Poštovana potpredsednice, poštovane kolege poslanici, počeću sa jednom malom digresijom. Sinoć sam bio na jednom sastanku pa su me danas tražili da budem u jedan sat na jednom sastanku, vezano za sport i za klub, pa sam rekao da ne mogu jer moram da diskutujem o ovom zakonu. (Predsedavajuća: Molim vas, narodni poslanici, da poštujući Poslovnik saslušamo sa uvažavanjem i pažnjom govornika i da mu omogućimo uslove za rad.) Rekao sam, sinoć sam bio na jednom sastanku, vezan je za sport, pa su me danas zamolili ljudi da budem u jedan sat, isto tako vezano za sport i za klub, da pomognem. Međutim, rekao sam - ne mogu, jer moram danas biti na Skupštini, pošto govorim, između ostalog, o ovom zakonu. Znaju koji je zakon na redu, rekli su - bože, je lÄ ima ikakav zakon i u jednoj zemlji da sudi, ali za zločine koji su učinjeni prema Srbima. Rekao sam - niti ima zemlje niti ima zakona koji će se doneti nekada, da sudi za zločine prema Srbima, kao da nije na desetine hiljada domova razrušeno, kao da nije na stotine hiljada Srba isterano, kao da nisu avionima pucali po kolonama nevoljnika, kao da nisu asfaltirali one poljske puteve po kojima je bila posuta krv tih izbeglica, niko nije bio kriv, ali zato su bili krivi Srbi što su branili svoju zemlju. Ovaj sud, ovaj zakon je sramota od zakona. Ovo je produžena ruka Haškog tribunala. Ovo je neko istureno odeljenje Haškog tribunala i kad su uzeli sve što su mislili da treba da uzmu, sa tim da sebi naprave alibi i da operu ove krvave košulje, i krv srpsku sa svojih nedela, onda su rekli - evo sada osudite onog, malo, ako nešto uhvatite. To je ono što njima treba, jer oni su se svim silama napregli da dokažu da je srpski narod genocidan narod i da skinu sa sebe onu ljagu, odnosno da speru tu srpsku krv, i da kažu da oni nisu krivi za bombardovanje ove zemlje, za ubistva, već da su za to krivi Srbi jer oni su genocidan narod, oni su pravili zločine po Hrvatskoj, Bosni, Kosovu. A šta se sad radi? Za jednu porodicu Stolić ovde... i treba da se proliva suza za svakog Srbina, bilo gde da se nalazi, ali sada se i vlast setila da treba prolivati suze za porodicu Stolić, a nisu prolivali kada je hiljade porodica ubijano po Kosovu, od strane šiptarskih terorista, pa kad je vojska i policija uzela u zaštitu te ljude, onda su prizivali stranu pomoć, ko bajagi, mi odgovaramo mimo nekih zakona, mimo normi, odnosno pružamo preveliku odbranu srpskom narodu. I šta smo dočekali - da se sav srpski narod iseli sa Kosova. Prema tome, ovo je sramota od zakona. I, odmah da se razumemo: lično sam, kao što je i svaki moj kolega, pristalica ili član SPS-a u duši za to da se sudi za svaki zločin. Svaki zločinac, bilo gde i bilo kada da ga napravi, za zločin treba da mu se sudi i da odgovara za nedela koja je učinio. Ne može se pod tim njegovim nedelima svesti da je sav srpski narod, celo njegovo rukovodstvo bilo upoznato sa zločinima i da je činilo zločine. Ja ću vam opet reći samo jedan detalj. Bio sam u Krajini, gde su našli jednog intelektualca u mom selu, naterali su ga pored crkve, istupili su sekiru i dali su mu da seče lipu koja je bila u prečniku metar i po. Mislim, nekoliko desetina hiljada udaraca sekirom u tu lipu ima, on je praktično bio sa jednim udarcem, kao nokat, i na kraju su ga zaklali na tom panju. Taj panj je odsečen i odnet u crkvu, da se vidi kako je mučenik završio i koliko su ga mučili ti ustaški zločinci. Šta mislite, njegov brat kad je bio na ratištu, da nije, u besu kad je to čuo, možda i počinio nešto što nije trebalo da počini u normalnim uslovima, ali zar se moglo onda podvesti da su svi Srbi genocidan narod, a niko nikad neće odgovarati za to što su ga naterali da tako preseče panj i lipu ispred crkve u krajiškom selu. Zato idemo dotle da smo dostojanstvo srpskog naroda potpuno pogazili, ono više ništa ne predstavlja. Najbolje je da ukinemo istoriju srpskog naroda. Svaka stranica istorije srpskog naroda kaže da smo bili samo narod koji se branio. Hajde sada da to iscepamo, da ukinemo čas istorije, da ukinemo knjige, jer, praktično, mi smo narod koji se ne sme braniti, narod koji treba osuditi zato što se brani i ide u odbranu svoje zemlje. Da bude još gore, zamislite ovaj cinizam, kaže - časno je predati se Haškom tribunalu. Pa ti ljudi koji su pohapšeni položili su zakletvu da će časno braniti ovu zemlju! Svi mi koji smo išli u vojsku, svi oni koji su položili neku zakletvu u interesu ove zemlje, položili su zakletvu da brane dostojanstvo, čast i zemlju i da brane svoj narod. Odjednom nije časno to raditi, nego se časno predati i ići u Hag da mu sude oni koji su razbijali ovu zemlju, koji su se zatrovali, pa su posledice svakog dana danas vidljive, zbog onog što su oni radili. Da vam kažem još nešto. Pravda će sigurno biti dostižna. Ne znam da li ljudska, ali ona gore, ima neki geometar gore koji meri sve, nagrađuje sve koji su radili, a kažnjava koji su radili zlo. Kad - tad će taj geometar izreći pravu kaznu i onima koji sad to rade.
Reč ima narodni poslanik Dragan Lazić. Da li je prisutan? (Ne.) Posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović. Da li je prisutan? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, posle njega narodni poslanik Đura Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nakon formiranja Haga i Haškog tribunala došlo je vreme da se u Srbiji formira i Beograd i beogradski tribunal ili beogradski kazamat, kako bi kaznili sve one koji su bili neposlušni, koji su se drznuli da brane svoju zemlju, da brane svoje domove, da brane svoje porodice. U Hagu imamo Karlu del Ponte, a ko će biti u Srbiji Karla del Ponte? Da nećete možda predložiti Fjoru Brovinu, jer ona najbolje zna šta su ratni zločini? Možda ćete predložiti Kaćušu Jašari koja je isto kao i vi poražena na Osmoj sednici Skupštine Saveza komunista. Ovde ministar iznosi razne podatke i stalno govori neistinu. Stalno nam maše nekim papirima, kako je u stalnoj komunikaciji sa Karlom del Ponte i kako najavljuje do marta meseca u Hagu biće i Čeku i Tači i Haradinaj. Pošto to ne bude u martu, on kaže, biće do jeseni, a onda ponovo biće na proleće i ponovo do jeseni, a juče je isto izgovorio da očekuje da će ponovo oni biti. Shvatam to licemerje našeg ministra i njegovu nesposobnost i nemogućnost da odvede njih u Hag. Ako on ne može njih da odvede u Hag, Čekua, Tačija i Haradinaja, bez obzira što je prijatelj sa Karlom del Ponte, onda može bar da naredi Radi Trajković da ne sarađuje sa tim ljudima. To je potpredsednik njegove stranke. S druge strane, ovaj predlog zakona donosimo, iako smo u međuvremenu oslobodili skoro 2.000 šiptarskih terorista koji su počinili krivična dela, koji su osuđeni po Krivičnomzakonu SRJ; svi su bili zbrinuti kao ljudi, ne kao zločinci, bili su u zatvorima, a imali su doručak, ručak, večeru i izdržavali su kazne za njihova zločinačka dela. Izašli smo u susret Zapadu, sve smo ih oslobodili, i Fjoru Brovinu, i braću Mazreku i da ne nabrajam ostale zlikovce koji su mnoga zverstva počinili prema Srbima na Kosovu i Metohiji. Treba da imate na umu da su oni bili u zatvorima u koje je mogla da dođe njihova porodica, da ih obiđe, da ih vidi, da ih poseti i trebalo je da oni tu svoju kaznu odrobijaju. S druge strane, od dolaska snaga KFOR-a i UNMIK-a na Kosovu i Metohiji imamo masu zlodela. Nijedna srpska porodica ne može da nađe svog koji je nestao, koji je ubijen, koji je kidnapovan u ovom teroru koji vlada otkako su navodno neke mirovne snage na Kosovu i Metohiji. Sudimo Srbima, a šta ćemo sa zločinom NATO pakta, šta ćemo sa tromesečnim bombardovanjem i ubijanjem nevinih Srba širom Srbije? Njih ćemo amnestirati, najverovatnije nekim od sledećih zakona. Šta ćemo uraditi sa zločinima u Republici Srpskoj Krajini, a šta sa zločinima u Bosni i Hercegovini? Sve je to jedna dilema o kojoj mi treba da pričamo, a ne o zločinima Srba, koje su počinili. Zašto Srbija treba da se kaje? Da li treba ponovo da gradimo crkve pokajnice, da se iseljavamo, i da slepo slušamo i da se dodvoravamo Zapadu, Evropskoj zajednici, Amerikancima? Ne treba da radimo to sve. Treba malo i srpskog dostojanstva, nacionalnog dostojanstva da imamo i da stavimo tačku na ovu blamažu i na ovu bruku koja se stalno dešava, otkako je ova DOS-ova vlada formirana. Sam zakon ima mnogo nejasnoća, mnogo nekih pretpostavki, kao na primer u članu 5, da će se tužilac za ratne zločine birati u Narodnoj skupštini i traže se uslovi, gde se kaže da javni tužilac poseduje visoki moralni ugled. Šta znači visoki moralni ugled? Kao i problem u članu 15. Međutim, vremena je jako malo. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Đura Lazić, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je jedan predlog zakona koji predstavlja rezultat i posledicu pritisaka međunarodne zajednice na vlast u Srbiji. Delim mišljenje svih kolega koji su tvrdili i tvrde da je ovaj zakon nepotreban, jer postojeći Krivični zakon, sa svim odredbama koje su navedene u poglavlju DžVI predviđa dela i krivični postupak za učinjena dela po ovoj osnovi. Dakle, nikakvih razloga nije bilo da se jedan ovakav predlog zakona stavi na dnevni red i donosi kao poseban akt. U suštini i ja i moje kolege iz SPS-a smo za to da se kazne počinioci ratnih zločina po postojećem zakonu i postojećim odredbama Krivičnog zakona. Izdvajanje te materije u poseban zakon predstavlja vaše dodvoravanje međunarodnoj zajednici, pa da ispadne marketinški, kako ste, evo vi uvažili njihove zahteve i doneli poseban zakon i slično, kako bi dobili neku novu podršku. I to od koje međunarodne zajednice? Od međunarodne zajednice koja koristi dva aršina. S jedne strane, na našu državu i na vas vrši pritisak da se uvaži Haški tribunal, da se isporuče svi koje Haški tribunal traži, koje je optužio i osumnjičio, pa čak vam nalaže da vodite posebne procese. S druge strane, javlja se vaš saveznik SAD sa zahtevom da se potpiše poseban sporazum o neisporučivanju američkih građana Haškom tribunalu. Po meni, to su dva aršina, to je nepravda, i to je cinizam. Ako postoji krivica, onda mora da bude krivica jednaka za sve i odgovornost za sve. Pravda ne može da bude različita. Ako se ovaj zakon usvoji, mi ćemo u Srbiji dobiti srpsku Karlu del Ponte, dobićemo srpskog Meja, dobićemo srpski Ševeningen, a ja bih ga pre nazvao novi Goli otok. Ne zaboravimo prošlost, ko je sve na Goli otok deportovan i zašto. Mislim da treba predlagač da sačuva dostojanstvo ove zemlje, da vodi postupke po postojećem Krivičnom zakonu, a da ovaj predlog zakona povuče iz procedure. Još nešto, pitam vas, kako ćete da se postavite sada kada Amerikanci vrše pritisak da se potpiše sporazum o neisporučivanju njihovih građana Haškom tribunalu. Evropska unija od vas traži da to ne uradite. Šta sada ako, a ubeđen sam da ćete popustiti pritisku SAD, a u tom slučaju mora da se ukine Haški tribunal koji je nelegalno formiran i koji nelegalno sudi srpskim patriotima u ratu koji je nametnut upravo od onih koji taj sud vode. Za mene su apsurdne odredbe u ovom zakonu u članu 14, recimo, koji govori o zaštićenom svedoku, da svedok može da se javlja iz druge zemlje i da bude zaštićen putem video konferencijske veze. Mogu oni koji žele da nekog optuže da nađu čoveka da optužuje preko konferencijske veze, a da osumnjičeni ili optuženi nije u mogućnosti da unakrsno ispituje ili da se suoči sa dotičnim licem. Dakle, otvara se mogućnost za mnoge manipulacije i za mnoge neargumentovane optužbe protiv osumnjičenih lica ili onih koje će možda ovaj specijalni tužilac da optuži, i tome slično. Takođe, smatram da bi apsurd bio da mi ovaj zakon usvojimo, jer ispašće da ono što drugi nisu mogli da urade treba mi sami da uradimo. Od cara Murata pa naovamo, kada nisu mogli da nas osvoje, onda su govorili dajte Srbe na Srbe, oni će najbolje uraditi posao i u ime onih koji hoće Srbiju da rasture. Ne predstavlja li ovaj zakon opet neku podvalu, da opet mi jedni na druge idemo? I dokle više tako? Kada postoje regularni članovi i odredbe u postojećem Krivičnom zakonu za suđenje po ovim delima, zašto poseban zakon? Smatram da je ovaj zakon nametnut i da neće doneti ništa dobro ovoj zemlji, da samo ovim zakonom izvršavate naredbe onih koji žele da do kraja sruše dostojanstvo ove zemlje i ovog naroda. Detaljnije ću o pojedinim članovima u raspravi o amandmanima.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, takozvani Haški tribunal koji je formiran pre nešto više od 10 godina, da bi se sudilo Srbima i celokupnom srpskom narodu, na čijem čelu je kao glavni tužilac najpre bio Ričard Goldston, pa se onda menjalo preko Lujze Arbur, do ovog najvećeg monstruma Karle del Ponte, nelegitimno je formiran kao ad hok tribunal odlukom Saveta bezbednosti UN, bez odluke Generalne skupštine. To nas neodoljivo podseća na današnju političku realnost i činjenicu da mi imamo nelegalnu i nelegitimnu skupštinu u Srbiji, i da ćete i vi i ovaj kao i sve druge zakone, koje ste izglasali unazad više od godinu dana kako traje to nelegalno stanje, izglasati; izglasaćete nešto što predstavlja najveću bruku za svakog časnog čoveka, a kamoli predstavnika naroda u najvišem zakonodavnom telu, ali nas to ne iznenađuje, jer Srpskoj radikalnoj stranci i svim ljudima koji vole otadžbinu Srbiju su putevi vaše izdaje već odavno poznati. Nije nas iznenadio juče Vladan Batić. Mi koji učestvujemo u političkom životu Srbije od 1990. godine pa naovamo znamo Vladana Batića, znamo njegova zalaganja, znamo sve vas koji ste kasnije skupljeni s kolca i konopca došli u situaciju da zastupate građane ovde. Neki su promovisani brzopotezno, neki su sebi dali osećaj neke snage i veličine, ali sve to je nešto što je zabeleženo u istoriji srpskog parlamentarizma i nešto što će vas skupo da košta, koliko već od septembra meseca, jer vi nikada, gospodo iz DOS-a, od 2000. godine, od one velike prevare pa naovamo niste uopšte imali osećaja ni za političku realnost, ni za ono što narod misli itd. Čak se ovaj "tajni agent Izi", Čedomir Jovanović, potpredsednik Vlade, tako ga deca zovu, on je samo za decu prihvatljiv kao tajni agent, usudio pre nekoliko meseci na državnoj televiziji da izrekne nešto što je zaista činjenica, a poražavajuće za vas: da je po svim istraživanjima, ma ko da ih sprovodi u Srbiji, preko 80% građana Srbije protiv bilo kakve saradnje sa tzv. Haškim tribunalom, protiv bilo kakvog izručivanja naših građana tom kazamatu za Srbe. Najbolje je to sve pokazala činjenica da su žene srednjih godina, starije, deca, mladići, počev od 16 godina do 25, 26, stali u odbranu jednog od srpskih heroja, pukovnika Veselina Šljivančanina. Ono što će vas tek da boli, a samim tim i Batićevu prijateljicu, zlikovca Karlu del Ponte, pokazaće se već 3. jula, kada je zakazana tzv. statusna konferencija za četničkog vojvodu po zanimanju, po obrazovanju doktora i profesora pravnih nauka, kada će on otpočeti sa potpunim raskrinkavanjem tzv. Haškog tribunala. Ono što je nama ostavio dr Vojislav Šešelj u amanet, ne samo nama srpskim radikalima, već celokupnom srpstvu, jeste da se do kraja izborimo sa tim zlom koje se zove DOS. On se na oproštajnom mitingu na kome je bilo preko 100.000 ljudi, u prestonici, u Beogradu, izvinio građanima koji su došli da ga isprate kao jednog od najvećih srpskih nacionalista i heroja, koji je časno sa preko 10.000 dobrovoljaca Srpske radikalne stranke branio zapadne srpske zemlje. Tom prilikom je rekao da mu je žao što nije ostao sa svojim narodom da se do kraja obračuna sa DOS-om, ali kako je vreme prolazilo, počevši od marta meseca pa naovamo, taj proces se ubrzava i Srpska radikalna stranka je, u to sam sigurna, na čelu tog fronta opšteg nacionalnog narodnog nezadovoljstva, koje će i danas kulminirati u Beogradu kroz okupljanje gotovo 100.000 radnika koje ste ostavili bez hleba, bez mogućnosti da prežive. Najčasnije za svakog Srbina, za svaku srpsku sestru, majku je da isprati srpskog vojnika, i da mu poželi sve najbolje u odbrani svakog pedlja srpske zemlje. Mi smo to radili i na to smo bili ponosni. Ispraćali smo naše dobrovoljce sa velikim ponosom, ali sa zebnjom kada će se vratiti, ali smo znali da će se do kraja boriti da odbrane svaki pedalj srpske teritorije. Odbranili su, i dobrovoljci Srpske radikalne stranke i rezervisti i svi oni koji su znali da je linija zapadne srpske granice ne ono što proklamuje vojvoda Šešelj, već što je priznato i Londonskim sporazumom još 1915. godine, a vojska stigla čak stigla iza na liniji Karlobag-Ogulin-Karlovac-Virovitica. Ti ljudi, dobrovoljci Srpske radikalne stranke, a samo iz Sombora je 36 dobrovoljaca dalo i položilo svoj život na oltar otadžbine, i to ne samo pripadnika srpske nacionalnosti, već je tu bilo i Mađara i drugih pripadnika nacionalnih manjina, znali su da je to zapadna srpska zemlja, a ogromna većina naroda danas zna da je ta teritorija samo privremeno okupirana i da će kad-tad morati da se vrati u sastav Srbije. To nisu iluzije, to nije pusti san, to je nešto što postoji od kada je sveta i veka, kao što je činjenica da su još u 15. veku zabeleženi kao najveći zlikovci, kao najveći zlotvori, koji su mučili bebe od dve godine čupajući im ruke i noge sa jedne na drugu stranu, ustaški zlikovci. Nikada ni za jednog časnog Srbina nijedan takav ustaški zlikovac ne može da bude prijatelj, nikada nijedan častan Srbin ne može da ide ustaškom poglavniku Mesiću na poklonjenje, a to ste ranije radili upravo vi, njegovom inauguracijom, prijateljstvom sa Račanom i sa ostalim predstavnicima ustaške hrvatske vlasti. Zbog toga mi dobro znamo ono što je vama smešno, ono na šta vi gledate kao ljudi koji zaista ne poseduju ni trunku morala ni čestitosti jednog Srbina i pripadnika svoje nacije i svoje otadžbine, a to je da će i naredni izbori i sve ono što će uraditi i naš predsednik i ostali haški zatvorenici pokazati da ste vi najveća sramota inajveća bruka za časnu Srbiju, i kroz istoriju srpskog naroda nisu se pojavili takvi izdajnici. Ovaj zakon je samo kap u moru, da se dodvorite Montgomeriju koji vas ucenjuje da do 1. jula potpišete bilateralni sporazum, a on će za uzvrat da razgovara sa vašom bratijom iz tzv. Bosne i Hercegovine... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, utrošeno je vreme koje je bilo na raspolaganju.) ... i iz ustaške hrvatske države da odustanu od tužbe protiv nas, nas Srba koji smo teško stradali i kroz sve ratove ranije, a naročito u poslednjem otadžbinskom ratu, i naročito pod zlikovačkim bombama NATO pakta. Budite uvereni da ćemo mi, baš kao i naš predsednik, istrajati u toj borbi i da će vas sveukupna teška beda, ekonomska i socijalna situacija, uz ovakvu nezabeleženu izdaju u istoriji Srba, koštati 23. septembra.
Narodna poslanice, osam minuta je. Hvala. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, posle njega narodni poslanik Zoran Anđelković i to je poslednji prijavljeni govornik na listi po prijavama za reč u načelnom pretresu. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe za poslednja dva govornika je 14 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo bi se moglo postaviti pitanje zašto se ovo pitanje reguliše posebnim zakonom. Poznato je da svaki moderan pravni sistem teži da vrši kodifikaciju srodnih pravnih normi, a ne da vrši produkciju velikog broja zakona koji regulišu istu pravnu materiju. Ovde imamo Zakon o krivičnom postupku, imamo Krivični zakon, imamo specijalne zakone o nadležnosti državnih organa, imamo zakon za ratne zločine. Zašto se to čini? Tu nisu u pitanju nikakvi pravni razlozi. Radi se, u suštini, o političkim razlozima i potrebi da se kroz neke odvojene, separatne pravne institute obezbedi uticaj izvršne vlasti na pravosuđe, tužilaštva i sudove. Sve ovo što se predlaže kao rešenje u ovom zakonu o postupcima za ratne zločine, moglo se izvršiti kroz normalne izmene postojećih zakona. Zašto se to ipak nije učinilo? Po mom mišljenju, zato što se hoće postići nešto drugo, a to je da se obezbedi veći uticaj izvršne vlasti, konkretno Ministarstva pravde, na neka organizaciona i druga rešenja koja se ostvaruju u okviru ovako postavljenih državnih organa, sudova i tužilaštava. Tužilaštvo se i dalje razgrađuje. Sada se stvara jedan poseban deo tužilaštva koji je odgovoran samo za postupanje po ratnim zločinima. Ponovo se prave nekakva nova specijalna odeljenja, ali se, što je karakteristično i za razliku od postojećih zakona koji regulišu sudstvo i tužilaštvo, uvodi specijalna kontrola Ministarstva pravde, kroz davanje saglasnosti na unutrašnje normativne akte tih organa, koji su vezani za unutrašnju organizaciju. Dakle, videćete, to govori član 6. ovog zakona, a to govori i član 11. zakona, saglasnost se traži od Ministarstva pravde za akte koje donose sudovi i tužilaštvo u pogledu unutrašnje organizacije i unutrašnjih odnosa u tim organima, što je apsolutno suprotno principima podele vlasti, kako je to postavio naš Ustav. Međutim, ono što je posebno značajno to je da postupanje za ratne zločine izuzimamo iz nadležnosti redovnih sudova i tužilaštva i prenosimo na specijalne organe, i mi propisujemo ovim zakonom šta se smatra ratnim zločinom. Sa stanovišta suvereniteta jedne zemlje to je nedopustivo. Član 2. zakona propisuje da se ovim zakonom obezbeđuje primena Glave DžVI Krivičnog zakona koja govori o ratnim zločinima, ali član 3. ovog zakona govori da se to odnosi samo na dela izvršena na području bivše SFRJ. Šta to znači? To znači da se jedna zemlja koja je bila žrtva agresije NATO pakta odriče da sudi za ratne zločine učinjene od strane ljudi - čelnika NATO-a ili NATO pakta prema narodu ove zemlje i ovoj državi.To ne bi uradila nijedna suverena zemlja koja drži do ugleda. Naš je položaj krajnje specifičan. U ovom trenutku se od Srbije i Crna Gore traži da potpiše sporazum sa Amerikom da neće izručivati državljane te zemlje stalnom Međunarodnom krivičnom sudu, ali ovim se čini još jedan korak dalje od toga, ona se ovim odriče i prava da ona sudi tim ljudima na području ove zemlje, zato što je zaista presedan i skrivena norma i to nigde u obrazloženju ne piše, skriveno je i na jedan prevaran način je i uneto u ovaj tekst, ali to se mora videti jer je to suština ovog što se predlaže. Dakle, videli ste, u zakonu se govori o tome da naši sudovi sude za ova dela, dakle iz Glave DžVI, a sve drugo što se desilo u ovoj zemlji, a poznato je da je ona bila u ratnom stanju 1999. godine, kako to sada odjednom da naši sudovi mogu da sude za ono što nisu mogli pre izvesnog vremena? Kako to da sada naši sudovi i naše pravosuđe postaše sposobni? Kako to više nema govora o međunarodnim pravima, nigde se ne pominje sud u Hagu u tekstu ovog zakona, a ni u obrazloženju? Kako to sada odjednom postasmo mi sposobni da sudimo posle izručenja Šljivančanina, Simatovića i Stanišića, kao i ostalih lica koja su bila interesantna? Znate, to postaje političko pitanje. To ne može da se posmatra samo kao personalno pitanje, kome će se suditi ovde. Više Hag nije interesantan, jer je dobio ono što je hteo i samo se tako može objasniti ovakav odnos prema tim pitanjima. Dakle, nema nikakvog drugog obrazloženja ovde, samo se kaže da su državni organi Republike Srbije određeni zakonom nadležni da postupaju, a nikakva ograničenja nisu predviđena, sem što u zadnjoj odredbi zakona, član 21, stoji da će se započeti postupci završiti tamo gde su započeti. To znači da što je započeo Hag ima da završi, ako je neko nešto započeo kod nas, mislim na sud u Šapcu, u Prokuplju, to će se završiti a sve drugo ide na sud u Beograd. Zašto ne pomenemo i Hag, da i tu Hag spada. Dakle, ono što je Hag započeo ima da se završi, kako to objašnjavamo u Predlogu zakona. To je najbolja potvrda da je SPS bio u pravu kada je od početka tvrdio da za ova dela treba da sude naši sudovi i da nisu postojale nikakve pravne smetnje u našim zakonima, jer se sada iz ovoga vidi ako su te smetnje postojale, u čemu su se sastojale, jer se ništa u zakonu nije uradilo što bi predstavljalo stvarno otklanjanje tih smetnji. Oko tužilaštva isto tako, ništa se tu suštinski ne unosi novo. Tužilac je mogao da izvrši normalan raspored kadrova i da sude za ova dela, ako je to hteo mogao je da obrazuje posebnu jedinicu, mogao je i to, bez biranja novog specijalnog tužioca. Mi sada imamo tri tužioca u sistemu: jednog glavnog, imamo za organizovani kriminal, imamo sada za ratne zločine, pa to nigde nema, molim vas. Mi razgrađujemo tužilaštvo da bi obezbedili kontrolu nad njim od strane izvršne vlasti, jer jedinstvo tužilaštva tu nije moguće obezbediti i potpuno se negira njegova uloga i stvara se slika specijalnih organa da bi se sudilo za zločine i proglašava se šta su to zločini. Naravno, sada se tu ide i dalje, predlaže se da tužioca bira Skupština, zamenika bira sam tužilac, i tako se strogi uslovi postavljaju, kaže se - moraju se imati uslovi kao za okružnog tužioca. O ustavnim odredbama da tužioca bira Narodna skupština, bukvalno je shvaćena, da zamenike ne bira, tužilac je funkcija a ne personalno pitanje i statusno pitanje. Zamenik vrši funkciju tužioca i nema nikakvog razloga da se on izuzima, da on bude činovnik koga postavlja tamo neki šef. To su apsurdi koji samo treba da obezbede nešto drugo. Evo, to je, po mom mišljenju, ono što predstavlja pravu suštinu jednog ovakvog propisa, iako se on u praksi prikazuje na jedan sasvim drugi način, kao vid saradnje sa Haškim tribunalom. Molim vas, sarađivati mogu samo ravnopravni organi, ne mogu sarađivati organi koji nisu ravnopravni. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Anđelković nije prisutan. Ovim je iscrpljena lista poslaničkih grupa, pošto više nema prijavljenih za reč. Pitam, da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo? Narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika želi reč? Neko drugi ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89?
Nije valjda da su ostali predstavnici ostali bez teksta nakon ovakve argumentovane rasprave o Predlogu zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina? Na kraju rasprave, želim još jednom da podvučem ono što je najbitnije u stavovima SPS-a povodom eventualnih počinilaca ratnih zločina u dešavanjima kojima smo bili izloženi u prethodnih 10, 12, pa i ranijih godina. Dakle, SPS se ničim ne zalaže da počinioci ratnih zločina ne moraju da snose odgovornost za svoja nedela. Nikako ne možemo da opravdamo ono što je činjeno od dolaska DOS-a na vlast, a to je preuzimanje krivice na nas, na Srbe, na državu Srbiju, na građane Srbije za sve ratne zločine koji su počinjeni na prostorima bivše SFRJ. Dakle, i do sada, po odredbama krivičnog procesnog zakona, po odredbama Krivičnog zakona SRJ, koji je sada preimenovan u Osnovni krivični zakon, kako se i u ovom predlogu zakona navodi, u glavi DžVI Osnovnog krivičnog zakona jesu stipulisana krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava. I do sada su postojale osnove da se pred okružnim sudovima vode postupci protiv eventualnih počinilaca ratnih zločina. I vođeni su. Ministar je juče, koliko se sećam, u jednoj izjavi pomenuo nekoliko primera i ne bih želeo da ih ponavljam. Međutim, suština donošenja posebnih zakona jeste u predstavljanju naše države spremnom za saradnju sa nekakvim haškim tribunalima i prenebregavanje jedne činjenice da smo mi već načeli Ustavom zagarantovano jedinstvo pravosudnog sistema koje je jedino nadležno, kao jedinstven državni organ, da sudi. Već smo formirali posebne državne organe za borbu protiv organizovanog kriminala. Sa tog pravnog aspekta se sada formiraju posebni organi koji će procesuirati učinioce ratnih zločina. Sa zadovoljstvom mogu da konstatujem da ministar piše, a možda će udostojiti moju malenkost i odgovora. Da li to treba da znači da ćemo uskoro imati odredbe kojima će se stvarati posebni državni organi za borbu protiv kriminala belih okovratnika? Da li to znači da ćemo imati posebne tužioce, posebna sudska veća, posebne pritvorske jedinice za počinioce tzv. političkog kriminala? (Vladan Batić: Za vas hoćemo.) Nosioca vlasti. Crimes of abuses of ponjer, gospodine ministre. Dakle, postoji i to na zapadu. Da li ćemo mi na takav jedan katastrofalan način rasturiti jedinstvo našeg pravosudnog sistema, preuzimati neka rešenja iz anglosaksonskog pravnog sistema i inkorporirati ih u naše kontinentalno pravo i na takav način stvoriti jednu mešavinu koja neće značiti ama baš ništa? Niko neće znati ko može da ga goni, za šta, na koji način, da li će specijalni tužilac da ga goni po jednom osnovu, po drugom osnovu i da li će sve to biti u jednoj funkciji, a ta funkcija će se zvati očuvanje vlasti. Konkretno, u obrazloženju ovog predloga zakona kaže se da je cilj donošenja ovog zakona efikasnije sprovođenje postupka protiv lica okrivljenih za ratne zločine. Pa, zar se nije moglo izmenama Zakona o krivičnom postupku ili Zakona o sudovima naložiti nadležnim sudskim organima, nadležnim istražnim organima efikasnije delovanje po pitanju progona eventualnih počinilaca ratnih zločina, ili se mora donositi u jedinoj fabrici koja u Srbiji radi, a to je ova politička fabrika, ovaj parlament, jedina fabrika koja radi i koja zadovoljava kriterijume koji su propisani u inostranstvu. Da li se mora pristupati donošenju nekakvih zakona, kao što je ovaj koji je danas na dnevnom redu, kao što je bio onaj o organizovanom kriminalu, kada smo pokušavali na sve moguće argumentovane načine i najkorektnije moguće da vas upozorimo da ne treba da primenjujete neka rešenja koja su suprotna međunarodnom pravu, kada nas niste poslušali pa ste posle mesec ili koliko dana ipak morali pod pritiskom međunarodne javnosti da usvojite ta rešenja. Da li ćemo i ovog puta stvarati nekakve institucije, nekakva rešenja koja neće biti u interesu dizanja kredibiliteta naše države, koja će biti samo tu da pokažu da smo mi spremni za saradnju, ma kakav se pritisak za saradnju na nas vršio? Dakle, mogao se, u cilju efikasnijeg vođenja postupka protiv eventualnih počinioca ratnih zločina,izmeniti Zakon o krivičnom postupku, Zakon o sudijama, Krivični zakon, osnovni ili republički, a ne donositi jedan poseban zakon. S druge strane, ne mogu, a da ne primetim da je u toj, najblaže rečeno, servilnosti prema interesima tzv. Haškog tribunala, mnogo rešenja preuzeto iz Statuta Haškog tribunala i mnogo puta se pokušalo da se preuzmu neki od načina rada Haškog tribunala. Prva stvar koja pada u oči jeste vezana za član 3, u kojem se kaže da su državni organi Republike Srbije određeni ovim zakonom nadležni za vođenje postupka protiv učinilaca krivičnih dela koja su izvršena na teritoriji bivše SFRJ. Da li to znači da ovi državni organi neće moći da vode postupke protiv učinilaca ratnih zločina u toku 1999. godine na teritoriji Srbije i na teritoriji Kosova i Metohije, onih koji su izvršili agresiju na našu zemlju? Daljim letimičnim pregledom odredbi ovog predloga zakona vidi se da se konstituišu posebni organi od posebnih lica koja će biti višestruko plaćena samo da bi se efikasnije sprovodio postupak za gonjenje lica koja su eventualno počinila ratne zločine. Tu se kaže da se bira tužilac za ratne zločine. Njega bira Narodna skupština, ali se ne vidi ko ga predlaže. Možda ministar, važeći javni tužilac, republički javni tužilac, ko? To se ne vidi iz Predloga zakona. Zamenika tužioca postavlja i razrešava sam tužilac. Da li je tu moglo da se pribegne nekim drugim rešenjima? Naš stav prema ovom zakonu je proizašao iz našeg mišljenja da ovakav predlog posebnog zakona koji stvara posebne organe nije potreban, već da su se u okviru postojećih rešenja u pravosudnom sistemu mogli efikasnije, ako je to u nečijem interesu, goniti eventualni počinioci ratnih zločina. Takođe, moramo da konstatujemo da i ovde u ovom zakonu postoje mnoge nejasnoće. Dakle, mi smo podneli amandmane da se svaki član briše. Ovaj zakon za Socijalističku partiju Srbije nije prihvatljiv, niti je prihvatljiv princip da se stvara poseban pravosudni sistem i posebni organi za gonjenje, posebne institucije za posebna krivična dela. Ali, ako pogledamo član 9. možemo da vidimo da je za postupanje u predmetima krivičnih dela iz člana 2. ovog zakona nadležan Okružni sud u Beogradu, kao prvostepeni, a za odlučivanje u drugom stepenu nadležan je neposredno viši sud. Ako se vratimo malo na odredbe Zakona o sudovima, da li je neposredno viši sud Vrhovni sud, da li su konstituisani apelacioni sudovi, znamo da nisu i to nas dodatno dovodi u jednu situaciju apsurda koja može da znači dodatne komplikacije. Dalje, članom 14. uvode se odredbe da se saslušanje svedokamože vršiti putem video konferencijskih veza. U skladu sa načelom javnosti, načelom neposrednosti neophodno je omogućiti okrivljenom pravo na odbranu, da sasluša, da pogleda u oči onoga ko ga tereti za dela koja mu stavlja na dušu. Da li će putem konferencijske veze on moći da se odbrani i da li je to zaštita prava na odbranu? Nije. To u našem pravosudnom sistemu ne postoji, niti u kontinentalnom pravosuđu.Takođe, možete odlučiti o zaštiti ličnih podataka, tačnije, uvodi se institut zaštićenog svedoka članom 15. To je što se tiče pravila postupka. Posebna pritvorska jedinica za izdržavanje pritvora u određenom krivičnom postupku. Zašto posebna pritvorska jedinica? Zar ove pritvorske jedinice ne mogu biti u funkciji koja im se nalaže ovim? (Predsedavajuća:Narodni poslaniče, utrošeno je vreme za vaše izlaganje.) Beneficirani radni staž i posebna vrsta nagrada putem visokih plata za funkcionere u ovim državnim organima takođe slikovito govori o tome kakva je namera ovog zakona. Dakle, dodvoriti se onima koji traže i žele da optuže nas Srbe za počinioce svih ratnih zlodela i zločina na prostorima bivše SFRJ i baciti krivicu na srpskinarod. Zbog svega toga Socijalistička partija Srbije neće prihvatiti i neće podržati ovakav predlog zakona.
Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Vladan Batić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što slušamo dva dana je potpuni paradoks na nivou teatra apsurda. Dakle, svi oni koji su godinama prigovarali protiv vođenja postupka pred Haškim tribunalom i tražili da se postupci vode ovde sada iznose argumente protiv. Dakle, svi se deklarativno zalažu da se sudi ratnim zločincima. Svi se deklarativno zalažu da se sudi svim ratnim zločincima. Svi su za to da se svim ratnim zločincima sudi pred našim sudovima, ali su oni iz opozicije, koji su ovde govorili, protiv donošenja ovakvog zakona koji upravo omogućava da se svim ratnim zločincima, ma gde bili počinjeni ti ratni zločini na prostorima bivše SFRJ i bez obzira na njihovo državljanstvo, odnosno nacionalnu pripadnost, sudi pred našim sudovima. To je apsurd i to je nastavak priče o lažnom patriotizmu. Dakle, oni koji su protiv ovog zakona su za to da se našim sunarodnicima i našim državljanima i dalje sudi u Hagu. Glasajte protiv ovog zakona - glasateza Haški tribunal. Dakle, ako glasate protiv ovog zakona, vi glasate za Haški tribunal. Te priče su nešto što je već viđeno. Znamo kako se završilo. Nažalost, neki bi da i dalje nastave da pričaju iste priče. Još nešto, niko ovo nije sugerirao Vladi Republike Srbije. Ideja za donošenje ovog zakona je apsolutno onoga koji vam se sada obraća sa ove govornice, ministra pravde u Vladi Republike Srbije. Ja sam apsolutno autentični predlagač i ni sa jednim zvaničnikom međunarodne zajednice pre realizacije ove ideje nije razgovarano. Zašto je to učinjeno? Da bismo jednostavno pokazali da imamo jedno novo stanje svesti, da prihvatamo neke evropske standarde, da možemo da izgradimo institucije sposobne da budu kompatibilne sa nekim evropskim standardima i sa nekim evropskim principima. Ovaj zakon, ponavljam još jednom, odnosi se na sve ratne zločine počinjene na teritorijama bivše SFRJ i odnosi se na sve koji su ih počinili, bez obzira da li su bili državljani neke od država sa teritorije bivše SFRJ ili neke strane države. Šta to znači? To znači da će ovaj zakon omogućiti da se nekim licima, koja su počinila ratne zločine na štetu građana Srbije i srpskog naroda, sudi ovde. Možda direktno, možda u odsustvu, a vi ste protiv toga. To uslovljava pitanje realizacije naknade štete itd. Neko ili neće da čita zakon ili neće da razmišlja o onome što je u zakonu napisano. Ovaj zakon omogućava čak i da se albanskim ratnim zločincima, za koje po hiljaditi put ponavljam da su najveći u Evropi posle Drugog svetskog rata, sudi ovde. Ja sam tražio od Štajnera da se predaju našim pravosudnim organima Tači, Čeku i Haradinaj, jer postoje optužnice, a postoje čak i presude za terorizam, za napad na ustavno uređenje i za genocid koji su oni počinili. Formalno - pravno tačno je da su postupci mogli da se vode i do sada. Imamo normirana krivična dela i ponavljam još jednom da se ovo odnosi na sve, bez obzira gde su počinjeni, na sve ratne zločine. Nema izuzetka da može da se sudi za neke, a ne može za druge. Za najteže i za sve one koji su predviđeni ne samo statutom Haškog tribunala, ne samo Osnovnim krivičnim zakonom, bivšim Krivičnim zakonom SRJ, nego i Ženevskom konvencijom iz 1949. godine. Zašto ovakvi sudovi, osposobljeni, specijalizovani, profilisani? Potreban je veći stepen bezbednosti, potrebna je ujednačena sudska praksa, potrebno je da se izbegnu pritisci na sud, ovde je vrlo aktivno haško bratstvo. Ti veliki junaci koji se kriju po nekim mišjim rupama i koji su idejni tvorci zavere i pokušaja državnog udara koji se završio smrću Zorana Đinđića, oni će lako izvršiti pritisak na neki sud. Bilo je pritisaka na Okružni sud u Prokuplju i zato je izmešteno vođenje tih procesa u Prokuplju u Okružni sud u Beogradu. To je realnost, to je bila realnost. Dakle, zato je predviđeno da se to procesuira pred jednim sudom, a upravo procesuiranje pred jednim sudom ukazuje da ne verujemo da će biti puno takvih postupaka, ali želimo Evropi i svetu da pokažemo našu spremnost i našu zrelost da ovaj težak i neprijatan posao radimo sami.Potrebna je specijalizacija, kao što je potrebna i za organizovani kriminal. Mi do pre nekoliko godina nismo imali organizovani kriminal. Do pre nekoliko godina nismo imali ratne zločine. Zakoni koji su pravljeni, Krivični zakon i Zakon o krivičnom postupku, nisu imali u vidu ni organizovani kriminal, ni ratne zločine. I odmah da vam unapred kažem da ćemo napraviti specijalizovane pravosudne organe za borbu protiv korupcije i to uopšte nije nikakva razgradnja pravnog ili pravosudnog sistema. To je upravo želja da se pred licem pravde nađu svi oni koji su se ogrešili o zakon. Bilo je tu i nekih ružnih konstatacija donacijama preko Ministarstva pravde, da otklonimo to jednom zasvagda. Ni jedan jedini dinar, dolar, cent, marka, nikad iz inostranstva nije ušao u kasu Ministarstva pravde. Jedan jedini protokol koji sam ja potpisao je bio sa nemačkom vladom za rekonstrukciju zgrade Vrhovnog suda, ali direktno je nemačka vlada angažovala izvođače radova, nikakav ugovor sa tim u vezi nije pravilo Ministarstvo pravde. Pomenuo je neko neku grčku donaciju. Bila je neka grčka pomoć pravosuđu, ali ne u vreme ove vlade, nego u vreme one trojne vlade, prelazne, između 5. oktobra i 25. januara. Vršene su neke istrage i te pare su završile u kasi savezne administracije, u kasi bivše SRJ. Dakle, to su sve racionalni razlozi zašto treba doneti jedan ovakav zakon. Ponavljam još jednom, ko je protiv ovog zakona, taj je za nastavljanje suđenja našim ljudima u Hagu. Hvala.
Zaključujem načelni pretres i, saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv zakona, naziv Glave I "Uvodne odredbe" i član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpske radikalne stranke podnela je amandman na član 1. i na naziv zakona i naslov iznad člana 1, tražeći da se brišu. Razlozi za to su što već sam naziv zakona upućuje na to da se zakon odnosi na organizaciju i nadležnost državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina, prejudicirajući unapred da je neko izvršio ratni zločin i da je ratni zločinac, ne uvažavajući osnovnu ustavnu postavku da niko nije kriv dok se pravosnažnom presudom ne oglasi krivim, pa je stoga, ukoliko je Vlada i htela jedan ovakav zakon, on morao da se odnosi na osumnjičene da su izvršili ratne zločine. Mi smo vam u načelnoj raspravi dali mnogo argumenata u prilog tome da je ovaj zakon suvišan u našem pravnom poretku, da je to jedan politički zakon i da će naneti veliku štetu našoj državi, smatrajući da ste zakon doneli pod pritiskom međunarodne zajednice i posebno Haškog tribunala. Očigledna je volja poslaničke većine da se zakon donese. Posledice se neće odnositi samo na poslaničku većinu, već na celokupnu srpsku javnost, odnosno na sve građane Srbije i naravno na državu Srbiju. O tom potom, imaćemo prilike da to vrlo brzo vidimo i da se suočimo. Onda, ko će snositi odgovornost za ovakvu politiku. Pored toga, članom 1. je predviđeno da se ovim zakonom uređuje obrazovanje, organizacija, nadležnost i ovlašćenja državnih organa i njihovih organizacionih jedinica radi otkrivanja i krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela određenih ovim zakonom. Član 2. Zakonika o krivičnom postupku nas upućuje da krivičnu sankciju učiniocu krivičnog dela može izreći samo nadležni sud u postupku koji je pokrenut i sproveden po ovom zakonu, misli se na Zakon o krivičnom postupku, a ne na neki poseban zakon, kao što je ovaj zakon. Ministar je pokušao da nas ubedi da će po ovom zakonu moći da odgovaraju i Tači i Haradinaj, zaboravio je Bajrama Redžepija koji bi morao da potpadne pod jurisdikciju ovakvog jednog suda koji će biti očigledno formiran, ali nije nam rekao da li će i Norac i Ante Gotovina takođe moći da odgovaraju po ovom zakonu, ili će pred ovim specijalnim sudom po ugledu na Haški sud odgovarati samo Srbi, i to na osnovu svedočenja nekih za koje onaj osumnjičeni neće znati ni ko su ni kako se zovu ni odakle su, dakle, lažnih svedoka, putem video konferencijske veze kakva više nigde u svetu ne postoji. Da li će Solana moći da odgovara po ovom zakonu i na osnovu ovog zakona za NATO bombardovanje 1999. godine? Postavlja se pitanje zašto moramo da donesemo ovaj zakon, ako imamo Osnovni krivični zakon koji predviđa u Glavi DžVI krivična dela na koja se ovaj zakon i odnosi. Nije tačno ovo što je ministar rekao, da mi doskoro nismo imali krivična dela predviđena kao ratne zločine. U Glavi DžVI su krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava koja su uostalom i predmet ovog zakona, 19 krivičnih dela od 1993. godine, neka predviđena još 1990. godine, samo su kazne menjane 2001. godine. Prema tome, nikakva nova krivična dela se ne uvode i ovaj zakon se odnosi na krivična dela iz Glave DžVI Osnovnog krivičnog zakona. (Predsedavajuća: Da li koristite i pet minuta kao zamenik predsednika poslaničke grupe?) Vidite kako su Italijani uhvatili, negde u inostranstvu, državljanina Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije, pilota Šišića, i osudili ga na kaznu zatvora od 40 godina zbog krivičnog dela koje su kvalifikovali kao ratni zločin, jer je oboren jedan helikopter u vreme NATO bombardovanja, kada je u avionu bilo i državljana Italije. Naša država, naravno, ništa nije učinila po tom pitanju. Mi nismo ni smatrali da je on ratni zločinac, bilo je ratno stanje, on je imao komandu da to uradi. Bila je zabrana leta, ali oni su jednostavno došli do čoveka, uhapsili ga, osudili i završili posao što se njihove javnosti tiče. Hoćemo li mi da tražimo ekstradiciju Norca ili Gotovine iz Hrvatske, da im sudimo po ovom zakonu? Sumnjam. Ne verujem da je naša Vlada spremna na ovako nešto. Pokazala je svoj stav prema ratnim zločincima onog momenta kada je pustila iz zatvora 1.900 Šiptara, kojima je mogla, na osnovu postojećeg zakona, Krivičnog zakona, da sudi i osudi ih za ratne zločine i dokaže u postupku koji je redovan pred našim sudovima da su činili ratne zločine. Ne treba nama, izgleda, sud koji će suditi ratnim zločincima. Nama treba sud koji će suditi određenom broju Srba koji su učestvovali u odbrani svete srpske zemlje, svog naroda, ne bi li međunarodna javnost saznala da je u Srbiji osuđeno toliko i toliko ljudi za krivična dela genocida ili za bilo koje krivično delo koje se smatra ratnim zločinom, i to će, naravno, biti odlična potpora za postupak koji se vodi pred međunarodnim sudom pravde u Hagu za naknadu ratne štete koju Bosna i Hercegovina i Hrvatska traže od naše zemlje. Koliko je pametno da ovo uradimo? Mi smo pokušali da vas ubedimo i pokušaćemo kroz obrazlaganje amandmana da vas ubedimo još jednom da to ne treba da činimo. Ponavljam, ne smatramo da ne postoji mogućnost da ima individualne krivične odgovornosti i da je moguće da je neko počinio neko delo koje se može okvalifikovati kao ratni zločin, i to može da se dokaže u redovnom postupku i pred redovnim sudovima, ali na ovakav način i sa ovakvim zakonom nije dobro da se radi. Posledice će biti katastrofalne i neće se odnositi samo na našu generaciju, nego na mnoge generacije koje dolaze iza nas.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Amandman na isti član 1. podneo je narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ćete koristiti i vreme kao ovlašćeni predstavnik? Kao zamenik predsednika, u redu.
Dame i gospodo, naš generalni stav prema ovom zakonu jeste da on nije prihvatljiv sa stanovišta našeg pravnog sistema i zbog toga smo podneli amandmane da se svi članovi ovog predloga zakona brišu. Naime, član 1, kako se može videti, predviđa da se ovim zakonom uređuje obrazovanje, organizacija, nadležnost i ovlašćenja državnih organa i njihovih organizacionih jedinica radi otkrivanja i krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela određenih ovim zakonom. To, shvaćeno ovako kako piše, pretpostavlja da naša država i naš pravosudni sistem, niti naši pravi organi gonjenja nisu do sada imali mogućnost da gone eventualne počinioce ratnih zločina, što nije tačno. Nije tačna tvrdnja uvaženog gospodina ministra, koji nažalost više nije u sali, da onaj ko glasa protiv zakona jeste za to da se u Hagu vode postupci protiv učinioca ratnih zločina. Praksa pokazuje drugačije. U našoj zemlji su već povedeni postupci protiv počinilaca ratnih zločina. Ti postupci se vode. Ukoliko je bilo evidentnih pritisaka na sud i organe gonjenja, na tužilaštva, moralo je da se pristupi većim i jačim merama obezbeđenja lica koja rade u tim organima, da se na taj način zaštite od tih pritisaka. Uopšte nije potrebno donositi poseban zakon, konstituisati nove državne organe, a da pri tom već svi preduslovi postoje da se i okružna tužilaštva, da se okružni sudovi bave pitanjima progona eventualnih počinilaca ratnih zločina. Zbog toga je suvišno da se članom 1. uređuje obrazovanje posebnih organa za gonjenje, odnosno otkrivanje učinilaca krivičnih dela ratnih zločina. Smatramo da je već moguće da naša država procesuira eventualne počinioce ratnih zločina. Smatramo da za to ne treba da bude nadležan Haški tribunal. Mi smo za to da se samo poštuju odredbe Osnovnog krivičnog zakona (ranije Krivičnog zakona SRJ) i Zakona o krivičnom postupku, takođe, Zakona o javnom tužilaštvu. To je suština našeg stava. Zbog toga smo predložili da se ovaj član 1. briše. Ponoviću još jednom, apsolutno ne stoji tvrdnja da onaj ko je protiv ovog zakona jeste za Haški tribunal. To je neistina, blago rečeno. Postoje sve pretpostavke za procesuiranje eventualnih počinilaca ratnih zločina i to je jedina istina. Onaj ko misli drugačije, laže pre svega sebe. Dalje, moram da kažem da je i ovo jedan od dokaza da se ovakav zakon donosi iz političkih razloga, ne iz pravnih, jer postoje pravni preduslovi za gonjenje učinilaca krivičnih dela ratnih zločina, ali postoji politički pritisak koji se vrši na aktuelnu DOS-ovsku vlast u našoj zemlji, koja će još samo malo biti vlast, da pristupi konstituisanju posebnih organa i da prizna da MUP, javno tužilaštvo i pravosuđe do sada nije gonilo počinioce ratnih zločina. Takođe, iz ovog može da se vidi jedna kontradiktornost koja se iz izlaganja gospodina ministra mogla čuti. Da li smo ovim zakonom mi dovedeni u situaciju da krivično gonimo strane državljane i da li će takva situacija biti prisutna onda kada se eventualno usvoji ovakav zakon? Čisto sumnjam da će aktuelna vlast pristupiti krivičnom gonjenju bilo kog stranog državljanina. Ovo je zakon koji će omogućiti da se mi, tačnije DOS-ovska vlast predstavi kao spremna na političke kompromise i na prihvatanje uslova ili pritisaka koji dolaze iz inostranstva. Nažalost, neki se smeju, ali tako je biloi kod Zakona o organizovanom kriminalu, a nakon mesec dana videli smo da ste sve usvojili ono što ste rekli. Ruku na srce, ako koza laže, rog ne laže, stenogrami su tu, pa pročitajte. Ko ne veruje, videće. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran R. Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, žao mi je što ministra nema, jer me je opominjao da ne slušam, ali znam šta će ministar ovde da priča, jer o ovome govori već nekoliko meseci, da će ovaj zakon da se usvoji. Nije bilo sporno. Međutim, kada je reč uopšte o ovom članu zakona, zašto smo predložili da se briše, moram da kažem i da podsetim, mi smo svih ovih godina govorili da smo protiv Haškog tribunala i da smatramo da je naše pravosuđe osposobljeno da sudi za zločine protiv čovečnosti. Koristim termin koji je zapisan u Krivičnom zakonu. Dalje, to smo učinili i za to imamo sposobne sudije, imamo sposoban sud. Naravno, uvek je potrebno usavršavanje, i to nikada nije bilo sporno. Uvek je bila potrebna bolja tehnička opremljenost, ali je neophodno da se ljudima koji su optuženi i koji treba da budu optuženi za ratne zločine sudi ovde, pred našim domaćim pravosuđem. Prema tome, kada govorimo protiv ovog zakona, nemamo nikakve dileme da je naš politički stav da treba procesuirati sve optužnice, vezano za ratne zločine, ovde u zemlji. Zašto predlažemo da se ovaj član briše i zašto smo protiv ovog zakona? Potpuno je jasno, jer ovaj zakon i ovaj član jednostavno polazi kao da je bombardovanje bilo juče, kao da zemlja nije postojala, kao da nikakav zakon nije postojao, kao da nemamo ni sudije, ni tužilaštvo, ništa, i da treba početi i praviti od početka. Kako moj drug kaže, prijatelj, čak se takoreći ovim članom i ovim zakonom ne rešava sudski postupak, ne rešava se sud, ne rešava se obrazloženje ili, bolje reći, krivično delo; rešava se samo ko će da tuži i ko je tužilac, i izdvajanje i dalje cepanje tužilaštva, kako bi lakše moglo da se utiče na tužilaštvo. Kada imate deset tužilaca za deset različitih stvari, za organizovani kriminal, ratne zločine, za Marka, Janka, kišu, vodu, sunce, onda vi imate deset tužilaca, a od tih deset na pet ćete da utičete. Kada imate jednog, ako na njega ne možete da utičete ne možete ništa. U tome je suština. A da je to tako, to smo čuli juče. Sedam godina sam bio zamenik šefa poslaničkog kluba i godinu dana šef poslaničkog kluba i nisam znao da mi je funkcija istražnog organa i da imam pravo da saslušavam ljude u Centralnom zatvoru. To nisam znao. Pogrešio sam, bio sam neuk, ne znam, nisam znao, ali to nisam zaista znao. Kada dobijemo ovoliko javnih tužilaca sa raznim funkcijima i sa ovakvim obrazloženjem, onda će izgleda i svi poslanici početi da budu pomoćnici zamenika tužioca i da pišu prijave i da vode postupak. Šta se rešava? To je najmanje, cinkaroš, to je sitno, nego pomoćnici zamenika tužioca koji će u stvari da vode postupak i da pišu krivične prijave i da vode krivične prijave. To je razlika. Cinkaroš, to je sporedno. Šta se rešava ovim članom, čak i ovim zakonom? Ne rešava se krivično delo ratnog zločina i to da nismo mogli da sudimo. Sudili smo, prekjuče smo završili jedan proces za zločin protiv čovečnosti, protiv ove grupe, kada je reč o Prokuplju, a govorim o Srbima. Ne znam ko je pustio onih 1.700, a ja sam lično gledao kasetu, video njihove izjave, pa ćete da kažete da ja tada nisam imao pravo, ali nisam mogao da verujem šta su govorili. Uši sekli, ne mogu da ispričam sve šta su radili ovde, jer bi bilo toliko ogavno. Kada bih ispričao šta su oni na video kaseti rekli, šta su radila ta dva brata, puštena u onoj grupi od 1.900 oslobođenih. Zašto njima nismo sudili za ratne zločine? Nismo imali zakon. Nije tačno, imali smo Zakon o krivičnom postupku, imali smo Glavu DžV, i imali smo gde se kaže da se sudi svima onima koji učine delo zločina protiv čovečnosti. Nije tačno, nismo imali to pre toga, pa zbog toga nismo predvideli u zakonu. Imali smo predviđeno u zakonu, da sudimo za zločine protiv čovečnosti. Ovim zakonom se ništa od toga ne rešava. Sudiće se upravo po tom članu i po tom zakonu, samo će postupak voditi neki novi tužilac. Ovo bi moglo da se zove ne za ratne zločine, nego zakon o državnom tužiocu za ratne zločine. U tom slučaju bismo onda mogli da pričamo da li ovaj zakon može ovako da funkcioniše ili ne.
Narodni poslaniče, niste dali amandman na naziv zakona, nego na član 1. Bilo bi dobro da i u raspravi govorimo o sadržaju amandmana. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Srpska radikalna stranka je u ovom amandmanu tražila da se briše član 2, kao što tražimo da se i ovaj zakon povuče iz skupštinske procedure i da se više nikada niko ne seti da je bio na dnevnom redu. Ako pogledate šta je napisao predlagač u članu 2, onda vidite da postoje mentalni problemi u odnosu na naziv zakona. Zašto? U članu 2. predlagač ukazuje da se radi o krivičnim delima iz Glave DžVI Osnovnog Krivičnog zakona, a to su krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Ako već to radite, onda je u naslovu zakona trebalo da kažete da je to zakon o organima, ali protiv čovečnosti i međunarodnog prava, a ne počinilaca ratnih zločina, jer tako je nešto izbegao čak i Haški tribunal. Kada je Savet bezbednosti formirao Haški tribunal, on je dao jedan veliki dugačak naziv tom tribunalu, ali nigde nije upotrebio reči ratni zločin,nego teške povrede humanitarnog prava itd. Čuo sam ovde da će da se sudi i strancima. Zašto da sudimo strancima, kada su oni već bili osuđeni? I Klinton je bio osuđen, i Bler je bio osuđen u odsustvu, a neki su bili osuđeni ovde na bazi vođenog postupka i njihovog prisustva, pa ste doneli Zakon o amnestiji, a Koštunica potpisao pomilovanja, pa su neki otišli ni krivi ni dužni, a radi se o delima iz te Glave DžVI. Kaže gospodin Batić da ovim zakonom treba da prikažemo novo stanje svesti. Mi smo uvek bili svesno orijentisani. Naša odlika je upravo normalna svest, zdrava sredina. Nas bije glas. Ti su došli 5. oktobra, o kojima je gospođa malopre dobacila. Stalno se pokušava da se nešto što je devijantnoprikaže kao normalno i put ka Evropi. Kaže da treba da sledimo Evropu i evropske standarde. Kada je ta Engleska povela postupak protiv nekog svog vojnika zbog događaja? Kada je Francuska vodila postupak protiv nekog svog vojnika, pripadnika Legije stranaca? Kada je Italija vodila postupak protiv nekog svog vojnika? Amerika je vodila samo protiv jednog majora u Vijetnamu. Nikada više. Primenimo te standarde. Ko to u Evropi ima poseban zakon za suđenje učiniocima eventualnih krivičnih dela ratnih zločina? Niko. Čak i Nemačka nema taj zakon kao poseban. Ima samo poseban zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, gde isporučuje strance, nikako svog državljanina. To stoji u njihovom zakonu, stoji u obrazloženju njihovog ministra koji je to morao da obrazlaže. Ko će da sudi Nemcima u Nemačkoj što su prekršili svoj Ustav pa bombardovali Srbiju 1999. godine? Glava DžVI ima 19 krivičnih dela. Od toga 6 krivinih dela su mirnodopska krivična dela. Da vas podsetim, uzimanje talaca, međunarodni terorizam itd. Ako idemo po značaju pojma ratnih zločina, samo 12 krivičnih dela postoji, više nego ceo statut Haškog tribunala. On ima samo tri člana o krivičnim delima. Kodifikacija koja je izvršena 1977. godine je samo odraz onoga što postoji u našem pravnom sistemu, a to su i Ženevske i Haške konvencije, koje se tiču oružanih sukoba, koje su kompletno sadržane u svim našim krivičnim postupcima. Zašto poseban organ? Kaže, na taj način ćemo da izbegnemo pritiske. Ne, na taj način ćemo da napravimo tri Haška tribunala u Beogradu. I, onaj koji je za ovaj zakon, on je za formiranje jednog suda koji će biti nehumaniji nego Haški tribunal. Zašto? Jer će Haški tribunal sa svojim presudama da bude matrica za serijsko izricanje 2000 presuda ovde. Kada izađe neko iz Vlade, pa kaže da ovde možda ima desetak ljudi kojima treba suditi, zašto da se pravi poseban sud za 10 ljudi. Ne, nego ovim sudom želi da se dokaže da je instalisan kriminal. Zato mi ne dozvoljavamo da se formira ovaj poseban sud i vi koji dižete ruku za ovaj zakon, vodite računa o tome da pogrešno aplaudirate. Nemojte da pravite sud protiv svoje dece.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Ako gospođa predsedavajuća ne primećuje što je njena dužnost, da u sali nema više od 40 poslanika, možda je iluzorno da mi to reklamiramo. Dame i gospodo, u prilogu ovom amandmanu i pokušaju Srpske radikalne stranke da vas argumentovano ubedimo da ne stoji ono što nam je ministar u obraćanju nakon završene rasprave u načelu rekao, i da razlozi za donošenje ovog zakona nisu neki evropski i svetski standardi koje mi treba da usvojimo, nego upravo obrnuto, da mi stvaramo jedan presedan pod pritiskom međunarodne javnosti ili možda nas oni doduše i ne pritiskaju mnogo nego naša Vlada želi da bude toliko servilna da čini i ono što čak međunarodna zajednica nije ni pomislila da treba da uradi. Možda je problem u Vladi, a ne u međunarodnoj zajednici kojoj Vlada želi da se dodvori. Amerikanci, kako je moj kolega Krasić rekao, ne samo da nisu nikada sudili svojim državljanima za ratne zločine, sem u jednom slučaju, nego traže sada.... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, izvinite. Ja vas molim da isključite mobilne telefone u sali na sednici Skupštine. To je nedopustivo.) ... da potpišemo sa njima bilateralni sporazum, da njihovi državljani ne mogu da odgovaraju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu za izvršene ratne zločine. Šta to govori? To govori u prilog onome što mi tvrdimo, da taj standard koji navodno postoji u svetu, postoji samo u glavama članova Vlade Republike Srbije, i nigde više. Što je najtužnije, mi ćemo verovatno kao država takav bilateralni sporazum sa Amerikom potpisati, ali ćemo zato formirati posebno veće, krivično veće u Okružnom sudu koje će suditiza navodne ratne zločine. Smanjićemo troškove koje UN imaju za suđenje u Haškom tribunalu. Ovo što u Hagu ima završiće se kao postupak do 2008. godine. Sud će se rasformirati. Mi ćemo nastaviti da se o svom jadu zabavljamo. Dodatne troškove ćemo imati po ovom zakonu i to zaista nisu mala sredstva, a nepotrebna su, jer su, ako ih i ima, mogla da se usmere upravo na poboljšanje rada postojećih pravosudnih organa. Ako nam samo za jedan kvartal treba ovde negde oko 250 miliona dinara, vidite koliko će nam trebati iduće godine, pa će se to, verovatno, i povećavati. Apetiti rastu. Oni koji budu radili u tom veću i ovi tužioci dodatno će ucenjivati Vladu što se troškova tiče, a pitaj boga oca koliko će koštati plaćanje tih izmišljenih svedoka i navodno oštećenih. Vlada Srbije još jednom ima šansu, evo dok se ne završi rasprava u pojedinostima, da povuče ovaj sramni predlog zakona i da omogući našim pravosudnim organima da rade u skladu sa postojećim Krivičnim zakonom i u skladu sa Zakonom o krivičnom postupku, da ne idemo na štetu svoje države, a ukoliko istraju u ovome snosiće svu odgovornost, naravno ne samo političku, videćemo kakvu još, u budućnosti za štetu koju će sigurno prouzrokovati čitavoj državi i građanima Srbije.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Dragan Jočić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula.
Vidim da ministra nema u sali. Poslanike je prekinuo u razgovoru da bi ga čuli, a sada kada treba da čuje druge on je izašao. Ali, kakav ministar takvo i ponašanje. Što se tiče člana 2, on glasi: "Ovaj zakon primenjuje se radi otkrivanja i krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela određenih u Glavi DžVI Osnovnog krivičnog zakona". U obrazloženju za član 2. se kaže: "Članom 2. Predloga zakona precizno se utvrđuju krivična dela pri čijem otkrivanju se primenjuju odredbe ovog zakona". Pa, ne utvrđuju se precizno. Zato smo i predložili amandman koji glasi: "Ovaj zakon primenjuje se i radi otkrivanja i krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela predviđenih članom 5. Statuta Međunarodnog krivičnog tribunala za bivšu Jugoslaviju". Dakle, ako gospodin Batić kaže na konferenciji za štampu da će Haški tribunal određene slučajeve prepuštati ovoj državi, onda i ova država mora imati nadležnosti za to, što bi ministar pravde morao da zna. U obrazloženju našeg amandmana se kaže - Predlog zakona ne sadrži mogućnost da domaći organi otkrivanja i gonjenja krivičnih dela i sudovi vode postupak za zločine protiv čovečnosti, koji su u nadležnosti Međunarodnog krivičnog tribunala za bivšu Jugoslaviju. Prema tome, vrlo je jasno zašto smo mi ovo predložili. Iz ove formulacije proizilazi da sud koji će biti formiran neće suditi za sva dela. S druge strane, zločini se još dešavaju. Prema tome, kako to da ministar na ovakav način staje iza ovog člana? Inače, široj javnosti nije poznato da su 8. avgusta 1996. godine razmenili pisma gospodin Butros Butros Gali, generalni sekretar UN, i Vladislav Jovanović, šef Diplomatske misije Jugoslavije u UN, i u tom svom pismu Vladislav Jovanović je priznao nadležnost Haškog tribunala i otvaranje kancelarije Haškog tribunala u Jugoslaviji. E, sad, taj deo tajne diplomatije nikako da se obelodani, znate, da mi saznamo sadržinu tih pisama, ali nešto je o tome bilo u stranoj štampi 1996. godine. Međutim, 1998. godine profesor Kosta Čavoški je objavio knjigu "Hag protiv pravde", u kojoj je obelodanio podatke o razmeni tih pisama, pa bi bilo veoma važno da konačno ili ova skupština ili Ministarstvo inostranih poslova iz sefova izvadi ta pisma i obelodani ih, kako bismo se i mi upoznali sa tom tajnom diplomatijom i imali više saznanja o nadležnostima naših organa koji se predlažu ovim predlogom zakona. Zato predlažem da se naš amandman usvoji. Pazite, ako se naš amandman ne usvoji, onda priča o antihaškom lobiju ne stoji. Dakle, ako se usvoji ovaj amandman, onda će nadležnosti suda biti šire i sudiće se za sva krivična dela predviđena članom 5. Ako se ne usvoji, onda je jasno ko predstavlja antihaški lobi. Mislio sam da to Vlada zna, pošto ne zna, evo prilike da im se kaže.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić reklamira povredu Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege, zaista želim da upozorim gospođu predsedavajuću, mislila sam da to neće biti potrebno, na član 117. Ovaj parlament se do te mere samoomalovažava da je to više neizdrživo. Što nas Vlada ne uvažava sami smo krivi, ali ni jedni druge ne uvažavamo. U sali gde nema više od 50 poslanika, i to uglavnom poslanika opozicije koji rade po amandmanima, zaista je iluzorno dalje raditi. Zbog toga molim predsedavajućeg da postupi u skladu sa članom 117. Mislim da nema potrebe da ga čitam. Vezano je za prikupljanje kartica koje se nalaze u poslaničkim klupama, što je i obaveza službe da uradi, a poslanici se ne drže stava 1. člana 117, da kartice ponesu sa sobom kada izađu iz sale, i da onda u skladu sa članom 82. utvrdi kvorum ili da pauzu dok se poslanici ne okupe, da radimo, jer je ovo zaista izuzetno važna materija i nije u redu da sami sebe ovako omalovažavamo.
U potpunosti se slažem sa strogom primenom Poslovnika. Član 117. u drugom stavu propisuje da ako narodni poslanik napušta salu Narodne skupštine dužan je da karticu ponese, ako ne služba će poneti. Sve što mogu u interesu samopoštovanja je da ličnim primerom poštujem Poslovnik i to je nešto što ja uvek činim kada napuštam salu Narodne skupštine. Nažalost, to nije slučaj sa svima nama, ali biće ako je strpljenja. Molim službu Narodne skupštine da sve kartice narodnih poslanika u poslaničkim klupama gde nema poslanika dostave sekretaru Narodne skupštine, a ona će ih vratiti narodnim poslanicima. [[Žagor.]] Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Ispostavljen je zahtevi predlog i molim sve narodne poslanike da postupaju isto kao zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, i da postupanjem u Skupštini dokažu samopoštovanje i poštovanje Skupštine, a ne dobacivanjem. [[Žagor.]] Narodnom poslaniku Dušanu Cvetkoviću izričem opomenu zbog kršenja Poslovnika Narodne skupštine i dobacivanja predsedavajućem iz poslaničke klupe. Ono što ja pokušavam da dokažem predsedavanjem je da se Poslovnik u razmatranju ovog zakona tumači najblaže što može i tako ću nastaviti do kraja rasprave u pojedinostima. Poslaničke grupe SRS i SPS imaju koncept brisanja svih članova, što podrazumeva potpuno široku argumentaciju kada je u pitanju zahtev da se zakon ukloni iz procedure. Poslanici DSS-a i SSJ-a imaju amandmane sa izmenama teksta. Primena Poslovnika u ovom slučaju podrazumeva poštovanje teme koju razmatramo, ali ne uklanja obavezu poštovanja drugih članova ovog poslovnika. Ja ću raspravu u pojedinostima, po Poslovniku, pratiti poštujući ideju koju su poslaničke grupe imale pri predlaganju amandmana. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi o amandmanu na član 2. javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vjerica Radeta i Đura Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Za razliku od Vladana Batića, ministra u Vladi Srbije, mi srpski radikali nismo lažni patrioti, iako nećemo glasati za ovaj zakon. Žao mi je što je ministar izašao, bilo bi dobro da čuje da je, u najmanju ruku, drsko ono što je rekao, da su poslanici koji ne glasaju za ovaj zakon za izručivanje naših građana Haškom tribunalu. Što se tiče predloga za brisanje člana 3. ovog zakona, u samom obrazloženju je negirano ono što je gospodin ministar ovde rekao i u obrazloženju mog amandmana jasno stoji da je oblast odgovornosti pojedinaca za koje postoji sumnja da su izvršili krivična dela određena u Glavi DžVI Osnovnog Krivičnog zakona, u pogledu organa, nadležnosti, organizacije i postupka, kompletno uređena našim postojećim pozitivnim propisima, što očigledno znači da mi iz SRS apsolutno nismo protiv da se goni neko ko je osumnjičen za pojedinačno izvršeno krivično delo koje može da se podvede pod ratni zločin. Član 3. ovoga zakona, kao i sam naslov zakona, negira u pravu opštepriznatu prezumpciju nevinosti, koja glasi - niko ne može biti smatran krivim za krivično delo dok to ne bude utvrđeno pravosnažnom odlukom suda. Na ovaj način, naslovom ovog zakona i članom 3. ovog zakona Vlada je kao predlagač prekršila član 27. stav 3. Ustava Srbije, član 11. stav 1. Opšte deklaracije o pravima čoveka Ujedinjenih nacija, član 6. stav 2. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, član 8. stav 2. Američke konvencije o ljudskim pravima, član 7. stav 1. tačka 2) Afričke povelje o pravima čoveka i naroda. Gospodo, ako donosite zakone u suprotnosti svim ovim međunarodnim deklaracijama, onda neka vam to služi na čast, kao što vam služi na čast vaš odnos prema Haškom tribunalu i prema svemu što se dešava u Haškom tribunalu. Znam da ćete vi odbiti ovaj moj amandman i da ćete glasati za zakon, zato što vi sa zadovoljstvom pratite sve što se dešava i sami učestvujete u svim događajima vezanim za Haški tribunal, a sad donosite zakon, pa ćete imati zadovoljstvo da u Srbiji uživate na isti način. Imaćete pritvorsku jedinicu, imaćete zaštićenog svedoka, imaćete specijalne sudije i specijalne tužioce sa perikama i inkvizitorskim togama, nalik na Karlu del Ponte, jer jedino neko ko liči na Karlu del Ponte, neko ko je bez časti i obraza, čija čast se, i u zakonu ste predvideli, meri hiljadama evra, može da obavlja ovako nečasan posao. Oni koji su trenutno u Haškom tribunalu i oni kojima ćete vi suditi za eventualno učinjene ratne zločine, gospodo, nemaju cenu. Cena koju ste vi uzeli za njihove glave je cena članova Vlade, a ne onih ljudi koji su u Haškom tribunalu, niti onih kojima će biti ovde suđeno. Gospodin ministar reče da će na osnovu člana 3. biti moguće suditi i Hašimu Tačiju, Haradinaju i Čekuu, a ja dodajem, valjda i Mirku Norcu i Anti Gotovini, ali gospodin ministar nije rekao pravu istinu, a istina je da se ovaj zakon donosi za dve ili tri hiljade naših mladića, pripadnika vojske, pripadnika policije, koji su učestvovali na Kosovu u borbi protiv šiptarskih ... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, bez obzira na širinu argumentacije, nemate prava da za govornicom definišete ni broj ni koja su to lica na koja će biti primenjen zakon. Možete da izrazite sumnju, ali takve stavove ne možete izricati za govornicom.) Gospođo Čomić, gospodin ministar je tačno nabrajao imena koja sam ja malopre nabrojala, a ja izražavam otvorenu sumnju da se radi o te dve-tri hiljade vojnika i policajaca, kojima je bilo planirano da se sudi u Bugarskoj. Tamo je počeo da se gradi nekakav logor za te vojnike, pa je bugarska vlada odbila da to uradi i onda vi ovde brzom brzinom proširujete zatvore, uređujete zatvore, pravite pritvorske jedinice, pripremate sudove, pripremate tužioce da sude onima koji nisu ni krivi ni dužni, a oni koji su zaista eventualno činili ratne zločine i oni koji su utvrđeno činili ratne zločine, njih ste puštali iz zatvora. Imali ste ih u zatvoru, vi ste ih puštali, abolirali, oslobađali ih, a zakon donosite upravo onako kako je donet i Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, kako je donet haški statut, isključivo za pripadnike srpskog naroda, i to za patriote u redovima srpskog naroda, a takvih je, hvala bogu, najviše.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, povreda Poslovnika.
Pozivam se na član 28. Poslovnika i zaista okrivljujem predsedavajućeg za ovakvo stanje u parlamentu. Ako ona nije u stanju da radi u skladu sa Poslovnikom, nema nikakvo pravo da traži od nas da se ponašamo u skladu sa Poslovnikom i da nam još izriče disciplinske mere. Ako sam istakla povredu Poslovnika i tražila da se, u skladu sa članom 117, prikupe kartice koje stoje u poslaničkim klupama, koje je služba i prikupila i nakon toga ponovo su ubačene neke nove kartice, i odmah tražila da se utvrdi kvorum, saglasno članu 82, nije mi jasno zašto predsedavajući do ovog momenta još uvek to nije učinila, nego nas pušta da govorimo i čeka da li ćemo se prikupiti ili da li će poslanici poslaničke većine doći. Zaista ne želim da govorim ovde pred 30 poslanika. Poslovnikom ste smanjili kvorum za rad sa 126 na 84. Ako nismo u stanju da obezbedimo prisustvo 84 poslanika, dajte da svi izađemo, ova skupština ne treba da postoji. Da li shvatate da svako od vas, bez obzira kojoj poslaničkoj grupi pripada, na taj način skrnavi ličnost narodnog poslanika, funkciju narodnog poslanika. Šta je ovo, da li je ovo neki neformalni skup? Kako se ponašamo? Ovo je formalni skup samo kada predsedavajući izriče disciplinske kazne, koristeći svoja diskreciona ovlašćenja koja ne znače zloupotrebu, ali vrlo često jesu zloupotreba. Ako ste vi svi saglasni sa tim, meni je zaista žao, ali ja moram da izađem za govornicu i da ovde kažem ono što mislim. Još jednom upozoravam predsedavajućeg da se prvo ona ponaša u skladu sa Poslovnikom i da nauči i ostale poslanike onda da poštuje red koji su ovim nakaradnim poslovnikom propisali, ali eto koji hoćemo, takvog kakav jeste, da poštujemo.
Uvidom u stenogram možemo utvrditi da u prethodnom javljanju niste tražili utvrđivanje kvoruma. Član 117. stav 2. i nakon što je služba uklonila kartice stanje na monitoru je bilo 103, 101 pa 95 narodnih poslanika i to je kvorum. Sada imate uredan zahtev za kvorum i molim da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo raspravu u pojedinostima o članu 3. Još jednom podsećam sve narodne poslanike na obavezu da se pri ulasku u salu poslanička kartica ubaci u elektronsku jedinicu za glasanje, to je poslovnička obaveza, pri izlasku iz sale da je sa sobom nose i po Poslovniku poslanici koji su na stalnom radu imaju obavezu učestvovanja u utvrđivanju kvoruma. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, povreda Poslovnika.
Pozivam se na član 82. stav 6: "Ako predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe izrazi sumnju u postojanje kvoruma utvrđenog primenom elektronskog sistema za glasanje, predsednik stavlja na uvid računarski izvod prisutnih narodnih poslanika." Naravno, tražim da mi se dostavi računarski izvod prisutnih narodnih poslanika, i to tražim zbog toga što na moje oči narodni poslanici koriste tuđe kartice, a kada mi to dostavite onda ću tražiti da izreknete meru koja po Poslovniku sledi. Kako ćemo to da dokažemo? Verovatno isto onako kao što ste u postupku protiv šefa poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke Tomislava Nikolića koristili video zapise, pa niste mogli ništa da vidite, pa onda saslušanje svedoka. Ja sam spremna da svedočim ko je zloupotrebio tuđu karticu i da vidimo hoćete li biti dosledni i izreći odgovarajuću disciplinsku meru koja je predviđena ovim poslovnikom.
Molim Službu Narodne skupštine da narodnoj poslanici Gordani Pop-Lazić, zamenici predsednika poslaničke grupe SRS, dostavi listing sa poslednjeg utvrđivanja kvoruma između 12,55 i 13,00 časova. Reč ima narodni poslanik Đura Lazić, kao podnosilac amandmana na član 3. u istovetnom tekstu.
Poštovana predsedavajuća, kolege i koleginice narodni poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na član 3. predloženog zakona kojim tražim d se ovaj član 3. briše, jer smatramo da je ovaj član nelogičan, mada kako je napisan i kako je ministar Batić obrazložio može da ima nekog smisla i može da pije vodu, kako naš narod kaže. Da bih dao konkretno obrazloženje zašto tražim da se briše ovaj član ja ću ga u celosti pročitati: "Državni organi Republike Srbije određeni ovim zakonom nadležni su za vođenje postupka protiv učinilaca krivičnih dela iz člana 2. ovogzakona, koja su izvršena na teritoriji bivše SFRJ". Utvrđivanje ovakve nadležnosti, dakle to je ovaj tekst člana, jeste ono zbog čega tražimo da se ovaj član briše, zato što je praktično nemoguće ovaj član sprovesti. Prvo, nemoguće je iz više razloga, a pre svega, zbog toga što najmanje ima pravo da nam govori da će ovaj član biti izvršen, onaj koji je predlagao zakon o amnestiji šiptarskih terorista, ubica, koji su klali, masakrirali srpski i ostali nealbanski živalj na Kosovu i Metohiji i apsurdno je očekivati da će taj čovek izvršiti ovo obećanje i njemu verovati. Drugo, kako možemo da očekujemo sprovođenje ovog člana za počinioce krivičnih dela koja se predviđaju glavom DžVI Osnovnog krivičnog zakona na prostorima SFRJ, ako znamo kako se Slovenija, Hrvatska i ostale republike odnose prema onome što se događalo. Da li je neko u Sloveniji pomislio da optuži nekog u Sloveniji zbog onih silnih ubistava naših vojnika koji su samo vršili svoju ulogu, časnu ulogu odbrane svoje zemlje i služili vojni rok? Zar očekujete da će neko iz Slovenije isporučiti nekog našim sudovima, da odgovaraju za te zločine nad našim vojnicima? Zar očekujete da će neko iz Hrvatske da isporuči nekog njihovog državljanina zbog mnogih zločina koji su učinjeni nad srpskim narodom u Krajini i u ostalim delovima Hrvatske? Zar očekujete da će se ponovo doneti odluka o vraćanju već oslobođenih terorista iz naših zatvora, da im se ponovo sudi u našoj zemlji? Oslobođeni su ljudi protiv kojih su donesene presude, dokazana njihova krivica, njihovi zločini, a oslobođeni su. Evo poslednji slučaj Šefćeta Muslijua, koji je činio zločine na području opština Bujanovac i Preševo, čija je odgovornost dokazana. Ne može da se obezbedi njegov dolazak, pojavljivanje pred našim pravosudnim organima. Čak se ide dotle u tim apsurdima da su oni koji su učestvovali u redovima tzv. oslobodilačke vojske Preševa i Bujanovca amnestirani i sada su uključeni u tzv. multietničku policiju. Čak ima nekih koji su i ranjeni u tom obračunu sa našim policajcima i vojnicima, sa pripadnicima bezbedonosnih snaga, a sada nose uniformu naše policije i rame uz rame idu sa pripadnikom srpske nacionalne zajednice ili drugih. Pa kako možemo da očekujemo primenu ovog člana, pored svih ovih nedoslednosti i realnog stanja i odnosa drugih republika bivše SFRJ prema događajima koji su se odigrali proteklih godina rata, koji su podsticani od strane velikih sila. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, pa narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Hvala. Dame i gospodo, ovaj član 3. upravo govori u prilog onoga što sam i povodom prvog člana govorio, da mi u stvari imamo regulisano krivično zakonodavstvo povodom zločina koji se čini protiv čovečnosti, i ovde, u krajnjem slučaju, u članu 3. precizno piše da su državni organi Republike Srbije određeni ovim zakonom nadležni za vođenje postupka protiv učinilaca krivičnih dela iz člana 2. ovog zakona, a tamo se jasno kaže da je član 2. ovog zakona vezan za Glavu DžVI Osnovnog krivičnog zakona (krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava). Prema tome, i ovim članom se jasno kaže da je država Srbija, bivša Jugoslavija, kako god hoćete, uredila materiju odgovornosti za činjenje zločina protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Znači, to je apsolutno bilo poznato. Uostalom, pouzdano znam, siguran sam u to, da je svaki vojnik imao taj član zakona kod sebe kao obavezu pridržavanja međunarodnih normi i međunarodnih zakona, kako ne bi činio zločine protiv čovečnosti. Znači, taj deo posla nema nikakve dileme. Ovde mi predlažemo brisanje zato što je ta materija jednostavno uređena. Samo je trebalo postupati po njoj i ovaj zakon je, iz toga proističe takođe, samo zakon da se uvede javni tužilac, da se uvede neko posebno odeljenje u Centralnom zatvoru; tamo već ima stotinu posebnih odeljenja, ima doduše i kod upravnika zatvora posebno odeljenje, kad odlazi na saslušanje, to sam juče čuo, ali nema nikakvih razloga za ovaj član. Zamislite sada da ako imamo zakon o šećeru, npr, sada usvojimo zakon gde uvodimo javnog tužioca da se bori protiv kršenja zakona o proizvodnji i prodaji šećera i onda kažemo - a taj tužilac je obavezan da primenjuje zakon o šećeru. To je potpuno analogno, besmisleno da pišemo novi zakon kojim potvrđujemo prethodne članove zakona, po kome će neki sud, a ne neki sud nego postojeći sud, da sudi. Znate, iz ovoga se onda jasno može videti sledeća stvar i ministar je to danas rekao, ja ne razumem, poslednjih dana takva kampanja i logika i priča, sve su krivi neki antihaški lobisti, sve je krivo neko haško bratstvo, nisam čuo za haško bratstvo, a za antihaški lobi, pa to svi čitamo u novinama, 70% građana Srbije pripada antihaškom lobiju; 70% građana Srbije je protiv Haga, to znači da je 70% građana Srbije antihaški lobi, to nije sporno. Ne razumem koga vi u stvari napadate kada to govorite, tih 70% građana Srbije koji su protiv Haškog tribunala. Ali mi smo celo to vreme govorili - dajte, zašto nije počeo proces protiv Šljivančanina. Uostalom, pa i ovaj član zakona govori da kad država hoće da napravi ekces, ona ga napravi. Zašto Šljivančanin nije uhapšen u pola četiri nego u 12 sati noću? Da bi se napravio ekces, da bi se pohapsili oni koji su branili Šljivančanina i da bi se potukla policija sa tim mladićima tamo i da bi prekjuče na Čukarici pretukla sve klince po kafićima, upadajući u te kafiće, jer ne zna kako drugačije da im se sveti za to što je došlo do sukoba kod Šljivančanina. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da ne dobacuju, ispravljajući jezičke pogreške, jer je to kršenje Poslovnika.) To je suština. Znači, iz tih razloga smatramo, vrlo jednostavno, da ne treba ponavljati u novom zakonu kojim će se suditi, ponavljati prethodne članove, ponavljati članove zakona koji regulišu ovu materiju, nego naprotiv treba da afirmiše i ministar pravde, žao mi je što nije ovde, a nas opominje kad bilo šta kažemo. Valjda je kulturnije kad izađeš, nego kad dobaciš i komentarišeš, jer to znači da pratiš. Ti pratiš moju diskusiju zato mi sad dobacuješ, ali kad izađeš onda ne pratiš uopšte. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ako može vratite se sadržini amandmana.) Naravno, po amandmanima. Ništa se ti ne sekiraj. Znači, nema potrebe da se ovde to piše, nego da ... (Milka Marinković dobacuje sa mesta.) Milka, ja se ne tresem nego energično govorim, a ti ako se treseš, to ti raspravi kući kod tvog muža. Nemoj da mi dobacuješ ubuduće. Čim mi dobaciš, ja odmah moram da odgovorim ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, bili ste upozoreni da se bez obzira na dinamičnost rasprave, koja je posledica vrlo dobrih odnosa među narodnim poslanicima, trenutno vratite sadržaju amandmana koji ste podneli). Ovde je neophodno, u stvari, da ministar, ili barem u obrazloženju ovog zakona jasno se kaže da je država i do sada imala jasnopreciziranu i uređenu materiju borbe protiv zločina protiv čovečnosti i protiv međunarodnog prava, jer u stvari u ovom zakonu to piše. Ako piše, onda ne treba napadati da nismo imali uslove za to, nego naprotiv, treba jasno saopštiti da je to uređena materija i da se nadamo da će vrlo brzo oni koji su bombardovali most u Lužanima biti takođe podvedeni i započet proces protiv njih pred ovim sudom koji se ovde planira.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Narodna poslanica Milka Marinković traži repliku. Nemate osnov za repliku, to je bilo direktno obraćanje dvoje narodnih poslanika koji su kršili Poslovnik.
Član 3. Predloga ovog zakona govori nam o tome da će se formirati neki novi državni organi Republike Srbije, koji će suditi i voditi postupak protiv učinilaca krivičnih dela iz Glave DžVI Krivičnog zakona, a to su ona krivična dela protiv humanitarnog prava. Formiranje tih novih državnih organa koštaće nas, kako u obrazloženju stoji, 273 miliona dinara za poslednji kvartal ove godine, a već imamo Ministarstvo unutrašnjih poslova, imamo javno tužilaštvo, imamo sudove koji to mogu da rade. Postavlja se pitanje zašto nam sada treba neki novi tužilac, zašto nam treba neko novo veće koje će suditi u ovom postupku, a po Krivičnom zakonu, a biće to opet te sudije iz tog okružnog suda, zašto nam treba posebna pritvorska jedinica, ako imamo okružni zatvor, koji to uslovi moraju da budu u toj pritvorskoj jedinici za osumnjičene, kako vi kažete, za ratne zločine? Ako ćete da se ugledate na Hag ili ako se predlagač ugleda na Hag, možda će tamo organizovati i teretanu, možda će postojati neko igralište za male sportove, to će koštati; možda će morati da postoji televizor u pritvorskoj jedinici, lap top, ne znam šta će već morati da postoji, ako je već posebna, po nečemu mora biti posebna, nije samica, nego je drugačija od ostalih pritvorskih jedinica, to iziskuje posebne troškove, a ne znamo zašto je to potrebno kad već imamo okružni zatvor. I ako su ove pare obezbeđene u budžetu, što sumnjam, trebalo je taj novac usmeriti na poboljšanje uslova svih pritvorenika, a ne samo onih koji će biti optuženi i osumnjičeni za ratne zločine. Dakle, novo je - pritvorska jedinica, novo je - javni tužilac za ratne zločine, pa čak moramo da imamo i posebno odeljenje za obavljanje administrativno-tehničkih poslova, a to je ono - zavedite predmet, razvedite, odnesite do nadležnog suda i tome slično. Po čemu će to osoblje u Okružnom sudu u Beogradu biti nešto posebno u odnosu na sve druge zaposlene koji obavljaju te administrativno - tehničke poslove? Stvara se privid formiranja nekih novih državnih organa, navodno od velikog značaja, a oni su samo predviđeni iz tog razloga što je potrebno iz velikog broja ljudi koji obavljaju javnotužilačku funkciju izvući jednog, ako budete u stanju i tog jednog, koji će biti spreman da radi ovaj prljavi posao, ili nekolicinu sudija koji će biti spremni da sude u ovakvom kvazisudu. Ubeđeni ste da to sudije, koje su položile zakletvu da rade po Ustavu i zakonu, neće činiti u skladu sa ovim zakonom i morali ste da stvorite mogućnost, bez obzira što imamo Zakon o sudijama i što imamo Zakon o javnom tužilaštvu i što se ovo ne uklapa u ova dva zakona, pa da napravite neki predlog zakona koji će predstavljati formu da tako nešto i postoji. Mi smo, naravno, protiv toga. Još jedan amandman kojim se traži brisanje člana 3. i dodatno obrazloženje za povlačenje ovog zakona iz procedure.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na isti član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Dragan Jočić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula.
Član 3. glasi: "Državni organi Republike Srbije određeni ovim zakonom nadležni su za vođenje postupka protiv učinilaca krivičnog dela iz člana 2. ovog zakona, koja su izvršena na teritoriji bivše SFRJ". Naš amandman na član 3. predlaže da se posle reči "Jugoslavije" dodaju reči "bez obzira na državljanstvo učinioca ili žrtve". To je, pre svega, zbog toga što se Predlog zakona izjašnjava samo o teritorijalnoj nadležnosti državnih organa Republike Srbije, što ostavlja mogućnost za različito tumačenje njihove realne i personalne nadležnosti. Dakle, smatramo da mora nadležnost suda da se proširi na sva lica koja su vršila ratne zločine, bez obzira na njihovo državljanstvo. Međutim, prihvatanje ovog zakona mi uslovljavamo, naravno, našim prvim amandmanom na član 2. jer u članu 3. se kaže: "Državni organi Republike Srbije određeni ovim zakonom nadležni su za vođenje postupaka protiv učinilaca krivičnih dela iz člana 2." To je ključni problem. Ako se ne usvoji naš prethodni amandman, gde predlažemo da se krivična dela obuhvate po vrsti i nazivu člana 5. Statuta Međunarodnog krivičnog tribunala, onda ne možemo da prihvatimo ni član 3. Dakle, ovde je suština, kao da je napravljena neka nagodba između vlasti i međunarodnih faktora - vi sudite za nešto, a za glavne stvari ćemo mi suditi u Hagu. Prema tome, stav gospodina Batića o tome ko je za, a ko je protiv Haga je bez ikakvih argumenata. Ko ne bude prihvatio naš amandman koji obuhvata član 5. Statuta, ulazi direktno u antihaški lobi. Ovo je pitanje znanja, a ne trenutnog opredeljenja. Prema tome, vrlo je jasno da se uvažavamo kod ovoga. Nisam slučajno rekao šta su potpisali Butros Gali i Vladislav Jovanović. Ovaj predlog zakona, ovako predložen, ide ispod nivoa tog predloga iz 1996. godine. Taj dogovor, odnosno razmena pisama nije išla u formi ugovora, zato što bi onda morala da bude ratifikovana u Skupštini. Mi ne znamo tačno kako glasi dogovor, a što se ne objavljuje. Prema tome, ko ne bude prihvatio ovaj naš stav, vrlo nam je jasna pozicija. S druge strane, nedavno su osuđenačetiri vojna lica, dva oficira i dva vojnika, zbog zločina na Kosovu. Tamo su ubili dva lica i dobili ukupno 35 godina. Ne znam da li je predlagač razmišljao o tome da ovakva formulacija otvara mogućnost za odgovornost policije. Zato vam skrećem pažnju da ove naše amandmane uvažite, a ne, kao Vlada Srbije, olako odbijate. Mi smo izneli argumente. Dakle, autoritet naših amandmana izveli smo iz argumenata. Vladino obrazloženje u jednoj rečenici da to nije osnovano, mislim da jednostavno ne može da se prihvati, zato što nije iznet nijedan pravni argument. Mi ne možemo da osporimo to što je Vlada navela odbijajući naš amandman, zato što ne navodi činjenice. Ono što se ne zasniva na činjenicama ne može da se osporava činjenicama. Zato ovaj amandman, kao i prethodni, preporučujem vašoj pažnji.
Da li se još neko prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Da.) Reč ima zamenik predsednika, poslanička grupa SRS, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege, danas sam odlučila da idem do kraja po pitanju kvoruma, ne bi li se udostojili narodni poslanici i predsedavajuća da se pridržavaju Poslovnika o radu Narodne skupštine. Stoga, pozivam se na član 116. stav 2. u kome stoji - za narodnog poslanika koji koristi identifikacionu karticu drugog narodnog poslanika, odnosno na drugi način zloupotrebljava elektronski sistem za glasanje, predsednik Narodne skupštine predlaže meru udaljenja sa sednice. Naravno, to je njeno diskreciono pravo, ali da vidimo kolika je njena principijelnost. Ovde, u računarskom izvodu, imamo kao prisutnog Igora Soldatovića u trećem redu, drugo sedište do gospodina Dragiše Popovića. Kartica koja je zloupotrebljena naočigled ostalih poslanika, a nisam išla dalje, kao i gospođe Nataše Mićić koja je predsednik Narodne Skupštine i čija je kartica do vaše. Nigde u Poslovniku ne stoji da njena kartica mora da bude ubačena kada nije prisutna na sednici. Upravo zbog toga i ima potpredsednika Skupština, kome ustupa vođenje sednice onda kada ona nije tu. Ona je samo narodni poslanik, prva među jednakima, koja ostvaruje sva prava isto kao i svi drugi poslanici. Dakle, mi, ako smo prisutni, imamo ovde neka prava, imamo neke obaveze, imamo pravo da dobijemo i dnevnicu što smo tu, a ako nismo nema dnevnice, ako popodne niste tu, dobićete pola dnevnice ili troškova za put, a isto tako i gospođa Nataša Mićić. Njenu karticu neko neprestano zloupotrebljava kada nije tu. Tražim da se za gospodina Dragišu Popovića izrekne mera, a u skladu sa članom 116. stav 2. Pozivam vas da zaista porazmislite sada kako ćete postupiti, jer diskreciono pravo ne znači zloupotrebu ovlašćenja. Za zloupotrebu ovlašćenja ide se na sud.
Podsećam narodnog poslanika Branislava Vakića da sednica traje, kvorum postoji, a da je dobacivanje iz klupe kršenje Poslovnika. Zahvaljujem. Objašnjenje za obe primedbe. Primedbu po redu drugu već ste dali i dobili ste objašnjenje, na zahtev elektronskog sistema za utvrđivanje kvoruma elektronska jedinica koja određuje prisustvo predsednika Narodne skupštine nije osetljiva. Znači, u situaciji kada se elektronskim sistemom da traženje kvoruma, sa vaših ekrana na poslaničkim jedinicama nestaje ime. Narodnu poslanicu Natašu Jovanović podsećam da imamo kvorum i da dobacivanje iz klupe podrazumeva kršenje Poslovnika Narodne skupštine. Zahvaljujem. Traženje kvoruma - sva imena svih narodnih poslanika, osim narodnog poslanika Slobodana Pavlovića koji nije više sa nama, a koji su registrovani prethodno u istoj poslaničkoj jedinici, bivaju izbrisana. Ime predsednika Narodne skupštine ne biva izbrisano. Za tačnost moje tvrdnje možete dobiti informacije od službe koja je zadužena za elektronsku opremu, koja opslužuje Skupštinu. Prvi deo vaše tvrdnje je da gospodin Igor Soldatović nije bio pristan. To je vaša tvrdnja. Na osnovu člana 84. stav 2. dužna sam da vam dam uputstvo da imate prava da tražite sednicu Administrativnog odbora na kojoj će se utvrditi činjenica o nečemu što vi tvrdite. Podsećam na kraju da imamo kvorum za odlučivanje i primenu Poslovnika Narodne skupštine. Zbog toga što je narodna poslanica nezadovoljna objašnjenjem, zakazaću sednicu Administrativnog odbora na kojoj će se raspravljati o tvrdnjama narodne poslanice da je bilo zloupotrebe kartice. Na kraju, po članu 28. Poslovnika Narodne skupštine moja je obaveza da kažem da je posao predsedavajućeg da sluša i da meri atmosferu na samoj sednici Narodne skupštine. Ono što je očito, to je, uz izvinjenje narodnim poslanicima, namera da se u atmosferu Narodne skupštine unese nedopustivo i da se izbaci tolerancija koja je postojala za vreme rasprave o ovom svima nama izuzetno važnom zakonu. Ja mogu samo da stojim iza svoje tvrdnje, da će se rasprava o ovom zakonu voditi prema Poslovniku Narodne skupštine u atmosferi uvažavanja narodnih poslanika. Da li se još neko javlja u raspravi o pojedinostima po amandmanu na član 3? (Ne.) Na naziv Glave II "Organizacija i nadležnost državnih organa", naslov iznad člana 4. i član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, tražio sam da se član 4. Predloga zakona briše. Naime, bez obzira na tvrdnje koje je gospodin ministar Batić ovde iznosio, barem dok je bio to kratko vreme u sali, da ovaj sud koji se organizuje neće biti namenjen isključivo Srbima, svi postupci ove vlade ukazuju i ubeđuju me da će isključivo biti obrazovan za Srbe. Naime, Ministarstvo pravde je pre otprilike godinu i po dana poništilo presude protiv čelnika NATOalijanse i same NATO alijanse, konkretno protiv Bila Klintona, Tonija Blera, Havijera Solane. Nekima od tih, osim što ste poništili pravosnažne sudske presude za ovakva krivična dela zbog kojih treba da bude formiran ovaj sud, čak ste prostirali i crvene tepihe. Kakve su zločine oni činili na ovim prostorima u toku vazdušne kampanje 1999. godine? Bombardovana je bolnica, što je očigledan primer kršenja prava i običaja rata. Bombardovan je jedan civilni voz u kome je bilo 30-tak i više civila koji su nastradali. Bombardovano je više civilnih mostova koji nisu imali bitnog značaja za funkcionisanje Vojske Jugoslavije, na kojima su stradali isključivo civili, pa čak i jedan svetski šampion iz matematike. Bombardovani su gradovi, sam centar grada Aleksinca ili Niša, i to sredstvima koja nisu dozvoljena čak da se koriste ni protiv oružanih snaga sukobljene strane. Vi ste poništili presude ljudima koji su izdavali naređenje da se ovakvi ciljevi bombarduju. Nedavno ste osudili gospodina Milanovića za bombardovanje RTS-a. Neću da ulazim u to da li je on znao ili nije, to je već neka druga priča. Ali, pitam vas, šta je sa onima koji su naredili bombardovanje? Šta je sa onima koji su pritisli okidač, da ti radnici RTS-a nastradaju? Sama ta kampanja koja je vođena ima sva obeležja genocida i ratnog zločina. Kao njeno poslednje sredstvo korišćeno je i bombardovanje elektroprivrede, a svi znamo od kakvog je značaja električna energija, da sa nemanjem struje dolazi do pojava kao što su bolesti, zaraze, glad. Cilj je bio da se Srbija i srpski narod gurnu u 15. vek. Drugi takav sličan primer da će taj sud biti isključivo za Srbe jeste puštanje oko 2000 albanskih terorista, koji su pravosnažno bili osuđeni od srpskih sudova za terorizam i ratne zločine. Jedan od oslobođenih je čak i u sudskom procesu, a i javno kada je davao svoj prvi iskaz, priznao da je silovao devetogodišnju devojčicu, a zatim je ubio, samo zato što je Srpkinja. Sam njegov iskaz ima sva obeležja i genocida i ratnog zločina i kršenja prava i običaja rata. Vi ste takve ljude oslobađali. Prvi je sa tom politikom počeo Vojislav Koštunica, kada je oslobodio Fjoru Brovinu, potpisao čovek amnestiju. Čak su i neki poslanici, dok su poslanici Srpske radikalne stranke ovde izlagali, pitali odakle nama toliko prava da njih kritikujemo. Odakle vama, gospodo, prava da sve te zločince oslobađate, odakle vama to moralno pravo? Da li su vam to pravo dali građani kada su glasali za vas? Da li su vam to pravo dali članovi porodice? Imate li obzira prema tim licima koja su nastradala od tih zločinaca? Sada se pojavljuje Vladan Batić i piše o nekim sudovima za ratne zločine. Kaže da će ovih 2000 terorista da bude vraćeno u Srbiju radi novog postupka, vođenje postupka prema njima. Koliko je meni poznato, za ovih godinu i po dana niti je ova vlada tražila da se neki od tih šiptarskih terorista pojavi pred domaćim sudovima, niti su nekoga od njih nama isporučili. Postavlja se pitanje ko će vam biti taj javni tužilac za ovaj specijalizovani sud? Hoće li to biti možda Bil Klinton, Toni Bler, Havijer Solana, a možda ćete i Karlu del Ponte da dovedete? Štajner je slobodan, biće za neki dan. On će možda biti najbolji tužilac za vas. U svakom slučaju, svima nama koji se bavimo politikom, pa i vama, sudiće narod, na izborima. I sama istorija će se ponašati kada padnete sa vlasti prema vašim zaslugama. Nemojte da dozvolite da se vaša pokolenja stide vas samih.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Članom 4. se ustanovljava tužilaštvo za ratne zločine za postupanje u predmetima krivičnih dela iz člana 2. ovog zakona, a to su krivična dela iz Glave DžVI Osnovnog krivičnog zakona. Tužilaštvo za ratne zločine, koje treba da obavlja poslove za teritoriju Republike Srbije, ima sedište u Beogradu i organizacija tužilaštva je propisana ovim članom, i u poslednjem stavu stoji da se na rad tužilaštva za ratne zločine shodno primenjuju odredbe Zakona o javnom tužilaštvu. Ukoliko ste hteli, da bismo sačuvali pravni sistem, da organizujete i ustanovite ovakvo jedno tužilaštvo, mogli ste to u okviru izmena i dopuna Zakona o javnom tužilaštvu ili u okviru izmena i dopuna Zakona o sudovima. Dakle, pravni sistem vas ne interesuje u tom smislu da ga očuvamo. Donosi se jedan poseban zakon sa jasnom političkom pozadinom, o kojoj smo već dovoljno govorili, ali sada se postavlja pitanje - zašto je naziv ovakav: tužilaštvo za ratne zločine. Do sad smo imali samo javnog tužioca, pa smo izmislili tog specijalnog tužioca za organizovani kriminal, rekli smo, postoje krivična dela koja se smatraju organizovanim kriminalom, i to smo kroz izmene i dopune zakona uradili, ali nigde mi nemamo u našem Osnovnom krivičnom zakonu po kome će ovo javno tužilaštvo za ta krivična dela raditi, postupati u tim predmetima, već jasno u Osnovnom krivičnom zakonu stoji da su to krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Dakle, čak i pod uslovom da ovo opstane trebalo je da predlagač razmišlja o nazivu tog tužilaštva i da to onda bude tužilaštvo za krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava u okviru javnog tužilaštva koje već postoji, a to bismo prevazišli izmenama i dopunama i jednog i drugog zakona. Krivična dela su ovde, imaju svoj jasan naziv, ne treba da vas na to podsećam. Jer, šta ako niko ne bude osuđen za krivično delo ratnog zločina, koje kao takvo i ne postoji? Šta ako niko ne bude osuđen za ratni zločin i to tužilaštvo posle nekoliko godina prestane da postoji i ja se nadam da će prestati mnogo pre, odmah posle izbora. Jer, ovako nešto jednostavno ne sme da se dozvoli da postoji u našem pravnom sistemu. Dovodite jednu novu instituciju, jedan novi državni organ do potpunog apsurda. I, ono što je zaista licemerje, to je da nam isti ministar predlaže, a ista poslanička većina podržava, Zakon o amnestiji na osnovu koga je onoliki broj Šiptara pušten, i sada zakon o ratnim zločinima. Pa, molim vas, vi ste u sukobu sa samima sobom. Prvo ste ratne zločince pustili, a sada hoćete neko novo tužilaštvo, neki novi sud koji će ratnim zločincima suditi. A kako ćete da ih nahvatate? Kako ćete sada da nahvatate tih 1.900 koje ste pustili? Bilo bi dobro da je ministar ostao u sali. Ali, ministar se neće vratiti do završne reči, jer ne može da nam pogleda u oči, jer radi po zadatku, po nalogu stranih vlada za interes drugih država, a ne za interes ove države i ovog naroda i zato mi pričamo jedni drugima, pokušavamo da apelujemo na vašu svest, a što se Vlade tiče ona je očigledno spremna na saradnju po svaku cenu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS. (Glasovi iz sale:Vodi računa o padežima.)
O tome o čemu ću da vodim računa mi je pomogla i ispričala moja majka, gde sam rođen, sredina gde sam rođen i tom sredinom i svojom majkom se ponosim, sa svim prednostima i nedostacima. A, o tome šta si ti radio i o čemu ti da vodiš računa - to ti raspravi sa svojima. Kada je reč o članu 4, on je, u stvari, ono o čemu mi govorimo od početka rasprave o ovom zakonu i stalno sam u dilemi kada je reč o stavu ministra pravde koji bi to mogao da razjasni da je ovde, ali nažalost nije, kada govori o tome da oni koji su protiv zakona su u stvari antihaški lobi, a oni koji su za zakon ispada da su haški lobi. Ne mislim da u ovoj zemlji postoji haški lobi, sem ako ministar ne misli da se on nalazi na čelu tog lobija i da su oni koji glasaju za ovaj zakon u stvari haški lobi, pa po tome podržavaju i Karlu del Ponte. Ja u to ne verujem, ali ispada tako. Ako imate antihaški, onda imate i haški lobi. Mislim da to nije dobro, nije dobro ni za vas koji to prihvatate kao kvalifikaciju, da ste haški lobi, zbog vas, zbog vaše porodice, zbog budućnosti, i mislim da o tome treba razmišljati vrlo ozbiljno. Kada nekog kvalifikujete da je antihaški lobi, a on može i da se ponosi time, nema ništa protiv toga da ga tako okvalifikujete, onda morate da kažete i ko je haški lobi i da onda dođete u tu poziciju da ste haški lobi i da podržavate sve ovo što se dešava u Hagu i oko Haga. E, sad, zašto ovo kažem povodom člana 4. Ovde se dolazi do suštine da je ovaj zakon, u stvari, zakon o formiranju tužilaštva za gonjenje lica koja su počinila dela iz člana 2, kako se kaže, dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Znači, nesrazmerno. Čak je i sa naslovom nesrazmerno. U naslovu se govori o ratnim zločinima, a u članu 2. o krivičnim delima protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Prema tome, i tužilac treba da goni dela iz člana 2, tačnije rečeno dela počinjena protiv čovečnosti i međunarodnog prava, a ne dela ratnih zločina. Zašto onda treba specijalni tužilac? Kada kažem specijalan, zašto posebno tužilaštvo, zašto se ovde formira posebni tužilac i posebni zamenici tužioca koje on imenuje, a to je, naravno, i u članu 5. kasnije razrađeno ko šta imenuje, ako već postojeći tužilac ima obavezu da, poštujući Zakon o krivičnom postupku, pa prema tome i Glavu DžVI pokreće krivične postupke, pokreće postupke protiv ljudi koji su počinili krivično delo protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Zašto to? Šta je poenta? To nismo saznali od ministra pravde. Nismo saznali ni kada je reč o formiranju prethodnog tužilaštva, onog o organizovanom kriminalu, a nismo ni sada, sem da postoji želja da se tužilaštvo razgradi, da se lakše utiče na tužilaštvo za pokretanje odgovarajućih krivičnih dela. Da je to tako pokazaće se uskoro, počeće tužioci vrlo brzo, kao i ovi stražari, da govore kako se vrši pritisak na sastancima tužilaštva u Beogradu da se protiv određenih ljudi pokreće krivični postupak, da ovo delo mora da se kvalifikuje, da nije bitno kako će da se završi, ali morate da podnesete krivičnu prijavu, pa kad tužilac kaže - nemoguće je, smejaće nam se, oni kažu - nije važno, mora da se pokrene. Da li nije zbog toga? Neka mi neko objasni. Voleo bih da ministar pravde objasni zašto mora poseban tužilac, kada sada i tužilac i svi zamenici tužioca, i republički i gradski, imaju obavezu da, poštujući zakon, pokreću ovaj postupak, sem da se pravosudni sistem potpuno razgradi, kako bi se lakše na njega uticalo i biralo protiv koga se hoće, a protiv koga se neće podneti tužba. Ja sam ovde čuo i argumentaciju da tužilac iz tog člana 4. koji se ovde imenuje nema pravo da podnese tužbu protiv NATO-a. To nisam video ovde, da nema pravo na to. To ovde nigde ne piše. Nadam se da će se podneti tužba ne protiv NATO-a kao NATO-a, nego da će se podneti tužba protiv pilota koji je ubio Milicu Rajić, protiv pilota koji je bombardovao most u Varvarinu i pobio devojke tamo, protiv onih ljudi koji su gađali civilne objekte na našoj teritoriji, znači protiv imena i prezimena ili protiv NN lica. Da vidimo i to. Da vidimo da li će to biti. Voleo bih da čujem ovde od ministra pravde da li se to odnosi i na te ljude i da li će se podneti krivična prijava, tj. da li će se povesti postupak o tome. Ako je to obaveza ovog tužioca i za to se on formira, dajte onda da to razjasnimo pa da o tome razgovaramo, a ne samo mi govorimo, u stvari, o zakonu o ratnim zločinima, a ne govorimo o zakonu o ratnim zločinima, govorimo o Zakonu o krivičnom postupku i govorimo samo o tome da će taj deo postupka i Zakona o krivičnom postupku voditi poseban tužilac.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Branislav Blažić i Joca Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 5. podneo sam amandman koji glasi da se član 5. briše. Član 5. govori o tužiocu, specijalnom tužiocu za ratne zločine, kojeg bira Narodna skupština. Normalno, tražim da se taj član briše, kao i svi ostali članovi. Podrazumeva se da je ova zemlja i do sada imala svoje pozitivno zakonodavstvo kada su u pitanju ratni zločini ili zločini protiv humanitarnog prava, protiv čovečnosti. Prema tome, kome je potrebno da ponovo biramo neke specijalne tužioce, specijalna tužilaštva, da ovaj narod koji gladuje u ovoj državi plaća sada nove, duplirane organizacije i organe? Koji su razlozi zbog kojih se donosi ovakav jedan zakon danas, kad svi znate da do 1. jula ova država treba da potpiše bilateralni sporazum sa Amerikom o neisporučivanju američkih građana Međunarodnom krivičnom sudu? Ako do 1. jula ne potpišemo bilateralni sporazum, Amerikanci će ukinuti pomoć, izvršiće pritisak, uvesti sankcije. Sve to govori o poštenju međunarodnog faktora, o poštenju Amerike koja ne priznaje Haški tribunal. Da li je ovo neki novi Haški tribunal u Srbiji da li je ovo neko novo suđenje Srbima, sad na svojoj teritoriji, za neke izmišljene ratne zločine? Da li je ideja i želja ove vlade, ova servilnost i poniznost, u stvari vezana sa novim izborima? Da li se traži pomoć i podrška međunarodnog faktora preko ovog zakona, da se mnoga zla koja su naneta za tri godine sakriju i ponovo dobije podrška građana, kroz kampanju i manipulaciju, za neku novu vlast? Da li ćemo govoriti o ratnim zločinima nanetim od strane NATO pakta? Svaki ispaljeni metak sa osiromašenim uranijumom je ratni zločin. Svaki ispaljeni metak i bomba koja je u sebi nosila radioaktivnu materiju je ratni zločin. Da li će se pokrenuti postupak za suđenje za takve ratne zločine? Priča se ovde kako će se suditi i strancima, kako će se hapsiti Tači i Haradinaj. Zašto ih sad ne hapsite, zašto ne nabijete čarape na glave ovoj policiji i pošaljete da ih uhapse, znate gde su, ili ćete hapsiti Šljivančanina i druge srpske heroje? Ko, u stvari, vama više veruje? Problem je jedino što vi za te obmane, poput ovakvih zakona, sami počinjete da verujete u te laži i obmane koje želite da servirate sopstvenom narodu. Prema tome, ovde je na delu jedna neprincipijelna koalicija onih koji su bombardovali ovu zemlju i onih koji su bili bombardovani. Nažalost, ti koji su bili bombardovani zarad sopstvene vlasti prodaće i sopstveni narod i sopstvenog oca.
Da li još neko želi reč? Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, ovim članom, čije brisanje tražimo, predviđeno je da ćemo tog tužioca birati mi ovde u Narodnoj skupštini, ova ili neka druga skupština. Sledeća sigurno neće, ako ova ne stigne da ga izabere. U to sam ubeđena. Dakle, imaćemo jedan težak zadatak - narodni poslanici će morati da se odluče za tužioca koji će morati da ima određene kvalitete, dakle, neko ko je već javni tužilac ili zamenik javnog tužioca, iako je to u suprotnosti sa Zakonom o tužilaštvima, jer u prethodnom članu u poslednjem stavu se kaže da će se primenjivati Zakon o javnom tužilaštvu. Ako se sećate, u tom zakonu, da bi neko bio javni tužilac, potrebno je da ima odgovarajuću stručnu spremu, završen pravni fakultet, položen pravosudni ispit i mislim da je bilo dve ili tri godine radnog iskustva, ne mogu tačno da se setim. Sada se ovim zakonom utvrđuju neki dodatni uslovi, da mora da poseduje visok moralni ugled, nepristrasnost i značajno iskustvo u oblasti krivičnog prava, što, pretpostavljam, mnogi ispunjavaju, mada je to teško dokazivo i uvek može da se osporava, a da prednost, (ovo kao da je konkurs, a radi se o zakonu i pravnoj normi) imaju lica koja poseduju znanje i iskustvo u oblasti međunarodnog humanitarnog prava. Mi u Srbiji nismo imali baš mnogo slučajeva povrede humanitarnog prava i ljudskih prava i ne možemo da kažemo za nekog tužioca da je baš stekao bogzna kakvo iskustvo po tom pitanju, ali ako budete primenjivali Zakon o javnom tužilaštvu, onda i mnogi advokati mogu da se kandiduju za ovu funkciju tužioca za ratne zločine, a najveća iskustva, koja verovatno niko neće moći u domaćoj javnosti da spori, imaju Sonja Biserko, Nataša Kandić, Biljana Kovačević-Vučo. Ostaće samo problem da se ova skupština izjasni koja je od njih tri najpogodnija za ovaj prljav posao. Naravno, to može da bude još neko ko je završio Soroševe škole i seminare, a ko nije tako široko poznat javnosti, ali ukoliko se biografija bude napisala tako da bude zvučna, nadam se da neće biti lažirana kao što je to do sada bio slučaj u nekim kadrovskim rešenjima koja su dolazila na dnevni red u ovu skupštinu. Eto, imaćete svi zadatak da se izjasnite ko od tih kandidata, samo ne piše ko nam predlaže tog kandidata, ali piše ko ga bira. Ko će ga predložiti, to zaista mislim da još uvek niko ne zna. Batića nema u sali da nam to kaže ili možda misli da to nije ni bitno, jer su oni i navikli da rade van institucija sistema. Dogovor je na politbirou DOS-a i onda - ti radiš ovo, ti ono, ti bez ikakvih ovlašćenja, iako nisi nosilac državnih funkcija, po ovlašćenju MUP-a, BIA-e, tužilaštva, pravosuđa, posreduješ kod državnih organa, tražiš i za to nikom ne odgovaraš, a onda se formalno napravi ovde neka farsa, uvedu se kamere, snimi se sednica dva odbora, dođu svi poslanici, donese se zaključak da niko nije kriv, mir, mir, mir, Čeda Jovanović nije bio umešan u organizovani kriminal i mislite da će na tome da se stane. Ne, gospodo, mora sve da se vrati u institucije sistema. Postoje sudovi u ovoj državi koji moraju da sude onima koji su se bez ovlašćenja mešali u rad državnih organa i radili ono što nije trebalo da rade. Neko kao šef poslaničkog kluba nije mogao da istupa u ime državnih organa, ni u kom slučaju. Tako ćemo i ovde, biraćemo takve koji su spremni da rade sve prljave poslove, a kako će se to završiti, videćemo jednog dana. Samo vam poručujem da svi vrlo dobro pazite, da se krećete u okviru Ustava i zakona, jer niko nije nedodirljiv.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Joca Arsić. Trebalo je da dobijete reč pre narodne poslanice Gordane Pop-Lazić. Izvinite, pogrešna komunikacija sa moje strane. Red je red. Vi imate prvenstvo po članu 137. Poslovnika.
Već je dosta rečeno i dosta argumentacije izneto što se tiče člana 5. predloženog zakona. Ja sam u ime SPS takođe podneo amandman kojim sam predvideo brisanje ovog člana. Argumentacija je u nekom delu već izneta i ne bih da je ponavljam, s tim što ne vidimo nijedan razlog da se uvede posebno tužilaštvo, da se na ovakav način bira; već smo rekli u članu 4. razloge zbog čega smo protiv ovog člana. Takođe, naš amandman na član 15. je sled našeg amandmana na član 4. jer ne možemo u članu 4. tražiti konstituisanje tužilaštva, a da kasnije prihvatimo i način na koji će se ovo tužilaštvo konstituisati. Naša argumentacija je da je sadržina ovog člana u neku ruku farsa koja se ovim zakonom želi ustanoviti. Dakle, prema predloženoj odredbi tužioca za ratne zločine bira Narodna skupština, s tim da to lice kao i njegovi zamenici ispunjavaju određene osnovne uslove za izbor okružnog javnog tužioca i poseduju visok moralni ugled, nepristrasnost i značajno iskustvo u oblasti krivičnog prava. Takođe se dodaje da imaju znanje i iskustvo u oblasti međunarodnog humanitarnog prava i ljudskih prava. Koleginica Pop-Lazić je već nabrojala određene ličnosti koje su navodni stručnjaci za međunarodno i humanitarno pravo, a zaboravila je samo na eksperta Vojina Dimitrijevića, i ja sam mislio da će oni biti u sastavu ili pomoć ovom tužilaštvu, no, iz poslednjeg stava predloženog člana se vidi da po prestanku funkcije u tužilaštvu za ratne zločine javni tužilac, odnosno zamenik vraća se na dužnost koju je vršio u javnom tužilaštvu. Ovaj poslednji stav govori o privremenosti ovog tužilaštva, o konstituisanju jednog organa koji je za određeno vreme, na određeni rok i koji bi trebalo da obavlja poslove kako je ovim zakonom predviđeno. Ovde se uvodi još jedan institut, da sada menjamo odluku koju smo imali ranije i zakon koji smo imali ranije da Skupština bira tužioca, a Vlada imenuje zamenike. Ovde se predviđa ovim zakonom da Skupština bira ili imenuje tužioca, često se te dve stvari ovde mešaju, a da zamenike on sam imenuje. Još dalje se ide - njihove plate, njihove prinadležnosti i ostalo određuje ministar pravde, odnosno određuju se u posebnim uslovima, i onda se ovi ljudi dovode, koji su ravnopravni u vršenju svojih funkcija, zamenici i sam tužilac su potpuno ravnopravni. Tužilac u neku ruku vodi određenu politiku, a ovo su ljudi koji se bave operativnim poslom. Oni su znači dvostruko zavisni. Zavisni su od tog šefa koji treba da ih predloži ovde ili da ih izabere sam, a na drugoj strani se ne vidi ko tog tužioca predlaže. U načelnoj raspravi smo istakli taj problem. Ovde je taj problem značajan i to je jedan od razloga zbog čega tražimo da se ovaj član briše, pored ostalih razloga koji su navedeni u načelnoj raspravi, a i u argumentaciji koju smo imali na prethodne članove. Znači, postavlja se opravdano pitanje zašto se propisuju kriterijumi, ako se zna da će na ovu funkciju biti izabrana lica koja su već nosioci određenih funkcija u tužilaštvu, ako se kaže da će se vratiti nazad na svoje poslove u redove tužilaštva, da im se garantuje to po završetku i prestanku svoje funkcije znači da će se oni uzeti iz tih redova tužilaštva. Da li smo mi onda utvrđivali kriterijume koji su ovde potrebni o njihovim kvalitetima, o poznavanju prava, o poznavanju međunarodnog prava, o tome da imaju znanja i iskustva u oblasti međunarodnog humanitarnog prava. Zar to nisu imali ovi tužioci, iz kojih redova treba da se biraju, ako im se garantuje da će da se vrate na ta mesta i na te funkcije. To je sve argumentacija koju smo izložili, pored ovog principijelnog razloga da već postoje tužioci i postoje okružni sudovi koji mogu da vode potpuno kompetentno posao, mogu da se bave ovom materijom i da sude eventualnim počiniocima ratnih zločina.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
O ovom članu sam faktički govorio i povodom člana 4. oko samih tužilštva i imenovanja tužilaca, ali ovde je ista argumentacija o onome što je Joca govorio sada, povodom odbrane samog amandmana i povodom prethodnih članova kada je reč o formiranju samog tužioca. Znači, mi smatramo da nema potrebe da se posebno formira tužilaštvo, već da to treba da bude odeljenje u okviru postojećeg Republičkog tužilaštva koje bi se ovim poslom bavilo, naročito zbog analogije daljih članova, gde se formira služba koja se time bavi, veće itd. tako da smatramo da to ne treba. Naravno, pretpostavljam da će poslanička većina usvojiti ovakav član i onda bi barem trebalo kada već bira tužioca Skupština, da i zamenika tužioca bira Skupština. Vi to tretirate sa onom analogijom prethodnih zakona o izboru tužioca i zamenika tužioca, jer objektivno zamenik tužioca je onaj operativac koji vodi glavni posao oko svih tih poslova izato je važno da ga Skupština u tom slučaju bira, a ne samo tužioca. Drugo, nedopustivo je da se ovde na bilo koji način daju ingerencije ministru pravde, pa čak i kada je reč o sistematizaciji radnih mesta, jer je reč o jednom posebnom odeljenju. Skupština bira tužioca, Skupština formira taj zakon i zato je neophodno da on bude potpuno čist, sa potpuno čistim ingerencijama koje će Skupština da usvoji, ne da se daje u nadležnost ministra pravde i bilo koga drugog.
Ovim završavamo rad u prepodnevnom delu i popodnevni deo rada počinjemo u 15,00 časova raspravom o amandmanu na član 5. koji su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. [[Posle pauze - 16.05.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Molim vas da ubacivanjem poslaničkih kartica u elektronske jedinice za glasanje utvrdimo da li imamo kvorum potreban za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Nastavljamo rad i raspravom o amandmanu na član 5. koji su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Da li od podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Adam Urošević.
Uvaženo predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uloga tužilaštva u očuvanju i zaštiti ustavno-pravnog sistema svake države, pa i ove naše tvorevine, velika je. No, nažalost, stiče se utisak da se ne poklanja dovoljno pažnje, kada je u pitanju zamenik javnog tužioca. Tome svakako da doprinosi možda i nedovoljna obaveštenost ne samo predlagača određenih zakona, kao što je Zakon o tužilaštvu ili ovaj zakon, već verovatno i malo drugačiji tretman i pogrešno shvatanje samog pojma zamenika. Zato mi dozvolite da i na osnovu nekog svog iskustva, jer 30 godina radim u tužilaštvu, pojasnim sam pojam zamenika tužioca. Pojam zamenik ne treba poistovećivati sa pojmom zamenika direktora ili nekog šefa. I pored neke vrste hijerarhijskog sistema ustrojstva u tužilaštvu, tužilac je prvi među jednakima, a zamenik tužioca ima sva procesna prava tužioca u postupku. Zatodozvolite da vam u ime Stranke srpskog jedinstva saopštim amandman na član 5. ovog zakona koji glasi - menja se stav 1. ovog zakona i po našem predlogu treba da glasi: "Tužioca za ratne zločine i zamenika tužioca za ratne zločine bira Narodna skupština". Takođe, briše se stav 2. U stavu 3. posle reči "zločine" dodaju se reči "i zamenika tužioca za ratne zločine", a reči "a za njegovog zamenika postavljeno" i reči "odnosno postavljenu" brišu se. U stavu 4. reč "postavlja" zamenjuje se rečju "bira", a reč "postavljen" zamenjuje se rečju "izabran". Smatramo da i zamenik tužioca za ratne zločine treba da bude lice koje bira Narodna skupština. Ako već Zakonom o tužilaštvu nije omogućena stalnost i sigurnost, a samim tim i nepristrasnost zamenika javnog tužioca, učinimo to bar usvajanjem ovog amandmana. Hvala na pažnji.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 6. na koji su amandmane, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Branislav Vakić i Rade Bajić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Branislav Vakić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 6. ovog zakona podneo sam amandman koji glasi - poslanička grupa Srpske radikalne stranke smatra da je nepotrebno donositi poseban zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina. Naravno, to ne znači da smo protiv toga da se pred domaćim sudovima sudi svim ličnostima za koje postoji opravdana sumnja da su počinile ratni zločin. Vi znate da je Srpska radikalna stranka protiv svakog izručivanja građana Srbije, ove naše kvazidržavne zajednice, zločinačkom Haškom tribunalu. Zato smo se i zalagali da se sudski postupci vode pred domaćim sudovima. Mimo Ustava ove zemlje vi ste hapsili ratne heroje i slali ih u Hag na zahtev okupatora, koji danas vedri i oblači nad Srbijom. Služite onima koji su bombardovali našu zemlju, koji su glavni krivci za građanski rat koji se vodio u bivšoj Jugoslaviji. Za ovo što tvrdim postoje dokazi, zato i verujem da će gospodin Vojislav Šešelj razbiti Haški tribunal i potvrditi ono što poslanici Srpske radikalne stranke govore o tom zatvoru za Srbe. Ali, s obzirom da je oblast odgovornosti pojedinaca za koje postoji sumnja da su izvršili krivična dela određena u Glavi DžII Osnovnog krivičnog zakona u pogledu organa, nadležnosti organizacije i postupka kompletno uređena pozitivnim propisima, smatramo da je nepotrebno donositi ovaj zakon, pa naravno i član 6. tog zakona. Zato pozivam narodne poslanike da glasaju za amandman na član 6. zakona koji je podnela Srpska radikalna stranka. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Rade Bajić, podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na član 6, s tim što zahtevam da se član 6. briše. Naime, član 6. predviđa da tužilac za ratne zločine svojim aktom utvrđuje organizaciju i sistematizaciju radnih mesta u tužilaštvu, ali za to traži saglasnost ministra nadležnog za pravosuđe. Prvo, apsolutno smo protiv ovog zakona i vrlo je cinično i nekorektno reći da onaj ko glasa protiv ovog zakona, da je za Haški tribunal. Svi mi koji glasamo protiv ovog zakona, da možemo ovog trenutka bismo ukinli i uništili taj Haški tribunal koji sudi samo srpskim rodoljubima i to tako jednostrano da to svet nije video u svojoj praksi. Prema tome, nismo mi protiv ovog zakona zato što priznajemo Haški tribunal, apsolutno ga ne priznajemo, već zato što treba da se sudi svima onima koji su počinili ratne zločine, a ne samo Srbima. S druge strane, neprihvatljivo je tražiti saglasnost ministra, jer to je praktično uplitanje zakonodavne vlasti, odnosno izvršne, u sudsku vlast. Ovde se može, ministar nije organ vlasti, već je to samo parlament i Vlada, prema tome, neprihvatljivo je da tužilac traži saglasnost ministra da bi izvršio unutrašnji akt, prevashodno što mislimo, ako već neko glasa da se usvoji, da uopšte nije potrebno bilo ovo tužilaštvo, kao i specijalni tužilac. Može tužilac da odredi, od tih javnih tužilaca ili okružnih, nekoga ko bi vodio ove postupke. Prema tome, smatramo da ovaj član, kao uostalom i ceo zakon, ali ovaj član isključivo treba brisati. Mislim da ćete se u danu za glasanje sigurno opredeliti da ovaj član uopšte nije potreban u ovom zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 7. na koji su amandmane, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Srboljub Živanović i Rajko Baralić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona koji glasi - svi državni organi i organizacije dužni su da na zahtev tužioca za ratne zločine: 1) bez odlaganja omoguće upotrebu svakog tehničkog sredstva kojim raspolažu; 2) obezbede blagovremeno odazivanje svog pripadnika, odnosno zaposlenog, uključujući i starešine organa ili organizacija, radi davanja obaveštenja i saslušanja u svojstvu osumnjičenog ili svedoka; 3) odlaganja predaju svako pismeno ili drugi dokaz koji poseduju. Svesni smo i znamo da je pod ovom stavkom ipak neizvodljivo da se mogu dostavljati ovakvi materijali. Poslanička grupa SRS smatra da je oblast odgovornosti pojedinaca za koje postoji sumnja da su izvršili krivična dela određena u glavi DžVIOsnovnog krivičnog zakona u pogledu organa, nadležnosti, organizacije i postupka kompletno uređena pozitivnim propisima. Navodno, cilj donošenja ovog zakona je efikasnije sprovođenje postupka protiv lica okrivljenih za ratne zločine, tj. s obzirom na specifičnosti krivičnog postupkaprotiv učinila ratnih zločina, potrebno je omogućiti saslušanje svedoka ili oštećenih putem video konferencijske veze, u skladu sa Drugim dopunskim protokolom uz Konvenciju o međusobnom pružanju pravne pomoći. Država koja vodi promišljenu nacionalnu politiku može računati na spremnost svojih građana da se žrtvuju za nacionalne ideale i vrednosti. Država koja ne počiva na visokorazvijenoj nacionalnoj svesti i potcenjuje nacionalni ponos, uspešna je samo onoliko s koliko novca raspolaže. Pošto ste izgubili kredibilitet kod svog naroda kao vlast, da bi opstali na vlasti prihvatate sve što vam narede vaši naredbodavci, a to jesada ovaj zakon koji vi propagirate da je u duhu zaštite nacije od Haškog tribunala, jer formiranjem ovakvog suda vi želite da sudite svim patriotama tj. običnim građanima koji su se suprotstavili uništenju Srbije i srpskog naroda. Mislim da je ovaj članbesmislen, kao i ovaj zakon,i moj amandman treba prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, kao podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS-a podneo sam amandman na član 7. i predlažem da se član 7. briše. U samom nazivu zakona stoji - Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina. Valjda, protiv osumnjičenih da su učinili ratne zločine. Šta će vam ili šta će nam onda zakon, ako u samom nazivu zakona kažemo da su svi oni koji su eventualno osumnjičeni već počinioci ratnog zločina? O tome treba da se vodi računa. Ovo je još jedan od dokaza da je ovde pretpostavka nevinosti potpuno zamenjena, iskrivljena, zloupotrebljena, i da ovaj zakon, kao takav, ima isključivo ili gotovo isključivo političku dimenziju. Treba prihvatiti da se ovaj član briše, tim pre što je odredbama 4. i 5. Zakona o javnom tužilaštvu regulisana dužnost dostavljanja spisa i pružanje podataka javnom tužilaštvu. Hoćemo li mi imati tužilaštvo i tužioce za sve oblasti kriminala u zemlji? Hoćemo li za svaku priliku ad hok formirati specijalne tužioce i specijalne sudove? Šta će da ostane za tužilaštvo, kao jedini legitimni organ državnog progona u zemlji? Čini mi se da je ovo jedan od zakona kojim se na ovaj ili onaj način pridobijaju simpatije onih koji to ovde od nekog traže, a da se ostavlja široka mogućnost da se veliki broj ljudi koji su učestvovali kao mobilisani pripadnici Vojske Jugoslavije i MUP-a nađu na optuženičkoj klupi zbog toga što su se prema važećim zakonima odazivali na mobilizaciju svoje ratne jedinice. Podsećam, u toku NATO agresije na našu zemlju je proglašena opšta mobilizacija i da je po Zakonu o narodnoj odbrani dužnost svakog vojnog obveznika bila da se odazove u svoju ratnu jedinicu u roku od 24 časa. Hoće li ovaj zakon biti pravni osnov ili, nažalost, politički osnov da sva ova lica shodno nečijoj proceni odgovaraju zbog toga što su se u skladu sa važećim zakonima javili u svoje ratne jedinice? Nema kamera i nema ovo ko da čuje, kao što ni mnogo drugog nema ko da čuje, kao ni protest koji je danas. Molim vas, dok ima vremena, vratite kameru u skupštinsku dvoranu da ljudi čuju šta govorimo. Biće kasno jednog dana, verujem da ste pogrešno ugradili preticanje u ono što mislite da obezbeđuje vršenje vlasti danas u zemlji. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da se radi o očiglednom fabrikovanju ratnih zločina, nije čudo što se u članu 7. predviđa da svi državni organi i organizacije imaju obavezu da na zahtev tužioca za ratne zločine moraju bez odlaganja da omoguće upotrebu svakog tehničkog sredstva kojim raspolažu. Ne znam, doduše, na šta bi ovo moglo da se odnosi. Pretpostavljam da su u pitanju neki materijalni dokazi koji bi mogli da potpomognu istragu. Možda će Mihajlović morati da isporuči one hladnjače koje je iskopavao u Batajnici, ukoliko ih je sačuvao, a ukoliko nije, moraće da objasni zašto ih je uništio. Ubeđena sam da neće biti problem da se obezbede lažni oštećeni,koji će se iz nekih od ovih bivših republika SFRJ pronaći, a koji su spremni, obzirom da im je identitet potpuno zaštićen, da iznose raznorazne laži na račun naših građana, pripadnika vojskekoji su navodno počinili neki ratni zločin. Biće veoma teško pronaći za to materijalne dokaze i biće veoma teško pronaći nekog časnog oficira ili pripadnika policije koji će na zahtev javnog tužioca doći da posvedoči za tako nešto. Zbog toga u tački 2) predlagač predviđa da je državni organ, a u ovom slučaju bi to morala da bude vojska, ili policija, dužni da svog pripadnika, odnosno zaposlenog, uključujući naravno i starešine, na neki način privede, odnosno obezbedi da oni budu prisutni na tom suđenju. Ne znam kako bi drugačije to moglo u praksi da se izvede, nego da se neki oficir uhapsi, privede tom sudu i svedoči za nešto što ni sam ne zna šta bi trebalo da bude. Ova tačka 3) se očigledno odnosi na neke dosijee, neku dokumentaciju, koja može da bude i falsifikovana. Nema ovde nikakvih kaznenih odredbi u ovom zakonu, koje bi snosili kao posledicu oni koji ne omoguće nešto predviđeno pod tačkom 1), 2) i 3), što znači da su ovo neka načela koja treba da omoguće i potpomognu tom sudu i tom tužiocu da dođu do materijalnih dokaza i do izjava svedoka, kako bi mogli nekoga da optuže i osude za ratne zločine. Mi smo, ako se sećate, Mihajloviću izneli i neke dokaze i neka imena ljudi koji su počinili krivična dela ubistva, još uvek nerazjašnjena, obećao je čak i nagradu za tako nešto, pa se o to oglušio. Iako ministar, na čelu jednog resora, jednog državnog organa, nije shvatio očigledno koliko to obavezuje, pa je onako olako dao izjave, i nikada nije niti učinio bilo šta da do dokaza dođe, javni tužilac nije ni obraćao pažnju na ono što smo iznosili u javnost i tako su ta krivična dela ostala još uvek nerazjašnjena. Dakle, ako poredimo ovog tužioca sa javnim tužiocem koji postoji za sva ostala krivična dela, koji za neko krivično delo može da sazna na bilo koji način, sadašnji javni tužilac se oglušio o saznanja koje je dobio na konferencijama za štampu i pismeno od strane predsednika Srpske radikalne stranke dr Vojislava Šešelja. Ovaj javni tužilac moraće da radi nešto sasvim suprotno, on će morati sam da izmišlja i fabrikuje dokaze, kako bi se neki pripadnik Vojske Jugoslavije, policije ili neki dobrovoljac, koji je u okviru redovnog sastava Vojske Jugoslavije ili policije učestvovao u odbrani zemlje, proglasio ratnim zločincem. I ovim amandmanom na član 7, doduše, ministar nije tu da nam da po neki odgovor, mi pokušavamo da ubedimo Vladu da ovaj zakon povuče.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 8. i član 8.amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije tu. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Pored tog tužioca za ratne zločine, i u Ministarstvu unutrašnjih poslova moraće po mišljenju predlagača i po predlogu Vlade Srbije da se formira posebna služba za otkrivanje ratnih zločina. Mi imamo Ministarstvo unutrašnjih poslova, imamo BIU. Ne znam koliko je tačno policajaca zaposleno u oba ova resora, i oni nisu dovoljno osposobljeni da rade i za ova krivična dela, već je potrebno da se formira neka nova služba, koja će iznuđivati dokaze, kako to Mihajlović ume lepo da kaže. Ministar nadležan za unutrašnje poslove postavljaće i razrešavati starešinu službe, po pribavljenom mišljenju tužioca za ratne zločine. Vidite koji je to apsurd. Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje treba da radi na otkrivanju krivičnih dela, kadrovsko rešenje će pronaći tako što će pribaviti mišljenje tužioca koji treba na osnovu dokaza, onda kada postoji osnovana sumnja, da podigne optužnicu protiv nekoga. Apsolutno sukob interesa, sukob nadležnosti i brkanje baba i žaba u ovom predlogu zakona, naročito u ovom članu dolazi do izražaja, i dodatno uništavanje našeg pravnog sistema, tako da zaista i ako ste imali ideju da ovakav jedan zakon donesete, trebalo je da se vodi računa da se ne mešaju nadležnosti tužilaštva i Ministarstva unutrašnjih poslova, jer je to prosto nepojmljivo. Služba za otkrivanje ratnih zločina, koja će se skraćeno zvati SORZ, ne znam kako drugačije, biće služba sa nekim, pretpostavljam, novim oznakama, novim uniformama. Sada imamo ove plave, imamo crvene, a sada će neke sive ili zelene da izmisle, i na ulicama ćemo pored jedne policije imati i onu drugu i treću, koja će biti služba za otkrivanje ratnih zločina, sa ko zna kakvim ovlašćenjima, umesto da postoji jedna služba u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova, odnosno policija koja će raditi sve ono što joj pripada na osnovu Zakona o unutrašnjim poslovima. Prosto neshvatljivo, ali pored niza ludosti, evo još jedna je oličena u ovom članu 8, jedna u nizu, tako da dodatne troškove koje će imati Ministarstvo unutrašnjih poslova za formiranje ove službe, a u kojoj će možda biti zaposleni i oni koji mogu da potpadnu pod udar ovog zakona, da odgovaraju po ovom zakonu, zaista me interesuje kako će to u praksi da izgleda, i kako će jedan pripadnik ove službe da privodi pripadnika te iste službe po zahtevu javnog tužioca (u skladu sa ovim prethodnim članom), a koji treba da svedoči protiv nekog svog ratnog druga. Ministarstvo unutrašnjih poslova i gospodin Mihajlović se često žale na veoma otežane uslove rada, na nedostatak finansijskih sredstava, na male plate, mali broj stanova i veliki broj nerešenih stambenih problema naše policije, pa je bilo mnogo pametnije od strane Vlade Srbije da obezbedi sredstva za te namene, umesto što će obezbediti ogromna sredstva za rad ove službe, a tek kada budemo videli kadrovsko rešenje ko će se naći na čelu ove službe, znaćemo šta treba i kako da radi.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović. Molim narodne poslanike da za minimalan broj decibela utišaju međusoban razgovor i da omoguće narodnom poslaniku da se čuje i da ga sa uvažavanjem saslušaju.
Podneo sam amandman kojim predlažem brisanje člana 8. Predloga zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina. Naime, član 8. uređuje organizovanje službe za otkrivanje ratnih zločina, i u tom smislu se kaže - u ministarstvu nadležnom za unutrašnje poslove radi otkrivanje krivičnih dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava obrazuje se služba za otkrivanje ratnih zločina. Što je najspornije, kaže - služba postupa po zahtevima tužioca za ratne zločine, u skladu sa zakonom. Ministar nadležan za unutrašnje poslove postavlja i razrešava starešinu službe, po pribavljenom mišljenju tužioca za ratne zločine. Daću kratko objašnjenje zbog čega smatram da treba ovaj član brisati. Naime, Zakonom o unutrašnjim poslovima i odgovarajućim aktom o sistematizaciji poslova i zadataka predviđen je postupak i broj izvršilaca za sprovođenje istražnih radnji u okviru kojih je i otkrivanje ratnih zločina, tako da smatram da nije neophodno posebno formiranje istražnih organa za otkrivanje ratnih zločina. Naime, član 6. Zakona o unutrašnjim poslovima reguliše pitanje organizacije, dužnosti i ovlašćenja MUP-a i u tom smislu se kaže da se za bavljenje određenim poslovima MUP-a obrazuju organizacione jedinice, a njihov delokrug, organizaciju i područja za koja se obrazuju utvrđuje ministar unutrašnjih poslova. Član 10. obavezuje MUP da pruži pomoć državnim organima kojima su zakonom poverena određena ovlašćenja, na njihov zahtev. Član 20. propisuje da je ovlašćeno lice dužno da po službenoj dužnosti učestvuje u sprečavanju i otkrivanju krivičnih dela i hvatanju njihovih učinilaca, gde spadaju i krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava. Postavlja se pitanje zašto se već pored postojećih službi, koje poseduje MUP, obrazuje još jedan organ koji se sada naziva službom. Nespojivo je sa Ustavom da se za istu oblast obrazuju dva paralelna organa, bez obzira na njihove formalno različite nazive. Zbog svega napred iznetog, predlažem brisanje člana 8. Predloga zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč. Izvolite, reč ima Dragan Todorović, zamenik predsednika poslaničke grupe, tj. ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Naime, suština našeg amandmana je u tome da zaista treba izbeći formiranje duplih organa i to je naš načelni stav u pogledu čitavog zakona, ali kod člana 8. koji predviđa formiranje posebne službe za otkrivanje ratnih zločina zaista se to najviše vidi. Svi znamo da se u svakoj državi najviše para troši za organe bezbednosti. Znači, iz budžeta najveća zahvatanja idu na organe bezbednosti, neretko je na trošenje tih sredstava ulagano mnogo primedbi, i neretko su ta sredstva, naročito od 2000. godine, trošena uzalud, a ovde bismo mogli da stavimo načelnu primedbu da će formiranje posebne službe za otkrivanje ratnih zločina dodatno isprazniti već ionako praznu srpsku kasu, i to je jedan formalni, tačnije ekonomski razlog zbog koga ne bi trebalo formirati posebne službe koje će zahtevati posebno finansiranje, posebno opremanje itd. Suštinski razlog jeste u tome što Ustavom zaista nisu predviđeni dupli organi, tj. formiranje duplih organa za iste poslove, jer kako se predviđa, služba za otkrivanje ratnih zločina će vršiti isti posao kao što to radi i MUP. I, zaista je nelogično da u stavu 2. ovog člana služba postupa po zahtevima tužioca za ratne zločine, a u skladu sa zakonom. Zakon o unutrašnjim poslovima, zakon koji treba da obezbedi podizanje osnovane sumnje na viši stepen izvesnosti, stepen koji će omogućiti podizanje optužnog predloga, stepen koji će omogućiti javnom tužiocu, a ne specijalnom tužiocu bilo koje vrste, da li za organizovani kriminal ili za otkrivanje i gonjenje ratnih zločina, da pokrene postupak pred nadležnim pravosudnim organima. Ovde je, po analogiji, posebno - služba za otkrivanje ratnih zločina, posebno - tužilaštvo, posebni sud, a sve to u cilju da se na brzinu napravi nekakav aparat, kvazidržavni, koji će služiti za realizaciju političkih interesa stranih nalogodavaca, nažalost tako je. Predlog našeg amandmana da se član 8. briše odbijen je od strane Vlade sa obrazloženjem da se ovaj zakon donosi za konstituisanje sistema ili državnih organa koji će doprinositi bržem ili ažurnijem otkrivanju i sankcionisanju eventualnih počinilaca ratnih zločina. Opet ističem naš generalni stav je da ukoliko je nekom bilo stalo da ubrza taj proces, mogao je da učini da se ili izradi ili uradi nekoliko promena Zakona o krivičnom postupku, da se izvrši intervencija kod organa unutrašnjih poslova da priležnije obavljaju svoje poslove vezane za otkrivanje eventualnih počinilaca ratnih zločina i da se tako postigne cilj. Formiranje posebne službe zaista nije pravo rešenje i to je samo način da se pokaže da eto mi želimo da napravimo neki korak napred, ali u suštini to će i te kako negativno da se odrazi na rad, pre svega, Ministarstva unutrašnjih poslova, jer se na ovaj način priznaje da MUP nije sposoban da vrši svoje prenete poslove, koje po Zakonu o unutrašnjim poslovima ima. Takođe, odredba prema kojoj ministar nadležan za unutrašnje poslove postavlja i razrešava starešinu službe, a po pribavljanju mišljenja tužioca za ratne zločine, još jednom pokazuje nameru predlagača zakona, a to je da se sve svede u začarani krug izvršne vlasti koja je svemoguća, koja će u saglasnosti i u sadejstvu ministra za unutrašnje poslove, tužioca za ratne zločine, njegovih zamenika, čitave vlade, moći da pokreće postupke, da proganja ljude; a imamo osnova za sumnju da će to biti i po drugim osnovama, a ne samo po osnovu pravne ili krivične odgovornosti za dela, konkretno imamo osnova da sumnjamo da će to biti progon čak i po političkoj osnovi. I, najzad, stav 4. - rad službe uređuje se aktom koji donosi ministar nadležan za unutrašnje poslove, po pribavljenom mišljenju tužioca za ratne zločine - jeste još jedna potvrda naših sumnji, a to je da rad same službe za otkrivanje ratnih zločina, kao da to ne može da bude ministarstvo, uređuje se opet čijim aktom - aktom ministra za unutrašnje poslove, po pribavljenom mišljenju tužioca. Opet začarani krug i opet nešto što nas dovodi u apsurdnu situaciju, ali, u krajnjoj liniji, i priznanje da Ministarstvo unutrašnjih poslova nije sposobno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, članom 9. predviđeno je da je za postupanje u predmetima krivičnih dela iz člana 2, to su krivična dela iz Glave DžVI Osnovnog krivičnog zakona, krivična dela protiv čovečnosti i međunarodnog prava, nadležan Okružni sud u Beogradu, kao prvostepeni sud. Dakle, redovan sud koji postoji nadležan je za ova krivična dela. Krivični postupak je u skladu sa Zakonom o krivičnom postupku. Šta je onda drugačije? Zašto se ne sudi po postojećim zakonima pred nadležnim sudovima, pred sudijama koji će dobijati predmete onako kako je to propisano Zakonom o sudovima. Zato, u nekoliko navrata sam to već potencirala, što znate da neće svaki sudija, s obzirom na zakletvu koju je položio, da radi po ovakvim predmetima, koji treba da dovedu do fabrikovanja ratnih zločina. Zbog toga ćete vi imati muku da u ovom Okružnom sudu u Beogradu pronađete sudiju koji će biti spreman to da radi. I, šta će se desiti ako takvog ne pronađete? To je hipotetički apsolutno moguće. Hoćete li onda prvo pronaći čoveka, pa ga izabrati za sudiju okružnog suda, pa tek onda da bude izabran iz reda sudija ovog suda u veće koje će suditi za ratne zločine? Evo, videćemo, neće mnogo vremena proći, pretpostavljam, nakon stupanja na snagu ovog zakona, iako u prelaznim odredbama nije rečeno koji je rok da se sve ovo konstituiše, ko će biti sudije ovog veća i ko će biti taj javni tužilac. Kada budemo o njima odlučivali ovde u parlamentu, imaćemo mogućnosti da mnogo toga još saznamo i da mnogo toga još kažemo. Iskreno se nadam i ovim putem, iako sredstva javnog informisanja ne prate rad Skupštine tako pažljivo i ne prenose njihovim čitaocima i slušaocima sve šta se u parlamentu zaista događa i šta poslanici o pojedinim zakonima govore, upućujem apel sudijama da dobro razmisle hoće li se upustiti u ovu avanturu da rade nešto što nije u skladu sa Ustavom, hoće li da rade nešto što je protivno moralu i hoće li prihvatiti na sebe da snose posledice kao neposredni učesnici u radu jednog takvog prekog suda. Ako me čuju, ako neko prenese ovo ovde što smo govorili, neka znaju kakav je stav SRS. Mi se iskreno nadamo da među sudijama Okružnog suda u Beogradu nijedan sudija neće pristati da radi po ovom zakonu.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 9. sa predlogom da se član 9. briše. Da podsetim samo kako glasi član 9: "Za postupanje u predmetima krivičnih dela iz člana 2. ovog zakona nadležan je Okružni sud u Beogradu, kao prvostepeni. Za odlučivanje u drugom stepenu nadležan je neposredno viši sud". Prvo, ovde se na jedan interesantan način pravi razlika. Fomirali smo specijalno tužilaštvo, formiramo specijalne službe u MUP-u za otkrivanje i pribavljanje dokaza oko moguće učinjenih ratnih zločina i dela koja su suprotna propisima koji regulišu ljudska prava. Sve ovo smo napravili posebno: posebno tužilaštvo, posebnu jedinicu MUP-a, posebne prostorije, posebnu zatvorsku jedinicu. Jedino smo ostavili Okružnom sudu u Beogradu nadležnost da sudi o ovim delima. Ne razumem u čemu je ovde razlika. Po Krivičnom zakonu, na koji se pozivamo, na čitavu Glavu DžVI, nadležni za ovaj posao su okružni sudovi. Mi imamo podosta okružnih sudova. Zbog čega smo izabrali Okružni sud u Beogradu, a nismo, recimo, ovlastili Okružni sud u Novom Sadu ili Okružni sud u Nišu, ili okružni sud u bilo kom gradu gde postoji okružni sud? Da li je razlog zbog toga što će sudije koje sude ovu materiju dobijati veće plate i imati određene beneficije kada je u pitanju staž osiguranja, odnosno način da se na jedan kvalitetniji način zbrinu sudije ovih sudova. Ne razumem zbog čega je porebna ova razlika i ovlašćenje da to radi isključivo sud u Beogradu. Iz ovih navedenih razloga, ako je to jedini razlog, onda nema potrebe da ovo ne rade svi okružni sudovi koji mogu da postupaju. Druga stvar koja je vrlo bitna u ovoj stvari, to je drugi stepen. Ovde se kaže da će za postupanje u drugom stepenu biti nadležan neposredno viši sud. Koji viši sud? Ne kaže se koji viši sud, da li je to Vrhovni sud, da li su to apelacioni sudovi? Mi ovde pričamo da nismo imali dovoljno novca, produžili smo rok da se formiraju apelacioni sudovi, nemamo dovoljno prostora, nemamo dovoljno novca, nemamo organizacionih rešenja, nismo mogli da formiramo apelacione sudove, a ovde izdvajamo 252 ili 202 miliona, ne znam tačno, za ovaj poseban sud, ovu alternaciju Haškog suda u Jugoslaviji;nismo ta sredstva usmerili da profunkcioniše ono što je potrebno ovoj državi, za koju se svi zalažu i kažu da treba da bude pravna, da funkcionišu drugostepeni sudovi, odnosno apelacioni sudovi. Ovde nije gospodin ministar da objasni zbog čega ta sredstva i ta energija nisu uloženi da se formiraju apelacioni sudovi, kao drugostepeni sudovi, već se ovde stavlja jedno rešenje u ovom posebnom zakonu, gde se kaže: "drugostepeni sud", a ne kaže se koji. Po nama, razlozi su potpuno nepotrebni da se na ovakav način organizuje ovo tužilaštvo i sve ovo što je ovim zakonom predviđeno, jer sve ovo postoji u već važećoj krivičnoj materiji i sve se to sudovalo i radilo. Neki primeri su ovde navođeni. Radili su to i vojni sudovi. Za sve ono što je učinjeno kao prekršaj, što se protivi pravilima rata, radili su. Niko nije izneo taj podatak, dokle, kako i na koji način je to urađeno što se tiče vojnih sudova, koji su takođe bili nadležni i kojima je prestala funkcija stvaranjem ove kvazidržave ili nedržave.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Nataša Jovanović i Dragan Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Nepodnošljiva je pojedinim poslanicima iz ostatka DOS-a moralna superiornost srpskih radikala kada govore o Predlogu ovog zakona, za koji tražimo da se od prvog do poslednjeg člana briše. To nije smešno, gospođice Anđelković, to je žalosno, iz prostog razloga što je ovaj zakon, o kome vi niste od jutros slušali, nešto čega bi se svaki normalan i pošten građanin Srbije, ili građanka, kako vi to u novom govoru volite da kažete, postideo. Članovi 9. i 10. regulišu nadležnost i organizaciju sudova. Tu dolazimo do jedne jasne konstrukcije koju je u svojoj glavi smislio Vladan Batić, kao ministar za pravosuđe i upravu, a prenebregao je već usvojeni Zakon o organizaciji sudova. Mi u našoj poslaničkoj grupi imamo ugledne, eminentne pravnike, a naročito ljude koji i te kako poznaju situaciju u našem Okružnom sudu u Beogradu, u sudovima širom Srbije, a mi poslanici iz SRS, kao i poslanici drugih opozicionih stranaka, svedoci smo vašeg načina kadrovisanja po pitanju imenovanja ljudi na funkcije sudija. Sada, postavlja se pitanje, prvo, kako će gospodin Radoslav Baćović, koji se preporučio nedavno i izabran je za predsednika Okružnog suda u Beogradu, a preporučio se tako što je bio na čelu RIK-a... To je onaj isti gospodin koji nije želeo da postupi po Zakonu o izboru predsednika Republike i da strankama, odnosno učesnicimau izbornom procesu dostavi jedinstveni birački spisak, iako je na to bio obavezan. To je onaj isti gospodin koji je protivno Zakonu o izboru predsednika Republike udaljio, samo iz njemu poznatih razloga i vama naročito, gospodina Zorana Krasića i gospođu Vjericu Radetu iz daljeg rada Izborne komisije. To je taj isti gospodin koji je slučajno sudija, a pre svega je slikar. Gospodin koji najčešće posećuje slikarske izložbe, počev od Pariza pa redom, i mi ne bismo imali ništa protiv da je on neki čovek koji je poznat u sferi umetnosti, neko ko je stekao neko bogatstvo ili neko ko se opredelio za tu oblast, aliu pitanju je predsednik Okružnog suda kome ste vi poverili sada, ovim zakonom, i verujete da će on nepristrasno, uz sudije koje iz reda tog suda bude imenovao, da sudi srpskim junacima i srpskim herojima. Da ste pročitali bar deo onoga što je u svojoj knjizi "Ideologija srpskog nacionalizma", a to je jedinstveno delo za jednu naciju, jednu državu, napisao dr Vojislav Šešelj, vi biste odmah stali protiv načina da se dođe do ovog zakona, jer neprijatelji srpstva su kroz vekove veličali srpsku vojsku, naše oficire i govorili o tome kako smo mi hrabri ljudi. Čak je 1912. godine, upućujući jedan dopis u Carigrad, Džavid-paša rekao: "Protivu Srba ne možemo ništa, jer je srpski vojnik nepobediv". Disciplina, odvažnost i hrabrost srpskih vojnika je nešto što nas je kroz vekove krasilo. Vi sada unapred kroz naslov ovog zakona, kroz ovakav način angažovanja sudija Okružnog suda, hoćete da kažete da su Srbi zlotvori, da su zlikovci i da su počinili neke ratne zločine. Vi znateza naš stav. Od momenta kada je ustanovljen Haški tribunal, još u vreme dok je tužilac tog antisrpskog tribunala bila Luiz Arbur, predsednik naše stranke je tražio da ode u Hag i rekao je da su dobrovoljci Srpske radikalne stranke bili najdisciplinovaniji i da smo mi za to da ako je neko bilo gde eventualno počinio neki zločin da mu se sudi pred domaćim sudovima. Šta će onda nama pozitivni zakonski propisi, šta će nam Osnovni zakon o krivičnom postupku, šta će nam Zakon o uređenju sudova i šta će vam nesrećni Baćović na čelu Okružnog suda, kada ćete vi na ovaj način, kroz ucenjivanje sudija, da ih naterate da budu u ovom specijalnom odeljenju, odnosno da budu sudije koje će da sude srpskim herojima i onima koji su ostavili svoju decu i svoje žene kod kuće, svoje majke i sestre i išli da brane srpske zemlje? Kako ćete to da ih naterate i kako će to gospodinBaćović da ubedi svoje kolege iz Okružnog suda da pristanu na tako nešto, na nešto što je najnečasnije? Moguće je da ste zbog toga pre 15 dana sa sumnjivom skupštinskom većinom izglasali Zakon o lustraciji, da biste mogli da ucenjujete sudije i da biste mogli da naterate ljude, kojima to čast ne dozvoljava, da moraju da rade i da učestvuju u ovome što je nečasno, ali svejedno, jedan njihov protest više, protesti koji su danas izraženi u Beogradu i sve ono što će dalje da se dešava u ovo vrelo leto, a naročito s početka jeseni, razbiće vam se o glavu i to će definitivno biti vaš kraj.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Petar Jojić i Ljubomir Mucić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka neće podržati Predlog ovog zakona iz razloga što je u Osnovnom krivičnom zakonu naše zemlje predviđeno u glavi DžVI da postoje krivična dela, od člana 146. pa sve do člana 155, koja upravo regulišu i sadrže sve oblike povrede međunarodnog prava i ratnog prava, što obuhvata ratne zločine i genocid. Za ta krivična dela u Osnovnom krivičnom zakonu predviđena je najteža kazna, i to kazna zatvora i do 40 godina: protivpravno ubijanje i ranjavanje neprijatelja, zatim ratni zločin protiv civilnog stanovništva, takođe 40 godina, ratni zločin protiv ranjenika i bolesnika - do 40 godina, ratni zločin protiv ratnih zarobljenika, takođe, i da ne nabrajam dalje. Smatram da nije bilo potrebe donositi jedan propis ukoliko je našim krivičnim zakonodavstvom predviđeno da seza ova krivična dela mogu izricati krivične sankcije, da Zakon o krivičnom postupku predviđa način i postupak za otkrivanje, suđenje i izvršenje krivičnih sankcija kada jepitanju ratni zločin. Nije jasno zašto se u javnost ne izađe sa podatkom koliko ima ratnih zločinaca u ovoj državi. Ako se predlaže donošenje jednog zakona, mora biti jedno obrazloženje, i to obrazloženje koje treba u javnosti da se sazna - jer imamo brojne ratne zločince, pa je potrebno da se donosi ovakav zakon. Ovim zakonom vrši se uznemiravanje javnosti, a pogotovo pripadnika Vojske Jugoslavije, pripadnika policije i dobrovoljaca koji su učestvovali u odbrani svoje otadžbine. U članu 11. Predloga zakona predviđa se da će Okružni sud i predsednik Okružnog suda u Beogradu da donosi pravila opostupku i načinu vođenja procesa protiv onih lica koja treba da odgovaraju za ratne zločine. Mislim da onaj ko sudi ne može donositi pravila postupka. To se nigde nije dogodilo da sud koji primenjuje određeni zakon treba sam sebi da propiše pravila postupanja. Ministar Batić se zalagao, i vidim da se zalaže i dalje, za suđenje za ratne zločine šiptarskim teroristima. Ne znam zašto mu ne pođe za rukom izašto Vlada ne stane iza ministra, zašto nadležni organi ne preduzmu određene aktivnosti i mere da se ova ideja, ovaj predlog i ovaj zahtev ministra realizuje. Mislim da jeu redu njegovo zalaganje, ali to treba i da se realizuje. Dame i gospodo narodni poslanici, da li će se suditi za ratne zločine šiptarskim teroristima koji su počinili brojne zločine prema srpskom narodu iprema našoj zemlji? Vi znate, radi podsećanja, šta je sve učinjenoza 78 dana na teritoriji Kosova i Metohije i na teritoriji naše države, šta je NATO pakt uradio, da je za 78 dana, sa 1.200 aviona sa 26.289 letova, lansirao preko 2.900 bombi i projektila i oko 1.000 krstarećih raketa, tako da je na teritoriju Srbije bačeno oko 22.000 tona najrazornijeg eksploziva, od čega 152 kontejnera sa 35.450 bombi zabranjenih međunarodnim konvencijama. Posledice agresije su bile izuzetno katastrofalne. Ubijeno je preko 2.500 naših građana, preko 10.000 je ranjeno,30% je ubijeno i 40% ranjeno od toga dece. Uništen je 121 industrijski objekat,600.000 radnika ostalo je bez posla, a oko dva miliona građana bez egzistencije. Više od 480 škola, fakulteta i objekata za studente je uništeno i oštećeno. Oštećeno je 77 domova zdravlja i 30 bolnica, uništeno je i oštećeno preko 7.000 javnih i stambenih objekata. Spaljeno je preko 40.000 srpskih kuća, a preko 200.000 Srba je iseljeno sa Kosova, a preko 700.000 Srba je proterano sa područja Republike Hrvatske. Dame i gospodo, predsednice, završavam. DOS-ova vlast je pustila iz zatvora 1.900šiptarskih terorista. (Predsedavajuća: Pet minuta.) Pustila je ova vlast i Brovinu, za šta apsolutno nije bilo mesta. Bili su dostupni našim organima i mislim da je i njima trebalo suditi. Ova ideja ministra Batića, u svakom slučaju, trebalo bi da se realizuje i bilo bi dobro kad bi se šiptarski teroristi svi našli pred licem pravde.
Molim vas da vodimo pažnju o Poslovniku. Ministar pravde u Vladi Republike Srbije, gospodin Vladan Batić.
Uvaženo gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, povodom ovoga što je rekao uvaženi kolega Jojić samo da kažem nekoliko detalja. Ovaj zakon pruža mogućnost da se sudi svima onima koje je pomenuo gospodin Jojić. Drugo je pitanje realnog odnosa snaga, drugo je pitanje mogućnosti da se neka lica nađu pred našim pravosudnim organima, imamo li mi moći i snage da to realizujemo. Ali, kao i što kolega Jojić zna, postoji mogućnost suđenja u odsustvu. Postoje razni mehanizmi i međunarodne pravne pomoći. Nijedan zločin neće ostati nekažnjen. Ja sam se zalagao, zalažem se i zalagaću se da se sudi Tačiju, Haradinaju, Čekuu i svima drugima. Ponavljam još jednom, ne samo zato da bi oni odgovarali za svoje ratne zločine, nego i zbog toga da ne bi ispalo da je tobožnja borba OVK ili UČK na Kosovu bila navodna borba za neko nacionalno oslobođenje Albanaca na Kosovu i Metohiji, jer bi to imalo reperkusije po budućnost Kosova i Metohije. Ako ceo svet bude znao da je to nešto što se stvara krvlju, zločinom, terorom, ratnim zločinima, onda će i pozicija i budućnostbiti drugačija, a ne onako kako albanski teroristi žele. Uostalom, meni ne morate spočitavati promenu stava i promenu optike i mislim da to gospodin Jojić i nije želeo. Reći ću samo nešto da vas podsetim. Ja sam tadašnjoj tužiteljici Haškog tribunala, Luiz Arbur, podneo krivičnu prijavu protiv Havijera Solane. To su preneli svi mediji. Ja te principe i te stavove ne menjam, jer zločin je zločin, ma ko da ga je počinio. Naravno, drugi je problem dokazivanja, svedočenja, izvođenja dokaza, mogućnosti da se neke stvari procesuiraju ili ne. Ali, de fakto, ovaj zakon pruža bar neku dozu realnih mogućnosti da se zločini koji su počinjeni na našu štetu, a pre svega na prostorima Kosova i Metohije, koji je još uvek integralni deo Srbije i državne zajednice Srbije i Crne Gore, procesuiraju pred našim pravosudnim organima. Kad sam već za ovom govornicom, želim da kao ovlašćeni predstavnik predlagača kažem da prihvatam amandman narodnih poslanika Đorđa Mamule i Dragana Jočića na član 2. i amandman istih poslanika na član 3. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, po Poslovniku je trebalo da dobijete reč pre ministra. Izvinite, moj previd.
Gospođo Čomić, gospodine ministre, evidentirane kartice, dame i gospodo narodni poslanici, ovo namerno kažem imajući u vidu da već pet minuta, dok čekam, brojim da u sali ima 71-72 poslanika, 85 kartica. Ima više i biće nas još više. Što se tiče amandmana, podneo sam amandman na član 11. ovog zakona i predložio sam da se ovaj član briše, imajući u vidu sve ono što je ovom prilikom ovde istaknuto od mojih kolega poslanika Socijalističke partije Srbije i sa te strane mogu da kažem da povodom ovog obrazloženja koje je dostavljeno od strane Vlade, ja bih sugerisao nadležnom odboru Skupštine, kada mi kao poslanici predlažemo i podnosimo amandmane na više članova sa istim obrazloženjem, nama se amandmani vrate, imajući u vidu da su podneti mimo Poslovnika i mimo zakona. Mogu da kažem da u 90% izveštaja Vlade stoji - Vlada ne prihvata amandman iz razloga navedenih u svom obrazloženju datom za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić na član 1; pa tako sve do kraja, sve se ne prihvata zbog Gordane Pop-Lazić. Zaista, ako ja podnosim amandman kao poslanik Socijalističke partije Srbije, nemam ništa protiv, ali zaista mogu da kažem - iz ranijeg obrazloženja po podnetim amandmanima. Ne mora stalno da se ponavlja Gordana Pop-Lazić. Podneo sam amandman na član 11. koji se odnosi na nadležnosti i organizaciju sudova, odnosno na formiranje jednog posebnog odeljenja u Okružnom sudu u Beogradu, gde se formira posebno odeljenje za obavljanje administrativno-tehničkih poslova, poslova vezanih za zaštitu svedoka i oštećenih i obezbeđenje uslova za primenu procesnih odredaba ovog zakona (u daljem tekstu: posebno odeljenje). Rad posebnog odeljenja uređuje se aktom koji donosi predsednik Okružnog suda u Beogradu, uz saglasnost ministra nadležnog za poslove pravosuđa. Da li je to potrebno i da li je to jedan novi sud u okviru našeg pravosudnog sistema? Da li u našem pravosudnom sistemu i organizaciji pravosuđa postoji takav oblik sudske vlasti i koja je svrha formiranja ovog odeljenja? Zašto da se formira samo u Beogradu? Imali smo suđenje za ratne zločine, čini mi se, u Prokuplju u nadležnosti jednog okružnog suda. Ko je obavljao administrativne i druge poslove na području ovog suda? Zašto smo donosili Zakon o organizaciji sudova, ako uvodimo sve specijalne sudove, sud i tužioca i odeljenje za borbu protiv organizovanog kriminala, sada je sud za ratne zločine, sledeće što je nagovešteno je suzbijanje i borba protiv privrednog kriminala, posle toga će biti novi oblik borbe protiv drugog kriminala ... Znači, pravosuđe će biti rascepkano po svim oblastima i nedaćama koje ovaj srpski narod, u prethodnom periodu a i ovom periodu, susreću. Ko će odgovarati za propast srpske države i srpskog naroda? Da li ćemo i za to formirati jedan poseban sud, jedno posebno specijalno odeljenje, koje će ove dosadašnje nedaće utvrđivati i predlagati mere protiv onih koji su u prethodnom periodu do toga dovodili? Interesantno je takođe, za formiranje ovog posebnog odeljenja i funkcionisanje tih novih službi, koje treba da se organizuju u okviru toga, potrebno je izdvojiti iz posebnih sredstava u budžetu 50 miliona dinara do kraja 2003. godine. Da li postoji saglasnost Ministarstva finansija? Da li postoji mogućnost, u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu? Ova sredstva, kada smo razgovarali o memorandumu i budžetu za 2003. godinu, nisu ni pominjana, ni u okviru pravosuđa, ni u okviru tekuće budžetske rezerve, ni oko drugih budžetskih sredstava. Iz tih razloga mislim da je u ovom trenutku obezbeđivati iz budžeta dodatna finansijska sredstva za funkcionisanje jednog posebnog ovakvog odeljenja i jedne ovakve službe u ovom trenutku ekonomski neopravdano. Šta ako nadležna služba Ministarstva unutrašnjih poslova ne bude utvrdila da ima tih ljudi protiv kojih postoji sumnja ili će biti okrivljeni? Znači, finansiraćemo nešto što ... (Predsedavajuća: Pet minuta.) ... u ovom trenutku nije opravdano.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, lepo je što ste nam se pridružili, sada već u poslednjem satu rada u toku današnje sednice, pa da bar čujete neke od naših argumenata protiv ovog zakona. Videli smo izveštaj Vlade u kome nas Vlada obaveštava da ne prihvata nijedan amandman, a evo naknadno ste odlučili da prihvatite u ime Vlade valjda dva amandamana DSS-a, kako biste im olakšali glasanje za ovaj zakon, jer su u načelnoj raspravi rekli da će za zakon glasati ukoliko bude prihvaćen neki od njihovih amandmana. Dakle, nastavlja se saradnja onog prvog, početnog DOS-a, sasvim uspešno, anažalost tužnim povodom. Vezano za sam zakon, imam potrebu da malo proširim priču, iako bi možda trebalo da se koncentrišem samo na član 11, koji govori o posebnom odeljenju za obavljanje administrativno-tehničkih poslova. Po nama je to pisarnica suda. Sada se traže neke posebne struke, očigledno neka posebna znanja, obzirom da će svedočenje biti i putem video konferencijske veze, pa takvih stručnjaka nema u ovoj sadašnjoj pisarnici okružnog suda, ili za neke druge procesne radnje koje će morati da se obavljaju u toku postupka. Rekli ste da može da se sudi svima onima koje smo navodili danas, pretpostavljam da ste čuli, a koje je gospodin Petar Jojić naveo. Dodala bih i imena Gotovine i Norca. Pitam vas, da li ste vi, Vladan Batić, pravi danas ili onda kada ste nam obrazlagali Zakon o amnestiji, i da li je DSS prava danas? Ona očigledno ostaje dosledna onome što je uradio njihov predsednik kada je amnestirao Fjoru Brovinu, ali vi ste nas ubeđivali da treba doneti Zakon o amnestiji, na osnovu koga je amnestirano 1.900 Šiptara, a danas nas ubeđujete da svi oni mogu biti predmet ovog zakona, odnosno da mogu da budu optuženi i da im se sudi u odsustvu. Pitam vas, zašto da im sudimo u odsustvu, kada smo lepo mogli da im sudimo u prisustvu i da budu lepo u našim zakonima, gde im je i mesto. Sada ne vidim načina kako da do njih dođemo. Lepo je to što vi govorite o tome da ne treba da dozvolimo da UČK bude i ostane navodno neki pokret za nacionalno oslobođenje. Američki kongres i Soroš njih doživljavaju kao snagu koja ide ka formiranju nove nacionalne države. To nam je gospodin Soroš ovde, u ovom parlamentu kada ga je primila Nataša Mićić rekao rečima - nerealno je očekivati da Kosovo i Metohija budu u sastavu Srbije. Prema tome, jedno pričamo, drugo radimo, a sami sebi oponiramo. Nema doslednosti u vođenju politike, a pogotovo ne ove pravosudne politike. Bez obzira što vi u poslednje vreme imate potrebu da nam se pravdate kad god dođete u parlament, lično pravdate, ne zaboravite, vi i jeste lično Vladan Batić, predsednik jedne političke stranke. Možete kao predsednik te stranke da mislite jedno, ali ste u Vladi Srbije i predstavljate Vladu, odgovorni ste za sve poteze Vlade i ne možete sebe da amnestirate od toga, a da mislite suprotno, kao predsednik stranke, od Vlade Srbije, koja se ovde javlja u formi predlagača. Morate da usaglasite te dve funkcije, morate to sve u jednoj ličnosti da sublimirate, ali odgovornost za političko delovanje snosite kao predsednik stranke, odgovornost za sve drugo što se dešava snosite kao član Vlade Srbije. Mi smo se danas zaista trudili, nažalost, niste nas čuli. Možda ste pratili negde drugde šta smo govorili, da je ovo jedan promašaj i da mislimo da vas čak ni iz inostranstva, iz međunarodne zajednice ne pritiskaju da se ovaj zakon donese i da je to više potreba same Vlade Srbije da se dodatno dodvori međunarodnoj zajednici i Haškom tribunalu.
Pravo na repliku, ministar pravde Vlade Republike Srbije, gospodin Vladan Batić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nema nikakvih kalkulacija, nikakve trgovine. Uvek prihvatam sve amandmane koji imaju logiku. Juče je bilo o huliganstvu na sportskim stadionima, a prihvatio sam amandmane i poslanika SPS-a i poslanika SRS. Verovatno nećete glasati ni za taj zakon, a to nema nikakve veze. Amandmani kolega Đorđa Mamule i Dragana Jočića imaju logiku. Oni na neki način pojašnjavaju nešto što je i predviđeno zakonom, ali gde može da postoji neka dilema. Da li su svi ratni zločini, odnosno procesuirani za sve ratne zločine obuhvaćeni ovim zakonom, a ovim amandmanom se potvrđuje da jesu. Da li se odnosi na sva lica, bez obzira na državljanstvo i počinioce žrtava, mislim da se i u samom zakonu vidi. Ovde se to čini nedvosmislenim, ovim amandmanom koji sam prihvatio. Dakle, od viška glava ne boli. To je pojašnjenje već predviđenih normi zakona i to je logika. Ne znam kako očekujete da prihvatimo amandmane, kada ste od prvog do poslednjeg... ne treba da obrazlažete amandmane, recite, protiv smo zakona, a ne da se ovo koristi kao jeftina politička tribina i da po svakom članu predlažete da se briše i na taj način da se briše čitav zakon. To je potpuno iluzorno. To nije nikakav doprinos poboljšanju teksta zakona, korigovanje zakona, što je smisao amandmana. Amandmani se ulažu kada hoćete da popravite nešto u postojećem tekstu, a ne kada hoćete da sklonite tekst. Glasajte protiv toga i to je to. Što se tiče političke diskusije, ova vlast i ova vlada pokušava da spasi na Kosovu ono što ste, učestvujući u prethodnoj vlasti i prethodnoj vladi, vi učinili. Izgubili ste suverenitet na Kosovu i Metohiji, pa ste se ovde zaklinjali da ako strana čizma kroči na Kosovo i Metohiju, vi ćete izaći iz Vlade, pa ste izašli tri dana, od srede do petka, pa znamo pod kojim ste se uslovima vratili u Vladu. Ne vrede te priče. Još nešto da vas podsetim. U vreme dok ste bili na vlasti, naoružavano je Kosovo i Metohija. Dolazile su tone oružja na Kosovo i Metohiju. Stvarana je OVK, stvorena je vlada Bujara Bukošija. Ovde ste imali Remzija Koljgecija i Emila Fejzulahua. Stavili ste ih da budu direktori dveju najvećih banaka na Kosovu. Kosova ste se sećali uoči izbora, a onda je postajalo kolevka, koreni, dno očnog vida i tako dalje. Nemojte nama držati pridike o Kosovu. Za stanje na Kosovu kriva je bivša vlast, a vi ste deo te vlasti. [[Aplauz.]]
Tri minuta. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da će ovde biti reči o konkretnim stvarima vezanim za Predlog ovog zakona i za amandmane. Pa, da krenemo redom. Podsetiću uvaženog ministra Batića da je nužda koja nas je naterala da pišemo amandmane na svaki član zakona, da se brišu, prouzrokovana donošenjem nakaradnog poslovnika koji ne postoji nigde u svetu. Želeo bih da vas podsetim kada ste vi bili poslanik, neke vaše kolege iz opozicije, npr. gospodin Paroški, govorili su po ceo celcati dan sa ove govornice....
Narodni poslaniče, činjenicu da u okviru Poslovnika dozvoljam zaista široku argumentaciju, jer tekst amandmana - briše se, podrazumeva, ali vas molim da u vaše obrazlaganje amandmana na član 11. koji glasi - briše se, ne uvodite raspravu o nekadašnjim poslovnicima Narodne skupštine Republike Srbije ili o sličnim stvarima, a jako daleko od amandmana koje ste predložili.
Hvala lepo, ali tu istu opomenu ste morali da uputite i ministru koji je u svom izlaganju povodom ovog zakona istakao ko je kriv za Kosovo, istakao da je naoružavana OVK zahvaljujući...
Narodni poslaniče, molim vas da se vratite sadržaju amandmana. Ministar, gospodin Vladan Batić, da pažljivo slušate, imao je pravo na repliku i ovo je izricanje upozorenja da se držite sadržaja vašeg amandmana.
Poslovnik važi za opoziciju, a za vas ne važi? Suština našeg amandmana vezana je za koncepciju da se anulira ono što je predviđeno ovim nakaradnim zakonom, a to je formiranje posebnog sistema državnog za gonjenje eventualnih počinilaca ratnih zločina. Možda je i za to kriva naša vlast, dakle socijalisti koji su bili na vlasti, kao što je rekao i gospodin ministar, da smo mi krivi za to što su Šiptari hteli da se otcepe, što žele da budu separatisti, žele veliku Albaniju itd. U svom tom kontekstu, možda smo mi krivi zbog toga što su nas bombardovali, ali ipak ne odustajemo od našeg stava da ne treba razbijati jedinstvo pravosudnog sistema ustanovljeno Ustavom Republike Srbije, koji je važeći, dokle god se ne donese drugi, a neće se doneti skoro. To jedinstvo pravosudnog sistema mora da bude obezbeđeno. Dakle, shodno našem zalaganju da ne želimo da se formiraju posebna odeljenja Okružnog suda u Beogradu ili posebna veća za ratne zločine jeste i naše zalaganje da ne treba da se obrazuju ni posebna odeljenja za obavljanje administrativno-tehničkih poslova, jer smatramo da su naši zakoni iz oblasti pravosuđa dovoljno jasni i precizni da određuju nadležnost okružnih sudova, tužilaštava i da okružni sudovi mogu da postupaju u postupcima protiv učinilaca ratnih zločina. A propo toga nadamo se da će uvaženi ministar pravde gospodin Batić imati razumevanja za našu argumentaciju, kao što je imao razumevanja za našu argumentaciju oko amandmana od 18. septembra 2001. godine, pa je, doduše sa zadrškom od 6 - 7 meseci, prihvatio naš amandman na Zakon o sudijama. Kao što je gospodin Batić imao razumevanja za naše amandmane podnete u vreme vanrednog stanja, kada smo predložili amandmanima da se ponište neke odredbe koje su suprotne međunarodnim propisima, pa je takođe sa zadrškom od nekih mesec i po dana prihvatio sve te naše amandmane, amandmane opozicije, konkretno Socijalističke partije Srbije - Slobodan Milošević, nadamo se da će imati razumevanja i oko ovog amandmana, jer je krajnje dobronameran. Želimo, kao i uvek, da ne sagledavamo stvari iz stranačke perspektive, već želimo da sa jednog neutralnog, koliko se god to može, i sa jednog državnog aspekta gledamo na koji način se poštuju odredbe koje su ustanovljene Ustavom, koje su kreirale, gospodine Stamenkoviću, sve osnovne poluge društva i države. Dakle, još jednom kažem da ne smatramo da je dobro formirati paralelne organe - istražne, organe gonjenja, pravosudne organe, već smatramo da treba poštovati ono što je Ustavom konstituisano i ono što je normalno u svakoj zemlji. Neće nam mnogo dobra doneti to što pokušavamo da kopiramo Haški tribunal. Ja sam se plašio da će u ovom predlogu zakona biti i neke odredbe koje su sadržane u statutu Haškog tribunala, naročito one da sam statut sebi predviđa na koji način će raditi. Znate kako to oni rade: eto, mi se dogovorili, od sada ćemo nadalje da radimo tako. To je neka norma koja može da se primeni u anglosaksonskom pravu, ovde kod nas ne može. Na svu sreću, ni u Predlogu zakona nije to napisano, a kao što sam rekao nužda nas je naterala ....
Narodni poslaniče, 45 sekundi ste izgubili na raspravu o nečemu što nije sadržaj amandmana, i u četiri minuta i 30 sekundi nakon uključenja mikrofona i 45 sekundi. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč?
Ja bih verovatno razmislio o predlogu ovog amandmana, ali podnela ga je za mene nepoznata poslanička grupa. Nisam znao da postoji stranka koja se zove SPS-Slobodan Milošević.
Pravo na repliku, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a. Osnov za repliku, direktno pominjanje političke stranke. Ja bih vas molila, narodni poslanici.
Zahvaljujem se uvaženom gospodinu ministru na mogućnosti da pojasnim neke stvari koje očigledno ni njemu nisu više jasne, mada je aktivno učestvovao u svemu tome. Dakle, ja sam rekao da je podnosilac ovog amandmana poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, na čijem čelu se nalazi Slobodan Milošević, za razliku od nekakvih tzv. socijalista, narodnih, nenarodnih, zabavnih, ozbiljnih, ko zna kakvih sve ne, ali uglavnom onih koji vam pružaju kvorum i koji vam pomažu da usvajate zakone onakve kakve vi želite. Neka izađu slobodno, neka kažu da nisu glasali za Zakon o lustraciji. Upotrebio sam tu odrednicu SPS-Slobodan Milošević samo da bih pojasnioda se razlikujemo od onih koji su potpali pod vaš uticaj, nažalost, i koji moraju da iz samo sebi poznatih razloga poštuju nekakve odredbe ili naredbe koje dobijaju od vas. Rekli ste da biste prihvatili amandman, da znate ko je podnosilac ovog amandmana. Mi smo SPS, čiji je predsednik Slobodan Milošević, i podneli smo amandman na član 11, pa shodno tome što ste rekli maločas očekujemo da ćete sada nakon ovog obrazloženja podneseni amandman prihvatiti, kako bismo mogli da nađemo zajednički jezik u cilju donošenja boljeg, celishodnijeg zakona. Još jednom, nismo ni narodni, nismo ni zabavni, nismo ni ozbiljni, ni neozbiljni socijalisti, nismo ni smešni. Mi smo predstavnici SPS-a, koja je na izborima 24. decembra 2000. godine dobila skoro 13% glasova, osvojila 37 mandata u Narodnoj skupštini Republike Srbije, od kojih ste 7 sada već oteli. Nažalost, ostali smo bez još jednog kolege. Ima nas trenutno 29, ali i dalje ćemo se boriti za zaštitu osnovnih ciljeva koji su sadržani u dokumentima naše partije koja se zove Socijalistička partija Srbije.
Prelazimo na sledeći amandman. Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić. Molim narodne poslanike da smanje međusobni razgovor i da saslušamo govornika.
Nemojte se plašiti, gospodine predsedniče, ja nisam ministar da napustim govornicu. Mene ne može omesti kada imam tako dobar amandman, a radi se upravo o članu 12. ovog zakona, koji govori o posebnoj pritvorskoj jedinici. Zbog čega Srpska radikalna stranka traži da se član 12. briše - upravo zbog toga što smo videli demonstraciju govora mržnje od strane ministra, koji je predlagač, pa se plašimo da će se zbog člana 12, u kojem se kaže da ministar nadležan za pravosuđe bliže određuje organizaciju, rad i postupanje sa pritvorenicima u posebnoj pritvorskoj jedinici, primeniti ne samo govor mržnje, nego i praktično da će se primeniti bazen sa pijavicama, kavez sa štakorima, kako bi bilo iskreno priznanje od zatvorskih pritvorenika. Zato je SRS i podnela amandman da se briše taj član, odnosno da ne postoji posebna pritvorska jedinica, jer smatramo da će ovlašćenja ministra biti veoma velika, a njegove sklonosti prema revanšizmu su očigledne, a iz ne tako davnih vremena mogli smo da se uverimo da jedno priča a drugo radi. Naravno da SRS i, kako kažu, taj "truli režim" nisu bili u mogućnosti da se bore i protiv NATO agresora, dakle tih zlikovaca i petokolonaša, u isto vreme su bili lokatori, i da ministar posle toga, kada je uhvaćeno 2.000 terorista, a SRS bila nemoćna protiv tog silnog neprijatelja, dosmanlija i NATO zlikovaca, onda kada je uhvatio tih 2.000 terorista, zašto ih nije zatvorio u tu posebnu pritvorsku jedinicu, jer su mu bili u rukama. Mogao je da primeni sve ove elemente i metode koje predviđa da primeni nad srpskim pritvorenicima koji će se naći sada u srpskim kazamatima umesto u haškim. Haške kazamate je napunio i sada želi da tu budu, u Srbiji, dakle da se preseli u Beograd taj Haški tribunal, koji će u posebnoj pritvorskoj jedinici biti jedno pokusno, ovako veoma demokratsko sudsko istražno i jednostavno, najcelishodnije za dosmanlije da se tu na jednom mestu, kao što je to bilo na Golom otoku, nalaze politički neistomišljenici, odnosno protivnici. I to je suština Predloga ovog zakona. Jer, ako postoji u već postojećem Zakonu o krivičnom delu, određenom u Glavi DžVI Osnovnog krivičnog zakona, u pogledu ovih nadležnosti, onda uopšte ne vidimo potrebu (i zbog toga SRS i podnosi amandmane na sve ove članove) da se jedan ovakav zakon predlaže, sem u slučaju, kako sam ja ovde i naveo, da postoje dva aršina, zakon o krivičnom postupku protiv učinilaca ratnih zločina, kojim će se suditi ili se neće suditi onima koji su vršili agresiju, NATO zlikovcima, i postojaće poseban, specijalan zakon kojim će se suditi političkim protivnicima. To je suština. Zbog toga je SRS protiv ovog zakona, ali u suštini mi smo, naravno, za onaj zakon gde će se utvrditi pojedinačna odgovornost za svakog individualnog učinioca ratnog zločina. Ukoliko ih ima, ukoliko se utvrde, ali ne na osnovu sumnje i na osnovu rekla-kazala, rekao komšija zato što je dete nekog dobrovoljca razbilo prozor, pa ćemo ga sada kao zaštićenog svedoka dovesti pa reći - jeste, on je poklao tamo 100 ustaša i mi ćemo mu u pritvorskoj jedinici staviti pijavice na čelo, staviti mu na stomak nekog štakora i on će iskreno priznati da je sve to učinio. Zbog toga, gospodine ministre, SRS nije u mogućnosti da prihvati ovaj zakon, naravno, zbog toga smo i podneli amandmane na sve članove, jer su oni u suprotnosti sa osnovnim principima demokratije i zakonitosti koji važe u našoj državi.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ne možete, gospodine ministre, da dođete pa samo da vi držite banku. Mi ovde radimo, a vi se povremeno samo uključujete u rad, umesto da odgovorite na naša pitanja, a ne da vi nama postavljate pitanja. Dakle, kada poslanici traže brisanje svih članova predloga zakona to znači da nisu uspeli da ubede Vladu, dok je trajala načelna rasprava, da treba da povuče predlog zakona unapred. Pošto mi znamo da pišemo amandmane i koliko ste vi spremni da idete do kraja i koliko nećete da odustanete, bez obzira na snagu argumenata, mi pokušavamo da Vladu još u načelnoj raspravi ubedimo da odustane od neke ludosti. Kako to ona nikada ne uradi, jer nije dovoljno pametna da to shvati, mi moramo da iskoristimo raspravu u pojedinostima i da po svakom članu zakona tražimo dodatne argumente, ne bi li makar kod jednog člana uspeli da napravimo takvu situaciju da, ukoliko taj amandman prođe na glasanju, što je moguće, padne ceo zakon. To je tehnika kojom se mi rukovodimo kada ovakve amandmane pišemo. Dva su razloga zbog kojih predlagač predviđa posebnu pritvorsku jedinicu. Jedan razlog je verovatno impresija koju vi nosite iz Haškog tribunala, kada ste posećivali Karlu del Ponte, verujem da ste bili impresionirani nešto boljim uslovima u pritvorskim jedinicama koje su daleko opremljenije nego što su ove naše ovde - ćelije u Okružnom zatvoru; pretpostavljam da biste, kao ministar pravde, sigurno želeli da našim pritvorenicima omogućite bolje uslove i da ste svesni da nemate finansijskih mogućnosti da to obezbedite svima, pa hajde bar ovom broju ljudi koji će odgovarati za ratne zločine. Jer, to će verovatno i međunarodna javnost želeti da slika i da vidi, pa da vide koliko smo mi, kao demokratska vlast, sada prema pritvorenicima široke ruke. Neka imaju tamo i lap-topove i salu za vežbanje, ali moraju da pristanu na to da budu optuženi za ratne zločine. To je jedan od razloga, a drugi može da bude upravo suprotan ovome i ja zaista ne znam šta su vam namere. Možda to i bude drugi Goli otok. Ko zna, videćemo. Videćemo koliko će ljudi izvršiti samoubistvo u tim pritvorskim jedinicama, možda. To se dešavalo i u Ševeningenu, zašto jao. To se dešavalo i tamo. Koliko će ljudi nazdravo umreti. Da vidimo. Ne znam kakvi će uslovi biti, posebni tretmani koje ćete vi određivati u skladu, kažete, sa Zakonikom o krivičnom postupku i Zakonom o izvršenju krivičnih sankcija. Ako je to tako, zatvor je jednak za sve i nije nam trebala posebna pritvorska jedinica, sem ako sam termin ne znači nešto za onoga ko vas tera na donošenje ovog zakona. Pored toga, gospodine ministre, bez namere da vređam, ali i bez želje da se ovde rukovodim nekim političkim govorima, pogotovu što ovo nije nikakva tribina, ovde govorimo pred svojim kolegama, ovo je za javnost potpuno zatvoreno, nema potrebe da ponavljate uvek dve iste rečenice koje se tiču SRS. Smislite nešto novo. Danas ste videli koliko vam je ljudi bilo ispred Skupštine. Možda zbog toga niste bili u ovoj zgradi. Ima mnogo nezadovoljnih, izgleda, ovde. Zaboravljate da smo mi 2000. godine raspustili Skupštinu posle izbora u septembru, koji su pokazali... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, ovo je ipak toliko daleko od sadržaja amandmana, da se briše, da bih vas molila ili da se vratite amandmanu ili da završite izlaganje.) Pa dobro, i ministar je isto toliko daleko bio. Mi smo imali toliko sluha za političku situaciju da smo raspisali izbore, da smo raspustili Skupštinu i ja to vama iskreno savetujem. Onda ćete moći ovako, jednog dana, ubrzo posle tih izbora, kao opozicija, da kritikujete vladu u kojoj ćemo mi biti. Obećavam vam da ćemo mi imati mnogo bolje ponašanje prema opoziciji i mnogo više uvažavati taj parlament i svakog narodnog poslanika, nego što to vi činite sada u ovom sazivu.
Da li se još neko javlja za reč? Pravo na repliku, ministar pravde u Vladi Republike Srbije, gospodin Vladan Batić.
Naslušali smo se svačega, štakora, pijavica i ostalog. Ajde da budemo malo realni i da razgovaramo o onome što priliči Evropi u 21. veku. Zašto posebna pritvorska jedinica? Je lÄ vi smatrate da ljudi koji su optuženi za ratne zločine treba da budu u istim prostorijama sa siledžijama, ubicama, otmičarima, dilerima droge? Je lÄ vi takav tretman hoćete za ljude za čiju se sudbinu, tobož, zalažete? Mi nećemo. Mi mislimo da oni treba da budu u posebnom odeljku i da imaju poseban tretman i poseban status. To je razlog. Prema tome, ako se zalažete protiv ovog zakona, zalažete se da se i dalje sudi u Hagu. Suština cele priče je da se omogući suđenje, ako mora da se sudi, ovde. Suština je da ti ljudi ne mogu biti pomešani sa ubicama itd. Još nešto, pomenuto je 1.900 Albanaca. Ajde i tu da budemo realni. Nije tačno da su oni amnestirani. Svi koji su bili optuženi za terorizam (član 125.), za genocid, niko nije amnestiran. Bilo je nekih pojedinačnih pomilovanja. Zna se ko je ovlašćen da daje pomilovanja. To je čovek koji je na čelu državne amdinistracije. To je jedan deo. Drugi deo, 1.600 ljudi je pušteno, ne u vreme Vlade Republike Srbije, nego u vreme trojne vlade. (Nataša Jovanović, sa mesta: Kakve to veze ima sa nama?)
Povreda Poslovnika, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo poslanici, upozoriću predsednika Skupštine, obzirom da je već 17,50 časova i da se bliži kraj današnjem radu, a ne znam da li ćemo nastaviti sa radom sutra ili će predsedavajući, eventualno, zakazati nastavak sednice za neki drugi dan, želim da vas upozorim, po pitanju dnevnog reda, da smo mi od Vlade Republike Srbije, pod brojem 113460/2003, dobili jedan akt, upućen predsedniku Narodne skupštine u toku jučerašnjeg dana, u kome nas Vlada obaveštava da se povlači predlog zakona, koji treba da bude poslednja tačka dnevnog reda ove sednice, radi dodatnog tehničkog usaglašavanja predloženih rešenja, a da smo danas na klupama dobili jedan akt iz kabineta potpredsednika Čedomira Jovanovića, upućen sekretaru Vlade Republike Srbije, u kojem se kaže da je tehničkom greškom došlo do zahteva za povlačenje iz procedure Predloga zakona o akcionom planu harmonizacije ekonomskih odnosa, da je on odsutan službeno i da ćemo mi raspravljati o ovoj tački dnevnog reda u nastavku sednice. Možda u Vladi neko sa nekim ne razgovara, ali mi ovde moramo jedni sa drugima da razgovaramo. Ovaj papir nas ništa ne obavezuje. Mi ne komuniciramo sa kabinetom Čedomira Jovanovića, nego isključivo sa Vladom Srbije. Mi smo dužni da poštujemo ovaj papir koji smo dobili juče od Vlade Srbije, a neka se Čedomir Jovanović, kao potpredsednik Vlade, dogovori sa Vladom šta će oni dalje da rade, kako će da ispravljaju, eventualno, svoju grešku. Dnevni red ovde utvrđujemo mi. Pošto je Vlada predložila dnevni red i nas obavestila da odustaje od poslednje tačke dnevnog reda, mi bismo morali da završimo sednicu sa ovom tačkom dnevnog reda koja se tiče zakona o ratnim zločinima. Naravno, pošto sam u obavezi da se pozovem na član Poslovnika, to je član 139, gde predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine. Kako je predlagač to već učinio, on nema mogućnost da to ispravi, već samo da se zakaže nova sednica sa tom tačkom dnevnog reda. Ovo govorim kao upozorenje predsedniku Skupštine, jer sam sklona da verujem da bi ona prešla preko te činjenice i, eventualno, zakazala nastavak rada za neki drugi dan i da u proceduri da ostane i ovaj zakon. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Takođe vas još jednom upozoravam na član 139. Ovo je druga povreda, gospođo predsedavajuća.
Moliću vas da zauzmete svoje poslaničko mesto i da tražite reč za novu povredu Poslovnika [[Dobacivanje iz sale.]] Podsećam vas da imamo kvorum potreban za primenu Poslovnika, a da je dobacivanje iz klupa nedozvoljeno po Poslovniku. Izričem vam upozorenje. Nije načinjena povreda Poslovnika, člana 139. Vlada Republike Srbije nije povukla predlog i to je objašnjeno tehničkom omaškom. Na papiru koji ste dobili u zaglavlju piše - Republika Srbija, Vlada Republike Srbije, te nije učinjena povreda nijednog člana Poslovnika koji se tiče dnevnog reda. Osim toga, mi ne utvrđujemo dnevni red vanredne sednice, nego predlagač, ko god to bio: Vlada, pojedinačno, trećina narodnih poslanika. Oni koji su ovlašćeni za dnevni red, utvrđuju dnevni red. Nova povreda Poslovnika, izvolite.
Gospođo predsedavajuća, pošto vi nikada niste bili u Vladi Srbije, a ja jesam, a vi verovatno nikad i nećete biti, ja ću da vam kažem da Vlada Srbije ima u pisarnici svoj broj koji nosi broj 11-broj akta, a da gospodin Čedomir Jovanović u svom kabinetu ima broj koji nosi broj 06-broj akta. Vlada Srbije ne mora uopšte da zna za ovaj akt koji je Čedomir Jovanović nama poslao. Morate da shvatite da je Vlada Srbije institucija, a ne Čedomir Jovanović. Čedomir Jovanović može da crta zebre po ulicama, može da ide da iznuđuje dokaze od Slobodana Miloševića, a po nalogu javnog tužioca, MUP-a ili ne znam koga još, u CZ, ko je ubio Stambolića, Ćuruviju, ovog, onog. To je njegov problem. On je to radio kao građanin i zato će da odgovara jednog dana. Ali, mi ovde ne možemo da radimo po zahtevu Čedomira Jovanovića.
Narodna poslanice, molim vas da vaše zanimanje za potpredsednika Vlade Čedomira Jovanovića dovedete u vezu sa povredom Poslovnika.
On je ovo potpisao, i jedno i drugo.
Vi imate prava da bude zainteresovani za ličnost i za ono što taj čovek predstavlja, ali ja bih vas molila da povredu Poslovnika iznesete.
Ja štitim Vladu Srbije od Čedomira Jovanovića. Ako vi to ne shvatate, ne znam kako da vam objasnim. Ja poštujem samo ovo ovde što piše - Republika Srbija, Vlada Republike Srbije i broj Vlade Srbije. Ne mogu da poštujem broj iz pisarnice koji nosi kabinet potpredsednika Vlade Čedomira Jovanovića, koji može da zloupotrebi svoj pečat. Nemojte da se igrate. Možda ovo nije harmonizacija, možda nije završeno, možda nije usaglašeno. Vidite da je čovek još u inostranstvu i da se dogovaraju o tome. O čemu mi ovde da pričamo? Upozoravam vas da je ovo što radite svojevrsna zloupotreba. Na kraju krajeva, ovo nije poslato narodnim poslanicima, ovo je poslato sekretaru Vlade. Ako ste vi sekretar Vlade, vi preuzmite to na sebe. Drugo našta sam htela da vas upozorim i da izađem da reklamiram je član 95. Za sutra je zakazano glasanje o prvoj tački dnevnog reda. Pogledajte stenogram, Nataša Mićić je vodila sednicu i zakazala je za sutra glasanje. Član 95. kaže: "Kada se obavi razmatranje svih tačaka dnevnog reda i odlučivanje po njima, predsednik Narodne skupštine zaključuje sednicu Narodne skupštine". Dan za glasanje se određuje kada se iscrpi dnevni red, na kraju, nemojte da mi šapućete iza leđa. Dakle, zakazan je dan za glasanje za sutra... (Predsedavajuća: Tri minuta.) ... iako je to moglo da se učini tek onda kada iscrpimo potpuno dnevni red. Kako nismo iscrpeli dnevni red, sutra ne može da bude dan za glasanje. Ja sam tohtela da reklamiram još onog dana, da nije mogao unapred da se zakaže dan za glasanje. Tako barem stoji u Poslovniku, pročitaćete pa ćete videti, ali nisam htela, jer sam znala da ćete doći u ovaku situaciju. Trčite pred rudu, što bi se reklo, da ne ispričam kako to baš u narodu glasi. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Trebalo bi da vodite računa da radite onako kako ste ovde napisali, koliko god da je nakaradno, a ne da smo stalno u situaciji da vas upozoravamo kako da radite.
Ni jedna ni druga primedba ne stoje. Prva, koja se tiče komunikacije sa Vladom Republike Srbije objašnjena je u pristojnom načinu narodnim poslanicima i predlog akcionog plana nije povučen iz procedure. Što se tiče druge vaše primedbe, promaklo vam je (što je razumljivo, umorni smo, dugo se radi) da se radi o posebnoj tački dnevnog reda, koja omogućava odluku predsednice Narodne skupštine, takvu kakva je bila, jer po članu 187. kada se radi o predsedniku ili ministru, kao kada se radi o glasanju o budžetu dan za glasanje može... član 187. Poslovnika Narodne skupštine. Kažem, umorni smo, tako da je to podrazumevajuće da malo grešimo, ali povrede Poslovnika nije bilo. Administrativni odbor je na vaš zahtev, a povodom vaših tvrdnji o povredama člana 117, već zakazan i biće dopunjen primedbama koje ste izneli u poslednjih 10 minuta. (Nataša Jovanović: Mi vas pitamo da li je sutra glasanje?) Ja vas podsećam da još uvek traje sednica Narodne skupštine, koja ima kvorum i gde je zabranjeno dobacivanje iz klupe. Striktnom primenom Poslovnika podrazumeva se da je to što radite nedopustivo. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Da li je narodni poslanik Sreten Mitrović prisutan u sali? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS. Narodni poslanik će obrazložiti to u pet minuta i daću vam posle toga potrebna obaveštenja o nastavku rada sednice.
Dame i gospodo, narodni poslanik koji je predložio ovaj amandman nije tu zbog toga što živi na Kosovu i Metohiji i zbog toga što, već je pomenuo ministar Batić ko je sve kriv, a sada je prav ovaj koji je na vlasti, koji nije stvorio uslove da Srbi čim padne mrak smeju da izađu napolje, niti smeju da putuju putevima Kosova i Metohije. Dakle, gospodin Sreten Mitrović je otputovao ranije da bi mogao po danu da stigne do svoje kuće. Suština našeg amandmana...
Da li hoćete da u nastavku razgovaramo o njegovom amandmanu? Ako je razlog zaista takve prirode, pitam vas za konsultaciju, pošto bi to bilo potpuno u okviru Poslovnika. Da li želite da sa ovim amandmanom nastavimo rad tako da narodni poslanik Sreten Mitrović može da prisustvuje sednici Skupštine? Onda vas molim da i vi učestvujete u okviru tog amandmana. Dakle, za danas završavamo rad. Obaveštenje o danu za glasanje, u kojem bi se izvršio izbor za ministra poljoprivrede i vodoprivrede u Vladi Republike Srbije, kandidat je gospodin Stojan Jevtić - odlaže se za utorak, 1. juli zbog sprečenosti predsednice Narodne skupštine da sutra u zakazano vreme predsedava glasanjem, a sednica se nastavlja u utorak u 10,00 časova raspravom u pojedinostima, amandmanom na član 12. koji je podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Hvala vam što se rastajemo u ovako veseloj atmosferi, jer vidite da se uz malo dobre volje može biti pristojan i uljudan.