su pre nekoliko nedelja izneli podatke da je društvo i država u vremenu od dolaska DOS-a na vlast 30% više kriminalizovano. Nema dana, a da se ne dogodi neka pljačka banke, pošte, nema dana a da se ne desi neko ubistvo, nema dana a da ne dođe do neke otmice. Kada govorimo o opštem siromaštvu, u ovom obrazloženju zakona govori se da je u vremenu vladavine SPS-a došlo do najvećeg siromaštva. Sasvim je jasno da je sada siromaštvo našeg društva još veće, nego u vremenu vladavine predsednika Miloševića i SPS-a. Danas, proizvodnja je totalno stala, cene su višestruko porasle: i struje, i hleba, i vode. Jednostavno, za jednu prosečnu platu teško može da se kupi samo mleko i hleb. Za sijaset drugih potrepština nema sredstava. Znači, ne stoji ova činjenica da je to vreme bilo najvećeg siromaštva. Želim da vas podsetim na činjenicu, da je u vremenu od 1994, 1995, 1996. i 1997. godine prosečna plata u Srbiji bila između 200 i 300 maraka, a znate koliko je marka bila, a s druge strane cene najosnovnijih artikala su bile značajno niže. To je sve istina i to je sve činjenica. Jednostavno, ko je danas zadovoljan novom vlašću? Radnici, seljaci su ogorčeni, profesori i lekari su razočarani, penzioneri nezadovoljni, taksisti nezadovoljni i to je slika današnje vlasti. Zato sve govorim da ovo obrazloženje apsolutno ne stoji. Ono što mi treba da znamo, a to je činjenica da ste u makazama onih koji proizvode i upravljaju krizom, onih čija je osnovna poluga spoljne politike upravo to, proizvodnja i upravljanje krizom. Najbolji primer su naši susedi Makedonci, koji su pristali na sve ucene NATO pakta, a evo znamo dokle su došli. Kada je reč o samom zakonu, još nekoliko rečenica. Porez na ekstraprofit ne može se samo svesti na ostvarene pogodnosti direktno vezane za institucije sistema. On se mora u svakom slučaju proširiti i na sve one koji su tokom, ne samo protekle decenije, nego i možda proteklih 20 godina stekli velika bogatstva putem šverca, sive ekonomije, a to su oni koji imaju lanac najsavremenijih trgovina, savremene salone automobila, nameštaja, lanac benzinskih pumpi. Da li će i ti ljudi ući u okvire ovog zakona? Bojim se da će ceh platiti, pre svega, državne firme i društvena preduzeća, političari iz prethodne vlasti, a da će oni sa velikim malim imperijama ostati van domašaja ovog zakona. Zato i mislim da ovaj zakon za SPS može biti prihvatljiv samo u uslovima ukoliko se prihvate naši brojni amandmani koji predstavljaju određenu doradu i koji na taj način mogu da predstavljaju celinu. Smatram, kao i drugi poslanici SPS-a, da je neprimereno ponašanje potpredsednika Nataše Mićić, a isto tako da je skupštinsko obezbeđenje...
Vreme.
Imalo jednu prekomernu upotrebu sile prema poslanicima SRS-a, tako često kažu vaši prijatelji iz NATO pakta.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Joca Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o zakonu o jednokratnom porezu na ekstraprofit, ekstra dohodak i ekstra imovinu. Ovaj zakon ima moralan stav, kada bi obuhvatio celinu priče o kojoj razgovaramo ovih dana, a ovako je po meni duboko nemoralan, jer pokušava da tretira samo jedan uži prostor iz kojeg hoće da se dobije opet neki politički poen. Naši sugrađani dobro znaju u svojim gradovima i naseljima, znaju i svoje komšije koji su švercovali i preprodavali naftu, radili raznorazne radnje, a bogami, zna se i dobrim delom u političkoj javnosti ko je to ostvarivao na razne načine ekstraprofit i ekstra zaradu. Naravno, najveći deo tih stvari nije u tretmanu ovog zakona. Ovaj zakon se bavi institucionalnim delom i obuhvata kredite za robnu proizvodnju, davane u prethodnom periodu po programima Vlade, zatim kupovinu deviza po zvaničnom kursu koji je tada važio, kao i razne tržišne transakcije, iz kojih se smatra da je izlazio profit i tako dalje. Naravno, uvek interesantna tema, to su stanovi. Samo nema one teme koja je najvažnija, a to je siva ekonomija. Nema teme iz koje se zaista vidi ko je to u prethodnom periodu ostvarivao ekstraprofit. Ko je to rušio kriterijume zakonitosti i to u raznim oblastima, nemojmo da pričamo samo o švercu cigareta, nafte, kafe i tako dalje. Ima još, bogami, dobrih oblasti u kojima se može ostvarivati ekstraprofit. Verovatno će ostvariti ove godine ekstraprofit oni koji budu otkupljivali malinu, pa je onda na inostranom tržištu prodavali po pet maraka, kupovali po marku, a prodavaće po pet i šest. Da podsetim, Srbija je jedna od država koja diktira uslove za cenu maline na evropskom tržištu. Tu je ekstraprofit. Hajmo da vidimo ko su ti izvoznici, ko su otkupljivači, ko su oni koji će zaraditi četiri marke po kilogramu malina. To je mnogo prosta stvar. Naravno, ima tu još drugih oblasti, tamo gde su, recimo, posebno interesantne stvari, to je oblast farmaceutske industrije. To je vrlo interesantna oblast i mi imamo stalno problem sa lekovima. Vi kažete da smo mi krivi, mi kažemo da ste vi krivi, nije ni važno ko je kriv. Hajde da nađemo one koji zarađuju ekstraprofit, hajde tu da budemo pošteni jedni prema drugima, ima ih sa svake strane po malo, hajde da nađemo one koji su ti koji ostvaruju ekstraprofite. Ima ekstraprofita i u oblasti poljoprivrede. Hajde da nađemo one koji imaju kontingente za uvoz đubriva. Zna se, nemojte molim vas dobacivati, ako nešto hoćete, gospodine savetniče saveznog ministra, dođite ovde pa pričajte. Naravno, kada govorimo o oblasti poljoprivrede, poznata je stvar da su uvoznici u oblasti đubriva privatna preduzeća. Naravno, to đubrivo se prodaje našim poljoprivrednim proizvođačima, pa onda kažemo ne mogu domaće fabrike da proizvedu. Mogu domaće fabrike da proizvedu i proizvode jeftinije 100 maraka po toni. To je tačna činjenica, samo nećemo da se bavimo time. Jeftinije je dati nekom kontingent. Naravno, to se desilo i ove godine. Opet su neki dobili kontingente i opet su uvozili đubriva i bilo je prepucavanja tamo između ministara republičke i savezne vlade na tu temu. Ono što karakteriše ovaj zakon, to su nedorečenosti. Pre bih rekao da je član 3. apsolutno nedorečen iz više razloga. Mnogo toga fali u ovih 19 stavki u kojima se govori o uslovima za iskorišćavanje pogodnosti za ostvarivanje ekstraprofita. Mnogo toga fali. Mnogo toga još može da se nađe, mnogo toga da se doda. Mi smo nešto amandmanima predlagali i odbijeno je. O tome ćemo pričati kad budemo došli na amandmane. Naravno, oni sporni članovi ovog zakona - zaista se ne vidi na koji će se način doći do poreske osnovice, što je ključ za oporezivanje, u ovom slučaju. Šta će to poslužiti kao suma iz koje će se primeniti stopa koja je predviđena u ovom zakonu? Zaista, to je najključnija stvar. I, ako ostane onaj član 9, a o tome ćemo se svi zajedno izjašnjavati, onda će ovaj zakon imati jedan vrlo sporan karakter. Prema tome, taj član 9. govori o tome da, uz saglasnost Vlade i komisije, direktor Republičke uprave javnih prihoda može napraviti sporazum sa licem koje je ostvarilo ekstra dobit. Taj zakon ima smisla bez ovog člana. Sa ovim članom uopšte nema smisla. Naravno, nema smisla ni sa članom 13. u kojem, ako podnesete poresku prijavu, samo ovaj zakon, od svih poreskih zakona, pruža mogućnost poreskom obvezniku da ima olakšicu od 35%. Toliko poreskih propisa postoji, toliko vrsta poreskih prijava postoji u našem zakonodavstvu i nijedan poreski oblik ne predviđa poresku olakšicu zato što ćete podneti poresku prijavu. Svi zakoni predviđaju, ukoliko ne podnesete blagovremeno poresku prijavu, da ćete biti prekršajno kažnjeni. Samo ovaj zakon predviđa mogućnost, ako podnesete prijavu, vi ćete opet ostvariti ekstraprofit na podnošenje poreske prijave, od 35%. To znači, na milion maraka, ostaje vam 350.000 maraka. Kakav je to onda zakon? Ako smo imali tamo sistemske zakone iz oblasti poreza, u kojima smo tražili oštru poresku politiku, tražili rešavanje niza poreskih pitanja, oporezivanje novih oblika, a ovim zakonom kažemo - imate poresku olakšicu, molim vas, podnesite poresku prijavu. Nije to rešeno dok ovde ne glasamo. Hoću da kažem, gospodine Panajotoviću, da ovaj zakon nije dobro napisan. Kada ovaj zakon posmatramo u celini, on predviđa još neke stvari. Predviđa da nemate pravo da se žalite. Poreski zakon je vrlo specifičan i on govori na jedan svoj način. Gospodo, u porezima nema demokratije, u porezima ne sme da bude političkih partija, u porezima ima samo dve stvari - poreska osnovica i poreska stopa. Sve ostalo ne sme da postoji u porezima. Kod nas, doduše, još mnogo toga postoji što nije ni poreska osnovica, što nije ni poreska stopa. Kad dođemo do nivoa da imamo poresku osnovicu i poresku stopu, ovde demokratije nema, porezi su vrlo rigidna stvar i država ne sme da dozvoli da se u poreze uvodi demokratija. Ovo je jedan od načina da se u poreze pomalo uvede i demokratija. Mislim da je to apsolutno pogrešno, nekonzistentno. Moram da stavim primedbu na obrazloženje ministra, da je ovde napravljena ozbiljna greška. Nadam se da će po amandmanima ova greška biti ispravljena. Na kraju, kada je u pitanju primena zakona - utvrdi se ekstra profit, pa se onda utvrdi osnovica, pa se na nju primeni stopa i uvek se završava, ja stalno slušam neke cifre. Kad je u pitanju zakon o privatizaciji - 200 do 300. Ovaj zakon o ekstra profitu - 200 do 300. Ja ne razumem odakle te cifre - 200 do 300 će biti oporezovano. (Predsednik: Vreme.) Znači, mora biti oporezovan svako. Moraju biti obuhvaćeni oni koji su ostvarili ekstraprofit i ekstrazaradu. Na kraju, da ne budem pogrešno shvaćen, kad ovde komentarišete naše diskusije s mesta i dobacujete, Molim vas da se pozabavite ovim zakonom ozbiljno. On tretira sve građane Srbije. Ne može se u obrazloženju zakona pisati politički pamflet, a od građana tražiti poverenje. Ovaj zakon mora važiti za sve, mora biti primenjiv na sve i ne može niko biti izuzet. Ja ovde nisam hteo da koristim ničije privatne firme, ničija privatna preduzeća, ali samo hoću da kažem - uozbiljite se kod ovog zakona, on je jako ozbiljan. Nemojmo da pogrešimo kod nekoga. U ovoj državi je bilo ljudi koji su i na čestit način sticali svoje bogatstvo. Ja to bogatstvo nemam niti posedujem, ali možda će neko ovde i nedužan stradati.
Replika, gospodin Panajotović.
Poštovane kolege dame i gospodo, očigledno je da svako od nas ima pravo da ovu govornicu koristi u interesu propagiranja svoje političke opcije. Moj prijatelj Tomić, sa kojim sam juče krvavo radio četiri sata na Zakonodavnom odboru, veoma dobro zna, kao i članovi Odbora za finansije, da je prihvaćen amandman na član 13. i da je pravo na umanjenje poreske stope za 35% skinuto. Naravno, gospodin Tomić je iskoristio priliku da pred gledaocima televizije još jednom propagira stavove svoje partije i da navuče animozitet na predlog zakona koji je veoma logičan. Ova vlada se trudila da sve što je logično i sve što je normalno prihvati kao amandman. Da li će to biti amandman SPS-a, DOS-a, svejedno je, ako se svi mi borimo za interes naroda. Ovoga puta amandman je prihvaćen. Gospodinu Tomiću preporučujem da propagandu svoje partije vrši na drugom mestu i na drugi način.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam svakako upoznat i sa radom u odborima, pošto učestvujem u radu Zakonodavnog i Odbora za finansije. Hoću da odgovorim na ono o čemu je govorio gospodin Panajotović, sa kojim volim da razgovaram po ovim pitanjima, jer se bavi na stručan način ovim temama i ne dobacuje, kao neki odavde koji još nisu ni pročitali zakone. Istina je, ali ovo je načelni deo rasprave o ovom zakonu. Vlada se nije izjasnila po svim pitanjima, kada je u pitanju član 9. ovog zakona. Nije se do kraja izjasnila kada je u pitanju član 13. To su dva vrlo sporna člana. Najveći deo amandmana koji su podnosili poslanici iz svih političkih partija - SRS, SPS, DS i DSS, odnosi se na primenu ova dva člana. Znači, svi su stavili u sumnju ova dva člana. Prema tome, ja sam svojom diskusijom tražio sam da se Vlada decidno ovde izjasni. Nije mi bila namera da vršim političku propagandu za svoju partiju, da gospodin Panajotović pogrešno ne shvati, već da Vlada jasno kaže šta će se desiti sa ova dva člana zakona. Ako ova dva člana zakona ostanu ovako kako su napisani, mi nećemo dati podršku ovom zakonu. Pretpostavljam ni najveći deo poslanika u ovoj skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako ste završili, ja bih kratko, dobro - ima vremena. Ono što bih rekao o Predlogu ovog zakona je sledeće. Prvo, ovaj zakon se odnosi na ostvarivanje ekstra dohotka i ekstra dobiti, fina terminologija, i na one subjekte privređivanja iz poljoprivrede koji su koristili, prvo, sredstva Fonda za razvoj, drugo, sredstva primarne emisije, i treće, deo njih je koristio i deo deviza NBJ po kursu koji je tada bio važeći, i oni samim tim postaju subjekt plaćanja poreza na ekstra dohodak. Taj deo je direktno nepravedan prema ovim subjektima privređivanja iz razloga što je to grana koja je jedan duži period koristila sredstva primarne emisije. Na žalost, u poslednje vreme, ta sredstva su plasirana preko poslovnih banaka, od kojih su korist imale poslovne banke, a ovi subjekti privređivanja su samo iskoristili deo tih pogodnosti. Ako se uzme u obzir da su važili dispariteti cena, da su cene poljoprivrednih proizvoda i finalnih proizvoda iz oblasti poljoprivrede, a tu mislim prvenstveno na proizvode klanične industrije, bili pod direktnom kontrolom Vlade, da li savezne ili republičke, onda je sigurno taj deo privrede bio u nemogućnosti da ostvari ekstra dohodak i ekstra profit. Oni će se nepravedno naći u ovim makazama i biti opterećeni još jednom plaćanjem poreza na ova davanja, kako je to predviđeno ovim zakonom. Druga stvar kojanije obuhvaćena ovim zakonom je deo o kome se ovde dosta govorilo, a to je siva ekonomija. Ako, recimo, uzmemo jedan primer, da neko u jednoj tašni ili torbi može da donese dosta štampanih kola, dosta tiristora, dosta tranzistora, i to plasira vrlo lepo na tržište, da nije ni u kom slučaju pod kontrolom države, da se to fino proda i od toga ostvari fina dobit, da mogu da se recimo naprave dve kuće u Beogradu, da se školuje dete u inostranstvu, da se naprave druge pogodnosti, a da za to neće biti nikako ni mogućnosti ni načina da se utvrdi na koji način su se ta dobra stekla, onda je sigurno da je to manjkavost ovog zakona, bar u tom delu. A, da je išlo po sistemu poreske prijave, kontrole poreske prijave, kontrole imovine koju poseduje svaki subjekt u ovoj zemlji, a da uz to pokaže poresku prijavu, i utvrdi se način iz poreske prijave da li je neko stekao tu imovinu, a uz put prijavio kompletne obaveze prema državi, pa iz onoga što mu je ostalo je stekao sve te pogodnosti koje ima ili ta materijalna dobra, onda je to sasvim u redu. Ali, ako se iz poreske prijave vidi jedna potpuna različitost između onoga što je prijavljeno i na šta su plaćene obaveze, i ono sa kakvim se materijalnim dobrima raspolaže, onda je sigurno da u tom delu ovaj zakon ne može da bude nepravedan. A, sada da ponovim ono što je ovde već rečeno i oko člana 9. i oko člana 13. Ovaj 13. je izgleda baksuzni. Oko njega se svi sapliću. Ne daje za pravo da se govori o moralnosti i pravičnosti Predloga ovog zakona. Ukoliko se sve ovo ispravi, sasvim je u redu i onda možemo govoriti i o delimičnoj pravičnosti, delimičnoj moralnosti ovog zakona, jer onda nema različitosti kod onoga ko uživa posebne pogodnosti, kad se prijavi nadležnoj republičkoj instituciji za prihode, ili se sa njim napravi čuveni sporazum, ako sve pošteno i koretkno prijavi, da ima umanjenje od 35%. Takav način delovanja ovog zakona, sa ova dva člana, ne može biti ni pravičan, ni korektan do kraja, niti se može na taj način govoriti o moralnosti u okviru ovog zakona. Pomenuo bih još jednu oblast koja nije ovde pomenuta. Mi smo svi svedoci da je došlo do velikog otkupa stanova. Ti su stanovi kupljeni na zakonit način, došlo je do poremećaja na tržištu, da to ne obrazlažem, dosta je o tome govoreno, o svim uslovima, o sankcijama i svemu ostalom, i da su oni kupljeni po cenama koje su dosta ispod tržišnih. Nije sporno da onaj ko je ulagao 20 i 30 godina dođe do stana i ima ga kao svoju imovinu. To uopšte nije sporno. Sporan je onaj deo - što je jedan značajan broj vlasnika tako stečene imovine, tako stečenih stanova, izvršio prodaju tih stanova po tržišnim cenama, a da uz put nije platio onu razliku na kapitalnu dobit. To bi trebalo da se nađe kao predmet oporezivanja i stvaranja ekstra prihoda, ekstra dobiti u okviru ovog zakona, a ne samo onaj deo o kome se ovde dosta govorilo, a to je o stečenom pravu van onoga što je pravilnicima ili rešenjima nadležnih organa u preduzećima dodeljivano, viška stambenog prostora nego što je sledovalo korisniku tog stambenog prostora. Prema tome, ovu nepravdu treba ispravljati i na ovaj način i govoriti o tome da ako se na ovakav način ovaj zakon primeni, ili ovako ispravi, onda može da se govori o tome da je pravedan, pravičan i moralan. Lično nemam ništa protiv donošenja ovog zakona. Učestvovao sam u toj vlasti o kojoj vi pričate, u tom režimu, imam jedan polovni bicikl i porodičnu kuću, koju sam nasledio, i jednu koju sam izgradio. Ta porodična je stara 80 godina. Prema tome, ne tangira me ništa iz ovog zakona. Niti sam šta ekstra stekao, niti mi uopšte smeta. Ali, govorim o ovom drugom delu da ovo što donosimo mora da bude pravedno i pravično i da se na pravičan način odnosi na sve. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Vojkan Tomić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona koji je danas pred nama je jedan od zakona koji će se naći pred ovom narodnom skupštinom, sa ciljem da vrati ono što je opljačkano od srpskog naroda, a opljačkao ga je bivši režim i oni koji su bili bliski njemu. Pripadnici bivšeg režima su imali bujnu maštu kada je bilo u pitanju pronalaženje načina da se opljačkaju građani Srbije i da sve to uviju i zaviju u legalne forme, da to ima plašt zakonske forme. U članu 1. zakona se govori da je u pitanju jednokratni porez na ekstra dohodak i imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Pre nego što kažemo koje su to pogodnosti, moramo reći ko je zapravo mogao iskorišćavati te pogodnosti. To su pre svega bili visoki državni funkcioneri, predsednici vlada, ministri, direktori velikih državnih i društvenih firmi, visoki partijski funkcioneri. Neki od tih, tadašnjih, funkcionera, koji su bili u ovoj ili onoj ulozi i danas se nalaze sa nama u ovom parlamentu. U članu 3. zakona se govori o načinima, o iskorišćavanju tih posebnih pogodnosti. Nabrojano je 19 načina koji su bili najtipičniji i najprisutniji u prethodnom periodu. Jedan od najprisutnijih je bio primarna i siva emisija novca, kao i kupovina deviza po zvaničnom kursu, kada je komercijalni kurs bio daleko viši i kada su se na razlikama u šticovanju i prodaji deviza zarađivale enormne sume novca. Bili smo svedoci u to vreme da, kada su se rafovi u prodavnicama praznili, su se u isto vreme punili džepovi istim tim devizama pripadnika bivšeg režima. Jedan od načina na koji su pripadnici, oni koji su bili bliski režimu, zarađivali je sigurno i taj što je novac iz primarne emisije i sive emisije novca završavao u raznoraznim bankama, kao što je "Dafiment", kao što je "Jugoskandik", i nakon toga, iste te devize su izvlačili iz tih banaka. Naravno, ni rad "Jugoskandika", ni rad "Dafiment banke" u to vreme jednostavno nije bio moguć bez pomoći države. Takođe, u članu 3. tačka 4. govori se o uvozu i distribuciji akciznih proizvoda. Svi vrlo dobro znamo o čemu se radi - o cigaretama, o kafi, o žestokim pićima, o enormnim zaradama na tim proizvodima. U to vreme se na jednom fri šopu i više šlepera dnevno cigareta prodavalo, a da država nije imala nikakvu kontrolu, i za račun fiskusa nije ubirala nikakve prihode. Govorimo o vilama, o velikim kućama, o stanovima, o automobilima, o svim onim pojavnim oblicima, šta se zapravo radilo i šta su pripadnici režima radili. To su samo simboli bogatstva. Ono što su radili, koje su svote novca okretali, to se zapravo ne vidi iz toga. U tački 5. se govori o još jednom načinu kako su oni to radili - uvoz i izvoz proizvoda na režimu kontigenata i kvota. Setimo se samo jednog klasičnog primera, a to je primer bivšeg predsednika Vlade, Mirka Marjanovića, koji je u isto vreme bio i generalni direktor "Progresa", setimo se samo kako je baš samo on i njegovo preduzeće moglo da radi sa robama kao što su gas, kao što su maline, kao što je pšenica, i svi ostali proizvodi, koji su bili visoko profitabilni. Sem svih tih načina, da ih ne nabrajamo sve, ima ih 19, u članu 6. se govori o solidarnom jemstvu. Radi se o tome da svi oni koji su pokušali da na taj način što će registrovati firme, svoja preduzeća, na svoje sinove, kćeri i žene, izbegnu primenu ovog zakona. Međutim, i oni su se prevarili, jer principom solidarnog jemstva i oni će se naći pod udarom. Imali smo prilike da čujemo ovde, za ovom govornicom, da su neki i svoje kuće prijavljivali na svoje majke. Bogaćenje na nesreći naroda, u vremenu kada se u Srbiji umiralo od gladi, je dokaz najvećeg moralnog posrnuća, koje je naša država doživela u prethodnom periodu. Imajući u vidu koji su to ljudi radili, sa kakvim moralnim karakteristikama, ništa drugo od njih nismo ni mogli očekivati. Ono što je osnovno u njihovom karakteru su udvorištvo, bezosećajnost i, jednostavno, odsustvo osećaja za zajednicu, za državu i za narod. Ovaj zakon smo u predizbornoj kampanji obećali da ćemo dati Srbiji i građanima Srbije i zato ćemo ovaj zakon, korigovan ili ne kroz amandmane, sigurno dati građanima Srbije. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, poštovani novinari - da, novinare poštujem, zato što rade jedan težak posao, a vi ih zloupotrebljavate, pred vama je zakon koji je dugo najavljivan i koji je u izbornoj kampanji tehničke koalicije DOS bio najavljen kao pravično rešenje, kao mogućnost pravičnog rešenja za sve one koji su u proteklom teškom vremenu stekli veliko bogatstvo, a da to ne mogu da dokažu. Za takav zakon bih glasao sa obe ruke, zato što jeste istina da unormalnom vremenu jeste potrebno sticati, i ako je moguće, obogatiti se, a u teškom vremenu, kada se to desi, onda je to nemoralno. Ovaj predlog zakona ništa od toga ne čini. Ukoliko bude prihvaćeno, kao što je predloženo, najveći broj onih za koje smo mislili da će biti upravo poreski obveznici, po odredbama ovog zakona samo će legalizovati svoj nepravilno, nezakonito stečen imetak, a tzv. porez platiće oni koji su, istina je, od svoje vlade, od svoje narodne banke, od svojih poslovnih banaka, dobijali pod određenim uslovima određene kredite, kupovali devize po onoj ceni koja je bila službena, i radili poslove koji su u jednom delikatnom vremenu održali narod i državu u kondiciji, na nogama. Ako je jedan "Simpo" dobio pet miliona maraka kredita iz primarne emisije, pa vratio 7.800.000 maraka, uz obaveze koje su uz to išle, treba li danas odredbama ovog zakona da plati još 7.500.000 maraka? Toliko će platiti, ukoliko ovaj zakon bude usvojen. Nećete vi, gospodo, ovim zakonom kazniti nikakvog direktora ni jedne firme, vi ćete na ovaj način, ako zakon bude dosledno primenjen, onemogućiti jednom velikom broju ljudi da normalno obavljaju svoje poslove, u pogonima koji su opstali, između ostalog, zahvaljujući i pogodnostima koje su predmet ovog zakona. Ako ste, kako vi kažete, najtransparentnija vlada na svetu, zašto onda član 16, zašto tajnovitost i zašto tajnost, koga se bojite, kome se možete zameriti i zašto uopšte u jednom ovakvom zakonu stoji jedan takav član? On vas diskvalifikuje kao ozbiljne političare i ozbiljne ljude. Ako je neko po odredbama jednog zakona obavezan da nešto plati državi, onda to mora biti javno i ono što ima da plati jeste javno. Obrazloženje koje ste dali govori o nečemu drugom. Vi u koncentričnim krugovima, kako vojnici kažu, usredsređenom vatrom svaki dan sudite SPS-u. Izdržaće SPS i ovaj sud, i ovu skupštinu, izdržala je ona i nešto gore, ali to nije za ovu priliku. Nema straha i neće se na ovom spisku naći niko iz poslaničkih klupa među socijalistima u ovom parlamentu. Teško je reći, a ja hoću, 37 poslanika SPS-a u ovoj skupštini nema pet poštenih odela. No, izvolite, samo napred gospodo, samo napred. Rekao je jedan vaš poslanik da nije u pitanju osveta. Jeste osveta u pitanju, samo osveta je uvek bezumnija od štete na koju se odnosi, i uvek ostavlja teže posledice od same štete. Nemojte se uhvatiti u tu zamku, zato što slovite za demokratsku vlast. I ime vam je demokratsko, i stranke vam se zovu demokratske, samo vam ponašanje nije uvek takvo.Mi to razumemo, samo ako želite to zaista da budete, takve odnose morate negovati i morate pred licem javnosti to dokazivati svaki dan. Ko će se najviše obradovati pojedinim zakonskim rešenjem? Najviše će se obradovati oni koji danas kontrolišu u Srbiji enormna bogatstva, koja su sticana mimo knjiga, mimo završnih računa, koja ne postoje ni u jednoj evidenciji. Oni će večeras slaviti ili sutra, kada ovaj zakon bude usvojen. I imaće ozbiljan razlog da vam zahvale, zato što će potpuno mirno legalizovati ono što su u nemirno vreme stekli. U obrazloženju ni jednom rečju niste pomenuli politički i ekonomski ambijent u kome se sve ovo dešavalo. Zar je moguće da osam godina sankcija međunarodne zajednice, ne zavredi ni jednu rečenicu u obrazloženju, u zakonu koji ste pomenuli i ponudili. Ovde je neko rekao da se u Srbiji umiralo od gladi. U Srbiji se umiralo i zbog toga zato takozvana humana međunarodna zajednica nije dozvolila da sa beogradskog aerodroma poleti avion sa bocama za kiseonik u banjalučko porodilište i zbog toga se umiralo u ovoj zemlji. Nije samo zbog toga, kako vi ovde govorite, sankcije su projekat koji je ovu zemlju dekomponovao, koji je rastočio na proste činjenice i koji je rastače svaki dan. Taj projekat se na žalost danas odvija uz vaš blagoslov. Ne mogu da verujem da to činite svesno. Hoću da verujete u ono što radite, ali ono što radite Srbiji svakog dana donosi sve teže i teže posledice. Vi se nijednom rečenicom u zakonu praktično ne osvrćete na privredu. Vas zanima samo budžetski prihod i to jednokratni. Šta znači kada se u samom zakonu kaže, da se porez neće naplaćivati iz tekućeg priliva, nego supstance preduzeća. To, draga gospodo, nije porez, to je nacionalizacija ili otkup, kako god hoćete to da nazovete. Nije cilj zakona da osposobi firmu da normalno radi, već da je uništi, ili da joj smanji cenu, pa da je onda prodate nekome, ukoliko je već nanišanjena. Ima čitav niz drugih stvari. Napisali ste između ostalog u tački 18. član 3. - privilegovane isplate zamrznute stare devizne štednje i štednje piraminalnih banaka itd. Čije se gospodo pravo ugrožava kada neko koristi svoje pravo? Ako neko uzme novac koji je uložio u jednu banku, koga on ugrožava? One koji nisu uzeli? Naravno, samo što on sam tom prilikom ne pravi ni jedno krivično delo. To je suština. U tački 9. član 3. kažete - korišćenje sredstava iz tačke 8. deponovanih po kamati nižoj od kamate koja bi se u trenutku deponovanja mogla postići na tržištu. Znači li to da je direktor jednog preduzeća mogao ponuditi svoja sredstva piramidalnoj banci za kamatu od 8%, pa se nije za to odlučio, već je ponudio onoj banci koja daje normalne kamate, tri ili četiri posto na godišnjem nivou. Treba li on danas da bude ovde odgovoran zbog toga. To, između ostalog, piše u Predlogu ovog zakona. Građani Srbije očekivali su od vas drugi zakon, a nisu dobili nikakav zakon. Za ovaj zakon neću glasati ni ako budu prihvaćeni svi amandmani koji su podneti. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Bogoljub Zečević, a posle njega Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, u proteklih 10 godina prethodni režim je doveo narod ove države do propasti, a istovremeno ljudi iz prethodne vlasti i ljudi bliski vlasti su se enormno obogatili. Postoje priče da su oni radili u skladu sa tadašnjim zakonom. Ako jeste tako, ti zakoni nisu važili za sve, već samo za one privilegovane. Da li je ispravno da pojedina društvena ili privatna preduzeća dobiju novac iz primarne emisije i tako oštete druga preduzeća i svoje građane. Da li je ispravno da neko kupi devize od Narodne banke po šest dinara, a ostali moraju da plate tržišnu cenu. Da li je ispravno da pojedina preduzeća, takozvanim pranjem papira, izbegavaju plaćanje poreza na promet ili drugih obaveza, direktno timešteteći državu i sve građane Srbije. Da li su ispravni režim kontigenata i kvota, manipulacija državnim fondovima, zloupotrebe direktora društvenih i državnih preduzeća, otkup stanova većih od pripadajućih, krediti po povoljnim uslovima u odnosu na ostale građane, prelivanje kapitala iz društvenog u privatno preduzeće itd. Priča se da je ovo čisto politička kampanja uperena protiv prethodne vlasti, što apsolutno nije tačno. Nismo mi krivi što je SPS napravio takvu klimu, gde su ljudi učlanjeni u ovu stranku mogli imati privilegije koje su ostalima građanima bile nedostupne. Nismo mi krivi što je u ideologiju JUL-a verovala samo direktor direkcije, a ideologija ostalih članova je bila isključivo lični interes. Oni iz prethodne vlasti koji nisu koristili ove privilegije, nemaju čega da se plaše, a oni koji jesu, ima i treba da se plaše. Sledeće želim posebno da naglasim, ne mogu Srbiju u budućnosti voditi oni koji su se obogatili dok su građani Srbije srljali u bedu i siromaštvo. Ako elita Srbije ne budu pošteni i pametni, oni koji vrednim radom stiču kapital, onda se plašim za budućnost naše zemlje. Glasaću za ovaj zakon iz dva razloga. Prvo, što to donosi takvu moralnu satisfakciju onima koji su teško živeli 10 godina, gledajući kako se ljudi na vlasti ili bliski vlasti enormno bogate. Drugo, pošto nova Vlada ima problema sa obezbeđenjem novca za normalno funkcionisanje države, ovo je način da se popuni budžet i od ljudi koje kači ovaj zakon, uzme deo novca koji su stekli korišćenjem ovde navedenih privilegija. Hvala.
Reč ima ministar finansija, gospodin Đelić, iza najavljenog ćete vi? Dobro, Dragan Todorović, pa gospodin Đelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, želim na početku mog izlaganja da izrazim žaljenje što smo u ovom danu morali da budemo svedoci jedne vrlo neprijatne situacije i da kažem da zaista nisam ni u kom slučaju oduševljen, niti sam pristalica primene sile u politici. Što se tiče samog zakona, moram da kažem da sam očekivao da će nova vlast, u skladu sa svojim predizbornim obećanjima, pristupiti ne lovu na veštice, već uspostavljanju proizvodnje, obnovi proizvodnih kapaciteta naših preduzeća. Nažalost, mi danas ne raspravljamo o tome. Svedoci smo činjenice da je proizvodnja u našoj zemlji na možda nižim gramana nego što je bila prošle godine. Svdoci smo činjenice da već postoje procene projedinih instituta da instustrijska proizvodnja u 2001. godini neće dostići nivo iz 2000. godine, da postoji pad proizvodnje u industriji, koja je u aprilu za 9,2% manja nego u martu ove godine itd. Dakle, nova vlast ne obraća pažnju na ono od čega se živi, već obraća pažnju na veštice. Upravo mi na to liči ovaj zakonski predlog i kada sam u pripremi rasprave povodom ovog zakona razgovarao sa nekim ljudima od struke i znanja, bilo je nekih reči da ovaj zakonu izuzetno liči na Zakon o utvrđivanju porekla imovine iz daleke1972. godine. Tada nisam bio u stanju da rasporavljam o tome, ali danas smo bili svedoci da čujemo i neka mišljenja iskusnijih ljudi, koji su po prvi put uzeli učešće po ovom zakonu i ovom zakonskom predlogu. Naime, svi znamo da je Zakon o utvrđivanju porekla imovine imao jedan katastrofalan rezultat, doživeo fijasko, a svi su izgledi da će i ovaj zakon upravo tako proći, pa stoga zabrinjava činjenica, obzirom da je ovaj zakon konkretno donet radi popunjavanja rupa u budžetu, da ćemo na kraju godine i u toku godine već imati manjak sredstava u našem ionakom tankom budžetu, koji je bio napravljenuz očekivanje investicija iz inostranstva, dakle od donacija i uz sredstva od privatizacije, za koju je vrlo diskutabilno kako će biti sprovedena. Dakle, umesto da se naša Vlada posveti rešavanju problema u privredi, mi se sada bavimo pitanjima koja su vezana za ispitivanje porekla imovine, i odmah da kažem da pripadam onim poslanicima koji se apsolutno ne zalažu za nešto tako. Moje je lično mišljenje da nije trenutak za tako nešto, jer zaista imamo preča posla s obzirom da naši ljudi sve teže žive, s obzirom da su cene sve više, s obzirom da je standard sve niži, ali šta je tu je. Vi ste većina, i na vama stoji odgovornost za ono što mi danas razmatramo i o čemu raspravljamo. Dakle, smatram apsolutno da je potrebno u jednom racionalnom maniru i na racionalan način ispitati na koji način su se pojedinci iz našeg okruženja obogatili, na koji način su stekli enormna bogatstva koja zaista mogu da budu frapantna, čak i za neka razvijenija društva nego što je ovo naše siromašno. Upravo oko toga ko, naravno pošto me gospodin pita ko je to, moram da kažem da smo u predizbornoj kampanji i vi i mi imali neke najave da ćemo čim pobedimo na prošlim izborima pristupiti javnom izjašnjavaju o tome ko šta ima. Dakle evo, čikam vas, da vidimo ko šta ima od nas ovde. Da prijavimo imovinu svi i da donesemo zakon. Vi ste predlagači i hajde da donesemo zakon u kome ćemo svi da prijavimo svoju imovinu, pa da vidimo gde se nalazimo. Dakle, nemojte gajiti iluzije da među vama nema onih koji su se okoristili iskorišćavanjem nekih situacija u proteklom desetogodišnjem periodu, kada je nad našom državom bilo nadvijeno zlo sankcija, kada su nas bombardovali i moram da vas podsetim da smo u ovom desetogodišnjem periodu pomalo ličili na onaj period kada su u Americi uvedene mere zabrane točenja alkohola, pa je to proizvelo jednu frapantnu dozu korupcije, šverca, kriminala. Dakle sankcije koje su nam uvedene nisu bile uvedene da bi nam bilo bolje, nego da bi nam bilo gore i kao nusprodukt svega toga javili su se i oni koji su se na osnovu toga, i anomalija koje su se kao posledice sankcija javile u našem društvu, i okoristili. Dakle, jednom bi trebalo javno da kažemo da se zalažemo za utvrđivanje onoga ko šta ima, pa da kasnije u nekom budućem periodu pristupimo i istraživanju na koji način su oni koji imaju određena dobra ta dobra stekli. To smo, uostalom, obećali u predizbornoj kampanji. Ovim preldogom zakona mislim da takav slučaj neće biti moguć i sama činjenica da se u obrazloženju ovog zakona navodi, dakle u prvom redu, da su razlozi za donošenje ovog zakona vladavina Slobodana Miloševića, koja je ostavila itd, neću da čitam obrazloženje, sama ta činjenica da se u prvoj rečenici govori o vladavini Slobodana Miloševića govori o tome da je ovaj zakon upravljen ka jednom ljaganju SPS-a kao partije koja je u prethodnih 10 godina zaista bila na vlasti, a da nije upravljen ka tome da se ostvari onaj princip pravde i pravičnosti o kome je toliko puno bilo reči i danas za ovom govornicom. Zašto to kažem? Argumenti su sledeći. Jednokratnim porezom u čl. 2. oporezuju se ekstra dohodak i ekstra imovina u periodu od 1.01.1989. godine. Šta mislite, i zaista to je moje, a i mišljenje mnogih drugih, kako će proći onaj koji je recimo uzeo kredit 31.12.1988. godine? On neće biti obuhvaćen ovim zakonom. Dalje, neću komentarisati čl. 3., jer zaista mislim da je on manjkav i da postoje mnogi oblici sticanja koristi koji nisu obuhvaćeni u ovih 19 tačaka, ali ono što je interesantno to je da se članom 9. zaista pojašnjava šta je suština ovog zakona. Dakle, sporazumno utvrđivanje poreske osnovice, koju mogu da utvrde direktor Republičke uprave javnih prihoda, svi znamo ko je, i poreski dužnik, dakle na dogovoran način, bez prisustva javnosti, na način koji konvenira njihovim voljama i na način koji otvara mogućnosti za bezbrojne manipulacije. Zato je apsolutno potrebno da se ovaj član revidira ili da se briše. Upravo je nedopustiv jedan takav način, pa ukoliko želimo da ovaj zakon bude ozbiljan, ne treba da ima jednu takvu odredbu koja dozvoljava mogućnost za dalje manipulacije. Zaista je smešno što se u čl. 11,potencira da treba da se nagradi onaj koji podnese tačne podatkei navede tačne podatke u poreskoj prijavi. To je nešto što se apsolutno pretpostavlja i onaj ko daje netačne podatke, naravno, za to treba da odgovara. Ne bi trebalo posebno nagrađivati ljude koji svoju građansku obavezu ispunjavaju na ovaj način. Poreska olakšica od 35% zaista je još jedan dodatni argument u prilog moje tvrdnje da ovaj zakon nije usmeren ka ostvarivanju pravde i pravičnosti i mislim da u ovom trenutku postoji dovoljno razloga da svi shvatite da ovaj zakon treba izuzetno mnogo peglati da bi se upravo postiglo ono čemu svi težimo, a da ne govorim o odredbama koje poništavaju odredbe Zakona o obligacijama itd. Ali, mislimda je pravi trenutak da sada svi shvatimo da ovaj zakon treba doraditi, ne u smislu njegovog omekšavanja, nego u smislu njegovog pooštravanja,da bismo jednom pred lice javnosti izašli čisti i da bismo mogli sutra da pogledamo u oči jedni druge, a ne da pričamo neke političke fraze i floskule, od kojih niko nema koristi.
Izvolite, po Poslovniku.
Dame i gospodo, ozborim da smo danas nešto manje radili, predlažem da nešto malo produžimo rad do završetka rasprave u načelu.
Bez rasprave, kontra predlog. Može da bude samo više, ne može da bude po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, ponovo ulazimo u neka ponašanja u Skupštini koja su stvarala i ranije i sada će verovatno ići ka tome da stvaraju lošu atmosferu. Ovako nenadano, ljudima koji su danas preživeli jedan izuzetno težak događaj [[žagor u sali]] , nije toliko težak što su poslanici SRS-a bili u poziciji...
Gospodine Ivkoviću, zamolio sam vas [[žagor]] Molim vas da o tome ne govorite.
Mnogo je teže što je ovde mržnja izbijala iz očiju dela poslanika, na žalost i iz ženskih očiju. Danas nije u redu što poslanici SPS-a ne prihvataju produženje rada.
Gospodinu Ivkoviću, izričem vam opomenu.
Ne prihvataju produženje rada. Nije u redu, izvolite, hoćete li da izađemo svi iz sale? U redu, vi želite (poslanici SPS-a napuštaju salu).
Nismo imali drugi predlog. Molim narodne poslanike da se izjasne o predlogu da se sa sednicom nastavi do okončanja rasprave u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 114, protiv 11,uzdržana tri, nije glasalo 20, ukupno 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog da se sednica nastavi, do okončanja rasprave u načelu. Povreda Poslovnika? Izvolite, samo se identifikujte.
U skladu sa članom 95, molim da se ustanovi kvorum.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum [[aplauz]] Reč ima ministar Đelić, izvolite.
Gospodine predsedniče, gospođe i gospodo potpredsednici, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želeo bih da pokušam da odgovorim na bar nekoliko ključnih pitanja koja su bila postavljena za vreme ove rasprave. Pre svega, hteo bih da kažem da je ova rasprava, ako je meriti po onoj raspravi koju smo imali po nekim drugim zakonima, donela i u odborima i na sednici nekoliko interesantnih ideja. Dokaz za to je 14 usvojenih amandmana. Neki od onih iz opozicije su slični onima koje je DOS predložio. Tako da smo uspeli, čini mi se da popravimo ovaj zakon. Primera radi, zaokružili smo ono što se zove osnovica, time što smo sada predvideli šta se dešava i po kojoj stopi se oporezuje onaj poreski obveznik koji ima ekstra dobit ili ekstraprofit iz više izvora te ekstra dobiti ili ekstraprihoda. Hteo bih da kažem nekoliko reči oko sedam ključnih pitanja i odgovora koje smo čuli i o kojima se raspravljalo. Da zaključim sa nekoliko reči. Prvo pitanje koje je više puta postavljano ovde je da li je ovo jedinstveni primer u pravnoj istoriji, u svetskoj praksi, da li mi sa ovim idemo u neku inovaciju, pa kao što su i neki rekli i u neku avanturu. Odgovor je decidno ne. Primera radi, posle Drugog svetskog rata, Belgija, Francuska, Nemačka su izglasale slične zakone koji su trebali da kače i kačili su ratne profitere. Holandija pedesetih godina, sa nekoliko godina zakašnjenja, jer je došlo do velikih potresa i to socijalnih, zato što oni to nisu radili posle Drugog svetskog rata, izglasali su jedan sličan zakon. Bliže nama, Indonezija i neke latinoameričke zemlje su uradile baš isto. Da li to znači da u ovom primeru nema ničeg novoga. Na žalost ima, ali ono što je novo i što mislim da će naši pravni eksperti to i te kako dobro razložiti je da, na veliku našu žalost, ovaj naš zakon je najbogatiji primer pljačke naroda. Najbogatiji je u tome koliko vidova ekstra dobiti i ekstraprofita treba naći i oporezovati. Po tome, to nije unikat, ali je jedinstveni primer. Kao što smo jedinstveni primer jednog društva, koje je u 20. veku omogućilo i doživelo nacionalnu katastrofu, gde se za deset nepunih godina 60% nacionalnog bogatstva izgubilo, gde sve veći i širi slojevi našeg društva upadaju u veoma duboko siromaštvo, a zemlja u duboku, duboku izolaciju, gubi svoje najtradicionalnije saveznike i nalazi se u prosto beznadežnoj situaciji. Time odgovaram na prvo pitanje. Ovaj zakon nije unikat. Međutim, razmer i raznovrsnost naše nacionalne propasti su takvi da je on jedinstven u 20. veku i u nacionalno pravnoj praksi. Drugo pitanje je bilo, čini mi se, da li treba da ovaj zakon važi, da bude primenjen beskonačno. Tu odgovor mora biti - ne. Ako želimo stvarno da raskrstimo sa našom prošlošću, ako imamo iole vere u neku bolju budućnost, moramo priznati da ovo što se desilo i nadati se da će ovo što se desilo poslednjih 12-13 godina biti unikat u istoriji srpskog naroda. Time, ovaj zakon će se pojaviti, što se tiče ove vlade, kao predlog samo ove godine, ovo je vanredan porez i vanredan zakon koji će ući samo ove godine u dejstvo. To ni u čemu ne znači da će se primena ovog zakona završiti 31. decembra ove godine. To znači, ako ustanovimo i utvrdimo poresku osnovicu za oporezivanje, ona neće prestati da važi do kraja cele primene, do zadnjeg dinara koji treba da se naplati u vidu ovog zakona. Znači, ovaj zakon treba da bude primenjen i dalje, ali kao zaokruženje, kao raščišćavanje sa jednom veoma teškom prošlošću, on mora biti i ostati kao jedinstven i kao jednokratni porez. Bilo je pitanja o tome da li treba početi sa primenom 1992. godine, sa uvođenjem sankcija međunarodne zajednice prema nama. Očigledno je da su međunarodne ekonomske sankcije bile otežavajući faktor u životu svih nas. Veoma je iznenađujuće da se to čuje od onih koji žele, i koji su vodili ovu zemlju, da se to primeni samo od 1992. godine. Toiz dva razloga. Prvi razlog je da, ako bi se primenio ovaj zakon od 1992. godine, dva vida potencijalnog oporezivanja bi bili izostavljeni. To je zajam za preporod Srbije i drugi je zamrzavanje devizne štednje. Bilo bi veoma nepravično prema našim građanima, da ta dva velika vida pljačke naroda budu izostavljeni iz primene ovog zakona. Drugi, možda još važniji razlog, zbog čega ovo ne sme da bude vezano za sankcije ili pak, da se primena ovog zakona ili vidovi obogaćivanja vezuju za međunarodne sankcije, jeste što jednostavno moramo shvatiti da neko može da brani one koji su baš u momentima sankcija našli za shodno da okaljaju svoj obraz, obraz svog naroda, prihvatajući ogromne privilegije, a u onom momentu kada naša zemlja, u vreme sankcija i izolacije, kada veliki deo našeg stanovništva ide u još dublje siromaštvo. Zbog toga mislim da je ovaj datum, koji je predložen i koji obuhvata sve one velike vidove ekstra bogatih i ekstra imovine koje su se prikupile zadnjih 11-12 godina, taj1. januar 1989. godine je baš primeren. Treće pitanje koje je bilo postavljeno je da li je ovaj zakon pravičan. Drugim rečima, da li on oporezuje baš one koji su stvorili ekstra profit ili ekstra imovinu, iskorišćavajući posebne pogodnosti, što je predmet ovog zakona? Tu je odgovor decidno - da. Jer, za onoga koji je dobre namere pročitao u ovm zakonu, veoma lako može da ustanovi da on baš gađa i želi da oporezuje, i to veoma duboko i sa stopama od 90%, realnu suspstancu onoga što je stečeno na taj nepravičan način. To je onaj uski krug ljudi - Zakon njih kači - koji je zbog bliskosti sa bivšim režimom i jednim sistemom koji je bio organizovan na način da oni koji su bliži njemu mogu doći do velikog bogatstva, dok drugi i one najšire mase tonu i dalje u bedu. Zbog toga je izuzetno iznenađujuće čuti od nekih opozicionih stranaka da ovaj zakon ne valja, jer se bavi samo institucionalnom formom pljačke naroda. Baš je to predmet ovog zakona. Baš je to predmet ovoga što mi pričamo. To je ona organizovana pljačka našeg naroda sa strane onih koji su bili povezani i koji su imali specijalne pogodnosti da dođu do onog bogatstva i onih privilegija do kojih nijedan normalan građanin nije imao pristupa. Što se tiče klasične mafije ili pak klasične utaje poreza, onih vidova koje i dan danas uistinu imamo u Srbiji, oni nisu predmet ovog zakona, ali ni u kom slučaju nisu zaboravljeni. Vid koji imamo danas u našoj zemlji, kada možemo imati ljude koji imaju jednu veliku imovinu, velike vile, snažne, besne, kaže naš narod, automobile, a da u isto vreme prikazuju veoma malu ili čak nikakvu dobit u njihovim preduzećima ili bilo kakvom registrovanom vidu privredne aktivnosti, taj vid je toliko važan da on mora biti regulisan trajno i to u redovnoj proceduri. Zbog toga ćemo, kroz maksimalno dva do tri meseca, izaći pred vas sa jednim predlogom zakona o poreskoj administraciji, gde će najzad u našoj zemlji biti moguće da se utvrdi ona unakrsna kontrola svih vidova imovine i prihoda, pa da se ustanovi da li ima nepravilnosti i da li ima nekih nelogičnosti koje dovode u pitanje legitimnost nekeimovine. Tako da, kao u svim normalno uređenim zemljama, oni koji ne mogu da objasne odakle im takva imovina, moraju i da je vrate i da plate veoma duboki porez na nju. Ali, to je predmet jednog drugog zakona, jedne redovne procedure do koje mi moramo doći. Uzgred budi rečeno, iznenađujuće je,jer je reč tu o jednoj sasvim normalnoj pojavi koja postoji svuda i u rednovnom vidu prikupljanja poreza, da oni koji danas kritikuju taj zakon nisu našli za shodno da izglasaju baš takve procedure i baš takve mere u ovim zakonima koji su danas evo dati u toj formi. Znači, odgovor da li je ovaj porez pravičan je decidno - da, a drugi vidovi imovine sumnjivog porekla biće i te kako obuhvaćeni jednim predlogom zakona o poreskoj administraciji, koji će doći pred vas za nekoliko nedelja. Četvrto pitanje koje smo čuli je da li treba u ovom zakonu sačuvati sporazumno utvrđivanje poreske osnovice? Ruku na srce, očigledno je, imajući u vidu i one koji su u DOS-u i izvan DOS-a, svi supričali o tome da je ovde u pitanju jedno od najproblematičnijih i možda jedno od najotvorenijih pitanja u ovom zakonu. Odgovor na to, za mene i za Vladu, je da treba sačuvati član 9, tj. sporazumno utvrđivanje poreske osnovice, ali samo uz ono što je predloženo, veoma tesnu kontrolu Vlade, Skupštine i javnosti nad time što se radi i po tom pitanju. (Predsednik: Vreme.) Hteo bih samo da razložim zbog čega se predlaže ovakvo rešenje, koji su konrolni mehanizmi i na kraju, jedan predlog za vas o tome kako bi mogli o ovome da glasate. Član 9. je tu da bi ovaj zakon, koji ima pre svega moralnu pozadinu, uspeo na ekonomskom planu da donese ono što očekuju naši građani, a to je naplaćivanje, i to brzo, poreza za koji je ovaj zakon i predložen. Jednostavno, imajući u vidu da čovek koji treba sa njima najviše da razgovara, sa pacijentima o kojima govorimo i o materija o kojoj se priča, veoma je važno da u ovom momentu i u ovoj komplikovanoj materiji bude mogućnosti da brzo prodre u materiju i da se na jedan ne tajni, ali efikasan način dođe do utvrđivanja osnovice, naročito što ima dosta komplikovanih vidova kojima su se ti ljudi obogatili i da se što pre dođe do onoga što naš narod očekuje, a to je - efekata ovog zakona i ove mere. Hteo bih samo da kažem da taj način ophođenja sa velikim poreskim obveznicima postoji i u svim zemljama i postoji u svim ovim zakonima o jednokratnom oporezivanju, o kojima sam pričao, tako da tu nema neke inovacije. Međutim, kontrolni mehanizmi koji su tu predviđeni su mnogostruki. Prvo, direktor Republičke uprave javnih prihoda, znači, čelni čovek jedne od glavnih administracija u našoj zemlji, je taj, ne sam, ne u tajnosti, ali ovlašćen je da uđe u razgovor sa onima koji treba da plate ovaj porez i u onim retkim slučajevima gde treba doći do usaglašavanja te osnovice, predlaže komisiji jedno rešenje. Ta komisija, koja je sačinjena od velikog broja ministara naše Vlade i guvernera NBJ, treba da to prihvati ili ne prihvati. Vlada posle toga treba da da ili ne da svoju saglasnost na taj sporazum, koji će do tog momenta biti javan, a Skupština, prema nekim predloženim kontrolnim mehanizmima, i ono što očekujemo kao Vlada, tj. kontrolnu komisiju ove skupštine za sprovođenje ovog zakona, će imati svakog momenta uvid u to šta se dešava. Ti kontrolni mehanizmi su dovoljni da taj član 9. bude primenjen baš onakav kao što je predložen. Zbog toga vam predlažem da glasate za njega i da ne prihvatite one amandmane koji ga brišu. Međutim, veoma je indikativno da iz raznih partija, iz raznih regija dolaze predlozi da se taj član briše. Intepretacija za mene je da i dalje imamo malo poverenja jedni u druge, naročito u institucije, naročito u rad naših državnih administracija. Jednostavno, hteo sam večeras, a i drugi put kada dođe do diskusije oko tog amandmana, da razložim zašto je taj član 9. predložen, koji su kontrolni mehanizmi. Naravno, biće na vama da odlučite da li ćete glasati da sačuvate taj član ili ne. Ruku na srce, kao ministar koji će biti član te komisije, isto tako za direktora Republičke upravne javnih prihoda, pa i za Vladu, u stvari će biti jednostavnije da taj član ne postoji. Jer, očigledno je da će u delu javnosti, pa i ovde u Skupštini, ostati neka vrsta sumnje da ne postoje razlozi za pravljenje nekih dilova ili nekih bočnih dogovora sa ljudima koji moraju da plate porez. Biće jednostavnije ako ga nema, ali biće mnogo efikasnije i biće više para ako ga ima. Ako mislite da su ti kontrolni mehanizmi dovoljni, ako možemo naći način da ga pojačamo, mislim da će biti bolje ako sačuvamo taj član. Naravno, Vlada će postupiti prema vašem glasanju i vašoj odluci o tom članu. Šesto pitanje koje bi hteo da predložim kao moje izlaganje o ovom pitanju, i ono je često bilo potegnuto ovde, je da li će novac biti vraćen baš onima koji su opljačkani? Odgovor je - da. Ali, ako pogledate izvore esktra profita i ekstra dobiti, vidite da u mnogim slučajevima nije moguće direktno povezati jednu socijalnu grupu ili individualne ljude sa onim što se desilo i sa onim što je opljačkano. Zbog toga, ono što je danas predloženo vama, to je da se otvori specijalni račun u budžetu Republike Srbije, gde će se sasvim javno kupiti taj novac i ta sredstva. Isto tako će biti donesen jedan program, kada se prikupi taj novac, a najkasnije do kraja ove godine i razložiti u koje će svrhe biti taj novac potrošen. Očigledno je da ako kažemo da će taj naovac biti potrošen pre svega na one koji su bili opljačkani, mislimo na one socijalne grupe koje su bile najdublje pogođene ovih 11 godina. To su oni koji su najdublje potonuli, oni koji su u najdubljem siromaštvu. Naravno da ćemo taj novac najviše trošiti na socijalne programe. (Predsednik: Molim vas da zaključite.) Želim samo da zaključim, ako se priča o ovom zakonu, mnogi su rekli da je on čisto politički. On ne može da ne bude delimično politički. Naravno, jedna delimično gubitnička politika nas je dovela do ovoga gde smo danas, pa i do ovoga zakona, pa i do njegove primene. Međutim, on ni u čemu nije osvetnički, jer ako pogledate na koga se odnosi, kakve su mu odredbe, vidite da se opredeljuje na grupu ljudi, samo na one koji su bili bliski vlasti i koji su na drugi način iskoristili, odnosno na krajnje neprimeran način iskoristili njihove privilegije. Jer, najveća je nepravda kada ko od nečijeg zla koristi ima. I, to je ono što ovaj zakon pokušava bar delimično da ispravi. On zadovoljava elementarnu žeđ za pravdom našeg naroda i zbog toga su svi u ovim grupama to prihvatili i videli, čak 80 do 90% naših građana prema ovim zadnjim anketama podržava ovaj zakon. Na nama je, kada on bude izglasan, sa nekoliko ispravki, da ga dosledno sprovedemo. Dakle, to im dugujemo i ne ponovilo se. Hvala.
Nema više prijavljenih za diskusiju. Da li još neko želi reč? (Ne.) Zaključujem raspravu u načelu. Zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti u načelu. Za 146, protiv nije bilo, uzdržan jedan, nije glasao jedan, ukupno 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u načelu. Sednicu nastavljamo sutra u 10,00 sati.