Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Dvadeset četvrte posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika¸ konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 84 narodna poslanika, odnosno da imamo uslove da nastavimo sa radom Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč narodni poslanik general Božidar Delić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u proteklih deset dana u Srbiji su održane tri naučne konferencije, odnosno simpozijuma, i to 10. na Univerzitetu odbrane i na Institutu za političke studije, a od 17. do 19. u Nišu međunarodni simpozijum „Istinom do pravde“ u organizaciji Advokatske kancelarije „Aleksić“, Pravoslavne akademije nauka, umetnosti, veština i inovacija Srbije i Asocijacije za bezbednost kritične infrastrukture. Moje pitanje je usmereno prvenstveno prema predsedniku Narodne skupštine gospođi Maji Gojković. Naime, na ovim naučnim konferencijama postavljeno je pitanje rezultata Komisije Vlade Republike Srbije za ispitivanje posledica delovanja osiromašenog uranijuma na ljude i životnu sredinu i o radu skupštinske komisije koja je takođe formirana pre 13 meseci, 18. maja prošle godine u ovoj sali, a koja je takođe trebalo da utvrdi uzročno-posledične veze između bombardovanja, odnosno dejstva osiromašenog uranijuma i bolesti ljudi i oštećenja životne sredine. Naša predsednica gospođa Maja Gojković je prošle godine od nas tražila jedinstvo i bila je vrlo angažovana prilikom formiranja ove komisije. Mi narodni poslanici smo iskazali jedinstvo jer od 167 narodnih poslanika 166 je glasalo za tu inicijativu. U tim dokumentima je predviđeno da ta naša komisija skupštinska svakih šest meseci izvesti Skupštinu o rezultatima koje je postigla u tih šest meseci. Mi evo posle godinu dana nemamo nikakvu informaciju da li se ta naša skupštinska komisija sastaje, da li ima neke probleme, jer mi kao narodni poslovi to moramo da znamo. Za onu drugu komisiju državnu koju je formirala Vlada takođe imamo potrebna saznanja da ona ništa nije učinila i da ništa ne radi. Ali, nešto što je simptomatično, gospodo, pored ovih šestomesečnih izveštaja, prvih preliminarni izveštaj koji naša komisija treba da dostavi javnosti je kraj 2020. godine. Ali, gospodo, ovaj Jedanaesti saziv Skupštine Republike Srbije neće biti u ovoj sali krajem 2020. godine, možda će biti neki narodni poslanici, ali odlaskom Jedanaestog saziva odlazi i skupštinska komisija koja je trebalo da saopšti te rezultate. Ja to onda nekako doživljavam ne mogu da kažem kao svojevrsnu prevaru, ali mi koji smo dali potpunu podršku za formiranje te komisije nikada nećemo saznati šta je to ona uradila, jer ona jednostavno neće biti u mogućnosti da saopšti taj izveštaj jer više neće biti aktuelna, neće biti skupštinska komisija. Želeći da pomognem toj našoj komisiji, angažovao sam se nekoliko puta, i kod doktora Laketića doveo sam u ovu ovde Skupštinu i doktore nauka koji se bave ovom problematikom. Šta je osnovni problem u Srbiji? U stvari, postoji jedno pitanje na koje mi treba da odgovorimo – šta mi to u stvari hoćemo? Da li mi hoćemo da saznamo istinu? Ako hoćemo da saznamo istinu, gospodo, onda moramo da imamo i da formiramo našu nacionalnu laboratoriju koja će biti akreditovana, koja će imati instrumente koje danas nemamo u Republici Srbiji i gde će svaka žrtva biti individualizovana odnosno dobiti svoje ime i prezime, preko žrtve se uspostaviti ta veza između bolesti i osiromašenog uranijuma i tek tada sve one statistike o kojima govorimo mogu da dođu u obzir. Oprema koja nedostaje Srbiji košta 600 hiljada evra, a materijal koji je potreban uz tu opremu godišnje će koštati oko 400 hiljada evra. Pa, gospodo, ako smo mogli za jedan Notr Dam da preko noći damo milion evra, valjda možemo za našu decu, naše vojnike i sve ljude iz Republike Srbije. Ja ne bih voleo da budem u pravu, ali u razgovoru sa ovim doktorima nauka… (Predsedavajući: Vreme.) Samo da završim rečenicu. …sa doktorima nauka došao sam do saznanja da su rezultati katastrofalni, i kod dece i kod odraslih. Mi kao narodni poslanici moramo učiniti taj prvi korak, da pritisnemo, na kraju krajeva, i Vladu da se nabavi odgovarajuća oprema, da se formira nacionalna laboratorija, jer je prošlo 20 godina. Za 10 godina više nećemo imati koga da ispitujemo.
Hvala, generale Deliću. Idemo dalje sa pitanjima. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Prvo pitanje upućujemo ministru prosvete i pitamo ga da li će podneti ostavku, nakon saznanja da je test iz matematike za đake osnovnih škola za prijem u srednje škole ipak procureo u javnost iz štamparije, obzirom da je on lično tvrdio da je tako nešto, zahvaljujući njemu i njegovom ministarstvu, nemoguće i da je, citiraću ministra, "ta rupa u poslednje tri i po godine zapušena". Dakle, ako je test izašao iz štamparije, onda se baš radi o kršenju protokola za distribuciju testova. Taj protokol je direktno u nadležnosti ministarstva i nesumnjiva je onda i lična odgovornost ministra. On je vrlo lakonski ustvrdio, vrlo brzo nakon provaljivanja testova, da su za izlazak testova u javnost odgovorne neke žene, neke majke. Međutim, najnovija saznanja su da je uhapšen radnik štamparije koji je direktno iz štamparije izneo testove u javnost. Dakle, sugerišemo ministru prosvete da iskaže ličnu odgovornost i podnese ostavku. Sledeće pitanje upućujemo ministru unutrašnjih poslova. U javnosti se nedavno pojavila informacija da je novi Pravilnik o policijskim ovlašćenjima, koji je usvojen 10. juna, stupio na snagu, a njime se detaljnije reguliše upotreba suzavca, spreja, šokera i električne palice. Novim Pravilnikom predviđena je upotreba elektro-šokera i električne palice i na osobe koje su ranjene, obilno krvare, ali i na trudnicama i mentalno obolelim osobama, čak i na srčanim bolesnicima. Ovakve odredbe stvaraju ogromnu zabrinutost, iako u Pravilniku piše da se ovakva sredstva nad ovim licima smeju upotrebiti samo kao krajnja i jedina preostala mera, uz obavezu službenih lica da momentalno obezbede medicinsku negu tim licima. Ali, ako upotrebite elektro-šoker i električnu palicu na srčanom bolesniku za pružanje naknadne medicinske pomoći, možda neće biti vremena. Potrebno nam je objašnjenje koja je logika da se ovakve drastične mere dozvole i prema ovim nemoćnim licima i licima u posebnim stanjima i interesuje nas namerava li Ministarstvo unutrašnjih poslova promeniti ovaj pravilnik i ukinuti ovakve drastične odredbe o primeni fizičke prisile? Upućujemo još jedno pitanje Ministarstvu unutrašnjih poslova. Naime, od 1. jula vozači u Srbiji mogu vozačke dozvole da dobiju preko "Pošte Srbije" na kućnu adresu, barem tako propisuje pravilnik o vozačkim dozvolama koji je donet 13. juna i objavljen u "Službenom glasniku", videćemo kako će to u praksi zaista funkcionisati, ali nas interesuje da li je ovako nešto planirano i sa ostalim ličnim dokumentima, a pre svega sa putnim ispravama? Ovih dana, poslednjih nedelja i meseci, ponovo, kao i svake godine u vreme godišnjih odmora, formira se gužva po šalterima Ministarstva unutrašnjih poslova, pogotovo u većim urbanim sredinama. Gužve se pre svega prave radi preuzimanja izrađenih novih pasoša. Kod predaje zahteva za pasoše sistem e-uprave i elektronskog zakazivanja u određenoj meri još i uspeva da predupredi gužve, mada se i tu dešava da na duži rok svi termini za elektronsko zakazivanje su popunjeni i nemoguće je zakazati elektronski termin za predaju zahteva za pasoš. Ali, gužve su pre svega prisutne, redovi i čekanje u redovima, kod podizanja pasoša. I poslednje pitanje Ministarstvu finansija i predsednici Vlade - da li planiraju da u skupštinsku proceduru predaju svoju verziju zakona o finansiranju Vojvodine, jer donošenje takvog zakona predstavlja i ustavnu obavezu? Verzija zakona koja je ovde nedavno raspravljana nije usvojena, pa nas zanima da li Vlada planira da preda svoju verziju? Pitanje postavljamo i povodom izjave pokrajinskog premijera Igora Mirovića da se u Vojvodini prečišćava svega 10% otpadnih voda i da je taj problem stavljen na visoko mesto na listi prioriteta, ali i da je za njegovo rešavanje potrebno izdvojiti značajna finansijska sredstva, a pored toga, preko 600 hiljada ljudi u Vojvodini pije tehnički neispravnu vodu koja ima arsen u sebi, koji je vrlo opasan i kancerogen. Dakle, imamo problem zaštite životne sredine koji je u Vojvodini vrlo izražen i koji treba finansirati i za koji u narednih 10-15 godina nam je potrebno preko osam i po milijardi evra. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Đuriću. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Počeću, kolege kažu da se čuje i počeću tamo gde sam stao u utorak, pitanje za predsednika Vlade i za ministra finansija, zbog čega država prodaje svoj udeo u Komercijalnoj banci? Reč je o banci koja je jedna od dve, uslovno rečeno, banke sa većinskim ili sa punim državnim vlasništvom i banci koja dobro posluje, banci koja je nakon likvidacije onih državnih banaka početkom 2000. godina bila najznačajnija finansijska institucija u Srbiji. Time se nastavlja, plašim se i dovršava ova fatalna praksa, više vlasti Republike Srbije da rasprodaju državne resurse, da rasprodaju zapravo resurse budućih generacija sa više ili manje dobrim obrazloženjima i sa više ili manje dobrim projektima. Nezavisno od toga da li će biti postignuta cena koliko se očekuje ili ne, mislim da je pogubna praksa pogotovo u kreditno finansijski institucijama a i drugim, kako bih rekao kompanijama od vitalnog nacionalnog značaja. Tokom ove vlasti je prodato samo protekle godine, prodat je i PKB, prodat je i RTB Bor, još nekoliko preduzeća se sprema sa ove liste i to preporukama MMF-a, čak i uz pohvalu i Fiskalnog saveta kako smo to juče mogli da čujemo. Mislim da to nije dobro, pogotovo što je, pošteno govoreći, i ova vladajuća većina, između ostalog godinama kritikovala tu praksu, te privatizacije i prodaje, ali sad bukvalno, svega i svačega i najavljivala da će sa tom praksom prekinuti. To se nije dogodilo. Sećamo se kako se grmelo, ja bih rekao sa razlogom, iz ovih poslaničkih klupa samo sa druge strane, odnosno sa tada opozicione, a sada vladajuće strane kada su likvidirani početkom dvehiljaditih godina na jedan skandalozan način, slažem se, likvidirane vodeće državne banke na čelu sa „Beobankom“ i ostalima. Dakle, ovo nije tako, daleko od toga, ali je svejedno ovo pogubno, jer bez utemeljenja u nekoj i u nekoliko uspešnih finansijskih institucija domaćih mislim da je uzaludno očekivati da će iko drugi imati više razumevanja za potrebe domaće privrede nego što to ima banka, domaća banka u državnom vlasništvu. To do dali oni posluju dobro, da li imaju gubitke, da li im je menadžment kvalitetan ili ne, to je odgovornost vlasti, države i onih koji taj menadžment postavljaju. Podsetio bih vas, takođe, na drugo, tj. na moje prošlo pitanje od utorka, kada sam pomenuo onaj skandal sa izjavom službenice crnogorske ambasade u Turskoj, neću ga citirati ponovo, svi znamo o čemu se radi. Pitanje je bilo, samo da podsetim Ministarstvo spoljnih poslova, ta praksa odgovora je ranije funkcionisala vrlo dobro i na ovih poslanička pitanja odgovori su stizali nekada malo više rutinski, nekada konkretniji, ali da se ne zaturi to moje pitanje. Dakle, prošlo je već nekoliko dana, a ja i dalje nisam čuo, a dozvoljavam da sam možda nešto propustio, nisam čuo niti šta je učinilo Ministarstvo zvanično, Ministarstvo spoljnih poslova, niti sam video da je došlo do obraćanja i zvaničnog izvinjenja Srbiji. Dakle, to šta će crnogorsko Ministarstvo spoljnih poslova učiniti prema svom službeniku, to je njihova stvar, ali mene zanima šta će država Crna Gora učiniti sa tim u vezi prema državi Srbiji i da li smatraju da postoji neka potreba za nekim gestom izvinjenja. Ono što je sa tim u vezi još bitno, ja bih podsetio na slučaj, već pomalo zaboravljen, ali i dalje prilično dramatičan, četvorice srpskih intelektualaca na čelu sa gospodinom Bećkovićem, kolegom Mirovićem, Antićem, Rakovićem, dakle kojima je zabranjen ulazak u Crnu Goru. Dakle, četvorici intelektualaca koji imaju više ili manje kritički stav prema vlasti Crne Gore zabranjen je ulazak u državu Crnu Goru i ja stvarno, prvo, želim da vidim šta je naše Ministarstvo spoljnih poslova učinilo sa tim u vezi i da li možda se smatra da postoji potreba za nekim adekvatnim ili analognim potezom ili makar za energičnom intervencijom i maršem u vezi sa tim? Mislim da je apsolutan skandal da, ne kriminalcima, ne ljudima sumnjive, ne znam, prošlosti ili za koje se smatra da mogu teroristički delovati prema bilo kome, nego ozbiljnim srpskim intelektualcima se uskraćuje mogućnost boravka i ulaska u Crnu Goru. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, danas bih koristiće svoje pravo iz člana 287. Poslovnika postavio nekoliko pitanja, prvo potpredsedniku Vlade i ministru spoljnih poslova, Ivici Dačiću. Kao narodni poslanik sa Kosova i Metohije, kao i srpski narod na Kosovu i Metohiju životno smo zainteresovani za tok i ishod razgovora Beograda i Prištine koji se odvija uz posredovanje Međunarodne zajednice, a koji ima temelje u Rezoluciji 1244 i Briselskom sporazumu. Dakle, posrednici u rešavanju problema koji je kulminirao pre 20 godina NATO agresijom na Srbiju danas su i EU i UN, koje su i donele Rezoluciju 1244, znam da se naša diplomatija i naš državni vrh svim snagama bore da Srbija ostane svoj na svome, da sačuva državni suverenitet i da se istovremeno dođe do obostrano prihvatljivog rešenja pitanja Kosova i Metohije. Kao uspešnu diplomatsku aktivnost želim da istaknem nastup ministra spoljnih poslova, Ivice Dačića, na poslednjoj sednici Saveta bezbednosti UN, kada je podneo Izveštaj o stanju na Kosovu i Metohiji i delovanju međunarodnih snaga, kada je svim diplomatskim sredstvima, pre svega argumentima, nazivajući stvari pravim imenima branio Srbiju i potpuno otvoreno svim predstavnicima Međunarodne zajednice ukazao na neosnovane zahteve i sredstva kojima se Priština služi kako bi ubedila svet da Kosovo i Metohija pripadaju samo njima. Nedopustivo je da na istoj sednici Saveta bezbednosti Fjora Čitaku sticanje nezavisnosti tzv. Kosova nazove dekolonizacija, a ne secesijo, što u suštini jeste proces koji Priština zagovara i vodi uz pomoć nekih velikih sila i to nekih stalnih članica Saveta bezbednosti. Pitam se o kakvoj dekolonizaciji je ovde reč? Ko je tu kolonizator? Srbi žive na ovim prostorima desetinu vekova, o čemu svedoče stotine pravoslavnih svetinja, manastira i crkava još iz 10. i kasnijih vekova. Na primer, crkva Svetog Nikole u Velikoj Koči. Želim ovom prilikom da u ime poslaničke SPS pružim punu podršku predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću, Vladi Republike Srbije i diplomatskim aktivnostima i nesebičnom radu i zalaganju ministra Dačića koji je pokrenuo postupak povlačenja priznanja samoproglašene države Kosovo, što je do sada zvanično učinilo 13 država članica EU. Ministar Dačić je najavio da će se ovaj proces i u budućnosti nastaviti. U vezi sa tim želim da pitam – koje sve diplomatske mere i aktivnosti državno rukovodstvo i Ministarstvo spoljnih poslova planiraju u narednom periodu? Jer, kako stvari stoje sastanka u Parizu neće biti, jer Priština takav format ne prihvata pošto se oslanja na svetske mentore i sponzore, posebno na Ameriku ignorišući na taj način zalaganje Nemački i Francuske kao predstavnika EU. Koje se mere još planiraju kako bi se u Svetu pokazalo da Srbija ne traži ništa tuđe, već brani svoje i kako bi što veći broj država povuklo priznanje, a Međunarodna zajednica počela da primenjuje međunarodno pravo i iste standarde za sve članice Međunarodne zajednice i prestala da vodi politiku dvostrukih aršina, koja je, nažalost postala gotovo redovno sredstvo demonstracije i moći nekih velikih država sveta. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, danas je svetski dan izbeglica, odnosno dan da se po ko zna koji put podsetimo tragične činjenice da je srpski narod doživeo brutalno etničko čišćenje, sistematsko uništavanje, otimanje i pljačkanje svoje pokretne i nepokretne imovine, otimanje stečenih statusnih prava, brojne i nezapamćene zločina na prostoru bivše Jugoslavije krajem 1990. godina, XX veka. Sa prostora bivše Jugoslavije proterano je preko milion i 200.000 Srba i drugih građana, od toga 500.000 sa prostora Hrvatske, preko 500.000 sa prostora Federacije BiH i preko 220.000 Srba i drugih Albanaca sa prostora KiM. Iz tih razloga, naša organizacija Savez Srba iz regiona je uradila jednu evidenciju otete, uništene i druge imovine proteranih Srba i drugih očišćenih građana sa područja današnje Hrvatske, BiH i Slovenije. Ukupno je obrazac za evidenciju popunilo 10.322 porodice, odnosno preko 30.000 oštećenih građana. Obzirom da je sa prostora današnje Hrvatske i BiH proterano je preko milion Srba. Ovaj podatak se može smatrati jedno veoma reprezentativnom anketom. Nakon popunjenog obrasca urađen je jedan izveštaj sa veoma preciznim podacima o sistematskom uništavanju i otimanju pokretne i nepokretne imovine, otimanju stečenih prava kao što su neisplaćene penzije, dinarska devizna štednja, ne priznati radni staž, hartije od vrednosti, pitanje neadekvatno obnovljene prodane imovine. Savez Srba iz regiona planira uskoro da ovaj izveštaj pošalje na sve relevantne međunarodne organizacije - UN, EU, Konferenciji za evropsku bezbednost i saradnju, Savet Evrope i vodeće države sveta. Posebno naglasak dajemo na EU, odnosno evropske institucije, Evropski parlament, Savet ministara spoljnih poslova, Evropski savet i Evropsku komisiju. Pokušaćemo sve što je u našoj moći da kroz ovaj izveštaj i slanje ovog izveštaja tražimo da evropske institucije otvore suštinski dijalog sa Zagrebom, Sarajevom i Ljubljanom o pronalaženju pravičnog i trajnog rešenja brojnih imovinskih, stečajnih i drugih problema našeg naroda. Smatram da nije moguće govoriti o trajnom miru i stabilnosti, da nije moguće govoriti o međusobnom poštovanju i uvažavanju ako imamo stotine hiljada građana koji ne mogu da ostvare svoja osnovna ljudska prava kao temeljnu vrednost EU. Drugo važno pitanje jeste pitanje rešavanja stambenih pitanja desetina hiljada proteranih Srba koji žive u Srbiji. Poznato je da naša država, odnosno Komesarijat za izbeglice i migracije realizuje regionalni stambeni program. Više puta sam govorio u javnosti, želim i sada da ponovim, smatram da Komesarijat za izbeglice i migracije i druge nadležne institucije moraju daleko brže, efikasnije i kvalitetnije da sprovode taj program, odnosno da proterani Srbi reše ključno pitanje integracije, pitanje stanovanja, da li kroz stanove, montažne kuće, dodelu građevinskog materijala ili kupovinom seoskih imanja, sasvim je svejedno. Ono što je veoma važno i na čemu insistiram jeste da posle završetka ovog regionalnog stambenog programa ne sme ostati nijedan izbeglička porodica, nijedan proterani Srbin koji nije rešio svoje stambeno pitanje. Zato je važno i postavljam pitanje Komesarijatu za izbeglice i migracije da učini sve da u što kraćem vremenskom roku se reše stambena pitanja svih izbegličkih porodica. To su ljudi koji preko 25 godina žive kao podstanari i zaslužili su da reše ovo ključno pitanje. Takođe, postavljam, odnosno apelujem na Ministarstvo spoljnih poslova Republike Srbije da pomogne oko distribucije ovog izveštaja vezano za evidentiranje otete, uništene imovine, proteranih Srba i drugih oštećenih građana na sve relevantne međunarodne adrese i organizacije. Hvala.
Hvala vama, kolega Linta. Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa i predsednika? (Da.) Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo pitanje vezano je za protest maloletnih učenika, mlađih maloletnika. Ko će snositi odgovornost za zloupotrebu, očiglednu političku zloupotrebu dece? Mislim da odgovornost treba da podele ne samo organizatori, nego i roditelji. Drugo je da li je tačno da država u Komercijalnoj banci ima nešto manje od 42% vlasništva, s obzirom da smo ovde čuli da je država vlasnik cele Komercijalne banke, što je jedna notorna neistina, a ništa me ne iznenađuje od ovih đilasovaca koji su prisutni ovde. Sledeće moje pitanje se odnosi na REM, na Regulatorno telo za elektronske medije. Svi ste svedoci da su poslednje dve utakmice fudbalske reprezentacije Srbije prenošene na kablovskim kanalima, da se radi o kanalima koji su tzv. prekogranični kanali, što je još jedna vrsta prekršaja. U članu 64. Zakona o elektronskim medijima najvažnije događaje čija lista postoji u REM mogu da prenose samo televizije koje imaju slobodan pristup i pokrivaju celo tržište Republike Srbije. Kablovski kanali Sport klub, lažni prekogranični kanali, piratski kanali i nova tzv. "S", koja je takođe lažni prekogranični kanal, to su kanali pod kontrolom "United Media", gde spada i N1 televizija, su vršile nezakonito prenos fudbalskih utakmica i tako lišile prava sve druge građane na teritoriji Republike Srbije da prate fudbalsku reprezentaciju i kvalifikacije za Evropsko prvenstvo. Time je prekršen član 64, ali i član Zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o prekograničnoj televiziji, koji u svom članu 9. takođe kaže da najvažnije događaje mogu da prenose samo televizije koje pokrivaju celo tržište. Lista najvažnijih događaja koja se formira po zakonu kaže - listu najvažnijih događaja utakmica, polufinalne i finalne utakmice Svetskog i Evropskog prvenstva u fudbalu, utakmice prvenstava u kojima učestvuje srpska reprezentacija i kvalifikacione utakmice za ta prvenstva u kojima učestvuje fudbalska reprezentacija, takve prenose može da vrši samo televizija koja pokriva celo tržište, a to su kanali sa nacionalnom frekvencijom, koji imaju takođe i slobodan pristup. Dakle, svako može da pristupi tim kanalima. Na ovaj način SBB po ko zna koji put krši pravila, uz prećutnu dozvolu REM i tome se mora stati na put, jer to imamo u vidu da na takav način oni mogu da kupe prava, ali ne mogu da ih emituju. Dakle, na takav način se ucenjuju pretplatnici da moraju da uđu u SBB mrežu i na takav način oni ponovo prihoduju od pretplate, a još dodatno od reklama koje se neovlašćeno puštaju na tim lažnim prekograničnim televizijama, u stvari piratskim televizijama. Prihodi koje Šolak, Đilas, „United Media“, „United Group“ i SBB ostvaruju se mere stotinama miliona evra, koji se na takav način preko prekograničnih kanala iznose. Dakle, moje pitanje je jasno – šta će REM preduzeti povodom toga? Po članu 100. REM treba da se stara o logičnom ređanju, numeraciji kanala, što takođe nije slučaj, jer su lažna dva prekogranična kanala na numeraciji 1. i 2. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Nastavljamo sa radom za dva, tri minuta, samo da resetujemo sistem još jednom. Hvala na strpljenju svima. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Aleksandar Čotrić, Jelena Vujić Obradović i Milena Ćorilić. Prelazimo na jedinstveni pretres 3. tačke dnevnog reda – RAZMATRANjE IZVEŠTAJA O RADU ZA 2018. GODINU, KOJI JE PODNELA KOMISIJA ZA ZAŠTITU KONKURENCIJE (broj 02-338/19 od 28. februara 2019. godine), SA PREDLGOM ZAKLjUČKA ODBORA ZA PRIVREDU, REGIONALNI RAZVOJ, TRGOVINU, TURIZAM I ENERGETIKU OD 27. MARTA 2019. GODINE Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju dr Miloje Obradović, predsednik Komisije za zaštitu konkurencije, Čedomir Radojčić, član Saveta Komisije, Mirjana Mišković Vukašinović, član Saveta Komisije, dr Veljko Milutinović, član Saveta Komisije, Gordana Lukić, rukovodilac Sektora za ispitivanje koncentracija, Jelena Mladenović, rukovodilac Sektora za utvrđivanje povreda konkurencije, Gordana Bulatović, rukovodilac Sektora za zastupanje politike zaštite konkurencije i međunarodnu saradnju, Miroslava Đošić, rukovodilac Sektora za pravne poslove, Siniša Milošević, rukovodilac Sektora za ekonomske analize i Milica Stanković, rukovodilac Sektora za normativno-pravne, kadrovske i opšte poslove. Želim dobrodošlicu u visoki Dom Narodne skupštine Republike Srbije. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 192, 193. i 238. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Izveštaju o radu za 2018. godinu, koji je podnela Komisija za zaštitu konkurencije, sa predlogom zaključka Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku od 27. marta 2019. godine. Da li predstavnici predlagača, dr Miloje Obradović, predsednik Komisije za zaštitu konkurencije i narodni poslanik Snežana Petrović, predsednik Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku žele reč? (Da) Izvolite, dr Obradoviću.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, predsedavajući na današnjoj sednici, uvaženi i poštovani narodni poslanici, imam izuzetnu čast i zadovoljstvo da vas pozdravim u ime Komisije, u ime članova Saveta i moje lično ime. Veliko mi je zadovoljstvo što sam danas ovde i velika čast. Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije, podnosimo Narodnoj skupštini Republike Srbije, u skladu sa članom 20. Zakona o zaštiti konkurencije, u kome jasno stoji da je Komisija odgovorna za rad Narodne skupštine Republike Srbije i da Komisija za zaštitu konkurencije Republike Srbije u skladu sa navedenim, je dužna da podnese izveštaj do kraja februara tekuće godine za prethodnu godinu. Ono što želim da vam kažem, a to je da je Zakonom takođe regulisana i nadležnost Komisije. Član 21. Zakona o zaštiti konkurencije reguliše nadležnost, odnosno poverene poslove koje Komisija radi i u ime države Republike Srbije, ono što ste vi nas ovlastili i šta ste nam dali kao zadatak, kao našu misiju i našu obavezu. Ono što takođe treba da se naglasi, to je da je članom 22. regulisano koji su organi Komisije. To su Savet i predsednik Komisije. Ja, kao predsednik predsedavam Savetom i imam pravo na jedan glas kao i svi članovi Saveta. Pored Saveta i predsednika Komisije imamo i stručnu službu koja obavlja stručne poslove i oni imaju status ovlašćenih službenih lica, osim Sektora logistike koji daju podršku navedenim sektorima. Ono što bih rekao pre nego što krenem na detalje u 2018. godini o Izveštaju o radu, moram da naglasim da je zaštita konkurencije bitan segment ekonomskog i privrednog sistema ove zemlje. Drago mi je, slušao sam i stalno slušam prenose Narodne skupštine, kada se priča o ekonomiji i privredi jedne zemlje, da se priča o životnom standardu građana, a vi kao narodni poslanici, izabrani od naroda, ste nas ovlastili i dali nam zadatak da se i mi staramo o životnom standardu građana, pa prema tome, prvi član Zakona o zaštiti konkurencije kaže – ekonomski napredak, dobrobit društva i životni standard građana Republike Srbije. Ono što želim takođe da kažem a to je, nema 2018. godine bez prethodnih godina. Komisija je osnovana 2005. godine zakonom, 2006.godine je počela da radi. Godine 2014. ste dali mandat članovima Saveta i meni kao predsedniku da napravimo nešto za ovu zemlju, za ovu državu, za ovaj narod i da dokažemo, kako je juče jedna narodna poslanica rekla, da dokažemo ulogu i značaj našeg postojanja. Mislim da to radimo i mislim da radimo na tome. Da smo napravili dobar rezultat, to ne kažemo mi, ja sam Izveštaj o radu podneo u skladu sa zakonom Evropskoj komisiji, koja je cenila naš izveštaj i 5. juna ja sam lično bio da to odbranim i Komisija za zaštitu konkurencije je među najboljim komisijama u Evropi. Znači, ne na zapadnom Balkanu, to se ne postavlja pitanje. Na zapadnom Balkanu, da smo najbolji, priznala je i Hrvatska i Slovenija koje su članice zemalja EU. Mi smo među najboljim komisijama u Evropi. Sa nama sarađuju najjače, najveće institucije kao što je federalna antimonopolska služba Ruske Federacije. Ja sam lično imao čast u 2015. godini da govorim na 25 godina postojanja Federalne antimonopolske službe. Ovih dana planiramo da sarađujemo, odnosno da potpišemo memorandum o saradnji sa kineskom komisijom, koja je jedna, pretpostavljam, jaka i moćna institucija. Kineska komisija traži da obučavamo njihove ljude pet dana i to će biti u zgradi komisije u julu mesecu. Ono što želim da naglasim, to je saradnja i sa drugim komisijama iz Evrope i sveta kao što je japanska, korejska, nemačka, francuska, Austrija. O zemljama u regionu da ne govorim. Videli ste da smo mi negde planirani za lidera zapadnog Balkana i meni je zadovoljstvo što možemo da se ponosimo sa time i vi kao narodni poslanici koji ste nas izabrali i postavili na ovo mesto, dali ste nam taj mandat i hvala vam na poverenju koje ste nam ukazali. Da se vratim na ono što smo zatekli u komisiji. Godine 2014. dana 1. novembra, odnosno 29. oktobra, ali ja volim da kažem 1. novembra, imali smo instituciju koja nije imala adekvatne institucionalne kapacitete. Nismo imali poslovni prostor adekvatan, nismo koristili zakon u punoj meri, nismo sprovodili najbolje na uviđaje, nismo radili „Linijans“ ili „Pokajnički program“, nismo puno toga radili. Imali smo opremu, nismo je koristili. Ova komisija je 2017. godine je dobila izveštaj od Evropske komisije da nema ni jedna prepreka za otvaranje poglavlja što se tiče Komisije za zaštitu konkurencije, a moj nastup je samouveren, i da znate, nikada ne kažem da smo loši. Mi smo najbolji i bolji ne postoje. Mi imamo dobre stručne ljude u Republici Srbiji i ja smatram da uvek treba da pričamo da smo najbolji. Mislim da ćete se složiti sa mnom, među najboljima smo. Moj kolega je bio u Švajcarskoj koja ima osam miliona stanovnika, da vam kažem, mi imamo više aktivnosti, više predmeta nego švajcarska komisija koja ima negde 70 zaposlenih. Ono što ovaj izveštaj karakteriše, to je da smo nastavili i krenuli u aktivnu saradnju sa vama. Pre svega sa odborima resornim, pa i vama poslanicima, saradnja koja nam proističe iz zakonske obaveze sa Vladom Republike Srbije, sa drugim regulatorima. Nastavili smo, odnosno unapredili smo komunikaciju. Komisija je bila nezavisna, ali tako što se zatvorila i niko nikog nije smeo da pozove, niti se ko kome javljao i tu je komunikacija bila bez komunikacije. Ono što je važno kako sada radimo, poštujemo javni interes, poštujemo interes Republike Srbije i sve naše odluke moraju biti u skladu sa javnim interesom, u skladu sa pravom i ekonomskom logikom i zdravom poslovnom logikom. Ono što bih želeo da kažem, a to je, Svetska banka je pre izvesnog vremena uradila jednu analizu, potpisala je sa Vladom Republike Srbije jedan protokol o saradnji u cilju ekonomskog rasta Republike Srbije i to u analizi piše da je zaštita konkurencije jedan od bitnih segmenata ekonomskog napretka jedne zemlje, odnosno Republike Srbije. Prepoznala je komisiju, rekla je da politika zaštite konkurencije treba da aktivno i aktivnu ulogu ima u rastu i razvoju ove zemlje i ekonomskom napretku. Ono što bih takođe rekao, politikom se zaštite konkurencije ne bavimo samo mi, bavi se i država kroz razna ministarstva, regulatorna tela i organe. Prema tome, mi smo jedan od faktora što se tiče politike. Što se tiče primene zakona, mi smo tu jedini koji primenjujemo zakon i primenjujemo ga u potpunosti. Ponovo ponavljam, ocena iz Brisela, eto, ako merimo po ocenama iz Brisela, ali mi smo ovde da nas vi ocenite, da nas kritikujete, da nam kažete i loše i dobre strane. U svakom slučaju, sve ćemo uvažiti, ukoliko imamo mogućnosti da uradimo, u najboljem interesu ove zemlje. Šta bih želeo da kažem? Ovaj izveštaj prožimaju aktivnosti Komisije na raznim poljima, od povrede konkurencije, do kazni, iz tih povreda koje proističu, koje idu u budžet Republike Srbije, to nisu prihodi Komisije, nego budžeta Republike Srbije, do procesnih penala. Znači, tu je takođe prikazano kroz analizu kakav je odnos državnih organa, privrednih subjekata i građana prema Republici Srbiji. Povećani broj inicijativa, povećani broj dopisa, obraćanja Komisije, dokaz da Komisija ima autoritet i da ljudi i tržišni učesnici i fizička lica poštuju i uvažavaju rad Komisije. Što se tiče načina finansiranja i finansiranje Komisije, Komisija ne koristi sredstva budžeta Republike Srbije, Komisija se finansira iz taksi na izdata rešenja, pre svega koncentracije i to je 98% prihoda. Ono što bi želeo da kažem, što se tiče suficita, deo suficita prenosi se u budžet Republike Srbije, deo ostaje za rezervu. Ta rezerva stoji u Trezoru Republike Srbije i što se tiče 2018. godine, suficit je 243 miliona koma nešto, od čega 140 ide u budžet, a 103 miliona ide u rezervu. Komisija ima rezervu i ona iznosi negde oko 625 miliona dinara, stoji u Trezoru, rezerva se ne koristi. Ona je namenjena za otežano finansiranje Komisije i s obzirom na toliku rezervu, moj predlog je da uz vašu pomoć, pomoć države, rešimo dugoročno poslovni prostor, ali ne samo za Komisiju, nego i da taj novac možemo iskoristiti da rešimo i za prostor drugih institucija, kao što je DRI, Agencija za borbu protiv korupcije i druge institucije. Ja sam predloga da se počne razgovor i da se reši jednobrazno taj problem. Što se tiče poslovanja Komisije, poslovanje Komisije nije ugroženo, rezerva postoji. Sredstva rezerve su ozbiljna i Komisija nema problema u finansiranju svojih aktivnosti. Što se tiče nivoa rashoda, videli ste, najveći nivo rashoda odnosi na zarade zaposlenih. Druge aktivnosti koje se odnose na rad Komisije jesu aktivnosti vezano za proces pridruživanja EU. Mi smo tu uključeni u Poglavlju 8, kao naše matično poglavlje, tu je Poglavlje 5, Poglavlje 23, Poglavlje 10, Poglavlje 14 i poglavlje 15. Što se tiče izveštaja Evropske komisije i Poglavlja 8, Komisija za zaštitu konkurencije je institucija koja nema nijedno merilo i ja ne bih više oko toga obrazlagao. Što se tiče aktivnosti na koncentracijama, videli ste da su koncentracije bile ove godine u povećanom broju, a to je dokaz da, pre svega, odnos tržišnih učesnika prema Komisiji, da prijavljuju svoje koncentracije i da su pojačane ekonomske aktivnosti, što se tiče privrednih aktivnosti. Međutim, većina tih koncentracija dolazi iz inostranstva, to su Nemačka, 24 SAD, Holandija, Luksemburg, Kipar, Francuska i učešće u koncentracijama po broju, negde najviše se dešavalo u oblasti telekomunikacija, farmaceutskom sektoru i prehrambenom sektoru. Izvinjavam se, ja brže pričam da bih pokušao da pređem, da vam ne oduzimam previše vremena, ako treba sporije, ja ću… (Predsedavajući: Samo kako god vi želite, nema problema.) Što se tiče strukture podnosioca prijava, i dalje su strana pravna lica 131 tu, 40 domaća. Taj odnos će se vremenom sigurno menjati, da će domaće kompanije jačati i imati više mogućnosti za rast i razvoj i veću finansijsku snagu, ali trenutno je dominacija stranih kompanija. Mišljenja na propise i zakone jedna je od nadležnosti Komisije. Dajemo mišljenja na zakone i propise i to je bilo ukupno negde oko 70 prošle godine. Na tome treba poraditi, da i vama olakšamo kada donosite odluku, da racionalno sagledate predloge zakona i propisa, s obzirom da mi dajemo predlagačima zakona mišljenja na zakone i propise. Mnogi nam se obraćaju. Podigli smo taj nivo. Ali, da bi vama, kao nekome ko je zakonodavna vlast, ko donosi zakone, usvaja, predlaže, pomogli, i mi smo pomagali resornom odboru, mnogim mišljenjima i tumačenjima, i ja ostajem uvek na raspolaganju. Uvek sam spreman da razgovaramo. Vrata Komisije su otvorena. Ja sam pozivao i odbor da dođe, Odbor za privredu, da poseti Komisiju. I dalje taj poziv ostaje, da obiđete, da vidite kako se radi, kakva je organizacija, šta znači sa mog stanovišta nezavisna institucija, javni interes. Ja imam tu svoj stav i ovaj put ga iznosim. Radio sam na tome, da objasnim ljudima, u Komisiji kad sam došao, šta je nezavisnost i kako se to posmatra. Nije nezavisnost da se nikome ne javljate, nego je nezavisnost da radite svoj posao profesionalno, normalno, donosite odluke prema javnom interesu i kako volim da kažem, da donosite odluke prema savesti, normalno, u skladu sa strukom. Ono što je takođe važno, što je Evropska komisija zamerila, odnosno nije postojalo, to je sektor ekonomskih analiza ili ekonomski sektor za ekonomske analize. Mi imamo tu dobre rezultate. Počeli smo konačno da radimo sektor maloprodaje i da analiziramo tržište maloprodaje. To je bilo loše, zašto Komisija nije imala analizu sektora maloprodaje, jer sektor maloprodaje učestvuje u životnom standardu građana najviše. Svi mi idemo i kupujemo u maloprodaji, u maloprodajnim objektima, hrana i piće, pre svega, najviše trošimo novca na to. Komisija je uradila sektorsku analizu 2014, 2015. i 2016. godina, radi se 2017. i 2018. godina. Tu je takođe cement. Videćete, iz analize cementa se dosta govori. Govori se da je nivo potrošnje cementa porastao od 2014. godine. To je dokaz da se nešto krenulo da se radi i da čim je nivo potrošnje veći, pošto cement je karakterističan, teško ga je uvoziti, dobru smo analizu uradili i zadovoljan sam sa tom analizom. Takođe smo radili sektor analize bebi opreme, značajan sektor, imamo 170 stranaka u jednom postupku. Znači, protiv 170 firmi je pokrenut postupak zahvaljujući ovom sektoru analize bebi opreme. Što se tiče drugih aktivnosti Komisije, moram da kažem da je Komisija sve uradila što je njena nadležnost, normalno, optimalno. Da ne bude sve idealno, gde mi je žao? Možda nismo mogli i nismo stigli sve da uradimo. Bilo je malo ljudi kada sam došao, bili su mali kapaciteti Komisije. Vi ste nam odobrili da primimo neke ljude. Imali smo tu dobar izbor kadrovske strukture, organizacionu strukturu smo usavršili. Ovo je hijerarhijska organizacija i ona tako funkcioniše i treba tako da funkcioniše. Donošenje odluka je kolektivno, odnosno većinom glasova se donose odluke. Ali, ono što smo mogli možda više uraditi, to je – nismo mnogo uradili na javnim preduzećima. Javna preduzeća ne znaju ovu oblast, prave mnogo grešaka, a nismo stigli, možda smo trebali, evo, imam jedan dobar primer. Juče smo imali sastanak iz Ruske trgovinske komore. Ljudi su došli preko ambasade i traže sastanak i traže da Ruska trgovinska komora napravi jedan skup, seminar, gde bi mi ljudima pričali o poslovima zaštite konkurencije. Zašto? Zbog kompanija koje će doći iz Rusije. Evo, Kinezima to radimo u julu. Znači, tu smo lošije uradili nego što smo mogli. Ali, nismo imali kapaciteta. Zbilja ljudi rade. Ogroman je posao, težak je ovo posao. Zahteva specifična znanja i prava i ekonomije. Nisam se dotakao sudova. Ne bih komentarisao taj deo, osim da radimo na obuci sudova, sa Pravosudnom akademijom. Sudije ne razumeju ovu oblast, što je normalno. Ovo je nova oblast, novo pravo, ko je pravnik, ima dosta pravnika ovde koje poznajem, dosta poslanika, ja sam dugo u državnoj upravi, još od 1995. godine, pa mnogo ljudi znam. Ovo je komplikovano i pravo zaštite konkurencije je specifično. Sudije nekada ne razumeju, pa kažu – mi dokažemo ekonomski da je nešto namešteno, a sudija kaže – pa, normalno je da naručilac komunicira sa ponuđačem. Pa, nije normalno, ali dobro. U svakom slučaju, treba raditi na tome, treba i država da poradi. Mi pomažemo, našli smo projekte EU da plate obuku sudova. Ali, nadam se da ćemo imati tu još više uspeha. Ne zavisi puno od nas, ali pomažemo. Kažem, specifično je pravo. Znam dosta ovde pravnika, ja sam, takođe, dosta veštačio, iako nisam pravnik, ja sam ekonomista, ali sam kao sudski veštak lakše se snašao u ovoj oblasti. Da ne bih previše zadržavao, ono što bih želeo da kažem na kraju, zahvaljujem se na poverenju i na podršci. Bez obzira na sve, da nije bilo poverenja i podrške i saradnje sa vama, saradnje koja proističe u zakonu i sa drugim institucijama, otvorili smo vrata, ne bi mi napravili ovo što imamo. Budite ponosni, ja vam kažem, kada razgovarate pred drugima o ovoj instituciji, slobodno budite ponosni i budite samouvereni. Sve ostalo, evo, ja sam na raspolaganju i pročitaću ono što sam ja citirao. Naš cilj je kreiranje konkurentskog tržišta na kome će učesnici povećati svoju produktivnost, inovativnost, investicije i što će imati za rezultat rast i razvoj i povećan život građana Republike Srbije. Još jednom ponavljam naš zadatak, naš cilj, naša obaveza je da vama ukažemo i pokažemo da radimo za dobrobit ovog društva i ovih građana. Ja se nadam da tome činimo i to radimo. Zahvaljujem se još jednom.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, iz tehničkih razloga ćemo morati da napravimo pauzu od petnaestak minuta. Hvala. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da su otklonjeni tehnički nedostaci imamo uslove za rad i nastavljamo sa radom. Reč ima predstavnik predlagača narodna poslanica Snežana B. Petrović, predsednik Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Izvolite, koleginice Petrović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine predsedniče Saveta komisije, dame i gospodo članovi Saveta komisije sa timom zaposlenih, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani, prema utvrđenom dnevnom redu danas razmatramo tačku 3. Izveštaja o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2018. godinu i u tom smislu ispred Odbora želim da vas izvestim o sledećem. Ponoviću, dakle, čuli ste gospodina Obradovića, ali u ovom delu dužnost mi je da pomenem da, na osnovu člana 20. Zakona o zaštiti konkurencije, Komisija za zaštitu konkurencije podnosi Skupštini godišnji Izveštaj o radu, i to do kraja februara tekuće godine za prethodnu, i saglasno navedenoj zakonskoj odredbi Komisija je postupila i podnela navedeni izveštaj 28. februara 2019. godine, a Odbor za privredu i regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku na sednici održanoj 27. marta 2019. godine razmotrio je Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2018. godinu i, saglasno članu 237. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, utvrdio predlog zaključka koji je sa izveštajem podneo Narodnoj skupštini. Narodna skupština na predlog resornog Odbora bira predsednika komisije i članove Saveta komisija, a izbor počinje javnim konkursom koji oglašava predsednik Narodne skupštine. Mandat Komisije oličen je u doslednom sprovođenju Zakona o zaštiti konkurencija, a podrazumeva i visok stepen autonomije u odnosu na ostale grane vlasti, naročito u odnosu na izvršnu vlast. Ta autonomija podrazumeva personalnu nezavisnost koja se odnosi na izbor, uslove i procedure, imenovanje i razrešenje funkcionera koji vode Komisiju. Rešenje koje se u ovom delu primenjuje u Republici Srbiji jedno je od najboljih praksi regulisano zakonom. Komisija za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini. Oblast zaštite konkurencije na tržištu Republike Srbije uređena je zakonom u cilju ekonomskog napretka i dobrobiti društva, naročito u korist potrošača i to stvaranjem što boljih fer uslova za tržišnu utakmicu svih privrednih aktera u Srbiji. Pored navedenog Zakona, oblast zaštite konkurencije regulisana je nizom uredbi koje je donela Vlada Republike Srbije. Komisija, takođe, ima obavezu da u skladu sa članom 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju na odgovarajući način primeni kriterijume koje proizilaze iz pravila kojima se reguliše konkurencija na tržištu EU. Podnošenje godišnjeg izveštaja o radu ima visoku vrednost, naročito što Narodna skupština i Odbor čuvaju, neguju i nadgledaju nezavisnost Komisije za zaštitu konkurencije. U tom smislu, godišnji Izveštaj o radu za 2018. godinu, koji je podnela Komisija, kao što ste upoznati, kao što ste čuli od gospodina Obradovića, sadrži informacije o administrativnim kapacitetima, Izveštaj o finansijskom poslovanju, informacije o aktivnostima Komisije u procesu pridruživanja EU, informacije o povredama konkurencije, ispitivanju koncentracije, mišljenja data na nacrte zakona, akta, sektorske analize, saradnje sa regulatornim telima, državnim organima, organizacijama, naučnim ustanovama i civilnim sektorom, informacije o međunarodnoj saradnji, zatim informacije o podizanju svesti i značaju konkurencije kroz javno zastupanje i statistički, naravno, pregled aktivnosti tokom 2018. godine. Iz svega iznetog želim da naglasim, i to mislim da je zapravo najvažnije, Komisija se finansira iz sopstvenih prihoda, taksi, čuvajući obaveznu rezervu, kao što ste čuli, kod Narodne banke. Suficit redovno uplaćuju u budžet Republike Srbije, a na Finansijski plan Komisije saglasnost daje Vlada. Čuli ste od gospodina Obradovića, navedeno je u Izveštaju, o aktivnostima za Poglavlje 8, koje će uslediti. Takođe, čuli ste da administrativni i institucionalni kapacitet Komisije jeste na zavidnom nivou i primećuje se blagi organski rast, zahvaljujući Narodnoj skupštini i njenim radnim telima, čije su odluke to omogućile. Pronalaženje adekvatnog poslovnog prostora, kako ste rekli gospodine Obradoviću, Komisija je stekla sve uslove za nesmetani rad. Govorili ste o povećanom nivou koncentracija i tu ćemo se složiti da su povećane koncentracije signal da su ekonomske aktivnosti pojačane, da je primamljiv ekonomski privredni sistem i da su kretanja i dešavanja na tržištu visokog intenziteta. U delu monopola moram da kažem sledeće da monopoli postoje, postoje prirodni monopoli, monopolski položaj nije zabranjen. Zabranjena je zloupotreba monopolskog položaja i o tome vas molim da vodite računa. Smatram da i veću opasnost od monopola predstavljaju dogovori oko cena i kartela jednako kao i dogovori za učešće na tenderima za javne nabavke koji se otkrivaju tek na uviđajima. To je za našu državu od izuzetne važnosti. Razumem vaše prethodne prioritete, ali mi očekujemo da u budućem periodu to, između ostalog, budu vaši zadaci i prioriteti. Videli smo, dakle, da su obrazloženja predmeta koja se nalaze u Izveštaju o radu Komisije, zapravo, oni sadrže ozbiljne ekonomske analize tržišta, i to ste vi naveli. Takođe, moram da istaknem da zakon predviđa oštre kaznene mere i visoke novčane kazne, ali njihova glavna uloga je odvraćanje učesnika na tržištu od kršenja zakona, a vi ste kao Komisija dužni da ih dosledno primenjujete i u tom smislu očekuje se od vas da i dalje nastavite na isti način i još efikasnije i hvala vam na za taj trud i vaše postupanje. Šta je ovde interesantno? Dakle, strane kompanije i one dolaze sa drugih tržišta sa više iskustva veštiji u postupanju na tržištu. Zato domaće kompanije moraju što više da se prilagođavaju i edukuju. Koncentracija zapravo podstiče kompanije da poboljšaju svoje proizvode i smanje troškove, što vodi ka povećanju produktivnosti i inovativnosti, a krajnjim potrošačima obezbeđuje širi asortiman proizvoda u ponudi po pristupačnijim cenama. Ovo je proces permanentnog takmičenja među kompanijama i može da igra značajnu ulogu u podsticanju ekonomskog rasta i daljeg razvoja Srbije i u tom smislu mora se raditi, tu vidim Privrednu komoru Srbije i ministarstva i morate uložiti dodatni trud da se objasni i državnim i privatnim domaćim kompanijama kako se treba ponašati na tržištu, zapravo, šta je zloupotreba položaja i da je ona podložna oštrim sankcijama. Što se tiče institucionalnog okvira, Komisija za zaštitu konkurencije je glavna institucija odgovorna za sprovođenje zakona, ona je operativo nezavisan organ i važno je da Komisija ima ujednačenu praksu i predvidljivost u postupanju, čime se obezbeđuje pravna sigurnost za sve aktere na tržištu. Takođe, želim da kažem da se novi Zakon o zaštiti konkurencije nalazi u izradi i da se njegova finalizacija očekuje, odnosno rasprava i potom usvajanjem. U pogledu kadrovskih kapaciteta moram da istaknem da u Komisiji radi više doktora nauka, magistara i ekonomista i pravnika, ali najveći broj je stručnih lica odgovornih za ispitivanje i sprovođenje postupaka i što se tiče tih ispitivanja i sprovođenja svedoci smo da se povećava broj slučajeva povrede konkurencije, kao i relativna veličina i značaj privrednih društava pod istragom. Istraživanja velikih privatnih i javnih preduzeća, koja je sprovela Komisija za zaštitu konkurencije, dodatno su doprinela poboljšanju njenog kredibiliteta i javnog imidža i u tom smislu povećavaju se aktivnosti u promovisanju politike zaštite konkurencije. Poseban segment u okviru izveštaja su mišljenja Komisije za zaštitu konkurencije data na zakonske i podzakonska akta, koja Komisija priprema u saradnji sa državnim organima i organizacijama u regulatornim telima i nezavisnim institucijama. Primera radi, Komisija je dala tri mišljenja o nacrtima zakona iz oblasti žigova, drumskog transporta putnika i slobodnog pristupa informacijama. Uopšteno govoreći, trebalo bi konsultovati Komisiju za zaštitu konkurencije o svim nacrtima zakona koji se tiču konkurencije. Apelacioni sudovi pružaju sve veću podršku odlukama Komisije za zaštitu konkurencije. Međutim, sposobnost sudova i kapaciteti da se bave složenim predmetima konkurencije treba značajno ojačati povećanje broja sudija koji imaju stručno znanje u ovoj oblasti i očekujem da će se o tome u narednom periodu voditi računa i da će se ovo pitanje brzo rešavati. Izveštaj Komisije jasno ukazuje da je cilj osnovni zapravo kreiranje konkurentnog tržišta na kome će učesnici povećati svoju produktivnost, inovativnost, investicije, što će rezultirati rastom, razvojem i povećanjem životnog standarda svih građana. Odbor je konstatovao da je Komisija za zaštitu konkurencije Republike Srbije uspela da svojim radom, stručnošću i rezultatima značajno da doprinese porastu najvećeg broja ekonomskih parametara i napretku koje Republika Srbija beleži na svim poljima, od Svetske banke do MMF, do Svetskog ekonomskog foruma. Komisija je svojim aktivnostima na harmonizaciji propisa, izradi ekonomskih analiza i primeni ekonometrijskih modela u dokazivanju i odlučivanju u postupcima, blagovremenim reagovanjem na situacije koje mogu uticati na stanje konkurencije na tržištu, transparentnijim prisustvom i blagovremenim upoznavanjem javnosti sa svojim aktivnostima, odlukama stekla veliki ugled kako u domaćoj, tako i u međunarodnoj stručnoj javnosti. Dosadašnja iskustva pokazuju da Komisija za zaštitu konkurencije Republike Srbije predstavlja dobar primer funkcionisanja nezavisne institucije koja u svojim aktivnostima je transparentna, što znači podložna i oceni i kontroli i građana i javnosti. Činjenica da je naša država opredeljena za tržišnu privredu i modernu ekonomsku politiku, razvoj politike zaštite konkurencije predstavlja još jedan od važnih stubova ekonomske reforme. Pojave na našem tržištu ukazuju da rad na zaštiti konkurencije mora biti konstantan, a stvaranje i zaštita fer tržišnih uslova mora se unapređivati. Da prostora za unapređivanje ima, vidi se iz izveštaja Udruženja za zaštitu potrošača, posebno kada je reč o kvalitetu i cenama, asortimanu proizvoda i usluga na domaćem tržištu. Prema statističkim podacima o kretanju cena u poslednjih 10 godina imamo segment proizvoda i usluga čije su cene u opadanju, što su pokazatelji zdrave konkurencije koja je dovela do relativnog rasta standarda stanovništva, odnosno rasta kupovne moći u Srbiji i mi ohrabrujemo Komisiju da nastavi sa svojim aktivnostima u tom pravcu kako bi cene i u drugim segmentima opale, a ovo naročito po donošenju novog zakona. Ohrabrujemo Komisiju da u skladu sa svojim kapacitetima i instrumentima, kojima raspolaže, nastavi neumorno da radi na unapređenju konkurencije i stvaranja uslova za fer tržišnu utakmicu bezkompromisnom borbom kartela, zloupotrebe dominantnog položaja i svih drugih oblika povrede konkurencija. Komisija za zaštitu konkurencije može biti sigurna da u Narodnoj skupštini ima partnera koji će joj pružiti podršku u aktivnostima koje doprinose podizanju nivoa znanja i razumevanja značaja konkurencije, prava i politike zaštite konkurencije. Pored toga, Odbor stoji Komisiji na raspolaganju kada su u pitanju aktivnosti na unapređenju saradnje i komplamentarnog delovanja sa svim drugim relevantnim institucijama u državi i privrednim organizacijama civilnog društva, kao i sa akademskom zajednicom. Ovom prilikom želim javno da zahvalim na pozivu. U ime Odbora prihvatamo poziv i koliko već u narednom kraćem periodu bićemo vaši gosti. Hvala vam na pozivu. Na kraju, posebna čast za sve nas, kao što ste čuli od gospodina Obradovića, a meni je dužnost i obaveza, a i čast da to ponovim, Evropska komisija dala je saglasnost da Beograd bude Regionalni centar za zaštitu konkurencije za zapadni Balkan, koji obuhvata i dve članice EU, Hrvatsku i Sloveniju, i možemo biti zadovoljni ocenom Evropske komisije o izveštaju o napretku za 2018. godinu, da je zakonodavni okvir, kao i delovanje u oblasti politike zaštite konkurencije u velikoj meri usklađeno sa pravnim tekovinama, ali i sa praksom EU. Još jednom želim da uputim čestitke predsedniku Komisije na dosadašnjim uspesima i da istaknem da će u Odboru i u Narodnoj skupštini uvek imati pouzdanog partnera, spremnog da pruži svaku potrebnu podršku Komisiji u nastojanjima da visokom stručnošću, transparentnim radom, posvećenošću svojim postupanjima utiče na stvaranje što pozitivnijeg privrednog ambijenta u kome ima mesta za sve ozbiljne, vredne i efikasne privrednike i investitore. Upravo zbog toga želim da vas pozovem da usvojimo Izveštaj o radu za zaštitu konkurencije za 2018. godinu i da nastavimo da zajedničkim snagama svako u segmentu svojih nadležnosti gradimo tu instituciju na način koji će obezbediti još pravednije uslove na tržištu Republike Srbije i bolji život i standard svih građana naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Petrović. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Ana Karadžić. Izvolite, koleginice Karadžić.
Zahvaljujem potpredsedniče. Poštovani predstavnici Komisije za zaštitu konkurencije, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije. Pre svega želim da ga pohvalim i da kažem da je veoma temeljan, sveobuhvatan. U današnjem sistemu slobodnog tržišta, kao što ste rekli gospodine Obradoviću, dosta se odnosi sprovođenje zakona na povećanje ekonomske efikasnosti privrednih subjekata, na podsticanje inovativnosti, kao i na uspostavljanje ravnopravnosti uslova kada govorimo o tržišnoj utakmici, a samim tim to poboljšava kvalitet života građana Srbije, zbog čega smo mi svi ovde. Pre svega želim da naglasim da je vaša Komisija jako mlada u odnosu na zemlje iz regiona i ona svega 13 godina posluje, a posebno bih pohvalila vaš tim koji od 2014. godine radi, jer se zaista vidi veliki rezultat. Profesionalno pristupate selekciji kadrova, što je za mene jedan od najvažnijih segmenata, jer toliko stručnih i obrazovanih ljudi je u vašem timu i rezultat ne može da izostane. To naravno stavlja dodatni akcenat na započete i završene predmete, što znamo da je u upravi često problem. Često započnemo određene procese, ali ih ne završimo baš na vreme. Takođe moram da naglasim da godinama unazad Evropska komisija daje pozitivne izveštaje što se tiče vašeg rada, tako da je takođe to za pohvalu kada govorimo o otvorenim poglavljima. Još od davnih davnina, od 1800 i neke godine se znalo da mora da postoji određeni način, na koji način će se vršiti ta, da kažem regulacija monopola na tržištu. Tada su trgovci prodavali stoku, pa nisu smeli da kude tuđu stoku, a deluje da godinama unazad imamo nelojalnu konkurenciju na tržištu i određene monopolističke sporazume koji su prosto nedopustivi. Poslednjih godina vidimo veliki pomak kada govorimo o konkurenciji na tržištu i uređenju i korišćenju i uspostavljanju mera preko zakona koji je usvojen, tako da šta da kažem, nastavite samo tim putem i sigurno ćemo raditi bolje. Tu smo za vas, šta god je potrebno, i podržavamo vaš rad. Izveštaj u protekle dve godine sadrži ključne elemente za rad institucija. Povećani su administrativno-institucioni kapaciteti, fokusirani ste na efektivnu i efikasnu primenu zakona, što je zaista pohvalno, i kao što ste rekli do 2014. godine nažalost to se nije baš tako radilo. Srbija je postala atraktivni privredni ambijent i to možemo videti kada govorimo o fabrikama koje su otvorene poslednjih godina. Podatak koji sam dobila da je otvoreno 52 fabrike i zaposleno preko 28.000 ljudi značajno utiče na to dolaze novi investitori koji će investirati da se dalje smanjuje nezaposlenost koja je već u velikom padu. U poslednje dve godine takođe su i usklađeni propisi kada govorimo o evropskim pravilima i kada govorimo o važnom pregovaračkom Poglavlju 8. Pored zakonskih okvira, pohvalila bih pre svega, vašu ažurnost kada govorimo o informisanju javnosti o vašim aktivnostima, koje se svakodnevno izbacaju na vaš sajt, na internet prezentaciju. Ovo je nešto što je neophodno zato što je transparentnost državnih organa i javnih organa zaista važna zbog interesa građana, da se zna gde se troši novac. Bez obzira što se vi samofinansirate i niste finansirani iz budžeta, građani se osećaju sigurnije kada znaju da bilo koja institucija, koja je regulisana ili izabrana od strane Narodne skupštine Republike Srbije radi na jedan transparentan i zakonit način. Iz tog razloga želim da podržim vaš rad, želimo da podržimo kao poslanička grupa Pokret socijalista vaš izveštaj i svakako da kažemo da ukoliko nastavite u narednom periodu da radite ovako da sigurno neće izostati ekonomski rast i poboljšanje položaja građana Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Karadžić. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodine predsedničke Komisije, gospodo saradnici, gospodo poslanici, u današnjoj raspravi analiziraćemo izveštaj jednog novog tela, koji postoji od pre nekoliko godina u našoj državi Komisija za zaštitu konkurencije, i to za 2018. godinu. Komisija je, da podsetimo osnovana Zakonom o zaštiti konkurencije iz 2005. godine. Počela je sa radom 2006. godine nakon formiranja saziva Saveta komisije. U početku njenog angažovanja, kao što smo čuli iz uvodnog izlaganja, nisu postojali dovoljni podsticaji i dovoljni uslovi da bi ova komisija odmah pokazala i svoje prave rezultate. U prvom periodu najveći napor je bio usmeren ka institucionalnoj izgradnji tela, obezbeđivanju veće vidljivosti, afirmaciji ciljeva borbe protiv zloupotrebe tržišta, odnosno sprovođenja politike zaštite konkurencije u cilju koristi celog društva i to su rezultati koji su se ostvarivali upravo u vašem mandatu. Isto tako Komisija je u ovom periodu intenzivno radila na postizanju pune pravne sigurnosti učesnika na tržištu kada je reč o politici zaštite od konkurencije. Ovo telo kod nas je, kao što sam rekla nova institucija, i ona je u stvari osnovana na osnovu zakona koji je donet ovde u republičkom parlamentu sa ciljem da upravo reguliše osnovna pravila ponašanja, kako velikih, tako i malih proizvođača na tržištu, na korist svih potrošača i svih građana. U procesu pristupanja EU, politika zaštite konkurencije zauzima inače jedno od značajnijih mesta, jer njeno efikasno sprovođenje doprinosi unapređenju ekonomije, razvoju i rastu broja privrednih društava, unapređenju ulaganja u istraživanje i razvoj novih proizvoda, privlačenju novih investicija, povećanju proizvodnje i izvoza. Usklađivanje propisa u zaštiti konkurencije sa praksom evropskih sudova i Evropske komisije obezbeđuje pravnu sigurnost za sve učesnike na tržištu i sigurnost planiranja dugoročnog poslovanja u zemlji članici sa znanjem da je njihov kapital zaštićen od zabranjenog uticaja dominantnih učesnika na tržištu, privrednih kartela ili nedozvoljenog spajanja privrednih društava sa ciljem kontrolisanja ili istiskivanja drugih učesnika na tržištu. Članstvo u EU istovremeno podrazumeva i određene obaveze država koje se spremaju za život u zajednici evropskih naroda. Pravila o konkurenciji sastavni su deo pregovaračkog Poglavlja 8 o pristupanju EU i to je poznato i tu zauzima jedno od najznačajnijih mesta i sama ta pozicija i samo to mesto pokazuje pažnju koju EU pokazuju ovom sektoru, kao i onu pažnju koju mora naša država u ovoj oblasti u narednom periodu još više da izgrađuje. Suština je da njeno efikasno sprovođenje u stvari doprinosi unapređenju ekonomije, razvoju i rastu broja privrednih društava, unapređenju ulaganja u istraživanje i razvoj novih proizvoda, privlačenju novih investicija, povećanju proizvodnje i izvoza. Cilj države Srbije u svakom slučaju je primarni i to je zadatak ove Vlade i ovog parlamenta i svih narodnih poslanika, stvaranje što bolje ekonomskih uslova, jačanje ekonomske snage države, ali i ekonomske snage i moći svake porodice i svih građana. Usklađivanje propisa o zaštiti konkurencije sa praksom evropskih sudova i Evropske komisije obezbeđuje pravnu sigurnost za sve učesnike na tržištu i sigurnost planiranja dugoročnog poslovanja u zemlji članici, jer se zna da kapital koji se ulaže je zaštićen od zabranjenog uticaja dominantnih učesnika. Čuli smo da dominantni uticaji postoje, ali nikada ne smeju biti zloupotrebljeni i rađeni na štetu drugih učesnika na tržištu. S ciljem dakle, da se manji učesnici na tržištu zaštite, da im se omogući konkurentnost i prisutnost na tržištu u ravnopravnim uslovima i da se ne sme dozvoliti njihovo istiskivanje sa tržišta na osnovu monopolskog uticaja. Članstvo u EU, a moramo to istaći, nema samo prednosti. Ono podrazumeva i određene obaveze svake članice prema svojim evropskim partnerima i to kontinuirano. Pravila o konkurenciji važe za sve učesnike tržišne utakmice jednako, a zadatak je da omoguće funkcionisanje tržišta, veću ponudu roba i usluga, bolje cene. Ova pravila u stvari štite građane, jer preduzetnicima zabranjuju sklapanje sporazuma kojim bi se dogovarale cene, ograničavala proizvodnja, razvoj i ulaganje ili delila tržišta i izvore i nabavke. Ona takođe sprečavaju zloupotrebu dominantnog položaja preduzeća i onemogućavaju spajanje preduzeća koje bi moglo imati uticaj na konkurenciju na tržištu. U tom pravcu, kod određenih pojava kojih na tržištu ima u svakom slučaju moramo u narednom periodu biti daleko delotvorniji. Takođe, ova pravila utvrđuju kako i koliko je moguće dati pomoć države preduzećima, pod uslovom da se ne naruši konkurencija, odnosno obezbedi podjednako dobre uslove za sve. Cilj politike zaštite konkurencije u našoj državi podrazumeva ekonomski napredak, jačanje privrednih subjekata, otvaranje tržišne utakmice, bolji kvalitet proizvoda, niže cene, jer čitav taj milje efekata svakako ide u opštu korist. Konkurencija kao otvoreni proces poslovne borbe između kompanija ima veoma važnu ulogu u podsticanju ekonomije rasta i razvoja, ali ako je krajnji cilj koristi za potrošača, onda nivo ekonomskog rasta neposredno postaje kriterijum za zaštitu konkurencije. Poslovne aktivnosti za koje se utvrdi da narušavaju korist potrošača ili ocenjuje se da do toga može doći, smatraju se antikonkurentskim, pa i nezakonitim. Definitivno, konkurencija podstiče kompanije da poboljšaju kvalitet svojih proizvoda, da smanje troškove, povećaju produktivnost i inovativnost, a u celini doprinose razvoju privrednog ambijenta i ostvarivanja bržeg ekonomskog rasta, a to je potpuni cilj i posvećenost ove Vlade. Svakako se to u dinamičnom razvoju Srbije može konstatovati. S druge strane, ova pravila za potrošače obezbeđuju bolji asortiman proizvoda, niže cene, veći kvalitet. Svakako, da ne bude zabune, zadatak Komisije nije da štiti male učesnike na tržištu, već da za sve omogući ravnopravne uslove. Veća konkurencija pomaže malim proizvođačima da posluju bolje. Efikasna primena propisa iz oblasti zaštite predstavlja važan uslov za razvoj i jačanje srpske privrede u celini. Tu ogromnu ulogu upravo ima ova Komisija, upravo redovnim podnošenjem izveštaja o radu u Narodnoj skupštini, kao što je u ovom slučaju evidentno, objavljivanjem svojih rezultata rada na internet stranici, što inače čini, odnosno predstavljanjem svojih aktivnosti u medijima koje su tada dostupne široj javnosti i što je u svakom slučaju vrlo značajno i za pohvalu. Ova komisija je, što se vidi iz Izveštaja, u toku 2018. godine ostvarila uspešnu saradnju kako sa stručnom, tako i sa opštom javnošću. Ovim je u velikoj meri eliminisana pravna nesigurnost kod preduzeća, ali i stabilizovana pozicija i neizvesnost kod jednog broja njih. Zahvaljujući tome, preduzeća u Srbiji mogu unapred da procene šta je zabranjeno, šta ima ozbiljan efekat odvraćanja od aktivnosti koje mogu da ugroze konkurenciju i u kom pravcu svoje delovanje treba da usmeravaju. Zato smatram veoma važnim što je ova Komisija kod nas osnovana, što ostvaruje konačno pozitivne efekte, što se etablirala na našem tržištu, ali istovremeno i u saradnji sa saradnicima, odnosno odgovarajućim institucijama u EU i to ne zbog EU i našeg pristupanja njoj, nego pre svega zbog nas samih i građana koji treba da imaju što bolju zaštitu i pravno organizovanu državu. Važno je istaći da i prema proceni same EU, što takođe potvrđuje i vaš Izveštaj i vaše uvodno izlaganje gospodine predsedniče, u Srbiji je došlo do povećanja implementacije u primeni prava zaštite konkurencije po broju predmeta iz ove oblasti o kojima je reč, kao i po relativnoj veličini i značaju kompanija koje se istražuju. Na primer, u jednom delu izveštaja se čak kaže – ispitivanje velikih privatnih kompanija i državnih preduzeća koje je Komisija sprovodila su u velikoj meri doprineli unapređenju kvaliteta, kredibiliteta i imidža u javnosti. Takođe, primetno su povećane aktivnosti zastupanja politike konkurencije. Odluka Komisije u sve većoj meri su podržane od strane žalbenih sudova, ali je jasno da kapacitet sudstva za bavljenje složenim predmetima iz oblasti zaštite konkurencije treba da bude značajno osnažen. To je i ocena, ali naravno i usmerenje u kom pravcu treba da se dalje ova institucija i institucije sa njom, povezane u mreži, moraju da se razvijaju. Naravno, to je druga tema. U svakom slučaju, podržavamo rad ove Komisije. Socijalistička partija Srbije u danu za glasanje će podržati ovaj izveštaj. Smatramo ga veoma važnim kako po privredne subjekte na tržištu, tako i za građane koji dobijaju ili svi mi zajedno, dobijamo bolje proizvode i uređenije tržište. Naravno, ono što je i do sada rečeno apsolutno podržavamo, a to je da se posebna pažnja posveti najosetljivijim sektorima telekomunikacija, farmaceutske proizvodnje, stanje u oblasti maloprodaje na to smo najosetljiviji, želimo brzo i što pre da vidimo pozitivne efekte i naravno odgovarajuću transparentnost rada u javnim preduzećima. Sudovi su, rekla sam, posebna odluka, ali u jednoj budućoj, nadamo se što bržoj i što kvalitetnijem jačanju ekonomske snage Srbije. Povezanosti svih ovih institucija koje treba da deluju na tržištu komplementarno, dobićemo sve ono što nam obezbeđuje bolji kvalitet života i ravnopravnost svih subjekata, razvoj male privrede, ali i dolazak novih investitora. Dakle, krajnje ciljeva nismo ostvarili, ali smo na najboljem putu da u svakom budućem izveštaju taj kvalitet pokažemo što boljim i što većim i naravno od vas i Komisije mislim da to svi zajedno očekujemo. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Dragaš. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi prisustvujemo pomalo apsurdnoj situaciji, raspravljamo o zaštiti konkurencije kada smo svi svesni da Srbija je najmanje nezavisna tehnološki, finansijski, pa i politički. Kakve to instrumente mi možemo da upotrebimo da bi sprečili monopolsko ponašanje onih koji su prisutni na tržištu Srbije? Da sprečimo one koji su formirali EU zarad svojih interesa? Setite se gospodo, EU, zajednica evropskih zemalja, je formirana od strane proizvođača uglja i čelika. Oni se i dalje nalaze u zemljama koje se zovu Engleska, Nemačka i Francuska. Sad, da bude apsurd veći, mi treba da nađemo, kao država koja ima sedam miliona stanovnika, da nađemo efikasna sredstva kako bi sprečili multinacionalne kompanije da ne uspostavljaju monopol na tržištu Srbije. To je gotovo nemoguća misija. Bez pomoći i frontalne borbe za oživljavanje domaće proizvodnje, za potenciranje domaće pameti, kako bi se to reklo, sve su ovo periodični izveštaji koje mi možemo da posmatramo na ovaj ili onaj način. Možemo da cenimo trud ljudi koji sačinjavaju ovu Komisiju, koji se iskonski trude da svojom stručnošću, svojim zalaganjem doprinesu da mi uvidimo na neki način gde su glavnim problemi, ali parlament je tu da u krajnjem slučaju analizira ovaj izveštaj, da se izjasni da li prihvata ili ne prihvata i ništa više. Ključni problem leži u činjenici što je država Srbija sve više i više tehnološki zavisna. Mi smo tehnološki zaostali u ranijem periodu, u međuvremenu nismo ništa učinili, odnosno tačnije rečeno vlast koja je vodila ovu državu nije ništa učinila da tehnološki unapredi Srbiju. Vi možete da budete konkurentni ako imate tehnologiju na tom nivou da možete da parirate onima koji uvoze svoju robu ili svoju tehnologiju u ovu državu. Kako mi možemo da pariramo uvoznicima? Jednostavno, ne postoji način. Prvo, potpisali smo Sporazum o saradnji koji podrazumeva skoro potpuno ukidanje carine. Nelojalna konkurencija samom tom činjenicom se stvara. Bez carine roba, pa bez obzira kakve je prirode, da li široke potrošnje, kakve namene ili neka tehnička roba ulazi pod tzv. damping cenama, ne sa razlogom što oni da razmišljaju o potrošaču građaninu Srbije, nego sa razlogom da i ono malo eventualno domaće proizvodnje što je ostalo da uništi. To najbolje vidimo na poljoprivredi. Poljoprivreda bukvalno trpi nelojalnu konkurenciju koja se ogleda u uvozu robe i svi mi to znamo. Nije to roba koja se odlikuje nekim visokim kvalitetom, pa da je to konkurentno našim poljoprivrednim proizvodima, nego se odlikuje niskom cenom prosečnog, da ne kažemo, lošeg kvaliteta. Kao takva, zauzima monopolski položaj na našem tržištu. Za šta služi srpska poljoprivreda? Služi kao izvor jeftine sirovine koja se ogleda u poljoprivrednim proizvodima. Nije tržište Srbije za plasman robe toliko interesantno multinacionalnim kompanijama, da se razumemo, iz više razloga. Prvo zbog ukupnog broja potencijalnih potrošača. Imaju oni tržišta koja su mnogo interesantnija i u Evropi, a da ne govorimo u svetu. Ali je veoma bitno za multinacionalne kompanije da zauzmu monopolsku poziciju, kako bi osvajali jedno po jedno tržište, kako bi uništavali, u suštini, konkurenciju njihovim kompanijama, da uopšte ne postoji konkurencija. I to je priroda stvari. Uvek onaj koji prodaje, koji proizvodi i želi da prodaje svoje proizvode, on teži da ima što manje konkurencije, kako bi ostvario veću zaradu. Sa druge strane, svaka država želi da se zaštiti od takvih kompanija koje žele da uspostave monopolski položaj. Kad ima instrumente država, onda to može da radi, a instrumenti su realne mogućnosti. Realna mogućnost se ogleda u tome koliko smo mi to tehnološki uznapredovali, koliko smo mi uložili u mlade ljude, u njihovo školovanje, koliko smo pažnje posvetili svemu tome što ti naši mladi istraživači, naučnici, rade, ti koji se bave inovacijama, koliko je država posvetila pažnje, da vidimo da u nekoj generaciji, da kažemo, evo, tada ćemo biti spremni da zajedno i sa komisijom i svim ostalim institucijama da počinjemo da sprečavamo monopolsko ponašanje pojedinih kompanija. Evo, ja vas pitam otvoreno, gospodo - da li ste u poslednje vreme, a to se odnosi na nekoliko godina, čuli, recimo, da je ministar za energetiku ili neko iz Ministarstva za privredu otišao u Institut "Mihajlo Pupin"? Možda su otišli sasvim slučajno, ako je predsednik države otišao, pa se gurali u prvi red da ih on vidi, a nemaju pojma šta se tamo dešava. A tamo je ne mali broj pametnih, mladih ljudi, stručnjaka, koji u tehnološkom pogledu i te kako prate domene u svetskoj i robotici i elektroindustriji i u mnogim oblastima. Čak i u ortopediji. Ali, šta ih boli briga. Nije to toliko atraktivno. Gde da se pojave konobari, kondukteri, polusvršeni šloseri, da se pojave pred doktorima, magistrima i ljudima koje odlikuje pamet. To njih zamara. Njih više interesuje ona stara, jagnjeće brigade, da pojedu. Šta će oni na Institutu "Mihajlo Pupin"? Šta će uopšte na Elektrotehničkom fakultetu? Znaju ponekad u tim statističkim prikazima da kažu - otišlo je toliki broj mladih stručnjaka. A šta su to, gospodo, uradili? Da li je neko iz ovih resornih ministarstava, da li je neko iz Vlade, posvetio pažnju? Ja sasvim slučajno navodim primer ovog instituta, zato što je tamo koncentracija stručnjaka. Tamo nema politike. Na čelu te institucije je neko ko je stručan, dokazao se u toj struci. To je šansa. Nije šansa što ćemo se mi ovde boriti protiv monopolskog položaja multinacionalnih kompanija koje dolaze iz EU. Pa, zamislite, apsurd je još veći - mi po zakonima EU koji su prilagođeni velikim kompanijama, a šta mislite, da su Francuzi i Nemci u oblasti železnice i brzih pruga, šta mislite, da su oni bili potpuno po strani kada se donosio zakon ili zakonska regulativa u EU? Oni su diktirali te uslove. Gledajte u procesu izgradnje brzih pruga. Gde su to domaći i naši proizvođači? I da hoćemo, ne možemo tehnološki da učestvujemo u tome. Možemo da izgrađujemo neke tamo pomoćne objekte. A zašto, gospodo? Zato što sami sebi činimo neke negativne usluge. Mi smo doživeli da hvalimo nekog ko se bavi konfeksionarskim poslom, ko po boji kablova pravi nešto što se zove kablovi za automobilsku industriju, a domaća kablovska industrija nam stoji po strani, i Jagodina, koja je bila gigant, i Zaječar i novosadska Fabrika kablova. Nije nam to neko uradio zato što je, eto, imao nameru da on uništi tu industriju. Ne, nego je doveo garnituru posle 2000. godine koja je posle sankcija, posle svega što se dešavalo, bombardovanja, potpuno uništila kablovsku industriju. Samo da vas podsetim, pošto znam tu problematiku, gospodo draga, kada je finska "Nokija" proizvodila drvene bubnjeve za energetske kablove koji se polažu ispod vode, tada je novosadska Fabrika kablova proizvodila elektronske računare u kooperaciji sa "Videotonom". To je tehnološki velika razlika. Finska "Nokija" je počela u oblasti elektronike, pogotovo u oblasti telekomunikacija, napravila takav iskorak ne zato što su oni Finci, što bi neko rekao - zato što su fini, nego zato što su ulagali u pamet, zato što su slične institute kao ovaj što sam ja vama naveo obilazili njihovi ljudi koji su na ključnim pozicijama. Znali su da će im pamet doneti napredak. Zato su otvorili, maltene, granice, da prime te školovane i pametne ljude u što većem broju. A šta mi radimo? Mi periodično razmatramo ove izveštaje. U ovom izveštaju ima nešto što bi moglo biti zajednički imenitelj za sve ovo što sam do sada govorio. Kada ste radili sektorsku analizu maloprodaje, ima jedan zaključak koji odražava potpuno stanje u tom sektoru. Rekli ste - za potencijalno eventualno ulaganje u maloprodaji na ovom tržištu oskudeva se sa atraktivnim lokacijama, što ste potpuno u pravu, i nizak standard građana. To su rizici za potencijalne ulagače i time ste sve rekli. Nizak standard je rezultat siromašenja, a ne napretka. Kupovna moć građana pada iz dana u dan. Mi ovde slušamo statističke podatke kako se potrošačka korpa sve više i više puni za ono što može građanin, a ovo je realnost što ste vi naveli, kupovna moć je realno pala. Drugo, u tom sektoru možemo da preko toga pogledamo projekciju kakvo je stanje u Srbiji. Mi imamo situaciju u kojoj ste vi konstatovali iz analiza da je „Delez“ kupujući lanac prodajnih objekata od „Delte“ 26% imao od ukupnog tržišta pod svojom kontrolom, da pored njega „Ideja“, odnosno jedan deo „Agrokora“ ima 13% ulaskom na ovo tržište, kupujući, samo da vas podsetim, „C market“. To je 39-40% kontrola tržišta kada je u pitanju maloprodaja od strane stranog kapitala, a pogotovo što je tragedija veća, od „Agrokora“, od „Ideje“, koja u međuvremenu uspostavlja apsolutni monopol ne samo kada je u pitanju prodaja, nego i kada je u pitanju proizvodnja. Samo da vas podsetim, „Servo Mihalj“, „Frikom“, sve je to „Agrokor“, Todorić. Kako su došli do toga? Evo vam jedan primer. Mišković je kupio „Danubijus“. Znate na koji način? Tako što je ministar tadašnji Vlahović pritiskao aktuelnog direktora u to vreme „Danubijusa“ da uzima kredite po svaku cenu. Kada je „Danubijus“, odnosno taj direktor pod pritiskom doveo „Danubijus“ do prosjačkog štapa jer nije mogao više da servisira kredite, onda se pojavio Miroslav Mišković 1993, odnosno 1994. godine, imao je šest junica kao početni kapital. Godine 1997, zahvaljujući njegovim bliskim odnosima sa JUL-om i SPS-om, dogurao je do banke. Prosto da ne verujete i napravio monopol. Ja vam govorim na primeru. Tako je Todorić preko „Agrokora“ uspostavio monopol. Kako se boriti protiv tog monopola? Pa slušamo stručne ljude koji nam objašnjavaju. Nemamo mi nikakvih problema kada je u pitanju „Agrokor“, kada je u pitanju „Ideja“. To smo mi zahvaljujući pameti ondašnjih čelnih ljudi iz Srbije izregulisali, to se ne odnosi, stečaj i likvidacija „Agrokora“ neće negativno uticati, to su priče za malu decu. Od toga nema ništa. Mi moramo mnogo ozbiljnije da razmatramo situaciju u kojoj se nalazi Srbija, pogotovo kada je u pitanju konkurentnost domaće proizvodnje. Možete vi ovde kako ste prikazali da pokazujete rast proizvodnje cementa, ali ne zaboravite, gospodo, to je strani kapital, to su strane kompanije. Cement bi se prodavao i da je potpuno drugačiji vlasnički odnos, ali tada je bilo bitno da se prodaju cementare. Nisu kupovali, recimo, fabrike na Novom Beogradu, „IMT“, za proizvodnju traktora, ali kupovali su cementare, kupovali su pivare. Kupovali su ono što je atraktivno. Kupovali su duvanske industrije: „Filip Moris“ i „Britiš tabako“. Uspostavili su monopol odmah posle 5. oktobra. Posle 5. oktobra, ne zaboravite, „Merkator“ je došao na ovo tržište kao monopolista. Pa, to je bio uslov da dođu ovi na vlast iz DOS-a, da ih podrži onaj Janković kriminalac, što je bio nekada vlasnik „Merkatora“. Sada je to sve spojeno u jedan koglomerat koji se zove „Agrokor“, a pod njegovom upravom su i „Idea“ i „Merkator“. Oni i dalje bivstvuju na tržištu, da ne zaboravim i „Rodu“. Oni i dalje su prisutni na tržištu, samo još formalno pod različitim nazivima. Kada se pogleda koncentracija kapitala, pa kud ćete bolji primer. Koncentracija kapitala je tu. Koncentracija kapitala nije u nekim bankama ili finansijskim organizacija, pa oni obavezni za godinu dana da ga plasiraju. Ne, nego je u „Agrokoru“. I dalje je to hrvatska firma i nikome ne pada na pamet da kaže – čekajte ljudi, da vidimo kako je proces privatizacije uopšte tekao kada je u pitanju dolazak „Idea“ na ovo tržište. Zašto? Pa, zato što se samo menjaju imena i prezimena, maltene, kako bi to običan čovek primetio, ništa se tu ne menja, ne sme niko da čačne u to zato što je to osinje gnezdo. A, da se neko ozbiljno upusti u takve stvari, kao što vi ovde navodite niz primera, većim delom iz ovog razloga što ste rekli neosposobljenost sudija da vode ovakve procese. Tako i ovo. Da bi se ušlo u analizu privatizacija koje su izvršene tu moraju biti stručni ljudi. Mi takvih ljudi više nemamo. Mi bukvalno imamo zakone. Vi ste svedoci, uostalom i vi radite, jednim delom, kada su u pitanju ova poglavlja, po zakonima koji su fotokopirani. Nije to delo ili učešće naših stručnjaka, nego fotokopirani, skenirani, čak je to dato na iskrivljenom srpskom jeziku, jekavica, koji koriste, zloupotrebljavaju Hrvati. Pa, nisu čak uspeli ni da prevedu to, redakciju neku jezičku da izvrše. Čak su dali, pa kako mi po tim zakonima koje fotokopiramo, nama više ne trebaju pravnici, ne trebaju nam ekonomisti. Iako imamo u vidu ovo što sam govorio da nam ne trebaju ni mladi stručnjaci, pa šta smo mi? Mi smo kolonija i kao kolonija ne možemo, niti imamo bilo kakav mehanizam, a pogotovo nemamo pravo da se suprotstavimo onima koji su nas takvima napravili. Moraju ovi izveštaji, kao i prethodna dva dana, ovi izveštaji su opomena. Gospodo, moramo potpuno drugačije da razmišljamo. Moramo našu pamet da iskoristimo da unapredimo našu privredu. Ne možemo sve, nije to idealno. Moramo sprečavati konkurenciju tako što ćemo vratiti carine na poljoprivredne proizvode, za početak. Gde to ima, ljudi, da ulazite slobodno na tržište, a onda zagovarate da će to razviti poljoprivredu u Srbiji? Evo kako razvija. Hranimo se u „Lidl“. Roba sumnjivog porekla. Šta nam proizvode ovi mesne prerađevine? Roba koja je istekla u robnim rezervama, starije meso koje je sadržano u mesnim prerađevinama nego neki od nas po godinama starosti. Kako da sprečimo to? Kako ovaj određeni broj ljudi u komisiji i svi ostali koji rade na tom poslu kako to da spreče? Nemoguće je. Uvek će vas hvaliti ovi iz EU, jer oni imaju tu naviku. To je kod njih nekakva matrica koja se vrti. Oni hvale, tako su hvalili Bugarsku. Samo da vam kažem primer koji vi znate. Oni su Bugarskoj, ubedili su Bugare ulaskom u EU da njima ne treba ruža. Od ružinog ekstrakta dobijaju se kvalitetni mirisi. Bugarska je bila jedna od vodećih proizvođača tih mirisa, finalnog proizvoda. Preselili su tehnologiju u Nemačku. Znate kako su ih ubedili? Rekli su – to je prevaziđena tehnologija, taj miris se više ne koristi i to vas unazađuje. Kada su oni uzeli tehnologiju, Bugari ostali bez ruža, ostali bez mirisa, bez proizvoda gde su ostvarivali značajna devizna sredstva, sad im kažu – sad ste bogati. Znate zašto su bogati? Zato što su u EU, a nemaju svoju proizvodnju. Zato što je to njima matrica po kojoj funkcionišu. Mi srpski radikali vas upozoravamo, ne govorim ovo vama kao članovima komisije da bi vama spočitavali da niste uradili svoj deo posla, nego govorim onima koji su najodgovorniji u ovoj državi da je poslednje vreme da im skrenemo pažnju na ne mali broj mladih, pametnih ljudi. Tu leži mogućnost Srbije da se bori protiv monopola.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite, kolega Đuriću.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi gosti iz Komisije za zaštitu konkurencije, zašto je važna politika konkurentnosti i treba li je negovati i šta građani imaju od toga? Dakle, misija, svrha postojanja Komisije za zaštitu konkurencije je da obezbedi jednake uslove za sve učesnike na tržištu na način da se obezbedi društvena dobrobit i ekonomski napredak, a naročito korist potrošača. Dakle, jednake prilike svim učesnicima na tržištu, naročito sa akcentom na korist potrošača. Politike razvoja konkurencije, rekao bih, da su istovremeno i specijalizovane, ali i multidisciplinarne. Mislim da je važnije pokušati ove politike predstaviti građanima nego birokratski prolaziti kroz stavke vašeg godišnjeg izveštaja o radu, jer važno je da građani shvate čemu vi zapravo služite, zašto je to za njih dobro i zašto je važno da vi radite kako treba, pa ću probati da dam neke primere da se vidi zašto je važno da nezavisne institucije vode ljudi od snažnog integriteta sposobni da se odupru svim pritiscima, bilo da oni dolaze iz političkog sistema ili od starane krupnog kapitala, da to budu ljudi koji su u stanju da očuvaju svoju nezavisnost, da rade po zakonu, po struci i da se odupru takvim pritiscima. Dakle, u Novom Sadu imate u krugu od 200 metara primer politike konkurentnosti i tržnih centara, dakle malo pre spomenuta maloprodaja robe široke potrošnje, tri tržna centra, dva privatna i jedan državni. Jedan od ova dva privatna dobio je nedavno sve moguće pogodnosti od države i od lokalne samouprave, kako materijalne tako i nematerijalne, ne samo da mu je davana subvencija u formi direktnih plaćanja nego mu je subvencija davana indirektno, kroz izmenu propisa njihovog prilagođavanja potrebama investitora, kroz opremanje komunalne infrastrukture, kroz tolerisanje projektni rešenja koji sada evo širu lokalnu zajednicu izlažu i određenim komunalnim rizicima. Taj tako na sve načine privilegovan privatni tržišni centar ugušiće ovaj drugi privatni i ovaj jedan državni, gradski. Konačno, posledica izostanka negovanja politike konkurentnosti biće to da uskoro niko neće moći kupovati ni u jednom od ta tri tržna centra zbog zaključka koji ste i vi konstatovali, a to je prethodni govornik rekao, da pada kupovna moć građana, između ostalog i zbog toga što nemamo konkurentsko tržište koje kao konkurentskog je sposobno da se razvija i podiže BDP i životni standard građana. Ovaj primer pokazuje da je politika konkurentnosti multiresorna i da su izazovi sa kojima se Komisija suočava višedimenzionalni, ovde imate u ovom primeru mnoštvo učesnika u jednom ovako poslovnom poduhvatu kao što je izgradnja i puštanje u rad veliko šoping mola i svi oni svojim postupanjem, načinom na koji propisuju ponašanja, postupcima ili propuštanjem postupanja, mogu uticati na politiku konkurentnosti. Svaki od njih može okrenuti glavu na neku stvar i nekom od učesnika u ovom poduhvatu omogućiti pogodnosti koje ugrožavaju konkurenciju. Recimo, nedozvoljenom promenom ili selektivnom primenom urbanističkih propisa jedan investitor veoma lako može biti doveden, pogodniji položaj u odnosu na druge konkurentne. U tom slučaju, narušavanje konkurencije dolazi od strane organa vlasti, dakle, od same države, iz političkog sistema. Privatni izvođači specifičnih radova, ili isporučiocu nekih posebnih roba mogu se dogovoriti o ceni po kojoj će kupac njihovih roba ili usluga biti prinuđen da platiskuplje, jer jednostavno, nema konkurencije, ili je ona njihovim dogovorom ograničena. Sa svakim od ovih aktera Komisija može biti potencijalno suočena i u okvirima svojih nadležnosti moraće sankcionisati takvo postupanje, ili propuštanje da se postupa, koliko god moćan taj neko bio. Jer, povreda konkurencije vidimo iz ovog primera ne nastaje samo onda kada se promenom vlasničke strukture ili spajanjem dve firme stvori veliki učesnik na tržištu koji uzima nedozvoljeno veliki procenat tržišta, dakle, nije povreda konkurencije samo koncentracija, kako zakon ovu pojavu definiše. „CarGo“ je odličan primer kako država kreira konkurentsko okruženje inovatorima koji svojim inovacijama konkurišu konvencionalnim pružaocima određene usluge, u ovom slučaju usluge prevoza putnika u drumskom prevozu. Jeste, i to dosta dramski, evo sada ćemo da objasnimo. Država je rešila da primenjuje politiku ograničavanja slobodnog tržišta putem regulisanja cene pružanja ovih usluga, dakle propisivanjem minimalne cene, tzv. „prajs flora“, ali na nivou iznad slobodno tržišno formirane cene. Posledica je da se time generiše višak ponude, jer će po ceni većoj od tržišne, ispod koje se ne sme ići, više ponuđača biti spremno da uslugu nudi. Time se povećava korist za ponuđače, a smanjuje korist za potrošače. Ujedno se stvara i višak ponude i tržište je van ravnoteže u kojoj bi bilo da je cena slobodno tržišno formirana. Reakcija vlasti na posledice ove politike je druga mera Vlade implementirana u zakon, a to je zakonsko ograničenje ponude, pomeranje krive ponude u levo, ka manjim količinama ponuđenog taksi prevoza, tako što se propisom limitira dozvoljeni broj ponuđača. Posledica ovakve tržišne intervencije od strane vlasti je smanjenje ukupne novostvorene vrednosti na tržištu drumskog prevoza putnika i od ovog biznisa će se na takav način smanjiti i opšte društvena korist. Ovo je gradivo prve godine ekonomskog fakulteta, složićete se sa mnom. Evo, hvala vam na osmehu koji potvrđuje da se slažemo. Zakonom se nadalje inovativne metode pružanja usluge drumskog prevoza putnika stavljaju van zakona, praktično, ili se propisuju na način da ne mogu biti primenjene nikako drugačije osim na konvencionalna način. Dakle, mora taksimetar, ne može aplikacija, mora taksimetar. Zakon se nadalje piše od strane radne grupe koju čini samo jedna zainteresovana strana, konvencionalni pružalac usluga, a inovator konkurent, se izostavlja iz kreiranja iz zakonodavnog okruženja, i dovodi se konvencionalni konkurent u pogodniji položaj. On preduzima poteze kojima, praktično, formira neku vrstu kartela, i to od strane onih ponuđača koji te svoje usluge drumskog prevoza putnika nude na jedna i samo jedan konvencionalan način, jer svaki drugi način, praktično biva proglašen nezakonitim. O primeni metodologija, blokiranja grada, fizičke sile na vozače CarGo itd, to su već teme za neke druge državne organe. Dakle, ovo deluje kao nelojalna konkurencija koja je ugrađena u same temelje tržišta drumskog prevoza putnika. Dakle, već kroz sam zakonodavni proces i čini mi se, nažalost, uz podršku samog ministarstva. Komisija, doduše jeste dala mišljenje na izmene Zakona koje su malopre obrazlagane, bavila se problematikom sedišta pružalaca usluga, pitanjem ograničenja broja ponuđača, definisanjem te minimalno dozvoljene cene i odredbama koje regulišu primenu tih inovativnih načina pružanja usluge prevoza putnika. Međutim, zakon je, ipak prošao. Trebalo bi razmisliti, voleo bih da čujem mišljenje. Mogu li mišljenja Komisije na zakonske predloge dobiti određeni mandatorni karakter, ili vaše mišljenje, jednostavno, dođu, predlagač zakona ih pročita, konstatuje, stavi u stranu, i zakon prođe bez obaveze da ta mišljenja budu ikako uvažena. Konačno „CarGo“ je Komisiji za zaštitu konkurencije podneo inicijativu za ocenu da li je zakonom i postupanjem taksista povređena konkurencija. Slučaj u međuvremenu eskaliran i do Evropske komisije, njihovim obraćanjem. Ja na vašem sajtu nisam uspeo da nađem u delu koji se odnosi na pokrenute postupke povrede konkurencije da li je nešto urađeno po pitanju ove inicijative. Po članu 35. stav 4. Zakona o zaštiti konkurencije vi imate rok od 15 dana da odgovorite od dana prijema inicijative, da dostavite odgovor podnosiocu inicijative, pa bih voleo da čujem komentar. Dakle, politika konkurencije važna je za negovanje ukupne investicione klime. Privredno okruženje u kojem je konkurencija slaba, nelojalna, opterećena nezakonitim uticajima i nezakonitim sredstvima borbe među konkurentima uz pravosuđe koje to toleriše, uz komisiju koja nema efektivnu moć da to spreči ili da reaguje i sankcioniše. Tako privredno okruženje je okarakterisano lošom investicionom klimom i u takvoj atmosferi Srbija ne može očekivati prvoklasne investitore ni u jednoj vrsti biznisa. U takvoj investicionoj klimi srpska privreda osuđena je na investitore u poslove niskog nivoa, prerade male dodatne vrednosti, niske stručnosti i niskih zarada, a uz sve to prinuđeni smo na duži rok da, čak i takve investicije zapravo sami plaćamo kroz subvencije i sve druge vidove pogodnosti. Investitorima će naravno rasti apetiti i tražiće sve više od države da bi ovde otpočeli poslovanje kao kompenzaciju za svoj dolazak na tržište na kom je konkurencija nelojalna, a investiciona klima loša i time će se nelojalna konkurencija samo produbljivati. Politika konkurencije i relevantno pravo i zakonodavstvo, u potpuno su u Srbiji vezani za politiku i pravo konkurencije u EU i institucionalno procesna rešenja mi gradimo po uzorima evropski model na papiru, ali možda, ipak ne sasvim i u stvarnosti. Evo, šta o politici konkurencije kaže poslednji izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije u Evropskim integracijama. Dakle, problematika konkurencije i rad vaše komisije pokriveni su pregovaračkim poglavljem 8 – politika konkurencije, tako se to poglavlje zove. Najpre bi trebali da se kao društvo dogovorimo, da li su nam i da li nam trebaju evropska tržišta, biti uzor u pogledu politike konkurencije tržišnih učesnika. Mislim da da, zato što znamo da su ta tržišta efikasnija u pogledu stvaranja novih vrednosti i uvećavanja društvenog bogatstva, a da nije tako našim građanima za odlazak na rad u inostranstvo omiljene destinacije ne bi bile Nemačka ili Francuska, naši građani bi bili srećni ljudi i živeli bolji život na nekim drugim adresama, a imamo odlazak mladih koji nas godišnje košta preko milijardu evra godišnje upravo na te adrese u EU. Po poslednjem evropskom izveštaju o napretku Srbije konstatovano je da poseduje tek umerenu pripremljenost u oblasti konkurencije, a u pogledu usklađenosti zakonodavstva u domenu državne pomoći učesnicima u privredi konstatovano je da nije ostvaren, ama baš nikakav napredak. Izuzeće, preduzeće u procesu privatizacije od kontrole državne pomoći dodatno podstiče razvoj nelojalne konkurencije. Konstatovano je da sama komisija ima dovoljno osoblja, da je povećan broj slučajeva povrede konkurencije pod istragom, kao i da je povećana materijalna vrednost tih slučajeva. Konstatovano je da je i duplirana vrednost naplaćenih kazni u 2016, 2017. godini, oko 3,5 miliona evra naplaćenih kazni, da je kredibilitet Komisije povećan i istraživanjem velikih privatnih i javnih preduzeća i promovisanje konkurencije u javnosti i mišljenja data na predloge zakona ocenjeni su kao nešto što je povećalo podršku javnosti i radu komisije i to treba istaći i pozdraviti kada je u pitanju ocena Evropske komisije o samom radu vaše institucije. Ipak, ocena je da smo umereno pripremljeni bez napretka u domenu narušavanja konkurencije putem pomoći države posrnulim tržišnim učesnicima i da je potrebno poraditi i u pravosudnom delu razvoja konkurencije i njene odbrane od nezakonitih postupanja tržišnih učesnika. To pokazuje da je Komisija samo jedan deo celog sistema razvoja konkurentnosti u srpskoj privredi, a da zapravo škripi u pravosuđu i političkom sistemu koji ne pokazuje dovoljno političke hrabrosti da reši problem posrnulih privrednika u Srbiji koji uglavnom dolaze iz javnog sektora. U zakonodavnom normativnom smislu izazovi su u nekom niskom pragu notifikacije i koncentracije primene instituta prekida postupka, pitanja direktne primene evropskih propisa na osnovu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, metodologije utvrđivanja relevantnog tržišta merenja koncentracije na tom relevantnom tržištu i postojanje izuzeća restriktivnog sporazuma. Mnogi sektorski propisi tretiraju problematiku zaštite konkurencije, ali, nažalost, na način da nameću regulatorna ograničenja, narušavaju, pa čak i isključuju konkurenciju, kako smo mogli videti u primeru jednog sektorskog propisa koji sam na početku izlaganja obrazložio, a to je Zakon o prevozu putnika u drumskom saobraćaju i njegovih nedavnih izmena. Nezavisnost Komisije u odnosu na izvršnu vlast je upitna, jer njen finansijski plan odobrava Vlada i ako se Komisija ne finansira iz budžeta, već od strane učesnika na samom tržištu prema svojim tarifnicima i postavljam pitanje zašto Vlada mora odobravati finansijski plan Komisije? Čemu uopšte ta odredba u Zakonu onda treba da služi, jer vi budžet ne opterećujete? Naprotiv, Komisija ne samo da se ne finansira iz budžeta, već u budžet uplaćuje svoj, hajde da kažemo, profit, pod navodnicima, iako Komisija zapravo ne bi trebala da bude profitna organizacija pošto je finansira sama privreda. Komisija ne bi trebala na toj privredi da profitira, već da joj bude servis i regulator. U tom smislu bih sugerisao možda neku korekciju tarifnika i finansijskog plana. Mislim da nema potrebe da ostvarujete profit. Za moj pojam bi trebali da budete na pozitivnoj nuli. Tačno je da vi profit, dakle, taj višak prihoda iznad rashoda to uplatite u budžet i to jeste prihod koji jeste u javnom interesu, ali, kako vam kažem, to je onda opet još jedan nemet privredi koji ona indirektno finansira, jer novac koji vi suvišno uzmete od privrede, na kraju iz te privrede završi u budžet i na neki način mi to deluje kao neki para, para fiskalni. Milion evra godišnje, dakle, za celu privredu je otprilike red veličine dodatnog opterećenja privredi. U pogledu zaštite konkurencije važno je i pitanje Komisije za kontrolu državne pomoći i generalno politika selektivne državne pomoći privrednicima, pa par reči i o njoj, jer je važna za sveukupnu konkurenciju. Komisija za kontrolu državne pomoći, dakle, nema institucionalni kapacitet pošto nema svojstvo pravnog lica, a njene stručne i administrativne poslove obavlja Ministarstvo finansija i njena nezavisnost u procenjivanju da li politika selektivnog odobravanja državne pomoći tržišnim učesnicima, da li takva politika narušava konkurenciju, time je ozbiljno narušena. Politika subvencija svakako jeste svojevrsna nelojalna konkurencija podstaknuta od strane same države, pošto novcem poreskih obveznika finansira izabrane konkurente drugim privrednicima i uglavnom domaćim privrednicima pošto korisnici subvencija su mahom inostrane kompanije. Imali smo primer kad se domaća IT industrija pobunila protiv subvencija inostranim investitorima u IT sektor, jer je to samonikla industrija koja je nikla, rekao bih, ne zahvaljujući državi, nego uprkos njoj. Potpuno je prirodno da je domaća IT industrija smatrala da se subvencionisanjem inostranog IT investitora, zapravo njihovim rođenim novcem njima finansira inostrani konkurent i da to jeste vrsta nelojalne konkurencije podstaknuta od strane same države. Izostaje na neki način sistemski pristup u pogledu osnaživanja kapaciteta pravosuđa u domenu konkurencije. Komisija kao nesumnjivo stručna u svojim tesnim konsultacijama sa Upravnim sudom može možda ponekad i previše uticati na sudske odluke, pa je i zbog toga važno da sud bude osnažen. Ne mislim da bi vi to radili zlonamerno i ne mislim da bi to radili tendenciozno, ali, prosto, informacijama kojima prezentujete kao stručni i nadmoćni u tom smislu u odnosu na nekoga ko je stručno inferioran u poređenju sa vama, to možda može biti način da vi u krajnje dobroj nameri utičete na zaključke koje će neko doneti u sudskom postupku koji vodi. Potrebno je zato specijalizacija Upravnog suda i ona bi trebala da donese ujednačenost prakse, bolja stručna znanja u pogledu sagledavanja kompleksnih odnosa privrednih subjekata i tržišnih prilika na različitim tržištima koja analizirate. Rokovi u kojima Upravni sud odlučuje po ovim pitanjima su posledica njegove preopterećenosti, nepouzdanost, nedoslednost i nedovoljna ažurnost Upravnog suda, uz manjak stručnosti zbog opšte prakse Upravnog suda, njegove nespecijalizovanosti, za posledicu nekada imaju i višegodišnju analizu vaših predmeta, što je za privredu i poslovne planove privrednika ozbiljan otežavajući faktor. Naravno, treba konstatovati da nedovoljno poznavanje problematike zaštite konkurencije postoji i među organizacijama koje štite interese potrošača, te bih ohrabrio Komisiju da intenzivira svoju komunikaciju sa takvim organizacijama. Za sam kraj, bukvalno, u preostalih tridesetak sekundi neke preporuke za sveukupno unapređenje politike konkurentnosti. Nezavisnost Komisije pojačati ukidanjem njene obaveze da finansijski plan daje Vladi na odobrenje. Dovoljno je da vas finansijski kontroliše DRI. Komisiju za kontrolu državne pomoći uspostaviti na operativno-nezavisnim osnovama, a ne da ona defakto bude deo Ministarstva finansija. Kapacitet Upravnog suda označiti specijalizacijom. Postupajuće sudije u postupcima zaštite konkurencije edukovati po posebnim namenskim programima edukacija, u čemu i sama Komisija za zaštitu konkurencije može uzeti proaktivnu ulogu. Sa ciljem da se obezbedi konzistentnost sudske prakse obezbediti konzistentnost prakse Komisije, jer to doprinosi predvidivosti investicionog okruženja i podstiče time privredni rast. Sektorske analize sprovoditi na onim tržištima koja su najizloženija riziku narušavanja konkurencije, a to su telekomunikacija, energetika, saobraćaj, bankarstvo i finansijske usluge. Ono što bih na kraju, evo, još samo jednu rečenicu molim, što bih najviše očekivao od Komisije za zaštitu konkurencije, da rabije strah Srbije od slobodnog tržišta. Dakle, vi ste ti koji treba Srbiji da pokažete da slobodno tržište nije bauk i da, iako primarni interes kapitala je profit, a ne zaštita životne sredine ili interesa potrošača, postoje regulatorne institucije koje će pomiriti interes kapitala i opšte društveni i javni interes i na taj način stvoriti stabilno razvijno okruženje i razbiti famozni strah u Srbiji od slobodnog tržišta. Hvala vam.
Reč ima Miloje Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Pokušaću što kraće da odgovorim na vaša pitanja, da ne oduzimam previše vremena. Krenuću redom. Što se tiče mišljenja zakona i propisa, mi imamo tu obavezu po zakonu. Radimo sa Vladom Republike Srbije preko projekta Svetske banke kada su u pitanju mišljenja i, evo, taj projekat je u toku. Očekujemo da sa Republičkim sekretarijatom za javne politike potpišemo jedan sporazum o saradnji u kome će svako pitanje kada vi pre nego što dobijete zakon i da raspravljate o zakonu, svaki zakon će imati jedno pitanje u svom tom upitniku da li je dobijeno mišljenje od Komisije za zaštitu konkurencije, tako da radimo. Za sada to nije obaveza. Nije obaveza ni da se usvoji, ali ćete vi imati priliku da čujete naše mišljenje i da donesete sami zaključke, jer vi odlučujete. U svakom slučaju, vi ste ti koji donosite zakone. Što se tiče ovoga što ste me pitali za inicijativu, inicijativa je u predispitnom postupku. Mi objavljujemo kada donesemo zaključak o pokretanju. Zbog toga nije na sajtu. Inače, sve na sajtu stoji. Vi ste videli da je to dosta ažurno i sve informacije su trenutno aktivne i sve što možemo objavimo, normalno, sa zaštićenim podacima. Da znate da štitimo podatke. Razumete zašto to radimo. Što se tiče ove teme, ja moram kratko, neću oduzimati previše vremena. Kada je u pitanju ovo što ste rekli, to nije bila naša nadležnost između tržnih centara, tako da ne bih komentarisao više državnih organa, odnosno opštinskih u tome, ali ovaj deo kada se dotičemo analize, mi smo analize iz sektora maloprodaje, to na sajtu stoji na strani 14, a zove se dokument pokazatelja razvijenosti trgovine na malo, na strni 14 piše da grafikon 13 - životni standard građana u Srbiji raste, 2014, 2015. i 2016. godina. To se reflektuje kroz godišnji promet koji građani obavljaju kroz trošenje novca građana Republike Srbije, tako da je to podatak i naša analiza pokazuje da stvarno raste životni standard građana vrlo jasno, vrlo precizno. Rađena je ozbiljna analiza. Radićemo analizu, kao što sam malopre rekao, za 2017. i 2018. godinu. Završili smo sa 2016. godinom vrlo jasno. Kao što je narodni poslanik malopre rekao, imamo i ostvarene prihode i tržišne udele. Uradili smo ovo dosta detaljno, videli smo kako je u Beogradu, kako je ne samo u Beogradu, znači nismo se bavili Beogradom, bavili smo se beogradskim regionom, Vojvodinom, južnom i istočnom Srbijom, Šumadijom, zapadnom Srbijom i gledali smo i površinu i prihode i broj objekata, ovo smo dosta radili, ali ovo moram da kažem, što se tiče životnog standarda građana, 14, 15. i 16. Komisija je došla do podataka, imamo na našem sajtu, može da se pročita, to je naš zaključak i to je radio ekonomski sektor, koji je dobio nagradu u Italiji, od Udruženja ekonomista iz ove oblasti, ja mu verujem i zadovoljan sam što imam takav sektor. Što se tiče Komisije, da, izveštaj je dobar. U zaštiti konkurencije, odnosno u Poglavlju 8, je državna pomoć, ali nije naša nadležnost, da znate, mi nemamo nadležnost. Mi smo, evo, dali čoveka koga smo zaposlili u Komisiji, on sada vodi državnu pomoć, on je bio zaposlen u Komisiji, sada je zamrzao radno mesto, Vlada Republike Srbije ga je imenovala, očekujemo pomak u toj oblasti. Državna pomoć je teška oblast, takođe, znate i sami, dosta teška i očekujemo da se tu naprave rezultati, ali ne možemo raditi tuđi posao, to nije naša nadležnost i u svakom slučaju ste me razumeli. Što se tiče suficita, vi niste čini mi se bili, kada sam rekao, da, mi imamo suficit, ali gledajte, iz suficita izdvajamo, od suficita, nije profit izvinjavam se, nego suficit, izdvajamo deo u rezervu, a deo dajemo u budžet Republike Srbije. Rezervu imamo i ta rezerva stoji u Trezoru Republike Srbije, to je konsolidovani račun Trezora i to gospodin Arsić dobro zna, znači to je novac države. Ta rezerva nam služi za ne daj Bože. Da nemamo prihoda za rad, mi moramo imati od čega da se finansiramo, a da ne bi opterećivali, kao što su druge institucije bile, i to takođe zna Odbor za finansije, pretpostavljam da se time bavi, druge institucije su imale taj problem, nisu imali rezervu, a iz budžeta nisu dobili novac i bio je zastoj u funkcionisanju. Mi nećemo da institucija ne funkcioniše, imamo dovoljnu rezervu da funkcionišemo tri godine, međutim malo pre sam rekao da hoću pomoć, da hoćemo da rešimo prostor Komisije. Ova Komisija je plaćala 15 evra poslovni prostor sa PDV-om, a sada plaćamo šest evra, plus troškovi. Znači, razlika je 9 evra. Imamo dobar prostor, državni je prostor, ali hoćemo da rešimo sa DRI, sa drugim institucijama. Možda sedimo na istom prostoru, u istoj zgradi gde, ne znam, videćemo sa državnim organima da li ćemo to naći. Možda i nećemo, ali iako kupujemo neka to država uradi, mi ćemo taj novac, reći, to je vaš novac koji stoji kod vas, to jeste državni novac, to nije novac Komisije. Da znate, zbog toga je dobro, dali su nivo taksi da li treba smanjivati, molim vas da ostavimo za pitanje, da sada ne raspravljamo, vrlo problematično. I ovo što ste mi rekli za koncentracije, gledajte, vrlo osetljivo pitanje, koji su limiti za koncentracije, koje su firme pod našim fokusom? Ja moram ovde poslanike da upoznam, mi smo imali jedan problem da nam je Hrvatska htela, „Agrokor“ kada pominjemo, preko firme iz Holandije, da otvori na granici sa Srbijom jednu kompaniju, opremljenu, sličnu „Frikomu“. To bi se desilo, na sto kilometara troškovi su mali, auto-put, moglo se desiti da taj „Frikom“ se zatvori zato što ima bolja kompanija, savršenija, bolje opremljenija na granici sa Srbijom. Ili, kao što smo sada, gospodin poslanik Mirčić je izašao kada je pričao o „Agrokoru“, vidite, idemo u 2019. godini, mi smo sada zaključak odbacivanja jedne prijave koncentracije u kome se htelo deo firmi „Agrokora“ da se iz Holandije kupi i da se izvuče jedan deo zdrave firme. Nismo znali o čemu se radi, nismo imali dovoljno podataka, nismo dobili sudska rešenja i nismo doneli zaključak o odbacivanju te koncentracije. Tako da, mi stvarno i zbilja radimo, profesionalno ovaj deo posla pratimo, kontrolišemo sve u našim granicama ovlašćenja. Ne možemo raditi deo poslova koji nije naš, niti smemo. Zahvaljujem se, mislim da sam odgovorio na sva pitanja. Ako nešto ima da nisam, evo ostajem na raspolaganju i posle i uvek, možete postaviti pitanje ili se javiti, sve je u redu. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovorima, veoma kratko. Dakle, ja znam da Komisija za državnu pomoć je drugo telo i znam da danas razgovaramo o vašoj Komisiji, dakle o Komisiji koju vi vodite, ali je, kako da kažem, zbog stepena u kome se država pojavljuje kao učesnik u privredi, država je ogroman kupac, ogroman dobavljač kroz razne pravne forme i pravna lica u kojima se ona na raznim tržištima pojavljuje. Država je, dakle, vrlo bitan privrednik, još uvek, nažalost, to naravno nije dobro, za politiku konkurencije i za sveukupni razvoj tržišta. Zbog toga su i te interventne mere države, takođe, veoma značajne i zbog toga je i politika državne pomoći i komisija, kao telo koje sprovodi tu politiku, veoma važna za sveukupnu sliku stanja politike konkurentnosti u Srbiji. Što se tiče suficita koji Komisija za zaštitu konkurencije ostvaruje, ja sam rekao profit pod znakom pitanja. Naravno, vi niste ni akcionarsko društvo, vi ste državna ustanova. Kako da vam kažem, lepo je što vi imate rezerve da nastavite za naredne tri godine poslovanja, ali kako da vam kažem, većina privrednika u Srbiji ne može sebi da dozvoli luksuz da ima u šteku rezerve za naredne tri godine, ali ok, ne sporim, rekli ste sami, drugom prilikom ćemo o politici tarifnika. Znate i sami da su svi nameti privrednicima u privredi doživljeni kao nešto što privreda uvek traži da se smanji. Hvala.
Reč ima koleginica Ana Čarapić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi predsedniče i članovi Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, uvažene kolege narodni poslanici, na početku svog izlaganja najpre želim da istaknem da mi poslanici vladajuće većine zaista imamo lak zadatak kada se nađemo u ulozi ovlašćenih predstavnika svoje poslaničke grupe u obrazlaganju bilo kog zakona, međunarodnog ugovora ili sporazuma koji predlaže Vlada ili izveštaja samostalnih i nezavisnih organizacija, koje za svoj rad odgovaraju Narodnoj skupštini, zato što ne samo da je jednostavno, već je i čast obrazlagati kvalitetne zakone koji doprinose unapređenju kvaliteta života svih građana Srbije, koji obezbeđuju kvalitetan pravni okvir za sprovođenje strategija i mera ubrzanog privrednog rasta i održivog privrednog razvoja. Sa druge strane, kada su u pitanju izveštaji i samostalnih i nezavisnih organizacija koje vrše javna ovlašćenja i za svoj rad odgovaraju Narodnoj skupštini, uglavnom su u pitanju sadržajna dokumenta na čijim stranicama je prikazan iscrpan rad, koji je u skladu sa misijom i vizijom date organizacije. Izveštaj Komisije za zaštitu konkurencije, o kome danas raspravljamo, na svojim stranicama sadrži brojne aktivnosti koje se tiču obezbeđivanja uslova za ekonomski rast i razvoj, otvaranju novih radnih mesta, rastu BDP, odnosno aktivnosti koje za krajnji rezultat imaju viši životni standard svih građana Republike Srbije. Dakle, u pitanju je Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije iz 2018. godine, pre svega u ime poslaničke grupe SNS, želim da čestitam i vama predsedniče i članovima Saveta Komisije za zaštitu konkurencije i svim zaposlenima u Komisiji na uspešnom radu, upravo izveštaj o kome danas raspravljamo i koji je na dnevnom redu je pohvaljen od strane Evropske komisije, izuzetno visokom ocenom i to u nedavno objavljenom izveštaju o napretku Srbije na putu ka EU. Visoko se ocenjuje usklađenost zakonodavnog okvira sa pravnim tekovinama EU, ali i sprovođenje aktivnosti i delovanje Komisije u oblasti zaštite konkurencije po ugledu na zemlje evrozone. Takođe, Evropska komisija konstatuje napredak naše srpske Komisije za zaštitu konkurencije po pitanju broja otkrivenih slučaja povrede konkurencije, u broju sektorskih analiza, kao i širenje politike na promociji konkurencije. To za nas građane Srbije znači ekonomski napredak i boljitak u svim sferama naših života. Zbog građana Srbije želim da istaknem da je Komisija za zaštitu konkurencije u skladu sa Zakonom o zaštiti konkurencije osnovana 2005. godine. Sa radom je počela aprila 2006. godine. Međutim, bez obzira što je jedna od najmlađih institucija koja se bavi zaštitom konkurencije u svetu, mogu slobodno reći da je pune efekte svog rada ostvarila tek u poslednjih pet godina. Zašto? Zato što u periodu od 2000. do 2012. godine ne da nije imalo konkurencije, nego nije imalo ni monopola. Samo 2004. godine do 2008. godine prethodni režim je zatvorio preko 2000 fabrika i otpustio preko 400 hiljada radnika, pa nikako nije moglo biti reči ni o monopolu ni o konkurenciji ni o povredi konkurencije. Bivši režim nije interesovala nijedna privredna grana, ni poljoprivreda, ni turizam, ni trgovina, ali industrija ih je jako interesovala, i to u pogledu slabljenja industrije i sprovođenja pljačkaških privatizacija, kako bi punili sopstvene džepove. Izuzetno ih je interesovalo sticanje monopola ili bar uspostavljanje dominantnog položaja nad medijima u Srbiji. To smo odlično videli na primeru Dragana Šolaka. Ja zaista, kao diplomirani ekonomista, nikako ne mogu da shvatim da 55% tržišnog učešća koje ima Šolakov SBB nije ni monopol, ni dominantan položaj na tržištu, a 15% tržišnog učešća koje ima Telekom kao kablovski operater je monopol. Da li vi to nama možete kao građanima Srbije da objasnite taj fenomen, da 55% tržišnog učešća nije dominantan položaj, a 15% jeste? Dok su vladali do 2012. godine, hteli su po svaku cenu da oslabe i da unište Telekom, koji je državno i koji je javno preduzeće koje u tom momentu zapošljavalo preko 13 hiljada radnika, ne bi li stvorili uslove da upravo Telekom kupi Dragan Šolak. Da se to desilo, Šolak i Dragan Đilas bi imali apsolutni monopol nad medijima u Srbiji, što nikako nije dobro, a njima je to bio cilj. Cilj im je bila ucenjivačka politika prema vlastima za pribavljanje sopstvene koristi po kojoj su poznati svuda u regionu. Sve zemlje u regionu u kojima posluje Dragan Šolak, ima svoje firme, su okarakterisali Dragana Šolaka kao tajkuna, što on zaista i jeste. To je ta sloboda medija u režiji predstavnika Saveza za Srbiju. Njihov najveći i jedini problem je što nikako ne mogu da sruše i unište našeg predsednika Aleksandra Vučića, uprkos svim lažima i neistinama koje plasiraju preko svojih medija. Prvo, Šolakov N1 nema nikakvu gledanost po svim analizama, bez obzira što zauzima prvo mesto na listi kanala Šolakovog SBB-a, a drugo, Aleksandar Vučić se ne boji nikoga, prvenstveno tajkuna kakav je Dragan Đilas, Dragan Šolak, zatim, Vuk Jeremić, zato što je doveo više investitora u Srbiju nego bilo koji predsednik do sada i zato što se bori za interese naše države kao lav. Tako da, ovima iz Saveza za Srbiju želim mnogo više sreće u osmišljanju kreativnijih laži u narednom periodu, pošto im je to očigledno jedini zadatak. Ono što je za građane bitno da je u poslednjih šest godina samo u nemačkim kompanijama zaposleno, dakle, samo u poslednjih šest godina, preko 50 hiljada radnika, dakle, reč je o nemačkim kompanijama koje posluju na teritoriji Republike Srbije, ali nikako ne smemo da zaboravimo ni austrijske, francuske, holandske, italijanske, slovenačke, kineske, turske i mnoge druge kompanije koje dolaze iz svih delova sveta, a koje u našoj državi vide sigurnog poslovnog partnera. U samom Izveštaju Komisije vidi se gde je Srbija danas i koliko je Srbija danas napredovala. Najviše zahteva, odnosno podnosilaca zahteva, kada su u pitanju koncentracije, upravo dolaze od privrednih društava iz zemalja Nemačke, SAD, Austrije, Holandije, Francuske, što govori da upravo kompanije iz ovih zemalja investiraju u naša preduzeća i proizvodne pogone i to upravo u preduzeća i proizvodne pogone koje je prethodni režim uništio i opljačkao. Takođe, u izveštaju iz priloženog tabelarnog prikaza se jasno vidi da u periodu od 2014. godine do 2018. godine najveći broj zahteva Komisiji je upućeno upravo u 2018. godini. To potvrđuje da je najveći priliv stranih direktnih investicija upravo ostvaren u 2018. godini. U najvećem broju slučajeva Komisija je konstatovala da nije došlo do povrede konkurencije, a to nam govori da Komisija za zaštitu konkurencije uporedo radi na buđenju svesti kako pravnih, tako i fizičkih lica, na značaju tržišne privrede i na značaj konkurencije. U konačnom, privreda Srbije dobija privredna društva koji rade na svojoj efikasnosti i produktivnosti, a to za nas potrošače znači da ćemo imati kvalitetne proizvode i kvalitetne usluge po nižim cenama. Dakle, zdrava konkurencija i ekonomija donose zaista ogromne koristi i privredi i građanima. Takođe, u svom izlaganju želim da upoznam građane Srbije da se Komisija za zaštitu konkurencije finansira isključivo iz sopstvenih izvora finansiranja, što je apsolutno u skladu sa Zakonom o zaštiti konkurencije, a to su takse koje se plaćaju u skladu sa zakonom, zatim, to su različite donacije, prihodi od prodaje publikacija i drugo. Želim da pohvalim Komisiju zato što je do sada uspela da u budžet Republike Srbije uplati blizu jedne milijarde dinara, što je zaista za svaku pohvalu i čestitam vam na tome. U posmatranom Izveštaju jasno se vidi da u 2018. godini ste zaista puno radili na jačanju institucionalnog i administrativnog kapaciteta Komisije. Posebno je interesantna činjenica, ja ću da je istaknem, da naša Komisija za zaštitu konkurencije ima za 20 do 40% manji broj zaposlenih u poređenju na ostala tela u zemljama u regionu i u Evropi koji se bave zaštitom konkurencije, a to znači da imamo kvalitetne i stručne kadrove koji su zaposleni i koji rade u samoj Komisiji. Bitno je napomenuti da je Komisija za zaštitu konkurencije ostvarila odličnu međunarodnu saradnju sa međunarodnim institucijama i u 2018. godini Komisija je učestvovala i na brojnim seminarima i konferencijama u organizaciji UN za trgovinu i razvoj, zatim, Međunarodnoj mreži za konkurenciju, Organizaciji za ekonomsku saradnju i razvoj, Evropske banke za obnovu i razvoj, Svetske trgovinske organizacije itd. Komisija je u 2018. godini ostvarila saradnju sa čak 12 tela iz oblasti zaštite konkurencije i potpisala Memorandum o saradnji sa Turskom, a vi ste najavili da će uskoro biti potpisan memorandum o saradnji sa Kinom, što ćemo, naravno, videti u izveštaju za 2019. godinu, dakle, naredne godine. U poslednjih par godina sve je veće interesovanje medija za rad Komisije i rezultate rada same Komisije, što je zaista dobro. U tom pogledu, u Izveštaju se navodi da je u 2018. godini ostvareno preko 1300 objava što u internet, što u štampanim, što u TV medijima, osam stručnih publikacija, po osnovu kojih ste ostvarili prihod, a to sam malopre iznela. Izneto je posebno važno u pogledu buđenja svesti ljudi i interesovanja kako fizičkih, tako i pravnih lica, ali i medija za vaš rad, ali i na značaju uspostavljanja tržišne privrede. Komisija za zaštitu konkurencije ima uspešnu saradnju i sa regulatornim telima, sa predstavnicima izvršne vlasti, sa obrazovnim i naučnim institucijama. U prilog tome ide sve intenzivnije učestvovanje Komisije u davanju mišljenja na nacrte zakona koji mogu biti od značaja za stanje konkurencije na tržištu i krajnji cilj je stvaranje povoljnog privrednog ambijenta za privlačenje još većeg broja kako stranih, tako i domaćih investitora. Domaće investitore nikako ne smemo zaboraviti. Da Komisija za zaštitu konkurencije zaista predstavlja samostalnu i nezavisnu organizaciju svedoče podaci iz izveštaja, gde se jasno vidi da prilikom postupanja ili samostalno ili po zahtevu fizičkih i pravnih lica nisu pošteđena ni javna, ni privatna preduzeća. Znači, svi podležu kontroli. Ukoliko pogledamo predmete okončane u upravnom postupku, sasvim je jasno da u našoj državi danas imamo apsolutnu vladavinu prava. Prosto rečeno, od zakona u Srbiji danas više niko ne može da pobegne. A, mi zaista svi treba, zahvaljujući apsolutnoj vladavini prava koja je uspostavljena u Republici Srbiji, treba da se zahvalimo našem predsedniku Aleksandru Vučiću, zato što je njegova misija i predizborno obećanje 2012. godine upravo bilo uspostavljanje apsolutne vladavine prava. Takođe, kada pogledamo izveštaj, videćemo da na strani 31. imamo prikaz predmeta okončanih u upravnom postupku, dok na stranama od 31. do 36. imamo spisak pravnih lica kojima su po osnovu povrede konkurencije, bilo da su u pitanju zloupotreba dominantnog položaja ili restriktivni sporazumi, rešenjima izrečene adekvatne mere, u tom spisku se nalaze: i preduzeće "Auto Čačak" d.o.o. Konjevići, nalaze se i JP EPS distribucija d.o.o. Beograd i "Filip Moris" a.d. Niš i Advokatska komora Srbije i mnoga druga. Dakle, u Srbiji danas vlada zakon, rad, red i struka. Upravo zbog takvog načina rada gotovo svih institucija Republika Srbija danas zaista ima sa čim da se pohvali. U poslednjih pet, šest godina otvorili smo na stotine, hiljade novih radnih mesta. Možemo da se pohvalimo da smo apsolutni lider u regionu po pitanju privlačenja stranih direktnih investicija. Pa, samo u 2018. godini imamo priliv stranih direktnih investicija u iznosu od 3,5 milijarde evra, što je za svaku pohvalu, a takođe, u prvih pet meseci u 2019. godini imamo rast po osnovu priliva stranih direktnih investicija za čak 17% u odnosu na posmatrani period Zatim, tu su na stotine kilometara novoizgrađenih autoputeva i pruga, na 1.000 kilometara izgrađenih i obnovljenih puteva, već petu godinu za redom imamo suficit u budžetu. Takođe, moram da istaknem da je ministar finansija, prilikom otvaranja nove fabrike „Meita“ u Obrenovcu u kojoj će raditi preko 3.000 ljudi, najavio povećanje minimalne cene rada za septembar mesec i, takođe, za kraj godine najavio da će doći do povećanja i penzija i plata u javnom sektoru i, što je najbitnije, povećanja će da se isplaćuju iz realnih izvora finansiranja zato što ima rast BDP-a. Od strane međunarodnih agencija, institucija procenjuje se da ćemo i u 2019. godini imati rast BDP oko 3%, kreditni rejting agencije Srbiju sa visokim ocenama uz pozitivne izglede, što je odraz kontinuiranog smanjenja javnog duga i to setimo se sa 77%, koliko je on iznosio 2014. godini, na nešto blizu 50% BDP, što je takođe za svaku pohvalu. Danas nema grada i opštine u Srbiji da nešto nije urađeno, da li je u pitanju izgradnja nove bolnice, škole, vrtića, fabrike, puta, kanalizacione mreže ili bilo šta drugo što doprinosi boljem kvalitetu života građana u Srbiji. Dakle, za razliku od onih iz Saveza za Srbiju koji na najprljaviji način žele da se dočepaju pune državne kase, a gde su pri tom ostavili jad i pustoš nakon svoje vladavine od 12 godina, naše institucije, Vlada Republike Srbije, predsednik Vučić, koga ti besramnici nazivaju Hitlerom, neumorno rade i Srbija je danas poštovana u svim međunarodnim institucijama, Srbija je povratila ugled u regionu i svetu i Srbija je, zahvaljujući upravo Aleksandru Vučiću, danas siguran partner za sve one države koje imaju ozbiljne namere da ulažu i da ostvaruju bilo kakvu drugu saradnju sa nama. To građani Srbije vide i te kako osećaju po svom kućnom budžetu koji je danas zaista neuporedivo bolji nego što je bio u periodu do 2012. godine. Zato na svim izborima građani nagrađuju rad i ispunjena obećanja Aleksandra Vučića i SNS. Imali smo priliku da vidimo u nedelju, 16. juna, na izborima koji su održani u Majuru kod Šapca da su građani Srbije rekli da šest puta više veruju SNS i da je SNS šest puta bolja od ovih iz Saveza za Srbiju. To je nama naprednjacima vetar u leđa da u narednom periodu radimo još bolje i još više za sve građane Srbije. Ovu priliku ću takođe iskoristiti da čestitam predsedniku i članovima Saveta Komisije, svim zaposlenima u Komisiji, što su svojim radom upravo doprineli da Republika Srbija postane regionalni centar za zapadni Balkan kada je u pitanju zaštita konkurencije i nikako ne smemo zaboraviti da postoje dve zemlje zapadnog Balkana koje su članice EU, a to su Slovenija i Hrvatska. Želim vam puno uspeha u daljem radu. Samo tržišna privreda i njeno efikasno funkcionisanje doprinosi političkoj i ekonomskoj stabilnosti jedne zemlje, a to za građane znači ekonomski napredak i prosperitet i svakako veći životni standard. Poslanička grupa SNS nastaviće da prati i da podržava vaš rad i u narednom periodu i, naravno, glasaćemo za usvajanje vašeg Izveštaja o radu iz 2018. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Pitam da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne) U tom slučaju prelazimo na raspravu po redosledu poslanika prijavljenih za diskusiju. Reč ima narodni poslanik Snežana Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani predsedniče i članovi Komisije za zaštitu konkurencije, poštovane kolege narodni poslanici, Izveštaj Komisije za zaštitu konkurencije koji je danas pred nama u raspravi smatram veoma važnim i vrednim današnje rasprave u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije. Kažem to iz razloga značaja teme kojem se Komisija bavi, jer zaštita konkurencije predstavlja punu pravnu sigurnost za sve učesnike na tržištu, a samim tim osigurava ekonomsku stabilnost zemlje. Jednaki uslovi pozicioniranja na tržištu svih, kao i pravna sigurnost, čini konkurenciju lojalno i osigurava sigurnost učesnika u tržišnoj utakmici koja često može da bude nelojalna i neravnopravna, posebno manjih subjekata u odnosu na veće. Zloupotreba dominantnog položaja pojedinih učesnika na tržištu, nedozvoljeno korišćenje restriktivnih sporazuma, pojava usmenih dogovora, zatim pojava prodaje po damping cenama tj. cenama koje su niže od cena koštanja proizvoda, a sve u cilju osvajanja tržišta. Sve su to elementi koji mogu narušiti tržište, njegovu ravnotežu i štetno uticati na pojedine učesnike kroz smanjenje njihove zarade usled nelojalne konkurencije. Kao diplomirani ekonomista, iz ličnog, dugogodišnjeg rada u bankarskom sektoru, prateći tržište bankarskih usluga i decenijskog rada u naftnoj kompaniji NIS-Gasprom njeft na rukovodećem mestu, upravo u biznis funkciji, prodaji naftnih derivata, prateći to veoma važno i osetljivo tržište, znam koliko je za ekonomsku stabilnost svih učesnika na tržištu, a i zemlje u celini, važna zaštita konkurencije kroz prepoznavanje svih negativnih faktora i pojava koje mogu ugroziti stabilnost tržišta, a to je upravo ono što vi radite, uvaženi članovi Komisije za zaštitu konkurencije i s toga vaš rad smatram veoma značajnim. Posao Komisije nije lak. Naprotiv, veoma je težak, složen, zahteva jedan kontinuirani proces rada, jer svi negativni faktori koji se mogu desiti na tržištu moraju biti praćeni stalno i konstantno, kako ne bi narušili pravnu sigurnost učesnika na tržištu. Obzirom da je proces rada, praćenje konkurencije, neprekidan i traje neprekidno, kako bi se postigli bolji rezultati u radu Komisije, Komisija treba da u narednom periodu kontinuirano radi na unapređenju kvaliteta delovanja, da postane još prepoznatljivija kao institucija, čiji se ugled zasniva na stručnosti, obezbeđivanju pravne sigurnosti za sve učesnike na tržištu uz doslednu primenu zakonske regulative. Time će podrška šire javnosti, koja je već sada prepoznata, biti još veća, jer su učesnici na tržištu svesni koliko je važno delovanje Komisije i obezbeđivanje njihove pune pravne sigurnosti u zaštiti od nelojalne konkurencije. Naime, konkurencija, kao proces poslovne borbe između kompanija, ima centralnu ulogu u podsticanju privrednog rasta. Ako se krajnji cilj toga uzme i zaštita potrošača i njegova korist, onda svakako nivo ekonomskog rasta mora biti kriterijum za ocenu zaštite konkurencije. O pozitivnom ekonomskom rastu možemo govoriti ukoliko na tržištu nema povrede konkurencije, ali ukoliko ipak do povreda dođe i znamo da do nje dolazi, onda uloga Komisije za zaštitu konkurencije postaje važnija, još važnija i značajna i njenim prepoznavanjem negativnih pojava, koje urušavaju fer tržišnu utakmicu, svojim mišljenjima, preporukama, Komisija pomaže oštećenim stranama da povrate svoju izgubljenu dobit. To je ta pravna sigurnost o kojoj govorimo, koja je kroz delovanje Komisije potrebna svim učesnicima na tržištu. U Izveštaju su nam predočeni konkretni primeri prijava Komisiji za zaštitu konkurencije od učesnika na tržištu, a koji se najčešće odnos na neregularnosti u postupku sprovođenja javnih nabavki, zatim zloupotreba dominantnog položaja, korišćenja nedozvoljenih restriktivnih sporazuma, iz koga se vidi da je Komisija jedan određeni broj je rešila tako što ih je osnovano okarakterisala kao povredu konkurencije. To nije neki veliki broj, ali veoma značajan, kao podsticaj svim učesnicima na tržištu da ima neko ko prati ono što je njima potrebno, što je važno u njihovom poslovanju, da imaju i da rade u uslovima lojalne konkurencije. Dakle, na ovu temu bi se moglo govoriti još dosta toga, ali ja ću pri kraju svog izlaganja naglasiti značaj aktivnosti na podizanju svesti kod svih na zaštiti konkurencije. Smatram da će se sprovesti na nekoliko načina i to preko javnog zastupanja i promocije politike zaštite konkurencije kroz stalnu komunikaciju komisije sa državnim organima i organizacijama, sa stručnom javnošću i akademskom javnošću, sa predstavnicima Udruženja tržišnih učesnika i medijima naravno. Obzirom da je efikasna primena propisa iz oblasti zaštite konkurencije uslov za jačanje i razvoj naše privrede, smatram da je transparentnost rada Komisije jedno od izuzetnog značaja za ubuduće. Podnošenje godišnjih redovnih izveštaja Narodnoj skupštini Republike Srbije, obaveštavanje šire javnosti putem medija, putem vaše zvanične internet stranice, najbolji je način za publikaciju konkretnih rezultata rada Komisije u narednom periodu. Reći ću još ovo da sa aspekta nekog iz realnog sektora privrede, koji se ovim temama susretao u lično, praktično u poslu, imajući u vidu značaj vaših odluka i mišljenja za sve učesnike na tržištu, želim vam uspeh u budućem radu i još bolje rezultate. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, svi se sećate nalaza Evropske komisije u kome piše da postoji nelojalna konkurencija po pitanju kablovskih operatera i da je to na štetu, verovatno misle na SBB, a u korist državnog, tj. „Telekoma“. Takođe, tu piše i da su usvojili sve prigovore N1 televizije vezane za medijsku sliku u Srbiji. Ovo je moj odgovor Fabriciu, šefu delegacije EU. Ja sa tim ne mogu da se složim i mislim da je Komisija za zaštitu konkurencije morala takođe da reaguje, tim pre što u Zakonu o elektronskim medijima stoji da REM, regulator sarađuje sa vama. Takođe piše u ovom izveštaju da imate sporazum sa njima. Dobio sam i odgovor da je N1 televizija registrovana u Luksemburgu, a da program i reklame emituje iz Ljubljane. Pa, dajte ljudim pročitajte zakon. Kako jedna prekogranična televizija koja po Konvenciji o prekogrničnim televizijama, koju smo mi zakonom potvrdili, i domaćem Zakonu o medijima može samo iz Luksemburga da emituje nepromenjen signal, bez ikakvog umetanja i prekrajanja? To piše u nekoliko članova, lako ih je pročitati. Kako oni mogu jasno da nam napišu? Oni su se izjasnili da program nereemituju iz Luksemburga, nego da ga pakuju u Ljubljani. Oni su i u Ljubljani u Sloveniji prekogranična televizija. Sedište im je u Luksemburgu, dozvola im je iz Luksemburga i samo program koji se emituje u Luksemburgu može da se reemituje ovog puta na SBB. Vi ste dopustili, zajedno da REM, a mislim da je na REM-u glavna krivica, na gospodinu Karadžiću, za koga mislim da mu je mesto u zatvoru i sa svima onima koji su sa njim sarađivali - vrednost te pljačke, pre svega domaćih medija i domaćih potrošača, se meri stotinama miliona evra. Nemojte da pitate odakle Đilasu 500 miliona evra? Pitajte REM, a malo i vi sa njima sarađujte, vidim da ste sporazum potpisali tek 2018. godine, pa vas to na određen način amnestira. Mada ste dobijali dopise domaćih medija da postoji nelojalna konkurencija. Zašto? Zato što domaći mediji moraju da plate naknadu za emitovanje. Znači, oni se registruju kod REM-a. Oni plaćaju naknadu za emitovanje. Plaćaju SOKOL-u, RATEL-u, Bogu ocu. Plaćaju porez na reklame itd. Njima su konkurencija virtuelni kanali, piratski, N1, 13 Sport kanala itd, uglavnom okupljeni oko „Junajted medije“, povezane sa SBB i „Junajted grupom“ čiji vlasnik je bio Dejvid Petreuv, šef CIA, a sada je vlasnik „BS partners“, moćna grupacija iz Velike Britanije. Tu su Šolak i Đilas. U „Junajted mediju“ je i „Dajrak medija“ to je Đilasova firma, „Kas medija“ koja se bavi reklama. On okupljaju 20 i nešto kanala, od čega samo tri domaća, „Grand“ i ne znam ko još, 13 Sport kanala, N1, „Sinemanija“ i ne znam koji. „Nova S“, koja se pojavila vam je televizija koja je dobila dozvolu u Luksemburgu i poređala se pre nacionalnih televizija. Zamislite domaće kanale koji plaćaju sve te naknade i imaš prekogranične koji ništa od toga ne plaćaju. Da li je to nelojalna konkurencija? Jeste. Zajedno sa REM vi treba da pišete Luksemburgu, Sloveniji i da vidite sa srodnim organizacijama da li je tačno ono što ja pričam i takve programe treba udaljiti s kabla i sa tržišta telekomunikacija i sa tržišta među davaocima medijskih usluga jer to je rad na crno i direktno ugrožavaju ljude koji plaćaju poreze. Oni emituju reklame, 20 miliona evra godišnje emituju reklama, ubacivanje reklama u prekogranične lažne televizije i druge prekogranične i tako uzimaju hleb domaćim medijima koji sve plaćaju i to im nije dosta. Iz pretplate SBB ne plaćaju domaćim kanalima ništa. To je druga vrsta nelojalne konkurencije. Ali ovim prekograničnim, posebno lažnim prekograničnim plaćaju i po nekoliko evra po korisniku. Nema veće nelojalne konkurencije, nema veće pljačke od ove koju vrši Đilas i Šolak. Ne samo što pljačkaju, urušavaju mogućnost da ovo društvo bude demokratsko. Slobodni mediji su uslov za demokratsko društvo. Koji su to slobodni mediji kada medijskim tržištem vladaju Šolak i Đilas i sva regulatorna tela kao nezavisna? Niste vi nezavisni od nas. Vi ste nezavisni od Vlade itd. od politike, ali od nas niste nezavisni i svi ćutite i svi gledate kako pljačkaju. Milione uzimaju na reklamama, milione od pretplate. Kako „Telekom“ koji pokriva tri puta manje tržište uplati 150 miliona evra dobiti, a od 2015. godine SBB, koji ima tri puta veće tržište, je u gubitku? Kako jednog gubitaša onda SBB kada kupi „BC partners“ plati dve milijarde i 600 miliona evra? Kako ako je gubitaš? Poznato je da oni kupuju samo profitna? Zato što znaju gde curi novac građana od pretplate, zato što znaju kako Đilas i Šolak, koji su sastavni deo te pljačke, pljačkaju ovaj narod i ovu državu. Vi to morate zajedno sa REM-om stati njima na put. Možda do sada niste imali ovlašćenja, a sada ga imate. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsedavajući, pitanje zaštite konkurentnosti je jedno od pitanja od strateškog značaja za razvoj jednog društva i države i ono ne spada u red onih pitanja koja je potrebno tretirati formalno, papirološki i prosto kako bi se ispunila formalna obaveza. Dakle, jedno društvo u meri u kojoj uspe obezbediti zaštitu konkurentnosti zapravo na taj način osigurava jedan od najznačajnijih motora za dinamiziranje razvoja prevashodno u sektoru privrede, ali ne samo privrede, već i ostalih segmenata društva, jer pored osiguranja, dakle, nagrađivanja kvaliteta, pitanje konkurentnosti, odnosno ambijent zakonite konkurentnosti je ona energija i ona snaga koja prosto društvo nezaustavljivo vuče prema napred. Svakako da smo još uvođenjem višepartijskog sistema, zapravo devedesetih godina prihvatili sistem tržišne privrede, što je neodvojivi deo slobodnog društva. Međutim, nakon tri decenije suočili smo se sa činjenicom da nije teško prihvatiti naslove principa, prihvatiti načelno ono što su kulturno-civilizacijska dostignuća i vrednosti civilizovanog sveta. Zapravo je tako i u životu, nije teško se saglasiti da je ono što je dobro dobro i reći ja želim da bude tako. To je prihvatanje samo naslova. Naslove je uvek lakše prihvatiti negoli tekst, negoli napraviti kvalitetan tekst koji, zapravo, predstavlja implementaciju tog naslova. Odluke je lako doneti, teže ih je primeniti, još teže je menjati navike, a još teže je uspostaviti potrebnu kulturu koja proizilazi iz tog principa, odnosno iz te odluke. Nama je sve ovo potrebno, dakle, mi ne zaostajemo u načelnoj volji vladajuće politike u pogledu implementacije i ovog principa i ove vrednosti. Ali, ono što je jako teško, kao i u drugim segmentima celokupne promene navika i izgradnje jedne nove kulture u tom odnosu je zapravo nešto što treba da bude fokus našeg interesovanja. Svakako da ovo nije prilika da navodim puno primera gde imamo raskorak između odluke i između prakse u implementaciji te odluke. Jedno od tih pitanja jeste, zapravo, tema visokog obrazovanja, gde imamo načelno Ustavom proklamovanu opredeljenost, da imamo jednakost u pogledu iste šanse za sve. Međutim, recimo, u praksi finansiranja državnih univerziteta i nefinansiranja privatnih univerziteta, imamo jedan jasan primer nepostojanja zaštite konkurentnosti. Jer, imate jedan univerzitet koji prodaje svoju visokoškolsku uslugu, a pri tome je budžetski finansiran, a pri tome ima tzv. samostalna sredstva ili svoja sredstva ili ne znam kako ih već zovu, što je neobjašnjiva kategorija, a s druge strane imate privatni univerzitet koji je u trci sa njima na tržištu i koji sada treba da postigne rezultat, da dobije studente pod neravnopravnim uslovima, a to je zapravo tipičan primer nelojalne konkurencije. Imamo izvesne nedostatke i u zdravstvu i još nekim segmentima. Možda smo u privredi ponajdalje otišli u zaštiti konkurentnosti, ali ovo su samo pokazatelji da se mora drugačije, jer ne mogu biti deca koja studiraju na privatnom univerzitetu manje građani ove zemlje, nego deca koja studiraju na državnom univerzitetu. Oni moraju imati jednake šanse, kako im Ustav i garantuje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Obradoviću sa saradnicima, potpuno je jasno da se ovde radi o izveštaju vaše Komisije za 2018. godinu, ali se mogao steći utisak da je Komisija nastala tu negde neposredno ispred 2018. godine. Međutim, samo da javnost podsetimo, vi to znate odlično a i mi, da je ova Komisija formirana 2006. godine. Deset godina, dakle jednu deceniju, ona se bavila stvaranjem uslova sama za sebe. Efekat njen nije bio nikakav. Sad, čitajući ovaj izveštaj, u jednom delu se stiče utisak da ste potpuno politiku stavili na stranu, pa pomislim da se tu radi o nekom institutu novije, moderne ekonomije ili nešto slično i to je sve u redu. Od nas, srpskih radikala, ne možete očekivati da hvalimo. Ima ovde stvari koje ste vi zajedno sa saradnicima dobro uradili, imate i potencijala, ja sam u jednom trenutku pomislio da sam poslanik u Švajcarskoj ili da sam njihov gost. Rekoste vi imamo mi 53 zaposlenih, oni oko 70, mnogo više kontrola i intervencija ostvarili smo mi. Delom ste u pravu, apsolutno ste verovatno u pravu da je bilo više intervencija, ali zbog čega je tamo manja potreba za intervencijama? Zato što se poštuje sistem, zato što svi rade svoj posao. Kod nas na svakom koraku, na svakom ćošku vreba korupcija, kriminal, lopovi i slično. Sad, postoje određeni ljudi koji su spremni da se uhvate u koštac sa tim i svi oni koji to žele i hoće da rade mogu da računaju na apsolutnu i maksimalnu podršku SRS. Ovo je uspostavljena jedna dobra praksa, gde bi se ja usudio da kažem ponajviše zahvaljujući SRS, i do sada određene institucije su podnosile svoje izveštaje određenim odborima i oni su ih razmatrali i tu je bila tačka. Evo, po prvi put na ovo zasedanju, mi imamo izveštaje, rekao bih treće samostalne organizacije nezavisne, koja podnosi izveštaj i mi ovde raspravljamo. Mi od vas dobijemo neke informacije dokle se stiglo sa određenim aktivnostima, a vi od nas možete da dobijete opet neke informacije gde nije dobro, gde bi vi mogli da intervenišete. Video sam ovamo da ste vi napravili saradnju sa mnogim državnim ustanovama, ali ima potrebe verovatno i sa nekim drugim i kako kažete, imaju neke mere koje vi preduzimate. Vi možete i neke sugestije, iako nije direktno u nadležnosti vaše Komisije i vas kao predsednika Saveta, vi to možete da insistirate kod nekih drugih državnih organa i da to probate da uradite. Ne kažem da niste, ali mi ćemo na taj način i da govorimo i da analiziramo ovaj vaš izveštaj. Kažete vi, povećao se, popravio se životni standard. Ima tu donekle istine, a on se popravio kao ono – kupus, meso, pirinač i sarma. Otprilike, to je tako. Naši građani su prezaduženi, potrošačka korpa je nešto bolja, punija kod nekih, ali opšti uslovi nisu još takvi, nisu na tom nivou da bi mi mogli da budemo zadovoljni i ja nisam ni čuo da ste vi rekli da je neko ozbiljan rekao da je ovo momenat i vreme kada mi treba da budemo potpuno zadovoljni. Dopada mi se, odnosno nama se dopada ovo što ste vi vršili sektorske analize, jer ako se nešto propiše i uradi, a nema analize, onda to kao da nije ni rađeno. Na osnovu vaših izveštaja, oni na koje se oni odnose, mi kao narodni poslanici, privredni subjekti mogu da vide u kojem pravcu treba ići dalje i šta treba dalje da se radi. Bebi oprema, pomenuli ste. Sećate se vi neko perioda kada je, eto sad neki režim pre ovog režima, doneo odluku i tražio od mladih roditelja ili od roditelja uopšte sve, čak i ono što nije trebalo, pa da se čuvaju fiskalni računi godinu dana, pa da bi se posle godinu dana njima vratila ona oprema koju su kupovali za bebe. Mi smo tu ušli u jedan problem nataliteta. Sad, sve mere koje preduzima Vlada Republike Srbije, koje odgovorni i patriotski raspoloženi ljudi žele da sprovedu da bi tu belu kugu lakše savladali, ne mogu da daju efekte zato što je bio neki period kada mi nismo dovoljno vodili računa o tome, odnosno zvaničnom politikom smo upropastili nešto, odnosno ubili ga samog po sebi u startu. Nadam se da se takvo vreme više nikada neće ponoviti. Ja ću vama delegirati jedno pitanje koje nisam ni ja siguran, da li je to baš i samo u vašoj direktnoj nadležnosti. Kada pričamo mi o konkurenciji, Srbija je zemlja u kojoj se dosta proizvodi ta malina i o njoj govore svi možda polovično, možda površno, a najviše problema imaju direktni proizvođači. Oni su iz godine u godinu u sve težem položaju. Otprilike pre dva meseca u Vladi Republike Srbije bio je jedan sastanak gde su bili prisutni i proizvođači tog crvenog zlata, nekada se tako zvalo, ili jagodičastog voća i gde su oni izračunali da je proizvođačka cena maline 139,30 dinara plus neka marža, plus troškovi prevoza, a onda iza toga su se pojavili otkupljivači hladnjačari, možda sada tu i neko treći je ubačen u taj sistem, koji su rekli da bi cena maline mogla da bude možda negde oko 100 dinara. To je, kako reče onaj, bezobrazno drzak, bezobrazno izaći sa takvim predlogom, pogotovo kada se zna, ima se u vidu da otprilike kada malina treba da da svoj pun rod, odnosno da se uđe u malinjake, u pojedinim delovima Srbija desi se nešto na šta niko nije mogao da utiče, a to su neke elementarne nepogode, kao što su kiša, grad, ono negde rano s proleća i ti poslednji snegovi unište tu proizvodnju i naprave problem poljoprivrednim proizvođačima. Sada neko ko je predsednik zajednice za voće u Srbiji, to je Evica Mihaljević, ona izlazi sa nekim podacima da je izvoz maline od 100.000 do 120.000 tona na godišnjem nivou. Oni koji ozbiljnije i mnogo detaljnije od mene prate ovu problematiku kažu da iz godine u godinu proizvodnja tog našeg voća stalno opada zato što ni cena nije stabilna i ne da nije zadovoljavajuća da bi se zaradila, nego ne mogu da se pokriju oni ulazni troškovi koji postoje. Sada bi to trebalo ispitati da li je stvarno izvoz bio na tom nivou. Ako je bio, moglo se raditi o reeksportu s jedne strane, što opet proizvodi Srbije nađu se kasnije u problemu izvoznici ili je možda bilo samo preko papira izvoz da bi se od države povratio PDV. Ovo su veoma opasne stvari, stvari u kojima možda ima i elemenata krivičnog dela i tu bi trebalo da se nešto uradi. Ovo kada su dogovorili cenu u Vladi, rečeno je tamo gde je prinos osam tona po hektaru da treba da bude ova cena, a ako prinos bude nešto bolji cena može da bude i nešto niža. Eto, to su neki problemi, gospodine Obradoviću, na koje bi vi mogli sigurno da date zajedno sa saradnicima kvalitetan odgovor kojim bi građani Srbije, odnosno proizvođači bili zadovoljni. Hvala vam puno.
Izvolite.
Zahvaljujem na svemu što ste rekli. Pokušaću da odgovorim na ovo kada je malina u pitanju. Znate šta, ja sam i građanin i kada odem na selo, znate, svi me pitaju za malinu i ja moram da znam odgovor, ali bavili smo se malinom. Jeste deo naše nadležnosti malina, kao što je deo nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i trgovine. Definitivno, mi smo radili na ovome. Ja sam insistirao, evo reći ću vam, period jul-decembar 2017. godine smo radili na tom problemu kao komisija. Znači, u saradnji sa Ministarstvom finansija, Upravom carina, Ministarstvo poljoprivrede, 13 najvećih izvoznika maline, uzimali smo podatke od njih, znači, to je negde oko 45% ukupno proizvedene količine i čini oko 50% ukupnog izvoza malina. Znači, ovih 13 drže oko 45% proizvedene količine i 55% izvoza malina. Nije bio taj izvoz, najveći izvoz je bio 2015. godine. Znači, 2015. godine bio je negde oko 100.000 kilograma, kao što ovde vidimo na grafikonu. Da skratim priču, o čemu se ovde radi? Imalo je problema dosta, od proizvodnje, od izvoza, od velikih zaliha, čini mi se da su bile neke ostale zalihe, to nam je analiza pokazala, zalihe iz roda 2016. godine. Nismo imali dokaze da je bilo kartela u delu hladnjačari da su se dogovarali, imalo je mnogo hladnjačara. Da li treba da imamo dokaze? Da, bez dokaza ne možemo ništa učiniti, moramo pribaviti dokaze. Mi radimo na tome i dalje, znači, resorna ministarstva rade. Moram da kažem da se ministar Nedimović, imali smo masu kontakata, stvarno se čovek posvetio time i maksimalno radio i Vlada je radila na tom problemu. Znači, i ovo danas, ja sam juče gledao, pratim to, verujte mi, svaki dan kao građanin, a ne kao predsednik komisije. Znači, bilo kakav dogovor je kažnjiv i ima našu nadležnost. Nismo još došli do dokaza, radimo na tome, ako nađemo svi će biti kažnjeni od otkupljivača. Da li treba i Ministarstvo trgovine da se uključi? Da, i Ministarstvo poljoprivrede i svi državni organi, vidim, i policija i BIA. Ja sam za to da svako ko ne da račun, uradi nešto protivzakonito, nije sve u našoj nadležnosti. Naše je ako se bude dokazalo da ima kartela i dogovora hladnjačara. Znači, ja potičem iz tog kraja gde znam da ljudi gaje maline, drže male posede, 10 ari, 15 ari, to je njima zarada, od toga mnoge porodice žive. Tako da, mi se ozbiljno bavimo ovim i zajednički ćemo raditi, kao što je malopre narodni poslanik rekao, moramo svi zajednički raditi, i ministarstva i MUP, ako treba i BIA, Ministarstvo poljoprivrede i trgovine, inspekcije sve nadležne, jer to je naš posao i imamo naše nadležnosti. Tako da smo radili na tome, dali smo nekoliko preporuka, imali smo problema sa Bosnom, uvozilo se iz Bosne, bila je jeftina malina u Bosni, subvencije su bile u Bosni. Jesam za to da se i subvencije daju našim proizvođačima i to radi ova država. U svakom slučaju, ovo je zajednički problem, nije problem samo vaš, moj, nego svih nas i cele države i radimo na tome. Vidim da ima pomaka u tom delu, ja sam jutros gledao izveštaj na televiziji da je otišla ta dezinformacija oko cene. Mislim da će tržište to regulisati da hladnjačari moraju da poštuju zakone kao što moraju da poštuju i proizvođače, a mi ćemo sve to kontrolisati kao država zajednički, to je naš zajednički posao. Hvala.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Gospodine Obradoviću, da bih vam samo malo pomogao, pre dve godine bio je jedan sastanak u Valjevu, ja ne znam sad tačno koliko hladnjačara je imalo sastanak gde su se oni dogovorili vezano za cenu, čak su jedni drugima uzimali i menice, kao sredstvo obezbeđenja da se neće izlaziti sa cenama koje nisu dogovorene među njima. Ima li boljeg primera od toga, od kršenja propisa? Ne samo da se tu krše propisi, nego je pitanje da li će ta proizvodnja moći ponovo da se obnovi. Ja ću vam navesti još jedan primer kada je u jednom momentu, ne bih rekao država, ali pojedinac, u to vreme direktor poreske uprave, intervenisao u jednoj fabrici za primarnu preradu duvana i zloupotrebio svoj položaj, da je na tom području uništena proizvodnja duvana, gde je najveći uloženi živi rad. Ja ne znam koliki profit oni koji se bave tom proizvodnjom i kasnije primarnom ili sekundarnom preradom ostvaruju, a tu su gubitnici od proizvođača fabrika, naravno, i država kroz poreze koje treba da uvede. To pogledajte malo. Ja sam spreman neke dokaze do kojih mogu da dođem da vam ponudim, a pogledajte i vi, jer kako ste rekli, to jeste u vašoj nadležnosti.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Zapravo, samo kratka dopuna, ako dozvolite, u svrhu ove diskusije. U situacijama kada se reaguje na tržištu, ne mora da znači po pravilu da ta reakcija može ići samo u negativnom smeru. Dakle, upravo na temu ovoga da je postignut dogovor između, slobodno me ispravite ako grešim, proizvođača iz Zlatiborskog, Moravičkog okruga i više različitih hladnjačara da će 150 dinara biti početna vrednost prilikom otkupa. Sada se mi pitamo šta se može očekivati u periodu koji tek dolazi. Dakle, reč je o dogovoru, a neke stvari bi trebalo prosto da se urade na osnovu onoga što tržište na kraju bude diktiralo. Vest od jutros, čini mi se, upravo vezano za one najkvalitetnije maline je da u ovom trenutku postoji procena na svetskom tržištu da će tih najkvalitetnijih nedostajati. Samim tim, mi imamo realni osnov da očekujemo da će potražnja za tim najkvalitetnijim malinama iz našeg područja biti veća nego što je bila. Šta bi to moglo da znači? To ne može niko da garantuje, ali bi moglo da znači, to govorimo sa realnim očekivanjima, ne zato što bismo mi voleli, da će ova cena od 150 dinara možda biti i nadmašena, da će biti i bolja. Dakle, država uvek treba da radi ono što država može da uradi, dakle, to nije sporno i oko toga se slažem, ali da ne treba da u ovom trenutku nikoga unapred brinemo ili plašimo, mislim da je to pravi i odgovarajući pristup. Uostalom, ta malina bitna je iz nekih razloga o kojima mi govorimo u ovoj sali ovde, pomaže i nama da bolje razumemo i odnose u svetu, ne samo kada je reč o svetskom tržištu, nego i odnosi među zemljama. Sećate se, podsećali smo nekoliko puta da baš ovo tržište koje je za nas posebno interesantno čine te zemlje sa kojima mi, stalno ponavljamo, vredi sarađivati, jer se to nama ekonomski isplati. Neki ih malo manje vole zato što pripadaju političkom zapadu, ali oni su, recimo, ovde, nama interesantni upravo kao tržište. Baš kao što nam je Srbija interesantna kao tržište za neke druge proizvode. Dakle, mi treba da radimo sve što mi možemo da radimo, da mi prođemo maksimalno dobro. Kada je reč o našim proizvođačima, konkretno u ovom slučaju malina, verujem da bi dobro i pozitivno iznenađenje za sve nas moglo da bude da se potvrde dogovori i da se ti dogovori čak i nadmaše, da 150 dinara bude samo početna vrednost a da se završi na nečemu što je za našeg proizvođača još bolje i još korisnije. Hvala vam.
Hvala. Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Kolega Orliću, naš cilj jeste da isprovociramo, naravno, pod znacima navoda, sve državne organe i sve relevantne faktore koji mogu da pomognu građanima Srbije. Za nas ni vlasnici hladnjača, izvoznici, nisu neprijatelji ovog naroda. To su takođe neko od nas, ja mislim da ima ovde kolega koji imaju svoje hladnjače i to nije ni bitno, nego želimo da se ne napravi ni jedan propust. Situacija na svetskom tržištu maline je nešto povoljnija zato što je Čile kao jedan od najozbiljnijih proizvođača u toj prvoj berbi imao negde oko 34 hiljada kilograma, u Poljskoj je malina uništena i to se stekla šansa da malina u Srbiji bude nešto bolje plaćena. Ja vam tvrdim da je na jučerašnji dan bilo onih koji su proizveli i prodali svoju malinu i dobili otkupni list na kojem piše 10 dinara za jedan kilogram. Naravno, to nije cena koja će biti isplaćena, ali to je ono što se drži na stend baj aranžmanu, što ni u kom slučaju nije dobro. Jer, na taj način i sa takvom igrom se ubija i želja i potreba i mogućnost onog ko se bavi isključivo tim da nešto i zaradi. Mi smo ušli i u nekvalitetnu proizvodnju iz razloga što se ne obrađuje na način na koji treba, a ne obrađuje se zato što se ne zna koja će biti cena, zato što vrlo često pada ispod proizvođačke. Toliko.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Čisto da bismo se razumeli do kraja. Ja sam upravo zbog toga što postoji opasnost da se, makar i slučajno, makar i ako to nismo želeli, utiče na loš način na želju i volju proizvođača, dakle, da to izbegnemo. Da se kaže, u pravu ste, ja sam upravo imao na umu Čile kada sam rekao da je podbacio rod u mnogim zemljama koje značajno utiču na svetsko tržište, dakle, "roland", čini mi se, može gospodin Rističević da potvrdi ili da dopuni, pošto se on neposredno bavi ovom problematikom, nalazi se na čelu nadležnog skupštinskog odbora, to znate, dakle, slobodno vi gospodine Rističeviću intervenišite ako treba, "roland" je podbacio u Čileu i zbog toga je očekivanje, o tome je danas govorio ministar Nedimović, da bi moglo iz našeg kraja da bude mnogo veće tražnje za malinom nego što je to inače slučaj i da bi to moglo na pozitivan način da formira i cene. Dakle, sa ovih 150 dinara, mi kažemo u ovom trenutku, to jeste nešto čime su zadovoljni proizvođači i hladnjačari i čak prevazilazi onu kalkulaciju o troškovima koji se snose po kilogramu koju ste dali malo pre. Dakle, to je pozitivna stvar u samom startu ako bude na toj vrednosti. Ali, ta vrednost bi mogla, još jednom, to je realno očekivati, ali videćemo da li će biti potvrđeno od strane tržišta ili ne, ali realno je očekivati da hoće, da ta vrednost bude nadmašena. I zbog toga kažem da je dobro da ljudi to znaju i da znaju da ne treba da se brinu unapred. Možda ćemo mi uspeti ove godine da u tom smeru budemo i uspešniji nego inače. A kolegi Odbora za poljoprivredu verujem, ako treba šta dopune, uradiće to stručno, kao što rade i inače. Mislim da smo se razumeli. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ta tzv. "hend" malina je i demografsko pitanje. Ona je očuvala mnogo stanovništva, od Ivanjice, Arilja, Prijepolja, Nove Varoši, Ljubovije, itd. Zahvaljujući toj ručnoj malini, to stanovništvo je tamo opstalo. Mi imamo interes u malinama, ali, u poslednjih nekoliko godina, a mi nismo hteli da sprečavamo, čak smo subvencionisali, podignuto je dva puta više zasada nego što je bilo. Mi smo, dame i gospodo, napravili Poljsku i Čile sami sebi. Posebno sam ja bio protiv, ali ne možete ljude da sprečite da to ne subvencionišu, da se podižu veliki zasadi u Vojvodini. Onda se ta kvalitetnija malina sa polanom i polkom meša i onda gubite malo na kvalitetu, a kvantitet nadmašuje tržište, odnosno ne možete da prodate koliko proizvedete. Rešenje je, po meni, a mi smo to preporučili, da poljoprivredni proizvođači ujedno budu i skladištari. Dakle, da imaju skladišne kapacitete i da tako rešimo pitanje i blokade puteva itd. Ako slučajno ne zarade na njivi, u malinjaku, da to mogu da zarade u pakovanju, preradi, prodaji. Uglavnom da mogu da sklone sa tržišta određenu količinu robe i da kasnije prodaju. Pa, ako su nešto izgubili u proizvodnji, onda će kao skladištari to da zarade. To je bilo rešenje, moram da vas podsetim, da su u Prilikama poljoprivrednici od države dobili hladnjaču od 10 hiljada tona. Nažalost, oni su je prodali. Umesto da budu faktor na tržištu i da na takav način sklone viškove, oni su je prodali. Zato je moj predlog bio na Odboru, a tu ima i članova Odbora još, da ubuduće im omogućimo ponovo da budu skladištari, ali da država na određen način zabrani da se takav objekat otuđi, pa ako zadruga na tom području propadne, da neka sledeća koja posluje na tom području ima pravo da skladišti maline i tako da utičemo na tržište. I još nešto, država i dalje subvencioniše sadni materijal, zalivne sisteme, protivgradne mreže. Ukoliko bi se umešali u tržište, narušili bi SSP, pri tome bi doveli u pitanje neke naše druge izvozne proizvode, a CEFTA, koju takođe potpisujemo, mi nismo Albanci, mi ne možemo da sprečimo neviđene količine koje dolaze iz Republike Srpske i Crne Gore, koji nisu možda kvaliteta kao ona u Arilju, Ivanjici itd, ali pri svemu tome glavni instrument treba da bude skladištenje i da seljaci mogu sa svojim zadrugama da budu korisnici skladišnih kapaciteta koje država treba da im omogući i da im da ponovo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Dame i gospodo, gotovo da nema ništa bolje kada govorimo o konkurenciji nego rasprava koja se upravo sada odvijala. U teorijskom smislu mogli smo da shvatimo Čile, globalna konkurencija, domaća konkurencija, Vojvodina, drugi rejoni, problem skladištara, konkurencija između različitih nivoa po hijerarhiji i šta onda zaključimo? Konkurencija je vrlo nezgodna stvar. U ovom trenutku vaš izveštaj je stigao, kada na svetu postoji ozbiljan problem u konkurenciji, kada zemlje koje su nekada bile lideri u konkurenciji postaju protekcionisti, oni koji su bili protekcionisti danas postaju lideri globalne ekonomije. Moj savet vama, pošto imate suficit u finansiranju organizacija, kupite 100 hiljada primeraka ili 200 „Kapitala i slobode“, Miltona Fridmena iz 1962. godine i da svi pročitaju, pa da pričaju o konkurenciji i da pričaju o tržištu. To je Biblija slobodnog tržišta. Srbija nije imala tu sreću da sve zna u vezi konkurencije, ne danas, ne pre dve godine, nikada. Devetnaesti vek smo završili sa monopolom jedne dinastije u gotovo svim ekonomskim oblastima, a vreme između dva svetska rata monopol druge dinastije u javnim nabavkama, od 1946. godine se ne govori o slobodnom tržištu i konkurenciji. Zato je Srbiji potreba edukacija, a ta edukacija ne može da potiče iz srpskih ekonomskih rešenja, jer nikada nisu dobra. Postoji klasična ekonomska teorija, u konkurenciji i slobodi Milton Fridman, to treba da se izučava i Vlada Srbije to radi. Slušamo o makroekonomskim parametrima Vlade Srbije, oni su nesporni. Ne možete da govorite da životni standard u Srbiji nije dobar ako vam BDP raste, ako vam je 270 hiljada novih radnih mesta, ako su strane investicije 4,1 milijardu, 2018. godine 3,6 2017. godine, ako vam je inflacija 2%, kao nikad u istoriji Srbije. Pa, kako može da bude loše. Konkurencija je jednakost bez saglasnosti, to je tržišna konkurencija i to je definicija, nema druge, jednakost bez saglasnosti. To je sloboda, to je ekonomska sloboda, u stvari to je sve, jer ne možete da imate slobodu ako nemate ekonomsku slobodu, a ne možete da imate ekonomsku slobodu ako nemate pravo na izbor. A ne možete da imate pravo na izbor ako nemate konkurenciju. Ja znam da je konkurencija bezlična stvar, ne postoji. Pitanje je da li konkurenciji idealnoj ikada možete da stignete, ali morate da težite. Da se vratim na Miltona Fridmana, zato što je to biblija slobodne konkurencije, zato što je to biblija tržišta i ja mislim biblija ekonomije, jer, ako je neko najčitaniji ekonomista 20. veka, jedan u dva, sa Adamom Smitom, najčitanijih ekonomista koji imaju najveći broj sekundarnih podataka, onda ne treba bežati od toga, ne treba izmišljati toplu vodu. Ta razmišljanja treba prihvatiti i citirati. Ja ću citirati. Kada govori o konkurenciji Milton Fridman kaže: -Ne može da se kaže da tržište nije saveznik potrošača. Tamo gde nemaš tržište, tamo gde nemaš slobodnu konkurenciju, tamo nemaš ni slobodnog potrošača. Da prijatni projekti nikada nisu efikasniji i efektivniji od državnik. Privatni projekti su, u stvari, uvek bolji, efikasniji i funkcionalniji. Potrošači bolje od državnih službenika znaju šta je njihov interes. Kada pogreši potrošač on plati svojim novcem. Kada pogreši državni službenik plaćamo svi. Kada se država manje meša u odnose između potrošača i kupaca, odnosno proizvođača i ponuđača to izgleda bolje i za jedne i za druge. Ima ih sedam, ja sam naveo pet. Izgledaju mnogo jednostavno, mnogo prosto, prosto bi ih svi prihvatili, ali nije tako. Napisani su pre 60, 70 godina. Tada je, u to vreme u istočnom delu sveta vladalo samoupravno, socijalističko planiranje proizvodnje. Na zapadu država blagostanja. Devedesetih je završena priča sa istokom. Danas gledamo kako se države blagostanja polako završavaju. Suštinski problem je u drugom slučaju nepoštovanje konkurencije i slobodnog tržišta, jer su konkurencija i slobodno tržište iznad jednih i iznad drugih. Oni koji su nekada bili, da se vratim, za globalnu ekonomiju danas uvode protekcionističke mere Kini i Indiji, a Indija i Kina zalažu se za globalnu ekonomiju, jer je stvar konkurencije suština. Milton Fridman, prosto da kažem dva njegova rešenja da je danas u skupštini ovde, pitanje obrazovanja i pitanje taksista. Milton Fridman je rekao i predložio još 1960. godine da bi obrazovanje moglo da se finansira na osnovu vaučera tako što ćemo đacima i studentima da dajemo vaučere, a oni će privatnim ili državnim školama da te vaučere daju po sopstvenom izboru. Učinili bi da obrazovanje bude bolje, efikasnije, đaci i studenti lično odgovorni za svoje obrazovanje i lično zadovoljni. Milton Fridman kaže za taksiste, odnosno za svako licenciranje i davanje dozvola da je to, u stvari, zatvaranje grane, odnosno zatvaranje posla. Kada zatvarate granu i zatvarate posao, da prevedem, smanjujete konkurenciju. Kada to činite poskupljujete uslugu. Ona je skuplja, neefikasna, neefektivna, a oni koji su u grani ostvaruju ekstra profit zato što imaju licencu. Konkurencija je ključna stvar za borbu protiv korupcije. Konkurencija je ključna stvar za bolju i drugačiju Srbiju. Ako ne znate šta je konkurencija onda ove mlađe generacije da podsetim da smo osamdesetih godina imali problem sa nekim osnovnim životnim namirnicama. Nekako tad ih nismo imali. Šećer, kafa, ja se sećam. Nekih drugih godina smo kasnije imali problem sa benzinom, razlozi nebitni. Osnovni razlog za nepostojanje toga je nepostojanje konkurencije. Besmisleno danas izgleda kada govorite o tome, ali je to sve rešila konkurencija. Skupština Srbije ima tu mogućnost, vaša Komisija ima tu mogućnost da zakonski reguliše konkurenciju. Konkurencija nije jedna odluka, nije vaš suficit, nije da jedna firma ima 25%, a druga 30%. To je vaš svakodnevni operativni deo. Vi jeste tu, Skupština jeste tu da vas podrži, ali naša misija i vizija je da ideja konkurencije bude primarna u svakoj oblasti, bez obzira na pravo vlasništva. Jer, samo konkurencija maloj zemlji kao što je Srbija omogući da više izvozi, više proizvodi, da ekonomski raste i razvija se, da mladi ljudi ostaju u Srbiji zato što imaju šansu i da voze taksi i da otvaraju svoje privatne klinike koje će plaćati državni Fond zdravstvenog osiguranja, svoje privatne fakultete u kojima će dobijati vaučere. Konkurencija je osnov svega. Kada to ne shvate, velike zemlje nađu se u ekonomskom problemu. Možda je naša uloga pionirska, možda je ovaj moj govor potpuno drugačiji u odnosu na ovu Skupštinu, možda je uvek bila drugačija priča, ali sloboda ekonomska je stvar za koju se treba boriti, bez obzira možda i na cenu koju treba da platiš, zato što je to budućnost Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite.
Dobro ste se ispravili, u poslednjem trenutku. Dakle, što se tiče dosadašnjih stavova pojedinih kolega iz njihovih što slobodnih govora, što referata, da je ovo epohalno ustanovljavanje sprečavanje borbe protiv nelojalne konkurencije, osnovanje vaše komisije 2006. godine, izmena zakona 2009. godine, to jednostavno nije tačno, jer ovde u ovoj Narodnoj skupštini još 1922. godine, videla sam prvi Zakon o zaštiti industrijske svojine, 1930. godine je izglasan Zakon o nelojalnoj konkurenciji, a moj prvi poslanički mandat je počeo u Saveznoj skupštini 1996. godine, i te godine smo usvojili Antimonopolski zakon. Imali smo antimonopolsku komisiju i kasnije kad je SRS bila deo vladajuće koalicije 1998. godine, čak smo i predložili predsednika komisije, a to je bio uvaženi profesor Ekonomskog fakulteta i tadašnji dekan Slobodan Anđelković. Dakle, to nisu neke novine. Sad samo način pristupa tom poslu se možda promenio, neke izmenjene okolnosti posle dolaska ovih DOS-ovaca na vlast i postavljanja sudija koji su pod njihovom direktnom kontrolom, a to govorim zbog toga što ne možete da radite ovaj posao kvalitetno i bez bilo kakvog političkog uticaja sve dotle dok se Upravni sud, a zatim i druge više sudske instance budu podložne političkim uticajima, jer svi ti restlovi, a njih je 99% od strane DS i njihovih satelita su prisutni upravo u ovim sudovima. I, šta se sada desilo, gospodine Obradoviću, a to sada moraju da znaju i vaši saradnici, a to znaju ojađeni građani Srbije? U međuvremenu se stvorio, što nigde u svetu ne postoji, jedan novi kartel, kartel privatnih izvršitelja, izvršitelja koji su potpuno anulirali i potisnuli rad sudova, jer oni su ti koji naplaćuju, koji presuđuju, koji oduzimaju, koji zaplenjuju imovinu i preduzetnicima i preduzećima i građanima pojedincima, bogate se i u pravom smislu reči stvaraju jednu novu kastu, ne znam kako drugačije da je nazovem. Zato smo mi i pokrenuli inicijativu. Evo i vas pozivam, vi ste, pre svega, građanin Srbije, da potpišete našu inicijativu i da se stavi van snage Zakon o privatnim izvršiteljima, jer u takvoj situaciji teško da možemo da očekujemo da će efikasnije da radi Upravni sud. Građani moraju da znaju da vi kao predsednik Komisije i vaši saradnici kada podnesete izveštaj i kada postupite po žalbi na neku istragu i rešenje, Upravni sud o tome odlučuje. Da li treba da podsetimo građane Srbije na čuveni slučaj Salforda? To je stvarno jedna saga koja je trajala devet godina. Oni su stavili u podređen položaj sve druge otkupljivače mleka i pošto ste vi dobili jednom spor, oni su se žalili Vrhovnom sudu i onda je to posle postao Vrhovni kasacioni sud i tek posle devet godina je potvrđeno rešenje vaše Komisije. Oni su morali da plate, čini mi se, oko tri miliona evra. Dakle, ima i pozitivnih primeraka da ste reagovali kao u slučaju čuvenih patika, a građanima i dan danas nije jasno, jer mnogi su prinuđeni to da kupuju svojoj deci, jer deca to traže, da patike koje se proizvode u Bangladešu, Vijetnamu i u drugim zemljama pojedinih kompanija koje imaju licencu, tamo koštaju par desetina dolara, a u Srbiji par stotina dolara. Normalno, ta vaša istraga je dovela dotle da su „N Sport“, „Planeta“, „Đak“ i već ne znam ko morali da plate na vaš račun, u budžet Srbije 45 miliona dinara. Međutim, ovde, gospodine Obradoviću, najveća opasnost dolazi od tzv. skrivenih kartela. Kako oni posluju? Vi nikako ne možete njima da doskočite bez MUP, bez Ministarstva finansija, ministarstava i lokalnih samouprava ako neće sa vama da sarađuju, a koji raspisuju javne nabavke. Evo jednog prostog primera. Javna nabavka za Klinički centar Kragujevac, Klinički centar Niš ili Beograd za određenu medicinsku opremu ili najčešće ono što je najpotrebnije za lečenje pacijenata. Ponuđači se između sebe dogovaraju. Oni stvaraju kartele. Jednom se pojavi jedan, drugi put drugi, utvrđuju cene, a onda dolazimo do toga da ti klinički centri, te bolnice i te zdravstvene ustanove nepovoljniju i nekvalitetniju opremu kupuju od one koje bi mogli da dobiju na tržištu zato što se takve stvari dešavaju i onda stavljamo u položaj nelojalne konkurencije određene proizvođače, jer imamo takav slučaj. To je javna tajna i to, jednostavno, može samo većom efikasnošću da se spreči ili da se učini to da se, jednostavno, kada dođe sporova pred Upravnim sudom, a to je sada, prosto, nemoguće, jer ustavni amandmani predviđaju da apsolutno nikakve veze neće imati Skupština prilikom izbora nosioca pravosudnih funkcija, da se ta gospoda obuče da moraju da znaju da u toj situaciji kada se sprovodi taj sudski proces, a pre toga vaša istraga, treba da imaju elementarno ekonomsko znanje, jer nije dovoljan zakon sam po sebi. Znate šta smeta običnom građaninu?. Evo, govorio je gospodin Sreto Perić, kolega Mirčić kao ovalašćeni predstavnik, građani se čude kako je moguće da sam po sebi monopol nije kažnjiv. Samo je kažnjiv onda kada dođe do kršenja procedure. Onda građanin kaže i ovaj malinar i onaj što ima voće i onaj što ima u Leskovcu povrće – čekaj, kako sam ja tako nezaštićen? E, sada dolazimo do toga kada će država najbolje rešenje? Pa, zašto do sada, gospodo, niste napravili? Imate projekte zadruga, hladnjače po svim mestima, pa otkupne cene. Vi ste sproveli tu istragu. Ja sam pogledala još tada taj izveštaj. Rekli ste da nemate konkretne dokaze o postojanju kartela. Vi nemate dokaze, ali oni postoje, kao što postoje ovi karteli kod javnih nabavki. Nemam još puno vremena. Tako smo ga podelili za naše poslanike u okviru ovoga, ali osvrnuću se još na jedan problem, odnosno na postupak, sada možete da odgovorite ili ne, koji je u toku, a tiče se Kargoa i tiče se njihovog poslovanja na tržištu Srbije i ovog, sa druge strane, kartela taksista koji se stvara, evidentno je, i nemogućnosti ove kompanije da zadovolji potrebe potencijalnih 400 hiljada korisnika. To bi isto bilo kao kada biste „Viz eru“ rekli – vi ne možete ako imate dozvolu ili ako želite i ako hoćete pod povoljnijim uslovima da poslujete, zato što neka druga kompanija ima tri puta ili četiri puta višu cenu od vas. Vi ste rekli, gospodine Obradoviću, da postupate u skladu sa zakonom, ali samo da znamo u skladu sa kojim zakonom, da li samo u skladu sa zakonom o vašem poslovanju, jer tu ima više zakona po kojima morate u slučaju „Kargoa“ da postupite i vodite računa o tome da ljudi… Nikoga ne možete da sprečite da bira prevoznika. Isto tako je nelojalna konkurencija i kod zdravstvene zaštite. Nikoga ne možete da sprečite da se on leči gde god želi, a država to onda treba da plati u okviru osnovnog zdravstvenog osiguranja. Nema više vremena. Eto, toliko za početak. Kolega će nastaviti.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 sati.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite, koleginice Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovani predsedniče i članovi Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, uvažene kolege, danas imamo izveštaj institucije koja gotovo pet godina radi u svom punom kapacitetu i moram da kažem da sam kao prethodni predsednik Odbora za privredu imala prilike da vidim kako je ta institucija radila do izbora ovog Saveta do 2014. godine, a kako radi danas i koji su rezultati, u stvari rada ovakve Komisije kada ona ne radi i kad ona radi. Imali smo do 2012. godine situaciju da je ova institucija radila po ovlašćenju predsednice koja je na bolovanju bila više od godinu i po dana. To ovlašćenje je davala različitim članovima Saveta, koji su donosili odluke od strateškog interesa za Republiku Srbiju. Kad kažem od strateškog interesa, onda govorim o tome da je pitanje povrede konkurencije, žalbe određenih subjekata na tržištu koji su se borili za određenu tržišnu svoju nišu na kojoj bi funkcionisali, izgledalo ovako. Ukoliko su „Imlek“ i ne znam, Subotička mlekara, uspostavile svoj interes da na tržištu funkcionišu i premašuju određene procente u funkcionisanju, odnosno zauzimaju više od 50 procenata i 60 procenata tržišta sa svojom robom, bilo koja mala ili velika kompanija koja se žalila na njihov rad, jednostavno je gubila je taj proces. Zašto? Zato što je i Komisija koja je donosila takva rešenja, koja bi bila u korist, recimo, bilo kog malog proizvođača ili velikog, ali domaćeg, došla u situaciju da Komisija koja treba da štiti interese, upravo svih proizvođača na tržištu, da imaju jednaki pristup, jednako tržište, kada bi se žalila, znači sudu, ili kada bi sud jednostavno donosio svoje odluke, sva rešenja Komisije bi poništavao, a to znači da i one odluke za koje je Komisija donosila da bi trebale da plate štetu na kontu određenih finansijskih sredstava zašto su ugrozili konkurenciju, zamislite sud je donosio odluku da se pare vrate tim privatnim kompanijama, kao što su „Imlek“, kao što je tadašnja Subotička mlekara, koja je bila u okviru konzorcijuma koje je vodio ili Mišković ili određena američka kompanija. Šta hoću da kažem? Znači, do 2012. godine, vi ste od 16 sudskih postupaka imali 12 koje je jednostavno sud osporio, rešenja, Komisije za zaštitu konkurencije. Vi ste imali jednostavno monopol određenih političkih centara u kojima je i sama Komisija radila u funkciji pojedinih centara moći. Kad govorim o centrima moći, to su centri finansijske i političke moći do 2012. godine. Do 2014. godine mi nismo uspeli da izvršimo određenu promenu ovog saziva zato što, pre svega, imali smo velike probleme kada su u pitanju procedura, donošenje, znači odluka koje bi sprovele taj konkurs, pa smo morali da idemo na izmene i dopune zakona, pa tek kada smo izvršili izmene i dopune zakona, onda smo praktično, kao određena skupštinska većina tek 2014. godine raspisali javni konkurs, imali javni razgovor, znači u okviru Odbora sa svim kandidatima, dali predloge članova Saveta i tek onda ovde u plenumu raspravljali i glasali o tome. Sada njihov rad se pokazao da su to ljudi koji su zaista od struke i koji su se vodili time da rade određene sektorske analize tržišta i kad je u pitanju trgovina, znači analiza tržišne maloprodaje i kada je u pitanju analiza određenih sektora energetike, pa čak i kad je u pitanju biosektor mleka i mlečnih proizvoda. Upravo zbog toga što smo imali loše iskustvo kao država po tom pitanju. Tako da pare građana Srbije koje su trebale da budu u budžetu definisane, sudskim odlukama su bile vraćene u privatne džepove do 2012. godine. Zašto ovo govorim? Zato što sada, kada pogledate finansije, kad pogledate koliko je novca, u stvari, na kontu onih koji su oštetili konkurenciju, koji su hteli da imaju monopole, a na osnovu rada ove komisije, preko milijardu dinara je do sada budžet Republike Srbije imao prihod na osnovu rešenja koje je Komisija za zaštitu konkurencije, koja je počela da radi svoj posao od 2014. godine do danas, u stvari država Srbija prihodovala. To je konkretan prihod i konkretni efekti, a kada govorimo o onim indirektnim efektima, treba reći da su oni mnogo značajniji nego sam novac. Zašto? Zato što onoga trenutka kada uspostavite tržište da funkcioniše i konkurenciju, da se nadmeću kompanije na samom tržištu, borba, ta tržišna utakmica, pokazuje da onda vi smanjujete praktično cene na tržištu mnogih proizvoda, ali otvarate mogućnost i postajete prihvatljivi kao društvo za priliv stranih direktnih investicija. Ono što je država Srbija prošla kroz svoje ekonomske reforme, kroz fiskalnu konsolidaciju, to je jedna velika muka i golgota koja se, naravno, kroz leđa svih građana Srbije ogledala u tome da mnogo moramo toga da promenimo, ali ono što je najviše promenjeno je upravo svest i kod onih koji investiraju, a i kod onih koji žele da učestvuju na tržištu kapitala kada je u pitanju Srbija i maloprodaje i drugih, bankarskog sektora i sektora energetike i svih roba i usluga. Pokazalo je da mi moramo da se nosimo sa standardima koji važe za sva tržišta, pa i EU, pa i Ruske Federacije, ali i Boga mi za tržišta koja su nama ovde u komšiluku. To je deo koji se odnosi na zapadni Balkan, a koji nisu članovi EU. Zašto ovo govorim? Zato što bih volela da znam, s obzirom da je 17. aprila pokrenuta jedna inicijativa od predsednika, gospodina Vučića, za osnivanje foruma tela za zaštitu konkurencije zemalja zapadnog Balkana i na inicijativu Svetske banke za obnovu i razvoj. Dokle se stiglo sa tim, s obzirom da je to naš predlog, znači predlog Srbije? Dokle se stiglo sa tim, jer očito je i ova komisija za svoj rad se pokazala kao jedna od institucija koja je dobro shvatila svoj posao, uzela profesiju u svoje ruke, bila podržana i od strane Vlade Republike Srbije, predsednika države, ali i skupštinske većine kroz odbore, nadležne odbore za svoj rad i pokazala da može da radi onako kako priliči institucijama i da za svoj rad odgovara onome kome je nadležna, a to je Skupština Srbije i narodni poslanici. Znači, rast broja prijavljenih koncentracija u stvari pokazuje kako smo mi napredovali kao država, jer ako kažemo da je u prošloj godini koncentracije koje su odobrene u skraćenom postupku iznosi broj od 158, pokazuje da je to mnogo puta više nego ono što je bilo do 2012. godine. Kada pokažete, kada vidite na osnovu kojih sve poglavlja učestvuje u radu sa Evropskom komisijom kroz radne grupe, Komisija za zaštitu konkurencije, onda vidite u stvari da je to Poglavlje 8, a to je zaštita potrošača, nama u stvari najvažnija, pa bi voleli da znamo i dokle smo stigli u tom delu kada su u pitanju pregovori što se tiče tog poglavlja, zato što je to nama od velikog interesa, da znamo koliko smo kao potrošači zaštićeni. Ne samo što smo uspeli da donesemo taj zakon da svaki potrošač ima pravo na određene reklamacije u roku od šest meseci na bilo koju robu i da sada jednostavno proizvođači i trgovci ne mogu da se ponašaju bahato u odnosu na sve nas potrošače, jer mi smo u svakom delu potrošači. Interesuje me, znači, kako je Komisija i dokle je stigla što se tiče tih inicijativa za izmenom različitog dela zakonskih rešenja? Onaj deo koji je jako interesantan, to je Zakon o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja gde vi kao institucija takođe dajete jedan vid svog mišljenja i predloga, pogotovo na onaj deo koji se odnosi na inicijative Ustavnog suda. To su neka tri pitanja za koja smatram da treba građani Srbije ovde da čuju, jer ako je Evropska komisija dobro ocenila vaš rad, onda i građani Srbije treba da vide koji su to konkretni benefiti za taj dobar rad kao institucije. U svakom slučaju, u danu za glasanje i kao poslanik SNS i kao deo vladajuće koalicije, mislim da ćemo svi jednoglasno podržati vaš izveštaj. Mislim da je dobro i da imamo kolege poslanike iz drugih poslaničkih grupa koji možda i nisu mislili da je institucija ta koja je zaista pokazala svoj iskorak u svom dobrom radu, pa će možda na kraju i ovih debata promeniti svoje mišljenje i, takođe, u danu za glasanje podržati vaš izveštaj. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Reč ima predstavnik predlagača dr Miloje Obradović, predsednik Komisije za zaštitu konkurencije. Izvolite.
Zahvaljujem se. Što se tiče foruma, da kažem, u kome bi srpska komisija bila centar dešavanja zapadnog Balkana, to je dobra stvar. Da budem iskren, bolje mi nego neko drugi, a dobro je što smo to dobili, dobro je što je Evropska komisija rekla i dobro je čak što su pisanim putem potvrdili i na sastancima potvrdili i Hrvatska i Slovenija. To nije baš lako. Nije sa njihove strane bilo baš lako. Tako da, dobro je. Ja sam obavestio i Predsedništvo i vas u Skupštini, resorni Odbor u to vreme kada smo krenuli da radimo na tom projektu i obavestio sam Vladu Republike Srbije. Kao što za druge stvari koje imaju, hajde da kažem, širi koncept od onoga što je naša nadležnost kao Komisije, mi se moramo konsultovati kada je u pitanju državna politika Republike Srbije, kao što smo sada dobili od Federalne Ruske antimonopolske službe zahtev da ih podržimo u „Unhtedu“, mi smo se obratili Ministarstvu spoljnih poslova za instrukcije, jer čini mi se da takve stvari prevazilaze ono što je naša nadležnost i da moramo se konsultovati sa nadležnim državnim organima. To ne utiče na našu nezavisnost. Naprotiv, mi tako i gledamo na nezavisnost, da se moramo uskladiti sa državnom politikom, jer to je naš posao, jer smo državna institucija. To je što se tiče toga. Očekujemo brzo da se to formira. Radi se na tome, pravi se koncept toga, kako će to izgledati. U Beogradu će biti centar. Kako će se održavati ti sastanci? Oni će biti na nivou predsednika iz regiona i po meni to ide dobrim putem. I, ponovo kažem, dobro je što smo mi iz Srbije, što nije centar u Sloveniji. Prvo mi je čast, a drugo, meni je uvek lepša takva informacija. Što se tiče Poglavlja 8, nema šta Komisija za zaštitu konkurencije više tu ni da doda, ni da oduzme, ni da odgovori na bilo kakvo pitanje ili nedoumicu. Ponovo vam kažem, ja nikada ne dozvoljavam, ni kada sam na sastancima u Briselu, ne dozvoljavam da mi nešto ne znamo. Ne. Znači, mi ne učimo, mi se usavršavamo. Znate šta, čini mi se da nekada pomalo uvek smo u podređenom položaju, pa kao učimo i da naučimo i ne znamo. Ne, mi znamo, samo se usavršavamo. To je moj stav i dok sam ja predsednik, tako će biti ove Komisije. Što se tiče trećeg pitanja, da, imamo problem sa Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. U kom smislu imamo problem? Mi imamo po članu 45. zaštitu podataka. Da li su u pitanju podaci, znači, kada je u pitanju inicijativa, pa imamo zaštitu identiteta? Znači, da li je to ličnost, da li je pravno lice, da li je fizičko lice, imamo zaštitu poverljivih podataka. Neko će uputiti inicijativu, želi da se zaštiti, da se ne zna ko je to uradio ili imamo zaštitu podataka poslovnih, što je poslovna tajna određene kompanije. Znači, ako sve bude dostupno, onda ne razumem, čemu biznis? Nema biznisa ako vam je sve otvoreno. Znači, mi štitimo podatke i kompanija koje su kod nas u postupku i imamo taj problem što Zakon o dostupnosti informacijama od javnog značaja ponekad ne razume ovu oblast. Mi ne možemo dostaviti poslovne podatke, ne znam, ko je kupio Železaru ili poslovne podatke, biznis-plan za Železaru, ili, ne znam, za RTB Bor. Mislim da je to naša obaveza, da zaštitimo podatke i ti podaci su zaštićeni, zaštićeni su i sada. Zna se ko ih može videti, zaštite se rešenjem i to je to. Međutim, Zakon o dostupnosti informacija od javnog značaja nije dorečen do kraja. Mi imamo inicijativu od strane određenih subjekata prema Ustavnom sudu za ocenu ustavnosti našega zakona, odnosno člana 45. Međutim, smatramo da će Ustavni sud raditi svoj posao u skladu sa zakonom. Pravnici to bolje znaju kako funkcioniše. To je to.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, evo, sad, još treba vremena da se naviknemo na ove parlamentarne procedure, imajući u vidu novi sistem rada u Narodnoj skupštini, pa i ovo vreme koje sada postoji u ova poslednja tri dana vezano za ova tri izveštaja organa koji su bili u Narodnoj skupštini. Kada pričamo o zaštiti konkurencije, dakle, podrazumeva se da je normalno stanje i zdravo stanje na nekom tržištu kada postoji zdrava konkurencija, bez monopola i bez kartela, a postavlja se pitanje da li je takav slučaj u Srbiji? Pre svega, jedan veoma veliki izvor naših problema, nevezano samo za temu o kojoj danas pričamo, jeste što mi već 19 godina bespogovorno ispunjavamo sve uslove koji dolaze od strane EU, u svim sferama, i u ekonomiji i u pravosuđu i po socijalnim pitanjima, po spoljno-političkim, po svim. I, kakav god da bude predlog ili direktiva, posao ljudi koji su na vlasti, kako u proteklim godinama, tako i danas, jeste da nam objasne svima zašto je to dobro za nas, osim toga, naravno, što dolazi od strane EU. To rade u kontinuitetu već 19 godina. Ono o čemu bi danas mogli da razgovaramo jeste famozni SSP, ukoliko se ne varam, koji je potpisan pre 10 godina. Prvo, jedna stvar, ono što je trenutno odnos naš kao država Srbija i EU jeste da konkurencija postoji i stanje je kako treba, ukoliko firme, tj. kompanije koje su po volji EU i Brisela dobijaju ovde poslove na tenderima, a kad dobijaju one druge, onda je to problematično. Više puta smo mogli da vidimo i gospođu Mihajlović, koja je kao ministar saobraćaja kritikovala javno firme koje se bave izgradnjom putne infrastrukture a dolaze iz nekih drugih delova sveta, a ne sa zapada, tj. iz EU. Lepo je da mi sad čujemo šta kaže Komisija za zaštitu konkurencije. Postoji ovde neki izveštaj, to je sad temeljno, vidi se da se na tome radilo, to je temeljno napisano, to je u redu da se obrazloži. Ali, mi na ovaj način, kao i tokom jučerašnjeg dana, kao i pre toga, mi samo ispunjavamo formu. Dakle, apsolutno se ništa ne radi da se interveniše da se tzv. nelojalna konkurencija spreči. Imamo bombastične najave o izgradnji novog autoputa Preljina-Pojate, koji neće biti na tenderu, neće biti na javnom konkursu, pa da mi onda odredimo koji će biti uslovi i da izaberemo najpovoljnijeg izvođača za taj projekat, nego će to biti leks specijalisom američkoj firmi "Behtel". Pa, da li je moguće da samo oni znaju da prave puteve? Pa, nije kraj 19. veka, nego je valjda 2019. godina. Danas je činjenica da su najrazvijenije kompanije, čak 430, čini mi se, od najbogatijih 500, po onoj Forbsovoj listi, su registrovane u Šangaju. Jednostavno, danas je takvo činjenično stanje. A, mi i dalje se ponašamo kao da to nešto što dolazi sa strane, tj. s druge strane EU, SAD i uopšte zapada je to samo po sebi manje kvalitetno i zbog toga nam ne odgovara angažovanje takvih firmi. Može sad Komisija za zaštitu konkurencije da napravi temeljne zaključke koji imaju smisla za uopšte funkcionisanje naše privrede, ali šta znači i koja je vrednost toga ukoliko Narodna skupština takav jedan izveštaj usvoji, a zanemarimo konkretne i očigledne probleme koje mi danas imamo. Što se tiče SSP, on je doveo našu poljoprivredu u podređeno stanje u odnosu na EU. Došli smo u situaciju da su sprski poljoprivrednici nekonkurentni u odnosu na poljoprivrednike iz izvoza, tj. iz uvoza. Mi ne vidimo u tome problem zato što je to došlo od strane EU, kao da se to nije desilo. Kako mi možemo da pričamo uopšte o konkurenciji u Srbiji, ukoliko se ništa ne radi da se takvo stanje spreči? Ovde u ovom izveštaju podnaslov „vizija“, što je reč koja ne znam šta znači i čemu u ovom izveštaju, šta znači to vizija? Ja sam mislio da to može da se odnosi na npr. nekog čoveka kome se onako iznemoglom, od napora i vrućine, u pustinji učini od doline ili od peska da je to jezero ili da je voda. Jedino znam za takav kontekst, a šta znači ovde vizija, to mi nije jasno. (Poslanici SNS dobacuju.) Hvala vam puno što ste mi skrenuli pažnju. U prvoj tački kaže - bez kompromisna borba protiv kartela, zloupotreba dominantnog položaja i svih drugih oblika povrede konkurencije, i to je uredu, a odmah kontradiktornost u sledećoj tački gde kaže - nastavak rada na ispunjenju obaveza preuzetih iz Sporazuma o stabilizaciji pridruživanju, kroz dalju harmonizaciju sa pravilima i najboljom praksom EU u oblasti zaštite konkurencije. Ove dve stvari su u koliziji. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i bez kompromisna borba protiv kartela i dominantnog položaja su u koliziji. Može ili jedno ili drugo. Sada se postavlja pitanje – šta je onda zadatak na polju zaštite konkurencije? Da li je beskompromisno ispunjavanje i dovođenje našeg pravnog sistema, tzv. procesom harmonizacije na zahteve EU ili je to zaštita konkurencije u Srbiji? Isto tako postoji jedan veliki problem koji je periodično samo prisutan u javnosti, i to baš u ovom nekom periodu godine, a to je problem malinara i hladnjačara. Sami hladnjačari mogu da odrede otkupnu cenu maline i uvek bude po njihovom internom dogovoru, uvek na štetu proizvođača. Mi se toga setimo samo kada ti ljudi dođu da protestvuju ili kada blokiraju puteve itd, a u tome ne vidimo problem, jer ukoliko bi mi videli taj problem, onda bi se valjda nešto uradilo na rešavanju, čak i pre nego što ta sezona počne. Samo kako nekom padne napamet može da odredi cenu maline. O čemu se tu radi? Što se tiče još jednog polja delovanja, gde je izvršna vlast i zakonodavna oduzela deo nadležnosti sudskoj vlasti još 2011. godine, a nova parlamentarna većina iz saziva od 2014. godine je potvrdila te izmene i taj zakon, a to je Zakon o javnim izvršiteljima. Da se odmah razumemo, svako treba da plati ono što je dužan i ukoliko je u docnji treba da neko plati to sa razumnom kamatom. Jedna sasvim nova grana, to ne može da se nazove esnaf ili kasta, to je više izraslo u mafiju, kao što su javni izvršitelji, su u stanju da odrede svima ko je šta, koliko dužan, često i bez obaveštavanja konkretnog dužnika o svojim neispunjenim obavezama, do te mere da po bagatelnim cenama otkupljuju stanove, dakle, nekretnine koje su zaplenjene od lica koja nisu platila svoja dugovanja. Na tim posle licitacijama, kada se te nekretnine prodaju, te nekretnine kupuju lica koja su povezana sa komorom izvršitelja. Kako mi tu ne vidimo problem? Da li je moguće da je to legalizovana pljačka, tj. reketiranje sa sve mrežom kupaca na tim licitacijama koje se organizuju i da mi u tome ne vidimo problem, a imajući u vidu da je to nekad bio državni prihod, dakle, troškovi izvršenja, dok je to radio sudski izvršitelj. To koliko je to bilo efikasno, može se reći da nije, ali je trebala država da radi na efikasnosti toga, a ne da mi mislimo, ako to radi privatnik, da je to samo po sebi bolje, onda imamo situaciju kakvu imamo danas. Borba protiv monopolskog položaja. Što se tiče primera Beograda na vodi, mogu da se složim, kakvo je ono bilo zemljište, uopšte prostor nije ličio ni na šta i potrebu da se tamo nešto uradi, a da li je onda prirodno i da li bi neka država koju konkurencija zanima uradila nešto? Dakle, da se raspiše konkurs, pa da se neko prijavi, možda neko ima bolju ideju nego ovi koji su dobili „Igl hils“, možda neko ima bolje rešenje po projektu itd. Ne, nego se odmah leks specijalisom dodeljuje jednoj firmi jedan projekat, i to je to. Ne može to biti argument kako je izgledalo, kako će izgledati. U redu, slažem se, ali postoje neke procedure koje treba da se poštuju. Imajući sve to u vidu, kao i za Fiskalni savet, tako i za Komisiju za zaštitu konkurencije, ne vidim zaista svrhu njihovog rada i cilj, ukoliko oni postoje i deluju, a niko se ne obazire ni na njihove izveštaje, ni na pravu situaciju u Srbiji, već se i dalje radi kako se radilo proteklih 19 godina, a to je samo po volji nekoga iz inostranstva, po nekoj direktivi, a shvatanje opšte da je to automatski dobro ako dolazi iz EU, što je naravno pogrešno.
Zahvaljujem, gospodine Šešelj. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao diskusije nekih svojih kolega i mislim da niko ne shvata ozbiljnost rada ovakve jedne Komisije. Ne samo ozbiljnost, nego i važnost, jer uvek ćemo moći da se baziramo na tome da je to u svrhu zaštite potrošača, borba protiv monopola, kartela i da u suštini utiče na životni standard i građana. Sve je to tačno. Neću opšte o tome da polemišem, ali je važnost u tome da utiče na sve privredne tokove u Republici Srbiji, u jednoj državi. Koliko god to nekima izgleda nevažno, ne bitno, ja samo mogu da vas podsetim na loša iskustva iz Republike Srbije kada nismo imali dovoljno dobru zakonsku regulativu i kada je rad ovakvih regulatornih tela bio na početku ili jednostavno zakonska regulativa sa kojom smo raspolagali nije odgovarala trenutnoj ekonomskoj situaciji koja je bila u državi. Po meni, trebalo je pre osnovati ovakvu jednu komisiju, nego započeti postupak privatizacije društvenog sektora. To odmah da raščistimo. Mnogi se zalažu za privatizaciju, nikoga nisam čuo da govori protiv privatizacije. Izbegli bismo mnoge ružne stvari koje su nam se desile, ne samo ružne, nego i jako loše, i ne bismo imali tako ozbiljne posledice, kao što je bila svetska ekonomska kriza od 2008. do 2012, 2013. godine, dokle je bila na vrhuncu, i uopšte ne bismo bili u situaciji da grupa mangupa, iskorišćavajući nedostatak zakonske regulative i koristeći činjenicu da su tada državu vodili neodgovorni, a bogami i korumpirani političari, dođe do enormnog bogatstva i, ne samo upropastila državu, nego svakog građanina pojedinačno, i to na više načina, kroz zatvaranje preduzeća koja su bila predmet privatizacije, kroz preduzeća u restrukturiranju, kroz razna preduzeća koja su se bavila uslugom, kroz cene kapitala u Republici Srbiji i na kraju inflaciju i gubitak vrednosti nacionalne valute. (Milorad Mirčić: Tema.) To da govorimo o temi, biće nekima jasno. Da su znali ranije možda bi drugačije odredile svoje političke diskusije. Još 2005. godine započeta je jedna od kriminalnih aktivnosti u Republici Srbiji. Tada je već počeo da postoji lanac maloprodajni, koji se zvao, čini mi se, „Tempo“ u vlasništvu „Delta kompanije“, odnosno gospodina Miroslava Miškovića. Sada ga zovem gospodinom, kasnije ću da mu dam i pravi nadimak. Počeli su da otvaraju formate velike trgovinske formate, pogotovo u velikim gradovima. Tu su učestvovali sa nekom konkurentskom cenom da bi 2004. godine, odnosno 2005. godine započeli jedan ozbiljan projekat preuzimanja jednog ozbiljnog trgovinskog lanca koji se zvao „Maksi“. Tada, koliko je meni poznato zakon još nije ni stupio u primenu, jer je bio u početku primene, Komisija je možda i bila osnovana ne sećam se ima malo više od desetak godina, skoro 15, je jedino regulatorno telo koje to preuzimanje regulisalo bila je Komisija za hartije od vrednosti i niko više, apsolutno nijedno regulatorno telo. Dešava se razni sumnjivi transakcijama otkupom akcija od malih vlasnika itd, da je u jednom trenutku u jednom procesu, koji je bio po meni nezakonit i koji je dan danas sumnjiv, i o kome tadašnji direktor „C marketa“ Radulović je mogao to da ispriča, ali očigledno je prvo sklonjen u Španiju, a kada je sve bilo kasno, kada je bio ozbiljno bolestan mogao je da se vrati u Srbiju, došlo je do preuzimanja „Maksija“. To već sa lancem maloprodajni koji ima „Tempo“ postaje ozbiljno pokriven od tržište Republike Srbije. I, sada možemo da pričamo o monopolima po pitanju prodaje robe - biće prodavana po ovoj ceni, po onoj ceni itd. Međutim, isto tako važno jeste kako je roba nabavljana, jer kada imate monopol na maloprodaji vi ostvarujete monopol i kod svih dobavljača, bez obzira da li su oni uvoznici, posrednici na domaćem tržištu ili domaći proizvođači. U jednoj takvoj situaciji taj novi lanac koji potpuno kontroliše „Delta“ počinje da usisava kapital čitave privrede Republike Srbije, svakog dobavljača, svakog uvoznika i to tako što iskorišćavajući svoj monopolski položaj na tržištu uslovljava dobavljača cenom, rokovima i drugim naknadama da bi prodavao njegovu robu. To je išlo čak dotle da je uslovljavao dobavljača da posebno zakupi mesto na rafu na kome bi prodavao svoju robu tzv. pozicioniranje robe, a to se zove reket, jer usluga trgovine to ne podrazumeva. Pošto je to jedan fin uspešan biznismen, a po meni najobičniji špekulant i mangup, ne samo da nije poštovao inače već reketaške uslove koje je postavljao svojim dobavljačima, nastavio je da ih ucenjuje i u daljem poslovanju, a to je da iako je dobio ekskluzivne rokove od neplaćanja 90, 120, 180 dana robu nije plaćao. Preko sudova se jako dobro štitio da ne može da bude predmet sudskog izvršenja i u svemu tome isisavao je kapital svih preduzeća, puštao ga u svoj dalji obrt da obogaćuje svoju kompaniju, a dobavljače … (Poslanici SRS dobacuju.) Jel to dobacuju branitelji lika i dela Miroslava Miškovića? Ja mislim da oni dobacuju. Znači, dobavljači su morali gubitke, odnosno sredstva koja su upotrebili za nabavku robe i prodaje te iste robe kompaniji „Delta“ da nadoknađuju kod poslovnih banaka. Treba da govorimo koje su banke bile tada na tržištu? Malo smo se igrali – uzimala davala. U tom isisavanju kapitala to su bile posledice samo za dobavljače. Sada dolazimo do posledica za čitavu državu. Kad tad je morao tu robu i da plati. Sada pazite, kada obeća da plati nekoliko dana pre toga ide profaktura kompanije, ćerke koja se nalazi najčešće u Rumuniji, Bugarskoj, na Sejšelima ili na Kipru, za uvoz roba i usluga. Isporučuje se poslovnim bankama i na osnovu te profakture, pričam o velikim vrednostima, nekoliko desetina miliona evra, dolazi do pada nacionalne valute. Kupuje stranu valutu novcem svojih dobavljača kojima ne plaća više od pola godine. Tada je na udaru svaki građanin Republike Srbije jer kroz gubitak vrednosti nacionalne valute gubi i on deo svog životnog standarda. (Poslanici SRS dobacuju.)
Samo malo tiše. Izvolite kolega Arsiću. Sve je u redu. Samo malo tiše. (Nataša Jovanović dobacuje.) Možemo kasnije i o tome da razmatramo. Samo malo tiše.
Kasnije dobavljači, pošto su se zaduživali u kreditima koji su im bili indeksirani u stranim valutama vraćaju rate kredita koje su bile mnogo skuplje nego pre te operacije koju je pravio Mišković i „Delta kompanija“. Da bi uvećao svoju vrednost, svoje kompanije, odnosno trgovinskog lanca jer je planirao da se toga pre ili kasnije oslobodi, kreće u postupak prodaje kapitala, ali da bi kapital bio što bolje prodat morao je da se izmeni Zakon o trgovini i po tom zakonu morala je da se napravi studija o proceni uticaja na konkurenciju ukoliko su trgovinski formati veći, čini mi se, od 500 kvadrata, ne sećam se, davno je to bilo. Znači, čak i da je neko hteo da konkuriše „Delti“ ili „Maksiju“, kako god, nije bio u mogućnosti jer bi uvek ta studija bila nepovoljna po tog novog investitora. Kada je to prodao „Delezu“, znate šta je bilo sa zakonom? Promenjen je. Vraćen je kao da ta obaveza ne postoji. Da bi se zaštitio od nezakonitog iznošenja deviznih sredstava iz države 2010. godine, čini mi se da je to baš ta godina kad je „Maksi“ prodat, menja se Zakon o deviznom poslovanju, po kome vi za plaćeni uvoz robe i usluga nikada ne morate da izvršite ni uvoz robe, ni uvoz usluge, niti da vratite devizna sredstva u državu. Toliko o tome koliko je rad jedne ovakve komisije važan. Ne zbog EU, nego zbog Srbije. Voleo bih da pitam kolege poslanike iz bivšeg režima, sve su oni ovo znali, o svemu ovome ovde je bilo diskutovano, što su glasali za takve zakone? Što su amnestirali Miškovića za kriminal koji je napravio, ne samo prema državi, nego prema svakom građaninu Republike Srbije? Ili su u tome zajedno učestvovali, zajedno sa Tadićem, zajedno sa Đilasom, zajedno sa Bojanom Pajtićem i svim ostalima i nije im bilo uopšte stalo ni do države, ni do građana. Mi ćemo podržati izveštaj o radu Komisije zato što smatramo da Komisija ima rezultate, da treba da postoji, da to nije forma radi EU, nego da bi se regulisalo nešto u Republici Srbiji od čega imaju korist svi osim špekulanata i lopuža kakav je bio Mišković.
Kolega Mirčiću, vi želite repliku na izlaganje kolege Arsića? Pomalo mi je čudno, jer ste rekli da ne želite da polemišete sa kolegom Arsićem. Izvolite.
Prvo, nije u redu da gospodine Arsiću tako ocenjujete govore i izlaganja svojih kolega poslanika. Da li neko zna, razume ili shvata ovu temu to je stvar procene onoga ko sedi pored malog ekrana i ovde u ovoj Skupštini i lično mišljenje da li je neko u temi ili nije. To prvo nije korektno. Najmanje ste vi pozvani da govorite o tome da li je neko kvalifikovan i da li neko razume ili ne razume. Ništa od vas se ne razlikujem ni ja, da budemo jasni. Ne možemo mi o kolegama tako, možemo u polemikama. Drugo, prosto me iznenadilo, taj otvoreni govor i kritika šta je radio, kako vi kažete, gospodin Mišković. A gde ste bili gospodine Arsiću da opomenete tog, pod znacima navoda, gospodina Miškovića, kako vi to kroz govor naglašavate, kada je Tomislavu Nikoliću davao pare, kada je finansirao Tomislava Nikolića da razbije SRS? Što onda niste rekli - gospodine Miškoviću mi nećemo te pare. Aleksandar Vučić izveštava Vojislava Šešelja u Hagu da je Tomislav Nikolić dobio velike pare od Miškovića i da mu je on lično doneo još milion evra, koje je dao Stanko Subotić Cane, zvani Žabac. To im je predsednik partije sad. Niste nešto bili u početku raspoloženi za njega, međutim i vi menjate mišljenje, što je normalno. Posle Gavrila Principa vi ste najveći princip pošto ste živi. Menjate mišljenje i sada ste veoma bliski Vučiću. Vučić je to odmah rekao, da Mišković finansira Tomislava Nikolića. U trag tog novca nismo mogli nikako da uđemo. Vi znate kakav je Tomislav Nikolić kada je u pitanju novac. Pa vi ste skupljali u solidarni fond koji su poslanici davali za međusobnu pomoć unutar poslaničke grupe, pa ste meni lično govorili kako je Tomislav Nikolić uzimao to vikendom i nikad nije odnosio tamo gde treba. Meni ste lično pričali.
Zahvaljujem kolega Mirčiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Nemojte meni da stavljate stvari u usta koje nikad nisam rekao, to odmah da raščistimo, kao što je i raščišćeno oko tog novca koji je dat Tomislavu Nikoliću. A to, ja postavljam drugo pitanje – jel amnestiralo nešto Miškovića da bude uhapšen i procesuiran? Bogami nije. Bogami nije ga amnestiralo, proveo je koliko, čini mi se pola godine u pritvoru i osuđen je prvostepeno i njegov sin je osuđen za utaju poreza i to na jako ozbiljne kazne, čini mi se da je tu bio i Milo Đurašković. Tako da, ništa mi ne dugujemo Miškoviću da bi ga štitili za onaj kriminal koji je pravio i za ono što može da se dokaže pred sudom i za šta je odgovarao. Ako neko drugi to nije radio, a mogao je, to pitanje postavite njima. Ali, SNS, Aleksandru Vučiću, bivšem predsedniku Republike Srbije Tomislavu Nikoliću, to ne možete da amputirate. Nikako. Znači, on je osuđen. Za nas je taj deo priče završen, proglašen je krivim, nije mu pomoglo ništa. Ne možete da potkupite ni SNS, ni rukovodstvo SNS.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Prvo mala pomoć, kolegijalna, ne amputiram ja ništa, nisam ja hirurg. Gospodine Arsiću, evo da vam pomognem, kolegijalno, iskreno, od srca. Izašla je knjiga Miroslava Miškovića „Ja tajkun“, to je sad javni dokument. Mogu da vam poklonim to da pročitate, ne zato što je zanimljivo štivo, nego što Miroslav Mišković tvrdi da je obavio razgovor sa predsednikom Tomislavom Nikolićem neposredno pre hapšenja, da ima čvrsto obećanje Tomislava Nikolića da neće biti hapšen. Šta je njegova greška? On je dao Tomislavu Nikoliću, ali nije Aleksandru Vučiću. Vučić dolazi na poziciju gde jednostavno želi da Miroslavu Miškoviću se revanšira za sve one dobrotvorne priloge i Vučić je taj koji je krenuo u borbu protiv Miškovića, bar tu budite iskreni, i to znate. Znam ja da je nostalgija kod vas, da je ta iskrena prva ljubav, prevarantska sa Tomislavom Nikolićem, ali Vučić je odlučio da Mišković mora da odgovara za to što je radio, ne Tomislav Nikolić. Ima u knjizi, ponovo vam kažem, pokloniću vam tu knjigu, ne mogu da vam pišem posvetu, a ništa vam i ne znači ta posveta. Kako vreme ide, promene se dešavaju, Srbi ko zna, jednog dana možete biti zajedno sa Miškovićem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Kolega, ipak ja biram društvo u kome ću da se nalazim, sa Miškovićem neću nikada u to budite sigurni. To o čemu je Mišković pisao, da je tako ne bi bio osuđen. Može on da napiše šta god hoće, može da kaže šta god hoće, on je odgovarao u skladu sa zakonom, procesuirali su ga nadležni državni organi, znači tužilaštvo i sud, a zasluga SNS je ta što tražimo od tužilaca i sudija samo da rade svoj posao, ništa više, što nisu smeli dok je bio bivši režim i što su počeli da zovu kad smo došli na vlast, šta da radimo po nekom predmetu, radite po zakonu i završite ga. Da je Mišković bio u pravu i da je to istina, postoji više načina da se krivični postupak zaustavi. Jedan je abolicija, dok traje, drugi je pomilovanje. Tomislav Nikolić ni jedan od ova dva instituta nije upotrebio, tako da je Miškoviću baš nešto mnogo i ne verujem.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Milorad Mirčić.
Da pogrešno ne shvatite, ne potenciram ja ovde ulogu niti Aleksandra Vučića niti Tomislava Nikolića, a najmanje me interesuje taj, kako vi kažete, gospodin Mišković, ali sam očekivao iskreno, kolega, da ćete ipak reći bar deo istine. Tomislav Nikolić bi abolirao Miškovića, da je smeo od Aleksandra Vučića, nego je unutar partije oslabio, njegove pozicije su počele da slabe, bio je umešan u kriminal, mito, korupciju, već ste i vi počeli da mu okrećete leđa, vi koji ste bili najodaniji, vi, gospodine Arsiću, koji ste ćutali dok je uzimao pare od svih nas poslanika. Pa ste u jednom trenutku, ja ne znam šta vam je bilo, posle svega ovoga što se izdešavalo, valjda trenutak kajanja ili istine, pa ste to pred, da ne govorim ime ženske osobe koja je bila zajedno sa mnom i sa vama, meni rekli da je on uzimao to vikendom i prisvajao. Znate li kakva je razlika između onoga što je uzimao, što ste vi skupljali i za šta ste bili zaduženi i onoga što je uzimao Mišković, ili što će mu se eventualno ponovo naći pod rukom? Nikakva. Lopov je lopov. Ako vi tvrdite da je Mišković, ništa se ne razlikuje ni ovaj što ga je Mišković finansirao, a ne smeta da idete u detalje, zato što niste zahvalni ktitoru koji vas je finansirao dok ste formirali stranku na bazi kradenih mandata. To je vama opterećenje. S tim što, odmah da vam kažem, ne želim dalje da polemišem, vi imate velik teret zbog toga, znamo mi srpski radikali, ali morate, gospodine Arsiću, vi i Tomislav Nikolić da nosite taj teret. Nemojte se iznenaditi, to je tako u životu, nešto kad vas prati, kad ste podmitljiv, kad ste prevrtljiv, to vas prati čitav život. Ovo je javna sfera života, izloženi ste sudu javnosti. Možete vi sad da pričate šta god hoćete, ali niste imali hrabrosti, ni sad niste imali hrabrosti da kažete pravu istinu, a ja vam govorim ono što je istina, ne optužuje Mišković Aleksandra Vučića, nego optužuje Tomislava Nikolića.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, neću se više javljati na repliku, jer neću više da učestvujem u tome. Nemam ja nikakav teret ni prošlosti, može neko da dobacuje, može da radi šta god hoće, može i da mrzi Tomislava Nikolića zato što je pobedio Borisa Tadića na predsedničkim izborima. E, izgleda mi da je cela ta srdžba to što je DS izgubila vlast pobedom Tomislava Nikolića na predsedničkim izborima. Da li su neki tu izgubili novac, ja sad u to neću da ulazim. Niko to ne spori da je pobedom Tomislava Nikolića smenjena jedna loša, koruptivna garnitura i lopovska koja je vodila Srbiju do 2012. godine, kao što niko ne može da spori da reforme koje sprovodi Aleksandar Vučić jesu u korist države, jesu u korist građana Republike Srbije. Jeste i to da je trebalo hrabrosti sprovoditi te reforme, a ne samo pričati iz klupe. Jeste bila hrabrost i pustiti tužioce da rade svoj posao i da mangup kakav je bio Mišković odgovara pred sudom. Tu hrabrost neki drugi nisu imali i sad se prave važni da spominju Miškovića, kada su ćutali dok je on bio najmoćniji. Meni to ne mogu da prigovore, jer sam ga napadao i za „Delta elektro“ u Kragujevcu, što su neki tad ćutali i ućutkivali me da o tome ne govorim.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite, kolega Ševarliću.
Zahvaljujem. Danas smo slušali dosta izlaganja na temu konkurencije. Slobodna konkurencija ne postoji. Od francuskog „lese fera“ pa do globalističko-hegemonističkih SAD sa njihovom liberalizacijom i globalizacijom proizvodnje, to je važilo samo do tada dok Kina nije postala ekonomski jača i počela da primenjuje istu metodologiju. Sada se Amerika zatvara pred konkurencijom od Kine. Takođe, Amerika se zatvara pred konkurencijom od Ruske Federacije u pogledu mogućnosti nabavke jeftinijeg gasa i primenjuje dvostruke standarde. Šta mi možemo da govorimo o konkurenciji, kada ne postoji ni povezanost u reprocelini poljoprivrednih proizvođača, čak ni maline sa kojom bi nacionalno mogli da budemo konkurentni. Prema tome, sve dok proizvođači malina nisu ravnopravni učesnici u fazi prerade, skladištenja i plasmana, dotle oni ne mogu da budu konkurentni. Drugo, na sednicama Odbora za poljoprivredu sam do sada izneo barem 50 predloga, od kojih nijedan nije usvojen. Kako može da bude, recimo, konkurentan naš poljoprivredni proizvođač koji plaća TV pretplatu za brojilo u štali? To nigde u svetu nema. Plaća TV pretplatu za brojilo na banderi ako koristi električnu energiju za navodnjavanje voćnjaka, povrtnjaka, njive itd. Ako ima, recimo, sedam takvih brojila, puta 12 meseci, puta taksa i sve ostalo. Kako može da bude konkurentan građanin u odnosu na partiju, jer kažete da su građani nosioci demokratije? Građanin ne može da učestvuje na izborima, on može samo da bude glasač partiokratskih kadrova koje partiokratske vrhuške nominuju na kandidacionim listama. A birač ne može da bude svojih kandidata. Kako da budemo konkurentni, kada narodne kuhinje i bolesnu decu finansiramo SMS porukama? Ako po svakom narodnom poslaniku mesečno se izdvaja 3.000 evra iz budžeta Republike i pripada partijama na čijim su listama izabrani, hajde da obrnemo situaciju, da narodne kuhinje i bolesnu decu finansiramo iz budžeta, imamo u vidu i ovo što je povećano izdvajanje za finansiranje i lečenje bolesne dece, i to pozdravljam, a da se partije finansiraju SMS porukama. Kako da budemo konkurenti, kada se sada sprema novi zakon kada će sve objekte koje nisu prijavili poljoprivrednici, vlasnici u selima, trebati da plate zbog toga što ih nisu ranije prijavili, štale koje ne koriste itd, 70% procenjene tržišne vrednosti? Kako da budu konkurentni ako izađemo sa predlogom da se preko električnog brojila naplaćuje TV taksa samo godinu dana dok se ne nađe budžetsko rešenje, a onda posle dve godine povećamo tu taksu za 200% i nismo našli budžetsko rešenje? Za koga mi pravimo nacionalni tim za preporod sela? Da li za migrante? Znači, oni kad dođu na red da popunjavaju prazna sela, onda će dobiti beneficije. Dok je živelo naše stanovništvo koje je tražilo ravnopravne uslove, dotle nismo mogli da razmišljamo o konkurentnosti naših poljoprivrednika. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, kolega Ševarliću. Kolega, da li želite repliku? Izvolite.
Zbog ovih, moram da priznam, vrlo interesantnih napomena na temu partija, građana, učešća na izborima. To je, za one koji možda to nisu tako detaljno pratili, stara i neažurirana verzija političkog programa nečega što se zvalo Dveri, da znate. To je priča koju su oni pričali, dok nisu odlučili da se registruju kao politička stranka i mi smo to čuli mnogo puta. Partije su zlo, ne treba da postoje uopšte. Kako građani mogu da dođu do izražaja pored tih zlih, strašnih partija? Eto, igrom slučaja, te Dveri, Boško Obradović pre svih, a onda i svi ostali sa njim, pa i gospodin Ševarlić, čini mi se, nekako dođoše na te izborne liste o kojima je sad upravo krenuo da govori ono što su Dveri govorile dok nisu postale stranka. Kako ste to uspeli ako je to nemoguće za poštenog građanina. Verujem da sebe smatrate poštenim građaninom jel tako? Taj stari program Dveri, samo da znate, ima svoje duboke korene, ima svoje razloge. Mi smo ovde iznosili citate onoga što je sam Boško Obradović svojevremeno pisao u u Ljotićevskoj „Novoj iskri“ kada je taj tekst iznosio na temu višestranačja, parlamentarizma, višestranačke demokratije ili demokratije na bilo koji način. Tada je govorio da je to, kako beše onaj citat, kontejner svih ljudskih želja, nešto najgore što na svetu postoji. Dakle, on je to nekada pisao tamo u onim novinama gde je hvalio Dimitrija Ljotića, a mislim da razumem zašto ste danas evocirali uspomene na taj period, zato što je danas u novinama „Lemond diplomatik“ ne drugoj i na trećoj strani izašao tekst čoveka koji je sam bio pripadnik Srpskog pokreta Dveri u periodu od 2004. do 2009. godine, tako se potpisao, Vladimir Veljković. On podseća da je Boško Obradović te i takve stavove iznosio ne samo dok je bio mlad Ljotićevac nego i dok je bio jedan od starešina ili čak sam vrhovni starešina Dveri, u knjizi „Srpski zavet“, čini mi se 2007. godine, on je rekao da je parlamentarna demokratija i stranački pluralizam u Srbiji tuđinska društvena organizacija nastala u saglasju sa drugačijim duhovnim suštinama. Dakle, i tada je on bio protiv demokratije, protiv učešća na izborima, protiv stranaka i protiv parlamentarizma. Čemu sve to služi? Pa, bukvalno ničemu. Dokle vredi? To smo već videli na primeru Boška Obradovića, do momenta kada je u stanju da neke druge misli, stavove, ideje unovči na konkretniji način. Gde je danas Boško Obradović? Pa, na čelu sa onima koji su ovde puna usta imali demokratije uvek ali su pre svega brinuli o svom džepu, mislim tu na Đilasa, bivše žuto preduzeće matično i njegove filijale. Kada sa takvima Boško nađe društvo nema više priče ni o politici ni o partijama, Ljotića zaboravi i odrekne se lako. Dođemo do onoga što te ljude stvarno zanima, pun džep, dobro odelo, dobar automobil, dame i gospodo, i od svega ostane šta? Samo tu i tamo po neka uspomena ili emocija koja dođe sa natpisom koji objavi bivši saborac ili doskorašnji pripadnik poslaničke grupe koji nije abdejtovao softver na vreme.
Zahvaljujem kolega Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Zahvaljujem. Govorio sam o partijskim strukturama i ne pravim razliku između onih koje su većinske i one koje su manjinske, odnosno pozicione i opozicione. Princip je isti, finese su možda različite ali meni kao nestranačkom poslaniku koji je ušao kao nestranački poslanik, jedini mogući način da građanin uđe, ne samo u listi Dveri, vi imate, ako se ne varam pet nestranačkih poslanika, a ja sam predlagao da se nestranački poslanici udruže u klub nestranačkih poslanika i da se menjamo svakog meseca po funkciji predsednika tog poslaničkog kluba. Nisam naišao ni na kakav odziv sa druge strane. Ako smo nestranački hajde da budemo nestranački, svako može da zadrži svoj pristup i da se izjašnjava kako god hoće. Nemam ja ni malo respekta ni prema jednoj pozicionoj i opozicionoj stranci. Ja sam i od predsednika poslaničkog kluba u kome sam bio tražio da od 3.000 evra koliko mesečno po osnovu moje poslaničkog mandata dobijaju Dveri da da barem 50% da angažujem dvoje mladih ljudi, ekonomistu i pravnika, da se zaposle i da mi asistiraju i pomažu i da ih obučavam. Nisam naišao na razumevanje, to je za partijsku infrastrukturu. Verovatno je tako i kod vas. Sada lično funkcionišem bez ikakve podrške. Kada odem kod Službe za pripremu sednica kažu mi, mi nismo ovlašćeni da vam pomažemo, samo da odgovaramo na konkretna pitanja i da vas tako usmeravamo. Mislim da u Srbiji nema više od milion članova svih partija i pozicionih i opozicionih, a ima šest miliona i nešto glasača. Pozivam građane da ubuduće ne ubijaju svaki svog subašu nego da izaberu najboljeg svoj predstavnika i da tako napravimo listu jer u protivnom ne bi se desilo da 72 opštine i četiri grada u Srbiji nemaju poslanika upravo zbog ovakvog partiokratiskog sistema. Kome će građani 72 opštine i četiri grada da se obrate za pomoć kada ne znaju ko im je uopšte poslanik. Prema tome, po meni jedina demokratija jeste da građani po izbornim jedinicama biraju i opozivaju sve svoje narodne predstavnike od članova saveta mesne zajednice preko skupština opština gradova do poslanika u pokrajinskoj i republičkoj skupštini. Onda ne bi bilo situacije koja je sada prisutna, da sjaše Kurta a da uzjaše Murta.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Znači, ako sam dobro shvatio, kada se izlazi na izbore onda je lista stranke u redu, sistem nije sporan, a kada se postane poslanik, a onda ti otkaže šef poslaničke grupe Boško Obradović zahtev da dobiješ finansije, e onda ne valja ni stranka, ni lista, ni parlament itd. Cenim ovo priznanje koje smo upravo dobili da je Boško Obradović rešio da taj novac zadrži za sebe, znali smo mi to, ali hvala što ste to rekli građanima da čuju. To je apsolutno nevažno u celoj priči, a suština je, može da se neko naziva samostalnim, slobodnim, kakvim god hoćete narodnim poslanikom, znate da već imamo i klubove koji se tako zovu, jedni su se nazvali klub samostalnih, drugi je klub slobodnih, treći je, ne znam, klub nesvrstanih, nebitno je. Suština je da tu nema politike koja bi se zastupala pa zato tim ljudima ništa specijalno ne znači, ako hoćemo da budemo iskreni, da li su u stranci, da li su u nekom pokretu, kako im se nešto zove juče, kako danas, kako će sutra. Znate tolike primere, toliko ih se izmenjalo, više ni sami ne znaju u kojoj su poslaničkoj grupi, pa i ta vaša gospodine Ševarliću, Dveri, više ne postoji, a upravo iz tih razloga. Nema tu suštine ispred koje bi se stalo i koja bi se zastupala. Nema politike, a motivacija tu nije politika, upravo smo zajednički došli do zaključka, a to je novac. Novac od samog početka do samog kraja. Šta su rekli oni koji su poslednji izašli iz poslaničke grupe Dveri u kojoj ste vi bili do juče i koja više ne postoji. Boško Obradović i ljudi oko njega uzimali su i taj novac o kome vi sada pričate da nisu hteli da podele sa vama, ali su uzimali i kampanjski novac koji su dobijali u tačno zakonom definisane svrhe i interni novac tog njihovog dojučerašnjeg pokreta, pa onda stranke. Dakle, sve su to oni proneverili jer ih je to zanimalo od samog početka i zato ih danas nema i zbog toga su oni verovatno danas rame uz rame sa žutim tajkunom Đilas Draganom. Šta će da ih privuče više, bolje i značajnije neko ko je, a to čitava javnost u Srbiji zna, uspeo da se obezbedi za dobrih 500 miliona evra. Ima li nečega što ljude koji još jednom, politiku nemaju, a novac mnogo vole može da motiviše bolje i značajnije. Rekao bih da je odgovor više nego jasan.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Mislim da ja nikada nisam rekao da sam ja tražio novac za mene. Vrlo jasno sam rekao da sam tražio novac da se angažuje dvoje mladih ljudi koji će da me opslužuju, pomažu i da se obučavaju. Kako mislite da osposobimo kadrove za ovaj život ovde? Mislim da bi doktoranti i magistranti sa pravnog i ekonomskog fakulteta bili prezadovoljni da imaju mogućnosti da učestvuju u pripremi diskusija i materijala sa sednice u Narodnoj skupštini. To je prvo. Drugo, nikada od Dveri jednog dinara nisam uzeo ni u predizbornoj kampanji ni posle toga kao poslanik. Nađite mi dokument da sam uzeo dinar od bilo koga, a ne od Dveri. Nemojte molim vas da zloupotrebljavate, ja sam ušao na listu kao nestranački kandidat i ostao sam nestranački kandidat. To sam pokazao iks puta do sada, to sam pokazao i za ovu sednicu kada sam i kao opozicioni poslanik spustio karticu posle 40 minuta čekanja jer niste mogli da obezbedite kvorum za početak sednice jer sam smatrao da je iluzorno da ovoliki broj nas uzalud sedi 40 minuta. To nije bilo prvi put i ranije sam pre toga to radio. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Samo iz razloga što ne želim da gospodin Ševarlić sa ove sednice ode ljut zbog toga što se nismo razumeli, ja nisam rekao da je on dobio novac, naprotiv, ja sam se složio da ja njemu zaista verujem kad kaže da je tražio novac od Boška Obradovića i da mu ga ovaj nije dao. Meni to apsolutno ide uz moju predstavu o karakteru Boška Obradovića, uostalom, uz sve ono što mi znamo o tom čoveku. Ono gde postoje jasna svedočanstva da je novac proneveren, nije bilo upućeno na vaše ime i prezime, gospodine Ševarliću, od strane vaših dojučerašnjih kolega iz Dveri, nego na račun Boška Obradovića, Jugoslava Kiprijanovića i možda vi možete da se setite, ja sad ne mogu, kako se zove onaj predsednik Izvršnog odbora Dveri. Dakle, njih, zajedno sa još nekima, a tamo ovi koji su bili u Dverima do juče, Radojčić i Nogo, čini mi se, optužuju da su proneverili sav taj silni novac, da su ga sami zloupotrebljavali. Imenom i prezimenom te ljude navode. A ovaj predsednik Izvršnog odbora, možda se setite vi, ja sad ne mogu da se setim imena, on se beše zalagao za to da se prizna nezavisno Kosovo, jel tako? To su ovi Radojčić i Nogo takođe tvrdili, kad su obelodanili celu priču. Ja o tome govorim. Druga stvar, to je jedna priča koju smo mi čuli. Čuli smo i od Boška Obradovića - stranke ne valjaju, one su, kako je rekao, kuga našeg društva i našeg sistema, one su kancer na biću našeg naroda. On je to pričao zato što se obrazovao kao mlad Ljotićevac na tim idejama i tim stavovima. I kao što danas vidimo, to piše u ovom "Le mondu", on je ton tako govorio i saopštavao i u Dverima. Međutim, onda je rešio da je ipak novac važniji od tih nekih stvari koje je smatrao nekim svojim ličnim stavovima u mladalačko doba. Pošto je novac važniji, preko svega je prešao, postao je političar, stranački lider, učestvovao je na izborima, a sve mu je to bilo najgore moguće na svetu. Napravio je listu na kojoj ste, činjenično stanje, vi učestvovali, na tim izborima, sa strankom, ni sa kim drugim. I samo sam to govorio, ništa više. I zaključio da je suština novac, od samog početka do samog kraja, kod Boška Obradovića ti koji su ga pratili i ovi što bi priznavali Kosovo, kako samo priznaju. Dokaz je činjenica da su danas rame uz rame sa jednim Đilasom, sa jednim Jeremićem i sa Borisom Tadićem i sa Borkom Stefanovićem. Znate li jednu jedinu dobru stvar da se tiče moralnih kvaliteta tih ljudi? Ja ne znam. Znam samo one koje se tiču koristi za njihov džep. Kad sa takvima završite, vi ste pokazali, baš kao što je pokazao Boško Obradović, da vas zanima samo novac, isključivo novac i ništa sem novca. Politika, parlamentarni sistem ili demokratija, to su samo reči koje možda zvuče interesantno u nekom trenutku. Bitno je šta? Zvuk onoga kako zvecka u džepu.
Gospodine Ševarliću, mislim da smo oko novca razjasnili sve. Jedino ako vi imate nešto dodatno, što bi bilo interesantno, a vezano je za izborni sistem? Ne, vrlo je interesantan ovaj predlog izbornog sistema za vanstranačke ličnosti, možda da čujemo i to. Izvolite, gospodine Ševarliću.
Dakle, ponovo potenciram - ja nikada nisam tražio novac za sebe, što vi ne prihvatate. Drugo, mislim da nije korektno da se preko mene obračunavate sa Boškom Obradovićem, koji ovde nije prisutan. Iskoristite to u televizijskoj emisiji ili ga pozovite kada dođe u Skupštinu, pa onda vas dvojica sučelite stavove. Nemojte preko mene to da radite. Ja se nikada nisam nikome suprotstavljao posredstvom Boška, niti bilo koga. To nije korektno. I vodite računa kako se ponašate. Što se tiče nezavisnosti Kosova, videli smo na sednici kad smo raspravljali o tome, kakav frenetičan aplauz je dobijen za ideju za razgraničenje. Jel to nepriznavanje nezavisnosti Kosova? Drugo, kakve smo mi zakletve položili? Jesmo li položili zakletve sa preambulom o Kosovu na Ustavu? Šta onda možemo da govorimo o Briselskom sporazumu čiji je akronim - uzeli Srbima srpsko. To je aforističar iz Pančeva 2014. godine objavio. Šta možemo da govorimo o tome kad su raspuštene skupštine opština, srpske, na teritoriji AP Kosova i Metohije i nisu u zakonom propisanom roku raspisani izbori od strane nadležnog organa ove države, nego su predati u naručje separatističkoj vlasti na KiM. Ako hoćete da otvorimo tu temu, spreman sam do večeras da ostanem. Hvala.
Kolega Ševarliću, tu temu smo otvarali prilikom podnošenja Izveštaja o pitanju Kosova i Metohije. Pravo na repliku… (Miladin Ševarlić: Kolega je to meni spočitavao.) Nije vam spočitavao kolega i molim vas da se na način kako se on vama obraća obraćate i vi njemu, sa uvažavanjem i poštovanjem. Nisam shvatio u njegovom izlaganju da je direktno ono što je govorio usmereno ka vama. (Miladin Ševarlić: Pročitaću stenogram.) Uvek, kolega, ali nemam vremena da čitam stenogram. Izvolite, kolega Orliću.
Pošto vidim da je i dalje rešio da bude ljut gospodin Ševarlić, očigledno ne razume zašto. Gospodine Ševarliću, onaj ko se zalagao za priznavanje nezavisnog Kosova u tim granicama u kojima ga vide Tači, Haradinaj i ostali, je predsednik Izvršnog odbora Dveri, dakle, te organizacije kojoj vi, kako kažete, ne pripadate. Evo, ja vam verujem, nemojte da mislite da vam ne verujem. Ali, jeste bili narodni poslanik njihove poslaničke grupe. Dakle, njihov predsednik Izvršnog odbora, po rečima dojučerašnjih članova predsedništva, to sam rekao. Jel to činjenično stanje? Jeste. Jel piše u novinama koje ste čitali vi? Piše. Pitajte te ljude šta im nije jasno. Šta je dobilo u ovoj Narodnoj skupštini frenetičan aplauz kad smo mi raspravljali o Kosovu i Metohiji? Pa, naravno, vanljudska borba i rezultati koje pravi Aleksandar Vučić, sa ciljem da pomogne našem narodu na KiM; sve ono što je uspeo da im obezbedi, a što su prokockali ti sa kojima danas rame uz rame stoje vaši dojučerašnji saborci iz poslaničke grupe Dveri i sve ono što čini da se izbori, kako je ovde rekao, da dobije i srpski narod na KiM, ali da dobije i država Srbija. I za srpski narod i za državu Srbiju uvek je bilo baš briga i tog Đilasa i tog Jeremića i tog Tadića i tog Stefanovića i sve su to delima pokazali, sa kojima su vaši dojučerašnji saborci iz Dveri. Dakle, to smo mi podržali ovde. Ako hoćete da pričate o tome sa njima, eto, kažite im samo da skupe dovoljno hrabrosti, što bi rekli ljudi, petlju da skupe, da dođu lepo ovde, da sednu tu pored vas i da nam kažu šta imaju. Ali neće i vi znate da neće i znate zašto neće. Zato što su oni danas, taman kao i vi, ili slobodni ili samostalni ili nesvrstani poslanici, ne znam kako se naziva. Danas bi Boško Obradović, pošto više nema poslaničku grupu, morao lepo da stane u red sa tih 20 i nešto narodnih poslanika, koji nisu više članovi ni jedne poslaničke grupe, da dođe na vreme, da se prijavi preko pisarnice za reč, pa da govori, a to je za njega samo umišljenog lidera, dela srpske opozicije, apsolutno neprihvatljivo, to je njemu ispod svakog nivoa. To je pravo i realno merilo stvari koliko on podrške ima i kolika je njegova politička relevantnost u ovom trenutku. Dakle, od te istine Boško Obradović beži, ne ja. Ja sam ovde, znate to jako dobro, svaki dan od ujutru do uveče, pa kad god, eventualno, skupi hrabrost da u ovu salu uđe, zateći će me sigurno i popričaćemo o svemu, vrlo lepo i otvoreno, baš kao sad sa vama. Između ostalog, pitaćemo ga i za tih Đilasovih 500 miliona, koji izgleda sjaje zlatnim sjajem i čija je magijska privlačnost mnogo veća i značajnija i od važnosti Kosova i Metohije i od važnosti parlamentarizma, demokratije, ma bilo čega vezanog za srpski narod i državu Srbiju. Ako smo se sad razumeli, ja verujem da ćete se složiti bukvalno sa svim što sam rekao, ako nismo, nije nikakav problem, rekao sam vam i danas i bilo koji drugi dan, od ujutru do uveče da se mi ovde objašnjavamo, meni da znate baš odgovara da narod Srbije dobro vidi, da dobro čuje, da dobro razume sve ove reči koje mi razmenjujemo ovde, to je, pre svega, za naš narod dobro i korisno. Između ostalog, ima efekta, videli ste na tom Kosovu i Metohiji pre nekoliko nedelja. Politika koju zastupa Aleksandar Vučić, koji se po rečima Patrijarha srpskog lavovski bori za srpski narod na Kosovu i Metohiji, dobila je 90 i nešto posto glasova Srba sa Kosova i Metohije. Koliko su dobili ovi drugi, gospodine Ševarliću, to vam je odgovor na apsolutno svako pitanje, koje eventualno imate i dalje, ako imate dalje.
Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Uvaženi predsedavajući, gospodine predsedniče Komisije za zaštitu konkurencije, ostali članovi Komisije za zaštitu konkurencije, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, SNS svakako u celosti prihvata izveštaj koji je vaša Komisija podnela, jer je on zbilja izgrađen u skladu sa stručnom metodologijom, po svim onim segmentima i parametrima koje upravo jedan kvalitetan izveštaj treba da sadrži. Pre nego što pređem na vaš izveštaj, moram da kažem, pre svega, da je notorna laž da se narodne kuhinje u Republici Srbiji finansiraju sms porukama. Naime, istina je da u budžetu Republike Srbije na razdelu Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja postoji aproprijacija koja je namenjena za rad narodnih kuhinja. Takođe, kao neko ko je tokom svog obrazovanja imao i političku ekonomiju, još studenti na prvoj godini fakulteta kada uče političku ekonomiju znaju da je konkurencija konkurencija. Ona ne može biti ni slobodna, ni neslobodna. Tržište može biti slobodno i SNS se zalaže da tržište bude slobodno, na čemu istrajavamo i što je, na kraju krajeva, naš krajnji cilj. Sada ću se vratiti na vaš izveštaj. Jako mi je drago što ste u vašem uvodnom zalaganju i u uvodnom prezentovanju vašeg izveštaja, mada tu u izveštaju, čitajući vaš izveštaj nisam videla, ali vam se zahvaljujem što ste na tome potencirali i rekli da je Komisija formirana 2005. godine, da je ona otpočela sa radom 2006. godine, ali da je u stvari ona tek 2014. godine dobila puni mandat da promeni nešto na bolje u ovoj zemlji. Godine 2014. na mestu predsednika Vlade bio je Aleksandar Vučić, današnji predsednik Republike Srbije. Naravno, nešto što sam zapazila u vašem uvodnom izlaganju, to je da ste vi do 2014. godine, odnosno do 2012. godine imali neku opremu koja verovatno nije bila ni raspakovana, a nije bila ni stavljena u funkciju. Naravno da za tim građani Srbije treba da žale, ali šta da vam kažem. To se dešavalo i u mnogim drugim oblastima. To se dešavalo čak i u najosetljivijoj oblasti u našem društvu, a to je zdravstvo, kada su nabavljeni novi aparati stavljeni negde po ćoškovima i tek dolaskom SNS na vlast ti aparati stavljeni su u funkciju. Drago mi je što ste ojačali vaše kadrovske kapacitete, što imate poslovni prostor, što imate 53 zaposlena radnika, mada, koliko sam videla, sistematizacijom je taj broj predviđen nešto veći. Drago mi je da sa tim brojem radnika postižete fantastične rezultate i da ste od strane Međunarodne komisije EU proglašeni za najbolju Komisiju u Evropi. To je svakako delegiralo i nas kao zemlju da budemo centar za rad ovih i ovakvih komisija u ovom delu Evrope. Takođe, smatram vrlo važnim što sarađujete sa međunarodnim organizacija. Takođe, smatram vrlo važnim što ostvarujete bilateralnu saradnju sa mnogim zemljama, pre svega iz okruženja, sa onim bivšim članicama SFRJ, ali i sa mnogim drugim zemljama, kao što je Savezna Republika Nemačka, kao što je Ruska Federacija, kao što je Japan, itd. Ali, ono što ja želim posebno da pohvalim u toj vašoj saradnji i što negde prepoznajem kao vrlo značajno sa aspekta sticanja novih znanja, novih veština, to je vaš memorandum o saradnji sa Ekonomskim fakultetom u Beogradu, sa Ekonomskim fakultetom u Kragujevcu, sa Ekonomskim fakultetom u Nišu i sa Pravnim fakultetom u Beogradu. Uvođenje studenata kroz vaše seminare, kroz vaše edukativne radionice, ali i omogućavanje da oni svoju stručnu praksu provedu i obave upravo u vašoj komisiji, itekako će pružiti mogućnost mladim ljudima da se upoznaju sa radom, sa metodologijom, sa prepoznavanjem zaštite od korupcije, itd. i to bih negde navela kao najznačajniji taj vid saradnje. To sam negde prepoznala kao najznačajniji vid saradnje, jer znanje naših mladih ljudi je nešto što je Srbiji neophodno, nešto za šta se SNS stalno zalaže i nešto što je, na kraju krajeva, sastavni deo politike SNS da mladi, obrazovani ljudi ostaju ovde u našoj zemlji i da svojim znanjem doprinose ekonomskom napretku naše zemlje. Naravno, i što se tiče finansiranja, vi ste potpuno samostalni u delu finansiranja. Naravno da je dobro što izdajete i publikacije. Koliko sam videla, u prošloj godini izdali ste devet publikacija, ali naravno i da je jako važno što ova rešenja o koncentraciji, a to je u stvari očigledan primer da investicije dolaze u našu zemlju i one su veće nego ikada u zadnje četiri godine, za razliku od perioda do 2012. godine, kada je zemlja u svakom mogućem pogledu opustošena, kada je više od tri hiljade fabrika prodato, da bi nakon toga bili raskinuti neki ugovori o prodaji, kada je oko 600 hiljada ljudi ostalo bez svojih radnih mesta. Sada investitori dolaze u našu zemlju, otvaraju se fabrike, zapošljavaju se ljudi i sve to doprinosi ekonomskom napretku koji je vidljiv po svim parametrima, i po smanjenju javnog duga, i po smanjenju nezaposlenosti, i po suficitu koji beležimo treću godinu za redom, a to je, naravno, sve zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića, Vlade Republike Srbije i SNS i njenih koalicionih partnera. Hoću da kažem da što se tiče tih rešenja, odnosno prihoda od rešenja o koncentraciji, da su ona kod vas i najveća i čini mi se da nešto oko 97% obuhvataju tih prihoda. Naravno, za svaku pohvalu i potpuno je u saglasnosti sa zakonom da deo viška prihoda kada obezbedite rezerve vraćate u budžet Republike Srbije i to je koleginica Aleksandra Tomić rekla i koliko to iznosi u novčanom delu. Moram ponovo da se vratim na period od 2012. godine, kada su uglavnom zemljom vladali monopolisti, pljačkaši i kada je u zemlji vladala korupcija. Korupcija razjeda tkivo svake države, a pre svega i iznad svega ekonomsko tkivo. Moram da istaknem divlje razvlačenje optičkih kablova, Šolakovih optičkih kablova. On je, inače, vlasnik kablovskog operatera SBB. Pre svega, po velikim gradovima i pre svega po Beogradu na potpuno protivzakonit način razvlačio je optičke kablove. Te kablove je razvlačio sa elektro mreža, sa stubova za rasvetu, s krova na krov, sa zgrade na zgrade, sa kuće na kuću kako bi imao što više pretplatnika. Međutim, on taj novac nije ostavljao u zemlji, već je iznosio iz zemlje i, naravno, stavljao u neke crne fondove. Tako je mogao da posluje samo zato što je u to vreme gradonačelnik Beograda bio Dragan Đilas i od tada počinje njihova zajednička tajkunska družina, jer Dragan Đilas za vreme dok je bio gradonačelnik Beograda opustošio je Beograd za 1,2 milijarde. Obogatio se. Stekao je lični profit radeći posao gradonačelnika od 500 miliona evra. Uzurpirao je tamo i neke garaže, naravno, u tim garažama, garaža se nalazi u Požarevačkoj ulici, u centru Beograda, u delu stambene zgrade. Pa pošto njega nikada za građane ni bilo briga, već samo za sopstvene interese i sopstvene džepove, on je zazidao protivpožarni izlaz za stanare, a za sebe fino, lepo obezbedio zaseban izlaz. Naravno, ovo je nešto što je bilo i što se svakako neće ponoviti. Srbija je zemlja pristojnih građana. Srbija je zemlja koja čiji građani poštuju rad, red, odgovornost, disciplinu. Srbija je zemlja koja zaslužuje bolji kvalitet života svakog građanina, na tome Aleksandar Vučić i SNS svakim danom rade. U danu za glasanje podržaćemo vaš izveštaj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Jevtović Vukojičić. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite, kolega Ljubiću.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani članovi Komisije, poštovani narodni poslanici, konkurencija je kao proces poslovne borbe između kompanija igra centralnu ulogu u podsticanju ekonomskog rasta i razvoja. Cilj je obezbeđivanje koristi potrošača. Nivo ekonomskog razvitka zavisi od nivoa zaštite konkurencije. Tržište je prostor u kome se slobodno kreću kapital, roba i ljudi i tu dolazi do razvijanja različitih poslovnih odnosa i aktivnosti. Zato je od značaja regulisati tržište kao slobodno. Ukoliko bi konkurencija bila narušena, proizvodi i usluge bili bi skuplji i nepristupačniji. Poslovne aktivnosti bile be nezakonite, a posledice bi imali privreda i potrošači. Suština je na mehanizmima koji će sprečiti monopolističko delovanje. Konkurencija je vezana za slobodno tržište i utiče na povećanje produktivnosti, kvalitet proizvoda, smanjenje cena, bolju ponudu na tržištu. Ona pospešuje inovativnost, doprinosi bržem ekonomskom rastu i utiče na bolji privredni ambijent. S toga je neophodnost njenog očuvanja važna za razvoj privrede. Komisija za zaštitu konkurencije efikasno sprovodi politiku zaštite konkurencije kao i primenu propisa u cilju dobrobiti celog društva. Ona radi na postizanju pune pravne sigurnosti učesnika na tržištu. Koristi sve raspoložive pravne i ekonomske instrumente u cilju obezbeđivanja zaštite. Zadatak Komisije je da obezbedi ravnopravne uslove za sve učesnike, više kompetilnosti, kao i bolje poslovanje za sve. Srbija prati dinamiku razvoja zaštite konkurencije u EU, usklađuje svoje standarde sa standardima EU. To se odnosi na restriktivne sporazume i zabrane zloupotreba dominantnog položaja. Komisija radi na nalaženju povreda konkurencije u svim onim sektorima koji direktno utiču na životni standard. Dakle, u korist potrošača i na opštu dobrobit društva. Sve ono što se pokazalo efikasnim u pravnim okvirima mnogih zemalja, pravila koja unapređuju ovu oblast Srbija je implementirala. To je dovelo do povećanja kvaliteta tržišnih sloboda, kao i mogućnosti ulaska novih igrača na tržište. Cilj je obezbeđivanje zaštite konkurencije i stvaranje povoljnijeg poslovnog okruženja. Suština je konkurentnost privrede, dalji ekonomski rast i privlačenje stranih investicija. Ovo će omogućiti povećanje privrednog rasta i bolji životni standard. Mi smo imali priliku da vidimo kako je izgledala Srbija kada se konkurencija nije podsticala zbog interesa pojedinaca, kartela. Do 2012. godine imali smo pojedince koji su nanosili štetu privredi i to monopolskim položajem koji im je bio omogućen od strane bivše vlasti. Koristili su dominantan položaj i trgovinu uticajem. Efekti su bili pljačkanje i uništavanje preduzeća i privrede. Situacija danas je drugačija. Primeri telekomunikacionih kompanija jesu stvaranje dobrog okvira vizije i politike omogućavanja bolje konkurencije, efikasnijih operatera i snižavanje cena usluga za sve potrošače u Srbiji. Srbija je danas bogatija za preko 180 fabrika. Samo u Nišu, iz grada iz kog dolazim, predsednik Srbije, Aleksandar Vučić, je otvorio šest novih fabrika. Vrednost tih investicija je preko 80 miliona evra. To su investicije koje su udahnule nov život u privredu i koje su podigle stvari na jedan veći regionalni nivo. Stvoreni su uslovi za otvaranje preko 7.500 novih radnih mesta. Nikada se više nije ulagalo i gradilo u Nišu. Ekonomska stabilnost je ključna stvar. Rast svih ekonomskih parametara jeste vizija i cilj za koju je najzaslužniji Aleksandar Vučić. Samo u 2018. godini zabeleženo je 3,5 milijardi evra direktnih stranih investicija. Napredak na Duing listi dovoljno govori o lakoći poslovanja koji se beleži iz godine u godinu u našoj zemlji. Rezultati ove Vlade su rast BDP, podizanje nivoa zaposlenosti, razvijanje preduzeća, jednaki uslovi za poslovanje, konkurentnost. To je ono što pokazuje da smo napravili dobar ambijent i da smo napravili model za privlačenje investicija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Ljubiću. Reč ima narodna poslanica Nataša St. Jovanović. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani članovi Komisije za zaštitu konkurencije, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, izveštaj o napretku Srbije u procesu pridruživanja EU koji je objavila Evropska komisija potvrđuje se ispravnost ciljeva koje je postavila ova komisija ispred nas. Srbija je napravila dobar napredak kada se radi o pravilima u oblasti zaštite konkurencije i koja se opredelila za put ka EU. Međutim, nije nama merilo samo šta kaže EU. Nama je merilo to što otklanjanjem nepravilnosti se puni budžet Republike Srbije i koliko se popravlja poslovna klima u Srbiji. Takođe, ovde se vidi značajan napredak u poslednjih pet godina, što je evidentno i po ovom izveštaju. Kroz regionalnu saradnju izražavamo sposobnost da zajednički delujemo na različitim poljima, a u ovom slučaju na polju zaštite konkurencije, što pokreće cela regija u EU i ka njihovim standardima i evropskoj praksi saradnje, jer bez konkurencije nema efikasnog tržišta. Jednaka startna pozicija za sve, a onda uspeh učesnika na tržištu zavisi od njihove sposobnosti, fer tržišna utakmica je nešto što je važno za stanovište očuvanja tržišta. Država treba da je nepristrasni sudija koja ne sme da utiče na rezultat igre, ali pravila igre mora da se poštuju. Komisija za borbu protiv konkurencije treba da zaštiti domaću privredu i ona to vidimo, sve uspešnije radi u proteklih pet godina. Od nepravilnosti koja je izložena na regionalnom ili međunarodnom tržištu i mora imati punu nezavisnost, kakvu npr. imaju Ustavni sud ili npr. kao što ima NBS. Mi možemo smanjiti negativne posledice konkurencije kroz odgovarajuće zakone, kao i njihova dosledna primena, pogotovo u delu koji se odnosi na zaštitu slabijih i uspostavljanju jednakih prava. Tako se Zakoni o zaštiti slobodnog tržišta i Zakon o zaštiti potrošača međusobno prepliću i međusobno dopunjuju, dok istovremeno sprečavaju da trgovinski lanci nameću potrošačima visoke marže za jeftino nabavljene proizvode. Umesto da konkurenciju doživljavamo kao neprijatelje, možemo ih posmatrati kao izvor podsticaja i korisnih informacija. Oni nam pomažu otkriti koje su naše slabe, a koje su naše jake strane. Pomažu da se fokusiramo na ono u čemu smo dobri što donosi korist svima i pojedincu i preduzeću i društvu u celini. Od konkurencije možemo učiti i u preduzećima se sve više podstiče timski rad. Istovremeno, okruženje je podsticano jer timovi međusobno se takmiče i podstiču na što bolje rezultate. Danas se globalizam polako menja i samim tim se menja naš pogled na svet. Poslovanje se više ne sastoji samo od pukog nastojanja da se ostvari što veći profit, mi celokupnim našim poslovanjem ostavljamo traga u svemu i svima oko sebe. Našim odnosom prema svojim radnicima, kupcima, dobavljačima, iz dana u dan oblikujemo sami sebe, naša preduzeća i naše okruženje. U tome nam ova Komisija pomaže. Jedino konstantan napor na ovim promenama biće najbolje regulator negativnih, dok će istovremeno podsticati i pozitivne efekte konkurencije. Kako su na udaru proizvodi, tako su na udaru i usluge. Zato bih nešto rekla o medijima, koji imaju veliki uticaj na široko javno mnjenje. Želela bih o tome da govorim zbog značaja ove teme, iako je o njoj već govorio moj kolega Marijan. Po Konvenciji koju smo potpisali, po Zakonu o elektronskim medijima, po Zakonu o oglašavanju, prekogranični kanali koji nisu registrovani u REM-u, reemitovanje nije dozvoljeno. Takođe, prosto je neverovatno da televizija N1 nije registrovana u našoj zemlji, a morala bi biti registrovana u REM-u, jer to je način da ona plaća nadoknadu i da ova država Srbija od nje ima koristi. S obzirom da je poznato da je televizija u vlasništvu Dragana Šolaka, čiji je i kablovski operater SBB, koji ima 55% tržišta i koja je postala bazična platforma za napade još u toku pregovora u akviziciji Kopernikusa od strane Telekoma, na delu smo videli lažne borce za slobodno tržište, koji su sprovodili zaista veliku medijsku hajku na konkurenciju. Po Konvenciji koju smo potpisali, ali i po Zakonu o elektronskim medijima, po Zakonu o oglašavanju, prekogranični kanali koji nisu registrovani u REM-u, i kao što sam rekla, reemitovanje im nije dozvoljeno, tako da dolazimo do toga da strani kanali ubacuju domaće reklame, a da na njih apsolutno ne plaćaju porez. Od toga trpi budžet države Srbije. Tako dolazi do kršenja međunarodne konvencije i faktički na crno konkurišu domaćim medijima koji su registrovani u REM-u i koji plaćaju … ovo što sam navela. Pošto je N1 nije registrovana, zato to grubo kršenje zakona i konkurencije, šta bi se desilo da su isti vlasnici kupili TV Prva ili O2 i šta bi se desilo kad bi se sve televizije u Srbiji ponašale na način kao N1 i koliko bi bio oštećen budžet, pošto znamo da se ovde vrti veliki novac? Na primer, slovenačka Agencija za zaštitu konkurencije ocenila je da Slovenija „Broadbend“, u vlasništvu Dragana Šolaka, ne može biti vlasnik medijske kompanije „Propuls“, jer bi to dovelo do efekta koncentracije na tržištu televizijskog oglašavanja, prava kupovine sportskih sadržaja, kao i na tržištu dečiji televizijskih programa. Ispravno su reagovali i zaštitili svoju zemlju od zloupotreba. Tako i mi očekujemo da uvek treba blagovremeno reagovati i u Srbiji. Na kraju bih rekla sledeće, kao neki zaključak, da se moramo boriti protiv svih nedostataka nedovoljne, nelojalne i nezakonite konkurencije, koji potkopavaju društvo i zajednicu u kojoj živimo, samo doslednom primenom. To je i misija Komisije za zaštitu konkurencije, obezbeđivanje jednakih uslova za sve učesnike na teritoriji Republike Srbije, za dobrobit društva u celini i krajnjih potrošača, ali gledajući kroz konkretno postupanje i utvrđivanje povrede, i njihovo efikasno otklanjanje. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Studenka Kovačević. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Komisije za zaštitu konkurencije, poštovani građani, ukratko ću sumirati ono što smo danas čuli o Komisiji za zaštitu konkurencije, o njenoj misiji, o njenim zadacima, kao i o doprinosu efikasnoj primeni politike i prava zaštite konkurencije u unapređenju ekonomskog rasta Republike Srbije. Pre svega, sve što doprinosi unapređenju ekonomskog rasta ove zemlje doprinosi i dobrobiti njenih građana. Zato smatram da je postojanje ovakve Komisije u potpunosti opravdano u fazi u kojoj se Srbija sada nalazi, odnosno u fazi ubrzanog razvoja. Tržište je nemilosrdno i često u toj trci za što većim brojem potrošača dolazi do stvaranja nelojalne konkurencije. Iz tih razloga, moraju postojati kriterijumi i pravila kojima se reguliše konkurencija na tržištu i, naravno, neko ko kontroliše da li se pravila poštuju i da li je došlo do povrede konkurencije. Iz Izveštaja Komisije se vidi da Komisija vrši nenajavljene kontrole, što je zaista za svaku pohvalu. Ono što bih takođe pohvalila jeste posebna telefonska linija i elektronska pošta namenjene za prijavljivanje informacija i podataka o postojanju povrede konkurencije na nekom od tržišta u Republici Srbiji. Svi koji žele da podnesu inicijativu za ispitivanje povrede konkurencije mogu kontaktirati Komisiju, a Komisija na osnovu dobijenih podataka analizira i obrađuje zahtev, a nakon toga obaveštava podnosioca zahteva o ishodu. Pri tom, identitet podnosioca zahteva može biti zaštićen, što, naravno, podstiče ljude da slobodno prijavljuju. Pomenula bih i Izveštaj Evropske komisije o Srbiji, u kome je konstatovan napredak Komisije za zaštitu konkurencije u svim segmentima. Navodi se da Komisija poseduje administrativne kapacitete, odnosno kvalitetne stručnjake koji vode postupke zbog sumnji na povrede konkurencije. Komisija za zaštitu konkurencije ima i vrlo uspešnu saradnju sa svim relevantnim činiocima koji utiču na privredni razvoj Republike Srbije. Kada govorimo o domaćoj saradnji, tu je saradnja sa Narodnom bankom, ministarstvima, agencijama, Privrednom komorom Srbije, poreskom upravom itd, kao i sa poslovnom i stručnom javnošću. Na zavidnom nivou je i međunarodna saradnja i kredibilitet koji Komisija uživa u odnosima sa međunarodnim organizacijama. Iz svega što smo čuli danas jasno je da je Komisija za zaštitu konkurencije dala veliki doprinos kreiranju konkurentskog tržišta sa fer uslovima, što se direktno odražava na životni standard građana u smislu njegovog poboljšanja. Takođe, podržavam vaš dalji rad i vaše aktivnosti, kao i vašu transparentnost u radu, koja je i dovela do poverenja koje ste stekli kako u domaćim, tako i u međunarodnim krugovima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Andrijana Avramov.
Hvala. Poštovani predsedavajući Narodne skupštine, poštovani članovi Komisije, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani, danas na dnevnom redu je Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2018. godinu. Pohvalila bih zaposlene u Komisiji koji su dodatno išli na obuke i radionice radi unapređenja i modernizacije poslovanja, a vezano za oblast adekvatne zaštite konkurencije. Zašto je važna zaštita konkurencije? Postoji više razloga. Naime, obezbeđuje se unapređenje ekonomske efikasnosti tržišnih aktera i optimizacija resursa, čime se deluje blagotvorno na privredni rast i produktivnost učesnika na tržištu. Takmičenje ponuđača na tržištu generalno utiče na formiranje nižih cena, kvalitetnijih i raznovrsnijih dobara i usluga, pre svega za potrošače, kao i na povećanje proizvodnje, odnosno stvaranja održivih radnih mesta. Funkcionalna konkurencija jeste garant uspešnih evropskih integracija i uspešnog delovanja Srbije kao buduće države članice EU. Stoga je potrebno uspešno institucionalno delovanje zaštite konkurencije kako bi se obezbedila jednaka pravila na tržištu. Način na koji se politika kreira i sprovodi jeste ključan faktor za postojanje konkurencije kao pokretača privrednog razvoja, a sve u cilju ispunjenja standarda EU. Evidentno je da navedeni izveštaj primenjuje najbolje mehanizme u dosadašnjem razvoju zaštite konkurencije. Zakonodavni okvir zaštite je jasno definisan i u visokom stepenu usklađen sa relevantnim pravom EU. Važno je naglasiti da je poslovna zajednica upoznata u značajnoj meri sa propisima o zaštiti konkurencije i samim tim se stvara zdrava sredina i atmosfera za privlačenje novih investicija i unapređenje sadašnjih, a sve sa ciljem da investitori i potencijalni klijenti budu zadovoljni radi što uspešnijeg poslovanja, naravno. U prilog tome jesu odnosi sa međunarodnim organizacijama, poput UN za trgovinu i razvoj, članstvo Komisije u Međunarodnoj mreži za konkurenciju, intenzivna saradnja sa Organizacijom za ekonomsku saradnju i razvoj u Mađarskoj. Komisija kontinuirano radi na unapređenju saradnje za zaštitu konkurencije i uspostavljanju bliskih odnosa, a vezana je za sledeće zemlje: Austrija, Bugarska, Japan, Rumunija, Ruska Federacija, BiH, Albanija, Nemačka, Slovenija, Turska i Hrvatska, koliko sam upoznata i Kina, naravno, sad je potpisan ugovor. Između ostalog, o ovim temama, a i o planovima Komisije, koji za cilj imaju unapređenje i promociju politike zaštite konkurencije, tokom godine je više puta dolazilo i do susreta za šefom delegacije EU Semom Fabricijem. Poštovani građani, želela bih ovim putem da istaknem značajnu podršku predsednika Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, zahvaljujući kome danas na teritoriji Srbije imamo veliki broj investitora. Naša država je značajno napredovala na polju industrije i otvaranja novih radnih mesta, a sve u cilju bolje i uspešnije Srbije koja je posle 2012. godine, važno je to naglasiti, dolaska na vlast SNS, značajno krenula putem razvitka i napretka. Ovo je dokaz da se gospodin Aleksandar Vučić, ali i svi mi borimo i radimo za dobrobit svih građana Republike Srbije. Teška su vremena pred nama, ali isključivo argumentovanom politikom, što je najvažnije, mi planiramo da se borimo, radimo i privređujemo. Laž ne podržavamo, važno je da radimo, da pokažemo narodu šta je do sada urađeno, a mnogi vide i znaju i svakako će glasati za nas i za ubuduće. Živela Srbija! Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite, koleginice.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi članovi Komisije za zaštitu konkurencije, danas razmatramo Izveštaj o radu vaš za 2018. godinu, koji treba da doprinese, pre svega, razumevanju, zatim poštovanju i primeni pravila konkurencije i od strane sudova, regulatornih tela, učesnika na tržištu i njihovih udruženja. Ovo je posebno značajno u kontekstu podizanja kapaciteta srpske privrede, putem jačanja tržišne konkurencije, što predstavlja bitan faktor za pristupanje EU. Komisija je kao ključne ciljeve u poslovima zastupanja postavila sledeće, pre svega, podizanje svesti o značaju zaštite konkurencije za funkcionisanje otvorene tržišne privrede i za korist potrošača, upoznavanje javnosti sa prednostima efikasne konkurencije, prepoznatljivost Komisije u javnosti, što podrazumeva informisanost o ovlašćenjima Komisije, upoznavanje učesnika na tržištu sa propisima o zaštiti konkurencije, kao prevencija nastanka povrede konkurencije i da ne nabrajam dalje. Ovo ste vi odlično odradili i u danu za glasanje ja ću podržati ovaj Izveštaj o radu za 2018. godinu. Ja bih nešto drugačije. Moje kolege su već ispričale priču, a vi takođe. Dobro vi ovo radite. Ja bih o onome što je istražio Antidot tim. To je medijska mreža zapadnog Balkana i predstaviću vam ono što su oni rekli. Oni su rekli – brutalna kampanja, koja je u leto i jesen 2018. godine vođena protiv rukovodećih ljudi srpskog Telekoma i predstavnika vlasti u Srbiji, predstavljala je vrhunac u višegodišnjem delovanju interesno povezane mreže medija i paramedijskih struktura pod direktnom kontrolom kompanije SBB, kao najvećeg kablovskog operatera u regionu i njegovog vlasnika Dragana Šolaka. Zahvaljujući saradnji sa velikim investicionim fondovima kojima su upravljali američki milijarder Džordž Soroš i bivši direktor CIA Dejvid Petreus, za svega 15-ak godina od osnivanja poslovna imperija Dragana Šolaka je dostigla vrednost od neverovatnih 2,6 milijardi dolara. Ogromna finansijska moć i snažne veze sa moćnim međunarodnim fondovima učinili su da od ovog regionalnog tajkuna i njegove poslovne imperije jednog od najmoćnijih, ne samo ekonomskih, već i političkih aktera na prostoru zapadnog Balkana. Kolika je realna moć pomenutog gospodina i moć pomenutog konglomerata postalo je jasno, ne samo iz toga što je Šolakova firma uspela da dominantno zagospodari regionalnim tržištem telekomunikacija, već i po tome što je u nekoliko navrata bila čak i u stanju da ucenjuje vlade država regiona kako bi ishodovala ustupke i realizaciju svojih interesa. Strategija razvoja SBB bila je uništiti Telekom i preuzeti monopol na Balkanu. Kako je Telekom Srbija bio državna firma, najlakše je bilo iskoristiti je kao sredstvo sopstvenog razvoja. Činjenica je da Telekom na tržištu učestvuje sa svega 15-20%, naspram najvećeg konkurenta SBB koji u svojim rukama drži 55% tržišta, nije sprečila pravu lavinu napada zasnovanih na lažnim vestima i nelogičnim konstrukcijama u čemu je prednjačila televizija N1 koja se nalazi u vlasništvu Dragana Šolaka, osnivača i vlasnika kablovske mreže SBB, koji je svoje prve biznis korake napravio prodajući audio i video kasete 90-ih godina u Kragujevcu, a da bi, nakon niza partnerskih poduhvata sa poznatim investicionim fondovima o kojima sam malopre govorila, a kojima su upravljali američki milijarder i CIA, danas postao jedan od najimućnijih tajkuna u regionu. Stekavši moćne pozicije i još moćnije saveznike, Šolak je u fokus daljeg razvoja svojih firmi stavio i širenje medijsko-političkog uticaja, a radi eliminacije preostale konkurencije na tržištu i uspostavljanja apsolutnog monopola u jednoj od najprofitabilnijih i najbrže rastućih privrednih grana. Iako je Šolakova finansijska, pa i svaka druga moć, potiče prevashodno iz prihoda kablovskog operatera SBB, njegova poslovna imperija sastoji se od preko 100 firmi koje obavljaju međusobni finansijski promet, zahvaljujući čemu Šolak vrši optimizaciju plaćanja poreza preko povezanih lica, delimično prikriva svoje vlasništvo u nekim firmama. Kako bi plaćanje poreza na dobit sveo na minimum, suvlasnik kablovske kuće SBB Dragan Šolak kupio je pasoš te zemlje, misli se na Maltu, kroz individualni investicioni program za 650 hiljada evra. Prema informacijama koje je otkrio portal Malta tudej, Šolakovo ime se pojavljivalo i u dokumentima projekta „Malteški papiri“, gde je pomenut kao još jedan milioner koji izbegava plaćanje poreza. Projekat „Malteški papiri“ koje je vodio Evropski istraživački centar, a u kome je učestvovao i portal Malta tudej, otkrio je u kojoj meri su oni koristili malteški poreski sistem da prebace svoje profit u zemlju i plate manji porez nego što bi platili u Srbiji. Sramota jedna. Ovo je loš primer prakse. Nadam se da ćemo ovo iskoreniti, takođe, uz vašu pomoć. Izveštaj ćemo usvojiti. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Komisije za zaštitu konkurencije, podnošenje Izveštaja Narodnoj skupštini jedan je od načina zadovoljenja principa transparentnosti koji je od velike važnosti u praćenju rada ove Komisije. Osim što će se narodni poslanici danas upoznati sa mišljenjima, sa saopštenjima, sa analizama koje možemo videti u izveštaju, sa druge strane, stvaraju se uslovi za eliminisanje svake pravne nedoumice kod preduzeća u Srbiji prilikom donošenja odluka. Zahvaljujući transparentnosti u radu ove Komisije, lakše se može uočiti kakvo ponašanje od strane preduzeća je zabranjeno, odnosno koje su aktivnosti koje ugrožavaju konkurenciju. Ono što još želim da istaknem, uvek pozitivno ocenjujem kada neka institucija ili organ imaju dobar odnos sa građanima. Komisija za zaštitu konkurencije otvorila je tu telefonsku liniju, i-mejl koji je namenjen onima koji raspolažu informacijama o postojanju povrede konkurencije na tržištu. Ovakav način komunikacije sa građanima predstavlja i pomoć Komisiji, sa druge strane, koja na osnovu inicijativa i prikupljenih informacija može pokrenuti postupak ispitivanja povreda konkurencije i utvrđivati činjenice koje su relevantne u svakom konkretnom slučaju. Da se osvrnemo malo i na pregovaračko Poglavlje 8, koje se odnosi na konkurenciju. Jedno je od najsloženijih u pregovaračkom procesu. Mnogo je uslova koji moraju biti ispunjeni da bi se za građane obezbedile niže cene, bolji kvalitet roba i usluga i šira mogućnost izbora. Upravo tim uslovima bavi se Poglavlje 8, a onda dolazimo do naše obaveze da pravila usaglasimo sa pravnim tekovinama Evropske unije koja se odnose na konkurenciju i na taj način da regulišemo sporazume koji su suprotni pravilima konkurencije, da regulišemo zloupotrebu dominantnog položaja na tržištu, ali i državnu pomoć. Upravo se u ovim pitanjima i može videti velika uloga Komisije za zaštitu konkurencije. Ono što možemo iz izveštaja još da vidimo jeste da je naš zakonodavni okvir načelno u skladu sa pravnim tekovinama Evropske unije i da su podzakonski akti u velikoj meri usaglašeni sa propisima i sa smernicama Evropske komisije. Takođe vidimo da je sastanak Pododbora za unutrašnje tržište i konkurenciju bio planiran za početak juna ove godine u Briselu na kome je Komisija trebalo da predstavi svoj rad i rezultate primene propisa o zaštiti konkurencije. Pošto je ovaj izveštaj urađen i dostavljen nama ranije, odnosno pre tog sastanka bilo bi lepo da detaljnije čujemo neke zaključke sa tog sastanka, prosto da nam i prenesete svoje utiske. U svakom slučaju, ja bih u ovom trenutku podsetila na izveštaj Evropske komisije iz 2017. godine o napretku Srbije u ovoj oblasti u kome je konstatovano da su povećane aktivnosti zastupanja politike konkurencije i da je povećana implementacija u primeni prava zaštite konkurencije. U ovom zaista iscrpnom izveštaju ima dosta konkretnih primera na koji način je postupala i na koji način je reagovala Komisija za zaštitu konkurencije. Ja o tim primerima neću govoriti, jer bi mi trebalo mnogo vremena, ali ću ukazati zapravo samo na značaj našeg zajedničkog cilja, a to je zdravo konkurentno tržište na kome će odnosi između učesnika na kraju rezultirati boljim životnim standardom za naše građane. Tome svakako svi treba da težimo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Izvolite.
Samo ću kratko da ponovim još jednom. Da, ja sam bio 5. juna ove godine u Briselu. Nemamo nikakva merila, nemamo nikakve zaključke. Ministarstvo za evropske integracije dostavilo je Zapisnik sa sastanka iz Brisela. Što se tiče Komisije za zaštitu konkurencije samo su potvrdili na sastanku ono što sam ja izneo kao svoj izveštaj. Zahvaljujem. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani gospodine Obradoviću sa saradnicima, zadovoljstvo mi je da kao član Odbora za privredu, koji je već usvojio ovaj izveštaj, mogu da kažem da ćemo sigurno i mi ovde u skupštinskoj većini usvojiti jedan dobar izveštaj, posebno kada se radi o jednoj nezavisnoj instituciji koja, a to mi je opet posebno zadovoljstvo, kao i DRI deli neke nadzore koje imamo mi kao skupštinska većina i koje ima predsednik Republike Aleksandar Vučić, a to je da imamo misiju i viziju jedne bolje, bogate, razvijene Srbije. To je cilj svih nas i drago mi je da i vaše telo to isto radi. Znači, radite nezavisno, ali se starate da sve ono što je dobro bude sprovedeno i ne želim, pošto je dosta dobro rečeno o instituciji, govorim o izveštaju i o vama. No, pomenuo bih jedan deo, a to je deo koji ste od mnogo današnjih govornika čuli, a to je onaj deo medijski naš, odnosno medijske konkurencije. Digla se strahovita buka kada je „Telekom“ kao jedna velika kompanija, kao telekomunikacioni tim, kao lider ne samo naš nacionalni, nego lider na Balkanu, „Telekom“ ima svoje ispostave i u Republici Srpskoj i u Crnoj Gori i radi kvalitetno, rešio da se probudi, da ne bude uspavani div, da i na tom delu medija, odnosno medijskog angažovanja ponudi nešto više. Već dugo postoji epi televizija u „Telekomu“, preko 10 godina, no ona je nekako bila skrajnuta i ja sam se kao narodni poslanik, ne kao član Odbora za finansije i privredu, nego kao član Odbora za telekomunikacije itd. više puta sukobljavao sa stavovima i mišljenjima RATEL, onda RATEL-a, zašto je „Telekom“ zapostavljen, a zašto se kapaciteti „Telekoma“ nekome drugome daju na korišćenje besplatno. O čemu se radi? Optika „Telekomova“ je bez ikakvih ugovora, bez znaka, na kraju krajeva nije to „Telekomovo“, to je naše nacionalno dobro, to je nešto državno, davana SBB. Čak SBB nije ni pitao, nego je ulazio u naša okna, radio kako je hteo, optičke kablove, odnosno to su bakarni kablovi, bakarne kablove razvlačio sa zgrade na zgradu, koristio je bandere EPS-a i tako je stvarao imperiju. Za to vreme „Telekom“ nikako nije mogao da ponudi neku ponudu kvalitetnijeg i jeftinijeg sadržava. Nismo mogli da ponudimo šest meseci po jedan dinar, četiri meseca po jedan dinar jer non stop je bilo obaveštenje i objašnjenje – pa „Telekom“ je veliki, „Telekom“ je monopolista. Nije monopolista jer koliko dobro znamo SBB ima, odnosno početkom godine imao je negde oko milion i 800 hiljada korisnika, a „Telekom“ 700 hiljada korisnika. SBB je pokrivao 51% tržišta Srbije, a „Telekom“ 36. Ono što je frapantan podatak „Telekom“ je u velikim gradskim jezgrima kao što je Beograd, Novi Sad, Kragujevac imao manje od 10% učešća na tom polju i kada smo rešili da donesemo državi, jer „Telekom“ sve što zaradi kao državno većinski akcionarsko društvo svoj profit daje u državnu kasu. „Telekom“ je na kraju krajeva jedan veliki sponzor, donator svega i svačega, od sporskih klubova preko humanitarnih akcija itd. Od SBB niko ništa nije dobio. Čak koliko vidim ni porez se ne plaća kako treba. Kada je „Telekom“ rešio da napravi dve tri akvizicije, gde ste vi dali saglasnost da to ne remeti nikakve odnose, da ne ugrožava nezavisnosti, zaštitili ste konkurenciju, digla se velika galama i buka, zašto? Zato što ste vi 2017. godine doneli odluke i rekli – u redu, imamo tri velika operatera, jedan je „Telekom“, drugi SBB, treći „Ikom“, mogu da se spoje, tada niko reč nije pomenuo, SBB i „Ikom“, ali pod određenim uslovima i dali ste dve godine određene zabrane, čak ni povećanje cene. Znam da su povećali cenu i vi ste reagovali na to. Ne znam kakva je dalje ta procedura, ali znam da ste dali ozbiljne primedbe na taj deo. Šta sad? Te dve godine izlaze, te dve uslovljene godine pa verovatno to ih nešto mnogo boli. O čemu se još radi? „Telekom“ kao operater 10 godina ne može već da ima u svojoj ponudi Foks kanale. Zbog čega? Zato što SBB koji ne koristi APTV platformu je uzeo, reći ću lagano, licencu za emitovanje tih programa preko APTV platforme, tako da mi ne možemo da emitujemo Foksove kanale, jer oni imaju ekskluzivno pravo distribucije u našem regionu. „Telekom“ je uvek tražio po nekim povoljnim tržišnim uslovima da otkupi to pravo, kao i da otkupi pravo, ono što najviše boli sve naše građane, što ne mogu da gledaju prenose nacionalnih naših selekcija, fudbalske, košarkaške, odbojkaške itd. na nacionalnim emiterima. Zašto? Zato što je neko uzeo ekskluzivno pravo, otkupio to i umesto da ponudi nekom nacionalnom emiteru da reemituje, nije dozvolio i imamo jednu paradoksalnu situaciju da „Telekom“ emituje utakmice Lige šampiona, a sve ostalo emituje SBB. “Telekom“ je uvek tražio pod određenim ekonomskim uslovima da i on pristupi tom resursu i da možemo da emitujemo i da cela Srbija da svi ljudi mogu da dele sve informacije. Nije istina ono što tvrdi „Junajted grupa“ i N1 da bi kada bi „Telekom“ uzeo i preuzeo primat da bi to bila blokada, da ne bi izašla informacija. Ne, „Telekom“ se upravo trudi da proširi, da veći deo naših građana ima pravo na informacije. Voleo bih da vi, odnosno vi to već radite, ali pretpostavljam da pravosudni organi to ne rade, ono što je uradio vaš pandan u Sloveniji, njihova agencija je donela određene zaključke i naložila je preduzeću koje „Junajted grupa“ osnovala u Sloveniji, a tako isto preduzeće ima i u BiH, da u roku od šest meseci proda svoja prava na emitovanje tih sportskih kanala, svih 13 sportskih kanala Sport kluba, jer nepoštuju upravo ova pravila zaštite konkurencije i upravni sud ili već kako se zove Slovenije presudio je u korist agencije. Tako da mislim da će to vreme doći i kod nas, da sud sudi onako kako treba, da podržava ono što nezavisna regulatorna tela donose i da svi budemo ravnopravni. Na kraju bih vam postavio samo dva pitanja koja se tiču izveštaja. Prvo je, u Izveštaju se spominje saradnja Komisije sa drugim regulatorima i davanje mišljenja regulatornim telima kakva je ta saradnja i da li je treba proširiti? Drugo pitanje je u Izveštaju vidimo, a to mi je baš bilo interesantno, da je zakup poslovnog prostora devet evra sa PDV i u ceni ulazi zakup čišćenja, električna energija, komunalne usluge, grejanje, itd. Da li je to greška ili je to stvarno pravi podatak? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem na podršci, zahvaljujem na sugestijama. Što se tiče saradnje sa drugim regulatornim telima, vidite mi smo institucija koja radi poslove svih regulatornih tela i od kvaliteta rada regulatornih tela dosta zavisi naš kvalitet rada. Da li je to Agencija za energetiku? Da li je to REM, Narodna banka, svi drugi, znači, jednostavno moramo sarađivati međusobno i to je naš zajednički posao. Mogu da vam kažem da smo intenzivno krenuli da podižemo taj nivo saradnje. Prvo što smo krenuli, moram reći to je bila Agencija za borbu protiv korupcije i Komisija, ja ih zovem za zaštitu ponuđača, drugačije se zovu, ali to je naziv koji ja ne mogu da izbacim iz glave. U svakom slučaju, radimo, pokušavamo da to podignemo na još veći nivo, posebno smo u zadnje vreme krenuli sa Agencijom za energetiku baš zbog specifičnih stvari i to znaju kolege narodni poslanici koji su u Odboru za privredu, koji su zaduženi za to. Znači, trudimo se da zajednički podignemo taj nivo saradnje da bi bolje odradili i uradili posao za ovu državu. Što se tiče zakupa, sve je tačno, šest evra je sa PDV bez troškova, sa svim troškovima struja, voda, komunalije i održavanje devet evra sa PDB. Plaćali smo 15 evra. Državni prostor, to mi je dobro i drago bilo, mi smo na tenderu to dobili, znači objavili smo javni poziv, javila se Srpska banka i u zakupu smo kod Srpske banke. Srpska banka je u većem vlasništvu države, što je takođe dobro, ali je dobro ne samo zbog cene, dobro je zbog organizacije, zbog samog sistema organizacije prostora. Još jedna vrlo važna stvar, to je bezbednost. U kom smislu bezbednost? Bezbednost servera, bezbednost lokacije, bezbednost institucije, jer na tom prostoru ipak je bila vojska i dan danas je na prvom spratu vojska, na drugom spratu je banka, na četvrtom smo mi i deo petog smo uzeli pod zakup. Tako da smo zadovoljni, ne samo sa cenom, nego sa uslovima i zato što je to i ono što nama odgovara. Verujte mi, imamo elektronsku pisarnicu, imamo sistem bezbednosti zaštite podataka. Ozbiljna je ovo priča, posebno ako ne daj bože da iscure podaci. Znači, to je vrlo ozbiljno i mora ta bezbednost biti na ozbiljnom nivou. To možda još uvek ljudi ne shvataju naziv Komisija za zaštitu konkurencije, ali kada vi pogledate jednu instituciju, moram da se vratim na ozbiljne institucije u svetu, Evropi, kao što je, ne znam, korejska Komisija. Njihov predsednik je bio kod nas, oni imaju 700 ljudi. Ozbiljna je država, slažem se, veliki ekonomski bum su napravili, ozbiljna i jaka država ekonomski, ili na primer Ruska federalna antimonopolska služba, koja ima 4.500 ljudi. Znači, jeste velika država, ali je ozbiljna institucija i na tome se ozbiljno radilo, čak je stara oko 30 godina federalna antimonopolska služba, japanska komisija 50 godina, korejska 50. Tako da, ovakve institucije treba da postoje i moraju da budu društveno korisne i društveno odgovorne i da pokažu državi i vama, kome odgovaramo za svoj rad, da treba da postojimo. Ako mi postojimo i nezavisno smo, a ko je rekao da sedimo i sakriveno smo nezavisni, onda nema svrhe. Ja za to nisam došao na ovo mesto, ja sam došao, dobio sam mandat od vas da napravim određeni rezultat. Taj rezultat postoji i ja sam zadovoljan. Vi ćete ceniti da li je to dobro ili loše. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, otprilike koliko mi dajete vremena da mogu svoju diskusiju usaglasiti sa vremenom, odnosno koliko imam vremena? Dobro, idemo dalje. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani, hajde da kažem, gosti iz Komisije i poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja neću mnogo da govorim o izveštaju zato što su moje kolege to vrlo dobro ocenile izveštaj i dali eventualno predloge za poboljšanje nekih stvari. Dozvolite ipak da podvučem neke stvari. Kako ste i sami rekli, do 2014. godine postojala je Komisija za zaštitu konkurencije. Postojala, ali samo kao institucija i to se potpuno slažem. Bez određenog kapaciteta, to ste i vi naglasili, i ja bi voleo da su naši politički, hajde da ih nazovemo protivnici, da sučelimo mišljenja, da vidimo je li tako ili ne. Drugim rečima, nije bilo rada. Vaša Komisija je dala određene rezultate što ne znači da ne može bolje. Naravno da može, zato smo tu da dajemo određene predloge i da ocenimo određene rezultate. Drago mi je što ste uspostavili saradnju sa Vladom Republike Srbije, sa Skupštinom Republike Srbije i nadležnim skupštinskim odborima, kao i predstavnicima evropskih institucija i UN. Isto tako, posebno mi je drago što je Brisel dao dobru ocenu ovoj Komisiji, a na osnovu papira stoji da je naša Komisija jedna od najboljih u regionu. Sad dozvolite, poštovana Komisijo, da malo iz svoje struke kažem nekoliko reči o konkurenciji. Kod nas u nauci počinje konkurencija da se javlja, doneli smo određene zakone, međutim protiv te konkurencije su upravo oni kojih nema večeras ovde. Javljaju se novi ljudi sa novi idejama, novim naučnim dostignućima. Da je bilo konkurencije do 2014. godine ne bi docent Filozofskog fakulteta, Jovo Bakić danas sedeo na Filozofskom fakultetu u Beogradu. Znate zašto? Zato što je po treći put u ovom mesecu izabran za docenta. Tamo bi sedeli neki drugi ljudi da je bilo konkurencije, koji bi sedeli samo jednom kao docenti vredni, pošteni, čestiti, moralni, koji ne bi nastavu vezivali sa politikom, već bi išli kroz političke stranke. Kad smo tu, dozvolite, ja ne volim napamet da pričam, da dam nekoliko citata. Jovo Bakić, docent na Filozofskom fakultetu u Beogradu dao je za master rad temu, stoji na sajtu fakulteta, verovali ili ne, da se ne iznenadite i vi poštovani građani, citiram: „Uloga Pinka i Hepija u stvaranju i reprodukovanju kulta vođe i analiza sadržaja gostovanja Aleksandra Vučića u emisijama „Teška reč“ i „Ćirilica“.“, završen citat. Postavljam pitanje, je li se sa ovim možemo takmičiti? Jel ovo mešanje nastave u politiku? Da li možete kolege profesori univerziteta zamisliti da je ovo master rad? Da li možete kolege profesori zamisliti da ja kao profesor univerziteta, da sam dao studentima master rad temu – uloga Filozofskog fakulteta u Beogradu u stvaranju i reprodukovanju kulta neznanja, intelektualnog prostakluka, naučnog diletantizma, slučaj dr docent Jovo Bakić? Da li možete zamisliti da sam ja to dao i šta bi bilo po medijima domaćim i svetskim da sam to dao ja ili dr Vlado Orlić, dr Aleksandar Martinović i bilo koji od nas koji radimo na univerzitetu? Taj bajni docent Jovo Bakić izjavio je 17. januara gospodnje 2014. godine, verovali ili ne, citiram: „Aleksandar Vučić je izmećar Angele Merkel“, završen citat. Je li to profesor univerziteta? To je isto kao da sam ja rekao, zamislite da sam ja rekao, kao profesor univerziteta, da je doc. dr Jovo Bakić govnar Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Šta bi bilo od mene? Da li je to profesor univerziteta? To je onaj koji je po treći put izabran za docenta, kao što je i doktor Žarko Korać otišao u penziju kao docent, a ovde je narodni poslanik, samo je jednom došao, izjavio nazad tri dana da je Aleksandar Vučić diktator, a za Irineja psovao po čitavoj štampi i rekao: „Diktator ide diktatoru“. Poštovani građani Republike Srbije, ne smeta mu da ide kod drugog diktatora u Crnu Goru, radi na univerzitetu i uzima pare. Neka kaže da li je ili nije. Taj doc. doktor Jovo Bakić je 13. juna 2009. godine izjavio, citiram: „Od parlamenta napravili su štalu“, za naš parlament, „imate jednog koji muče, drugog koji bruče, ostali se smeju, to je štala, to su štetočine“, završen citat. Čak voditeljka koja je naklonjena njemu kaže: „povucite reč“, da grozote druge ne govori. Jovo Bakić je 15. januara 2015. godine izjavio, citiram: „Vučić, može povesti sa sobom i malog i slinavog“, završen citat. Da li je to profesor univerziteta? Jesu to uvrede? Ja ovde ne vređam nikoga, nego iznosim ono što su oni rekli i citiram. Ako kaže da nije ovo tačno, on i njegovi saborci, oni koji provode putujući cirkus po Republici Srbiji, ja neću ne dolaziti u ovaj parlament, nego Beogradom neću da prolazim ako kažu da nije tačno. Docent doktor Jovo Bakić je došao na Filozofski fakultet na krilima 5. oktobra, a još uvek je po treći put docent. Da je bilo konkurencije, ne bi doc. Jovo Bakić sedeo na Filozofskom fakultetu, već neki drugi ljudi čestitiji, vredniji itd. Pošto je izabran sad treći put i nije imao uslove za docenta, evo, ja mu zaista čestitam i molim ga uslove sledeći put bude imao za izbor za vanrednog profesora. Dozvolite sad da kažem, a vi se gospodo iz Komisije dobro sećate i vi poštovani narodni poslanici, a i građani Republike Srbije, glumac Nikola Kojo je 4. februara, kad su počeli ovi putujući cirkusanti 2019. godine izjavio, citiram: „Ako protesti ne uspeju, napuštam ovu zemlju“, završen citat. Gle čuda, 10. maja 2009. godine isti glumac Nikola Kojo izjavio je, citiram: „Ljudi polako shvataju da su im protest od početka iz prikrajka vodili cenzuslovci, uz pomoć raznog polusveta, polunovinara i dela studenata koji su im verovali“, završen citat. Molim gospodina glumca Koju, kao, kako on kaže, čestitog čoveka, da svoje obećanje koje je dao 4. februara 2019. godine izvrši. On je rekao da su propali zaista ovi putujući cirkusanti. Dozvolite još samo da kažem sa kim ja neću da se takmičim u ovom političkom životu, sa jednim čovekom, a to je Boško Obradović, zvani u narodu siledžija. Ja nisam izvršio, gospodo narodni poslanici, upad u Republičku izbornu komisiju i napad na članice RIK-a. Ja nisam izvršio upad u opštinu Pećince. Ja nisam, ni moje kolege narodni poslanici, izvršio napad na dr Aleksandra Martinovića na Administrativnom odboru. Ja nisam i moje kolege narodni poslanici izvršio upad u kabinet predsednice Narodne skupštine Republike Srbije gospođe Maje Gojković. Ja nisam i moje kolege narodni poslanici izvršio upad u policijsku stanicu u Guči. Ja nisam i narodni poslanici vladajuće stranke napao novinarku „Pinka“. Mi nismo pokušali izvršiti upad u REM, nego Boško Obradović. Ja nisam i moje kolege narodni poslanici iz SNS tražio streljanje predsednika Republike i predsednice Vlade i pokušaj upada u Predsedništvo Republike Srbije. Ja nisam i moje kolege poslanici iz SNS tražio od Vojske da izvrši državni udar, jer volimo svoju otadžbinu. Ja nisam i moje kolege iz SNS izvršio upad u RTS i testerama pokušali da prisilimo voditelje da odstupe od programa. Poštovani narodni poslanici, poštovana Komisijo, dok naš predsednik Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić čini nadčovečanske napore za iznalaženje dugotrajnog, pravednog i kompromisnog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu Kosovo i Metohiju, ovi iz Saveza za Srbiju, u vidu putujućeg cirkusa, lažima, poluistinama, medijskim napadima, blate predsednika Republike Aleksandra Vučića, njegovu porodicu, njegovog oca, njegovu majku, njegovog brata i poslanike SNS. Zaboravili su samo jednu stvar. Dok ga god više blate, građani Republike Srbije ga više vole. Zato što građani svoju pozitivnu energiju pretaču u njegovu ogromnu pozitivnu energiju, i obrnuto, zarad napretka i modernizacije Srbije, zarad budućnosti naše i političkih protivnika dece i zarad budućnosti naše otadžbine. Poštovana Komisijo, kako ste čuli, mi ćemo glasati za ovaj izveštaj. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi članovi Komisije za zaštitu konkurencije, kada govorimo o zaštiti konkurencije, ali i o zloupotrebi monopola u oblasti kablovskih operatera, iako je do danas predmet diskusije ostala opravdanost rešenja da kablovski operater istovremeno može biti vlasnik kanala, državi smo oduzeli to pravo, a tajkunima izgleda dozvolili da to rade. Biće interesantno da nam date odgovore na sledeća pitanja. Da li vi vidite problem u tome što je SBB kao dominantni kablovski operater, sa učešćem od najmanje 55% na našem tržištu, osnovao ne samo ekskluzivne kanale, već je potpisao i ekskluzivne ugovore sa pojedinim inostranim kanalima, sa isključivom namerom da spreči „Telekom Srbija“ da te kanale ima u svojoj ponudi. Konkretno, kada je reč o „Foksovim“ kanalima, o tome je kolega Zoran Bojanić govorio već, SBB je kupio ekskluzivna prava za tehnologiju koju ne koristi, IP-TV, sa jedinim ciljem da „Telekom Srbija“ kao korisnik te tehnologije ne može da ponudi „Foksove“ kanale gledaocima svoje televizije. Da li vam je poznata činjenica da je ustupanje proizvedenog sadržaja od strane SBB-a pod komercijalnim uslovima bilo uskraćeno samo „Telekomu“, dok je ostalim operaterima na tržištu ono bilo omogućeno, da je formiran kartel privatnih operatera koji su među sobom podelili tržište, udružili kapacitete i svi se fokusirali isključivo na napade na „Telekom“? Pri svemu tome, te iste kanale SBB je bez problema davao svim ostalim kablovskim operaterima, sem „Telekomu“. Zbog takve poslovne politike SBB-a „Telekom Srbija“ nije bio u prilici da emituje veći broj atraktivnih kanala, kao što su „Foks“, „Sport klub“, „Top kanal“ itd, za koje je ova kompanija bila zainteresovana. Da li se slažete da je ovo bio školski primer zloupotrebe dominantnog položaja na tržištu distribucije televizijskog sadržaja i da li se kao nadležna institucija na to reagovali? Ako jeste, odgovorite nam još jednom kada i kako, a ako niste – zašto? Da li je vama poznata činjenica da je SBB većinu svojih kanala registrovao u Luksemburgu, a da prodajnu reklamu obavlja u Srbiji, što je direktno kršenje zakona? Da li je vama poznato da li SBB uopšte plaća poreze državi Srbiji za preko 100.000 korisnika „Total TV-a“ iz inostranstva kojima prodaje sadržaje domaćih kanala? Javnosti to nije poznato. Iako je u javnosti podignuta histerija usmerena protiv nekakvog monopola državnog „Telekoma“, činjenice govore da na tržištu imamo monopol privatnog „SBB“ koji je stvorio medijski koncept toliko jak da može da vodi rat sa državom. Oni koriste privatnu televiziju „N1“ da napadaju konkurenta svaki dan. „N1“ se pojavio kao PR služba „SBB“. To rade i u Bosni i Hercegovini, gde su napadali regulatorno telo i „Elektroprivredu“, pa i u Hrvatskoj. Kako je moguće da je kupovina „Kopernikusa“ mnogo vrednija za „Telekom“, nego što je kupovina „SBB“ bila za fond „BS Partners“, koji je za 1,8 miliona korisnika platio 2,6 milijarde evra, što je cena iznad 1.000 evra po korisniku, 1.000 evra po korisniku? Da li je vama privuklo pažnju i izazvalo sumnju to da se iza hajke koja je bila usmerena na osporavanje i sabotiranje poslovne operacije od strateškog značaja za „Telekom“ Srbije kriju poslovni interesi kompanije „SBB“, njenog vlasnika Dragana Šolaka, ali i njegovog poslovnog partnera Dragana Đilasa? Da bi gledaocima bilo jasno, u toj kampanji dezinformacije i lažnih vesti iskorišćen je širok spektar manipulacija i izgovora za osporavanje dogovorenog posla, pa čak i onaj da „Telekom“ koji na tržištu Srbije ima 15-20% učešća pokušava, zamislite da preuzme monopol i to ispred, pored „SBB“ koji već drži 55% tržišnog učešća. Da li je to bilo realno? Podsetiću sve da je formiranje kompanije „Junajted Medija“ i akvizicijom bivše firme Dragana Đilasa „Direkt Medija“ Šolakova kompanija „Junajted Grup“ ozbiljno zakoračila u sferu produkcije televizijskog sadržaja. Kompanija „Junajted Grup“ uspela je da objedini najveće internet provajdere i operatere kablovske i satelitske televizije u bivšoj Jugoslaviji, sa preko 1,8 miliona korisnika. Među njima su: kao prva, „SBB“, najveći kablovski operater i internet provajder u Srbiji sa preko 700.000 korisnika, „Telemah“, glavni kablovski operater i internet provajder u Sloveniji i Bosni i Hercegovini, „Total TV“, prva mreža satelitske televizije u Srbiji, prisutna u šest zemalja bivše Jugoslavije, „NetTV plus“, glavni operater televizije preko interneta, „Junajted Medija“, televizijski kanali „Sport klub“, „Sinemanija“, „Ultra“, „Mini Ultra“, „Lov i ribolov“, „Kas Medija“, najveća agencija za prodaju reklamnog prostora na kablovskoj i satelitskoj televiziji, turbo-folk gigant, industrija zabave – „Grand produkcija“, sa kontrolnim paketom crnogorskog kablovskog operatera „BBM“. Otkupom 49% digitalnog dela švajcarske medijske grupacije „Ringijer“ Šolak je postao suvlasnik i najposećenijeg informativnog sajta u Srbiji „Blic.rs“. Najzad, preko povezanih firmi, Šolak je poreknuo sopstvenu regionalnu televiziju „N1“, ekskluzivnog partnera „CNN“ sa studijima u Beogradu, Zagrebu i Sarajevu. Tim kontroverznim potezom Šolakova „Junajted Grup“ objedinila je distribuciju i produkciju medijskih sadržaja. Inače, u rukovodećim strukturama regionalne medijske platforme „N1” kao zastupnik figurira slovenački državljanin Tomaž Jeločnik, direktor firme „BL Medija Grup Limited“, sa britanskih Devičanskih ostrva, čiji je stvarni vlasnik lično Dragan Šolak. Grupa je još 2015. godine vlasnik slovenačkog „Tušmobila“, što je prvi put tada bilo da kablovski operater preuzme operatera mobilne telefonije. Od 2017. vlasnik najgledanijeg hrvatskog kanala „TV Nova“, čiji je večernji dnevnik najgledanija emisija u Hrvatskoj, kao i „Pop TV“, čiji je Dnevnik 24 UR vodeći slovenački informativni program. Za sve to vreme „Junajted Grup“ nastavlja da proširuje svoje aktivnosti na fiksnu i mobilnu telefoniju i da guta konkurente kao što su „BHB“, „Kejbl TV“ Bosna i Hercegovina, „M Kabl“ Crna Gora, „IKOM“ Srbija itd. U toku 2018. godine „Junajted Medija“ dobija dozvolu Komisije za zaštitu konkurencije za kupovinu 100% udela u nekadašnjoj kompaniji Dragana Đilasa „Direkt Medija“ na tržištima Srbije, Crne Gore, Makedonije i Albanije, što je uključivalo i odobrenje kompaniji „Direkt Medija“ za kupovinu televizijskih stanica „Pink BiH“, „Pink Crna Gora“. Tim potezom „Junajted Grup“ je ozbiljno zakoračila u sferu produkcije televizijskog sadržaja. Krajnji cilj jeste uspostavljanje apsolutnog monopola na tržištu, u kome bi „SBB“ bio dominantan tržišni igrač sa udelom od preko 90% na tržištu telekomunikacija, medija i njihove distribucije. Meni je stvarno interesantno da čujem kako komentarišete ove navode. Hvala.
Reč ima gospodin Obradović. Izvolite.
Krenuću od ovog dela što smo rekli vezano za distribuciju kanala, taj deo je u nadležnosti više regulatora, među njima smo i mi. Znači, posvetićemo se ovom poslu, posebno sa RATEL-om i REM-om, to je što se tiče ekskluzivne distribucije kanala. Znači, to je jedan ozbiljan posao, RATEL je ima učesnike sa značajnom tržišnim učešćem i oni su to učešće skinuli. Znači, pustili su van kontrole, čini mi se da su to uradili 2018. godine, ili 2017. godine, proverićemo. Što se tiče ovog drugog dela, odnosno ovog dela što se tiče kupovine medijskog prostora, da, mi smo odobrili da „SBB“ kupi „Dajrekt mediju“, ali to je bila uslovna transakcija, a da „Dajrekt medija“ kupi Pink Crna Gora, Pink Bosna i tu je bilo oko 20% tržišnog učešća „Dajrekt medije“ tako da na tom prostoru oglašavanja oni nemaju više, odnosno oni imaju negde oko 20% , 25% tržišta. To nije opasno. Znači, „SBB“ dominantan ako se ne varam na tržištu distribucije medijskog sadržaja, odnosno on je u ovom delu kablovskog operatera. Međutim, mi imamo na internet delu, znači, ono što je internet tu imamo prednost Telekoma i Telekom je tu mnogo jači od „SBB-a“. Tako da mi nemamo problem, vi vidite sada kada gledamo cenu paketa, imamo Telekom, imamo „SBB“, mi vidimo da je sada ozbiljna tržišna utakmica. Znači, kolega čini mi se da poznaje ovaj deo, da se tu slaže. Znači, ovaj deo što se tiče, ovde gde su bile uslovljene transakcije, kad je „Dajrekt medija“ kupila ovo što se zove Pink BiH, Pink Crna Gora, a ovo što se zove kablovski operater to je tačno i to ste u pravu. Ono što smo mi odobrili na ovom delu to je bilo oko 20%, 25% tržišnog učešća, to nije opasno. Mi imamo konkurente u tom delu, čak vidim sa 19% konkurenti su „Medija pul“, „Medija haus“ sa 11%, „Medija pul“ 19%, „Medija džob“ 7% i „Punlik MMS“ 6% tržišnog učešća. Tako da tu nismo videli nikakav problem u ovom delu, a kažem kablovski operater, to je bio jedan dugoročni proces koji smo mi sa ovim delom kada je IKOM urađen, mi smo rekli da se, čini mi se, sa 697 ulaza ili zgrada prodato, i kupio je to „BeotelNet“, ako se ne varam, a mislim da nisam pogrešio. Tako da mi kada smo odobravali Telekomove koncentracije imali smo to u vidu. Telekom ima taj deo snage što se tiče interneta, ima tu snagu fiksne telefonije, ali to je normalno, oni su imali telefoniju zato je bio dominantan na fiksnoj telefoniji, internetu i ono što je važno, a to je da smo imali to u vidu kada smo odobravali Telekom. Evo sada, čini mi se, da smo sad pre neki dan poslednju Telekomovu koncentraciju odobrili i mi tu ne vidimo ništa sporno što se tiče ovog dela Telekoma. Tako kada pogledate ponude, lično sam išao da vidim te ponude, u ovom slučaju kao građanin, video sam da su te ponude konkurentne, odnosno da sada ono što je kolega narodni poslanik rekao pre vas, da sada Telekom ima mogućnost da parira u tom delu. Što se tiče kanala ovo što ste pomenuli, tu zbilja moramo da sednemo, sa RATEL-om i REM-om i da to pogledamo, da li je ekskluzivna distribucija, da li potpada pod našu nadležnost ili pod nadležnost drugih regulatora. Komplikovana je situacija tako da moramo to zajedno da uradimo.
Izvolite kolega Đokiću, pravo na repliku.
Samo kratko potpitanje. Da li ste i kako zaštitili Telekom kada je izvršio akviziciju Kopernikusa i kada je bio napadnut i osporavan kod konkurencije?
Izvolite gospodine Obradoviću.
Ja sam potpisao rešenje, ne mogu da štitim nikoga kad potpišem rešenje. Rešenje je pravosnažno. Bila je tužba na sudsko na naše rešenje, sud je odbacio tu tužbu. Mislim da je čak i konačno, ali imali smo više tužbi pravo da vam kažem po osnovu, više, čak možda desetak tužbi po odobrenim koncentracijama, konkretno na Telekom. Ja potpišem rešenje, ako je u skraćenom postupku ja odgovaram, a ako je u ispitnom, onda savet glasa o tome. Znači, ovo što sam ja potpisao ja sam potpisao rešenje i iza toga stojim, kao neko ko stoji iza toga, a sud je odbacio tužbu, tako da imamo desetak tužbi. Mislim da je rešeno više od pola.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem gospodine Arsiću, uvaženi predstavnici Komisije za zaštitu konkurencije, dame i gospodo narodni poslanici, pa i današnja rasprava je veoma iscrpna kada je reč o Izveštaju o radu Komisije za zaštitu konkurencije. Isto kao i juče kada smo razmatrali Izveštaj Fiskalnog saveta i pre dva dana kada je bio Izveštaj DRI i mislim da je to dobra praksa i da značajno doprinosi podizanju svesti o ulozi i značaju nezavisnih kontrolnih tela, u ovom slučaju Komisije za zaštitu konkurencije. Ono što nije dobro, to što i današnja sednica prolazi bez prisustva dela poslanika opozicije, koji nemaju osećaj odgovornosti da treba da uzmu učešća u ovoj raspravi, a u ostalom oni su i evo tokom cele ove godine pokazali da ih ne interesuju ni izveštaj nezavisnih tela, ni ekonomske teme, ni rasprava o KiM, ni Vojvodina, ni Beograd, ni Tijanin zakon, ni mnogi drugi zakoni koji su bili na dnevnom redu Narodne skupštine. Kažu, zašto ne usvajate izveštaje nezavisnih tela? Zašto ne dolaze izveštaji nezavisnih tela u Skupštinu. Onda se zakaže redovnim putem, dođu na dnevni red izveštaji nezavisnih tela, a oni ne dođu na sednicu. Kažu, kada će biti sednica o KiM? Onda se zakaže sednica o KiM i uzgred baš njih briga za KiM. Onda se zakaže sednica na čijem dnevnom redu je bila situacija na KiM, a oni ne dođu. Kažu, zašto ne usvojite Tijanin zakon? Zakaže se sednica o Tijaninom zakonu, oni naravno ne dođu. Hajde dogovorite se ljudi jednom sami sa sobom. Još kažu, pazite imaju hrabrosti da to izgovore. Ne postoji ni jedna tema koja će nas naterati da se vratimo u Skupštinu Srbije. To je rekla Marinika Tepić, mislim. To govori i Boško Obradović u onim retkim prilikama kada nije u američkoj ambasadi, pošto je poslednje vreme svaki dan u američkoj ambasadi, e pa u tim retkim trenucima kada nije, on kaže da ne postoji ni jedna tema koja će njih naterati da se vrate u Skupštinu. E sa takvim hrabrim ljudima mi ovde imamo posla. To me podseti na izreku, parafraziraću, nisu oni hrabri zato što se ničega ne boje već zato što se ničega ne stide. Kada je reč o Draganu Đilasu koji je šef tog dela opozicije koja bojkotuje rad parlamenta. Mislim da znam zašto ga ne zanima Izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije. Komisije za zaštitu konkurencije je po prirodi stvari antimonopolska komisija. Pa, kako očekivati od Dragana Đilasa, koji je svo svoje bogatstvo stekao upravo putem monopola, da podrži Izveštaj o radu antimonopolske komisije. Svi znaju da je on imao apsolutni monopol nad medijskim oglašavanjem u Srbiji i to monopol koji je ostvaren isključivo političkim sredstvima i političkim pritiscima, političkim uticajem Dajrekt medija i sve ostale kompanije i mnogo poslanici su i govorili danas na tu temu, koje su desetine i stotine miliona evra zarađivale upravo putem monopola. Da ne pričamo o medijskom mraku koji je bio direktna posledica toga, koji je bio direktna posledica njegove vlasti, medijski mrak i cenzura. To su bili produkti njihove vlasti. Uvede monopol, ja se obogatim, zavedem medijski mrak i cenzuru, da ne pričamo o „velikom bratu“ i svemu ostalom. A onda su pali sa vlasti, pare se potrošile, pa ajmo Jovo nanovo, pri tom ne mislim na Jovu Bakića, nego na narodnu izreku Jovo nanovo. Sad bi da se vrate na vlast pa da zajedno sa onim njegovim Šolakom opet zavode monopole, da opet pune svoje džepove i da građani Srbije siromaše kao što su siromašili u godinama kada su oni vladali. E taj film neće gledati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, mi čitavog dana govorimo na temu zašto je važno voditi računa o adekvatnom odnosu prema pitanju konkurencije. Čuli ste, poštovani predstavnici Komisije sijaset, rekao bih, veoma ubedljivih primera. Mnogi od njih, tačno je, tiču se i to sa dobrim razlogom tiču onoga što rade Dajrekt medija, Dragan Šolak, Dragan Đilas. Ne samo u sferi kablovskog prenosa i onog nivoa koji ste pročitali sada, a tiče se neposredno udela na tržištu marketinga, nego i zbog svih onih stvari koje su, mi to imamo crno na belo, poznate kao činjenično utvrđeno stanje iz ne tako davne prošlosti naše zemlje. Evo, malopre je par reči rekao i gospodin Marković. Te stvari su važne. Dakle da se razumemo, one nisu pitanje političkog odnosa, i baš nikakve veze nemaju sa tim što mi znamo, a evo ovih dana je i to potvrđeno što se kaže neposredno, potvrđeno iz prve ruke, da ti ljudi imaju problem političkog obračuna sa nama, Aleksandrom Vučićem, SNS, pričam o potvrdi koju smo dobili iz jedne od njihovih televizija, verovatno ste i to videli ovih dana. Pokazalo se da postoje crno na belo, instrukcije za njihove novinare koje dolaze od urednika. Šolaka, Ćosića, nije bitno koga, ali dolaze od urednika na koji način da se politički obračunavaju sa ljudima iz SNS i to smo utvrdili tako što je, čini mi se, neko od tih njihovih novinara, čovek prosto više ne može da živi sa tim da se taj nivo ne profesionalnog odnosa diktira ljudima, da se to primenjuje svakoga dana, na svakoj mogućoj i nemogućoj temi i onda je tu informaciju podelio sa javnošću. Dakle, nije to suština stvari, mi to znamo. Na ovaj način je samo javnost dobila neposrednu potvrdu, ali da je to tako, to je opšte poznata stvar. Ono što je bitno i što nas motiviše da ovim stvarima govorimo je neposredna šteta za građane ove zemlje, a velike zloupotrebe kada se ne vodi računa o odgovarajućem odnosu političkih zloupotreba i tržišta, te štete mogu da budu ogromnih dimenzija. Gospodin Marković je temu započeo. Ja ću vas sve, u narednih nekoliko minuta vratiti na 2011. godinu. Najpre, jedan tekst koji govori o političkim drugovima, kako je to navedeno, a zasnovan je na podacima objavljenim 2008. i 2009. godine. Pazite sada, kreće priča o udelu, u poslovnom prihodu na tržištu reklama Srbije. Ne govorimo mi više o nivou od 25% za neku firmu, koju ste pomenuli vi, gospodine predsedniče, 2003. godine, Dragan Đilas 25% udeo u tržištu. A, onda šta se dešava? Godine 2004. karte se političke mešaju i dele iznova jednu dosovsku Vladu, zamenjuje druga, Boris Tadić postaje predsednik Srbije i sa sobom u prvi plan dovodi Dragana Đilasa i prateći sastav. Godine 2004. udeo u poslovnom prihodu na tržištu reklama Srbije, Dragan Đilas - 63%. Godine 2005. - 68%, 2006. godine - 72%, 2007. godine – 78%. I, tada su objavljeni podaci da su Đilasove firme zabeležile na nivou četiri godine povećanje dobiti od 800% poslovnog prihoda od 2300%, naravno jasni i nedvosmisleno na osnovu zloupotrebe političkih pozicija. I, to više nije reč o navodima o kojima špekuliše štampa. Iste godine dobijamo potvrdu u formi jednog zvaničnog izveštaja i na taj izveštaj želeo sam da ponovo podsetim sve nas. Izveštaj nosi naslov - Izveštaj o pritiscima i kontroli medija u Srbiji. Taj izveštaj na ovu temu kaže nekoliko stvari. Prvo, da preko svojih agencija Dragan Đilas kontroliše zakup najvećeg dela reklamnog prostora na nacionalnim i regionalnim televizijama u Srbiji, što objašnjava kasnije. Ali, pre tog objašnjenja napominje šta to znači i kako se formira ta šteta. Pa kaže da je na osnovu podataka dobijenih od Trezora Narodne banke utvrđeno da štamparija koja je članica "Multikom grup" kompanije Dragana Đilasa ostvaruje direktnu poslovnu saradnju sa državnim institucijama, firma čiji je vlasnik čovek koji se nalazi na najvećim mogućim političkim i državnim funkcijama u zemlji, republika, grad, bilo je samo pitanje trenutka gde se nalazio kada, ali on se na tim pozicijama nalazio. Taj izveštaj kaže da među tim institucijama sa kojima poslovno sarađuje ima onih koji se finansiraju iz budžeta grada Beograda, a mi pričamo o čoveku koji je bio i gradonačelnik, ta firma pruža usluge Skupštini grada Beograda, gradskoj opštini Novi Beograd, većini beogradskih pozorišta, Turističkoj organizaciji grada Beograda, Biblioteci grada Beograda, Kulturnom centru, Domu omladine, Domu zdravlja Rakovica, Istorijskom muzeju, Pedagoškom muzeju, Narodnom muzeju, Muzeju istorije Jugoslavije, itd. Firma, još jednom, koja je u vlasništvu čoveka koji se nalazi ili na mestu ministra ili na mestu direktora kancelarije predsednika Republike ili na mestu gradonačelnika, koja, uzgred budi rečeno, je direktno zaslužna, da tako kažem, kao produkcijska kuća, za sledeće programske sadržaje: Velikog brata, to ste čuli, ali da se podsetimo još i drugih: "48 sati svadba", "Sve za ljubav", "Menjam ženu" i ostali rijaliti programi kojih se, naravno, danas groze lično Dragan Đilas, ali i, čini mi se, drugi zaslužni radnici za prodor ovakvih sadržaja na naše medijsko nebo, poput gospođe Vojtehovski, ona je ove stvari lično promovisala, zastupala i branila u sijaset prilika i svi drugi, znate koliko se ovi današnji saveznici Dragana Đilasa svi redom groze rijaliti programa. Ali, nije tu kraj svih problema. Na koji način se to sve odrazilo tih nekad 68, nekad 72, nekad 78 posto udela u tržištu reklamnog prostora? Isti ovaj izveštaj u onom svom delu gde se bavi javnim servisom kaže sledeće: "Neke kompanije su od strane RTS-a bile isplaćene ne u novcu, već u sekundama za ostvarenu saradnju, a onda te sekunde reklamnih termina - sada vam čitam navod direktno - su bili prinuđeni da prodaju ne po tržišnim cenama, ne po cenama koje su bile javno objavljene od strane RTS, već su bili prinuđeni da ih prodaju po desetostruko, citiram vam, manjim cenama". Kome? Onim firmama koje su se bavile trgovinom tim reklamnim sekundama dalje. I ovde kaže - reč je o firmama iza kojih je stajao Dragan Đilas i njegov "Emošon" - svadbe, žene i ostalo. Dakle, na taj način se vršila zloupotreba i na taj način je neko zarađivao, još jednom, zahvaljujući političkoj poziciji i monopolu, zaradu puta 10, na koju su bili primorani svi koji su želeli da na bilo koji način poslovno sarađuju. U isto vreme, uzgred budi rečeno, on nije bio plaćen sekundama, nego je bio plaćen novcem, i to odličnim novcem. Kažu da je za svaku od epizoda koje je uspevao da plasira od tih svojih obrazovnih programa dobijao otprilike 13 hiljada evra, što je bio rekord svih rekorda, po epizodi, od strane istog tog RTS-a. Ovaj izveštaj iz kog sam vam navode sada pročitao objavljen je 19. septembra 2011. godine. Potpisuje ga Savet za borbu protiv korupcije. Ovaj izveštaj potpisala je, i lično prezentovala, Verica Barać. Od tada do dana današnjeg od ovih navoda odbrane nema, ovo da opovrgne. Mislim da nije ni pokušao, zato što zna da je besmisleno da pokuša, niko od ljudi koji su pomenuti u ovom izveštaju. To su opasnosti na koje je naša dužnost da ukazujemo, da se ovakve stvari ne dešavaju više, da se ovakve brutalne zloupotrebe više nikada ne ponove. Što se tiče vašeg posla, poštovana gospodo, u onom domenu koji se tiče zaštite društva od potencijalne pojave ovakvih stvari, mi ga, to ste uostalom danas čuli, smatramo jako dobrim. Smatramo da obavljate dobar posao. Vaš godišnji izveštaj smatramo korektnim i ja želim da vama uputim jedno pitanje i da vam uputim jednu poruku na samom kraju. Pitanje će biti isto ono koje sam postavio i predstavnicima Državne revizorske institucije pre dva dana, predstavnicima Fiskalnog saveta juče. Dakle, pružam priliku vama da pred javnošću koja ovo prati kažete kakav je vaš utisak, vaša lična ocena, apsolutno na osnovu onoga kako sami osećate da je ispravno, na temu vašeg odnosa, odnosa vaše institucije i Narodne skupštine? Ne bilo koje stranke, već Narodne skupštine kao institucije u tekućem sazivu. Važno je da to javnost čuje. I poruka na samom kraju, potvrda, dakle, svega onoga što su rekle druge kolege narodni poslanici - mi ćemo, nezavisno od toga kakav je vaš odgovor za ovaj izveštaj glasati. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Obradović. Izvolite.
Sada ću morati da budem pristrasan. Voleo bih da mi je to pitanje postavio neko drugi, ali, evo, pošto ste vi, odgovoriću. Moj odnos sa Narodnom skupštinom od kad ste nam dali ovaj mandat, od 2014. godine, je takav da smo mi unapredili taj odnos zato što tog odnosa kvalitetnog nije bilo kada sam ja došao, i ne sa Narodnom skupštinom, nego i sa Vladom i sa drugim državnim institucijama. Znate, ja mislim da je to na jednom ne dobrom, nego na jednom odličnom nivou. Zašto sam sada pristrasan? Zato što kada ste nam god uputili vi lično zahtev za određenu pomoć za informacije vezano za vašu ulogu koju imate u ovom pregovaračkom poglavlju, automatski smo se brzo spremili da odgovorimo, a vi ste nam se svaki put zahvalili. Znači, vi ste se nama zahvaljivali, premda niste morali i niste trebali, s obzirom da vi vršite nadzor nad našim radom i da je naša obaveza da vam dostavljamo informacije, tako da zato je taj odnos odličan. Kažem, bolje da mi je neko drugi postavio pitanje. Sada sam pristrasan, jer ste vi bili taj koji je uvek napisao pismo u kome se zahvaljujete za pomoć, podršku i sve informacije koje smo dostavili za vaše razgovore koje ste imali na međunarodnim skupovima. Mislim da sam bio jasan.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Jedna rečenica svega. Da, gospodine predsedniče, reč je konkretno o parlamentarnom Odboru za stabilizaciju i pridruživanje i nije pitanje kurtoazije. Taj odbor zaista ima potrebu da dobro sarađuje i sa nadležnim ministarstvima, ali i sa različitim nezavisnim institucijama. Svaki put mi dobijamo značajnu pomoć od strane svih onih kojima se obraćamo i svaki put osećamo potrebu da na tom korektnom odnosu i zahvalimo. Smatram da je to svojevrstan pokazatelj poštovanja koji Narodna skupština kao institucija, jer to je parlamentarni odbor, ima za sve nezavisne državne institucije, organe, tela, ali bilo mi je važno da pružimo priliku svakome ko ovih dana, i ne samo ovih dana, dolazi u Narodnu skupštinu da svoje lično viđenje tog odnosa saopšti građanima Srbije. Poznati su vam razlozi. Ne tako retko mi smo optuženi, smatram nepravedno, da ne postoji odgovarajući odnos i odgovarajuća saradnja između Narodne skupštine i drugih aktera u društvu i zato je važno da građani Srbije čuju kako vi i vaše kolege vidite taj odnos, što smatrate da je taj odnos više nego korektan, da je pozitivan. Drago mi je što sam čuo i drago mi je što su to čuli građani Srbije. Još jednom, mi se kao poslanička grupa, sada govorim u ime svojih kolega, nadamo da ćemo tu vrstu tako dobrog odnosa imati u budućnosti.
Izvolite, gospodine Obradović.
Bilo kakvo pitanje, bilo koji poslanik da se obratio, Komisija je odgovorila. Znači, bez obzira da li su to bili resorni odbori, Odbor za poljoprivredu, Odbor za privredu, znači, svaki poslanik koji je uputio pitanje Komisiji, koje smo mi dobili, svaki odgovor je poslat, ono što smo mogli da odgovorimo i što je bilo u našoj moći, tako i u buduće. Ponovo kažem, zbilja sam zadovoljan i zato sam i na početku svog govora rekao da mi je drago što je to i podrška. Znači, vi vršite nadzor i to je u redu. Mi smo odgovorni za svoj rad vama. Svako pitanje je dobro došlo. Nismo sve stigli. Naš posao zavisi mnogo i od regulatora. Znači, mi ćemo isto kvalitetno odraditi posao koliko regulator bude, hajde da kažem, zajednički radio sa nama. U svakom slučaju, zahvalio bih se Administrativnom odboru koji je zbilja nam pomogao. Ne bi mi imali ovakve kapacitete da nije bilo Administrativnog odbora. Imali su ljudi razumevanja, saslušali su naše razloge i uvek su ispoštovali naše razloge. Znači, razumeli su da su ti razlozi bili opravdani, zato imamo administrativne institucionalne kapacitete i zato smo tu gde jesmo. Takođe, Odbor za privredu, naš matični odbor uvek je imao razumevanja i kada je trebalo se konsultovati za saradnju sa drugim regulatorima Odbor nam je pomagao u tom polju. Tako da, i pojedinačno i kao odbori mislim da je ovo na boljem nivou nego što sam ja mislio da može da bude. Baš zbog toga, zbog vašeg odnosa koji ste sad rekli da je to pismo bilo pismo zahvalnosti iz jednog korektnog ponašanja, ali moje insistiranje kada god dobijemo od Skupštine nešto da to bude automatski i odgovoreno. Tako da, hvala još jednom.
Reč ima koleginica Snežana Petrović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Na kraju kao ovlašćenom predstavniku predlagača ovog akta, odnosno izveštaja o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2018. godinu i kao predsedniku Odbora koji je izveštaj razmotrio pre današnje plenumske rasprave, dakle ističem pohvalu za današnju konstruktivnu raspravu i izraženo poštovanje u različitostima sa jednim zajedničkim imeniteljem, a to je da li ekonomski i privredni rast i razvoj, odnosno sveukupni napredak Srbije i svih naših građana koji u njoj žive. Današnja rasprava iznedrila je pitanja, pohvale i mnoge konstruktivne predloge. Želim ovom prilikom da podsetim na izlaganje jednog od kolege koji je ukazao na značaj visoko stručnih instituta i angažovanje mladih u njima. Gospodine Arsiću, setite se naše nedavne posete Narodnoj Republici Kini kada smo u razgovoru sa našim domaćinima čuli da su mnoge sorte voća sa ovog podneblja uspešno razvili u svojoj zemlji zahvaljujući našem Institutu za voćarstvo iz Novog Sada. Setite se samo kako smo se mi u delegaciji osetili dobro. Imajući to u vidu, kao i politiku naše Vlade, predsednika Aleksandra Vučića, te planove i prioritete kojima se naša Vlada bavi, jednako kao i otvorenost kada je u pitanju naših građana i naše države, duboko verujem da će i ova ideja naići na razumevanje i biti prihvaćena, jer su nama stručni instituti potrebni, potrebni su nam i naši mladi. Duboko verujem da će se ta ideja prihvatiti, bez obzira sa koje strane i od koje poslaničke grupe ili poslanika ona došla, sve to iz razloga zato što je to u interesu naše zemlje i naših građana koji su uručili nedvosmisleno poverenje našem predsedniku Vučiću i Vladi Republike Srbije. Dalje, predsedniče Komisije i članovi Saveta komisije, bilo je danas dosta pitanja na koja ste odgovarali i odgovorili, ali bilo je i mnogo više pohvala koje je lako i lepo primiti. Tako i treba, jer ste ih zaslužili i ja se tim pohvalama još jednom pridružujem. Bilo je i kritika. No, naravno, one konstruktivne kritike treba prihvatiti. To svaki razuman čovek čini. Bilo je i onih drugih kritika, a njih prihvatite kao dodatni motiv u vašem daljem radu za još bolje rezultate. Na kraju, želim da kažem i da je današnja rasprava dodatno doprinela autoritetu i integritetu Komisije i svih vas pojedinačno, kao i svih zaposlenih u Komisiji. Danas vas je gledala i slušala, mogu reći, skoro cela Srbija. Vaš uticaj, odnosno uticaj Komisije raste, ali će nakon današnjeg dana dodatno porasti, a to vas obavezuje, jednako kao i vaši rezultati. Podigli ste lestvicu, podigli ste standarde i potpuno je prirodno da u narednim godinama od vas očekujemo sve više i više, odnosno sve bolje i bolje rezultate. Lično verujem da ste stručni, da ste sposobni, da vi to možete. Na kraju, predsedniče Saveta, predsedniče Komisije i članovi Saveta, čestitam na današnjem izlaganju i želi, vam puno uspeha u daljem radu, a vas drage koleginice i kolege pozivam da zajedno u danu za glasanje podržimo ovaj izveštaj u interesu Srbije i naših građana. Hvala svima.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Pošto se niko ne javlja, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika zaključujem jedinstveni pretres. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak 21. jun 2019. godine, sa početkom u 10,00 časova kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Dvadeset četvrte posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Zahvaljujem svima na saradnji. (Sednica je u 18 časova i 15 minuta)