Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda, postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Po Poslovniku, Srđan Milivojević.
Mislim da niste pravilno utvrdili kvorum. Pošto mi ovde vidimo izveštaj, piše da je u sali bilo 125. Sada sam se ubacio kao 126-i da bih reklamirao povredu Poslovnika, ali bilo je 125 poslanika. Molim da ponovo utvrdite kvorum.
Čuo se signal, a da ne bi bilo sumnje, molim vas da ubacite svoje elektronske kartice. Imamo kvorum. Znači, u sali je prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno prisutna je većina od ukupnog broja narodnih poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Gospodine Milivojeviću, da završimo ovo otvaranje, pa ću vam dati reč. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje sledeći narodni poslanik: Vuk Jeremić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Lazara Krstića, ministra finansija pozvao da sednici prisustvuju i Nikša Vušurović, dežurni sekretar u Ministarstvu finansija i Zlatko Milikić, pomoćnik ministra finansija. Saglasno članu 195. stav 2. i članu 77. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, izuzetno za ponedeljak, dakle, mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Izvolite, gospodine Milivojeviću.
Poštovani predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika član 88. koji se tiče radnog vremena i početka rada. Kao što znate, na poslednjoj sednici u ovom sazivu, jednoj od poslednjih svakako, očekivao sam da počnemo da radimo na vreme. Nažalost, ovaj skupštinski saziv ostaće upamćen po tome da poslednju sednicu u ovom sazivu nije u stanju da počne na vreme, kasni se više od pola sata. Mislim da je to stvarno neprimereno. Očekivao sam da na našem rastanku danas, kada imamo jednu od poslednjih sednica u ovom sazivu, makar počnemo na vreme i pokažemo da eto na kraju mandata ispravljamo neke greške iz prethodnog perioda, ali imalo je očekivanja i očekivanja građana su izneverena.
Slažem se da je potrebno da počnemo na vreme, kako je utvrđeno Poslovnikom. Međutim, mogu samo da odgovorim na ono što je više puta rečeno prilikom povrede Poslovnika ovog tipa, da su narodni poslanici koji su u sali po Poslovniku obavezni da se identifikuju i da ubace kartice. Međutim, veliki deo poslanika to nije učinio i to je jedan od razloga zbog čega smo kasnili u radu. Idemo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Dostavljeni su vam zapisnici Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 1, 2, 10, 16, 17, 22, 23, 24, 29. i 31. oktobra 2013. godine i Zapisnik Osme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 2. decembra 2013. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 1, 2, 10, 16, 17, 22, 23, 24, 29. i 31. oktobra 2013. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 119, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 33, od ukupno prisutna 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 1, 2, 10, 16, 17, 22, 23, 24, 29. i 31. oktobra 2013. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik Osme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 2. decembra 2013. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 19, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Osme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 2. decembra 2013. godine. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Nebojša Zelenović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o ostvarivanju prava na zdravstvenu zaštitu lica čija je zdravstvena zaštita potrebna u vezi sa sprečavanjem, suzbijanjem, ranijim otkrivanjem i lečenjem bolesti od većeg socijalno-medicinskog značaja, koji je podneo Narodnoj skupštini 4. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podneo Narodnoj skupštini 5. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 136, od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Visoki savet sudstva predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 161, od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru člana Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, koji je podneo Narodnoj skupštini 17. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala – 34 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 37 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnim službenicima, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 160 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o opštem i upravnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala – 162 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao – 161 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 158 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima („Službenim glasnik RS“, broj 119/12), koji je podneo Narodnoj skupštini 19. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – dva, uzdržanih – nema, nisu glasala – 33 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 195. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju i predloga autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima, tačke 1. i 2. predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik Zoran Babić želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 124, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 38 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 38 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, koji je podnela Vlada; 2. Predlog autentičnog tumačenja odredbi član 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima, koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine; 3. Predlog odluke o izboru člana Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz dnevnog reda pod tačkama 1. i 2, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave, za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmernom broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, koji vam je u prilogu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodni poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 195. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju i Predlogu autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima („Službenim glasnik RS“, broj 119/12). Da li predstavnici predlagača, Lazar Krstić, ministar finansija i narodni poslanik Biljana Pantić Pilja, član Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, žele reč? Reč ima ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Hvala. Neću previše zadržavati. Mislim da je ovde suština jasna. U zakonu o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju menjamo, imamo tri člana. Prvi se odnosi na liberalizaciju tržišta reosiguranja, za rizike osiguranja imovine od elementarnih nepogoda, što je nešto što je u skladu sa svim što smo ranije pregovarali u vezi sa pristupom Svetskoj trgovinskoj organizaciji, što je u skladu sa zajmovima na koje smo se obavezali i uzeli od Svetske banke, još početkom 2012. godine, samo je legislativa možda malo kasnila za tim i ovim mi omogućavamo nešto što u većini drugih zemalja inače postoji, a što bi nam bila i zakonska obaveza, u skladu je sa nekim postupcima koje smo već preuzeli, kao što je uzimanje zajma od Svetske banke za konstituisanje zajedničke firme sa zemljama iz regiona, Evropa RE. Drugi član se odnosi na pomeranje roka. Kao što znate, novi zakon o osiguranju je u pripremi, NBS priprema taj zakon. On bi trebao da se nađe pred parlamentom u prvoj polovini 2014. godine. Namera je bila da to bude ove godine. Međutim, zbog produženih konsultacija sa činiocima na tržištu, prevashodno sa osiguravajućim kućama koje posluju kod nas i produžene javne rasprave, taj nacrt je još uvek u izradi, može se reći u fazi javne rasprave, i zbog toga pomeramo ovaj rok sa 31. decembra 2013. godine na 31. decembar 2014, da bismo izbegli pravni vakum. Član 3. stupa na snagu osam dana od datuma objavljivanja, što je neka standardna procedura. Kada smo ga podneli 18. decembra, to je izgledalo moguće. Međutim, zbog dinamike zakazivanja sednice ovo će biti promenjeno amandmanom. Već je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo podneo amandman na to i biće promenjeno ili ćemo u krajnjoj liniji mi to učiniti, kako bi stupio na snagu pre 31. decembra, odnosno pre kraja godine. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima Srđan Miković. Izvolite.
Javljam se u vezi jedne male intervencije pošto je rečeno nešto što nije istina. Bilo je govora na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo i mi smo na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvu ukazali da je apsolutno rok od osam dana neprimeren, jer jedino kada bi danas bio objavljen zakon, tada bi ovaj zakon imao smisla. U protivnom bi trebao da se skrati taj rok u vezi stupanja na snagu, jer ukoliko zakon bude objavljen 24. ili 25, 1. januara bi svi bili u docnji. To smo ukazali na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Ja sam lično kao narodni poslanik podneo amandman da zakon stupi na snagu narednog dana, ali sam Odbor, pošto nije matični odbor u ovoj oblasti, ne može da podnosi amandman, osim samo da oceni i da ukaže na određenu nejasnoću. U tom smislu, kao zamenik predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i ovlašćen po ovoj tački dnevnog reda, ukazujem na ovu nejasnoću, odnosno na nešto što bi trebalo u narednom periodu da bude korigovano. Očekujem da na plenarnoj sednici to bude i prihvaćeno. Hvala.
Hvala. Da li narodni poslanik Biljana Pantić Pilja želi reč? (Ne.) Samo da informišem narodne poslanike. Predviđeno je, a u međuvremenu će se potvrditi, da u četvrtak imamo postavljanje pitanja Vladi od 16,00 časova. Glasanje bi u tom slučaju po ovom dnevnom redu bilo u 19,00 časova. U tom smislu, molim vas da to imate u vidu, da se organizujemo i da se tako ponašamo. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege i koleginice, danas kao prvu tačku ove objedinjene rasprave imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, i to sa predlogom da se isti donese po hitnom postupku. Kao što je i sam ministar finansija rekao, ovim predlogom predložena su tri člana. Prvim članom se predviđa liberalizacija tržišta osiguranja. To je zapravo jedina suštinska dopuna, budući da se dodaje novi član 6. u već postojećem članu 15. važećeg Zakona o osiguranju. Kada govorimo o obrazloženju ovakvog predloga zakona o izmenama i dopunama, onda vidimo da se u razlozima za donošenje ovog zakona navodi ono što jeste činjenica, a to je da Republika Srbija nesporno jeste učesnica Projekta regionalnog osiguranja od prirodnih katastrofa za jugoistočnu Evropu i Kavkaz, kao i Programa osiguranja katastrofalnih rizika i rizika od elementarnih nepogoda. Takođe, u razlozima za donošenje izmena i dopuna ovog zakona o osiguranju se navodi da je propisano da jedno društvo za osiguranje ne može istovremeno obavljati poslove životnih i neživotnih osiguranja, te da je stoga i propisana obaveza razdvajanja poslova, kako životnih, tako i poslova neživotnih osiguranja za društva za osiguranja koja su osnovana pre stupanja na snagu ovog zakona. Takođe, u razlozima za donošenje ovog zakona navedena je i sledeća činjenica, a to je da se ima u vidu dalje unapređenje međunarodne regulative iz oblasti osiguranja, i to sa akcentom na jačanju kapitalne baze društva za osiguranja, zapravo na jačanju upravljanja na bazi upravljanja rizicima i na jačanju uloge supervizije. Ono što je posebno interesantno u razlozima koji se navode, odnosno u obrazloženju, a u razlozima za donošenje ovog zakona, jeste da Narodna banka i Ministarstvo finansija učestvuju u izradi novog zakona o osiguranju, a novi zakon o osiguranju nalazi se u završnoj fazi izrade i, kako je ministar Krstić naveo, nacrt novog zakona jeste u fazi javne rasprave. Moram da vam kažem da ne znam da li je ovde došlo do nekih grešaka ili se primenjivala metoda „kopi-pejst“, budući da su razlozi da donošenje zakona i analiza efekata zakona potpuno identični. Imate tri pasusa koja vam se isto ponavljaju. Dakle, razlozi za donošenje zakona i analiza efekata zakona su iskopirani. Međutim, pođimo nekim redom. Naime, prvi Zakon o osiguranju u Republici Srbiji donet je 2004. godine. On je u dobroj meri, ali isto tako, moram primetiti, i u nedovoljnoj meri usaglašen sa direktivama EU. Izmene koje se sada predlažu čini mi se da su minimalne. Ako želite, one su i minorne jer se brojne odredbe Zakona o osiguranju moraju menjati, i to ne tako što će se dolaziti u ovu skupštinsku proceduru i zato što će u skupštinsku proceduru ulaziti predlog zakona o izmenama i dopunama, a te izmene i dopune biti potpuno parcijalnog karaktera, nego upravo da se učini već ono što je trebalo da bude urađeno, a to je upravo da raspravljamo o potpuno novom predlogu zakona o osiguranju. Ako se ne varam, o njemu je govorila Narodna banka Srbije još prošle godine i već marta 2012. godine nov zakon o osiguranju je trebao da se nađe u skupštinskoj proceduri. U istom tom periodu, u martu 2012. godine Narodna banka Srbije je tvrdila da se zapravo nacrt novog zakona o osiguranju već nalazi u fazi javne rasprave. Sada je već decembar 2013. godine, a novog zakona još uvek nema. Znači, sve suprotno od onoga što je Narodna banka Srbije izjavljivala. Naravno, jedino na taj način, donošenjem potpuno novog zakona o siguranju, u našoj zemlji bi se obezbedila puna harmonizacija sa regulativom EU. Međutim, ovde moram da pođem nekim redom. Naime, kao što sam već napomenula, ne znam iz kojih razloga se nije išlo u pravcu kako kvalitativnijih, tako i kvantitativnijih izmena i dopuna, ako je već to bio cilj, a smatram da ne treba nikad ići u cilju parcijalnih izmena i dopuna, nego uvek kada je potrebno doneti nov zakon. Što više izmena i dopuna jednog predloga zakona imate, to govori dovoljno o samom zakonu, a što je zakon podložniji izmenama i dopunama, to je pravna nestabilnost i nesigurnost sve veća i sve izvesnija. Naime, činjenica je, kao što sam već napomenula, da se brojna pitanja ovog zakona moraju menjati. U prvom redu, kada govorimo o pitanjima koja se novim zakonom o siguranju moraju potpuno drugačije urediti od načina na koji su ona uređena sada trenutno važećim zakonom,a govorim da su ove izmene i dopune potpuno minorne i smatram da se nisu ni trebale naći za sada u skupštinskoj proceduri, jesu sledeća pitanja. Pitanje nadzora grupe društava za osiguranje, pitanje povezanih lica, zatim obaveza informisanja osiguranika, pokriće tehničkih rezervi, plasmani tehničkih rezervi itd. Države članice EU su krajem 2012. godine počele sa primenom Direktive solventosti. Upravo su tom direktivom koja je 2012. godine doneta u svoja nacionalna zakonodavstva implementirale brojne novine. Pre svega, implementacije tih brojnih novina ogledale su se u pogledu upravljanja novih principa upravo utvrđivanja solventnosti društava za osiguranje i upravljanje rizicima. Upravo sa tim navedenim principima koji se ostvaruju pomenutom direktivom se unapređuje stabilnost tržišta osiguranja, upravo obezbeđivanjem onog potrebnog kapitala društva za osiguranje, a naravno sve u zavisnosti od izloženosti, kao i u zavisnosti od upravljanja rizicima. Zapravo ta direktiva solventnosti, predstavlja svojevrstan program čiji je cilj da smanji rizike osiguranja, isto tako rizike reosiguranja, da uspostavi što veću, što potpuniju konkurentnost, da poboljša sama prava osiguranika, naplatu štete preko posrednika itd. Na ove činjenice i na ovom mestu, naime moram da vas podsetim, da je na tako nešto ukazivao, kada već govorimo o tome da je nov Zakon o osiguranju već trebao da bude donet, i da mi kasnimo sa donošenjem tog novog Zakona o osiguranju, gotovo već dve godine. Dakle, na tako nešto ukazivao je gospodin Janman, koji će šef Sektora misije EU za ekonomska pitanja i to upravo u martu 2012. godine, a nakon održanog skupa upravo o razvoju tržišta osiguranja u jugoistočnoj Evropi. Te iste 2012. godine, kao što sam rekla Narodna banka Srbije je trebala da Narodnoj skupštini uputi, da se već u skupštinskoj proceduri nađe nov Zakon o osiguranju koji bi potpuno bio usklađen sa propisima EU, a kako je NBS tada tvrdila to će biti jedan zakon koji će biti potpuno u duhu jednog evropskog zakona o osiguranju. Sada izvinite, ali mi takav zakon nemamo. Imamo izmene, imamo tri člana, već sam rekla, to je samo suštinska jedna izmena. Ukoliko hoćete ona suštinski nije ni izmena, ona je i dopuna. Naime, mislim da se time ništa ne može postići, bar ne na ovakav način, kada se ovakav predlog zakona nađe u skupštinskoj proceduri, jer evropski standardi koji su u harmonizaciji propisa, a za nas jesu obavezujući, čini mi se da upravo ovakvim ponašanjem i ovakvim predlogom izmena i dopuna, a mi to negiramo. Naime, da bismo pristupili EU, a trebalo naravno jel tako da pristupimo, svi famozno čekamo taj datum otpočinjanja pregovora, mora se učiniti dodatni napor. Mora se učiniti jedan napor više, tako da se dobrim zakonskim normiranjem, a nadam se da će to biti učinjeno kako je gospodin Krstić nagovestio tim sledećim novim Zakonom o osiguranju koji će se naći u prvoj polovni u skupštinskoj proceduri u 2014. godini, da se urede pre svega i sledeća pitanja. To je rad ogranaka društava za osiguranje iz EU, zatim sloboda pružanja usluga osiguranja, kao naravno i usluga sa osiguranja iz EU, zatim evropske dozvole za rad, merodavno pravo za rad, prenos portfelja u države članice EU, reorganizacije i likvidacija društava za osiguranje, zatim da se uredi pitanje intermedijacije i slično. Dakle, o svim ovim pitanjima, a sva pobrojana pitanja smatram pitanjima od izuzetne važnosti, mislim da je već trebalo da se razmišlja i mislim da su ta pitanja već treba da budu regulisana, zapravo novim Zakonom o osiguranju, sa čijim donošenjem se kasni. Što se tiče pitanja životnog osiguranja, mi po pitanju životnog osiguranja u značajnoj meri zaostajemo u poređenju sa zemljama članicama EU, ali to nije ništa novo. Tako nešto naime ne treba da nas čudi, budući da je razvoj istog upravo uzrokovan i životnim standardima, ukoliko hoćete, kulturološkim determinantama, ukoliko želite zapravo stopom, odnosno postojećim bruto društvenim proizvodom, stabilnošću sektora osiguranja, a svakako da sve je to navedeno kod nas se nalazi i svi smo svedoci toga na jako niskom ili ako želite potpuno jednom nezavidnom nivou. Donošenje tog novog Zakona o osiguranju, nadam se da će on biti u skupštinskoj proceduri u prvoj polovini 2014. godine, nužno je, jer ukoliko otpočnemo pregovore, a željno iščekujemo kada ćemo ih otpočeti, treba da budemo svesni i činjenice da sami moramo da sagledamo i sami moramo da menjamo sve stvari koje se ovim zakonom uređuju, a odnose se na materiju koja se upravo Zakonom o osiguranju treba urediti, a koja do sada poprilično nije uređena ili nije uređena u skladu sa evropskim standardima, a ne da na tako nešto čekamo da nam neko drugi ukaže i to obično putem formalnih uslova, a da one neformalne uslove koje sami treba da ih budemo svesni da se oni ne izgovaraju već njih treba da prepoznamo i na njima sami treba da radimo. Ovo su pitanja na čije zakonsko uređenje upravo tim novim Zakonom o osiguranju te očekuje, a ovim izmenama i dopunama na žalost dešava se samo jedan, rekla bih, delić problema. To centralno mesto upravo na već pomenutoj regionalnoj konferenciji koja je održana 2012. godine, gde se govorilo o unapređenju tržišta osiguranja, upravo je posvećeno pitanju podsticanja životnog osiguranja i potencirano je na toj temi budući da ono kod nas zauzima tek 17% uplata osiguranja. U evropskim zemljama činjenica je da je taj udeo četiri puta veći. Naravno, izmene i dopune ne bave se ni ovim pitanjem i mi željno iščekujemo kako će ta pitanja biti uređena novopredloženim Zakonom o osiguranju. Najzad, na pomenutoj regionalnoj konferenciji ukazana su zapravo najbolja rešenja u praksi evropskih zemalja. Ne znam zašto se takva rešenja ne slede, jer danas bi i u ovom momentu i u današnjem danu zapravo raspravljali o mnogo obimnijim i o mnogo značajnijim stvarima umesto što trošimo vreme, već sam rekla, na samo jednu dopunu koja se ogleda samo u dodavanju novog stava 6. u već postojećem članu 15. i protiv čijeg dodavanja istini na volju nemam ništa protiv, jer ovakav jedan stav i ovakav jedan član na sve obuhvatniji način uređen je u nacionalnim zakonodavstvima zemalja u okruženju. Ne samo što je uređen, ne samo što je on zakonski inplementiran, on se već godinama primenjuje, tako da u dodavanju ovog novog člana zaista ne vidim ništa epohalno. Da li je njegovo dodavanje nužno? Da, jeste. Da li se moglo uraditi na neki drugi način? Jeste, da, donošenjem nekog novog Zakona o osiguranju koji je već trebalo da bude donet u martu 2012. godine kada je NBS na sva usta govorila da se on već nalazi u fazi javne rasprave i da mi treba samo malo da se strpimo i da će 2012. godine biti donet taj novi zakon. Sada će već 2014. godina, a nadam se, kao što ste rekli da će to u prvoj polovini godine i biti. Na kraju krajeva, sve ove kritike koje sam naravno iznela, ukazala sam jer zapravo možda i nisu kritike, ali i donekle se mogu tako smatrati, ukazala sam na suštinske probleme koji bi se novim Zakonom o osiguranju tek trebalo rešavati. Mislim da zato što navodim one stvari i smatram da imamo konstantnu potrebu da jedan zakon menjamo parcijalnim izmenama i dopunama umesto da se na uštrb pravne sigurnosti ide na donošenje jednog sveobuhvatnog zakona. Kada pogledate predlog izmena i dopuna i kada vidite ovu otvorenu zagradu kada je prvi zakon donet i koje su sve izmene bile, pa koje su dopune bile, pa koliko puta se on menjao, to sve govori o tome da što je jedan zakon podložniji izmenama i dopunama to govori o potrebi njegovog ukidanja i donošenja novog zakona. Upravo zato što sam iznela ove kritike mislim da je bolje da kritike prihvatite, jer ono što je jedino je gore od kritika jesu pohvale. Što se tiče druge predložene tačke ovog današnjeg dnevnog reda, a to je predlog autentičnog tumačenja odredaba člana 22. stava 1. tačka 1) i člana 29. stava 5. Zakona o javnim preduzećima koji je isto predložen da se donese po hitnom postupku, meni zaista nije jasno iz kojih razloga se predlaže autentično tumačenje budući da su mi ova dva člana i stavovi i sve tačke apsolutno jasni u ovom navedenom Zakonu o javnim preduzećima. Zapravo, na ovako se nešto išlo zato što se autentičnim tumačenjem upravo ovih odredaba Zakona o javnim preduzećima želelo zapravo izvršiti jedno usaglašavanje važećeg Zakona o javnim preduzećima,uredbi da se usaglasi taj zakon sa Uredbom o merilima za imenovanje direktora javnih preduzeća kao i uslovi konkursne komisije. Probleme u praksi do sada su uvek uzrokovane od strane konkursnih komisija koje su određivale nešto drugačije uslove u odnosu na Zakon o javnim preduzećima i upravo na već pomenutu uredbu Vlade Republike Srbije o merilima za imenovanje direktora javnih preduzeća i uslovi koji su prilagođavani konkursnom kandidatu. Statuti mnogih javnih preduzeća nisu usaglašeni sa Zakonom o javnim preduzećima kao i sa već pomenutom uredbom Vlade. Tako da ukoliko je to bio cilj u kom pravcu danas mi raspravljamo upravo o autentičnom tumačenju ovih odredaba, onda mogu da imam razumevanja za tako nešto. Napominjem, da se odredbe posebno na ovaj način gde se zauzima stav pa se kaže da teret dokazivanja o ispunjenosti uslova pada na teret podnosioca prijave po javnom konkursu za imenovanje direktora, što znači da je kandidat dužan da dostavi kako dokaze o ispunjenosti uslova iz člana 22. Zakona o javnim preduzećima tako i druge dokaze tražene oglasom u javnom konkursu. Mislim da je svakom poslaniku, a pre svega poslanicima pravne struke više nego jasan i zato mislim da uopšte nije bilo potrebe da se danas raspravlja o autentičnom tumačenju. Rekla sam ukoliko je to već učinjeno u cilju da se izvrši usaglašavanje važećih propisa, važećeg zakona uredbe Vlade onda za tako nešto imam razumevanja. Hvala.
Da li još neko od predsednika odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima Marko Milutinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine Arsenoviću, dame i gospodo narodni poslanici, danas imam ličnu nedoumicu da li diskutovati na temu osiguranja i normative u Republici Srbiji po osnovu osiguranja ili se baviti onim što je suština predloženih izmena i dopuna, usled nedostatka vremena i nade da će nov zakon o osiguranju u skorije vreme doći u ovu skupštinsku proceduru. Izabrao sam ipak da se bavim onim što je danas samo po sebi predloženo. Sama ova dopuna koja je opisana u članu 1. Predloga izmena i dopuna Zakona, koja predviđa dodavanje još jednog stava u članu 15. na temu poslova reosiguranja, sama po sebi nije sporna, s tim što je ona vezana za ovu priču životnih i neživotnih osiguranja i mogućnosti za reosiguranje, verovatno je sama po sebi mogla i da sačeka. Međutim, ono što je sasvim sigurno problem, to je vezano za ovo odlaganje roka, kada će osiguravajuće kuće da postupaju po ovom zakonu. Sada dolazimo do jedne stvari koju ne mogu a da ne spomenem, a to je što je ispalo da se ova Vlada u suštini bavi najviše i samo datumima. Kako datumima početka pregovora sa EU, tako i datumima kad će da se primenjuju određene obaveze, kad će koji zakon da stupi na snagu. S tim u vezi, prosto ne mogu ni da zamislim da bi predlagač napravio ovu omašku na koju je narodni poslanik Srđan Miković s pravom ukazao, a to je da ukoliko se usvoji na ovaj način predložene izmene i dopune, došlo bi do jednog vremenskog interregnuma, odnosno do nemogućnosti da se ovaj zakon primeni od onoga što je bio cilj samog zakonopisca odnosno predlagača zakona. S tim u vezi, apelujem na sve prisutne – nemojte da poslanici opozicije predlažu amandmane kojima će da izvade ovu situaciju. Jer, šta bi se desilo? Mi bi najranije izglasali ovaj zakon u četvrtak, po onome kako je planirano. To je već 26. decembar. Jednostavno, ne bi mogla da se sprovede njegova primena i imali bi između nekoliko dana koji bi onemogućili da se sama suština i svrha zakona sprovede. Postavlja se logično pitanje – zašto pomeramo ovaj rok za godinu dana? U obrazloženju stoji da će Narodna banka i Ministarstvo finansija, iako je ministar u svom uvodnom izlaganju naveo pre svega Narodnu banku, za šta i verujem, da će pripremiti i dati predlog da uđe u proceduru nov zakon o osiguranju. Ali, šta se desilo? Naime, još od januara 2012. godine Srbija je postala akcionar po Sporazumu akcionara i uzela je zajam pre toga od Svetske banke od pet miliona dolara, kojim je osnovana osiguravajuća kuća za reosiguranje „Evropa RE“ i tada je po osnovu tog kredita država Srbija uplatila učešće kao akcionar u „Evropi RE“. Podsetiću vas da su samo Srbija, Albanija i Makedonija od zemalja u regionu trenutno pristupile, a da Crna Gora i Bosna i Hercegovina, kako se navodi, razmišljaju da li će i kada pristupiti. S tim u vezi se postavlja logičko pitanje – da li od tog momenta, uopšte ne ulazeći u to čija je krivica, a krivica je u svakom slučaju izvršne vlasti, ne ulazeći u to čija je lična krivica, da li ova država po tom osnovu trpi određene štete i kolika je šteta koju direktno ili indirektno Republika Srbija zbog ovog novog odlaganja obaveza trpi? Interesantno je s tim u vezi i reći zašto Narodna banka nije do sada pripremila i dala nadležnima predlog novog zakona o osiguranju. Znamo svi šta se dešava u Narodnoj banci poslednjih godinu i po dana. To su ogromne količine ljudi koji su došli i počeli da rade u Narodnoj banci Srbije, u različitim sektorima – za normativu, za zastupanje, ogroman broj pravnika, nikad veći, koji su došli u Narodnu banku Srbije. Postavlja se pitanje šta svi ti ljudi, ne želeći nikoga ko radi jako dugo vremena u Narodnoj banci jer ja znam kako se radi u Narodnoj banci, znači, šta svi ti ljudi koji su zaposleni, a radi se o stotinama ljudi koji su došli u Narodnu banku, rade pa ovi svi predlozi zakona u ovom momentu kasne? Na ovaj način, ukoliko malo uđemo u suštinu stvari, uvodi se određena liberalizacija na polju reosiguranja, što ne možemo reći da je loše za same osiguranike koji na taj način imaju dodatnu mogućnost odnosno reosiguranje svojih polisa, što samo po sebi jeste dobro, međutim, činjenica je i da na ovaj način strani reosigurači će ugroziti domaće reosigurače. Slažem se da mi kao pojedinci, kao fizička lica, kao pravna lica koji žele da budu osigurani, ne treba da se toliko bavimo i da razmišljamo o tome kakva je sudbina osiguravajućih kuća već da naša određena potraživanja koja nastaju iz tih odnosa treba da budu maksimalno zaštićena. Međutim, i vi sami u vašem obrazloženju navodite koji su sve negativni efekti ovakvih izmena. S tim u vezi, treba uzeti u obzir prilikom donošenja novog zakona o osiguranju, sve te negativne efekte, pogotovo one koji mogu da loše utiču na postojeće četiri reosiguravajuće kompanije. Interesantno je i treba postaviti pitanje zašto se sve ovo radi po hitnom postupku? Koji su to razlozi? Mi znamo kada su razlozi za hitan postupak predviđeni. Ovo možemo svi da kažemo da je samo problem u tome što neko nije radio na vreme svoj posao. Ja tu ne aludiram ministre uopšte na vas, nego na nadležne državne institucije, ali vi ste predstavnik Vlade Republike Srbije i zato dozvolite da se vama uputi takva kritika. Vrlo je jasno koji su razlozi hitnosti kada se određeni zakoni ovde nađu pred poslanicima. Jedini razlog što mi ovo danas usvajamo po hitnoj proceduri i hvala bogu pa je podnet amandman gospodina Mikovića, pa ne bih usvojili nešto što samo po sebi ne bi bilo mnogo održivo, jeste nemar ljudi koji rade u administraciji ove zemlje. Što se tiče druge tačke koja je predviđena u ovoj raspravi,a vezano je za autentično tumačenje, zaista bih na početku istakao da Narodna Skupština, izuzetno i striktno i retko pribegava autentičnim tumačenjima. Tako i treba da bude. Međutim, mi već u poslednjih mesec dana smo imali dva autentična tumačenja. Vidimo da je neka tendencija tih autentičnih tumačenja u narednom periodu da bude još više, što može da govori o najmanje dve stvari, ili da su nam zakoni i zakonodavstvo toliko loši, da je neophodno da se često deluje na tom polju i da se utvrđuje šta je ono što je zakonodavac hteo da kaže ili druga stvar koja možda jeste u nekim slučajevima realnija, a to je što autentičnim tumačenjem želi da se pribegne na jedan perfidan i sofisticiran način, samoj izmeni samog zakona, tako što bi se određene odredbe drugačije tumačile. Koliko se sećam 2007. godine, ova Skupština je donela autentično tumačenje po pitanju Zakona o visokom obrazovanju. To je uradila i pitanje je koliko to autentično tumačenje, tada je zaista imalo smisla sa onim što su odredbe samog zakona koji je u principu bio jasan. Tada smo mi pokušali da rešimo problem koji se javio zbog toga što naši univerziteti u skladu sa Bolonjskim procesom nisu dostigli taj nivo i kapacitet da pružaju svojim studentima sva neophodna znanja i nisu prilagodili svoje studijske programe ovim novim okolnostima. Mi smo tada pribegli tumačenju koje i dan danas važi i koje se primenjuje, a u međuvremenu, niko od nadležnih nije učinio ništa da se sistem obrazovanja u ovoj državi promeni. Mi smo i u Zakonu o uređenju sudova skoro izbrisali određene odredbe po kojima se uzima u obzir prosečna ocena prilikom prijema sudijskih pripravnika, pomoćnika. Zašto? To će se urediti posebnim aktom ministra i znam šta je bila suština tada te izmene. Suština je bila što ministar želi svojim aktom da izuzme studente koji su završili određene privatne fakultete. Mogu da se složim da je verovatno da i dan danas državni fakulteti, evo da kažem i u pravnoj struci, pošto sam pravnik, daju bolje, mogu da proizvedu pravnika nego što to mogu privatni fakulteti, ali se onda postavlja pitanje - čemu cela akreditacija koju smo sproveli? U tom slučaju mi ćemo ući u diskriminaciju prema svima onima koji su završili privatne fakultete a koji će verovatno u perspektivi nekim aktima biti diskriminisani što su to završili. Ne možemo na taj način da postupamo, to je, mogu slobodno reći - neozbiljno. Slažem se sa koleginicom koja je pre mene govorila, zaista ne vidim zašto je bilo neophodno donositi ovo tumačenje i šta je ovde samo po sebi sporno, da bi se na ovaj način mi ovde izjašnjavali. Ako treba da svako ko je kandidat dostavi potvrdu da je poslovno sposoban, odnosno da ne postoje razlozi za eventualno njegovo lišenje poslovne sposobnosti, ili da je punoletan, onda mi zaista smo malo spali na niske grane i da je teret dokazivanja na podnosiocu prijave. Naravno, ali postoje određene pretpostavke, ukoliko bilo ko dovede u pitanje tu pretpostavku on treba da dokaže da stvari stoje drugačije. Nije dobro da, kao Narodna skupština pribegavamo ovoliko učestalim tumačenjima određenih zakonskih odredaba, rekao sam vam, to onda pokazuje loš rad ovog doma. Ponoviću iz najmanje dva razloga, ili su nam loša zakonska rešenja, što znači da treba da predlažemo izmene i dopune zakona ili još bolje, donošenje sasvim novih zakonskih propisa, ili ono što je verovatnije, a što vrlo često se nama i u Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo čini, a to je da neka barijera treba da se premosti samim autentičnim tumačenjima. Naravno, ako već govorimo o, a tema je autentično tumačenje određenih odredaba Zakona o javnim preduzećima, onda da govorimo i o javnim preduzećima u kakvom su stanju. Da li je nama najbitnije to što treba da se biraju direktori javnih preduzeća, pa da se razrešavaju, pa da se opet biraju, pa da tu dolaze ljudi koji ne ispunjavaju eventualno sve zakonske uslove, a što je moram reći trend, ili je suština što danas, npr, će radnici protestovati iz tih javnih preduzeća jer nisu primili osam zarada? Ministre, danas će biti taj protest ispred Vlade Republike Srbije. Ne ulazeći u to, ja se slažem da naša javna preduzeća katastrofalno posluju zbog lošeg menadžmenta, zbog toga što su stotine i hiljade ljudi zaposleni u tim javnim preduzećima i što je sistem sam po sebi neodrživ, ali, mi smo u raspravi za ovaj budžet ogromna sredstva, ogromna sredstva izdvojili za ta javna preduzeća. Danas se mi bavimo time ko može a ko ne može da bude direktor, na posredan način. Neozbiljno je sve to. Nema sistemskih reformi u ovoj zemlji. Bavimo se odlaganjima, bavimo se autentičnim tumačenjima, prilagođavamo sve nekim drugim stvarima koje nemaju mnogo veze sa suštinom. To su razlozi zašto poslanička grupa DSS ne može da podrži, kako Predlog izmena i dopuna Zakona o osiguranju i ako razlozi za takvu našu odluku nisu direktne prirode, koliko god mi shvatamo da je neophodno da se ovo u ovom momentu promeni, već kao znak upozorenja na sve relevantne institucije u ovoj zemlji da je vreme da počnu da rade svoj posao. Razlozi zašto nećemo podržati autentično tumačenje što smatramo da je ono samo po sebi suvišno. Zahvaljujem se
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po spisku prijavljenih narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, budući da sam i sam deset godina radio u osiguravajućoj kompaniji i član sam radnih grupa za izradu Zakona o osiguranju, oblast osiguranja u Srbiji iz godine u godinu uz mnoge primedbe koje postoje, sigurno doživljava svoj uspon i razvoj zbog jednostavne činjenice da devedesetih godina kada je bila tzv. „liberalizacija“ tržišta osiguranja, to je išlo u jednu drugu suprotnost kada su se osiguravajuća društva mogla osnivati sa osnivačkim kapitalom od svega 10 ili 12 hiljada dolara. U pitanju su bile ogromne državne prevare i mnoga osiguravajuća društva koja nisu ispunila svrhu i smisao svog postojanja i nisu obeštetila nekoliko desetina hiljada građana, još uvek nažalost postupak njihovog stečaja nije okončan. Mi smo za mnoga osiguranja imali obećanja da će do kraja ove godine biti okončan postupak stečaja. Završava se 2013. godina, sada nam stižu najave da će taj posao biti završen u 2014. godini, a mnoga oštećena lica, ako pričamo o telesnim oštećenjima i sa najtežim oštećenjima po 10, 15, 16, 17 godina čekaju isplate štete od Garantnog fonda, a Zakon o Garantnom fondu smo doneli u prošlom mandatu Vlade i mi smo kao poslanička grupa taj zakon podržali. Sistem reosiguranja kod nas takođe nije bio dovoljno razvijen, čini mi se samo od osiguravajućih kompanija samo je „Dunav RE“ nekada imao osiguravajuću kompaniju za reosiguranje i ovo što je predvideo novi Zakon o osiguranju je takođe u smislu razvoja osiguranja, razvoja tržišta, ali ono što su i prethodne kolege rekle, to je i moje zapažanje da mi kao društvo nismo zbog niza reformi koje su izostale u svim drugim oblastima društvenog života u potpunosti pripremile naše osiguravajuće kompanije za liberalizaciju tržišta osiguranja. Ono što je takođe značajno istaći, da smo mi uglavnom reformama u našoj zemlji nezadovoljni, ali reformama u okviru bankarskog sektora i u okviru osiguravajućih organizacija su možda jedne od boljih reformi koje su sprovedene u našoj zemlji. Što se tiče autentičnog tumačenja Zakona o javnim preduzećima, gospođica Olgica Batić je sve u tom smislu rekla, ja ipak ne bih ništa novo dodao. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovo ne bi bilo prvi put, izmene i dopune Zakona o osiguranju prosto služe kao neka vrsta alibija za nemogućnost da se predlože neki drugi zakoni koji bi možda bili bitniji i koji bi bili značajniji u smislu poboljšanja kvaliteta života u Srbiji, pogotovo što živimo u ovako teškoj ekonomskoj krizi. Ne bi bilo prvi put ni to da je vlast precenila svoje sposobnosti u smislu početka primena određenih zakonskih rešenja. Setite se samo Zakona o krivičnom postupku i koliko puta se odlagala primena onog člana Zakona koji se odnosio na tužilačku istragu. Setite se Zakona o javnom beležništvu, prosto se stalno prolongiraju ti datumi početka primene neke nove politike u vezi sprovođenja onih obaveza koje je Vlada preuzela na sebe. Dakle, nije to problem u vezi samo ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, to je generalno problem sa zakonodavstvom u Srbiji. Prosto, očigledno postoji neka vrsta konfuzije oko toga šta ćemo i kako ćemo kada smo napokon stigli do jedne tačke koja je prelomna tačka oko budućnosti ove države. Država se opredelila, Vlada se opredelila da zaista krene tim putem ka evropskim integracijama, a pri tome ostalo je toliko toga nedorečenog, toliko toga neraščišćenog u samoj politici koja je bila na dnevnom redu kada su se sprovodili izbori, kada je ta politika postala sasvim nešto drugo u hodu. Očigledno postoje neka nerazumevanja i nesnalaženja oko predlaganja zakona, oko sprovođenja zakona. Zato nas ne treba čuditi da imamo toliko pravnih praznina, da imamo toliko veliku potrebu da se primena zakona tumači, između ostalog, i tako što će se doneti autentično tumačenje u Skupštini. Dakle, kod tog autentičnog tumačenja određenih odredbi Zakona o javnim preduzećima ključno je nekoliko stvari. Kao prvo ovo se odnosi na dva člana koja, po prirodi stvari, i nisu tako problematična. Dakle, tu čak i nema takvih nekih nedorečenosti, odnosno nekih praznina koje iziskuju ovakvu vrstu reakcije Vlade, odnosno Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Prosto nije ni bilo potrebno da se na ovaj način reaguje na neke nejasnoće. To su neke stvari koje se same po sebi podrazumevaju. Normalno je da onaj ko konkuriše za tako jedno ozbiljno mesto, da rukovodi jednim javnim preduzećem i želi da postane direktor, da mora da bude i punoletan i mora da bude poslovno sposoban, pored svih ovih uslova koji su predviđeni članom 29. stav 5. Dakle, nije to problem. Problem je u tome što tu postoje neke druge stvari na koje se niste osvrnuli, a očigledno da ima problema u sprovođenju Zakona o javnim preduzećima, a to je očigledno svakodnevno. Vidimo da ima problema oko toga da se sprovodi zakon, da se poštuju odredbe zakona, da se zaista odluči o tome da bude pravi menadžment na čelu javnih preduzeća, koji neće proizvoditi samo štetu i koji neće služiti određene partijske interese. Šta drugo reći kada se ne poštuje onaj član Zakona o javnim preduzećima 66. stav 4, koji opet vezuje Vladu za neki rok u smislu izbora direktora Javnih preduzeća. Pogledajmo samo kako se nakaradno tumači taj član i koliko se ne poštuje neka ideja, koja je očigledno postojala u momentu donošenja zakona, i tu ideju je i LDP podržala kada je predlagala da se veže za 30. jun 2012. godine izbor tih direktora, odnosno 2013. godine, izvinjavam se. Međutim, to se ne dešava. Ukoliko se i desilo, desilo se samo kod nekih javnih preduzeća koja nemaju toliki značaj, kao što je, recimo, „Srbijagas“ ili „Elektroprivreda“ i slično. Dakle, i dalje imamo tu situaciju da se zapošljavaju partijski kadrovi, i dalje imamo tu situaciju da se ništa bitnije ne menja u javnim preduzećima. Kada imate jednu pravnu prazninu, kada imate neki problem oko toga da će se kreativno tumačiti određene odredbe jednog zakona, u tom smislu vi imate interpretacije koje mogu dovesti i do zaista ozbiljnih situacija u smislu koruptivnog delovanja, jer ukoliko vi možete i na ovaj i na onaj način da odlučujete, vi prosto dolazite u iskušenje da primenjujete odredbu zakona prema sopstvenom interesu, prema interesu svoje stranke, pogotovo kada se radi o menadžmentu, odnosno kada se radi o javnim preduzećima koja su evidentirana kao najveći problem današnje ekonomske politike u Srbije. Dakle, korupcija nije samo medijski propraćena i medijski obrađena tema u smislu hapšenja nekih tajkuna, dakle borba protiv korupcije ne može samo na taj način da se vodi, nego, između ostalog, i tako što će se otkloniti svi nesporazumi, svaki prostor u drugačije tumačenje određenih odredbi Zakona o javnim preduzećima, koji su osetljivi u smislu sprovođenja jedne valjane, zdrave ekonomske politike u smislu osnaživanja i ozdravljivanja javnih preduzeća. Malo toga se uradilo, bez obzira što postoje određeno dobra rešenja u Zakonu o javnim preduzećima, ali i ta dobra rešenja su se nekako na jedan veoma pogrešan način tumačila i na pogrešan način su i te odredbe sprovođene. Iz tog razloga je nama jasno da ste imali potrebu da pokrenete ovo pitanje autentičnog tumačenja određenih odredaba Zakona o javnim preduzećima, međutim ne razumemo i ne možemo da imamo razumevanje za tu činjenicu što niste neke druge problematične odredbe, koje ostavljaju jednu slobodnu interpretaciju onima koji zakon sprovode, stavili na dnevni red, u smislu autentičnog tumačenja? Zakon mora da bude jasan. Zakon mora da ima takve norme koje mogu da se primenjuju u praksi i ne smeju da dozvole takvu vrstu pravnih praznina, koje danas imamo, između ostalog, i u sprovođenju ovog Zakona o javnim preduzećima. Sve je to otvoreno i sve je to na dnevnom redu i kada govorimo i o 1. i o 2. tački dnevnog reda, ali je bilo potrebno da se možda malo više potrudite oko samog zakonodavstva, oko zakonodavne politike koja ne može biti na ovaj način ad hoc i ne može ovako prosto da popuni prazan hod i izvršne vlasti i zakonodavne vlasti, zato što taj prazan hod je nastao iz tog razloga što ste propustili nešto da radite, što niste bili sigurni kako treba da radite, što ste doneli neka polovična rešenja, što ste želeli možda da idete jedan korak napred, ali vam je bilo zaista teško da napravite taj jedan korak, pa ste se u hodu predomislili, pa ste negde zastali. Ti prazni hodovi su pokazali koliko su pogubni uopšte za politički život u Srbiji, a ne samo za politički život, nego uopšte za funkcionisanje pravne države, za funkcionisanje i opstanak ove privrede i ove ekonomije koja je doterala do onih krajnjih granica svog opstanka. Ukoliko imate ozbiljnu nameru da promenite taj svoj pristup prema svim gorućim problemima u Srbiji, u tom slučaju, nije vam dovoljno da predlažete ovakve vrste izmene i dopune jednog zakona o osiguranju ili da predlažete autentično tumačenje potpuno benignih odredbi ovog Zakona o javnim preduzećima, nego je potrebno nešto daleko više, a to jeda ta ekonomska politika, da ta politika u smislu modernizacije Srbije, bude daleko sveobuhvatnija, daleko ozbiljnija i da se ne prepusti sve jednom olako prihvaćenom načinu dosadašnjeg rada vlasti, odnosno vlada i prošlih vlada, koje prosto nisu razumele teret realnosti. Realnost je ta da vi morate da radite, da vi morate da radite stručno, da morate da radite pošteno i da morate da imate jasan plan. Iz onoga što je nama danas predloženo ovde, da raspravljamo, na ovoj plenarnoj sednici, mi ne vidimo da je taj plan u toliko jasan i toliko eksplicitan. Malo se uozbiljite. Zaista je površnost ona koja dominira u političkom životu Srbije, a pogotovu kada se radi o donošenju bitnih zakona za modernizaciju ove države.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Skupštine, uvaženi ministre, kolege poslanici i poslanice, uvaženi građani Srbije, ja ću se ovom prilikom fokusirati na zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju i to iz sledećih razloga. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, članom 1. dopunjuje se član 15. Zakona o osiguranju na taj način što se daje mogućnost da društva za osiguranje mogu celokupnu imovinu u slučaju elementarnih nepogoda, elementarnih katastrofa, kao što su zemljotres, poplave, grad, suše, kao i radi umanjenja finansijske dobiti koje proizilaze iz nepovoljnih elementarnih uslova, mogu reosigurati u inostranstvu. Članom 2. vrši se brisanje člana 234. Zakona o osiguranju, koji je predvideo rok za razdvajanje društva za osiguranje koja se bave životnim i neživotnim osiguranjem na 31. decembar 2013. godine i on se produžava za godinu dana, odnosno do 31. decembra 2014. godine. Naime, iz čega je proizašao zakon o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju? Pre svega, proizašao je iz činjenice da se moraju poštovati međunarodni sporazumi i međunarodni dogovori koji su ranije potpisani, a odnosi se na to da je Republika Srbija još od 2009. godine jedna od učesnica regionalnog projekta osiguranja od katastrofalnih i elementarnih nepogoda, učesnica projekta koji je inicirala Svetska banka. Zajedno sa Republikom Srbijom, učesnice ovog projekta su od zemalja jugoistočne Evrope i Albanija i Makedonija, a pozitivno interesovanje za ovaj projekat iskazale su i Republika Crna Gora i Republika BiH. Osnovni cilj ovog projekta je, svakako, razvijanje lokalnih tržišta osiguranja u slučaju elementarnih nepogoda i katastrofalnih rizika, odnosno osiguranje imovine u tim slučajevima. U skladu sa projektom koji je inicirala Svetska banka, Svetska banka je Republici Srbiji dala zajam od pet miliona dolara kao učešće da Republika Srbija postane akcionar. Sporazum o akcionarstvu potpisan je januara meseca 2012. godine. Naravno, potpisivanjem sporazuma Republika Srbija je prihvatila i obavezu da stvori regulativni, odnosno pravni okvir za poslovanje osiguravajuće kuće koja je osnovana u Švajcarskoj na području Republike Srbije. Znači, taj preuzeti sporazum i samim tim što smo i potpisali taj sporazum, iz potpisivanja tog sporazuma u stvari proizilazi ova potreba za izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, a u skladu sa približavanjem standardima EU. Šta će doneti ova izmena i dopuna zakona? Ona će svakako doprineti povećavanju broja stanovništva, povećavanju broja poljoprivrednika, povećavanju broja privrednih subjekata koji će na ovaj način reosigurati svoju imovinu. Kakve to koristi ima za državu? U odnosu na državu to znači rasterećenje budžeta, jer će privredni subjekti i stanovništvo moći u slučaju elementarnih nepogoda naplatu štete izvršiti od osiguravajućih kuća. Takođe, projektom je predviđeno da već tokom 2014. godine osiguravajuća kompanija „Evropa RE“ pojavi se na tržištu Srbije. Što se tiče brisanja člana 234, odnosno produžavanja roka za razdvajanje osiguravajućih društava koja u okviru svog posla rade i životno i neživotno osiguranje, svakako da je neophodan jedan sistemski zakon koji će na sistemski način urediti oblast životnog i neživotnog osiguranja i kako je to u obrazloženju ovog zakona istaknuto, Ministarstvo finansija zajedno sa NBS i te kako radi na donošenju jednog sistemskog zakona, a u koji će biti uključeni svi oni subjekti koji mogu da doprinesu poboljšanju kvaliteta ovog zakona. Što se SNS tiče, nema sumnje da ćemo u danu za glasanje podržati zakon koji se odnosi na izmene i dopune Zakona o osiguranju. Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta i 37 sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Marko Milutinović nije tu, pa reč ima narodni poslanik Željko Sušec.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju ima za cilj unapređenje postojećeg Zakona o osiguranju, čime se postiže poštovanje regulative EU, regulative zemalja u okruženju i povećanje i razvoj stepena tržišta osiguranja u Republici Srbiji. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju daje mogućnost da celokupan rizik osiguranja imovine od elementarnih nepogoda, kao i osiguranje finansijskih gubitaka zbog lošeg vremena neposredno se osigurava u inostranstvu. Republika Srbija je učesnica projekta regionalnog osiguranja od prirodnih katastrofa za jugoistočnu Evropu i Kavkaz, sa programom reosiguranja od elementarnih nepogoda i drugih rizika, koji je inicirala Svetska banka. U cilju realizacije projekta, u novembru 2009. godine u Švajcarskoj je osnovana osiguravajuća organizacija „Evropa RE“, gde je Svetska banka odobrila zajam Republici Srbiji od pet miliona dolara za uplatu učešća Republike Srbije kao akcionara u „Evropa RE“. Januara 2012. godine na osnovu potpisivanja sporazuma Republika Srbija je postala punopravni akcionar „Evrope RE“, što daje mogućnost direktnog osiguravanja kod stranog reosiguravača. Dopunom Zakona o osiguranju propisano je razdvajanje životnog i neživotnog osiguranja. Rok za razdvajanje poslova životnog i neživotnog osiguranja Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju zamenjuje se sa postojećeg 31. decembar 2013. na 31. decembar 2014. godine, gde se takođe organizacija, odnosno društvo obavezuje da NBS podnese dokaz o razgraničenju životnog i neživotnog osiguranja. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju predstavlja dopunu postojećeg zakona zarad obaveze poštovanja regulative EU i poštovanja zahteva Svetske banke, kao i pripremu za izradu novog Zakona o osiguranju, koji priprema Ministarstvo finansija i NBS. Očekujemo ga već polovinom sledeće godine. Na osnovu ispunjavanja preuzetih međunarodnih obaveza Republike Srbije, u danu za glasanje poslanička grupa SNS podržaće izmene i dopune Zakona o osiguranju. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je dva minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi pred sobom imamo Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, Predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima. U pogledu Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, u pogledu člana 1. neću se mnogo osvrtati, jer tu se radi praktično o reosiguranju. Mislim da je svakome ko je ozbiljno čitao Predlog zakona to jasno. Šta nam nije jasno? Da li odredba člana 234. Zakona o osiguranju treba da se prolongira iz godine u godinu, dalje i dalje? U tom smislu moje kolege i ja iz poslaničke grupe DS sačinili smo tri amandmana. Danas smo dobili uveravanje gospodina ministra da će NBS kao ovlašćeni predlagač zakona u ovoj oblasti završiti posao i da ćemo imati mogućnost da u Narodnoj skupštini izglasamo nov zakon o osiguranju do polovine naredne godine. Ako je to istina, nemam razloga da sumnjam da gospodin ministar je to iskreno rekao, onda isto tako nema razloga da se ne prihvati amandman narodnog poslanika Srđana Mikovića, koji je predložio da rok koji se produžava bude šest meseci, a ne godinu dana ili amandman gospodina Srđana Milivojevića, koji je predložio da se produži rok na osam meseci ili amandman narodne poslanice Nataše Vučković, koja je predložila da taj rok produženja bude devet meseci. Gospodine ministre, uveravate nas da će za šest meseci biti završen posao i ne vidim zašto ne biste prihvatili amandman i rekli – u redu, razdvajanje životnog i neživotnog osiguranja biće za tih šest meseci, usvajamo amandman? Ukoliko sam previše bio optimistički određen prema tome ili ukoliko sam previše verovao gospodinu ministru, dajte da produžimo rok dva ili tri meseca ili da prihvatimo predlog gospodina Srđana Milivojevića ili gospođe Nataše Vučković. Konačno, činjenica je da predloge zakona sačinjavamo kada je cajtnot. Znali smo prošle godine kada nam ističe ovaj 31. decembar, a onda brže bolje 18. decembra, dan uoči Svetog Nikole se da Predlog zakona i očekuje se da se to odmah izglasa. Redovna procedura je, za one koji ne znaju naš Poslovnik, da 15 dana predlog zakona treba da stoji u skupštinskoj proceduri, da svaki narodni poslanik i članovi i matičnog odbora i drugih odbora koji se izjašnjavaju po pitanju predloga zakona imaju dovoljno vremena da se izjasne. Zato je tih 15 dana, da bi se pročitalo i da nam se ne bi desilo kao u predlogu zakona da se predvidi stupanje na snagu osam dana nakon objavljivanja u „Službenom glasniku“. Danas je 23. decembar. Osam dana od danas kada je? To je 31. decembar 2013. godine, a 31. decembar 2013. godine je rok kada su organizacije za osiguranje trebale da razdvoje životno i neživotno osiguranje. Polazi se od pretpostavke verovatno da neće biti amandmana, da će danas moći da se izglasa zakon, da će danas predsednik Republike potpisati ukaz o proglašenju i da će danas biti objavljen zakon. Jedino tada ima smisla odredba da će zakon stupiti na snagu osam dana od dana objavljivanja. U protivnom, ukoliko budemo raspravljali o amandmanima 25. decembra, što očekujem da neće biti jer je 25. veliki praznik Božić za veliki broj građana Srbije i jedan broj narodnih poslanika, očekujem da će se u četvrtak raspravljati o amandmanima. Ako se to desi, objavljivanje ne može da bude pre četvrtka ili pre petka, naročito ako glasanje bude u 19,00 časova, kako je potpredsednik Konstantin Arsenović najavio. Šta to znači? Ako ne usvojimo amandman, džabe nam uopšte Predlog zakona. Džabe smo krečili, jer 1. januara svi koji do 31. decembra nisu uradili svoj posao ulaze u docnju. Bespredmetno raspravljate. Da ste nas pitali ranije, objasnili bismo vam. Druga stvar, što je posebno interesantno, dobili smo predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima. Sednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine je od strane predsednika Odbora zakazana upravo za 19. decembar, za Svetog Nikolu sa ciljem da je ovo jako važno. Ne znam šta će se desiti ukoliko se to ne uradi upravo tada za Svetog Nikolu? Činjenica je da predsednik Odbora gospodin Cvijan tada nije bio u prilici i uglavnom nije predsedavao tim odborom. Opet ovde pred svima vama moram da se izvinim što tada nisam bio u prilici da predsedavam Odborom za ustavna pitanja i zakonodavstvo zato što nisam na stalnom radu u Narodnoj skupštini i zato što sam tada bio u obavezi da u isto vreme budem na drugom mestu upravo braneći čoveka koji je dan danas u pritvoru samo zbog uznemirenja javnosti koji je u tri, četiri mandata dobio poverenje svojih sugrađana i to 75%. Upravo zbog toga nisam mogao da stignem na sednicu Odbora, a postavlja se pitanje i tumačenja tog člana 211. Zakonika o krivičnom postupku – da li uznemirenje javnosti, koji ugrožava nesmetano vođenje krivičnog postupka treba da bude razlog za pritvor? No, da neko protumači da otvaram političku temu, a to jeste par ekselans politička tema, ja ću se vratiti na ovo samo tumačenje. Činjenica je da smo mi kao narodni poslanici dobili predlog Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kojim je predsedavao predsednik Narodne skupštine, gospodin Stefanović u takvom tekstu gde se kaže: da bi kandidat bio imenovan za direktora javnog preduzeća potrebno je da ispunjava sve uslove koji su propisani Zakonom o javnim preduzećima, Uredbom o merilima za imenovanje direktora javnih preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija koja je objavljena 2013. godine, kao i aktima Komisije za imenovanje Vlade. Kada nam je Vlada davala predlog autentičnog tumačenja, mislim da jedino što je Vladi bilo bitno je bilo da u postupku imenovanja direktora javnog preduzeća ne primenjuju se odredbe Zakona o opštem upravnom postupku. Te rečenice nema u tekstu autentičnog tumačenja, ali ima ovo drugo. Sada ću da vam objasnim šta je tu apsolutno nelogično. Mi dajemo tumačenje kako treba da se tumači odredba Zakona o javnim preduzećima koja je 2012. godine izglasana. Te 2012. godine nije bilo uredbe Vlade iz 2013. godine, a mi dajemo tumačenje da ta odredba iz 2012. godine važi na taj način da su potrebni uslovi iz Zakona o javnim preduzećima, Uredbe iz 2013. godine i uslovi iz akata Komisije za imenovanje Vlade. Nonsens. Godine 2012. nije postojala uredba, a mi tvrdimo da Zakon iz 2012. godine važi. Drugo, Zakon je stariji od uredbe. Šta mi tumačimo, da su potrebni uslovi iz određene uredbe koja će biti doneta u budućnosti u odnosu na izglasavanje zakona? Konačno, samo bih vam ukazao na još jednu stvar. Na apsurd, pre svega tumačenja člana 22. stav 1. tačka 1). Imate u materijalu. Znači, tumači se da za direktora javnog preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija, Autonomna pokrajina, imenuje se lice koje ispunjava sledeće uslove – da je punoletno i poslovno sposobno, a ne nabrajam da je stručnjak u jednoj ili više oblasti iz koje je delatnost od opšteg interesa za čije obavljanje je osnovano javno preduzeće, da ima visoko obrazovanje stečeno na studijama III stepena, doktor nauka, II stepena master itd, da ima najmanje pet godina radog iskustva, da nije član organa političke stranke, da nije osuđivan za krivično delo protiv privrede, pravnog saobraćaja, službene dužnosti, da licu nije izrečena mera bezbednosti i zabrane obavljanja delatnosti. Znači, izvlačimo samo jednu rečenicu, ovo drugo ne važi. Puj pike ne važi. Za tumačenje to nije važno. Molim vas da na ovo posebno obratite pažnju. Mi dajemo tumačenje da bi kandidat bio imenovan za direktora javnog preduzeća, potrebno je da ispunjava sve uslove koji su propisani Uredbom o merilima za imenovanje direktora javnog preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija i aktima Komisije za imenovanje Vlade, a ti uslovi se odnose ne samo za Republičko javno preduzeće, nego se odnosi i na ona javna preduzeća čiji je osnivač organ uprave AP i jedinica lokalne samouprave. Znači, oglas o javnom konkursu priprema s jedne strane nadležno ministarstvo, odnosno organ uprave AP ili jedinice lokalne samouprave. Sada mi objasnite, da li je to normalno da za preduzeće u bilo kojoj lokalnoj samoupravi se propisuju uslovi iz Republičke uredbe i uslovi iz akata komisije za imenovanje Vlade, a radi se o javnom preduzeću u bilo kojoj lokalnoj samoupravi? Da li su se tu malo pomešale nadležnosti i pomešalo ono šta se htelo? Ukoliko se htelo da se protumači da Zakon o javnim preduzećima ima primat u odnosu na Zakon o opštem upravnom postupku, to je moglo mnogo jednostavnije da se uradi. Mi sada imamo autentično tumačenje, koje ničem ne služi gde ne dobijamo odgovor onaj koji je očigledno bio bitan Vladi, a autentično tumačenje pošto se donosi u postupku istog, kao i kako se donose zakoni. Autentično tumačenje će da nam padne pred Ustavnim sudom. Da li mi to hoćemo? Ovog trenutka još jednom postavljam pitanje – da li nam treba ovakvo jedno zaletanje u autentičnom tumačenju gde se dira u nadležnosti i lokalne samouprave, gde se dira u nešto što je Zakonom o javnim preduzećima definisano kao nadležnost organa lokalne samouprave, samo zato da bi stigli do nekog tumačenja koje treba da olakša Vladi u pogledu postavljanja direktora javnih preduzeća, ukoliko se neko do sada pozvao i rekao – ej, treba da važi ZUP, odnosno Zakon o opštem upravnom postupku da može da mu se odgovori – nisu u pravu, nego treba da važi Zakon o javnim preduzećima? To je drugačije trebalo da se uradi. Ako tehnički hoćemo da napravimo autentično tumačenje, pitajte one koji znaju to da naprave i nemojte danas za sutra da predlažete autentično tumačenje. Dajte da ga uradimo kako treba, jer svaki akt koji izađe iz ove sale, ukoliko ne valja bruka je za sve nas. Bez obzira da li smo glasali ili nismo glasali. Da li smo bili protiv i da li smo ukazivali da nešto ne štima. U tom smislu, molim vas nemojte više po hitnom postupku. Pustite nas da pročitamo, da vam najdobronamernije damo sugestiju i da odavde akti, bilo da su zakoni, bilo da su autentična tumačenja ili nešto drugo, da bude kako treba. Gospodine ministre, vama se desilo kod izmena Zakona o javnoj svojini ili Zakon o restituciji i povraćaj imovine, vama su gurali da potpišete nacrt zakona koji je išao na Vladu, a niste bili nadležni za to. Bilo je nadležno Ministarstvo pravde i državne uprave. Nesporno, možete to da branite, može da brani bilo ko taj zakon, ali dajte da poštujemo proceduru i ono što stoji. U avgustu smo izglasali Zakon o ministarstvima pa nismo poštovali. Molim vas dobronamernu prihvatite moju diskusiju, jer nijednadiskusija ni ide prema tome da se bilo kome nešto natrlja na nos, nego pre svega da ako pravimo nešto da pravimo da se ne stidimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, evo nas u drugoj godini mandata ovog saziva Narodne skupštine, u drugoj godini mandata ove Vlade i nažalost, ono što je bila osobenost rada u prethodne dve godine svoju kulminaciju doživljava na ovoj sednici. Sa jedne strane je neshvatljiva opstrukcija parlamentarnog rada od strane parlamentarne većine, a sa druge strane, mesec dana pre početka pregovora sa EU tehnički datum, tehnički zakon koji za cilj ima odlaganje jednog zakonskog rešenja, zbog nekompetentnosti Vlade i onih koji donose zakone. Danas ponovo po ko zna koji put u ovom sazivu donosimo samo tehničke zakone, koji za posledicu imaju odlaganje produženja roka i tehničke izmene. Nema toliko neophodnih suštinskih reformskih zakona, nema obećanih reformi i ima samo igrarije, šege, neozbiljnosti i dilatentizma, koji je pre svega očigledan u Predlogu zakona o osiguranju. Sada postavljam pitanja zarad građana Republike Srbije koje je postavio prethodno gospodin Miković. Šta će se desiti ako za ovaj predlog zakona glasamo u četvrtak i kaže se da on stupa na snagu u roku od osam dana, a ovaj prethodni zakon predviđa obavezujući rok 31. decembar 2013. godine? Ko će popuniti tu prazninu i ko je iz vladajuće većine odgovoran zbog ovakve neozbiljnosti? Naravno, pre svega SNS, koja je javno rekla da nema kadrove koji mogu da vode ovu zemlju, više puta. Nakon toga oni koji dobacuju, koji neće da slušaju. Kada govori gospodin Miković, vi koji dobacujete otvorite sveske i hvatajte beleške. Kao već niste naučili nešto kroz svoj prethodni život, ako niste profesionalno ostvareni, ako niste dovoljno obrazovani, edukovani da vodite ovu zemlju, makar slušajte one koji to jesu. Imam pitanje, koga ćemo sledeće godine u Srbiji da osiguravamo po tom novom zakonu o osiguranju? Moram da pročitam današnji naslov u „Politici“. Veliki naslov „Svakog dana posao za mandata ove Vlade izgubi 200.000 ljudi za godinu dana, svakog dana 600 ljudi“. Na nas ste bacali drvlje i kamenje, što je po vašim rečima – za našeg mandata bez posla ostalo za četiri godine 200.000 ljudi, vi ste taj rezultat nadmašili za samo godinu dana. Bez posla je ostalo 200.000 ljudi i pri tome, to što nama imputirate nije tačno. Ovo su vaši pokazatelji i pitam koga ćemo danas u Srbiji sledeće godine da osiguravamo po ovom zakonu? Ko je taj ko će moći da plaća troškove bilo kakvog osiguranja, kada u godini koju građani sa mrzovoljom ispraćaju i sa velikom neizvesnošću čekaju tu novu 2014. godinu u kojoj ćete doneti zakon o osiguranju, koga ćemo od ovih 700.000 nezaposlenih da osiguramo? Po kom zakonu i kojim parama će da plate to osiguranje? Da li ste vi svesni šta radite ovoj zemlji i gde vodite ovaj brod? To je naravno zasluga nesposobne Vlade. I pre svega vodeće stranke u toj Vladi, SNS. Naravno, kažem nas čeka veoma odgovoran posao 21. januara. Trebalo je da ovde imamo na dnevnom redu izuzetno značajne zakone o stečaju, trebalo je da imamo zakone o privatizaciji, zakon o radu, ali vi niste sposobni da te zakone napišete na kvalitetan način, a sa druge strane, nemate ni parlamentarnu većinu koja te zakone može da izglasa. (Predsedavajući: Molim vas da se ipak vratite temi.) …Zahvaljujem. Evo kada je reč o temi, opet postavljam pitanje. Ko će biti odgovoran što ovaj zakon po vama prestaje da važi 31. decembra 2013. godine? U četvrtak su amandmani na ovaj zakon i predviđa se da se on usvoji tek za osam dana. Ko će popuniti tu pravnu prazninu? Ko će od osiguravajućih kuća kazati – blago nama sa ovakvom Vladom, kako su nam lepo uredili poslovanje? Mislim da to vlasnici osiguravajućih kuća u Srbiji ne podržavaju, da to građani ne podržavaju. Da je zalud zaklinjanje i zaklanjanje iza velikog rejtinga, kada veliki rejting vodi ovu zemlju u sunovrat i propast. S druge strane, ja sam apsolutno uveren da naši nekadašnji koalicioni partneri, i iz SPS, i iz JS, i PUPS, imaju snage da donesu ekonomske zakone. Ali, nemaju potrebnu većinu, jer ih vi gurate u izbore, u krizu Vlade. Sada shvatam zašto je na pomolu kriza Vlade i zašto vi srljate u nove izbore. Obuzela vas je nezajažljiva čežnja za još većom vlašću. Popustile su vam ionako krhke moralne kočnice kada je reč o privilegijama koje proizlaze iz vršenja vlasti na vaš način i sa druge strane, nemate više šta da pružite. Sve što je moglo da odložite… (Predsedavajući: Molim vas, Milivojeviću.) Završavam. Sve što ste mogli da odložite, vi ste odložili. Sve zakonske rokove koje ste mogli da nađete da bi se stvorio privid da Skupština nešto radi, vi ste ovde stavili na dnevni red. Svaka treća tačka dnevnog reda je odlaganje primene zakona, odlaganje efekata zakona, odlaganje za godinu dana, za dve godine. Predao sam amandman na ovaj zakon. Smatram da Srbiji predstoje vanredni parlamentarni izbori i predložio sam amandmanom da ovaj zakon počne da važi 31. avgusta 2014. godine. Do tada će građani Srbije imati mogućnost da se na izborima izjasne da li žele ovakvu Vladu ili ne, da li žele neku drugu vladajuću većinu i toj vladajućoj većini ostavlja mogućnost da u roku od šest meseci po izboru te nove Vlade donese jedan nov zakon o osiguranju sa obavezujućim rokom važenja, od 31. avgusta. Sutradan, posle 31. avgusta je prvi septembar, dan kada mnogi kreću u školu. Preporučujem onima koji ne znaju da pišu zakone da se tog prvog septembra upišu u školu i da više nemamo ovakvu bruku i sramotu. Hvala.
Replika, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem zabrinutost narodnih poslanika kada je upitanju primena pojedinih zakona. Jako me je dirnula priča o nesposobnosti Vlade. Postavljam jedno pitanje. Ova odredba u zakonu je bila predviđena još 2004. godine, pa 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012. godine. Koliko znam, od 2004. godine do 2013. godine DS je participirala u vlasti punih sedam godina. Nije mi jasno zašto za tih sedam godina nije regulisala ovu oblast? Dalje, nije ovo pitanje nesposobnosti Vlade nego nesposobnosti osiguravajućih kuća i kompanija, zašto nisu upodobili svoje poslovanje sa zakonskim odredbama. Ovde izlazimo u susret osiguravajućim društvima i kompanijama da im damo još godinu dana da usklade svoje poslovanje sa zakonom. Inače, smatramo da važeći zakon nije najsrećnije rešenje i da ga treba promeniti. Čisto racionalno da pogledamo, hoćemo li da uđemo u primenu jednog zakona koji će u vrlo bliskom periodu da bude promenjen pa ponovo da izlažemo osiguravajuće kompanije i društva novimtroškovima u vezi sa usklađivanjem sa zakonom ili da produžimo rok ovog zakona do stupanja novog zakona na snagu? Mislim da je ovo drugo racionalnije nego ovo prvo. Nemojte to da spočitavate SNS. Što se tiče vaše zabrinutosti, tehnički gledano, može da se ispuni taj rok i za osam dana, ali nemamo ništa protiv ni da prihvatimo amandman u Danu za glasanje da rok primene zakona otpočinje od narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ i onda ćemo da rešimo sve probleme i nedoumice koje ćemo imati.
Vreme. Replika, Srđan Milivojević.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. U toj rečenici gde ne znate da saberete koliko je DS ukupno bila na vlasti, leže odgovori na mnoga pitanja. Znači, od 2007. godine do 2012. godine je pet godina, ali u nekoj vašoj matematici to je možda i 70 godina. No, dobro, ogledalo stručnosti svakoga cenim na osnovu zakona koji predlaže, a ne na osnovu toga kako računa. Desi se ljudima da se zabroje, pogotovo kada su tuđe pare upitanju. Kada je reč o mandatu DS tu se mnogo lako zabrojite. Posebno lako koristite rečenicu da je Srbija propadala poslednjih 12 godina. Ja vam kažem da je najviše probadala posle 2012. godine kada ste vi došli na vlast. Od 2012. do 2013. godine je Srbija doživela katastrofu i fijasko. Za tu vašu rečenicu gde kažete da je DS napisala zakon 2004. godine, nije DS preuzela odgovornost za upravljanje Srbijom 2004. godine. Taj zakon smo nasledili, ali ste vi kazali da ste najbolji, najpametniji, najobrazovaniji, najstručniji, da samo najbolji idu napred sa vama i da ćete sve u roku od tri meseca dlanom od dlan da ispravite u ovoj zemlji čarobnim štapićem. Taj čarobni štapić je izgleda pojela maca. Nikako ga ne vidimo, niti njegove efekte. Vidimo samo da odlažete, odgađate, prepravljate, menjate datume, a sistemske zakone koje ste obećali građanima RS ne donosite. Ono što je najstrašnije za vas, a najbolje za građane RS je da više nećete biti u mogućnosti u ovom sastavu, jer kao što su kazali svi vaši visoki potpredsednici, članovi SNS Srbiju 2014. godine čekaju vanredni parlamentarni izbori. Tada će građani da se izjasne da li su ovakvim načinom vršenja vlasti zadovoljni ili ne. Hvala.
Vreme. Gospodine Mikoviću, po kom osnovu se javljate?
Član 104, replika. Moje je da pitam zato što sam ja pominjao datume.
Nemate prava na repliku. Repliku ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ponovo neke zamene teza. Nismo mi spominjali čaroban štapić da ga imamo i to nemojte da nam trpate u usta. Rekli smo da ne postoji čarobni štapić koji može Srbiju za kratko vreme da izvuče iz krize i to iz krize u koju je nije SNS uvela, nego DS. Vi ste vršili vlast, a ne mi. Možete da se sakrivate od toga, ali činjenice su po tom pitanju neumitne. Što se tiče izbora, nemojte vi da nam trpate reči u usta koje opet nismo rekli. Voleo bih da budu izbori. To je moje lično mišljenje i to izbori u Beogradu, Vojvodini, izbori u Srbiji. Pričate da se izbori dese, a molite Boga da do njih ne dođe. To je bila karakteristika jedne stranke koju ste spomenuli dok ste mi dobacivali, i SRS je u periodu od 2009. do 2012. godine tražila vanredne parlamentarne izbore, a bežala od njih da se ne dese. Vidite sada koliko sličnosti ima između SRS i DS.
Završavamo sa replikom. (Srđan Milivojević: Pominjanje stranke.) Molim vas, Milivojeviću, vi ste izazvali repliku, dao sam vam drugi put repliku i sada idemo van teme. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovani potpredsedniče, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, problemi u ovoj oblasti osiguranja neće se rešiti izmenama i dopunama, tj. pomeranjem rokova, već donošenjem novog zakona, ali ne po hitnom postupku, što je postala praksa u ovoj Skupštini. Probijanje rokova isplata šteta i nerazumevanje uslova osiguranja najčešći su uzroci nesporazuma klijenata sa osiguravajućim društvima. Stručnjaci smatraju da su prigovori opravdani, kao i da uslove pod hitno treba pojednostaviti. Iako se poslednjih godina polako vraća poverenje u osiguravajuća društva, ni danas nisu retki slučajevi nesuglasica između osiguravača i klijenata, koji su često posledica nerazumevanja ugovora o osiguranju, ali i svesnog kršenja pravila sa obe strane. Gospodine ministre, samo u prvom polugodištu ove godine Centar za korisnike finansijskih usluga NBS primio je 94 prigovora na rad osiguravajućih društava, što je za 57% više nego za isti period prošle godine. Naravno, ne verujem puno ovim podacima NBS, jer sam iznenađen izjavom guvernerke da je trenutno najmanja inflacija u istoriji Srbije. Mislim da guvernerka ne posećuje markete i ne zna kakve su cene trenutno. Vraćam se nazad. U NBS kažu da se žalbe odnose na visinu ponuđene naknade štete, neblagovremene isplate naknade štete i odbijanje isplate nespornog dela. Gospodine ministre, 62% prigovora se odnosi na osiguranje od autoodgovornosti, 9% na kasko, na nezgode je 7%, a osiguranje života 4%. Što se tiče Predloga autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29. stav 5. Zakona o javnim preduzećima, a koji se odnosi na uslove izbora direktora javnih preduzeća, interesuje me vaše mišljenje, gospodine ministre – da li je normalno da u 2013. godini se partijski direktori biraju na sednicama predsedništva jedne stranke i da ona donosi odluku kako su ti partijski direktori radili, da li su radili dobro ili ne? Zamolio bih vas da mi to odgovorite. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim grupu studenata Beogradskog univerziteta, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Molim da aplauzom pozdravimo goste. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da sam ja, sem što sam član poslaničkog kluba SNS i predsednik Narodne seljačke stranke, zbog toga sam se i javio, jer se ovaj zakon i te kako dotiče nas koji živimo na selu i koji se bavimo poljoprivrednom proizvodnjom. Mi ćemo svakako sa velikom pažnjom iščekivati neki novi zakon, a ovo je samo zakon kojim se treba dobiti na vremenu da se donese jedan bolji Zakon o osiguranju, nego što su to dosadašnji, i da mi želimo da se u obavezna osiguranja, kojih ima podosta, uvrsti i osiguranje od suše i poplave. Dakle, da se ubuduće razmišlja da to budu obavezna osiguranja, sa još većom participacijom države u tom osiguranju, jer jednostavno, previše poljoprivreda trpi štete, da se to prepustilo slučaju i da su te štete od grada, mraza, poplave, suše i te kako velike u poljoprivredi i stoga taj rizik treba smanjiti na minimum. Takođe znamo da naši ostareli seljaci, da naša ostarela mehanizacija, da naša ostarela sela ne mogu platiti odgovarajuće premije, ne mogu uplaćivati osiguranje, ali s obzirom da država treba da stane iza njih i da participira u tome, mislim da se na takav način može rešiti mnogo toga, što se tiče šteta koje se na poljskim uslovima naprave uglavnom zbog poplave, grada i suše. Danas su osiguranja od suše veoma skupa i gotovo da ne poznajem neko zemljoradničko gazdinstvo koje se osiguralo od suše, s obzirom na visinu koju treba izdvojiti po jednom hektaru, a da nije pomoći države, gotovo da bi bili zanemarljivi i oni koji se osiguravaju od grada i poplava, a još gore u svemu tome je što je veoma teško naplatiti osiguranje ukoliko šteta pređe preko milion dinara. Na određen način sam pogođenim nekim kolegama iz opozicionih stranaka koje su govorile o elementarnim nepogodama. Ja znam jednu elementarnu nepogodu koja je najveća i koja je zadesila ovu državu. Elementarne nepogode tipa grada, mraza, poplava, suša, pa čak i zemljotresa, dođu i prođu. Samo jedna elementarna nepogoda je trajala 12 godina, ta nas je veoma skupo koštala. Da nas je cunami pogodio, mislim da bi bolje prošli. Zato sam iznenađen tonom i nastupom onih koji pokušavaju na svaki način da oponiraju, pa i kada je u pitanju jedan tehnički zakon, odnosno nekoliko tehničkih članova, koji treba da daju vremena da ono što nisu prethodne vlade i režimi uradili, da se u nekom sledećem periodu uradi i da se donese novi Zakon o osiguranju. Mi smo zatekli potpuno zapuštenu državu, privredno razorenu, tako da danas, sem javnih preduzeća i javnog preduzeća, u kojima radi 740.000 ljudi, onaj privredni deo koji je u najvećem riziku gotovo da nema novca da bilo šta osigura. Voleo bih, naravno, da u ovom osiguranju učestvuje što više domaćih osiguravajućih kuća. Nisam baš najzadovoljniji zato što je naš finansijski sektor, a tu smatram i osiguravajuće kuće, gotovo u potpunosti pripao strancima i mislim da to tržište osiguranja i finansijsko tržište vredi daleko više i bojim se da ćemo doći u poziciju da budemo na određeni način drugorazredna i trećerazredna kolonija, zato što je u potpunosti naš finansijski sektor i sektor osiguranja pripao strancima, odnosno stranim bankama i stranim osiguravajućim kućama za koje garantuje domaća država. Samo naše stanovništvo na određen način, kroz kredite, duguje preko pet milijardi stranim bankama. Dakle, u potpunosti dolazimo u neki zavistan položaj po pitanju finansija, bankarstva, po pitanju osiguranja. Voleo bih da bude više domaćih banaka i da one banke koje su u državnom sektoru ne služe za poklone odgovarajućim prijateljima članova bivšeg režima i njihovim partijama, kao što je to bila „Agrobanka“, kao što je to bila „Razvojna banka Vojvodine“, odnosno bivša „Metals banka“. Mislim da i u osiguravajućim kućama postoje takođe razno razne afere koje su bile za vreme bivšeg režima. Nadam se da će sadašnja Vlada, a i ona buduća koju prizivaju oni koji će teško cenzus preći, da će voditi računa o tome i da ćemo se izvući iz položaja u koji su nas drugi gurnuli. Ovde je mnogo toga rečeno, a zaboravlja se da je ova Vlada, kakva je, takva je, ni ja nisam u potpunosti zadovoljan, uspela da oživi proizvodnju, da digne društveni proizvod za 2%, da smanji inflaciju, da zaustavi rast kursa i da tako prekine jedan negativan trend, uprkos tome što je ova zemlja, pored onoga što sam rekao, zadužena neverovatno, a da pri tome nije napravljen nikakav izbor za vraćanje duga. Teško je imati domaćinstvo, podići, koje ima razgrađeno dvorište, koje ima zapušteno zemljište, gde je pola zemljišta prodato, mehanizacija rasprodata, bez dizela, semena, nezasejanu zemlju kad zateknete, teško je takvo domaćinstvo pokrenuti, posebno kada je ono kreditno zaduženo, za taj kredit nije nabavljeno ništa čime bi se to domaćinstvo oživelo. Želim da sledeća Vlada, ukoliko se bude zaduživala, a ja joj savetujem da proda državnu zemlju seljacima posle restitucije i da na takav način napravimo jedan finansijski iskorak i mogućnost finansiranja seljačkih gazdinstava i da tako oživimo društveni proizvod kroz razvoj poljoprivrede, prehrambene industrije, energetike iz poljoprivrede i da tako krenemo u nekom narednom periodu i da nam rast društvenog proizvoda sa sadašnjih 2% ode na 5% godišnje. Zahvaljujem.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Potpredsedniče, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću više govoriti o ovoj drugoj tački – Predlogu autentičnog tumačenja pojedinih odredbi Zakona o javnim preduzećima. Moram da kažem da sam bio prilično iznenađen kada sam video da je zapravo jedina tema oko koje će davati autentično tumačenje ovaj parlament kao organ koji je usvojio zakonom ovo pitanje koje je ipak sporedno, u smislu Zakona o javnim preduzećima. Moje pitanje za vas, gospodine Krstiću – zašto nismo ušli u proces tumačenja nekih drugih odredbi Zakona o javnim preduzećima koje su vrlo sporne? Jedna od ključnih odredbi je obaveza raspisivanja konkursa u javnim preduzećima, koja je odlukom ove Skupštine, odnosno odgovarajućim članom Zakona o javnim preduzećima, definisana kao obaveza, s jedne strane. Dakle, Zakon o javnim preduzećima kaže da će se u svim preduzećima na koje se taj zakon primenjuje konkurs za izbor direktora raspisati najkasnije do 30. juna 2013. godine. Kao što svi ovde znaju, kao što javnost u Srbiji zna, nije raspisan konkurs u svim preduzećima na koja se primenjuje Zakon o javnim preduzećima. Govorim pre svega o preduzećima republičkog ranga, odnosno onim preduzećima čiji je osnivač, odnosno čiji je vlasnik Republika Srbija u kojima, u ime građana Srbije, upravlja Vlada Srbije. Vi znate da konkursi nisu raspisani u „Srbijagasu“, u PTT-u i u železnicama, s tim što je na neki način položaj železnica specifičan zbog procesa transformacije koja postoji u tom državnom preduzeću. Gospodine Krstiću, mi mesecima raspravljamo o tome da li konkursi moraju da budu raspisani i u tim kompanijama ili ne moraju da budu raspisani. Koliko ja znam, kao narodni poslanik, postoji neko tumačenje republičkog Sekretarijata za zakonodavstvo koje kaže da u nekim preduzećima nije obavezno raspisati taj konkurs, ali, to je par ekselans tema o kojoj smo mogli ovde da razgovaramo i da damo tumačenje zakona. Da smo se za takav postupak opredelili, odnosno da je Vlada iskazala pre svega političku ambiciju da to pitanje jednom razreši, makar pred kraj svog mandata, onda bi nesporno bilo utvrđeno da je volja ovog parlamenta, odnosno njegova namera kada je usvajala taj zakon, odnosno kada je usvajala amandman LDP koji uvodi tu obavezu, bila da se u svim preduzećima raspišu konkursi. Onda bismo razrešili tu situaciju i taj problem koji imate i vi, prebacili bismo ga sa političkog terena gde vi, odnosno predstavnici partije koja je vas predložila na mesto ministra, neprestano tvrde da kod nekih koalicionih partnera ne postoji spremnost da se raspišu konkursi i da se na konkursu biraju direktori, makar u ova dva preduzeća koja sam pomenuo – PTT i „Srbijagas“. Skupština bi nametnula tu obavezu, ja se nadam, i mi bismo u roku od nekoliko nedelja imali makar početak rešavanja problema u tim preduzećima, a tu pre svega mislim na „Srbijagas“. Umesto toga, opredelili ste se da pokrećete čitavu Narodnu skupštinu na tumačenje jednog člana koji i nije sam po sebi ni naročito bitan ni naročito sporan, da dolazimo u situaciju da arbitriramo između posebnog režima uspostavljenog ovim zakonom, nekakve uredbe Vlade i opšteg režima iz Zakona o upravnom postupku. Ako je problem u nekim konkretnim slučajevima, odnosno kod nekih konkretnih preduzeća, postupcima izbora, onda je fer i pošteno da ova Skupština zna o kojim se to slučajevima radi. Ne bih voleo da odluka Skupštine, ovoga puta u obliku autentičnog tumačenja, bude način da se u postupku izbora direktora javnih preduzeća rešavaju neki problemi koji su emanentno politički a ne pravni, ne pitanje tumačenja zakona. Gospodine Krstiću, bilo bi važno da danas saznamo i dokle su došli postupci izbora direktora u javnim preduzećima republičkog nivoa, to je 35-36 preduzeća? Prošlo je šest meseci od isteka tog roka do kada je Vlada imala obavezu da pokrene postupak izbora tih direktora. Dakle, zakon još uvek nije ni primenjen na većinu preduzeća, a vi ćete uskoro na Vladi, ako se Vlada bude sastajala uopšte u ovom sastavu više, odlučivati o smenama već pet direktora, što je najavila SNS. Pretpostavljam da će onda to poslužiti i kao neka vrsta motivacije ili makar sredstva političkog pritiska da i drugi koalicioni partneri uđu u postupak smene svojih direktora, da tako kolokvijalno kažem, ili kako vi to zvanično govorite, onih direktorskih mesta gde ste vi preuzeli odgovornost za funkcionisanje javnih preduzeća. Gospodine Krstiću, mi nećemo imati izabrane direktore javnih preduzeća u narednih šest meseci. To je svakome u ovoj sali jasno. Zemlja će ići na izbore i oni koji se sada nalaze u „vd“ stanju ili su izabrani u poslednjih nekoliko nedelja primene starog zakona, vodiće javna preduzeća u Srbiji još najmanje šest ili sedam meseci, do okončanja izbornog procesa i do formiranja neke nove vlasti u Srbiji. To nije rutinsko pitanje za Srbiju, gospodine Krstiću, a pogotovo nije rutinsko pitanje za vas. Vi ste ministar finansija. To su preduzeća sa kojima imate najviše problema i kada koncipirate budžet i kada budete vodili račune o realizaciji budžeta u prvoj polovini 2014. godine. Direktor „Železnica“ je u ovoj zemlji pokušao da napravi društveni javni događaj od proglašenja novog voznog reda. To je jedino što je uspeo da uradi taj čovek u proteklih nekoliko nedelja. Ne znam da li je on na spisku za smenu ili nije na spisku za smenu. To ćete morati da vidite u Vladi. U javnosti se o tome spekuliše. Neki drugi direktori drugih javnih preduzeća su takođe u sličnom problemu. To je mnogo važnije i za zemlju i za Skupštinu od pitanja da li mora da se dostavi dokaz da je neko punoletan ili poslovno sposoban. Voleo bih da smo o tim problemima pričali, gospodine Krstiću. O činjenici da imate jednog drugog direktora javnog preduzeća koji kaže da je njegov model vođenja tog javnog preduzeća toliko fantastičan da čak i predstavnici DHL dolaze da se informišu o tome kako to preduzeće funkcioniše. Recimo, voleo bih da pričamo o pitanju - gde su izvori tolikog iznenadnog profita tog preduzeća? Kolika bi dobit, recimo, bila preduzeća PTT, odnosno „Pošta Srbije“ da važe drugačija pravila o izdavanju poslovnog prostora, da recimo „Telekom“ nije domaće državno preduzeće u stoprocentnom vlasništvu države, nego da poslovni prostor može malo slobodnije, liberalnije da se iznajmljuje na tržištu? Da li bi onda bili tako uspešni poslovni rezultati PTT Srbije? Gospodine Krstiću, i vi i ja znamo da ne bi bili. Ovo ne govorim da bi bilo kome prigovarao, samo pokušavam da vama i ovom parlamentu na neki način pocrtam kolike će štete biti od toga što se nismo u ovom trenutku opredelili za sveobuhvatno tumačenje Zakona o javnim preduzećima u onim delovima gde je on sporan ili za usvajanje novog zakona. Očigledno je da ovaj zakon nije profunkcionisao u praksi, na stotinu načina. Mogli smo da otvorimo još jedno pitanje koje je sporno. Možda naši amandmani tada nisu bili dovoljno jasni. Oni su bili i rezultat kompromisa sa Vladom, odnosno vladajućom koalicijom, tako je uvek kada opozicija radi amandmane i kada pokušava da makar nešto od onoga što je njoj važno, a nama je bilo važno da uvedemo obavezu javnog konkursa, da uvedemo zabranu reklamiranja, odnosno oglašavanja za monopolistička javna preduzeća, kada smo to zapravo želeli da unesemo u zakon. Trenutak je da otvorimo i to pitanje - da li sme da se oglašava, recimo tokom Svetskog rukometnog prvenstva preduzeće „Elektroprivreda Srbije“, „Srbijagas“, da li smeju da se oglašavaju ili ne smeju da se oglašavaju? To je važno pitanje.
Gospodine Đuriću, molim vas ipak da se vratite na temu.
Slažem se gospodine Arsenoviću, svima se mnogo žuri u ovoj sali. Evo neću više zadržavati ni vašu pažnju ni opterećivati druge narodne poslanike, pitanjima kako se primenjuje Zakon o javnim preduzećima. Evo ostavljam vam da se složite u tome da je neophodno angažovati Narodnu skupštinu da utvrdi da li je nužno da neko podnese izvod iz matične knjige rođenih, a to da li će se rasipati novac poreskih obveznika na reklamiranje monopolističkih preduzeća, koja inače, nemaju nikakvu konkurenciju na tržištu, time će se verovatno baviti neki novi saziv parlamenta. Mislim da je to pošteno da to svi znaju da je maksimalno dostignuće ovako formulisane političke većine, to da se bavite time da li neko treba da donese izvod iz matične knjige rođenih, a da u nekom drugom odnosu snaga ili konstalaciji snaga, jedino možemo da se bavimo ozbiljnim pitanjima u ovoj zemlji. Srećno provedite predstojeće praznike.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je teško opredeliti se kako koncipirati raspravu o ovoj tački dnevnog reda, odnosno o ovoj objedinjenoj raspravi koja u suštini ima jedan zakon, jedno autentično tumačenje i taj zakon imam tri člana od kojih su dva neprimenjiva. Verujem ministre, da je i vama je danas prilično neprijatno da sedite u sali i da branite ta tri člana od kojih su dva neprimenljiva, a vi ste predstavljen kao čovek koji bi trebao da izvuče Srbiju iz krize. Mislim da to nije sve što vi imate da kažete o izvlačenju Srbije iz krize. Reći ću vam kako to izgleda. Dakle, ukoliko bi se usvojio ovakav zakon koji vi danas branite ovde, da li je tako, on bi stupio na snagu, ako se usvoji 25. decembra, kako ste predložili, jel tako, odnosno kako je najavio potpredsednik Skupštine, 25. decembar plus osam dana stupanja na snagu, to bi bilo 33. decembra. Znate da takav datum ne postoji. Jedino je tako moguće, ukoliko bi u tom smislu da ovaj zakon zaista počne da se primenjuje 1. januara 2014. godine, znamo da decembar ima 31 dan, mislim da svima ovde to nije sporno, mada možda bi se i oko toga moglo diskutovati, jel takav predlog ste podneli. S druge strane, neko je ovde govorio od predstavnika vladajuće većine, inače danas po ovim zakonima se niko od ovlašćenih predstavnika iz vladajućih stranaka nije javio da brani, ove zakone, odnosno ovaj zakon, po svemu sudeći ni uz najveće moguće napore koji su do sada ulagali da brane i ono što je neodbranjivo zdravom razumu, shvatili su da im je to uzaludan posao. Niko se nije javio da brani ove zakone koje vi ministre, ste tu po dužnosti došli da branite. Neko je pomenuo u diskusiji političku odgovornost i odgovornost osiguravajućeg,
Samo da vas demantujem Veselinoviću, znači iz vladajuće koalicije govorili su Milanka Jeftović Vukojčić, Željko Sušec i Marijan Rističević, radi istine.
Radi istine, predsedavajući niste me pažljivo slušali. Rekao sam da niko od ovlašćenih predstavnika nije branio ovaj zakon, a da ste me pažljivo slušali onda ne bi me prekinuli i rekli nešto o čemu nisam pričao. Znači, bilo je govornika koji su branili.
Dobro je, sad smo se objasnili, sad smo jasni i to je dobro.
Dakle, jedan od poslanika koji je branio ovaj zakon koji je teoretski nemoguće odbraniti, govorio je o osiguranju od političke nesigurnosti ili osiguranju od štete koju počini Vlada ili vladajuća koalicija. Smatram da nema tog osiguravajućeg, odnosno reosiguravajućeg društva u svetu koje bi prihvatilo da osigura ovu Vladu od političke odgovornosti jer bi to bili veliki rizici za jedan Lojd, jer oni impliciraju da će šteta u ove dve godine biti negde oko 10 milijardi eura novog zaduženja ove Vlade. Verujem, da niko ne bi ušao u takav rizik da vas reosigura, gospodine ministre, nadam se da se u tome slažete pošto smatram da ste verovatno izučavali i rizike osiguranja izučavajući generalno rizike ekonomske na kojima ste i radili. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, dakle, rekao sam da on ima tri člana od kojih su dva neprimenjiva i zaista se postavlja pitanje, a neko je već to istakao, zar nije bilo politički korisnije, mudrije za zemlju i privredu pre svega efikasnije i bolje, da je donet novi zakon o osiguranju koji je pripremljen nego da se išlo u ovako jednu neveštu, nespremnu i izmenu i dopunu zakona koja znači samo s jedne strane odlaganje, a sa druge strane mogućnost da se osiguravajuća naša privredna društva osiguraju kod stranih osiguravajućih, odnosno reosiguravajućih kompanija za ceo iznos reosiguranja. Taj zakon nam je svakako bio nužniji. Bili su nam nužni i mnogi drugi zakoni koje ste vi uz put, ministre, odnosno predsednik Vlade, prvi potpredsednik Vlade najavljivali, brojne reforme ne samo u oblasti osiguranja nego u oblasti privrede. Mi smo očekivali da ćete vi predložiti neke zakone koji će zemlju izvući iz kolapsa o kome govorite ovih dana svi u glas. Recimo, da ćete doneti zakon, novi zakon o stečaju, odnosno da ćete u tom delu doneti akt koji će možda rešiti neke probleme u privredi. Niko ne spominje zakon o zadrugama. Mi imamo Zakon o zadrugama koji je prevaziđen, koji ima ozbiljan uticaj na zadrugarstvo i praktično ne postojanje pravog okvira za rad zadruga u modernom smislu reči kako one danas postoje u svetu. On je sačinjen, nalazi se u nekom od fijoka ili ormana nekog od ministara u ovoj jedno puta rekonstruisanoj Vladi i pre toga Vladi koja generalno priča, cela Vlada, o rokovima. Prvo ste pričali o roku rekonstrukcije, šest meseci, datumima o rekonstrukciji. Sad pričate o datumima izbora. Pričali ste o datumima kada će stići novci od Emirata, je li tako? Obično je to bilo vezivano za 31. decembar. Evo ga 31. decembar, nema novaca, nema investicija, nema ničega što ste obećali. Umesto toga, pred nama je zakona, izmene i dopune Zakona o osiguranju u kojem su tri člana, od kojeg su dva, još jednom ponavljam neprimenjiva. Dakle, niste ušli u zakonsku proceduru sa propisima koji bi uticali na rast, odnosno obustavljanje procesa, odnosno smanjenja nezaposlenosti, povećanja zaposlenosti. Čuli smo danas ovde u raspravi da dnevno u Srbiji bez posla ostane 600 ljudi, kako bi se zaustavilo zaduživanje, kako bi se uveo red u bankarski sistem, gde jedino banke profitiraju u ovoj situaciji itd. itd. Kada je upitanju autentično tumačenje Zakona o javnim preduzećima, to je tek pravi biser u radu ovog parlamenta. Ova Skupština bi trebala da donese zakon o autentičnom tumačenju, Zakon o javnim preduzećima koji je relativno skoro usvojen, koji je najavljivan kao ozbiljan preporod javnih preduzeća, departizaciju javnih preduzeća, uvođenje stručnosti, uvođenje reda, konkursi za izbor direktora itd. od toga ministre nema ni reči. Odgovorite nam ministre na pitanje koliko je uopšte direktora u javnim preduzećima, ajde da se ograničimo na republički nivo, imenovano po ovom novom Zakonu o javnim preduzećima? Verovatno bi mogli da se izbroje na prst jedne ruke. Koliko je tih javnih preduzeća? Na desetine. U njima su direktori koji su izabrani, ministre, verovatno su vas sa tim upoznali kada ste stupali na dužnost, po partijskoj liniji? Bilo direktori, bilo v.d. direktori. Na isti način na koji ih sada smenjuju na predsedništvu SNS, na isti način su oni postavljeni.
Molim vas gospodine Veselinoviću, da se vratite na temu.
Predsedavajući, tema 2. tačke dnevnog reda u objedinjenoj raspravi je autentično tumačenje primene Zakona o javnim preduzećima, u delu koji se odnosi na izbor direktora javnih preduzeća, odredbe člana 22. stav 1. tačka 1. Zakona o javnim preduzećima koja glasi – za direktora javnog preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija ili Autonomna Pokrajina, imenuje se lice koje ispunjava sledeće uslove, i onda se kaže da je punoletno i poslovno sposobno lice. Dakle, iz ovoga bi mogli da zaključimo da je onaj ko je podneo inicijativu za autentično tumačenje imao cilj da dobije odgovor od Narodne skupštine Republike Srbije da samo nepunoletno dete, znači maloletno dete ne može biti direktor javnog preduzeća u Republici Srbiji. O tome govorim. To je tema. Dakle, vrlo je izolovan ovaj zahtev u odnosu na sam član za koji se traži tumačenje. Uzet je jedan stav tog člana da se tumači kakav je stav zakonodavca u pogledu tog člana sa tim jednim stavom ko može i na koji način da podnese dokumentaciju i ko ima teret dokazivanja, autentičnost te dokumentacije. Dakle, vrlo čudan zahtev. Još čudniji odgovor koji mi ovde treba da izglasamo. Kaže, u tom smislu svodi se na ovaj jedan stav, u tom smislu teret dokazivanja o ispunjenosti svih uslova pada na podnosioca prijave po javnom konkursu za imenovanog direktora, što znači kandidat je dužan da dostavi kako dokaze o ispunjenosti uslova iz člana 22. Zakona o javnim preduzećima, tako i druge dokaze tražene oglase o javnom konkursu. Šta se ovde novo kaže? Kakve su do sada prijave podnosili direktori da bi bili imenovani na mesto direktora javnog preduzeća i da li su podnosili odluku predsedništva SNS, ili je neki drugi dokument podnošen, čija se verodostojnost ovde stavlja pod znak pitanja, zbog čega ovakvo jedno tumačenje uopšte jeste bitno? Neko je zaista s pravom pomenuo, zbog čega nismo tražili autentično tumačenje nekih drugih odredbi, tipa do kada su javna preduzeća dužna da raspišu konkurse za izbor direktora i da oni budu izabrani prema Zakonu o javnim preduzećima. Tamo je bio vrlo jasan i decidan, imperativan rok do kada su oni to bili dužni da učine i oni to ministre, nisu učinili. Vi nam danas ne dajete odgovor zbog čega i dalje tamo danas sede partijski ljudi, nego nam tumačite da ne može biti direktor javnog preduzeća maloletno lice. Mislim da to nije prava tema, niti je to ozbiljno, niti smatram da bi Skupština trebalo o tome da se izjašnjava. Trebalo bi da se izjasni po pitanju da li direktori koji su postavljeni, po partijskoj liniji, što je strogo zabranjeno Zakonom o javnim preduzećima, ako se on dosledno tumači, mogli da sede i dalje u javnim preduzećima? Da li je njihov status sada legalan i legitiman? Da li, ako direktno primenjujemo Zakon o javnim preduzećima, može neko da upravlja javnim preduzećem ukoliko on nije izabran po Zakonu o javnim preduzećima, već po nekim drugim običajnim pravilima. Običajna pravila su da direktor može biti svako ko je punoletan. Svako ko napuni 19 godina po vama, može da bude direktor javnog preduzeća. U tom smislu, smatram da je ova današnja rasprava prilično nepotrebno, da ovde na dnevnom redu imamo zakone koje nismo očekivali na kraju mandata ove Vlade kako se najavljuje od pojedinih najavljivača, izbora u Republici Srbiji, da smo mi trebali danas da raspravljamo kako obično i kako parlamenti drugih zemalja u ovom periodu, raspravljaju o ključnim zakonima koji se tiču vođenja ekonomske i druge politike zemlje u narednom periodu, a mi raspravljamo o tri člana, od kojih su dva neprimenjiva. Šta ćete, gospodine ministre, ako gospodin Miković povuče svoj amandman pred dan za glasanje? Ipak ćete onda morati da podnesete amandman Vlade Republike Srbije po kojem će decembar imati 33 dana ili ćemo imati pravni vakum u primeni postojećih zakona. hvala.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i svoje ime, pozdravim decu bez roditeljskog staranja i njihove staratelje angažovane na projektu socijalne inkluzije – generacije budućnosti, koji trenutno prate rad današnje sednice sa galerije velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravimo goste. [[Aplauz]] Hvala. Da li ministar želi reč? Izvolite
Što se tiče Zakona o izmeni o dopuni Zakona o osiguranju, član 1. već sam rekao i mislim da nije bilo puno neslaganja, ukoliko sublimiramo ove diskusije koje smo imali do sada. Član 2. oko pomeranja roka, ja se na to neću pozivati, ustaljena praksa kada se radi baš o ovom članu i baš o ovom zakonu. Ideja jeste da se novi zakon o osiguranju usvoji u prvoj polovini sledeće godine. Narodna banka Srbije će biti predlagač tog zakona i taj zakon je već bio na javnoj raspravi jedanput, bilo je puno sugestija, a iznošenje tog zakona na javnu raspravu se planira za januar sledeće godine. Takođe bih pomenuo da to nije u nadležnosti Vlade, što naravno shvatamo, jer je to nezavisna institucija, ali saradnja tu postoji između Ministarstva finansija i NBS. Zajednički se radi na izradi tog zakona koji će biti spreman za novu javnu raspravu već početkom sledeće godine. Skraćivanje datuma na manje od toga, prosto, ne mislim da je nešto što je u ovom trenutku preporučljivo. Ništa ne bi ni donelo, naročito zato što će, bar prema trenutnom nacrtu koji se diskutuje između Ministarstva finansija i NBS, taj član na koji se odnosi ovaj rok oko odvajanja životnog i neživotnog osiguranja, odnosno pravnih lica koja to rade, u toku javne rasprave će se odlučiti da li je to nešto našta treba ići, uzev u obzir da se regulativa EU koja je to podrazumevala 2004. godine kada je ovaj zakon prvi put usvojen, zapravo promenila i da je ostavljena mogućnost da u okviru jednog pravnog lica, međutim uz značajne tzv. kineske zidove unutar samog društva, mogu da postoje obe delatnosti. Naposletku, da se razumemo, mi smo najviše vremena proveli, bar o ovom zakonu govoreći, o članu 3. koji kaže – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Kada smo mi podneli ovaj zakon, kao Vlada, to je bio 18. decembar, znači, tu je postojalo prostora. Ukoliko Narodna skupština u skladu sa svojom dinamikom zasedanja, što je nešto što je prerogativ, odnosno potpuno pravo Narodne skupštine, zakaže sednicu za kasnije, mi smo vrlo voljni da kao Vlada prihvatimo amandman, da se objavi sledećeg dana u „Službenom glasniku“, voljni smo da ga predložimo, takođe, ako treba. To je, prosto, tehničko rešenje da bismo izbegli pravni vakuum, što je u osnovi i razlog za donošenje, odnosno predlaganje ovog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju. Mislim da je to tema zašto je na hitnom postupku. Naravno,zakon koji ima tri člana, iako ne mislim da je to dobra praksa, ne mislim da ugrožava diskusiju što se toga tiče. To je što se tiče zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, koji je direktno u ingerenciji Ministarstva finansija. Druga tema o kojoj smo pričali oko javnih preduzeća, mislim da tu ne postoje, oko onoga što jeste na dnevnom redu, neke prevelike diskusijei sumnje. Bilo je još mnogo drugih diskusija. Mislim da ćemo imati prilike, ako se ne varam u četvrtak popodne i odgovorimo na neke od njih, u ovoj novoj sednici, poslaničkim pitanjima Vladi. Što se tiče primene samog zakona o javnim preduzećima, kao takvog, naravno da zakon mora da se primenjuje. Ja sam više puta ukazivao na to i mislim da smo krenuli da pravimo pomake u tom smeru. Ja mislim da mora brže da se radi oko postavljanja direktora na konkursima i oko utvrđivanja kriterijuma za uspešnost poslovanja tih preduzeća, odnosno uspešnost vođenja tih firmi od strane direktora. Na kraju ne mogu da poreknem ono š to sam već pričao kada smo pričali o budžetu, da bez toga i bez jasnog diferenciranja između socijalne politike, vađenja socijalne politike iz javnih preduzeća i uvođenje reda u javna preduzeća mi imamo ikakve šanse u ovoj reformi, tako da je sa te strane to nešto čemu se ova Vlada obraća i mora obraćati vrlo energično, energičnije, ja bih rekao, nego što je to do sada bio slučaj iako smo krenuli u tom smeru. Hvala.
Pošto je ovo bila završna reč ministra, mislim da nemate pravo na repliku. Zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačke 1. i 2. dnevnog reda. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ČLANA KOMISIJE ZA KONTROLU IZVRŠENjA KRIVIČNIH SANKCIJA Primili ste Predlog odluke o izboru člana Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija koju je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, koje ste dobili u prilogu. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o predlogu odluke. Da li predsednik predlagača, narodni poslanik Petar Petrović, predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu želi reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Imamo dva prijavljena, izvinjavam se, sad sam dobio, greška je, imamo na prijavi dva narodna poslanika. Reč ima Srđan Miković. Izvolite.
Ovde se radi o predlogu izbora člana komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija i razumljivo je da onog trenutka kada je gospodin Neđo Jovanović kao član komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija sada praktično podneo ostavku na mesto narodnog poslanika i postao državni sekretar u Ministarstvu pravde i državne uprave, normalno je da izaberemo određenog kandidata. Istina, na samoj sednici Odbra za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, ja sam razmišljao o tome da bi valjalo da ukoliko već u članstvu komisije imamo tri člana iz pozicije, da bi valjalo da budu dva člana iz opozicije. Međutim, s obzirom na raspoloženje samih članova Odbora za pravosuđe i do tada je već izvršena konsultacija da upravo gospođa Maja Gojković bude kandidat za člana komisije. Po pitanju samog kadrovskog rešenja nemam ništa protiv. Nadam se da ću odgovoriti zadatku koji se postavlja, da se kontroliše način izvršenja krivičnih sankcija zatvorskog tipa ali i način samog funkcionisanja pritvorskih jedinica, jer ova komisija treba da odgovori velikom zadatku da praktično u situacijama kada se neko lišava slobode, da to ni na koji način ne bude da se krše ljudska prava. Imamo situaciju da u primeni određenih propisa koji važe na teritoriji Republike Srbije, dolazi do određenog tumačenja da može da se govori o tome da li se u primeni Zakonika o krivičnom postupku ili Zakona o izvršenju krivičnih sankcija na određeni način remete ili krše ljudska prava. Danas sam obrazlažući zbog čega nisam stigao na sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo objasnio da imam primere kada u određenoj primeni, pre svega Zakonika o krivičnom postupku dolazi do eklatantnog kršenja ljudskih prava, naročito preširokim tumačenjem odredbi koje se tiču navodnog uznemirenja javnosti, a naročito navodnog uznemirenja javnosti koje se tiče takvog uznemirenja koje da sam tužilac ili sud sumnja u svoju objektivnost. U tom smislu, smatram da je odgovornost svih članova Komisije izuzetno velika, da oslušne svaki put ukoliko preti opasnost da dođe do kršenja ljudskih prava, jer upravo kada su ugrožena ljudska prava, naročito onih koji su lišeni slobode, gde će gledati pre svega oni, gledaće u onu instituciju gde sede narodni poslanici. Upravo treba da budemo svesni toga da, kao članovi Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, ukažemo na svakom mestu gde možemo, ne samo na sednicama Komisije, ne samo na sednicama Odbora za pravosuđe, već i na plenarnim sednicama Narodne skupštine, ukoliko negde postoji primer kršenja ljudskih prava. Izbegavam, evo i sada, da pominjem imena, da pominjem bilo kakve pojedinačne slučajeve, ali ukazujem na pojavu da dolazi do kršenja određenih ljudskih prava, naročito kod lica koja su lišena slobode i gde je pitanje do kada se određene mere za, navodno, nesmetano vođenje postupka produžuju. Ima smisla, ukoliko preti opasnost uticaja na svedoke i uništavanje dokaza i ima smisla ukoliko preti opasnost bekstva, ali pitanje takozvanog uznemirenja javnosti, mislim da naročito sada u situaciji kada su na redu poglavlja 23. i 24, znači, pitanje pravosuđa i pitanje ljudskih prava, je izuzetno bitno. Opet moram da kažem, žao mi je što nisam dobio priliku da po prethodnoj tački dnevnog reda govorim i da ukažem na nešto što je gospodin ministar u svojoj priči pomenuo, a to je bilo pitanje nadležnosti. Isto tako i ovde govorim, u vezi nadležnosti, šta je čija nadležnost, jer bili smo u situaciji da u pogledu izmena i dopuna Zakona o osiguranju nadležna je Vlada, a po pitanju Zakona o osiguranju nadležna je Narodna banka. Kako? Ako je za nešto nadležna Vlada i za drugo je, ako je za nešto nadležna banka, onda je i za to. Vraćam se na ovu temu, morao sam to da istaknem, zato što je to bilo u diskusiji, ali u svakom slučaju, ako smo nadležni po pitanju same Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija za praćenje ljudskih prava, hajde da povedemo računa o tome i da ukažemo svima onima koji tumače Zakon o izvršenju krivičnih sankcija, pogotovo Zakonik o krivičnom postupku, da ne sme da dolazi do kršenja ljudskih prava, naročito po pitanju samog pritvora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, demokratski kapacitet jednog društva ogleda se u spremnosti, pre svega, vladajuće većine u tom društvu da uvaži opoziciju i da opoziciji prepusti, koliko god je moguće, više kontrolnih uloga i funkcija i u parlamentu i u drugim institucijama. Veoma je važno u društvu, koje je u diktaturi ili klizi u diktaturu, da se u tom društvu, u kome postoje politička hapšenja, ljudima koji predstavljaju političke stranke opozicije, omogući uvid u način na koji se izvršavaju krivične sankcije u takvom društvu. Nažalost, srpsko društvo u prethodnom periodu je duboko zakoračilo ka diktaturi, ne još uvek tiraniji, ali svakako ka diktaturi. U takvom društvu veoma je važno da u Komisiji za razrešenje krivičnih sankcija za kontrolu sede članovi opozicionih stranaka. I ne samo da sede, veoma je važno da obilaze zatvore, da razgovaraju sa privedenim licima, sa osuđenim licima, pogotovo što se kod nas pritvor nažalost, tretira kao jedna vrsta kazne. U vreme kada se u Srbiji kreira tabloidna svest, u vreme kada su dnevni tabloidi postali partijska glasila i partijski bilteni, u vreme kada se u takvim tabloidima iznose insinuacije o stanju uhapšenih građana Republike Srbije i njihovom tretmanu u zatvorima, a podsetiću samo da je u vašim tabloidima, pod vašom direktnom partijskom kontrolom, koja se svodi na partijske biltene, kao što su „Informer“ i „Kurir“, pisalo da je Saša Dragin prebijen u zatvoru. Da li su laži ili nisu, Komisija je trebala da sedne, ode u zatvor nenajavljeno i obiđe Sašu Dragina, da proveri da li je to tačno ili ne. To nije posao jednog člana Komisije. To je posao svih članova Komisije. Nažalost, u našem društvu takva spremnost, takvo uvažavanje opozicije ne postoji. Voleo bih da danas raspravljamo, ne samo o kadrovskim rešenjima i imenovanjima, već da pogledamo šta je ta Komisija za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija uradila u proteklom periodu, u proteklih godinu dana, da građani imaju uvid koliko je ko od članova Komisije posetio uhapšenika, ko su ta lica, da li su možda neki zloupotrebljavali svoju profesiju i činjenicu da su advokati, pa su odlazili kod svojih klijenata, zaklanjajući se iza legitimacije člana Komisije, a imali smo takve najave i same SNS da jedan član Komisije obilazi jednog uhapšenika i da ga obilazi u svojstvu advokata, a da se služi članstvom u Komisiji za izvršenje krivičnih sankcija, a taj jedan je bio iz pozicije vlasti, a ne opozicije. Takođe, važno je da ova Komisija za izvršenje krivičnih sankcija redovno obilazi zatvore u Srbiji, kako bi utvrdila stvarno stanje, da to ne bude samo posao OEBS-a i humanitarnih organizacija. Imam pitanje – koliko je takvih poseta nenajavljenih zatvorima Republike Srbije uradila Komisija u kojoj većinski sede članovi pozicije? Koliko zatvora ste obišli? Koliko uhapšenih lica? Koliko osuđenih lica? Da li ste proverili koliko njih je bilo protivustavno u pritvoru? Da li ste o tome izvestili Narodnu skupštinu Republike Srbije? Takve odgovore nismo dobili. Sa druge strane, u zatvorima Republike Srbije nalaze se...
Gospodine Milivojeviću, razumem i to je veoma interesantno pitanje, ali morate priznati da nije tema rad Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, nego je reč o izboru člana Komisije.
Ako dozvoljavate, ne mogu da govorim samo o članu Komisije, o njegovom liku i delu, njegovoj biografiji, već moram da podsetim člana Komisije šta je njegova obaveza.
Moram da kažem da dovodite u poziciju druge poslanike da sada ne mogu da raspravljaju o radu ove Komisije, a vi uzimate pravo da o tome raspravljate. Mislim da nije korektno, u tom smislu, tako voditi raspravu. Vratite se na temu, molim vas.
Hvala, gospodine predsedavajući. Evo, da li je tema šta će budući član komisije da radi? Mislim da jeste. Budući član komisije bi trebalo da obilazi zatvore i vidi kakvo je stanje uhapšenih lica u zatvorima
Ja mislim da ni to nije tema.
Hajde onda da vidimo šta je tema po vašem mišljenju.
Ovde lepo piše – Predlog odluke o izboru člana Komisije za kontrolu…
Dobro, mi danas biramo Peru Perića. Pitam Peru Perića da li je sposoban da obavlja taj posao, s obzirom da se u zatvoru Republike Srbije nalaze lica osuđena za ratne zločine, pravosnažno, a jedan član komisije je kazao da je Srebrenica briljantna vojan operacija? Da li je to tema?
Vi to dobro znate, toliko ste mudri i pametni, neću da vas učim, da vas savetujem kako treba da diskutujete. Molim vas da u tom smislu ne vodimo dijalog.
Ja ću ovako da završim. Ćutanje o diktaturi je pristajanje na diktaturu. Ako me terate da ćutim o diktaturi, terate me da pristajem na diktaturu. Ja to ne mogu i neću kao poslanik DS i član Otpora, koji sam u zatvoru proveo 46 puta ničim kriv, ničim izazvan od strane vlasti bio sam u zatvoru 46 puta. Imam iskustva kada je reč o zloupotrebama Komisije za utvrđivanje krivičnih sankcija. Nažalost, očigledno sam onemogućen u Skupštini Srbije, na kraju ovog saziva, da o tome govorim. Preporučujem budućem sazivu da o tome povede računa. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Danas završavamo sa radom. Rad nastavljamo u četvrtak, 26. decembra u 10.00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 68 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Danas je četvrtak, dan kada narodni poslanici na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine mogu tražiti obaveštenja ili objašnjenja. Molim da se prijavite. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.