Hvala predsedavajući. Nadam se da ovaj mikrofon danas nije politički senzitivan kao juče, mada početak ne obećava. Hteo bih da postavim dva pitanja Vladi Republike Srbije i hteo bih da podsetim da nisam dobio odgovor na pitanje koje sam postavio pre sedam dana. Pitanje je glasilo – koliko košta održavanje Vojne parade? Molio sam da to obaveštenje dobijem do početka održavanja Vojne parade kako bi građani Srbije znali koliko će ih ta manifestacija koštati. Još jednom da podsetim, za ove koji galame, da podržavamo dolazak Vladimira Putina i ovom prilikom i svakom drugom prilikom on je dobrodošao gost, jer pripada zemlji saveznici iz Drugog svetskog rata. Naravno, kao i svaki građanin Republike Srbije pitam za stvar koja može da interesuje ljude u Srbiji, a to je koliko košta Vojna parada i ako je moguće da dobijemo to do početka Vojne parade? Dva su pitanja koja ću danas postaviti Vladi Republike Srbije. Jedno je iz oblasti ekonomije, jedno iz oblasti zdravstva. Prvo, iz oblasti ekonomije tiče se zakona koje je ova vladajuća koalicija donela pre godinu i po dana. Radi se o Zakonu o rokovima za izmirenje novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama, gde je država sama, ali i kao osnivač javnih preduzeća i privrednih društava u kojima je vlasnik, imala obavezu da vrši plaćanja u određenim rokovima zakonom predviđenim. To se nažalost ne dešava i država je i dalje generator velikog gubitka privrednih društava koja posluju sa državom, ili u lancu sa državom, i zbog toga je veliki broj preduzeća i danas u stečaju. Baš iz razloga zbog koga je Vlada donela taj zakon, on se nažalost ne primenjuje. Pitam Vladu, pre svega ministra finansija ali i ministra privrede, koji je broj javnih preduzeća koja ne izmiruju obaveze na vreme prema datom zakonu i kolika su ukupna zaduženja, odnosno dugovi države i javnih preduzeća čiji je vlasnik prema privrednim društvima sa kojima posluju? Drugo pitanje jeste vezano za zdravstvo. Ovih dana smo imali najavu pooštravanja sankcija i izmena Zakona o zaštiti od duvanskog dima koji je donet pre dve i po ili tri godine. Međutim, pitao bih Vladu, pre svega, ministra zdravlja – kakvi su efekti donetog Zakona o zaštiti od duvanskog dima? Koliko je ukupno do sada procesuirano, odnosno podneto prekršajnih prijava protiv odgovornih lica? Znamo da u Srbiji godišnje umre oko 20 hiljada ljudi kao posledica od duvanskog dima, korišćenjem cigareta aktivno ili pasivno. Nisam za to donosimo nove zakone koje nećemo primenjivati ukoliko se postojeći ne primeni do kraja. Molim da dobijem odgovor i od Vlade RS – da li se taj zakon doslovno primenjuje u Vladi RS, kao i od generalnog sekretara Narodne skupštine RS – da li se taj zakon primenjuje u domu u kojem je izglasan? Molim da dobijem odgovor kako bi mogli da se adekvatno pripremimo za eventualne izmene i dopune ovog zakona. Na kraju još jedno pitanje, molim ako je moguće da dobijemo hitno informaciju kao Narodna skupština RS o prebijanju studenata na Filozofskom fakultetu? Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dame i gospodo poslanici, imam priliku da postavim dva pitanja. Moje prvo pitanje postavljam Ministarstvu energetike i direktoru „Srbijagasa“. Naime, pre nekoliko dana je nekako kroz tišinu, sakriveno prošla informacija da postoji velika verovatnoća, tačnije da je već ugovoreno da se trasa gosovoda „Južni tok“, koja je trebala da prođe kroz Somborski atar, tačnije kroz opštinu Sombor, Kulu i opštinu Vrbas, da se preko noći ta trasa promenila i da će ona ići preko Subotice. Niko ne želi javno i jasno da kaže da li je to istina. Koristim svoju i poslaničku priliku da postavim ovo pitanje i nadam se da ćemo dobiti jasne odgovore. Pitanje je da li je to istina? Ko je i kada to dogovorio i koji su razlozi ovako dogovorenih stvari i zbog čega se one prikrivaju od građana? Moram da upozorim da smo u prošlosti imali veliki broj sličnih situacija gde je Sombor bukvalno preko noći ostajao u zapećku, da li kada je u pitanju izgradnja autoputa, poluautoputa koji je i po prostornom planu za 2010. godine do 2020. godine uvršćen da se radi, a da bukvalno nijedan kamen nije promenjen, niti je učinjeno bilo šta po tom pitanju, ne mislim samo na ovu vladu, nego na sve one vlade koje su od 2010. godine imale priliku da se bave ovim problemima, da je Sombor grad preko kojeg je najbliži put ka EU, da je Sombor grad koji ima jako velike potencijale, ali, nažalost, isključivo igrom političara, od početka višestranačja do danas postao je slepo crevo, a prioriteti su uvek bili u nekim drugim gradovima, nažalost, vrlo često je prioritet bila Subotica. Naravno, ne želim naše građane da delim, ne želim da delim ni naše gradove u Srbiji. Dosta smo se u prošlosti delili, vreme je da se sabiramo, ali ne na način da uvek jedni dobijaju, a da drugi trpe zbog toga. Moje drugo pitanje je upućeno Ministarstvu zdravlja, ministru Lončaru. U Beogradu je nedavno urađeno istraživanje „Život bez sećanja“, koje je pokazalo da čak 60% dementnih osoba u Srbiji ne koristi ni jedno zakonsko pravo na negu. Njihove porodice se zbog toga suočavaju sa problemima koji ne mogu da se reše, nažalost, bez pomoći zajednice. Oboleli ne može samostalno da jede, da se obuče, da se okupa. Onaj koji pruža negu vrlo često je u prilici da se i sam razboli. Pritom, naravno, ove osobe nisu dovoljno pokrivene kroz socijalni sistem i ako poredimo sa invalidima videćemo da tu postoji jedna ogromna disproporcija, a svi oni koji neguju i ljude koji su invalidi i ljude koji su oboleli od raznih vrsta bolesti, kao naprimer što je Alchajmerova bolest, znači teških bolesti, faktički poklanjaju možda čak i mnogo više pažnje i finansijskih mogućnosti kada je u pitanju briga o invalidima. Nažalost, moja porodica je imala iskustva i sa jednom i sa drugom vrstom bolesti. Ovo govorim iz ličnog iskustva. Smatram da je ovo izuzetno važno pitanje i da svaka pomoć i promene u ovom smislu koje je bi iniciralo ministarstvo bi omogućilo lakšu brigu i negu o ljudima koji su oboleli od Alchajmerove bolesti. Moje konkretno pitanje je postoji li mogućnost da se ovakvo stanje promeni i da se promeni svest ljudi koji brinu o tim osobama da bi znali koje su sve njihove mogućnosti i postoji li mogućnost da se pronađu veća prava, na prvom mestu finansijska za osobe koje se staraju o obolelima od Alchajmera? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Korać, izvolite.
Postavio bih pitanje Ministarstvu za obrazovanje, jer me zamolila jedna gospođa, Ljiljana Stanković iz Novog Bečeja. Završila je Filozofski fakultet u Novom Sadu i ne može na osnovu ove diplome da se zaposli, jer joj osporavaju da naziv koji je u diplomi i u master uverenju ne nalazi se u Pravilniku o zvanjima. Prvo, u diplomi kaže da je diplomirani filozof srbista – Srpska književnost i jezik, a u uverenju stoji da je profesor književnosti srbista. Tamo je prefiks upotrebljen na početku, a ovde na kraju. Ne bi me čudilo da joj ovu diplomu ne priznaju u Hrvatskoj, jer sve što inklinira na srpstvo oni verovatno to ne uvažavaju, ali da u Republici Srbiji neko završi Filozofski fakultet i to srpski jezik i književnost i da ne može već dve godine da se zaposli, pa se iz tih razloga obratila 2013. godine Ministarstvu prosvete tražeći objašnjenje zbog čega ona ne može da se zaposli u gimnaziji, zašto joj to osporavaju. Ministarstvo je izveštava - Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja je vašu inicijativu prosledilo Zavodu za unapređenje obrazovanja i vaspitanja radi davanja stručnog mišljenja, Zavod za unapređenje obrazovanja i vaspitanja dostavio je Ministarstvu mišljenje broj 896/13 kojim na osnovu uvida u dostavljenu dokumentaciju predlaže dopunu pravilnika akademskim nazivom master profesor književnosti i jezika srbista za izvođenje nastave iz predmeta srpski jezik i književnost u gimnaziji. Ministarstvo je saglasno sa mišljenjem zavoda, za isto će biti uneto u obzir prilikom sledeće dopune navedenog pravilnika. Sada postavljam pitanje, koliko godina je potrebno da bi Ministarstvo inoviralo pravilnik? Čuli smo ovde da je i drugi poslanik postavio to pitanje, da je uvedeno novo zvanje na određenom fakultetu. Normalno, prvo sam se obratio rektoru Univerziteta u Novom Sadu. Kada sam mu pokazao diplomu i uverenje on se čudi, kaže – šta je to sada sporno, šta je tu pitanje? Jednostavno, dete ne može da radi zato što ovaj naziv nije adekvatan nazivu u pravilniku. Kaže – ima više takvih slučajeva, nije to samo taj slučaj. Onda sam na Odboru za obrazovanje, gde su bili prisutni ministar i dva državna sekretara, postavo to pitanje – kada će biti inoviran taj pravilnik? Prošlo je godinu i četiri meseca od kada je Ministarstvo izvestilo da će to da bude u pravilniku, odnosno taj naziv uveden. Već tri meseca ganjam u Ministarstvu državne sekretare da konačno reše ovo pitanje, jer dete koje je završilo fakultet koji je akreditovan i koji normalno radi jednostavno ne može da se zaposli zbog toga što ovaj naziv ne odgovara nazivu u pravilniku. Postavljam pitanje, da li fakultet može svojevoljno da nazive stavlja različito svake godine ili mora da se pridržava naziva koji postoji u pravilniku? Izgleda da ovde neko ne radi kako treba. Prvo, koliko je potrebno Ministarstvu, ako je prošlo godinu i četiri meseca od kada je ministar izvestio da ispunjava sve uslove i da će pravilnik biti inoviran, da nisu to uradili? Znači, treba još da čeka godinu, dve ili tri? Šta treba, da tuži državu za naknadu štete iz razloga što ne može sa svojom diplomom da predaje u srednjoj školi? Hteo bih odgovor od Ministarstva da konačno odgovore kada će ovo biti sprovedeno u praksu, odnosno da se pravilnik inovira da bi dete moglo normalno da radi?
Zahvaljujem gospodine Korać.
Istovremeno, mislim da bi trebalo sa ovim upoznati i Vladu, da prolazi godinu i po dana, da će pravilnik biti inoviran, a da jednostavno Ministarstvo to ne radi ili zbog toga što je sada promenjen ministar u Ministarstvu…
Gospodine Korać, molim vas, vreme je isteklo. Govorite pola minuta više.
Ranije je bio Žarko Obradović, a sada je novi. Mislim da administracija mora da radi i da poštuje, bez obzira da li je došlo do promene ili ne. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim tri pitanja ministru spoljnih poslova gospodinu Dačiću. Povod za moje obraćanje jeste nedavna odluka gradonačelnika grada Zadra, Božidara Kalmete, da se uklone ostaci miniranih srpskih kuća bez saglasnosti njihovih vlasnika. Podsećam da su gradske vlasti Zadra još 2010. godine pokušale isto, ali je tadašnja Kancelarija za ljudska prava u Zagrebu stala na stanovište da se otklanjanje ruševina može sprovoditi isključivo uz saglasnost njihovih vlasnika i da bi njihovo uklanjanje bez saglasnosti vlasnika značilo kršenje načela nepovredivosti vlasništva. Želim da podsetim javnost u Srbiji da je za vreme rata u nizu hrvatskih gradova, dakle, van područja ratnih delovanja, u klasičnim terorističkim akcijama srušeno, odnosno uništeno preko 10.000 srpskih kuća i privrednih objekata. Daću samo dva primera. Na području grada Bjelovara srušeno je oko 600 kuća. Kada je tadašnji zamenik načelnika policijske uprave Bjelovar, Hrvat Ivan Srnec, hteo da se utvrde krivci, uskoro je bila njegova kuća minirana. Takođe, još teži primer jeste slučaj grada Zadra, gde je bio žestoki obračun sa Srbima. Vrhunac tog obračuna bio je 2. maj 1991. godine, tzv. kristalna noć, kada je rulja naoružana metalnim štanglama i palicama razbijala, uništavala stotine srpskih kuća i objekata. Ove činjenice pokazuju da nisu bili u pitanju izolovani incidenti, nego da je bila jedna organizovana akcija koja je bila koordinirana iz jednog centra, sa ciljem da se Srbima pošalje jasna poruka, da im čak i u hrvatskim gradovima gde nema rata nema života i da im je najbolje da se isele iz Hrvatske. Takođe, želim da kažem da je grad Zadar uporan u svom insistiranju da se uklone te ruševine. Gradske vlasti vrše pritisak na Srbe koji su vlasnici tih ruševina, da moraju da potpišu rešenja o njihovom uklanjanju, a ako to ne potpišu da će ih gradske vlasti onda ukloniti, ali uz trošak samih vlasnika. Mislimo da je to nedopustivo i ja u tom smislu želim da postavim tri pitanja gospodinu Dačiću. Prvo pitanje – kada će Ministarstvo spoljnih poslova da pokrene prema hrvatskoj strani inicijativu da se donese zabrana o uklanjanju miniranih srpskih kuća i privrednih objekata, dok se ne postigne saglasnost sa vlasnicima o načinu nadoknade ili obnove tih objekata u nekadašnjim gabaritima ili na drugi način? Drugo pitanje - kada će Ministarstvo spoljnih poslova pokrenuti inicijativu prema hrvatskoj strani da se konačno procesuiraju nalogodavci, izvršioci vezano za rušenje preko 10.000 srpskih kuća i privrednih objekata u hrvatskim gradovima gde nije bilo ratnih dejstava? Konačno treće pitanje – kada će Ministarstvo spoljnih poslova pokrenuti inicijativu prema hrvatskoj strani da se pronađe konačno rešenje vezano za nadoknadu štete za te uništene objekte, odnosno kuće? Predlažem sledeće. Sporazumom o normalizaciji odnosa iz 1996. godine predviđeno je i formiranje Komisije za naknadu štete. Ta komisija je osnovana zaista 1997. godine i do početka bombardovanja SRJ 1999. godine ona je održala 13 sastanaka. Posle 2000. godine njen rad je potpuno zamro i ona ne funkcioniše već punih 15 godina. Cilj te komisije jeste da se konačno napravi jedan nacrt sporazuma o naknadi štete i da se tim sporazumom definišu načini kako će se vlasnici porušenih 10.000 srpskih kuća i privrednih objekata u hrvatskim gradovima konačno obeštetiti. Smatramo da je to jedno veoma važno pitanje i da bez rešavanja tog pitanja ne možemo govoriti o potpunoj primeni Sporazuma o normalizaciji odnosa između Srbije i Hrvatske i ne možemo govoriti o iskrenom pomirenju između dva naroda i najboljim odnosima između dve države. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Linta. Reč ima šef poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Iako se Vlada trudi sve vreme da ne dostavlja odgovore na naša postavljena pitanja, mi ćemo nastaviti to da činimo, pa tako i danas. Dakle, moje pitanje je upućeno ministru odbrane gospodinu Gašiću, a vezano za Holding korporaciju „Krušik“, o kojoj je na jednoj od prethodnih sednica izneto niz neistina od predstavnika većine. Moje pitanje je – šta će gospodin Gašić i Vlada Srbije učiniti po ovim frampantim podacima? Na sednici Nadzornog odbora „Krušika“, održanoj 26. septembra 2014. godine, predstavljeni su rezultati poslovanja za period od 1. januara do 31.08.2014. godine u „Krušiku“ u Valjevu. Ukupno ostvarena realizacija za prvih osam meseci ove godine iznosi 632 miliona i 731 dinar. Ukupno ostvarena realizacija za prvih osam meseci 2013. godine iznosi 675 miliona. Dakle, realizacija u „Krušiku“ samo za prvih osam meseci je manja za 6% nego za isti period prethodne godine. Poslednji godišnji plan ostvaren je sa samo 31%. Izvoz je za čak 16% manji nego za isti period 2013. godine. Ukupni prihodi za prvih osam meseci su 649 miliona i 900 hiljada, a ukupan prihod za prvih osam meseci 2013. godine je 696 miliona. Dakle, prihodi su za čak 7% manji nego u 2013. godini, a ne 2,53 puta veći, kao što je saopšteno više puta od strane uvaženih predstavnika većine. Dakle, finansijski rezultat – ostvaren je gubitak koji iznosi 316 miliona i 225 hiljada u ovoj godini. U osam meseci 2013. godine, od kada ste vi na vlasti, ostvaren je gubitak koji iznosi 492 miliona. Ovi podaci apsolutno demantuju gospodina Gašića, gospodina Babića i gospodina Đukanovića, koji su to ovde iznosili bez provere. Dakle, prvih osam meseci, uključujući i ugovore potpisane i realizovane u 2013. godini, pokazuje da je stanje daleko lošije nego što predstavljaju ovde izneti podaci, a uz to ne treba nikako zaboraviti da su zaposleni u „Krušiku“ za posmatrani period 2014. godine primali minimalac, dok su za isti period u 2013. godini primali normalne zarade. „Krušik“ isplaćuje zaposlenima, drage kolege, minimalne zarade, preživljava i opstaje od pozajmica dobijenih od SDPR-a i „Kovačkog centra Valjevo“. Tu je spominjan i neki audi koji današnji direktor koristi svaki dan na relaciji Beograd-Valjevo-Beograd i za samo osam meseci potpuno ga je rasturio i uništio. Dakle, moje pitanje gospodinu Gašiću je šta će da uradi po tom pitanju? Drugo pitanje se odnosi na preduzeće „Lasta“ u Beogradu. Pošto nam se obratilo više predstavnika nekoliko sindikata iz „Laste“, mi tražimo da se proveri da li su tačni ovi podaci koje oni dostavljaju. U tom smislu postavljamo pitanje ministru privrede i tražimo da čujemo njihov stav o svemu ovome. Da li je tačno da menadžment „Laste“ ima preko 300 vozila na stalnom raspolaganju bez ikakve kontrole? Da li je tačno da radnici „Laste“ dva meseca nisu primili platu, a upravljači u istom preduzeću imaju plate od 150 do 350 hiljada dinara u istom periodu? Da li je tačno da ovde prisutni gospodin Babić, koji je podneo ostavku, i dalje prima platu u „Lasti“, kao što oni tvrde, a ja ne verujem? Treće pitanje je za ministra finansija, a ujedno i pitanje za uvaženog gospodina Arsića, nadam se ovde prisutnog – kada će i na koji način gospodin Ćirović iz Komisije za hartije od vrednosti biti smenjen, s obzirom da je od našeg poslednjeg sastanka nastavio sa svojom praksom neverovatnih nekontrolisanih službenih putovanja, šikaniranja i mobinga zaposlenih, i situaciju u Komisiji, jako važnom organu, doveo na rub propasti kompletnog tržišta hartije od vrednosti, samo zbog toga što jedan čovek sebi sve potpisuje i sam sebi određuje bez ikakve kontrole i bez ikakvih posledica po svoj nerad i šikaniranje zaposlenih? Četvrto pitanje za ministra pravde – na koji način i kada će izaći u susret advokatima Srbije koji su u štrajku zbog zaista potpuno pogrešnog, prepunog grešaka i neustavnog Zakona o javnim beležnicima, koji je paralisao srpsko pravosuđe do situacije u kojoj je to neizdrživo i gde ljudi koji su osuđeni za teška krivična dela ne mogu uopšte da dobiju pravdu zato što ministar pravde odbija da ispuni legitimne, legalne i opravdane zakone srpskih advokata? Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje? (Ne) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miroslav Markićević, Momo Čolaković, Siniša Maksimović, Borisav Kovačević, Stefana Miladinović, Marjana Maraš, Dubravka Filipovski, dr Dragana Barišić, Branko Đurović, Milorad Mijatović, Meho Omerović i prof. dr Vladimir Marinković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 2, 3, 4. i 5. dnevnog reda i to o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Vračev Gaj i Sokol na srpsko-rumunskoj državnoj granici, i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Golubac i Nova Moldova na srpsko-rumunskoj državnoj granici. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa o predlozima zakona iz tačaka 2, 3, 4. i 5. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Nebojše Stefanovića, ministra unutrašnjih poslova, i mr Velimira Ilića, ministra bez portfelja, pozvao da sednici prisustvuje i Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 2, 3, 4. i 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Vračev Gaj i Sokol na srpsko-rumunskoj državnoj granici, i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Golubac i Nova Moldova na srpsko-rumunskoj državnoj granici. Da li reč želi mr Velimir Ilić, ministar bez portfelja? (Da.)
Gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici, na današnjem zasedanju predložena su četiri zakona o ratifikaciji. Prvi zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, a drugi je zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola, treći zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Vračev Gaj, Srbija i Sokol, na srpsko-rumunskoj državnoj granici, i četvrti zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Golubac, Republika Srbija i Nova Moldova, Rumunija na srpsko-rumunskoj državnoj granici. Poštovani narodni poslanici, vi znate ovaj sporazum koji je potpisan i koji se danas ratifikuje u saradnji sa Republikom Hrvatskom u slučaju elementarnih nepogoda, jednostavno imaćemo prilike da takve slične sporazume usvajamo i sa ostalim zemljama iz okruženja. Evropa želi da ti regionalni centri što se tiču elementarnih nepogoda budu što veći, više grupisani i da se više zemalja iz okruženja uključuje, ako dođe do elementarnih nepogoda, a prvenstveno u odbrani od požara, u odbrani od gradonosnih oblaka, u poplavama itd. Prema tome, molim vas da ovo prihvatite. Mi sa Hrvatima izuzetno dobro sarađujemo i prirodno smo vezani, jer imamo jednu veliku reku koja protiče i kroz Hrvatsku i kroz Republiku Srpsku, naravno, i kupi sve vode sa tog područja, a prolazi i kroz Srbiju, a to je reka Sava. Vi znate da se nalazi Savska komisija sa sedištem u Zagrebu, da je to izuzetno bitno i da moramo imati jednu dobru saradnju. Ovih meseci mi vodimo intenzivnu kampanju i razgovore sa određenim zemljama da i protivgradna zaštita deluje pretežno avio zaštita na području više država, jer gradonosni oblaci koji dolaze ugrožavaju više zemalja. Naravno, imali smo i elementarne izuzetne nepogode ove godine, jer su štete preko milijardu i 700 miliona, ali vode su dolazile sa strane iz zemalja u okruženju i zato smo zainteresovani za jedinstvene sisteme odbrane od elementarnih nepogoda. Smatram da je ovo jedan dobar način i put da se zajednički branimo i od požara, da imamo jake regionalne centre iz kojih možemo delovati i braniti se. Isto tako, što se tiče i zemljotresa i razno-raznih problema koji će nastati. Mi smo prirodno vezani. Požar ne zna za granicu. Poplave ne znaju za granicu. Zato moramo zajednički delovati. Mi smo odbranili delove naše teritorije, ali iz Hrvatske određene vode, s leđa su nam došle, i poplavile određene naše prostore. Što se tiče potvrđivanja Sporazuma sa Makedonijom o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola, to bi jako puno olakšalo našim vozačima koji su u tranzitu, koji voze da veoma lako prelaze granice, da ne moraju vaditi međunarodne dozvole, već da koristeći tranzit budu veoma brzi i operativni i da mogu dejstvovati na teritoriji Makedonije i na teritoriji Srbije. To je od opšteg interesa i to su tražili mnogi prevoznici i vozači iz Srbije, a isto tako i iz Makedonije. Ova dva granična prelaza koji se otvaraju prema Rumuniji, to je zahtev građana iz pograničnih zona, i naših građana, ali i rumunskih građana. Oni žele da se na određenim prostorima spoje i da lakše prelaze iz države u državu. Sada mi kao članice za ulazak u EU i Rumunija koja je već u EU njen punopravni član, imamo i zajednički interes da što brže komuniciramo, da ubrzamo saobraćaj, razmenu roba i naravno da građani budu jednostavno u situaciji da veoma brzo i lako prelaze granične prelaze i da jednostavno ostvare komunikaciju sa drugim gradom, sa drugom obalom reke u pograničnoj zoni. Smatram da sve ove četiri ratifikacije sporazuma ćete prihvatiti i da tu neće biti nikakvih problema, jer je sve to u interesu naše države, a naravno i naših suseda u okruženju. Hvala vam i nadam se da ćemo zajednički ubrzati da ovaj proces jednostavno i ratifikujemo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik mr Đorđe Kosanić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas zajednički jedinstveni pretres četiri predloga zakona, najpre dva predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o otvaranju dva granična prelaza između Srbije i Rumunije, zatim Predlog zakona između Srbije i Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa i Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Srbije i Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola. Na samom početku reći ću da poslanička grupa JS u danu za glasanje će svakako podržati pomenute predloge zakona, a najpre govoreći o potpisivanju dva sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju dva međunarodna granična prelaza, najpre Golubac u Republici Srbiji i Nova Moldova u Rumuniji i Vračev Gaj, Republika Srbija i Sokol u Rumuniji, na srpsko-rumunskoj državnoj granici. Treba reći da su ovi sporazumi već zaključeni jer je postojala obostrana volja obe države da se otvaranjem novih graničnih prelaza olakša prelaz državne granice za državljane kako Srbije tako i Rumunije, a i zbog činjenice da u Srbiji postoji značajni procenat rumunskog i vlaškog stanovništva koji živi u pograničnoj zoni kao i postojanje istorijske povezanosti dve države. Realizacijom ovih sporazuma koji su zaključeni decembra 2013. godine omogućava se najpre realizacije projekta prelaz za prenos trajektom između Golubca i Nove Moldave na Dunav koji se odvija u okviru IPA preko graničnog programa Rumunija-Srbija u vrednosti od 2.352.674 eura. Ovaj period šta praktično obuhvata? Obuhvata uređenje graničnog prelaza Golubac u Vincima na srpskoj strani, uređenje pristupnog puta od Velikog Gradišta do Vinaca i nabavku trajekta. Projekat izgradnje mosta na reci Neri koji se odvija u okviru IPA preko graničnog programa Rumunija-Srbija u vrednosti od 1.633.277,00 eura. Ovaj projekat praktično obuhvata izgradnju mosta na lokaciji Vrančev gaj Sokol, i uređenje graničnog prelaza sa čitavom infrastrukturom. Šta u stvari predstavljaju ovi projekti? Svakako da su ovi projekti od velikog značaja kako za Srbiju, tako i za Rumuniju, jer se otvaranjem ovih graničnih prelaza doprinosti ekonomskom razvoju regiona, odnosno mogućnosti za bolji protok putnika i robe. Kada pričamo o robi treba reći da Rumunija kao najveća susedna zemlja predstavlja značajnog ekonomskog partnera Srbiji. Ulaganje rumunskih firmi do 2010. godine, ili preciznije od 2005. do 2010. godine iznosilo je samo 31,3 miliona dolara, ali se spoljnotrgovinska razmena iz godine u godinu povećava. Ekonomske oblasti u kojima dve zemlje tradicionalno sarađuju jesu energetika, metalska, mašinska i hemijska industrija. Međutim, robna razmena, treba reći, zahteva povećanje srpskog izvoza, i to pre svega poljoprivrednih maština i priključaka, mašina i delova za automobile, građevinskog materijala, hrane, farmaceutskih proizvoda, crne i obojene metalurgije, lekova i medicinske opreme. Ovde zaista treba reći da u prošlom vremenu simbol dobre saradnje Srbije i Rumunije predstavlja hidroenergetski sistem Đerdap, veliki građevinski poduhvat koji je 1970. godine pušten u rad. Ukratko, dva preostala sporazuma iz ovog zajedničkog jedinstvenog pretresa, najpre Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Hrvatske, o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa. Šta predstavlja praktično ovaj Sporazum? Ovim sporazumom koji su potpisali ministri unutrašnjih poslova Srbije i Hrvatske, Nebojša Stefanović i Ranko Ostojić, a koji treba jasno reći, svakako pruža novi institucionalni okvir da policije dve države uspostave još bolju saradnju u raznoraznim oblastima, omogućava da se saradnja dve zemlje u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, kao što su: zaštita od poplava, zemljotresa, požara, zagađenja životne sredine, plovidbenih nesreća na rekama, radioloških opasnosti, kao i industrijskih i drugih katastrofa. Praktično, ovim Sporazumom kada jedna od ugovornih strana traži pomoć, nije u mogućnosti da se suprostavi posledicama katastrofe, druga strana će u skladu sa raspoloživim mogućnostima pružiti pomoć. Svakako da u danu za glasanje Jedinstvena Srbija će podržati ovaj Sporazum ili predlog zakona. Na samom kraju govoreći o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola, treba reći da ovim sporazumom građanima Srbije sa regulisanim boravkom u Makedoniji, omogućava se zamena nacionalnih vozačkih dozvola za važeće makedonske vozačke dozvole. Isto jedna važna stvar, ovim sporazumom državljani Srbije moći će da tranzitiraju preko Makedonije koristeći nacionalnu vozačku dozvolu bez obaveza vađenja međunarodne vozačke dozvole. I na samom kraju želim reći da svaki sporazum pruža širok spektar mogućnosti saradnje i u drugim oblastima. Sa tim u skladuželim reći najpre, što se tiče saradnje sa Makedonijom, da je Srbija jedna od najvažnijih spoljno-trgovinskih partnera Republike Makedonije. Robna razmena u 2013. godini iznosila je 843.26 miliona eura. Naš izvoz je bio 581,67 miliona eura, a uvoz 261,59 miliona eura. Ukoliko bi se iskoristili svi potencijali obe robne razmene mogli bi prema procenama da porastu na čak jednu milijardu eura, i to namerno pričam za svaku zemlju da moramo da pojačamo svoj izvoz. Što se tiče Srbije i Hrvatske ukupna robna razmena u 2013. godini iznosila je 859,8 miliona dolara. Ukupna razmena Srbije i Hrvatske u martu 2014. godine iznosila je 204,5 miliona dolara i beleži rast od 10,9% u odnosu na isti period 2013. godine. ovde treba reći da suficit u robnoj razmeni na strani je Srbije iznosio je 6,3 miliona dolara. Na samom kraju, poslanička grupa Jedinstvene Srbije, podržaće sve predloge zakona iz ovog zajedničkog jedinstvenog pretresa. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre Iliću, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas ovde imamo četiri međudržavna sporazuma, ja i poslanička grupa koju predstavljam će podržati ove sporazume i u danu za glasanje ćemo glasati za ove sporazume, smatramo da su oni korisni za Republiku Srbiju, svaki na svoj način. Poštovani gospodine Iliću, vi ste danas ovde, pre svega zbog Sporazuma sa Republikom Hrvatskom, koji se tiče saradnje u otklanjanju posledica od katastrofa. Naravno, vi ste tu i da branite ova ostala tri sporazuma, a ja bih isrekno više voleo da ste vi bili ovde kada su se dešavale velike poplave u Srbiji. Naime, vi ste ministar zadužen za vanredne situacije i nije vas bilo, a ja ne sumnjam da je vas bilo na terenu, ali nekako su vas sklanjali od kamera. Pretpostavljam da to nije do vas, nego oni koji odlučuju ko će se videti u drugom, trećem dnevniku, ali za građane Srbije, naravno je bitno da znaju da li je ministar nadležan za određenu oblast, kompetentno radi svoj posao. Mogu da kažem da ja znam da ste vi taj posao, kada su bile poplave u Jaši Tomiću, dobro radili u saradnji sa pokrajinskom administracijom i da je taj posao dobro urađen, uz propuste, kojih uvek ima, i da je Jaša Tomić doveden u red vrlo brzo. Izgrađene su kuće, infrastruktura i td. Sećam se tih dana, ima još nešto u čemu se ja i vi slažemo, i u čemu bih vas mogao na neki način podržati, a to je činjenica da smatram i ja i vi, a čini mi se i vi, da je gospodin Blagojević, koji vodi obnovu od poplava, nekompetentan i da on ovo što radi, radi veoma loše i cela Vlada i da obnova ide veoma sporo. Govorim o posledicama svega što se desilo i o otklanjanju posledica od poplava, koje su pogodile Srbiju ovog proleća. Ovaj sporazum sa Hrvatskom je bitan u tom smislu, da on po svom samom nazivu, stvara osnovu da Srbija i Hrvatska zajedno rade na otklanjanju posledica vanrednih situacija i on se zove Sporazum o saradnji između Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske, u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa. Ima tu jedno pitanje, koje bih voleo da čujem odgovor od vas, a to je , Vlada Srbije je reagovala nakon poplava, delovala je kada su se poplave već desile, a pre toga dve godine, rada ove Vlade, nije učinjeno ništa i nije urađen ni metar zaštitnih ograda, odnosno pojaseva od reka koje, po svoj prirodi mogu da plave područja oko sebe. Vlada Srbije i Vlada Hrvatske delovale su naknadno, dakle nakon toga što su se poplave desile. U tom smislu, ovo je odgovorno sa jedne strane, a neodgovorno sa druge strane. Dakle, deluje se kada nas je već prirodna katastrofa zadesila i kada se desilo nešto što će godinama trebati da se otklanja. Ovome sporazumu po meni fali i taj deo koji se tiče prevencije u smislu izgradnje zaštitnih bedema, područja koje bi mogle da ugroze i područje Republike Srbije i područja Republike Hrvatske. Dakle, ovde se govori o prevenciji, a ne u tom smislu da će obe države zajedno raditi na stvaranju takvih uslova da se ovakve, govorim o poplavama, ostale elementarne nepogode su druga stvar, ovde su takođe regulisane i u tom smislu se mogu preduprediti, znamo da se i požari šire iz jedne u drugu zemlju. Imali smo slučajeva da požari koji nastanu u pograničnom području Hrvatske pređu u Republiku Hrvatsku jer požari ne poznaju granice kao što znamo, pa se onda prave neki koridori u ozbiljnim zemljama da ti požari ne mogu da prelaze ne samo granice nego ne mogu da zahvataju veća područja, toga u ovom sporazumu nema. Ono što mi posebno pada napamet kada vidim Sporazum sa Republikom Hrvatskom, pada mi napamet činjenice da ova Vlada dve i po godine, ova vladajuća koalicija, nema nikakvih bilateralnih sporazuma, niti radi na rešavanju otvorenih pitanja između Republike Hrvatske i Republike Srbije. Recimo, najviše otvorenih pitanja, gotovo da nema nijednog otvorenog pitanja koji između dve zemlje može biti otvoreno, a da nije otvoreno između ove dve zemlje i pitanje nestalih i pitanje granica i pitanje povratka izbeglica itd. Kolega je malopre postavio poslaničko pitanje o problemima koje imaju srpski građani kojima imovina nije obnovljena u Hrvatskoj. Dakle, moja inicijativa prema Vladi je da se ne bavi samo ovim pitanjima kada nastanu problemi. Neki problemi su davno nastali, ali gurnuti su pod tepih i ne rešavaju se. Ne rešavaju se zato što Vlade nemaju osećaj da određeni broj, hiljade građana imaju brojna nerešena pitanja i ta nerešena pitanja mogu biti problem između ove dve države i nekih drugih država kada dođe do određenih ekonomskih problema, političkih tenzija, a onda se ta pitanja vade ispod tepiha i onda dolazi do tenzija i obično preko leđa dobiju građani manjina, dakle u ovom slučaju Srbi u Hrvatskoj. Podržaćemo i ovaj sporazum sa ovom manjkavosti. Podržaćemo i sporazum kojim se otvaraju dva nova granična prelaza prema Republici Rumuniji između Vračevog Gaja u Republici Srbiji i Sokola u Rumuniji i između Golupca u Republici Srbiji i Nove Moldove u Rumuniji. Otvaranje graničnih prelaza je veoma bitna. U obrazloženju je i to rečeno. To znači ekonomski, mogućnost bržeg ekonomskog razvoja pograničnih područja, mogućnosti protoka robe, novca, mogućnosti da ti krajevi ožive. Nažalost, poslednjih 20-ak godina veoma malo graničnih prelaza je otvoreno. Dakle, postoje prelazi koji rade jednom godišnje kada su neke svetkovine na području Sombora, Subotičke opštine, na području prema Rumuniji i posle toga oni se zatvaraju. To su takozvani privremeni granični prelazi, ljudi moraju da putuju 100-150 kilometara da bi prešli granicu sa Rumunijom, recimo i Mađarskom, a tu preko puta su mesta, gradovi sa kojima bi mogli da sarađuju. Zašto? Pa zato što su ta mesta negde tamo daleko uz granicu i o njima niko ne vodi brigu. I u tom smislu jeste dobro što se ovi ugovori, što se ovi sporazumi potpisuju, ali inicijativa jeste bila preko IPA projekata i praktično je sve finansirano preko IPA projekta i kada je u pitanju angažovanje broda koji će voziti trajekta između jedne i druge granice i ovog gde će biti sagrađen most da bile spojene dve obale. To jeste dobro, ali kažem, ostaće sa velikim pitanjem građani, recimo Somborske opštine, Subotičke opštine uz granicu prema Bugarskoj, zašto neki takvi prelazi nisu otvoreni i na tom području. Ono što svakako pada u oči svakome onome ko na pomen graničnih prelaza, jeste činjenica da su naši granični prelazi blago rečeni katastrofalni. Prošao sam skoro graničnim prelazom Ilok-Bačka Palanka. To je granični prelaz koji spaja most „Maršal Tito“ mislim da se zvao, gospodine Stefanoviću vi to dobro znate, i to je most dugačak neki kilometar po slobodnoj proceni. Ograda do pola mosta je ofarbana pretpostavljate sa hrvatske strane, a ograda srpske strane je oronula. Do pola mosta radi osvetljenje, a od pola mosta sa srpske strane ne radi osvetljenje. To je sramota za državu. Kakav utisak ima građanin EU ili bilo koje zemlje koji ulazi u zemlju i kada vidi zastavu Srbije, tu pada mrak? To je nedopustivo. Pre mesec dana sam prošao tim mostom. Navodno su neki lopovi odneli kabl koji povezuje, odnosno koji napaja strujom taj deo mosta i verovatno niko nije nadležan, ni oni u Bačkoj Palanci, ni oni u Beogradu, i tako taj most stoji, propada, oslikava jednu Vladu, jednu državu. Nažalost, slični su nam prelazi i drugi prelazi. Dakle, kada pređete sa naše strane, iz bilo kog pravca uđete, Mađarske ili neke druge države, ne pokošeno, zapuštene table sa oznakom Srbije, fali pola table, ili fali Srbija ili fali Republika Srbija. Neko je odneo i reciklirao to. Doneli smo zakon tim povodom. Sramota. Sramota, gospodine Iliću. Dakle, govorim o otvaranju novih prelaza. Ove postojeće ne možemo da održavamo. Da li se neko uopšte u ovoj državi bavi, hajde da kažem, nekim imidžom Republike Srbije? Da li se neko bavi time kako će stranac koji prođe taj granični prelaz videti Srbiju kada pređe i uđe u nju? Pokušajte da, ako vam dozvole da nešto kažete na Vladi, pokušajte da prenesete ove moje impresije, mislim da su to impresije građana Srbije. Ne samo građana Srbije, svih onih koji su prošli kroz Republiku Srbiju. Nadam se daćemo dobiti više informacija šta se dešava po pitanju otklanjanja posledica od poplava,da vidimo kakva je to saradnja sa Republikom Hrvatskom i po tom pitanju. Meni je žao, gospodine Iliću, što moram informacije o Obrenovcu dobiti tako što ću otići u Obrenovac i otišao sam u Obrenovac, da vidim kako teče obnova i što moram dobijati preko Al Džazire. Nažalost, ja informacije o stanju u poplavljenim područjima adekvatne sam dobio samo preko Al Džazire. Vi znate kako je ta televizija postala popularna i čije izjave je ona svojevremeno objavljivala, ali nažalost mi u Srbiji nemamo medije na kojima bi saznali šta se dešava sa obnovama poplavljenih područja. Da li je to u redu, gospodine Iliću? Vi ste bili ovde 2000. godine kada smo se borili za slobodu informisanja, bili ste vrlo aktivni, kako to da vi ćutite na sve ovo? Kako to da vi ćutite, da vi ne možete da kažete malo detaljnije o tim svim utiscima vašim oko obnove zemlje? Neki će se ljudi smrzavati ove zime. Mi smo dobili obećanje da će obnova biti završena do jeseni. Od početka jeseni je prošlo već mesec dana. Sreća je što je ovih dana bilo relativno lepo vreme, međutim noći nisu ni malo tople, jutra nisu ni malo topla i neki ljudi se smrzavaju i neki će se ljudi tek smrzavati. Ono što se kaže da je obnovljeno, znamo koliko je obnovljeno. Najviše gde se stiglo jeste do temelja, tamo gde obnovu radi država. Vidim da su fond dijaspore, da se angažovao na obnovi trideset kuća, da su mnogi drugi donatori preuzeli praktično obnovu u svoje ruke zato što vide da država ne funkcioniše. Gospodine Iliću, na vama je velika odgovornost. Vi ste ministar koji je zadužen za vanredne situacije. Pretpostavljam da bi u vaš resor trebalo da bude, po nekoj logici, i obnova od tih posledica elementarnih nepogoda. Čini mi se da vam to nisu dali. Ne znam u čijem je resoru, ko je šef Marku Blagojeviću i da li on uopšte ima šefa? Ko će biti odgovoran ili je on baš zato i postavljen, da niko ne bi posle bio odgovoran? Da ne bude da ništa nisam rekao o Sporazumu sa Republikom Makedonijom oko priznavanja vozačkih dozvola, smatram da je to dobar Sporazum. Dakle, ovaj sporazum se odnosi na tranzit kroz Makedoniju. Dakle, građani koji putuju preko Makedonije, recimo u Grčku, neće više morati da uzimaju međunarodnu vozačku dozvolu, a i biće omogućena automatska zamena vozačkih dozvola bez nekog posebnog postupka. U tom smislu, ja ću u danu za glasanje glasati za ove sporazume i naša poslanička grupa, ali ostaju sva ova otvorena pitanja. Neka od njih su jako, jako i mnogo gorka. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. Reč ima ministar u Vladimr Velimir Ilić. Izvolite.
Odgovorio bih veoma kratko na vaša pitanja. Slažem se sa nekim vašim predlozima, da su granični prelazi ogledalo jedne države. Kada ulazite u državu, prvo šta vidite to je granični prelaz. Prvi utisak koji stičete to je kada dođete na granični prelaz i pogledate. To je veoma bitno da se održava, da bude ulična rasveta, da bude most ofarban, da bude sve sređeno. Stvarno ću intervenisati da se to obavi, jer svojevremeno kao ministar sam bio zadužen i rekonstruisao i Horgoš i Batrovce i Đevđeliju i sve ono dole prema Makedoniji što je rađeno itd. Sve je novo izgrađeno, i Republiku Srpsku i Raču, tako da sam se trudio koliko sam stigao da to sve upristojim i dovedem u red. Nadam se da ćemo i sada. Što se tiče odbrane od poplava, ne mogu tu da krivim jednu vladu. Trideset godina nisu rekonstruisani nasipi, obrenovački nasip, savski nasipi. Dvadeset pet godina nije urađen zaštitni kanal u Grabovici. Dvadeset godina je star projekat zaštite Tekije koji nije urađen i sada je nastala tamo katastrofa. Sada radim taj projekat posle 20 godina i završiću ga za mesec dana. To je ogroman projekat. Grabovica je izuzetno veliki projekat. Tu još nisu rešeni 25 godina imovinsko-pravni odnosi. Znači, niz vlada je tu prodefilovalo i niko nije rešio. Svi su rekli - neće se desiti ništa, kao što svi kažu sada za najveće klizište u Evropi Duboka - neće se desiti ništa, neće se desiti, a stručnjaci kažu – može Umka da sklizi svaki čas i da napravi jezero do Siska. Znači, ne možemo reći neće se desiti. Moramo to sprečavati. Potpuno se s vama slažem. Određeni ljudi koji brinu o nekim teritorijama koje se obnavljaju treba da poštuju rokove i to je reč koju daju da otpoštuju. U istočnoj Srbiji sam rekao - uradiću, to je bilo 15. septembra, ali ja ću za mesec i po dana sve završiti, i te kanale koji nisu urađeni 20-30 godina. Oni su duboki po šest metara. I te zaustave i zaštite, sve ću uraditi. Kad mi neko da zadatak da nešto uradim, ja ću uraditi. Meni je drago što mi je sad premijer poverio i Ljuboviju i Krupanj i Mali Zvornik i celu zapadnu Srbiju i Lučane i Čačak. Ja ću to završiti. Rekao mi je. Znate kako, možete da radite ono što vam neko da da radite. Koliko vam da, vi to treba da završite. Svi koji uzmu nekom parče, mora da urade i rok koji postave da otpoštuju. Inače, neprijatno je doći ovde i polagati račune. Sećam se Jaše Tomić. Mi smo rekli- do zime svi će biti useljeni. I u Međi i u Bogdanju i sve je tako bilo. Nije bitno da li je pokrajinska vlast, ko je tamo, ko ovamo. Svi smo zajednički to radili, jer taj narod ne zna i njega ne interesuje ko je na vlasti. Njega interesuje da uđe u toplu kuću kada dođe zima i u toplu školu da uđu deca i da se nikad više to ne dogodi. Dali smo da se radi projekat zaštite Obrenovca. Da li Obrenovac može trajno da se zaštiti? Pazite, možemo mi sada napraviti kuće i rešiti, a šta smo rešili ako se to dogodi ponovo u nekom periodu? Moramo uraditi i obavestiti javnost. Možemo rešiti trajno. Evo, sad smo radili projekat da Tekiju trajno rešimo, da se nikad ne ponovi. Meni je drago da su tamo došli ljudi i doneli projekte i to rešavaju. Svi su uključeni u to da pomognu. I Đerdap i RTB Bor i svi su došli. Svi moramo to da rešimo. Prema tome, nadam se da će svi rokovi koje su moje kolege ministri dali ili neki drugi koji vode određene institucije biti otpoštovani. Ko ne bude otpoštovao rok, moraće da objasni kada dođe ovde zašto nije otpoštovao, jer vi ćete to pitati i treba da vam neko da odgovor. Prema tome, mora brže da se radi i to je tačno. Niko to ne spori, ali je bitno da je Vlada omogućila i stvorila uslove da se završi. Samo treba organizacija. Ne mogu sada da kažem da se žalim. Otišao sam u istočnu Srbiju da uradim to, ali sve što mi je trebalo, Vlada mi je omogućila, ali sam tražio. Razumete? Ako ne tražite svaki dan ono što vam je neophodno, neće vam niko dati. Prema tome,naša je obaveza da to dovedemo što pre u red. Nadam se da će to biti otpoštovano do zime. Mnogi su obećali i svako neka ispuni svoja obećanja. Potpuno se slažem da ti regionalni centri treba da postoje, jer mnoge države se javljaju. Evo, Grčka traži zajedničku zaštitu, Rumuni, Bugari. Ti centri su izuzetno skupi. Zašto bi mi sad držali tamo neku opremu, tehniku i koristili je ili ne koristimo cele godine, a kod komšije može da se iskoristi i to da se jednostavno isplaćuje veoma brže i zajednički da nabavljamo opremu itd. Video sam da je izuzetno puno opreme nabavljeno. Nešto što me je oduševilo ovih dana to je oprema za te specijalne požare u rafinerijama, ustanovama gde se teško gase požari. Sada je najsavremenija oprema na svetu nabavljena, ali treba da platimo. Ne možemo mi sad očekivati da postigne nešto neka vatrogasna jedinica ako ima nekog FAP-a tamo starog 36 godina, nego moramo zanavljati, a za to treba para. Ponavljam, problem je to godinama. Imali smo sankcije, ratove. Niko nije pomislio da se rade određene zaštite. Sad smo platili ceh. Za ovu Vladu je mnogo za devet meseci šteta koje su nastajale. Sve ukupno kada saberete to je 1.700.000.000 dinara. U zapadnoj Srbiji polupano je 800.000 crepova. Zamislite koliko letvi, koliko krovne građe treba. Kada sve to saberemo, štete su ogromne. Zato preventiva, preventiva, o čemu ste i vi govorili. Preventiva mora da se radi. Preventiva je jeftinija sto puta nego ono kada se desi, pa onda delujemo na to. Hvala vam. Mislim da ste dali dobre sugestije. Hvala što ćete glasati i podržati ove zakone.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Poštovani gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, danas imamo na dnevnom redu četiri zakona o potvrđivanju važnih sporazuma, koji su važni za Republiku Srbiju. Jedan je Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa. Drugi je Sporazum o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola. Sporazum je zaključen, a mi ga danas ratifikujemo, između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije. Imamo i dva sporazuma koji su zaključeni između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju novih međugraničnih prelaza. Srbija nastavlja putem jedne plodne i dobre međunarodne saradnje i to je jedan kapital koji daje za budućnost jednu garanciju da je Srbija zemlja sa kojom može da se razgovara, koja je zainteresovana za višestruku saradnju sa svetom, sa širom međunarodnom zajednicom, ali i sa svojim susedima. Veoma je važno da Srbija, pre svega, dobro sarađuje sa susednim zemljama i onakva kakva je saradnja sa susedima, to ima značaja u smislu da je to jedna dobra preporuka da Srbija može da sarađuje i sa drugim zemljama koje su geografski udaljenije. Onaj ko ne sarađuje dobro sa susedima, koji se sa njima svađa, nema dobre pretpostavke za ono što su relacije u tim odnosima sa drugim zemljama, sa drugim narodima u Evropi i u svetu. U narodu se kaže da više vredi dobar komšija, nego rođeni brat u dalekom svetu. Naravno, ovo uslovno treba uzeti, ali ovo je svakako neka istina u praktičnom smislu. To, prosto, život nameće, jer je u datom trenutku komšija taj koji prvi može da pomogne, ako je to dobar komšija, ako postoji međusobno poštovanje, ako postoji dobra saradnja, onda se tek vidi koliko je to značajno. Naravno, saradnju treba obogaćivati u svim pravcima i važno je da Srbija kao država uspostavlja takvu jednu saradnju koja se reguliše sporazumima koji se ovde ratifikuju, ali je isto tako važno da ta saradnja postoji i između lokalnih samouprava ili nekih drugih asocijacija na jednom drugom planu, što je naravno praksa, naročito u onim lokalnim zajednicama koje su blizu granice. Kada govorimo o Sporazumu koji je zaključen između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, mislim da je to dovoljno jasno, tim pre što smo imali jednu takvu elementarnu nepogodu krupnih razmera u bliskoj prošlosti, ove godine u maju. Ona se ponovila u nekim delovima zemlje kasnije i tek tada smo postali svesni koliko je od značaja da se na vreme reaguje kada ta elementarna nepogoda stiže izdaleka ili stiže tu od suseda. Onda je ta saradnja neophodna. Za svaku pohvalu je zaključivanje jednog takvog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske i od značaja je da to danas, odnosno posle ove rasprave i potvrdimo ovde u Narodnoj skupštini i s obzirom na ono što je geografski položaj, čak se može i reći da je Srbiji čak i od većeg značaja da jednu takvu saradnju i jedan takav sporazum zaključimo sa Hrvatskom. To će svakako preduprediti ono što bude usledilo u određenom trenutku u budućnosti, elementarne nepogode, da li su to poplave, da li su to neke druge nepogode, da li su to akcidenti izazvani havarijama u industrijskim postrojenjima itd. Drugi sporazum koji je važan i koji treba podržati i SPS je uvek bila na stanovištu da sve sporazume koje zaključujemo sa drugim zemljama, bilo u okruženju, bilo da su te zemlje udaljenije od nas, treba svakako to učiniti, jer to zapravo čini veliku pogodnost čitavoj zemlji, našem narodu, naravno i našim građanima po određenim aspektima života i rada. Danas naravno da živimo u državi kao i drugi narodi u svojim državama, ali to nisu zatvoreni sistemi i danas, a i u budućnosti, mislim da će još više biti na delu jedna živa komunikacija, razmena i ljudi i roba i znanja i informacija itd, tako da praktično mi smo deo jednog slobodnog sveta, mi smo stanovnici zemlje i povezani smo i zavisimo jedni od drugih u svakom trenutku. Toga treba da postanemo svesni i naravno da nismo dovoljni sami sebi, a isto tako, ni drugi nisu dovoljni sami sebi. Sve nesporazume koje imamo možda sa susedima ili nekim drugim zemljama treba izgladiti, treba uložiti energiju, iskazati volju da do dogovora i do sloge mora da se dođe, jer samo je to put koji obezbeđuje u budućnosti jednu bolju perspektivu i neke bolje pogodnosti za naše građane i za buduće generacije. Ovde je sasvim očigledno da je važno da imamo međusobno priznavanje vozačkih dozvola između Makedonije i Srbije. Sami znamo da smo u tranzitu veoma često prisutni na teritoriji Makedonije, da li u jeku turističke sezone, ali i ne samo tada, nego i poslovni ljudi imaju svoje transporte, imaju potrebu za putovanjima itd, tako da je to jedna velika pogodnost da se na jedan najjednostavniji način, bez administrativnih prepreka, bez ikakvih poteškoća putuje u raznim pravcima i na sever i na jug, a ovde je reč o putovanju kroz Makedoniju. Takođe, imamo ljude koji menjaju mesto svog boravka, tako da se iz mnogih okolnosti mogu naći sa boravkom u Makedoniji ili obrnuto, tako da je sasvim pozitivno, sasvim u redu i za svaku pohvalu mogućnost da dođe do priznavanja ovih isprava. Kada govorimo o sporazumima između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međugraničnih prelaza, a ovde je reč o međugraničnom prelazu Golubac-Nova Moldova i imamo drugi prelaz, koji se nalazi na teritoriji opštine Bela Crkva, Vračjev gaj-Sokol, meni je zadovoljstvo da u ime Socijalističke partije Srbije podržim zaključivanje ovih sporazuma, tim pre što sam i ja predsednik Parlamentarne grupe prijateljstva sa parlamentarcima Rumunije iu kontaktu sa njima iskazala se, i sa jedne i sa druge strane, velika želja i potreba da se ti granični prelazi i dalje otvaraju, da se pojednostavljuje procedura tih graničnih prelaza, mada tu ima određenih problema i zato je važno da i dalje podržavamo i da dođe do otvaranja ovih prelaza. Moram da kažem da mi smatramo da je to veoma značajno u cilju dalje ekonomske saradnje sa Republikom Rumunijom, ali isto tako je važno zato što se ostvaruje mogućnost korišćenja IPA fondova, znači programa između Rumunije i Srbije o korišćenju sredstava koje daje Evropa, i u tom smislu su već realizovani mnogi programi između pojedinih lokalnih samouprava sa teritorije Rumunije i sa teritorije Republike Srbije. Naravno da je to u interesu, kada gledamo Srbiju, i većinskog stanovništva, tj. Srba, ali je to značajno i za nacionalnu manjinu Rumuna koja živi u Republici Srbiji, a svakako da je važno i za vlašku nacionalnu manjinu koja u priličnom broju živi južno od Dunava u istočnoj Srbiji. Naravno, rekao bih da je veoma važno zbog svega toga jer postoji veliko interesovanje i želja ovih ljudi, ovih grupa, kako većinskog naroda, tako i nacionalnih manjina, da dođe do još bliže i jače saradnje sa nama prijateljskom Rumunijom. Dakle, bez obzira na dominirajuću svest o posebnosti vlaškog entiteta, Vlasi žele punu saradnju sa Rumunijom i nemaju nikakvih predrasuda, Rumuniju smatraju prijateljskom zemljom, Rumuniju smatraju zemljom koja može uspešno i dobro sa nama da sarađuje i Vlasi veoma rado, da tako kažem, ostvaruju kontakte sa Rumunima, ali, naravno oni imaju svoju svest o svojoj posebnosti, što ne isključuje jednu dobru i plodnu saradnju koja je u interesu i jedne i druge strane. Ta saradnja, kada govorimo o susedima, je i življa i češća zbog samog geografskog položaja, zbog blizine, ali ona se ostvaruje u različitim sferama. Postoje već potpisani mnogi sporazumi između pojedinih lokalnih samouprava o prijateljstvu i saradnji. Na obe strane u kulturnoj sferi, takođe, je velika zainteresovanost za saradnju između Srbije i Rumunije. Pomenuću i to da je Zadužbina Dositeja Obradovića u Temišvaru, a koju vodi naša uvažena koleginica poslanica Mira Dragaš. Od veoma je velikog značaja da sve nesporazume koje imamo na tim relacijama i po drugim pitanjima pokušamo da rešimo na najbolji mogući način bez konflikta, u jednom saglasju, kako bi mogli zajednički, nadalje, bolje da živimo i sa jedne i sa druge strane. Dakle, u ovakvom jednom prilazu, sa jednim takvim stavom, Socijalistička partija Srbije podržava zaključivanje svih sporazuma i sa drugim zemljama, ali naravno i sa susedima. U tom pravcu naša Vlada i naši ministri treba dalje da grade politiku Srbije. Iz tih razloga Socijalistička partija Srbije sa zadovoljstvom će podržati ova četiri sporazuma.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica mr Zlata Đerić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, danas imamo pred sobom četiri međunarodna sporazuma koje Republika Srbija treba da potpiše, i to pre svega sa susednim zemljama. Znači, sporazume koji su regionalnog tipa, posebno korisni za građane Republike Srbije. Znači, jedan se odnosi na saradnju sa Republikom Hrvatskom, našim zapadnim susedom, drugi sa Rumunijom, našim istočnim susedom, i jedan na Republiku Makedoniju, našim južnim susedom. Prvo ću se osvrnuti na izuzetno značajan Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji i zaštiti prirodnih i drugih katastrofa. Pre svega, ovaj sporazum je značajan iz mnogo razloga koji nam omogućavaju upravo ono o čemu je gospodin ministar govorio, preventivno da rešimo neke probleme koje bismo mogli imati u budućnosti. Prirodne i druge katastrofe su nešto što ne priznaje ni državne ni političke granice i nijednu drugu vrstu podela. Po sistemu spojenih sudova one se prelivaju onoliko kolika je njihova moć, a njihova moć je mnogo veća i često teško savladiva od strane ljudi. Dakle, bez obzira na nepomirljive stavove koje imamo u odnosima sa Hrvatskom mi smo shvatili i prvi put možda pokazali jedan izuzetno pragmatičan pristup i nadam se da ćemo na mnogim drugim poljima tako delovati. Dakle, da napravimo jedan sporazum koji će i nama i Republici Hrvatskoj pomoći da, pre svega, preventivno, a onda i kasnije delujemo kada su u pitanju prirodne i druge katastrofe. U samom tekstu Sporazuma istaći ću nekoliko najbitnijih momenata. Na primer, u članu 2. – kao cilj Sporazuma definisana je obaveza ugovornih strana da pomognu jedna drugoj u slučaju katastrofe i to u situaciji kada bilo koja od njih nije u stanju da se samostalno svojim resursima suprotstavi posledicama katastrofe. Dakle, već rekoh katastrofe su velikih dimenzija i male zemlje, kakva smo u ovom trenutku i mi i Hrvatska, ne mogu da imaju dovoljne resurse da se suprotstave i izbore sa takvim situacijama. U članu 4. definiše se obaveza razmene podataka u adresama i telekomunikacionim vezama nadležnih organa i obaveza postojanja stalno dostupnih kontakata, dakle, bez obzira na vreme i okolnosti. Imajući u vidu potrebu daljeg razvoja naše privrede i saradnje, važna je odredba u članu 6, gde se kaže da ugovorne strane podstiču saradnju privrednih subjekata i državnih organa u oblasti tehnološkog razvoja i proizvodnje u sprovođenju zajedničkih programa za zaštitu i spasavanje. Član 8. predviđa da ugovorne strane treba da podstiču uzajamnu saradnju u cilju stručnog osposobljavanja i usavršavanja spasilačkih timova i to na najrazličitije načine. Naravno, strategija, operatika i taktika su veoma važne u pristupu svim katastrofama koje smo već napomenuli. Naše iskustvo pokazuje da mogu imati ogromne razmene. Solidarnost je svakako u osnovi ovog sporazuma, što manifestuje i odredba člana 11. gde se predviđa da jedna od strana može i samoinicijativno u slučaju prirodne ili druge katastrofe na teritoriji druge strane obavestiti svog partnera o mogućnostima koje u konkretnom trenutku ima kada su u pitanju resursi za spasavanje i pružanje pomoći, uključujući i spasilačku opremu koju može da joj stavi na raspolaganje. Član 12. olakšava proceduru prelaska državne granice za spasilačke timove i pojedince koji učestvuju u spasavanju i pružanju pomoći i dozvoljava mogućnost prelaska i van zvaničnih graničnih prelaza kada to okolnosti zahtevaju. Isti član takođe, ovo je veoma važno, propisuje da članovi spasilačkih timova ne mogu prenositi vatreno oružje, municiju i eksplozivna sredstva preko granice. Životno važna je i odredba u istom članu sporazuma koja predviđa da evakuisani državljani ugovornih strana naravno u slučaju krajnje nužde usled katastrofe mogu prelaziti državnu granicu bes putnih isprava i na graničnim prelazima i van njih. Član 13. kaže – da se zabrane i ograničenja za međunarodni i robni promet ne odnose na prevoz zaštitne spasilačke i druge opreme, kao i humanitarne pomoći, što je u ovom slučaju zaista logično i preko potrebno rešenje. U članu 14, se između ostalog, precizira obim i način upotrebe vojnih i protivpožarnih aviona koji pripadaju jednoj od strana na teritoriji druge strane. Član 17. se bavi načinom finansiranja troškova pomoći i bazira se na solidarnosti, reciprocitetu kada definiše da strana koja pruža pomoć nema pravo da zahteva povraćaj troškova od druge strane kojoj se pruža pomoć. Životno je važna i odredba u članu 19. koja precizira da se licima koja su iz razloga krajnje nužde evakuisana preko granice pruža sva potrebna pomoć, tu uključuje smeštaj, ishranu i medicinsku pomoć, i to sve do trenutka dok se ne steknu uslovi za njihov povratak. Kada već pominjem, u našim odnosima postoje još mnoga otvorenih pitanja, bitna je odredba u članu 25. Sporazuma koji kaže – da odredbe ovog sporazuma ni u čemu ne prejudiciraju utvrđivanje, razgraničenje i označavanje zajedničke državne granice Srbije i Hrvatske. Dobrosusedski odnosi su izuzetno važni, moramo ih negovati, moramo ih unapređivati i podsetiću vas da naš narod kaže – „bolje se ograditi dobrim komšijom, nego čvrstom ogradom“, jer dobar komšiluk je najčvršća ograda. Sporazum sa našim južnim susedom Makedonijom omogućiće da ono što jeste istorijska veza i ono što jeste činjenica i potreba, mnogi naši građani koji tamo privremeno borave mogu lakše i jednostavnije da putuju i mislim da će pojednostaviti i pojeftiniti putovanje kroz teritoriju Republike Makedonije. Znači, uzajamno priznavanje vozačkih dozvola će naše dosadašnje dobrosusedske odnose unaprediti, pojednostaviti, svakako omogućiti kvalitetnije veze između Republike Srbije i Makedonije. Potvrđivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Rumunije o dva nova granična prelaza je veoma važno, jer omogućava, rekli smo, kvalitetniji protok roba i usluga, kvalitetniji protok ljudi i održavanja dobrih veza. Rekli smo da i sa jedne i sa druge strane državne granice uvek postoji mešano stanovništvo. Dakle, državne granice nikada nisu identične sa etničkim granicama. Ono što otvaranje ova dva granična prelaza za koje je ministar sasvim lepo rekao da jesu ogledalo kada se ulazi u jednu državu i očekujemo da će tako biti i urađeni da budu naš ponos i da će svi ostali granični prelazi sigurno kvalitetno unaprediti i rešiti, popraviti i predstavljati Srbiju kakva jeste dostojna da bude pred licem Evrope. Ali, ono što želim da naglasim to je da ova dva sporazuma svakako meni kao poslaniku koji dolazi iz Sombora daju nadu da ćemo uskoro razgovarati i o nekim graničnim prelazima u Somboru, jer mi smo izuzetno zainteresovani za kvalitetno rešavanje graničnog prelaza u Bačkom Bregu koji je prilično skrajnut u ovom trenutku, a omogućava ne samo da Sombor reši mnoga svoja ekonomska pitanja. Mađarska strana je izuzetno zainteresovana za ovaj granični prelaz. Mislim da veće interesovanje postoji u zemljama EU pre svega zato što ovaj prelaz skraćuje put u Evropu u jednom pravcu za 120 kilometara, što nije neznačajno u ovom trenutku kada svi imamo u vidu i ekonomsku krizu i uštede na svim poljima. Takođe, postoji interesovanja da se još jedan granični prelaz u Somboru otvori prema Republici Mađarskoj i kažem da mi ova dva sporazuma daju nadu da ćemo imati mogućnost da na tu temu uskoro razgovaramo sa Vladom Republike Srbije i možda rešimo to povoljno, ne samo u korist građana Sombora, nego i u korist šire regije Vojvodine. Nova Srbija će u Danu za glasanje podržati sva četiri sporazuma jer su, kako rekosmo, izuzetno značajni za svakodnevni život građana RS, a ono što sam već napomenula, prvi sporazum sa Republikom Hrvatskom jeste jedan od zakona koji omogućava da preventivno delujemo u mnogim teškim situacijama, da ih predupredimo pre nego što one iznenade nas. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege, imamo ovde nekoliko sporazuma koji po nama su vrlo korisni i dobri za RS, naročito sporazumi sa Makedonijom i sa Rumunijom o graničnim prelazima. Demokratska stranka će ih podržati, kao i ovaj Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma sa Vladom Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti prirodnih i drugih katastrofa. Ono što je činjenica vezano za ovaj sporazum, ima nekoliko stvari koje moramo da istaknemo tokom ovog današnjem skupštinskog dana. Pre svega, sporazum dolazi u Skupštinu nakon potpisa od strane dr Stefanovića, ministra, i Ranka Ostojića u ime Vlade Republike Hrvatske koji se desio 15. jula 2014. godine, nakon majskih poplava. On može isključivo da se posmatra kroz prizmu preventivnog delovanja dve države na zaštiti i otklanjanju posledica od poplava, a nikako u bilo kom smislu da se koristi za saniranje onoga što nam se desilo. Šta nam to govori? Između ostalog govori nam da je vaša Vlada hronično nespremna za bilo šta. Ona uvek reaguje a posteriori, uvek reaguje kada se nešto već desilo. Malo sam proučio ovaj sporazum. U njemu nema ništa sporno, samo što nema recimo ove hidrotehničke komisije koja treba da postoji između Republike Srbije i Hrvatske i ona nije formirana. Ne znam da li to znate, ministre Iliću, ali mi treba da pričamo o poplavama, o nasipima, o prevenciji, a nemamo hidrotehničku komisiju sa Republiko Hrvatskom. Jedini način komunikacije vezan za nabujale vode je preko Savske komisije. Dakle, evo vidite, to vam je lice ovog režima. Nemate osnovnu stvar. U Srbiji ekonomski i socijalni haos i raspad, mi dobijamo sporazum sa Hrvatskom o prevenciji poplava koje je potpisan dva meseca, tri meseca nakon poplava npr. To je vrlo nepovoljna slika ove države. Zato se Skupština sastaje da ratifikuje sporazume iz jula meseca. Danas u Srbiji očigledno nemamo važnija posla. Vi znate, ministre Iliću, malopre ste pričali, ovaj sporazum neće popraviti nijedan nasip, da građani to znaju, ovaj sporazum neće pomoći Obrenovčanima koji danas i dalje jedu paštetu ili neki žive u šatoru. Ovaj sporazum neće otkloniti posledice Marka Blagojevića, kako ste i vi pričali. Vi ste ministar za vanredne situacije. Ovaj sporazum se tiče mogućih vanrednih situacija, ali vi lično nemate uticaj apsolutno ni na šta što je vezano za vanrednu situaciju koja se dogodila u Srbiji u maju mesecu. Ne vašom voljom, voljom predsednika Vlade izmišljena je kancelarija na čijem je čelu Marko Blagojević, koja je pokazala visoko stepen neefikasnosti i nekompetentnosti, o čemu smo govorili i u Skupštini i za šta smo pitali Vladu više puta, a Vlada nam nije izvolela odgovoriti. Vi ste ministar za vanredne situacije. Treba kroz ovaj sporazum onemogućiti buduće nepovoljne situacije, sporazum koji je potpisao ministar unutrašnjih poslova Nebojša Stefanović, koji nije ovde, nego ste vi ovde. Dakle, treba da čujemo odgovor na to pitanje – zašto je ovo u ovom trenutku toliko bitan akt, da se Skupština saziva da o ovome raspravljamo, to je prvo pitanje? Drugo pitanje – zašto uvek sve radimo nakon što nam se nesreća dogodi, a ne pre? Treće pitanje – da li će ovaj sporazum pomoći u tehničkom, građevinskom smislu da se ove nepravilnosti otklone i kakve vi lično imate veze sa tim? Kakve vi veze imate sa regulacijom vodotoka i sa branom o kojoj ste malo pre pričali? Srbijavode – da, Ministarstvo poljoprivrede u jednom delu – da, Ministarstvo građevina – da, a kakve vi veze imate? Neće da vam daju, gospodine Iliću, da radite svoj posao i vama je to jasno. Stavili su Marka Blagojevića da završava kuće, postavili nerealne rokove, pričali su narodu jednu priču. Eno, u Obrenovcu situacija vrlo loša i dalje, u nekim delovima Obrenovca jako loša. Prosto, ne mogu da verujem da u svom ovom izuzetno nepovoljnom raspletu ekonomskih, socijalnih, institucionalnih okolnosti u Republici Srbiji mi pravimo sporazum koji će regulisati šta će da rade naši vatrogasci i vatrogasci hrvatski kada se sretnu. Ne kažem da nije bitno, samo kažem da imamo valjda i nekih drugih prioriteta. Znam da biste voleli da ste u ovoj Skupštini zajedno sa mnom, recimo da sednete ovde, pa da vi i ja zajedno pitamo Marka Blagojevića, koji bi se udostojio da dođe da nam odgovori na pitanje, ali nema šanse da se to desi, da ga pitamo – čoveče, kada će te kuće biti gotove, kada će svi dobiti novac? Po kom kriterijumu i gde su pare od 1003 koje su građani uplaćivali, na kom se računu konkretno nalaze, gde su odgovori na ta pitanja? Ne, vi kada ste bili na vlasti niste opravili ovo, niste opravili ovaj nasip, to su njihove priče, ali to više nikoga ne zanima. Neka objasne Obrenovčanima zašto je bitno u sred obnove menjati opštinsku vlast. U sred obnove je važno da napravimo našu narodnu buduću koaliciju, koaliciju iza koje stoji naravno svevideće oko Aleksandar Vučić. To je ono što mi trebamo da odgovorimo recimo Obrenovčanima. Izvinjavam se. Ovaj sporazum je važan zato što je neki osnov za prevenciju ovih situacija, ali nejasno kako, osim naravno u operativnom smislu, ko se kome javlja, ne plaća se šteta ako se napravi tokom izvođenja operacija. Zna se kako spasioci prelaze granicu, oni koji su oštećeni poplavama ili požarima, itd. To je sve korisno, zaista tu ništa ne zameram, kao što mislim da je dobro da se otvaraju granični prelazi. Mnogi građani su zvali i naš poslanički klub, pretpostavljam i većinu, da pozdrave ovu odluku, da je ubrzaju. Tražili su da se ona desi i ranije. Evo, najzad ćemo to i uraditi. Mi imamo, gospodine Iliću, ne u vašem ministarstvu, ne znam ni da li u operativnom smislu vi funkcionišete kao ministarstvo, ali imate u Vladi po pet, deset ili više raznih pomoćnika, državnih sekretara čuda. Niko od te gospode nije u stanju da ode da opravi jedan znak. Čuli ste sada primer iz Iloka i Bačke Palanke, na šta nam liči most. Takva je slična situacija i na drugim graničnim prelazima, osim možda Batrovci i Horgoš koji su, hajde da kažem, malo bolji i to zahvaljujući, kao što znate, sredstvima koja su delom dobijena iz EU. Ostalo je u vrlo lošem stanju. Onaj prema Makedoniji je u dosta solidnom stanju, ali sve ostalo vrlo loše. Bruka i sramota za Republiku Srbiju da nam državna zastava stoji u mraku. Znate li vi šta to znači? To nigde ne postoji. Uvek mora državna zastava da bude osvetljena. Gde da bude osvetljena, u Bačkoj Palanci, kada nema struje na mostu? Neki lopov počupao kablove. Nemamo hidrotehničku komisiju sa Hrvatskom, nemamo rešeno granično pitanje sa Hrvatskom, imamo niz drugih nerešenih pitanja sa Hrvatskom, ali evo sada ćemo da vidimo, da banalizujem, jako bitno, šta će dva vatrogasca da rade kada se sretnu. Da li vi imate svest, ne vi lično, nego Vlada, koliko je ovo na skali prioriteta daleko iznad onoga što građani očekuju da vi u ovu Skupštinu donesete? Da li vi imate svest, političku svest, koliko građani hoće da se reši problem poplava i sanacija onoga što je uništeno, da se reši problem harmonika puteva, vi znate šta je to i na šta nam liče putevi i mostovi, da se reši pitanje zapošljavanja ruinirane ekonomije, da se reši pitanje institucija, izbacivanja partija iz institucija, da se reši pitanje hroničnog nedostatka slobode i ukidanja emisija u ovoj zemlji?
Gospodine Stefanoviću, molim vas, vratite se na temu.
Hvala. Dakle, imamo sporazum sa Republikom Hrvatskom koji će svako ovde da podrži, svaki poslanik, siguran sam. Ništa tu nije, ljudi moji, sporno, ali nema potrebe, složiće se i predsedavajući, da ovde ljudi uzmu i čitaju obrazloženja. Više puta sam molio, svako ima slobodu naravno, ali sam molio – ljudi, poštedite nas tog čitanja ako možete. Ministar Ilić, čovek koji je prošao kroz 30 vlada, figurativno, koji je u ovu Skupštinu ulazio u patikama i trenerci zajedno sa svima nama, on, čovek ne čita, nego lepo iz glave kaže i ništa ne smeta. Ljudi vas slušaju pažljivije šta im pričate, ne trebaju im obrazloženja. Sporazum sa Hrvatskom, vidim da se predsedavajući nagnuo prema mikrofonu, reguliše ove procedure – uzajamno obaveštavanje u slučaju opasnosti, itd. Nadamo se da ovaj sporazum neće imati svoju primenu, jer bi to značilo da imamo neku katastrofu u Srbiji, osim katastrofu koju predstavlja ovaj režim. Dakle, mi mislimo da bi bilo korisno da vi gospodine Iliću, koji imate i te kako zamerke na rad raznih državnih organa, na rad gospodina Blagojevića, da nam kažete danas ovde, ako možete, kako su Hrvati rešili posledice majskih poplava do danas, kakvi su njihovi rezultati u obnovi nasipa i kuća, koliko je njima to koštalo i kakav je njihov račun i gde je bio njihov račun i da li su građani Hrvatske to mogli da vide? Evo, bilateralno, evo sporazuma. Hajde da stavimo amandman na ovaj sporazum da mi vidimo isto što vide i Hrvati, od strane naše Vlade da mi vidimo gde su ti novci, ta sredstva koja su građani Srbije i donatori i svi dobri ljudi uložili u obnovu posledica od katastrofalnih poplava u maju mesecu. Hajde to da uporedimo, a ne ovde da pravimo, iako potreban, ipak suštinski tehnički sporazum. Naravno, u oktobru mesecu pravimo sporazum o poplavama i požarima, posle svega, posle nerešenih pitanja sa Hrvatskom, mnogi su o tome pričali, razne druge stvari koje nismo u stanju da rešimo. Nije se ova vlast bavila politikom dve godine koja se tiče potreba građana, između ostalog i ovog, nego se bavila krupnim stvarima, pojavnim oblicima neispunjenih obećanja jedne srušene mladosti. Onda kada dođe pitanje poplava i pukao nasip, onda – pa znate šta, možda smo i mogli, ali smo razmišljali o tome da li sviramo na dva klavira, na pet klavira. Zato mi imamo državu danas kakva je danas, a država je u jako lošem stanju, čak u lošijem nego dok smo mi bili na vlasti, zamislite vi to, što je neverovatan podatak. Samo da prođe avion, sekund jedan. Samo avion da prođe i da uvažimo vežba koja se sprovodi. Duhovitost predstavnika većine daleko nadilazi njihovo znanje o bilo čemu, ali to je sada već druga stvar. U ovoj Skupštini sam zaista bio prijatno iznenađen da vidim ovaj paket sporazuma koji u sebi nema ništa sporno, koji su korisni za građane Republike Srbije, koji su nama omogućili, ministre, da mi vas vidimo u ovoj Skupštini, da možda sa vama razgovaramo, da vam postavimo neka pitanja koja su vezana za vaš resor, da čujemo kako biste vi to rešili da ste bili u prilici da to rešite, da vam je neko dao da to rešite. To bi, recimo, narodnim poslanicima sada bilo korisno, da mi čujemo kako biste vi rešili pitanje neregulisanih nasipa, razlokanih puteva, rasturenih mostova u poplavama, da čujemo kako biste vi rešili problem prikupljanja sredstava za obnove kuća, izgradnje novih kuća. Samo da su vam dozvolili, ministre Iliću, ali nisu vam dozvolili. To je jako tužna situacija. Moram da kažem da vaše iskustvo iz Jaše Tomića potvrđuje da ovakve stvari mogu mnogo bolje da se reše, kad je dobra organizacija i kad postoji neki plan. Meni je žao, iako je, naravno, na skali uništenja ova poplava daleko veća bila i sa mnogo težim posledicama, da je Vlada apsolutno mogla bolje da reaguje, kao što nije, nego se bavila politikom. Naravno, pozdravljamo Sporazum sa Makedonijom, koji će omogućiti našim građanima da koriste svoje vozačke dozvole, kao i građani Makedonije u Srbiji, bez nepotrebnog administriranja, uzimanja para od fantomskih saobraćajnih organizacija koje ničemu ne služe. U tom smislu pozdravljamo i taj sporazum. Građani Banata i Golupca su zahvalni tome što ćemo mi našim jedinstvenim glasanjem danas omogućiti otvaranje graničnih prelaza. To će pomoći njihovom životu svakodnevno. Imate delove Banata, kao što znate, i istočne Srbije koji žive od komunikacije sa građanima Rumunije, koji dolaze da kupuju u Srbiji jeftine namirnice. Čitava naselja žive od toga danas, ministre Iliću. Šta to govori o Rumunima, to je njihova stvar. Šta govori o nama, mislim da je jasno. Ova država klizi u bedu. Ova država klizi u totalno siromaštvo. Ova država danas ovim otvaranjem prelaza omogućava da bar rub, takozvani rubni delovi Republike Srbije imaju perspektivu i mogućnost povezivanja saobraćajnog i trgovinskog. Zato mi to pozdravljamo, ali vas molimo, ministre, da se osvrnete na ove primedbe koje se ne tiču toliko samog teksta zaista, nego se tiču vremena u kojem se donosi, načina kako se donosi, skale prioriteta ove vlasti i svega ostalog što smo pokušali na jedan način da, bez pokušaja izazivanja bilo kakve svađe, iznesemo danas u Skupštini. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam u ime SNS zahvalan gospodinu Nebojši Stefanoviću, ministru unutrašnjih poslova, što je sačinio i potpisao ovakve sporazume. Zahvalan sam i skupštinskoj većini koja će ove sporazume u Danu za glasanje, verujem već sutra tokom dana, da izglasa i da prihvati. Ovi sporazumi su samo jedan nastavak saradnje i dobrih međususedskih odnosa koje Srbija, Vlada Republike Srbije razvija u protekle dve i po godine. Vodimo računa o onome što se dešava u Srbiji. Vlada Republike Srbije, predsednik Republike Srbije nema aspiracija da vodi druge zemlje, kao što je bilo do pre dve i po godine. Nemamo ni politiku svađanja sa zemljama u regionu, već izgradnje najboljih međususedskih odnosa. Uostalom, to potvrđuje i poseta i obraćanje ovde u Narodnoj skupštini i predsednika Mađarske, gospodina Janoša Adera, predsednika Slovenije, gospodina Turka, predsednika Hrvatske, gospodina Ive Josipovića, predsednika Vlade Crne Gore i predsednika Skupštine Crne Gore, gospode Mila Đukanovića i Ranka Krivokapića, zajedničke Vlade sa Republikom Srpskom, planiranje održavanja zajedničkih sednica vlada Srbije i Makedonije, a za desetak dana u poseti Republici Srbiji će biti i predsednik Albanije. Sve govori o poštovanju, o vidljivosti Vlade Republike Srbije, o poštovanju Srbije i svih naših građana i činjenice da Srbija jeste lider u regionu i faktor stabilnosti i na Balkanu i u ovom delu Evrope. Naravno da je najatraktivniji i najzanimljiviji bio Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u oblasti zaštite prirodnih i drugih katastrofa. Ja neću kao neki moji prethodnici da govorim paušalno, neću da govorim vođen mržnjom, neću da govorim vođen onim što bi želeli da bude a nije tako, kao što se Vlada Republike Srbije ponašala u periodu majskih poplava, koje niko nije želeo, ponašala odgovorno, dinamično, zato što je sve svoje resurse stavila da te štete budu manje. Kada govorim o resursima mislim prvenstveno na Ministarstvo odbrane i na Ministarstvo unutrašnjih poslova, ali i iz izveštaja Vlade smo mogli da vidimo da su svi drugi resursi Vlade Republike Srbije bili podređeni da šteta bude manja i da broj ljudskih žrtava bude manji. Obnova je trajan proces. Obnova je nešto što ne može da se uradi za noć, iako bi svi mi voleli da se uradi za noć. Ja ne želim da vođen mržnjom zbunjujem ljude u Srbiji. Zbog toga smo kao odgovorna poslanička grupa i odgovorni ljudi u Narodnoj skupštini pribavili i prikupili sve relevantne i tačne, a ne deskriptivne podatke. Ja ću vrlo rado dati taj odgovor zbog javnosti, ali oni ljudi koji ne žele da čuju, a sede u ovoj Skupštini, neće čuti ni ove činjenice, ni ove podatke. Što se tiče samog Obrenovca, koji je bio najugroženiji i najviše je pretrpe, državnu pomoć je do sada primilo 6.000 ljudi. Dodatnu donaciju od raznih organizacija i privrednih društava dobilo je još 2.000 ljudi. Sistem toplifikacije, pošto ulazimo u jesenji i zimski period, koji je bio totalno uništen, sve toplotne podstanice, pumpe, automatika je uspešno startovalo. Dame i gospodo, Obrenovac se neće smrzavati ove zime, već će imati svoju toplifikaciju. Ono što je činjenica, a vezano je za Obrenovac, obdanište u Stublinama, 1.707 kvadrata, najveće na Balkanu, spremno je za otvaranje. U toku je izgradnja vodovoda Konatice za 400 domaćinstava. U toku je izgradnja kanalizacije u selima Urovci i Krtinska, vrednosti od 60 miliona dinara. U toku je izgradnja fiskulturne sale u centru Obrenovca, u osnovnoj školi, objekat je u završnoj fazi, za Novu godinu je otvaranje, a vrednost je 100 miliona dinara. Gradonačelnik grada Beograda, gospodin Siniša Mali je bar dva puta na tim gradilištima i bar dva puta obilazi Obrenovac. Ono što je za Obrenovac takođe veoma značajno i na čemu se radi, što će 11. novembra, za manje od mesec dana, dobiti svoju materijalizaciju, jeste to da je „“Meita grupa“ predložila 11. novembra potpisivanje memoranduma o razumevanju sa gospodinom Vučićem, premijerom Vlade Republike Srbije, za otvaranje novih radnih mesta, otvaranje proizvodnje i 1.400 Obrenovčana će 11. novembra dobiti posao investicijom i zalaganjem Vlade Republike Srbije i gospodina Aleksandra Vučića. To je Vlada koja brine o svojim građanima. To je Vlada koja se na odgovoran način ponaša u mestima koja su bila zaista pogođena katastrofalnim posledicama majskih poplava. Što se tiče obnove na nivou cele države, zaključno sa 10. oktobrom… Voleo bih da kolege, umesto da igraju iks-oks, koji su ovde kritikovali jer nisu imali ove odgovore, voleo bih da to zapisuju, valjalo bi da se zapamti i da se pokaže, jer se pokazuje šta Vlada Republike Srbije u ovim trenucima radi. Dakle, do 10. oktobra isplaćena je materijalna pomoć za ukupno 15.058 domaćinstava širom Srbije, u ukupnoj vrednosti od 3.565.000.000 dinara. Materijalnu pomoć u novcu je dobilo 65 porodica, za izgradnju nove kuće, u ukupnoj vrednosti od 147.500.000 dinara. Kancelarija je do sada iz donacija obezbedila izgradnju 216 kuća, koje su već sazidane ili su u postupku završetka. Od tih 216 kuća najviše, a i to 129 novih kuća je donacija EU za 32 opštine u Srbiji. Četrdeset novih kuća iz donacija Ujedinjenih Arapskih Emirata za Obrenovac, Valjevo i Krupanj. Dvadeset i pet novih kuća iz donacija Kuvajta u Obrenovcu. Dvanaest novih kuća iz donacije „Pazova za najugroženije u Bajinoj Bašti“. Deset novih kuća iz donacije Blist fondacije i TV Prva, izgradnja završena. To su činjenice, ali vidim da kolege koje tako zdušno kritikuju Vladu sada im te činjenice nisu čak ni interesantne. Više od 15.000 domaćinstava, bezmalo svi kojima su izdata rešenja pored direktne pomoći države dobijaju i pomoć u novcu, materijalu ili radovima na obnovi kuća iz donacija EU, Austrije, SAD, Švajcarske i preko organizacije Crveni krst Srbije, CARITAS, „Mersi korps“, „Adrija“ i drugih. Mislim da je vreme od 20 minuta malo da se govori o svemu onome što je Vlada Republike Srbije u proteklim mesecima uradila i što će uraditi i kada su javni objekti u pitanju i kada je poljoprivreda u pitanju, i kada je energetika u pitanju, žao mi je što gospodina Veselinovića ovo ne zanima, i kada je lokalna infrastruktura u pitanju, i kada je ono što je najvažnije transparentnost u pitanju. Dame i gospodo, sa zadovoljstvom mogu da kažem da su sva sredstva koja su prikupljena donacijama, kreditima, prilozima građana Republike Srbije koju su od svog malog odvajali da bi dali onima koji su u poplavama ostali bez svega, kojima sam izuzetno zahvalan, sva sredstva su se slivala i slila na jedan račun Vlade Republike Srbije. Sa tog jednog računa se i troše i daju i dele onima koji su najugroženiji. Potpuno transparentno, potpuno javno uz kontrolu gospodina Blagojevića koji je nestranačka ličnost. Pa zar se ne trudimo da izvršimo departizaciju. Pa kako onima kojima je departizacija, puna su im usta departizacije, sada im smeta čovek koji nije partijski kao što je to gospodin Blagojević. Prvi put u Srbiji je lista svih intervencija, lista svih korisnika državne pomoći sa vrstom i iznosom pomoći se objavljuje na zvanične internet prezentaciji Kancelarije. Prvi put u Srbiji primena otvorenog postupka javnih nabavki na otklanjanje posledica elementarnih nepogoda. Prvi put u Srbiji informaciju o svim javnim nabavkama koji se sprovode u skladu sa Zakonom o otklanjanju posledica poplava se objavljuju na zvaničnoj internet prezentaciji. Prvi put u Srbiji, a bilo je mnogo elementarnih nepogoda do sada, spisak svih pojedinačnih donatora fizičkih i pravnih lica javno dostupan na zvaničnoj internet prezentaciji Vlade Republike Srbije. O ovim stvarima vezanim, i o projektima koji su urađeni ili koji se rade iz oblasti i energetike, i poljoprivrede, i javnih infrastrukturnih objekata, i voda, govoriće moje kolege kada budemo o ovim sporazumima govorili u u načelu. Ja ću vam govoriti i vratiću vas malo i u prošlost 2010. godine je jedan deo teritorija Republike Srbije, moj rodni kraj Kraljevo, čestiti i veliki grad u Srbiji pogodio je veliki zemljotres. Ni taj zemljotres koji je takođe imao i ljudske žrtve na žalost, niko nije želeo niti je iko planirao, niti iko voleo što se tako nešto desilo. Oštećeno je 498 objekata, oštećeno je 139 pomoćnih objekata, šteta je bila ogromna. Kako se SNS ponašala u tom periodu? Kao opoziciona stranka, kao stranka koja se borila da promoviše prave vrednosti koji su građani Republike Srbije prepoznali. Srpska napredna stranka je za zemljotresom pogođen grad Kraljevo u novembru i decembru 2010. godine preko svojih članova koji dele sudbinu građana Srbije i koji su od svog malog odvojili za ljude u Kraljevu koju su ostali bez ičega, preko gradskih i opštinskih odbora prikupila donaciju u novcu, građevinskom materijalu, stolariji, elektro-materijalu u vrednosti od 33 miliona 247 hiljada i 915 dinara. Srpska napredna stranka je 2010. godine i 2011. godine izgradila šest kuća na teritoriji grada Kraljeva po projektima koji su bili pripremljeni za područje Mionice nakon zemljotresa i to površine 56, 63 i 80 kvadratnih metara. To je način kako se ljudi koji se odgovorno bave politikom ophode u kriznim situacijama. Zašto prethodni govornici koji su tako figurativno i stilski napadali Vladu Republike Srbije, govorili da se ništa ne radi, zašto ličnim primerom nisu pokazali kako se te stranke bivšeg režima ponašaju u ovakvim situacijama. Zašto nisu čak i onda kada su bili na vlasti 2010. godine obnovili neku kuću. Ličnim donacijama, ličnim primerom, stavili ruku u džep i rekli – nemamo mnogo, ali imamo ovoliko. Ne, nisu. Zaogrnuti ličnim interesima. Zaogrnuti očuvanjem vlasti. Zaogrnuti time da povećanjima plata u javnim preduzećima održavaju se na vlasti, novim kreditima, novim dugovanjima, ali zašto niste gospodo, napravili bar jednu kuću u Kraljevu? Srpska napredna stranka kao opoziciona, svojim donacijama, svojih članova, prosečnih, običnih građana Republike Srbije je obnovila šest kuća. Šta ste uradili sada? Verujem da su i neki članovi bivšeg režima pomogli. Zaista sam zahvalan svim građanima Republike Srbije koji su pomogli ne samo u Šapcu da se spreči mnogo veća elementaran nepogoda i katastrofa koja je bila priprećena Šapcu. Ne kažem da je bilo ljudi koji su bili i van stranaka, koji su bili i stranački, koji su pomogli u tim danima i tim noćima, ali šta ste institucionalno. Tada ste mogli da odete kao što ste odlazili u „Razvojnu banku Vojvodine“ na časnu reč i uz kafu da dobijete kredite, ko zna kolike i ko zna kakve. Tada ste mogli sve da uradite, zašto niste pomogli izgradnju Kraljeva? Zašto se još uvek u Kraljevu 34 kuće nisu, posle 2010. godine i to onima koji se tako brinu nad dinamikom obnove naše zemlje i svega ovoga što sam vam malo pre i rekao, što su činjenice. Možda bih i ja voleo da je sve završeno,sve obnovljeno. Zašto ste od 2010. godine 34 porodične kuće u Kraljevu nisu obnovljene, još uvek? Dve stambene zgrade u Jug Bogdanovoj ulici naspram zdravstvenog centra. Četrnaest stambenih zgrada još uvek nije obnovljeno u Dositejevoj ulici. Ali, se znalo da se gvožđe za temelje prodaje dva puta, fakturiše dva puta. To se znalo, to je moglo. Mogao je da se fakturiše temelj koji je, koliko gospodine Iliću, vi ste graditelj, kolika je širina temelja. Ne može nešto što je 30 santimetara širine, a da se fakturiše da je 50 santimetara širine. Velike su to razlike. Evo vidimo neke sudske sporove. Neću da navijam ni da je neko kriv, ni da neko nije kriv. To će reći sud. Ali, kako ste znali, tako ste radili. Tako ste uostalom i prošli, tako su vam građani i Kraljeva i ostatka Srbije verovali. Vlada Republike Srbije je opredeljena obnovi naše države. Zahvalni smo prijateljima sa svih strana koji su pomogli i u onim kriznim i teškim trenucima. Zahvalni smo prijateljima sa svih strana sveta i iz EU, i komšijama iz okolnih država koji su svojim donacijama dali i pružili da ta obnova ide dinamikom kojom ide. Zahvalan sam i Vladi Japana koja nam je omogućila kredit sa deset godina grejs perioda sa kamatnom stopom od 0,01 posto godišnje, sa poklonjenim novcem. Zahvalan sam svim onim odgovornim ljudima koji se ne seire nad nesrećom, koji ne pokušavaju neke sitne političke poene da zarade. I bio bih mnogo srećniji kao čovek, kao građanin ove države, ne kao neko ko se bavi politikom da je ovde neko došao pa je rekao – evo, moja stranka je obnovila šest kuća kao što je to uradila SNS. Ne, nisu. Imaju isključene telefone, imaju isključenu struju u stranci, nisu plaćali ni račune, svoje račune nisu platili, a kamoli što bi platili račune ugroženima. Sada ti i takvi još dodatno sapliću. Još dodatno pokušavaju na nesreći da zarade neki sitan politički poen. Siguran sam i verujem i gospodinu Aleksandru Vučiću i Vladi Republike Srbije da niko od ljudi koji su ostali bez kuća, bez proizvodnje, ima tu puno privrednika koji su ostali bez svojih proizvodnih hala. Imamo puno ugroženih radnih mesta, da će pomoć do svakoga, kao što je stigla do 15.086 ljudi da će stići do svih. Da li će svi biti zadovoljni dinamikom? Naravno da neće biti svi zadovoljni dinamikom. Svi bi voleli da to bude brže, ali da bi neko sada, a znam da će neko sada skočiti i reći buka, bes, ne znam šta. Malopre smo videli mržnju i stalno čujemo tu neku mržnju, upućeno Vladi, upućeno nama, upućeno svima onim ljudima koji su nas i predložili i dali nam podršku da radimo. Više bih voleo da se kvalifikuju time što su pomogli, što su izgradili, što su napravili. Šest kuća – ne ništa. Sada čak nisu ni ostali tu da čuju podatke koji su zvanični. Želim još jednom da kažem da će i poslanička grupa SNS, ne samo podržati ove predloge Sporazuma, ne samo da ih ratifikujemo, već dati punu podršku Vladi Republike Srbije na onome što radi i ličnim primerom i zakonskim predlozima i svemu, da građani Srbije pogođeni poplavama, što pre počnu normalno i dostojanstveno da žive.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Gospodine Stefanoviću nemate mogućnost za repliku, kao što nisam dao ni gospodinu Babiću. Reč ima ministar u Vladi magistar Velimir Ilić.
Poštovani poslanici, samo bih želeo radi javnosti da skrenem pažnju na jednu veoma bitnu stvar. Svi gledamo obnovu, izgradnju posle poplava i svega onog što se dogodilo kroz kuće, koliko je kuća izgrađeno, koliko su brzo izgrađene itd. Sada želim da vam napomenem jednu stvar. Na primer, u istočnoj Srbiji, sve kuće koje su porušene, jeftinije su od jednog mosta koji je srušen na lukavcu Dunava. Znači, veliki infrastrukturni objekti koji su izuzetno oštećeni, njihova popravka i dovođenje u ispravno stanje je izuzetno teška. U Malom Zvorniku, bile su štete na gasovodu izuzetno velike. Štete od klizišta koje je uletelo u Drinu, gde 63.000 kubika kamena se sručilo u Drinu i gotovo pregradilo je do pola. Način, tehnološki izvlačenje tog kamena i izbacivanje napolje je skuplji nego sve kuće u Podrinju koje su bile porušene. Pazite jednu stvar, mi uvek sve posmatramo i merimo npr. da li je deset kuća urađeno ili 15. Da li vi verujete da u Tekijama npr. tri pregrade koje zaustavljaju bujične vode su skuplje i vrednije nego bilo šta tamo drugo što je oštećeno i porušeno a te tri zaustave donirao svojim radom RTB Bor i poklonio potpuno besplatno, naravno uz Đerdap koji je pomogao sa naftom i ostalim i mnoga javna preduzeća. Ne mogu da vam objasnim kolika su bila oštećenja na pumpama, na elektromreži, gde su veliki teret izdržala pojedina preduzeća koja su popravile čitave dalekovode, kilometre mreža. U Ljuboviji najveća šteta je bila u rudniku „Veliki Majdan“, gde smo imali takvo klizište gde smo morali da napravimo, sada se privodi kraju, kanal koji prima reku da kanalom provede ispod klizišta da se ne ugrozi, taj kanal je dug preko 300 i nešto metara koji je skuplji nego sva druga šteta koja je nastala u toj opštini. Zato vas molim da pogledamo malo kroz te velike infrastrukturne objekte. Kada odem negde, izuzetno sam radio na tim velikim infrastrukturnim objektima, prvo moram njihov projekat, pa javni tender, pa izgradnja projektne dokumentacije, pa tek onda izvođački deo. Zato smo se trudili sada u ovom periodu da te velike infrastrukturne objekte osposobimo da država počne da funkcioniše. Nije sada pitanje izgraditi kuće u Obrenovcu i u prvom delu sam o tome govorio, ali znate koliko će da košta trajna zaštita Gada Obrenovca? Deset, sto puta više nego izgradnja kuća. Sada treba da tražimo tehničko rešenje da Obrenovac bude bezbedan grad. Tačno je, o čemu je govorio gospodin Babić, tamo su došli investitori, ali znate šta su prvo tražili kada su došli? Da im nađemo lokaciju u Obrenovcu i da im potpišemo da je bezbedna i sto posto garantovana da tamo nikad poplava neće biti. Kada su to dobili i kada su dobili te lokacije i kada su to proverili, da hiljadugodišnja voda neće ugroziti fabriku koju će graditi, oni su tek počeli da sklapaju ugovore i da grade fabriku. Prema tome, imamo mnogo posla i taj posao je izuzetno složen. Ponavljam, imamo locirane tačke koje su rizične u Srbiji, koje sada nisu zadesile poplave. One su locirane već 50 godina. Izuzetno su opasne, Grad Beograd ima 2.350 aktivnih klizišta koja trenutno rade a od njih je Duboka najveća i najskuplja sanacija, i to je preko sto miliona evra, samo jedno klizište, a da ne pričam o Zvezdari, Karaburmi, područje Grocke koje izuzetno klizi prema Dunavu, da ne pričam sada o drugim područjima. Prema tome, Pančevački rit, veoma je bitno da mi sada idemo u preventivu, radimo projekat po projekat i pokušavamo da otklonimo nešto što bi možda došlo da nikada ne dođe ili ako dođe da bude malo, blago. Srbija 50 godina nije radila na projektu zaustavljanja bujičnih voda. Prvi put smo uradili u Pazaru i nije bilo poplava, pregradama zaustavili bujične vode i evo sada na Tekijama, sada radimo celu Srbiju. Sada ćemo raditi sanaciju Stolica u Krupnju, a to je ono područje gde ide materijal sa teškim metalima u Podrinje i ugrožava poljoprivredno zemljište. Sve su to ogromni i skupi projekti. Zato vas molim, nemojte samo posmatrati i gledati koliko je kuća izgrađeno, jer šta vredi da napravimo kuće ako nema odbrambenih nasipa, ako će prva velika kiša da odnese ponovo. Mi smo u istočnoj Srbiji prvo krenuli da radimo odbrambene nasipe, sanacije, zaustavne brane, pa tek da pravimo kuće, jer šta vredi ispod toga napraviti kuću, prva voda, to se obriše i ponovo odnose u Dunav. Imamo velike infrastrukturne objekte i meni je veoma ružno kada me neko pita zašto tu nije napravljena kuća, a to je najjednostavnije i najbrže i najmanje košta, a kuće su, hvala Bogu, naši graditelji to grade ispod 300 i nešto evra po kvadratu, 320, 330, 340 evra, nije bitno, ali to su jeftini objekti. Sanacija pojedinih gradova je izuzetno teška. Sanacija Krupnja, sanacija Mačkovog kamena, sanacija najvećeg klizišta u centru Krupnja, tu celo brdo kliza i to su mnogo skupi objekti, a ne vidi se. Vi kada dođete i sada objasnite nekome da ste sanirali čitavu šumu, da ne kliza više, da ugrožava grad, reku i ostalo, svi kažu – pa dobro, šta ste radili? Vi kažete - zaustavili smo brdo, radili projekat, zaustavili ga i spasili sve infrastrukturne objekte, itd. Ne vredi popraviti put, a ostaviti klizište. Znate kod Malog Zvornika koliko je veliko klizište? Sklizalo je u Drinu 35.000 kubika kamena, a znate li koliko preti da kliza? Kliza 6,5 miliona kubika kamena i treba zaustaviti 6,5 miliona kamena koji je krenuo. Tu su došli eksperti koji rade na tom projektu i mi to danonoćno radimo. Kako sa tri pregrade zaustaviti postepeno to da ne skliza sve i da pregradi Drinu i da napravi katastrofu? To klizište je ponelo most, ugrozilo most na Drini, pokidalo sve instalacije. Tamo nije imalo ni vode, ni gasa, ničega. Prema tome, zato se zalažem da struka radi svoj deo posla i zato i apelujem da što više inženjera se uključi u ove poslove. Imamo mi dobar inženjerski kadar i da reši ove probleme trajno, ali, ponavljam, toga ima jako puno širom Srbije i moramo ići postepeno i tamo gde nije bilo. Nije bilo u Vlasotincu, ali je Vlasotince izrazito rizičan grad. Nije bilo još u nekim gradovima koji su izuzetno rizični gradovi, ali moramo i tamo uraditi da ne bi doživeli ovo što smo doživeli u nekim gradovima. Hvala vam puno i molim sve narodne poslanike da u svojim sredinama evidentiraju opasne tačke i da nas pozovu da dođemo da radimo preventivu. Preventiva je spas za Srbiju. Nemojmo dozvoliti da se to dogodi, pa da onda svi dođemo i kažemo – hajde, sada pravimo sve iznova.
Zahvaljujem gospodine Iliću. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Milan Latković, a neka se pripremi narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite, dr Milan Latković.
Hvala vam predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege poslanici, u svom današnjem obraćanju govoriću o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti prirodnih i drugih katastrofa. Nedavne katastrofalne poplave u regionu potvrdile su još jednom da prirodne nepogode ne poznaju granice i da naročito države u slivu reke Save zajedničkim naporima moraju doći do kvalitetnog rešenja za odbranu od vodenih bujica i drugih prirodnih katastrofa. Srbija se po svom prirodnom i geografskom položaju nalazi najnizvodnije u slivu reke Save i upravo je zbog toga od velike važnosti zaštita od svakog oblika štetnog dejstva voda od poplava, kao i pitanja zaštita kvalitetavoda, imajući u vidu da se iz savskog sliva snabdevaju pijaćom vodom stanovnici Sremske Mitrovice, Šapca, Beograda i drugih mesta. U ovim poplavama pokazana je velika solidarnost Vlada dveju susednih država i činjenica je da su Srbija i Hrvatska i do sada sarađivala u okviru IPA projekta, programa za kandidate i potencijalne kandidate za EU, na temu zaštite od poplava tokom 2012. godine, kao i u okviru inicijative za prevenciju i spremnost reagovanja u katastrofama na tlu Jugoistočne Evrope. Pored toga, Srbija aktivno učestvuje i u regionalnim aktivnostima koje se odnose na upravljanje rizicima od poplava kroz rad Međunarodne komisije za zaštitu reke Dunav i Međunarodne komisije za sliv reke Save. Iako sve ove činjenice ukazuju da je i do sada bilo saradnje u regionu, ipak je neophodno da se pitanje prirodnih i drugih katastrofa sistemski reši. Upravo je ovaj sporazum, o kome danas raspravljamo, zbog toga izuzetno važan, a za nas koji smo iz Srema, ima poseban značaj. Sporazum na vrlo jasan i precizan način uređuje sva ona pitanja i probleme sa kojima smo se suočavali tokom majskih poplava i verujem da ćemo prilikom suočavanja sa nekim narednim prirodnim izazovima i katastrofama biti u mogućnosti da ublažimo njihove posledice, jer upravo cilj Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske ovim zakonom je uzajamna pomoć jedne države ka drugoj. Samim sporazumom jasno se uređuju uslovi za saradnju kroz planiranje i sprovođenje mera za zaštitu od poplava, zemljotresa, požara, zagađivanja životne sredine, radioloških opasnosti, industrijskih i drugih katastrofa, uzajamno obaveštavanje o opasnostima, nastanku i posledicama katastrofa, uzajamnoj pomoći pri zaštiti i spasavanju i otklanjanju posledica katastrofa, stručnom osposobljavanju i usavršavanju stručnih lica i službi kroz kurseve, seminare, obuke i organizovanje zajedničkih vežbi, razmena naučnih i tehničkih podataka, saradnji pri razvoju i proizvodnji opreme za zaštitu i spasavanje. Ono što je po mom mišljenju u prvom redu po važnosti, a tiče se prevencije i obaveze obaveštavanja o opasnostima i mogućnostima nastanka katastrofe koje mogu ugroziti teritoriju druge države, upravo je to presudno u preventivnom i početnom delovanju u kriznim situacijama. Pored navedenog, sporazum precizira i sva ona iskustva sa kojima se suočavamo na terenu, a tiču se prelaska granica spasilačkih timova pojedinaca, koju omogućava pojednostavljena procedura, unos opreme sredstava neophodnih za vršenje zadataka u samom spašavanju i pomoći, unos humanitarne pomoći, regulisanje boravka spasilačkih ekipa na teritoriji druge države, regulisanje nastale materijalne štete i drugo. Pored navedenog, sporazum precizira i uslove i način upotrebe plovila i vazduhoplova, a svedoci smo da su oni bili upravo od izuzetnog značaja tokom majskih poplava. Ono što daje puni značaj ovom sporazumu i dokaz da će biti sproveden, jeste stalna mešovita komisija za sprovođenje zadataka određenih ovim sporazumom. Ovu komisiju će činiti predstavnici sektora za vanredne situacije sa strane Srbije i državne uprave za zaštitu i spašavanje sa strane Hrvatske i sastajaće se najmanje jednom godišnje. Naglasio bih da je za nas izuzetno važan i dogovor postignut između Ministarstava poljoprivrede i zaštite životne sredine i Ministarstva poljoprivrede Hrvatske, da se u buduće operativno razmenjuju informacije između Javnog vodoprivrednog preduzeća „Vode Vojvodine“ i „Hrvatskih voda“, kako bi pravovremeno reagovali na visok vodostaj reke Save i omogućili da se izbegnu potencijalno opasne kritične situacije. Na kraju, želim da kažem da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati ovaj sporazum, kao i ostale sporazume koji se nalaze u okviru ovog zajedničkog pretresa.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, cenjeni ministre, dame i gospodo poslanici, danas govorimo o četiri sporazuma i svaki od njih je na svoj način jako bitan u jačanju bilateralnih odnosa sa našim susednim zemljama. Krenuću drugim redosledom, prvo ću da govorim o Sporazumu sa Makedonijom koji je jako bitan, o međusobnom priznavanju vozačkih dozvola, čime će se obezbediti lakši prelaz i boravak naših građana i građana Makedonije u ove dve zemlje. To će se posebno odraziti u pozitivnom smislu u vreme letnjih meseci kada građani Srbije prelaze masovno preko Makedonije na pravcu do Grčke, tada će se to tek odraziti u najpozitivnijem smislu. Takođe, sporazumi i sa Rumunijom, između Vlade Republike Srbije i Rumunije, otvaranju dva granična pojasa, odnosno prelaza Vračev Gaj - Sokol i Golubac - Nova Moldova i to predstavlja izuzetno značajan sporazum u smislu jačanja saradnje ove naše dve istorijski bliske zemlje. Novi granični prelazi omogućiće lakši protok putnika i robe, zatim skratiće komunikacije i razvoj u pograničnom području zahvaljujući boljoj ekonomskoj, kulturnoj i socijalnoj saradnji. Ono malo pre što smo čuli, zaista, volela bih lično da to više ne bude, da se ne čuje u javnosti da imamo jako loše granične prelaze. Ovo će definitivno biti jedan dobar primer zato što su ovi sporazumi uslov, apliciranje IPA fondovima, gde će se dobiti za izgradnju dva infrastrukturna pogranična prelaza, „Granični prelaz Dunava skelom kod Golupca i Nove Moldove“ i „Most na Neri i u Vračev Gaju i Sokolu“. Želim da se osvrnem u ovom trenutku na najznačajniji Sporazum o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, potpisanog između Republike Srbije i Republike Hrvatske. Mi smo svedoci velikih klimatskih promena i to, nažalost, na našem području je najznačajnije, zato što je kod nas bila jasno izražena četiri godišnja doba, danas to više nije tako, pa se u isto vreme borimo na jednoj strani sa poplavama, na drugoj strani sa vatrenom stihijom. Po ovom pitanju primarna i najveća odgovornost jeste upravo u državama koje moraju uspostaviti efikasniji sistem za odgovor na ovakve katastrofe i, ono što je još važnije, za sprovođenje mera za smanjenje rizika i otklanja posledica ovakvih katastrofa. Cilj ovog sporazuma je unapređenje saradnje između naših zemalja u smislu očuvanja ljudskih života i očuvanje materijalnih dobara kada se pojave katastrofe, poplave, požari, zemljotresi, zagađenje životne sredine, industrijske i radiološke opasnosti, kao i plovidbene nesreće na unutrašnjim vodama. Činjenica je da je i u toku majskih poplava postojala saradnja između susednih država iako tada nisu postojali ovi sporazumi, ali definitivno je potrebno formalizovati ovu saradnju. Formalizacija je jako bitna iz više razloga. Malopre smo i čuli da nisu do kraja istaknuti svi parametri kako će se sarađivati. Smatram da će to vremenom doći, kada se formiraju zajedničke komisije i ekspertske grupe koje će raditi na analizama rizika i planovima reagovanja. Omogućiće se rana obaveštavanja, razmena informacija, znanje i zajedničke obuke i vežbe, kao i razmena naučnih i tehničkih podataka i, naravno, direktno pružanje pomoći u toku katastrofa. Sporazumom su jasno definisane procedure prelaska granice, zadržavanje ili tranzit kroz državu, prevoz oružja, spasilačke opreme i humanitarne pomoći, zatim upotreba vazduhoplova i vozila, kako za prevoz spasilačkih ekipa, tako i za gašenje požara i način finansiranja, što je vrlo bitno. Sve vreme aktivnosti spasavanja su pod nadzorom stalne mešovite komisije. Lično se nadam da ovakva vrsta pomoći nam neće više nikada biti potrebna, ali će ovakvi sporazumi svakako učvrstiti bilateralne odnose i saradnje u onim oblastima koje su jako bitne za naš brži ulazak u EU. Sada bih imala potrebu samo da se vratim na nekoliko kritika koje smo mogli da čujemo malopre, da nije ni urađen nijedan metar vodozaštitnih pojaseva. Činjenica je da su vodozaštitnipojasevi izuzetno velika investicija za ovu vladu i o tome je malopre ministar govorio. Ljudi koji se razumeju znaju koji novac treba da se izdvoji za to. Sigurna sam da pre majskih poplava, da je Vlada ulagala u vodozaštitne pojaseve, teško bismo objasnili građanima Srbije zašto se novac odvaja u te svrhe, a ne u egzistencijalna pitanja i ozdravljenje Srbije. Građani Užica su svedoci da je 2012. godine veliki novac uložen u sanaciju brane akumulacije Vrutci i čišćenje akumulacije Vrutci. To je bilo 65 miliona dinara. Dve godine kasnije Užičani su ostali bez pijaće vode. Katastrofe su nešto što je teško predvideti. Pričam o preventivi o kojoj slušamo sve vreme. Uglavnom su nepredvidive i zato ih je teško sprečiti. Danas Užičani, zahvaljujući Vladi Srbije i premijeru Aleksandru Vučiću, imaju alternativni način vodosnabdevanja, a uz koje će dobiti i fabriku vode. Ono što još želim da kažem je da ova četiri sporazuma, koja su danas pred nama, sigurna sam da će ih u narednom periodu biti još više, naročito zbog poseta zvaničnika našem državnom vrhu, pokazuju da su napori ove vlade i premijera definitivno doneli rezultate, tako da danas sva vrata zemalja u regionu, a i u svetu, su široko otvorena za Srbiju i Srbija je posle dugo vremena našla svoje značajno mesto na mapi sveta. Želim da kažem da će se SNS u pozitivnom smislu u danu za glasanje izjasniti za ova četiri zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milena Turk. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske je jasan izraz opredeljenosti u intenziviranju i poboljšanju saradnje u oblasti zaštite i spasavanja života i materijalnih dobara od prirodnih i drugih nepogoda. Ova saradnja postajala je i bez ovih potpisanih sporazuma, ali je formalizacija saradnje u svakom slučaju dobro došla i poželjna. Ono što bih želela da istaknem kao pozitivno i što se vidi iz teksta ovih sporazuma je ta želja zemalja potpisnica za zajedničkom saradnjom, želja za razmenom podataka, za razmenom iskustava i za korišćenjem zajedničkih kapaciteta. Na to ih, na kraju krajeva, i obavezuje tekst ovog sporazuma, gde su one obavezne da razmenjuju informacije, da zajednički rade na usavršavanju opreme, na osposobljavanju pojedinica, da rade na produbljivanju saradnje državnih organa i humanitarnih organizacija. Sve ovo ima za cilj unapređenje saradnje u oblasti vanrednih situacija, gde bi kao jedan vid savršene organizacije na nepogode moglo da se odgovori efikasno, uz što manje angažovanja, uz što manje utrošenih sredstava i vremena. Sve ovo govorim imajući u vidu nepogode koje su nas u proteklom periodu zadesile i čije posledice još uvek osećamo, gde smo zaista mogli da se uverimo u to koliko je važna pravovremena reakcija i pomoć koja dolazi sa svih strana. Kada je jedna zemlja pogođena nepogodama, kada je njeno stanovništvo ugroženo, njena materijalna dobra i kada ona nije u mogućnosti da se samostalno izbori sa ovim nedaćama, od ključnog je značaja imati pomoć na koju se može računati, tako da nas ove opasnosti direktno opominju na važnost saradnje i razumevanja u regionu. Kratko bih se osvrnula na neke pozitivne stvari iz ovog sporazuma, kao što je forma zahteva za pomoć, koju šalje jedna od ugovorenih strana, gde on sadrži opis nepogode, posledice koje su zadesile zemlju, preduzete mere, a kao odgovor od druge ugovorene strane se dobija obim raspoloživih mera i pomoći koju ona može pružiti. Član 12. i član 13. jasno preciziraju prioritete i daju jednu opravdanu, pojednostavljenu i ubrzanu proceduru za prelaz pojedinaca, spasilačkih timova, ali i humanitarne i druge pomoći. Imajući u vidu sve ove značajne stavke i razmere koje nepogode mogu imati i njihovu nepredvidivost, u danu za glasanje ja ću podržati ovaj predlog sporazuma. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Turk. Reč ima ministar u Vladi mr Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, samo zbog javnosti bih želeo da skrenem pažnju na jednu vrlo važnu stvar. Ovih dana se završavaju tenderi za popravku nasipa. To je proces koji je trajao nešto duže, da se uradi dokumentacija, da se pripremi, da se raspišu tenderi i da se onda saniraju nasipi i da se to rekonstruiše i dovede u neko ispravno stanje. Tender nije mogao da se raspiše dok se sredstva ne obezbede. Znate da je to izuzetno skupo. Trenutno počinju radovi u Lučanima. Sređivanje nasipa je 32 miliona. Na Čemernici kod Čačka 40 miliona, na Seča reci, na Savi, na Kolubari itd. Znači, svi tenderi se privode kraju. Što se tiče mlade dame koja je govorila o Užicu, projekti se završavaju za Užice. Dobiće modernu fabriku vode. Premijer je insistirao i dao nalog finansijama da pronađe sredstva da se građevinski deo objekta uradi sada u toku ove godine, a da se montira oprema i tehnologija početkom naredne, tako da bi negde do aprila, maja meseca bila gotova fabrika vode, pošto Užičani nemaju sredstva u budžetu. Kompletnu izgradnju fabrike, koja je izuzetno velika investicija, snosiće Vlada Republike Srbije i trajno rešiti vodosnabdevanje grada Užica. Prema tome, mnogi projekti se rade, a nisu izloženi javnosti. Mi nismo izlazili u medije da o tome pričamo, ali smo ih završili, uradili, revidovali i, evo, sad idu u realizaciju. Ponavljam, ovih dana u 20 gradova kreće sanacija bedema, odjednom, a ukupno je program 36. Nadam se da ćemo ih do kraja godine sve završiti i privesti kraju.
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege, poštovani građani, danas imamo jedan pozitivan zadatak i jednu obavezu da podržimo i predložimo četiri sporazuma koja istovremeno uvode red u jednu oblast koja je jako bitna za nas, a to je, pre svega, pružanje pomoći u borbi protiv elementarnih nepogoda, odnosno katastrofa prirodnih i bilo kojih drugih, sa u ovom slučaju Hrvatskom, a u vrlo kratkom roku mi ćemo verovatno to uraditi i sa svim državama iz okruženja. Srbija kao centar regiona preuzima sve moguće korake na jačanju saradnje, pre svega na bezbednosti svojih građana i svoje zemlje, a samim tim i bezbednosti građana i zemalja iz okruženja. Ono što je bitno navesti to je da je u ovom slučaju jako bitna preventiva. Ovo je jedan od načina za preventivno delovanje. Imamo jedno jako veliko, u jednom trenutku možemo reći i bolno i teško iskustvo, a to je iskustvo elementarnih nepogoda koje su nas zadesile u maju i u tom trenutku, i pored situacije koja je bila jako teška, država je odreagovala izuzetno brzo i u skladu sa svim mogućim svojim resursima. Pomoć je pritekla sa svih mogućih strana. Kada postoji volja, postoji i način da se pomogne, a to su upravo desilo nama. Način da nam pomognu imale su i države iz okruženja i države koje su dosta dalje od Srbije, ali evo, koristim ovu priliku kao neko ko je direktno učestvovao u odbrani grada Šapca od poplava i u sanaciji samih posledica poplava, koje su delom zahvatile određena naselja i mesta u okolini Šapca, da kažem da nam je najveća pomoć zaista stigla pre svega od Rusije, Belorusije i mnogih drugih država, čak da može da se dođe pokazuje i dolazak Čižikova, zamenika ministra za vanredne situacije Rusije, koji je lično sa 76 specijalaca, sa dva helikoptera, sa čamcima za spasavanje. Među tih 76 specijalaca, bilo je 20 ronilaca sa najboljom mogućom opremom koji su našli način da dođu i da uzmu učešće u odbrani grada Šapca. Lično je Čižikov učestvovao u i radu samog Štaba za vanredne situacije. Velika pomoć Belorusije, Austrije, Francuske, Nemačke, pre svega timova Belorusije, Austrije i Francuske na ispumpavanju voda iz pozicije hemijske industrije „Zorka“ radi sprečavanja velike ekološke katastrofe regionalnih razmera. Ono što moramo naglasiti, i to su zaista i tačni podaci, da su nam veliku pomoć u najkraćem mogućem roku pružili i susedi, pre svega Hrvatska. Na osnovu odluke Vlade, već 16. maja u Srbiju je poslata jedna jedinica, Državna interventna jedinica civilne zaštite iz Državne uprave za zaštitu i spasavanje, sa pet pripadnika, dva vozila, dva čamca i drugom dodatnom opremom, kao i državna vatrogasna jedinica sa 10 pripadnika i tri vozila i drugom opremom, koja je uzela učešće u spašavanju građana sa poplavljenih područja, a sve u zadatku da se pomogne na najbrži i najbolji mogući način. Vlada Makedonije u najkraćem mogućem roku poslala je 30 spasilaca iz Direkcije za zaštitu i spasavanje i 15 spasilaca iz Ministarstva odbrane, takođe sa čamcima, agregatima, pumpama za ispumpavanje vode i svim onim što je bilo potrebno u tom trenutku. Možda je nemoguće bilo predvideti tu katastrofu, odnosno elementarnu nepogodu i mi je naravno nikada ne možemo ni predvideti, ali ono što možemo, to je da ih očekujemo i da se spremamo da najbolje moguće delujemo. Jedan od tih načina je i ovaj sporazum i svi oni koji osporavaju ovaj i ovakve sporazume nisu u pravu. Zašto ovi sporazumi nisu bili potpisani pre pet ili 10 godina, zaista je pitanje za sve. Nadovezao bih se na ministra Ilića. Dolazim sa područja koje je u svim svojim opštinama u okrugu imalo vanrednu situaciju. U Malom Zvorniku, Ljuboviji i Krupnju još uvek nismo uspeli da izađemo iz tih vanrednih situacija. U Krupnju samo za obnovu telekomunikacione infrastrukture će biti potrošeno 70 miliona dinara. To je dovoljno sredstava za ne znam koliko kuća. Oni koji ne shvataju koliki je problem ovih obnova, odnosno sa kakvim se problemom susreće Vlada, moraju da izađu na teren i da to vide na licu mesta. Pomerene su čitave ulice, pomerena su brda. Reka je promenila svoj tok. Postoje ulice gde ne da nema telefonskog kabla, nego nema ni kuće gde će mu pustiti taj broj. Zašto poslanici iz opozicije ne odu na teren i ne vide kakvi su problemi? Najjednostavnije je sedeti za skupštinskom govornicom i pokazivati prstom u pravcu Vlade da se nešto ne radi, da se nešto ne preduzima. Naprotiv, preduzima se sve. Naravno da je za sve ovo potrebno vreme. Ali, ono što je bitno je da ova Vlada ima jedan cilj, a cilj je da se pomogne svima kojima je ta pomoć potrebna. U skladu sa tim su sve ove donete odluke. Elementarne nepogode ne poznaju ni granice, ni razlike na kojima pojedinci potenciraju. Te elementarne nepogode problem su svih u regionu i šire. U skladu sa tim, preduzimaju se sve preventivne mere i jednostavno, da postoji način, da postoje rešenja i da je nešto već urađeno, imamo primer Šapca, gde je još dok je trajala vanredna situacija doneta odluka da se po ubrzanom postupku uradi 2,7 kilometara nasipa na odbrani grada Šapca, na poziciji Kočinog kanala. Mogu da obavestim javnost da je upravo taj nasip i završen u dužini od 2,7 kilometara, Šabac je obezbeđen. Ono što je ostalo i što je vrlo veliki zadatak, to je 5,2 kilometara u dužini nasip na poziciji Čevrntije i Drenovca. Ono što znam i što je pouzdano tačno, to je da je Ministarstvo poljoprivrede, Direkcija za vode i Vlada već pronašla izvore finansiranja i u proceduri je izrada projekata i završnih dokumenata kako bi se pristupilo izradi tog nasipa u dužini od 5,2 kilometra, gde je i bio najveći problem, gde su provedeni dani i noći na odbrani grada Šapca, naravno, uspešnoj. Još jednom koristim priliku sa ove skupštinske govornice da se zahvalim svima koji su pomogli, pre svega našim građanima, građanima Šapca, građanima Srbije i svima iz okoline koji su svojim učešćem, koliko je ko mogao i kako je mogao, on je pomogao. Ali, ono što je poruka ove krizne situacije i situacije koja se zadesila ne samo u Šapcu, ne samo u Srbiji i ne samo u našoj državi, nego i u BiH i Hrvatskoj, pošto smo mi otprilike u slivu reka gde sve reke sa ovih prostora završavaju u Srbiji. Poruka je da iz ove krizne situacije izlazimo jedinstveniji, bolji i solidarniji. Mislim da ćemo kao posledica svih teških prepreka koje su pred nas bile postavljene izaći mnogo spremniji i mnogo bolji za sledeće elementarne i bilo koje druge nepogode koje će se verovatno, i pored naše želje da to ne bude tako, pojaviti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Srbije koji pratite ovaj direktni prenos zasedanja Narodne skupštine, podsećanja radi, danas usvajamo sporazume koje je Vlada Republike Srbije potpisala sa Vladom Republike Makedonije, prvi o kojem ću pričati, o uzajamnom priznavanju vozačke dozvole. Apsolutno mi iz naše poslaničke grupe podržavamo ovaj zakon i glasaćemo za njega. Svesni smo da za vreme prošle, pretprošle, ne znam kako da ih brojim, Jugoslavije je bilo velike fluktuacije stanovništva, kako Makedonije prema ostalim delovima tadašnje Jugoslavije, tako i Srbije i ostalih republika prema Makedoniji. Sa Makedonijom nas vežu mnogo prijateljstva, rođačke veze, a ovim sporazumom je omogućeno da rezidenti, tj. oni koji imaju boravak na teritoriji Republike Makedonije, a državljani su Republike Srbije, mogu da koriste svoje vozačke isprave onakve kakve imamo u Republici Srbiji, a isto se odnosi i na one ljude koji odu poslom ili koji su u tranzitu kroz Makedoniju, tako da ne bih dužio, apsolutno podržavam ovaj vid uspostavljanja saradnje bilateralnih odnosa, jer oni olakšavaju život, kako građanima Srbije, tako i građanima Makedonije. Druga dva sporazuma se odnose na Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Golubac na srpskoj strani i Nove Moldove u Rumuniji i drugi prelaz između Vračjeg Gaja, to je Republika Srbija, i Sokol u Rumuniji sa izgradnjom mosta koji se nalazi na reci Neri i time se uspostavlja bolja komunikacija između građana Republike Srbije i onih koji žive u Rumuniji. Jako mi je žao što tu nije neko iz Ministarstva spoljnih poslova, ali se nadam da ćete vi, gospodine ministre, ono što budem imao, kao sugestiju, pitanjepreneti gospodinu ministru i da ćete nam vratiti infromaciju šta je reklo Ministarstvo spoljnih poslova. O čemu se radi? Prirodno je da delovi zemlje koji se nalaze u rubnim područjima, tj. blizu granica sa susednim zemljama, naročito kada se to odnosi, kao kod nas, prema EU, treba da budu razvijeniji od onih delova koji su u unutrašnjosti, koji imaju slabu infrastrukturu, koji imaju slabu putnu privredu i gde prirodno stanovništvo ide tamo gde je veća fluktuacija pameti, robe i novca, prirodno je da to bude i u našim pograničnim područjima, kako južno od Save i Dunava, tako i severno od Save i Dunava. Ono što je realnost, oni koji imaju, ono što kažu, od Boga dato da imaju veću mogućnost i bržu mogućnost razvoja u odnosu na drugi deo zemlje, zbog toga što ne postoji mogućnost komunikacije, nema graničnih prelaza, slaba putna privreda, što je ta putna infrastruktura slaba, oni su u zapećku, oni su kao neko slepo crevo Republike Srbije i otvaranja ovih graničnih prelaza dajemo mogućnost ubrzanog privrednog razvoja tih delova Republike. Dobro je što Ministarstvo spoljnih poslova i Republika Srbija radi na otvaranju graničnih prelaza. Po meni to trebalo svuda gde postoje susedna mesta sa jedne i druge strane granice i mogućnost putne infrastrukture da se to uradi, jer što više bude prelaza, to će veća mogućnost biti fluktuacije i prometa robe, pameti, investicija i svega onoga što je potrebno Republici Srbiji. Ono što sam hteo da pitam – kada će ostali granični prelazi biti rešavani? Zamolio bih vas da ovo pitanje, gospodine ministre, prenesete. Sticajem okolnosti znam da između Nakova koji se nalazi pored Kikinda, na samoj rumunskoj granici, i sela Lunga koje je sa rumunske strane više godina unazad, ako ne i decenija, postoji inicijativa da se otvori granični prelaz. Sve vlade su obećavale, pa i ova sadašnja, sve vlade od 1945. godine, da ne bude nedoumica, apsolutno sve vlade od 1945. godine su obećavale prelaz. Ova Vlada je obećala, tj. neko u Ministarstvu spoljnih poslova, pa bih zamolio, jer to život znači ovim ljudima, da im se omogući, da šansa da razviju svoje mesto, od tog prelaza će imati koristi i stanovnici Banatskog Velikog Sela i Ruskog Sela i Nakova i Kikinde i svih onih koji gravitiraju tom industrijskom centru koji se gradi u Kikindi, da učinite napor i lobirate u ime tih naših sugrađana koji ostaju zaboravljeni, jer je nelogično da jedno selo, koje je bogom dano, gde kažu -kad posadiš dugme, nikne kaput, se prazni, jer nema ničega. Ima jedan granični prelaz koji se otvara o nekim državnim praznicima i svi oni koji su mladi, a nekada je selo bilo puno mladosti, se sele u Kikindu, iz Kikinde u Zrenjanin, iz Zrenjanina u Novi Sad, iz Novog Sada u Beogradu. Ako tako nastavimo, svi ćemo mi da pređemo u Beograd. Mi sa juga Srbije već gledamo lokacije gde možemo ovde da nađemo svoje uhlebljenje. Iskreno se nadam da vi možete pomoći našim sugrađanima iz Nakova da dožive svoj neostvareni san i da se taj prelaz otvori. Ono što sam ostavio za kraj je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske. Naši sugrađani su čuli dosta priče oko ovog sporazuma. Više smo slušali, što treba da se čuje, šta je urađeno posle majskih poplava. To narod treba da zna. To treba uvek pričati bez obzira na političku opciju. Ono što se radi dobro mora da se zna, ali mora da se zna i ono što se ne radi dobro. Mislim da se tu slažu i pozicija i opozicija. Predmet sporazuma je, kao što su govorili moji prethodnici, planiranje i sprovođenje mera za zaštitu od poplave, zemljotresa, požara, zagađenja životne sredine, plovidbenih nesreća na unutrašnjim vodama, radioloških opasnosti, kao i industrijskih i drugih katastrofa. On predviđa uzajamno obaveštavanje o opasnostima, nastanku i posledicama katastrofa, predviđa uzajamnu pomoć pri zaštiti, spasavanju i otklanjanju posledica katastrofa, razmenu znanja, da ne čitam do kraja ovaj član, a cilj sporazuma je da ugovorene strane, u skladu sa raspoloživim mogućnostima, uzajamno pomognu jedna drugoj u slučaju katastrofa kada ugovorna strane koja traži pomoć nije u mogućnosti da se suprotstavi posledicama katastrofa svojim sredstvima. To je sve u redu i to treba podržati. Ovim nastavljamo ono što se nekada zvalo civilna zaštita na teritoriji one pred predhodne Republike Jugoslavije. To je nešto što od pamtiveka sve države rade, brane se od elementarnih nepogoda u zavisnosti od pameti, tehnološke opremljenosti i veka u kome se to dešava. Ono što je interesantno jeste da je sporazum potpisan 15. jula, i to posle majskih poplava i da je u Skupštinu došao danas 14. oktobra. Pitao bih vas, gospodine ministre, vi ste ministar u Vladi koja vodi Republiku Srbiju već treću godinu u raznim odnosima, ali to je to, to je ta politika i to je ta skupštinska većina, sada je veća posle poslednjih izbora, zašto ovo što se dešavalo nije predupređeno od 2012. godine do 2014. godine, tj. do maja meseca? Čuo sam dosta kolega koji su iz tih delova, koji su bili najugroženiji ovim poplavama, konkretno govorim o Šapcu. Znači, 2012. godine kada je ova Vlada, tj. ova skupštinska većina preuzela vođenje Republike Srbije i formirala svoju Vladu, u Šapcu je ona zatekla završen tender za ovih famoznih pet kilometara nasipa koji je ostao da se uradi i još nije završen. Govorim o 2012. godini. Tender je završen i izabran je ponuđač na javnom tenderu. Novac je bio odvojen u visini od 250 miliona dinara i sa tim se stalo posle preuzimanja vlasti, nije potpisan ugovor i taj nasip nije urađen. U maju mesecu smo imali odbranu Šapca na nasipima, što je normalno i to treba svaka država da radi, ali pitam – zašto taj nasip nije završen kada je bilo vreme, 2012. godine do 2014. godine? To je minimum godinu i po dana. Sada čujem od kolega da je ponovo u procesu iznalaženje budžetskih para, što je normalno, jer pare se koriste u toku budžetske godine, teško su prenosive iz jednog budžeta u drugi, sem ako aproprijacija to ne opredeli. Zbog čega smo imali problem odbrane Šapca? Zbog čega je nečijim, složićete se sa mnom, propustom napravljena šteta od milijardu dinara u okolini Šapca? Dakle, apsolutno se slažem da svi trebamo da učinimo maksimalan napor i da trebamo da se trudimo da svoj posao radimo savesno i odgovorno. Ono što ja vidim kao osnovni problem je da kako dođe koja garnitura smatra da je ona jedino pametna, jedino Bogom dana i sve univerzalno zna. Najgore je, gospodine ministre, kada dnevna politika pokuša da bude jača od struke i kada ministri svojim autoritetom i položajem naređuju šta treba da se radi. U principu, treba samo da se pita struka i vi ste postavili jedno pitanje i tražili od nas narodnih poslanika da javimo sva krizna mesta, kako klizišta, tako potencijalna mesta gde može da dođe do izlivanja reka, kod eventualno sledećih obilnih padavina. Kažemvam, gospodine ministre, svaka uprava za planiranje i izgradnju u svakoj opštini ima evidentirana apsolutno sva klizišta, ima evidentirana sva moguća mesta proboja voda, ima planove u „Srbijavodama“, gde rade stručni ljudi, za odbranu svih reka, i svih njiva u Republici Srbiji. Treba samo dobra politička volja određivanje prioriteta i polako krenite od onih opasnih voda, kako kažete, petogodišnjih, desetogodišnjih, pedesetogodišnjih, i stogodišnji, pa kada uradimo stogodišnje vode, te nivoe mogućih reka, krenimo na hiljadugodišnje vode i onda ćemo zaštiti Srbiju. To je moja sugestija, a ja se nadam da ćete mi odgovoriti na ova pitanja.
Zahvaljujem. Reč ima ministar mr Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodine poslaniče, želim da vam odgovorim na vaše pitanje. Tačno je da je donesen zakon 2011. godine, gde su sva javna preduzeća i sve lokalne uprave morale da donesu strategiju odbrane od elementarnih nepogoda i da iznesu kolika je to cifra. Da bi Srbiju kompletno zaštitili i odbranili i doveli u red potrebno je 11 milijardi evra, kada se sve to sagleda. Međutim, vi znate daje 2007. godine početa prva faza zaštite izmeštanja Kolubare i zaštite kopova. Druga faza isprojektovana 2008. godine trebalo je da se radi. Nije završeno. Zato je došlo do možda većih havarija nego što bi bilo da je to urađeno. Da vam ne nabrajam sada sve projekte. Na primer, Grabovica je urađena pre 25 godina i stajala sa kompletnom dokumentacijom. Nije urađena. Tekija je urađena pre 22 godine projektna dokumentacija i nije urađena kada je Đerdap trebalo da zaštiti okolna naselja od bujičnih voda. Međutim, tada u tom periodu, u toj godini koju vi pominjete, 2012. godini, ministar finansija je doneo odluku da „Srbijavode“, i sva ta preduzeća koja imaju sopstvene prihode od naplata raznoraznih, koje idu direktno u zaštitu, popravku bedema, zaštitu od bujičnih ovda itd, idu u budžet za plate i penzije, a vodoprivedne firme su uskraćene do današnjeg dana. Od tih sopstvenih svojih prihoda na koje imaju pravo i gde ubiraju, nisu mogli da plasiraju tamo gde su te pare namenjene i zato je došlo do velikih zastoja i neodržavanja.Znači da je to skoro 20 godina bilo zanemarivano, a posebno je intenzivirano zadnjih godina, 2011, 2012. godine, kada je potpuno zaustavljen priliv koji je išao u vodoprivredna preduzeća i prebačen je direktno u budžet. Onda je budžet vraćao nazad na kašičicu, ako treba namenske pare za zaštitu i održavanje nasipa. To je veliki problem izazvalo. Zato je i došlo do većih havarija nego što bi bilo normalnije da je se sve to održavalo. Ne možete vi da objasniteda je jedna brana Selova, koja se radi, završena je 96%, ne završi se 4%, i da zaustavi bujičnu vodu na polovini, odnosno na pritoki reke Kolubare i potpuno stavi pod kontrolu. Ali, tadašnje finansije nisu to dozvolile. Razumete, nema para. Treba za neke druge stvari, plate, penzije, i ostalo, i naravno nije otišlo tamo gde treba. Sada je ova Vlada platila ceh u maju, platila kasnije. Znate kako, stalno se molite Bogu – neće valjda, neće valjda i jednom vas to zadesi.Moramo da ulažemo sredstva. Ne možemo mi tih 11 milijardi evra uložiti zaštitu Podunavlja, zaštitu Morave, svih tih bujičnih voda odjednom. To je proces da se radi možda 10, 15 godina. Ovo što ste dobro rekli, locirati te najkritičnije tačke pa polako krenuti, pa manje kritične, pa tako, pa dovoditi u red i trebaće možda 10, 15 godina da se sve to dovede u red, taman, možda i 20 godina, onoliko koliko nismo ulagali prethodnih 20 godina. Jednom mora đavo da dođe po svoje, ako ne radite ono što treba da radite i to je sada sustiglo ovu Vladu i nijedna vlada ne bi izdržala ovaj udarac koji je izdržala ova Vlada. Devet meseci da imate štetu milijardu i 700 miliona. Ljudi, pa to je prosto nemoguće, takav udar izdržati u jednoj Vladi. Ova Vlada umesto da krene u zapošljavanje, razvoj, ona mora to da sanira. Ne može sada sve odjednom, ali ide i ogromna je šteta, milijardu i 700 miliona udariti na budžet za devet meseci jedne Vlade je strašno. Dobio sam rešenje za ministra za vanredne situacije drugi dan posle velikih poplava. Znači, još nisam ni stupio na dužnost, a već je bilo poplavljeno. Mnoga ministarstva nisu ni uspela da oforme kabinete, a poplava je već bila. U raskoraku tom to se dogodilo. Vlada je opet uspela da se stabilizuje, konsoliduje i nekako to odradi. To je velika uloga bila i vojske i policije i određenih humanitarnih organizacija, svih građana. Videli ste svi šta se događalo i kako se to sve događalo da je svaki čovek u Srbiji bio junak nečega što je zadesilo ovu državu. Nezapamćeno, na pojedinim područjima bile su vode hiljadugodišnje. Na primer, na Tekijama nasipi zemlje u objektima su bili do prvog sprata. Imali ste potpuno zatrpanu kuću do prvog sprata, a negde i na spratnom delu mulj, talog, drveće, panjeve i sve ostalo. Bujica je nosila zidove, nosila kuće. Obrisala je nekoliko kuća. Ne postoji trag da je tu bila kuća. Zamislite, neki dan su pripadnici armije pronašli telo čoveka koji je pokušao da izađe napolje i samo je probio staklo i mulj ga je potpuno zatrpao i tek kada se mulj vadio nađen je u objektu. Niko nije pretpostavljao… Nije uspeo da otvori vrata. Sve je bilo puno mulja. Samo je pesnicom probio staklo i tako je ostao i tako je nađen. To je nezapamćeno. Moramo da se spremimo za to i da otklonimo te slabe tačke. Slažem se sa vama, ali mi radimo na tome. Pripremo te projekte i, ponavljam, da bi sve zaštitili u Srbiji treba 11 milijardi evra. Naravno, ne može odjednom. Mora polako.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić, a neka se pripremi Ljiljana Malušić. Izvolite, gospodine Nikoliću. Izvinjavam se, reč ima ministar.
Ne bežim od odgovora, ja sam bio ministar tada vodio sam mnoge projekte koji su bili važni. Meni je jako žao što grad Šabac za vreme moja tri mandata u infrastrukturi i kapitalnim investicijama, gde se izuzetno puno para ulože u to, nikada nije konkurisao za jedan dinar sredstava, verujte. Nikada niste tražili ništa u tri vlade, evo, ja vam to odgovorno tvrdim, možete da proverite u papirima. Jednom sam dolazio u Šabac i pitao ljude da li im treba nešto. Pa, zašto, tamo je bila neka vlast koja jednostavno nije htela komunikaciju sa Vladom i nikada nisu tražili, meni je bilo malo nezgodno, ima gradova koji nijednom ništa nisu tražili, a ima gradova koji su redovno tražili i dobijali malo, pomalo i rešavali probleme. Meni je bilo jako čudno, ali neki gradovi nisu nikada jedan dinar tražili. Dakle, mi smo imali, kada je bilo ono dvovlašće u Beogradu, sećate se možda, grad Beograd nikada nije konkurisao ni za jedan projekat preko Vlade. Takva je bila politika Beograda. Ja ne mogu sada da ih nateram, oni 15 godina ne traže ništa. Nijedan projekat, a bilo je mnogo projekata, mnogo para koje su dolazili, ali nikada niko nije napisao zahtev da nešto traži. Mi smo rešili kanalizaciju pola Srbije, a na primer, Umka, Dedinje nemaju kanalizaciju, Kaluđerica i nikada niko nije tražio kanalizaciju, a vi znate da su imali Fond za komunalno opremanje svih gradova Srbije i opština itd, ali nikada niko nije podneo zahtev zvanično da traži sredstva.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić, a neka se pripremi narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Iliću, uvaženi građani Republike Srbije, mene kao narodnog poslanika veoma raduje saglasnost svih poslaničkih grupa kada su u pitanju sporazumi koje je Vlada Republike Srbije potpisala sa vladama Republike Hrvatske, Rumunije i Makedonije. Raduje me saglasnost zato što i opozicija prepoznaje da Vlada Republike Srbije, ili tzv. Vučićeva Vlada ima sluha i poštuje sve ono što je u ekspozeu, kada je gospodin Vučić bio u ovom parlamentu, a sa 208 narodnih poslanika izabrana Vlada u ovom sastavu, ispunjava ono što je obećala. Rekli smo da ćemo voditi spoljnu politiku koja je miroljubiva, koja poštuje susede, vodićemo politiku da Srbija nema nikakvih pretenzija prema drugim međunarodno priznatim državama koje su ujedno članice UN. Priznajemo suverenitet i integritet svake od ovih država. Imamo četiri sporazuma, svi su veoma važni na svoji način. Pomenuo bih prvo sporazum koji smo potpisali sa Makedonijom, a koji ćemo, nadam se sutra, svojim glasovima ratifikovati u ovom parlamentu. Radi se o tome da smo sa Makedonijom potpisali sporazum da će važiti naše vozačke dozvole, odnosno vozačke dozvole građana Srbije koji imaju boravak ili duže borave u Makedoniji, da ne bi bili skopčani sa prevelikom administracijom, pravljenjem velikih troškova, a takođe, imajući u vidu da je Makedonija država kroz koju tranzitno prolazi veliki broj građana, kako leti u vreme letnjih odmora, tako i zimi, da vozačke dozvole koje važe na teritoriji Republike Srbije, koje izdaju unutrašnji organi Republike Srbije, važe i na teritoriji Makedonije, a da makedonske vozačke dozvole, odnosno dozvole makedonskih građana takođe važe u Srbiji. Taj reciprocitet pokazuje uzajamno poštovanje između naše dve države i pokazuje uvažavanje koje imamo sa Republikom Makedonijom, imajući u vidu da je i Republička Vlada Srbije i Makedonije imala zajedničku sednicu i to otopljavanje odnosa između Republike Makedonije i Republike Srbije počinje negde 2012. godine. Znamo da smo ranije imali velikih problema, znamo da je bilo jako velikog nerazumevanja između naše dve države o mnogo pitanja, ali mislim da ova republička Vlada, a takođe i predsednik Republike gospodin Tomislav Nikolić sa svoje strane čini mnogo na otopljavanju odnosa između naše dve države, što je naravno na dobrobit svih građana Srbije. Zbog toga i opozicija, prepoznajući tu politiku, želi da glasa za ovakve sporazume, želi da glasa za ovakve zakone, jer podržavajući ovu Vladu moguće da na sledećim izborima pređu cenzus, ne budu u problemu kao što su bili i ne bude malicioznih izjava koje smo slušali u toku dana, gde se pokušavalo vama ministre da imputira da se vi u ovoj Vladi ne pitate ništa, da vi samo potpisujete i da ste vi formalno danas ovde na sednici, a da suštinski ne odlučujete ni o čemu. Znajući vas lično i znajući vas kao dugogodišnjeg političara, svestan sam da vi posedujete jedan gabarit jednog ozbiljnog političara koji ima svoje mesto u Vladi, koga poštuju u Vladi i koji će, nadam se, još veoma dugo obavljati odgovorne poslove i na dobrobit ove Vlade, a naravno i na dobrobit građana Srbije. Ne primereno da se pokušava da se umanji vaša uloga i da se danas ovde priča o nečemu što apsolutno nije tema. Niti su ovi sporazumi vezani za poplave koje su nas, nažalost, zadesile na proleće, niti smo mogli da to sprečimo, a još manje smo mogli da predvidimo da će tako nešto da se desi. Postoji ovaj sporazum sa Hrvatskom o kome ću kasnije. Ono što sam hteo da istaknem, sa Republikom Rumunijom, odnosno sa njihovom Vladom je potpisan ovaj sporazum o otvaranju dva granična prelaza, to su malogranični prelazi. Imam jednu molbu, pošto ste vi danas ovde predstavnik Vlade, a tiče se jedne opštine, to je Trgovište koje se nalaze na krajnjem jugu Srbije, koje je krajnje siromašno, devastirano, ogroman broj stanovnika odatle odlazi trbuhom za kruhom, uglavnom jedno siromaštvo i nešto što se zove slepo crevo Srbije. Oni su aplicirali, poslali su molbe na mnoge adrese, pa evo ja kao narodni poslanik iz Pčinskog okruga vas molim da ovo upišete, da probate da na Vladi ili resornom ministarstvu, gde se to već odlučuje, se dozvoli jedan malogranični prelaz između opštine Trgovište i opštine Kriva Palanka u Makedoniji, jer bi na taj način protokom roba, usluga, kapitala bilo učinjeno mnogo za ovu opštinu. Ona bi na taj način bila u mogućnosti da se ekonomski razvije, da se i putna infrastruktura u tom smislu razvije. Oni su sa svoje strane spremni da ulože dosta novca i dosta svog dobrovoljnog rada da bi napravili taj prelaz prema Makedoniji. Veoma im znači i ovo prosto želim da zapamtite i da probate da sa svoje strane, ne morate danas da mi odgovorite, ne morate da mi danas obećate. Ako hoćete, tim pre i tim bolje za mene, a i za građane Trgovišta. Postoji onaj četvrti sporazum koji je sa Hrvatskom i o kome hoću da kažem par reči. Dugo smo imali i bolnu i krvavu istoriju sa Republikom Hrvatskom, sa našim građanima koji su građani Republike Hrvatske, sa kolonama izbeglica, sa ratom, sa „Olujom“, sa Drugim svetskim ratom, ali sve je to iza nas, sve je to za istoriju. Mi moramo da gledamo napred i zato mene kao narodnog poslanika zaista raduje ovaj prvi sporazum Republike Hrvatske sa Vladom Republike Srbije, gde ćemo mi jednom sinergijom probati da se izborimo protiv prirodnih nepogoda, protiv katastrofa, protiv poplava, požara i svega onoga što je navedeno u sporazumu, a što je predvidivo. Samo bih hteo da podsetim da je za svaki sporazum potrebno dvoje ili dvojica. U ovom slučaju su sazreli uslovi u julu mesecu ove godine da se između Hrvatske i Srbije napravi ovaj sporazum. Nije on mogao da se napravi prošle godine, nije mogao da se napravi 2010. godine, zato što nije postojala politička volja, zato što nije postojao kapacitet i želja da se na obostrano zadovoljstvo napravi nešto što će sprečiti, preduprediti bilo koju katastrofu. Nadamo se da je ovo jedan od prvih koraka koje ćemo u normalizaciji odnosa sa Hrvatskom imati. U tom smislu, naravno, poslanička grupa i ja, kao i svi poslanici u ovoj sali, i oni koji nisu tu, a danas su kritikovali sve ovo što ste vi pričali, ovo što ste iznosili, danas nemaju vremena za tako nešto, verovatno su u nekom baru, verovatno je i vreme ručka, pa se pazi na liniju ili se drži konferencija za štampu, gde se napada ministar, gde se napada poslanička grupa SNS ili se priča sve najgore o Aleksandru Vučiću, priča se o ovim avionima koji lete i koji su jedna priprema za odličnu „Paradu ponosa“, na koju smo svi ponosni. Evo, pozivam sve građane Srbije da dođu na tu paradu, biće sigurno i srećni i zadovoljni i puni sebe i ponosni na svoju državu. Videće da posedujemo jednu snagu koja svakog našeg neprijatelja može odvratiti od bilo kakve sulude ideje da bilo šta na našoj teritoriji proba. U tom smislu, SNS će u Danu za glasanje, naravno, glasati za sve ove sporazume, ratifikujući ih tako i dajući im snagu u zakonu. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić, a zatim Svetislav Vukmirica. Izvolite, gospođo Ljiljana.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovani gosti iz Ministarstva, poštovana gospodo poslanici, danas ćemo govoriti o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Rumunije o otvaranju međunarodnog graničnog prelaza Vračev, naselja koje se nalazi sa srpske strane i sa druge strane, odnosno na strani Rumunije, prelaz Sokol. Ovaj Sporazum je zaključen 11. decembra 2013. godine od strane Ministarstva inostranih poslova Republike Srbije, tako i Ministarstva inostranih poslova Republike Rumunije. Ukoliko jedna od ove dve strane nije zadovoljna ovim sporazumom uvek se može notifikacijom rešiti problem. Međutim, efekti notifikacije traju oko 30 dana. Zašto je bitno da imamo ova dva prelaza? Pre svega treba reći da se zahvaljujući IPA fondu i cifri koja je 2.354.000 eura, a zahvaljujući projektima koji su napravljeni sa obe strane, mi možemo sada vrlo brzo, ako obezbedimo infrastrukturu, što bi značilo po međunarodnim standardima i pravilima, doći do ovog drumskog prelaza, konkretno mosta na reci Nedi. Šta to znači? To znači pre svega dobru saradnju između dve prijateljske zemlje, inače, imamo izuzetnu saradnju sa Republikom Rumunijom, zatim jačanje bilateralnih odnosa, kao i mnogo brži promet kako putnika tako i robe, tranzita. Znači, jačanje ekonomije u oba pravca. Drugi projekat za koji dobijamo novac iz IPA fonda je rečni prelaz skelom, u ovom slučaju biće to trajekt, sa rumunske strane naselje Nova Moldava, a sa na naše strane Golubac. Šta će to značiti? Pre svega skraćenje puta, brzina, efikasnost, povezivanje ljudi. Lično smatram da će ovaj projekat biti vrlo brzo realizovan i predviđa se da će vreme za rad ovog prelaza biti svaki dan od 6,00 do 20,00 časova, što je fantastično. Znamo da postoje prelazi, reptili prošlosti, koji su radili samo za vikend. Nažalost, ova Vlada se potrudila da radimo svaki dan i to će biti boljitak za ovu zemlju. Pod jedan. Pod dva, ljudi koji žive sa obe strane obale će imati fantastičnu interakciju. Vi znate da tu živi mešovito stanovništvo, što znači u Rumuniji Srbi, u Srbiji Rumuni, bolja fluktoacija, bolje povezivanje svega. Čak se smatra da će i mesne zajednice imati mnogo veću funkciju nego što imaju danas. Što se tiče drugog Sporazuma između Hrvatske i Republike Srbije, tiče se pre svega saradnje i zaštite od prirodnih i drugih katastrofa. Ovaj sporazum je potpisan 15. jula 2014. godine i vrlo je važno da sa obe strane postoji fleksibilnost. Pre svega, naši bilateralni odnosi idu jednom linijom koja je mnogo bolja nego što je bila, pod jedan. Pod dva, ovo je neophodno zbog katastrofa koje smo imali, pošasti, tako reći, u maju mesecu, kada je Republika Srbija katastrofalno prošla u ovim poplavama. To se isto desilo i Republici Hrvatskoj, pa da se to ne bi dešavalo, neophodno je napraviti timove i potpisati pod hitno ovaj sporazum. Što se tiče timova, kad se prave timovi sa obe strane, uvek je isti broj međunarodnog tima. Znači, najmanji broj bude po troje ili trojica, a najveći broj zavisi od situacije, odnosno od elementarne nepogode. Šta je cilj ovoga? Cilj je spašavanje, pre svega zaštita od elementarnih nepogoda i katastrofa. Šta se dešava ukoliko je neophodno upotrebiti plovila, odnosno vazduhoplove? Neophodno je prijaviti broj vazduhoplova i plovila, kompletnu posadu i kompletne oznake. Uvek kad je bilo kakva vrsta katastrofe u pitanju postoji vođa tima i taj vođa tima je zadužen za svoje ljude. Neophodno je da budu spremni, to je minimum dana, četiri dana, što znači da budu prepušteni sebi, imaju hranu i, sem što spašavaju ljude, moraju biti spremni i za druge vanredne situacije. Ovaj sporazume je takođe vrlo bitan jer postoji edukacija sa obe strane, vrše se razni seminari, menjaju se brošure, vrše se obuke na obe strane. U svakom slučaju, neophodno je potpisati ovaj sporazum jer donosi samo boljitak i jačanje bilateralnih odnosa. Što se tiče pak Sporazuma sa Makedonijom oko vozačkih dozvola, to je jedan vrlo lagan sporazum i vrlo neophodan, jer će Republika Makedonija, sa kojom imamo izvanredne prijateljske odnose, moći priznavati i naše saobraćajne dozvole, srpske, a mi njihove. Pre svega, time se postiže brzina u tranzitnom saobraćaju, a takođe i mnogo bolja saradnja u ekonomskom pogledu. Ukoliko se desi da važećoj dozvoli istekne rok, a državljanin Republike Srbije bude u Makedoniji, ta dozvola neće važiti, ali će se vrlo brzo putem organa koji rešavaju taj problem to rešiti na efikasan način. Naglasila bih da se radi o sve četiri i u okruženju našem imamo izuzetne bilateralne odnose sa Rumunijom, sad će biti još bolji, imamo odlične odnose sa Makedonijom, a ide se ka tome da se to uradi i sa Republikom Hrvatskom, i pod hitno treba prihvatiti ove predloge zakona o sporazumima, tako da će Srpska napredna stranka u Danu za glasanje glasati za. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Svetislav Vukmirica, a zatim Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim pre svega da izrazim veliko zadovoljstvo što ćemo u Danu za glasanje nadam se jednoglasno potvrditi sporazume, a pogotovo Sporazum između Vlade Republike Srbije i Rumunije o otvaranju međunarodnih graničnih prelaza Golubuac - Nova Moldava i Vračev Gaj - Sokol na srpsko-rumunskoj državnoj granici. Ja ću se danas u mom izlaganju upravo osvrnuti na ova dva sporazuma, koji su zaključeni jer je postojala obostrana volja dveju država da se otvaranjem novih graničnih prelaza olakša prelaz državne granice za državljane kako Republike Srbije, tako i državljane Rumunije. Sama činjenica da u Republici Srbiji postoji značajan procenat rumunskog stanovništva koji živi u pograničnoj zoni, a da sa druge strane u području Rumunije živi jedna trećina Srba od ukupnog broja koji žive u Rumuniji, dovoljan je razloga da se i na ovaj način oba naroda napokon direktno povežu sa svojim maticama. Takođe, istorijska povezanost dve susedne države i neumitna činjenica o večitom prijateljstvu srpskog i rumunskog naroda daje poseban ton potvrđivanju ovih sporazuma. Potvrđivanjem ovih sporazuma omogućuje se njihovo stupanje na snagu i omogućiće se realizacija projekta za prevoz trajektom između Nove Moldave i Golubca na Dunavu, koji se odvija u okviru IPA preko graničnog programa Rumunija – Srbija, u vrednosti od 2.352.674 evra, kao i projekat izgradnje mosta na reci Neri, koji se takođe odvija u okviru IPA projekta, a u vrednosti od 1.633.277 evra. Predmetni projekti su veoma značajni za Republiku Srbiju i Rumuniju, jer bi se otvaranjem graničnih prelaza doprinelo ekonomskom razvoju regiona, odnosno omogućili bi se bolji protok putnika i robe. Iskoristi bih ovu priliku da istaknem činjenicu da je opština Kikinda, iz koje dolazim, predano radi na trajnom otvaranju drumskog graničnog prelaza Nakovo – Lunga, koji je od same Kikinde udaljen svega 10 kilometara. Kikinda je ujedno najveća srpska opština duž granice sa Rumunijom, dugom skoro 548 kilometara. Jeste lider zajedničke inicijative srpskih i rumunskih pograničnih opština, odnosno Kikinde, Čoke i Sečnja sa srpske strane i Komlušmare, Valka i Foeni, sa rumunske strane. Želim da istaknem lidersku poziciju Kikinde u pograničnom vezom sa Rumunijom i u privrednom i u kulturnom interesu naše sredine i zato je interes da granični prelaz Nakovo – Lunga bude što pre otvoren. Sa rumunskim partnerima postigli smo dogovor da zajednički tražimo da navedeni granični prelaz bude prekategorisan u međunarodni, za početak treće kategorije i da bude uvršten kao prioritetni projekat u okviru IPA dva ciklusa prekogranične saradnje, jer za to postoje višestruki objektivni razlozi. Naime, nakon devet godina od zatvaranja malograničnog prelaza, odnosno 1. jula 2004. godine zbog uvođenja viza građanima državne zajednice Srbije i Crne Gore, a tokom dosadašnjih 11 privremenih otvaranja u periodu od juna meseca 2013. godine do septembra meseca 2014. godine, na pro tri dana svako otvaranje, državnu granicu je prešlo više od 15.000 putnika, od kojih su većina rumunski državljani, odnosno 60%. Ako ovome dodam i činjenicu da je proteklog vikenda manifestaciju „Dani vode u Kikindi“ posetilo 4.000 državljana susedne Rumunije, ta činjenica dovoljno govori o značaju otvaranja ovog prelaza. Zatim, prilikom svakog privremenog otvaranja graničnog prelaza u kikindskim supermarketima i trgovinama zabeležen je veći promet od 40% do 100% u poređenju sa vikendima kada granični prelaz ne radi. Sem mikroekonomskih benefita, nekoliko potencijalnih stranih investitora koju posluju u zapadnim rumunskim županijama Timiš i Arad, ističu važnost trajnog otvaranja graničnog prelaza Nakovo – Lunga, čime će njihov transfer proizvodnje u Kikindi biti još izvesniji i isplativiji, a nakon čega će Kikinda zasigurno početi da se izvlači iz duboke ekonomske krize u kojoj se trenutno nalazi. Takođe, činjenica koju Rumuni sa ponosom ističu da je nezaposlenost u Temišvaru na nivou od 1%, dovoljno govori o potrebi ekonomske povezanosti srpskog i rumunskog dela Banata. Takođe, opština Kikinda neguje prisne veze sa srpskom manjinom u Rumuniji, podržavajući očuvanje kulturnog i nacionalnog identiteta kroz različite programe koje tokom čitave godine realizujemo u saradnji sa Savezom Srba u Rumuniji. Na kraju, granični prelaz Nakovo – Lunga zahteva mala ulaganja, jer se nalazi u urbanoj sredini i mogao bi zaista u najkraćem mogućem vremenskom roku da počne trajno da radi. Sa ovim završavam moje današnje obraćanje, u nadi da će zaista svi poslanici Narodne skupštine Republike Srbije u danu za glasanje iskreno i bez rezerve podržati predmetne sporazume, kao i da će opština Kikinda dobiti decenijama čekani međunarodni granični prelaz. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, a zatim Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući generalne Arsenoviću, poštovani ministre Iliću, poštovani gosti iz ministarstva, poslanici Nove stranke, gospodine Iliću, glasaće za predloge, odnosno četiri predloga sporazuma o kojima danas raspravljamo, a koje potpisujemo, odnosno verifikujemo ovde sa tri susedne države. Dakle, glasamo za ove sporazume, ali u odnosu na sadržinu ovih sporazuma i raspravu koju smo danas ovde imali, imam nekoliko zapažanja u odnosu na koje, gospodine Iliću, očekujem vašu intervenciju, dodatna pojašnjenja i odgovore na neka pitanja, ukoliko je to moguće. I predlažem da idemo redom. Najpre imamo jedan sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola. U članu 1. stav 2. na primer, vrlo lepo piše o čemu se tu radi, kaže – u cilju odvijanja saobraćaja na njihovoj državnoj teritoriji ugovorne strane će priznati kao važeće i nacionalne vozačke dozvole izdate od strane druge ugovorne strane za period njihove važnosti. Mislim da je to veoma dobro, ali imam jedan dodatak. I do sada sam često putovao u Makedoniju ili sam putovao kroz Makedoniju, nikada ni do sada nisam imao neku vrstu problema oko priznavanja vozačke dozvole, ali saglasan sam da sporazumom treba dodatno da se reši to pitanje i to je u redu. Naročito je ja mislim važno, oko ovog sporazuma, ovo što ste vi naveli u razlozima za donošenje zakona – potvrđivanjem ovog zakona omogući će se građanima Republike Srbije sa regulisanim boravkom na državnoj teritoriji Makedoniji da zamene nacionalne vozačke dozvole za važeće makedonske vozačke dozvole odgovarajuće kategorije. Mislim da je veoma dobro da građani Republike Srbije mogu to da čuju. U tom smislu nemamo nikakvu dilemu oko ovog sporazuma, podržavamo. Drugi sporazum i treći tiče se odnosa Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o otvaranju međunarodnih graničnih prelaza, dva, jedna Golubac i drugi Vračev Gaj. Saglasan sa svim narodnim poslanicima koji su danas ovde diskutovali i saopštavali da je pitanje otvaranja graničnih prelaza pre svega sa susednim državama veoma važna stvar. Između naše i susednih država u ovom slučaju Rumunije treba, mislim, da postoji jedan dijalog, jedno kretanje ljudi, roba, kapitala i usluga i u tom smislu otvaranje graničnih prelaza je dobra stvar. Ali, tu imam prvu dilemu, odnosno jedno pitanje gospodine Iliću, smatram da pitanje dobrosusedskih odnosa ne sme da se svede na našu raspravu o otvaranju graničnih prelaza nego je neophodno po mom sudu da pitanje dobrosusedskih odnosa bude deo naše rasprave ovde u Skupštini o tome kako treba da izgleda strategija spoljne politike Srbije. U tom smislu, argument dobrosusedskih odnosa mene navodi da vam postavim pitanje – a zašto biste vi branili ove predloge zakona, a ne na primer ministar Dačić čiji je resor, čija je nadležnost da vodi spoljnu politiku? Smatram da je to njegova odgovornost i da kao ministar dođe u ovu Skupštinu sa predlogom strategije spoljne politike Srbije u okviru koje jedan prioritet, mislim, treba da bude i razvijanje dobrosusedskih odnosa. Treći sporazum se tiče odnosa između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa. Saglasan sam da je ovo važan sporazum. Sadržina ovog sporazuma gospodine Iliću, tiče se vaše nadležnosti. Ovo je oblast za koju ste vi direktno nadležni i mislim da je to u redu. Vi ste ovde u uvodu fino saopštili da mora da postoji međusobna saradnja radi sprečavanja posledica prirodnih i drugih katastrofa. Ali, poštovani gospodine Iliću, pre nego što mi ovde počnemo da raspravljamo o tim sporazumima, zaista mislim da je veoma važno da se u Skupštini Srbije u odnosu na ovu temu veliki problem koji smo mi imali nedavno povede pitanje o odgovornosti delovanja Vlade, odnosno ne činjenja radi sprečavanja ovako teških posledica, na primer, poplava koje smo imali. Gospodine Iliću, vi ste na primer danas saopštili da je šteta koju mi trpimo u odnosu na ovu prirodnu katastrofu koja nas je zadesila, milijardu i 700 miliona. Gospodine Iliću, neophodno je da se kaže da li je to moglo da bude sprečeno? Zašto nije sprečeno? Da li je Vlada Srbije mogla da uradi mnogo više da ne bude ljudskih žrtava, a da i ovo o čemu vi govorite ovde bude manje. Nije u pitanju božja volja, gospodine Iliću, u pitanju je ljudski faktor. Pitam vas – šta radi Marko Blagojević, a šta radite vi u Vladi Srbije, gospodine Iliću? Ko koga tu zamenjuje? Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a zatim Zoran Babić. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Hvala. Hvala gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, odmah na uvodu da kažem da se ne slažem sa mojim prethodnim kolegom, nije Vlada fontana želja, da ispunjava želje poslanika koji ministar treba da dođe, povodom kog zakona. Vlada jednostavno ovlasti, ovog puta je ovlastila gospodina Ilića da zastupa ove zakone. Prema tome nas poslanika, neka pojedinačna želja se ne može ticati Vlade. Kada bi to tako bilo onda bi nas 250 poslanika imalo 250 želja i svaki od nas bi birao ministra po nekoj svojoj želji, po nekom svom utisku, a već kad smo kod utiska mislim da nekima ne treba uzimati utisak, nego otisak. Dakle, ukoliko želite da vidite pravu katastrofu onda treba da imate predsednika partije koji je bio premijer i koji je učestvovao u temeljnom upropašćavanju države.
Gospodine Rističeviću, molim vas…
Pričam o prirodnim katastrofama, gospodine predsedavajući.
Razumem potrebu da vi to kažete, ali ipak vratite se vi na dnevni red. Molim vas.
Gospodine predsedavajući, nije bilo veće elementarne nepogode, ako mi verujete.
I ja sam mogao da komentarišem, prećutao sam, molim vas…
Da li možete da upozorite kolegu, ometa me.
Mogao sam i ja da odreagujem. Potpuno ste u pravu, Ali, nemojmo sada na to da gubimo vreme, ja znam da je to njihova mogućnost da tako provociraju, ali dobro nemojte sada vi provocirati. Izvolite na dnevni red. Sporazumi su toliko jasni, da nema potrebe da bilo šta polemišemo. Izvolite.
Dobro, ja verujem da, vi meni verujete da je to bila prava katastrofa. Dakle, zahvaljujem na upozorenju, međutim, kolega me ometa non-stop, on stalno stoji, drži tu podignutu ruku, staće mu krv, zabrinut sam za njegovo zdravlje. Malo upozorite njega, a ne samo mene. Što se tiče zakona posebno podržavam otvaranje graničnih prelaza sa Rumunijom. Dakle, Rumunija je jedna zemlja sa kojom imamo izuzetne istorijske odnose dakle miroljubive. Mislim da je to država sa kojom vredi sarađivati. Mislim da je to država sa kojom treba otvoriti ne granične prelaze, nego celu granicu. To je država koja nikada sa nama nije ratovala. Država koja može sa nama ekonomski da sarađuje. Država koja može sa nama da dopunjuje određene privredne delatnosti i ja sam bio jedan od onih koji je podržavao ideju pokojnog premijera Zorana Đinđića da se napravi između 2000. i 2003. godine do njegove pogibije da se napravi savez sa Rumunijom i mislim da je to bilo korisno za obe zemlje, posebno kad imamo u vidu poljoprivredu, prerađivačku industriju i mislim da smo mi tada propustili neku određenu priliku. Zahvaljujući onima koji danas baštine navodno Đinđićevu politiku koja apsolutno nema veze sa onim što je on hteo. Dokaz za to je ta saradnja sa Rumunijom koja nije nastavljena posle njegove smrti. Ja podržavam što nova Vlada otvara granične prelaze. Doći će vreme da se otvori cela granica i da zahvaljujući tome što je Rumunija država sa kojom se mi privredno možemo nositi, država koja ima daleko više potrošača nego mi, država kojom mi ekonomski ako nastupimo možemo da razvijemo svoju ekonomiju koja mora da bude motor razvoja ove države. Mi ekonomiju koju smo zatekli bila je u takvom stanju da nikakva saradnja ekonomska nije mogla da donese rezultat i jednostavno naša ekonomija je razvaljena i ubijena katastrofom koja nas je zadesila između 2000. i 2014. godine. Godine 2012. prilikom preuzimanja vlasti videli smo da ne možemo ekonomski sarađivati sa tim državama, džaba nam prelazi i prolazi kada je stanje ekonomije bilo takvo da niste imali šta da izvezete i sa čim da sarađujete u prekograničnom prometu sa bilo kojom zemljom, pa tako i sa Ramunijom. Što se sporazuma sa Makedonijom tiče, pozdravljam ovaj sporazum, posebno u vezi sa tim što je on predvideo i moguće zloupotrebe koje mogu nastati iz jednog dela Makedonije, a koja je poznata po aktivnostima koje se razvijaju na Kosovu i Metohiji i jugu Srbije i delu Makedonije, da te vozačke dozvole ne budu zloupotrebljene, s tim u vezi pozdravljam što je zakonom predviđena izuzetno precizna provera ličnosti i dokumenata koje se prilažu u zemljama članicama, kako u Makedoniji, tako i u našoj zemlji. Ukoliko dođe do pokušaja određene zloupotrebe, onda se proverom koja je propisana ovim zakonom, vrlo lako može proveriti, odnosno ustanoviti pravovaljanost određenih vozačkih dozvola i sa tim u vezi ovaj sporazum je detaljno propisao način na koji se te zloupotrebe mogu sprečiti. Što se tiče ovih elementarnih nepogoda i katastrofa, u vezi Sporazuma sa Hrvatskom, mislim da ništa ne raduje kao što može da obraduje tuđa nesreća i mislim da ovog puta Hrvati se nisu obradovali samo našoj nesreći, jer je nesreća pogodila i njih, pa sa tim u vezi su pristali na ovakav sporazum koji ubuduće garantuje saradnju, a koja nije zakonom bila precizirana u vezi poplava koje su nas zadesile. Kao pojedinac, imamo izuzetnu štetu od reke koja teče i kroz Hrvatsku i Republiku Srbiju, neko ko je imao izuzetnu štetu, želim da kažem da i stanje koje smo zatekli u vezi sa našom kanalskom mrežom, sa našim rečnim vodotokovima, u vezi sa naši mogućim akumulacijama za prihvatanje vode je bila neverovatna. Dakle, neko ko je trebalo da sređuje vodotokove, on je išao po poplavljenim područjima i nudio sedative kokoškama. Dakle,ja sam video među prvima iz bivšeg režima, kako je išao tamo negde u Trgovište i nije bio toliko zabrinut za zdravlje građana, za bezbednost građana, za bezbednost imovine i u sred tih nedaća, koje su tada zadesile Srbiju, on je bio zabrinut za zdravlje kokošaka i to izuzetno cenim, zato što je ponudio kao psiholog izuzetnu terapiju, a na brzinu je smislio jedan kokošiji sedativ i ponudio. Ne znam šta vam je smešno, to je uradio prvi čovek ove države u mandatu do 2012. godine, lider jedne političke stranke, koja je sada daleko manja nego što je bila, ali su oni na takav način rešavali katastrofe, a o katastrofi koja nas je zadesila od 2000. godine, govori podatak da je iz ove zemlje izneto preko 50 miliona evra. Nisu nas koštale toliko ni sankcije, ni bombardovanje, ni osiromašeni uranijum, ništa nas nije koštalo toliko, koliko nas je koštala elementarna katastrofa i nepogoda koja nas je zadesila od 2000. do 2012. godine. Sa tim u vezi, mislim da nije u redu da neko ko baštini te stare vrednosti, ko želi ovde da izabere ministra, mislim da nije u redu birati ministra, kada su imali takvog eksperta, mislim da treba da požele da njega dovedemo ovde, da saslušamo i da ga pitamo u saradnji oko elementarnih katastrofa, kako je to čovek zamislio da treba zbrinjavati katastrofe na način, odeš i obiđeš poplavljena područja, uđeš u jedan kokošinjac i kažete – kokoške su živa bića, mislim da je ovde rešenje jedan mali kokošiji sedativ. Dakle, neko ko je vodio takvu brigu na takav način o poplavljenim područjima, mislim da nije primereno da danas zamera na jednom veoma dobrom zakonu u saradnji sa Hrvatskom oko elementarnih nepogoda i katastrofa koje su nas zadesile i za koje se bojim da nas mogu zadesiti. S tim u vezi, ja kao predsednik Odbora, moram da kažem da ćemo mi kao Odbor uskoro pokrenuti tačku dnevnog reda, koja će se odnositi na obnavljanje naše kanalske mreže, na čišćenje naše kanalske mreže, na jednom velikom projektu i na zbrinjavanju naših slivova i vodotokova za celoj teritoriji Republike Srbije. S tim u vezi, valja da država odredi određene sredstva, jer voda može da bude velika korist, ali može da bude i šteta. Velika voda može da bude velika nevolja, ali ukoliko se velika voda na pravi način koristi, ukoliko se mudro postupa, ukoliko se ne bavimo nekim kokošijim sedativima, u svakom slučaju, ako se bavimo pravim poslovima, ako ne trošimo 50 milijardi na neke trice i kučine, ako to utrošimo u naše vodotokove, u slivove reka, ukoliko nađemo prostora za akumulaciju iz nužde, kada dođe velika voda da imamo to gde da ispustimo, a ukoliko imamo jasne planove, ukoliko obnovimo i zanovimo i očistimo kanalsku mrežu na teritoriji Vojvodine, u tom slučaju voda ne mora da bude nevolja, tu i takvu vodu i te vodotokove smo nasledili 2012. godine. Sve je bilo zapušteno, država je surovo istrgnuta iz ruku siromašnih građana, novcem koji je otet od građana i novcem kojim je zadužena neka buduća generacija građana, ništa se nije izgradilo, nikakav plan nije postojao u odbrani od katastrofa, uglavnom smo se bavili sekundarnim stvarima, zaštitom kokošaka, zaštitom hrasta „lužnjaka“ kod obrenovačkog nasipa, gle čuda nisu obnovili nasip, nego su pored nasipa potrošili…
Moram opet da intervenišem.
To je reka Sava koja teče iz Hrvatske i prolazi kroz Obrenovac. Gospodine, ovde su pričali o svemu i svačemu.
Moraćete me saslušati. Da li ste imali prilike da sve to što želite, i neki koji su ranije govorili i vi sada o problemima koje smo imali oko poplava, mogli u ovoj Skupštini konstruktivno da raspravljate? Ja vas molim da se u tom smislu pridržavate dnevnog reda, sada je Sporazum, a ne posledice i ko je kriv za nastale poplave. Molim vas u tom smislu završite vašu diskusiju koja je bila konstuktivna, vezana Sporazumom.
Ja vas razumem i svakako poštujem taj vaš stav da kritike uglavnom uputite pripadnicima vladajuće većine. S tim u vezi, želim da podsetim da reka Sava protiče kroz Hrvatsku i Srbiju i da određene reke koje se ulivaju u Savu veoma utiču na katastrofe koje se dešavaju i u Srbiji i u Hrvatskoj. Govorim o tome da u budućnosti ne treba da radimo, da učimo na tuđim greškama, jer je najbolje naučiti se na tuđim greškama i da ne ponavljamo greške tako što ćemo novac ulagati u zbrinjavanje hrasta lužnjaka trošiti više miliona, a pri tome nasip pored Save koji treba da štiti građane Obrenovca, dakle, potpuno zapustimo i ne uložimo ni jedan beli dinar. O tome sam samo hteo da kažem, a poštujući veoma vas kao predsedavajućeg, poštujući vašu intenciju da ne zakinete ni na jedan način pravo opozicije da ne bi ulazili u spor želeći da uštedite vreme ovoj Skupštini. Poštujem vaš stav i prema tome ja se neću protiviti vašem stavu, podržaću sve ove zakone kao predsednik Narodne seljačke stranke, s obzirom da moja stranka i pripadnici moje stranke, ma koliko ih malo bilo, su u ovim elementarnim nepogodama najgore prošli. S tim u vezi, ja sam u obavezi da podržim posebno ovaj zakon o sprečavanju katastrofa koje ubuduće mogu da pogode Srbiju, bez obzira što se taj sporazum potpisuje i sa Hrvatskom. U Sporazumu se otprilike govori o prinudnoj evakuaciji građana sa jedne teritorije na drugu. U potpunosti ne zanemarujem onu evakuaciju koja je sprovedena Olujom, Bljeskom, itd. I dalje mislim da je to bilo veoma loše, posebno po građane Republike Srbije, po građane Republike Hrvatske koji su proterani, ali to nas ne sprečava da obnavljamo odnose, s obzirom da prirodne katastrofe mogu da ugroze jedne i druge. S tim u vezi, zahvaljujem što ste me prekinuli samo dva puta, ali i dalje mislim da je ono bila katastrofa. Hvala.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Pravo na repliku po članu 104. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine…
Vi ste se javili po povredi Poslovnika, ako hoćete po povredi Poslovnika. Nemate pravo na repliku, nije vas pomenuo.
Da li je u redu da na osnovu Poslovnika objasnim zašto sam se javio?
Nemate potrebe ja sam dobro pratio. Molim vas, dobro sam pratio. Ne, nemate.
U redu hvala vam.
Ne, ne neću vam dozvoliti, molim vas.
Dobro, dobro po Poslovniku.
Po Poslovniku. Izvolite, prijavite se ponovo.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedavajući gospodine Arsenoviću, poštovani gospodine Iliću, koji niste odgovorili na moja pitanja koja sam prethodno postavio, poštovani gosti iz ministarstva, smatram poštovani predsedavajući da imam sada na osnovu člana 104. pravo na repliku i želim na osnovu Poslovnika da vam pokušam objasniti zašto imam pravo na repliku. Gospodin Rističević je nakon što sam ja govorio, komentarisao deo mog govora, saopštavajući da ja nisam u pravu kada sam gospodinu Iliću…
Gospodine Pavićeviću, neću vam dozvoliti. Vi pokušavate da zloupotrebite Poslovnik. Ja sada po tom Poslovniku mogu da vam izreknem opomenu. Prema tome, molim vas ili obrazložite povredu Poslovnika i stvarno vas onda ljudski i prijateljski i drugarski, kako god hoćete molim da sednete, da vam ne bih dao opomenu. Izvolite, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsenoviću, poštovani ministre Iliću i gosti, ja smatram da je malopre, poštovani predsedavajući, povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine. Sadržinom člana 104…
Molim vas to ne može da bude povreda Poslovnika.
Kako? Da objasnim.
Ne može. Član 104. je pravo na repliku.
Jeste.
Ne može da bude.
Da vam objasnim kako sam imao pravo na repliku.
Pročitaću vam član 104. Radi svih drugih, ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku, što nije bilo…
U redu.
Koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime, prezime ili funkciju, što nije bilo, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, što nije bilo…
E to je bilo. Evo ga gospodine Arsenoviću.
Molim vas sačekajte. Narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo za repliku ako se uvredljivi izrazi ne odnose na poslaničku grupu, taj stav da preskočim. Ovaj najvažniji stav, o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana, odlučuje predsednik, odnosno predsedavajući narodne skupštine i ja odlučujem da vi nemate pravo. Molim vas sedite. Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Žao mi je što od predstavnika bivšeg režima danas su prisutna dvojica kolega. Zahvalan sam im na pažnji i na energiji koju ulažu, oni koji su neke teme pokrenuli, koji su neka pitanja postavili u toku prepodnevne sednice, da li su nezainteresovani za teme ili im se ne dopadaju odgovori koje dobijaju od predstavnika i narodnih poslanika SNS, ali i na taj način ne prisustvom pokazuju jedno nepoštovanje Narodne skupštine i nepoštovanje građana Republike Srbije koji su nas sve ovde i poslali. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, žao mi je i nije dobro prozivati nekogako nije tu, zbog toga neću koristiti ime uvaženog kolege, ali često je spominjan jutros most koji spaja Bačku Palanku i Ilok, taj most u mraku, taj most u kome se državna obeležja i zastave Republike Srbije nalaze u mraku je do 14. avgusta 2014. godine bio u nadležnosti AP Vojvodine. Do 14. avgusta 2014. godine je bio u nadležnosti AP Vojvodine i sve ono što su jutros kolege rekle, kako eto strašna ta vlada Republike Srbije koja ništa ne radi, samo su se u jednom prevarili, ne strašna Vlada Republike Srbije, nego strašna Vlada Bojana Pajtića i AP Vojvodine. Zbog toga, zbog tog nerada i zbog tog razmišljanja i prebrojavanja pokrajinskih poslanika su i državna obeležja i ovaj most bili u mraku, ali su bili u mraku do 14. avgusta 2014. godine, gde je na inicijativu predsednika opštine Bačka Palanka i odlukom ministarke Zorane Mihajlović u Vladi Republike Srbije, most je prenešen u nadležnost JP „Putevi Srbije“ i naravno da su radovi i na osvetljavanju, ali i u dovođenju u jedno pristojno i normalno stanje i započeli. Toliko što se tiče ovih odgovora. Gospodin Pavićević je tu pa bih mogao i direktno da se obratim i poštujem i cenim i nema potrebe da se javlja po Poslovniku, evo sasvim slobodno možete dati kolegi pravo na repliku, ali ono što jeste, gospodine predsedavajući, pošto je pokrenuto pitanje šta radi Kancelarija za obnovu zemlje, šta radi Vlada Republike Srbije, evo ja ću ovaj materijal koji nije mali, koji oslikava šta radi kancelarija, šta radi Vlada Republike Srbije, vrlo rado dati gospodinu Pavićeviću, zato što da li me sa dobrom pažnjom nije slušao malo pre ili ne želi da čuje o onome što se radi, a verujem da je ovo drugo. Možemo govoriti dalje ne samo o obnovi kuća. Možemo govoriti i o javnim objektima, da je samo iz donacije EU, u saradnji sa Kancelarijom, obnovljeno 23 osnovne, srednje škole i vrtići u Obrenovcu, Šapcu, Paraćinu i Svijalncu, da uz objekata, škole će dobiti i donacije u opremi, pre svega u nameštaju u iznosu od dva miliona evra. Radovi se završavaju polovinom novembra meseca. Voleo bih da svi narodni poslanici obiđu te radove. Valjda će se tada uveriti i neće iznositi neke paušalne tvrdnje vođene dobijanjem političkih poena. Iz donacije Norveške, vredne četiri miliona evra, finansira se obnova zgrada i opreme u ukupno 35 škola, obdaništa, zdravstvenih, kulturnih i sportskih objekata. Što se tiče poljoprivrede, u toku je sprovođenje programa pomoći poljopviredi, vrednog osam miliona evra, koji takođe finansira EU, a sprovodi FAU u saradnji sa Kancelarijom. U okviru ovog programa doniraju se paketi pomoći, sadnice, domaće životinje, hrana za domaće životinje, oprema za preko 15.000 domaćinstava na teritoriji 29 opština koje su pretrpele štetu od poplava. To radi Vlada Republike Srbije i Kancelarija. Ispumpana je voda i obnovljena eksploatacija uglja iz Kolubarskog površinskog kopa Veliki Crljeni. U saradnji sa Svetskom bankom je obezbeđeno finansiranje projekta ispumpavanje vode iz Kolubarskog površinskog kopa Tamnava „Zapadno polje“. Za ovu svrhu obezbeđeno je 30 miliona dolara. Ispumpavanje je u toku i do kraja godine će biti ispumpano preko 180 miliona kubika vode. To su razmere štete i to su razmere nepogoda koje su pretrpeli ne samo ovi površinski kopovi, već i cela država. U saradnji sa EU Kancelarija je obezbedila finansiranje za projekat obnove vodovoda u Trsteniku u ukupnoj vrednosti od 30 miliona dinara. Radovi počinju 1. novembra. Znate, vodovod ili bilo šta ne može da se uradi bez prethodno urađenog projekta, bez dobijenih dozvola, bez sprovedenih javnih nabavki. U saradnji sa Ministarstvom privrede Kancelarija je obezbedila obnovu toplovoda u Obrenovcu. Ukupna vrednost je 100 miliona dinara itd, itd. Trebalo bi nekoliko sednica i trebalo bi mnogo više vremena nego što ima poslanička grupa SNS da govorimo o ovim stvarima o kojima sam govorio malo pre. Na žalost, neko nije želeo da čuje, ali vrlo rado, kao što je i transparentno prikupljanje sredstava, tako i trošenje, bih vam transparentno i pokazao šta Vlada Republike Srbije i Kancelarija za obnovu države radi. Jedna od kompanija koja je pretrpela ne najveću, ali je pretrpela veliku štetu, koja je ostala na nogama, koja je veliku pomoć uputila i nakon, ali i u toku poplava je Saobraćajno preduzeće „Lasta“ iz Beograd. Trpela je štete zato što je autobuska stanica u Obrenovcu bila potpuno potopljena. Zato što je i sama upravna zgrada i garaže na auto putu zbog depresije zemljišta i zbog nalaženja te zgrade i tog objekta na takvom području takođe je istrpela velike štete. Angažovanošću svih 4200 radnika, da li „Laste“, „Lastre“ i ćerki firmi, ta kompanija je sama obnovila i sama je tu štetu nadoknadila. Ponašali su se veoma odgovorno u vreme krize i u Šapcu, ali i u drugim krajevima. Prevozili su, naravno, uz određene nadoknade troškova, zainteresovane građane, građane koji su se odazvali pozivu, a bilo ih je višestruko više nego što je i bilo u tom trenutku potrebno, predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, ne mareći za vreme, ne mareći za kiću, ne mareći za atmosferske uslove koji su bili jezivi, to svi znaju koji su bili u tim trenucima, a verujem da smo svi dali određenu energiju. Nije bilo lako biti ni u Šapcu pored silosa, ni na Čevrenti, ni na bilo kojoj drugoj lokaciji koja je bila ugrožena poplavama. Saobraćajno preduzeće „Lasta“ je do pre 14 meseci, kada sam odlukom Vlade Republike Srbije izabran za člana i predsednika nadzornog odbora, dugovala 58 miliona evra pod rukovodstvom bivšeg režima. Od celokupne imovine 98% je bilo hipotekarno zaduženo pod rukovodstvom bivšeg režima. Znači, kapiju svoju nisu imali jer je bila hipotekarno zadužena. Za 14 meseci mog boravka, boravka i drugih kolega u nadzornom odboru, uz najveće angažovanje zaposlenih ljudi u Saobraćajnom preduzeću „Lasta“, to je njihov uspeh, ja ne želim da se sakrivam ni da se ogrnem nečim što je tuđe, njihovim uspehom za 14 meseci je dug smanjen za 9,8 miliona evra. Znači, 9,8 miliona evra za godinu dana u odnosu na 58 miliona evra, koliko je bivši režim zadužio Saobraćajno preduzeće „Lasta“, koja je akcionarsko društvo sa 65% kapitala Vlade Republike Srbije, sa 65% državnog kapitala. Do pre 14 meseci nije bilo 300 automobila službenih, ali je bilo 130. Odlukom nadzornog odbora taj broj je smanjen na 40. Ostali su parkirani, a ključevi stoje kod generalnog direktora, gospodina Ljumovića, koji se zajedno sa svim ostalim kolegama i dan danas bori da održi tu kompaniju na nogama. To nije sve. Pre 14 meseci 34% zaloga na potraživanje je potrošeno. Unapred je potrošeno 34% svega onoga što je u budućnosti „Lasta“ trebala da zaradi. Tako je radio bivši režim. Što se tiče plata, plate u Saobraćajnom preduzeću „Lasta“ za devet izvršnih direktora, koliko ih je osmislio bivši režim, primali su platu od 380.000 do 500.000 dinara. Odlukom nadzornog odbora broj izvršnih direktora je smanjen na pet, a plate su ograničene na 160.000 dinara, kolike su i sada. Mislim da je to odnos odgovornih ljudi. Zahvalan sam ne samo menadžmentu, već svim onim vrednim ljudima koji su u autobusima, koji sada voze međunarodne, gradske i prigradske linije, koji se nalaze u perionicima, koji se nalaze u računovodstvu, bilo gde gde „Lasta“ posluje i radi, da li je to Kragujevac, da li je to Beograd, da li je to Inđija, da li su to mnoge lokalne samouprave u kojima je Saobraćajno preduzeće „Lasta“ angažovano. Kao predsednik nadzornog odbora primao sam nadoknadu prijavljenu Agenciji za borbu protiv korupcije. Shodno politici za koju sam glasao, politici SNS, o ne postojanju mogućnost za duple funkcije, 1. septembra sam podneo ostavku, ostajući u prijateljskim odnosima i sa sindikatima i sa zaposlenima i sa rukovodstvom Saobraćajnog preduzeća „Lasta“. I dalje ću pomagati onoliko koliko mogu, jer mislim da je to odnos odgovornih ljudi. Stvari koje su tamo rađene ja ih neću istraživati, niti imam za tako nešto pravo, jer ovo ovde nije sudnica, niti smo advokati ni tužioci niti sudije. To će raditi pravosudni organi države Srbije. Neću navoditi, ali ni braniti, ni optuživati, samo ću reći da „Lasta“, koja prima plate sa desetak dana zakašnjenja, što je u Srbiji raritet, priznaćete, „Lasta“ koja se sa obe noge drži na zemlji dobro posle silnih odlivanja sredstava, pa makar i preko tih plata od 500.000 dinara, za „Lastu“ je zainteresovano pet stranih kompanija za dokapitalizaciju, za privatizaciju, za učešće u „Lasti“, da ljudi u „Lasti“ imaju više posla, ali i više zarade i jedan mnogo bolji sistem. Ono što nisam uradio, ali što ću insistirati kod budućeg nadzornog odbora, a to je da „Lasta“, iako je akcionarsko društvo, uđe u sistem javnih nabavki, jer do sada je bilo tri ponude, pa najpovoljnija, a vi znate da tri ponude, pa najpovoljnija, to je katastrofa. Zato sam zahvalan poslovodstvu „Laste“ koje čini napore da od 1. januara 2015. godine uđe u sistem javne nabavke. Siguran sam da će politikom štednje, politikom domaćinskog raspolaganja imovinom, “Lasta“ nadalje smanjivati svoje obaveze i vraćati unazad imovinu koju su oni sticali, koju su zaposleni u „Lasti“ sticali godinama i decenijama samopregornog rada. Na kraju, uz zahvalnost što ste me saslušali, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, SNS će glasati za ove sporazume zato što je neophodno i potrebno da se prvenstveno povezujemo u regionu, da se povezujemo sa komšijama. Kada vama nije dobro, naravno da će prvo komšija da pritekne u pomoć, ali i kad komšiji nije dobro, normalno je da ćete vi priteći komšiji u pomoć i zbog toga me raduju svi sporazumi koji se prave sa zemljama u okruženju. Na taj način Republika Srbija pokazuje i ozbiljnost, ali i pokazuje ne samo deklarativno, već i suštinski da postaje lider u regionu.
Zahvaljujem. Za reč se po povredi Poslovnika javio narodni poslanik Borislav Stefanović, šef poslaničke grupe DS.
Najflagrantnije, najgrublje kršenje člana 106, gospodine predsedavajući. Prethodni govornik je 13 minuta i 34 sekunde pričao o jednom preduzeću, odgovarao na pitanja koja sam ja postavio Vladi, a ne njemu, i vi ste to u potpunoj kamernoj tišini dozvolili ovde da mi slušamo 13 minuta nečega što nikakve veze nema sa tačkom dnevnog reda.
Gospodine Stefanoviću, ja nisam siguran da ste vi slušali, vi ste upravo ušli u salu. Nijedan poslanik DS nije u sali. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam slušao.) Jeste, gospodine Pavićeviću, vi ćete zato i dobiti pravo na repliku, ali gospodine Stefanoviću, nisam primetio, evo tek sam vas sada primetio u sali…
Sedim ovde već duže vreme.
…Izvolite.
Mislim da je ovo jako nekorektno što ste rekli, zato što sada suočeni sa vašim kršenjem tačke 106. Poslovnika, ne znam šta ste uopšte hteli da kažete ovim komentarom, da li je ili nije prethodni govornik 13 minuta i 30 sekundi pričao o nečemu što nema nikakve veze sa tačkom dnevnog reda ili nije? Da li je to tema ili je tema da li je Pavićević čuo ili nije čuo. Znači, čuli ste vi, gospodine predsedavajući. Niste reagovali. Pustili ste čoveka da ovde izloži svoju romansiranu biografiju, niste reagovali. Dozvolite mi da obrazložim.
Gospodine Stefanoviću, niste dobili mogćnost za repliku. Dobili ste mogućnost da obrazložite zašto sam ja povredio Poslovnik.
Mislim da se iz aviona iz Iljušina ili Antonova vidi da ste prekršili član 106.
To je vaš utisak, ali će poslanici u danu za glasanje odlučiti da li sam ja povredio Poslovnik ili ne.
Mene samo zanima da li vi imate svest da ste 13 minuta dozvolili poslaniku, mogao je da priča o dopingu u sportu, ne biste ga prekinuli. Da li vi vodite sednicu ili slušamo ovde romansirane biografije?
Gospodine Stefanoviću, nema više smisla da se sa vama ubeđujem. Ja sam dužan da vas pitam da li želite da se u danu za glasanje Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Borislav Stefanović, s mesta: Ne.) Prethodni govornik, gospodin Babić je govorio upravo o poplavama, o temi dnevnog reda. Ako je između tih rečenica nešto i rekao, ja to nisam primetio. Ne znam kako ste vi mogli da primetite i da čujete kada niste bili u sali, kada nema nijednog poslanika DS u sali. Da li želite da se u danu za glasanje Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Borislav Stefanović, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Uskratili ste mogućnost da se Skupština izjasni da li je povređen Poslovnik. (Vladimir Pavićević, s mesta: Prvo bih da reklamiram Poslovnik, pa onda repliku.) Onda mislim da neće biti mogućnosti za repliku. Imali ste mogućnosti za repliku, ali ako tražite povredu Poslovnika, ne znam da li ćete imati. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Bečiću, poštovani ministre Iliću, nikako da dođe red i na vas da odgovorite na ova pitanja, dakle, najpre sam se javio sada po Poslovniku i evo da obrazložim, a imam pravo i na repliku. Vi ste mi sami dojavili da imam pravo na repliku.
Ne može i jedno i drugo.
Malopre je povređen član 108. Poslovnika Narodne skupštine, kada ste vi nastavili da govorite nakon što ste pomenuli termin utisak, nedelje, a kada ja pomenem termin utisak, poštovani predsedavajući, nedelje, vi mene ovde isključite i onda kažete da me isključujete zato što ne govorim … [[isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću, to što ste vi izgovorili, ja to nisam pomenuo. Samo sam rekao da sam imao utisak, ali nikakva nedelja, danas nije nedelja, danas je utorak, tako da, gospodine Pavićeviću, ako želite pravo na repliku, pošto je vaše ime i prezime pomenuto, izvolite. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević, pravo na repliku, dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Bečiću, poštovani ministre Iliću, još čekam odgovore na pitanja, poštovani gosti iz Ministarstva, imam pravo na repliku, naravno, zato što je gospodin Babić sada pomenuo i moje prezime i tu imam tri napomene, vezano za ovu repliku gospodinu Babiću. Naravno, cenim to što je gospodin Babić pomenuo moje prezime i time maltene sugerisao da mi treba da vodimo ovde dijalog, ali moje je mišljenje da dijalog treba da se vodi na osnovu pravila koja pišu u Poslovniku, a ne na osnovu volje bilo kog čoveka. To znači da pravo na repliku postoji ne samo kada gospodin Babić odluči da pomene nečije ime i prezime. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodin Babić je ovde meni rekao da je vrlo jasno čime se bavi kancelarija kojom upravlja gospodin Marko Blagojević. Meni je jasno šta sve piše da su nadležnosti te kancelarije, ali moje pitanje nije bilo to, poštovani predsedavajući, moje pitanje gospodinu Iliću. Moje pitanje je bilo sledeće i uputio sam ga gospodinu Iliću i čekam odgovor. Kada sam rekao šta radi Marko Blagojević, onda sam hteo da kažem da ono što radi ta kancelarija, da se poklapa sa onim što je moje očekivanje na osnovu Zakona o ministarstvima da radi ministar Ilić. Onda je moje pitanje ovde bilo – ko je onda tu suvišan? Da li je, gospodine Iliću, suvišan Marko Blagojević i kancelarija koja je formirana ili ste, gospodine ministre, suvišni vi kao ministar u Vladi i to bez portfelja? To je bilo pitanje koje sam ovde hteo da postavim. Poštovanom gospodinu Babiću hoću da kažem da ima još nekoliko pitanja na koja gospodin Ilić nije odgovorio, a prvenstveno imam jedno pitanje koje se tiče odgovornosti Vlade za nečinjenje povodom najave šteta od poplava koje smo imali u maju.
Isteklo vam je vreme. Zahvaljujem. Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću, što ste potvrdili da je gospodin Babić govorio o temi, jer ste pomenuli gospodina Blagojevića, kancelariju, poplave i ostalo. Reč ima ministar Velimir Ilić.
Na kraju, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želim da vas pozdravim, da vam se zahvalim na izuzetnoj saradnji. Bilo je dobre rasprave, ali ovo što su se svi maltene izjasnili da će podržati ova četiri sporazuma znači mnogo za Srbiju. Ipak će Srbija nešto dobiti i od ove saradnje sa Hrvatskom u slučaju elementarnih nepogoda i, naravno, ova dva granična prelaza život znače prema Rumuniji za stanovnike tih krajeva. Vi znate da sa Rumunima imamo odličnu saradnju što se tiče proizvodnje struje, da to traje već godinama i da se Đerdap višestruko isplatio i da imamo izvanrednu saradnju i nijedan problem u vođenju jednog tako velikog sistema. Vi znate i ovo što se tiče vozačkih dozvola da je značajno i da će mnogi građani imati manje problema, manje muka itd. Bilo je jedno pitanje narodnog poslanika za Trgovište, za još jedan granični prelaz, drugi itd, kod Sombora. Vi znate kakva je procedura, pokrene se inicijativa preko Ministarstva inostranih poslova. Granični prelaz se otvara ako se obe države slože. Znači, jedna država predlaže, ali i ona druga mora to da prihvati, da li želi da ima taj trošak i da li to znači za njene građane da može prelaz da se otvori. To možete pokrenuti i za Trgovište i za druge neke granične prelaze. Bilo je reči ovde u Somboru, bilo je reči i o Kikindi, i to je put i način i treba omogućiti ljudima da ne idu 100-200 kilometar okolo, da mogu direktno da naprave komunikaciju. Sada ste me pitali - ko je suvišan? O tome ne odlučujem. Prihvatio sam jedno ministarstvo, koje novo, u povoju i koje prvenstveno želi da radi na preventivi, prikupljanju projekata, da ne dođe do velikih šteta i ako dođe do elementarne nepogode da štete budu što manje. Predložili smo dva nova zakona, koji su u proceduri, novi sistem protivgradne zaštite, novi sistem protivpožarne zaštite koji je u proceduri. Nadam se da će ta oba projekta biti prihvaćena. Predložili smo da se neki veoma važni, i uradili projekte, projekti razreše. Predložili smo da se uradi projekat, i on se radi, trajne zaštite, koliko god je moguće, kopova, Obrenovca, Krupnja i svih ovih mesta koja su bila izuzetno ugrožena. Realizujemo projekat trajne zaštite Tekija, trajne zaštite Grabovice, trajne zaštite mnogih sredina gde su se dogodile elementarne nepogode, a možda su mogle da budu manje. Pitali ste me za odgovornost. Sigurno postoji odgovornost, ali ponavljam, evo konkretno na Đerdapu odgovornost 30-40 godina. Obaveza kada je izgrađena centrala je bila da se to uradi. Do danas nije urađeno. Sada smo platili ceh. Postoji odgovornost i na drugim mestima, ali ta odgovornost je izuzetno široka. Zašto je neko dozvolio gradnju u plavnom području, gde se područje uopšte ne brani? Da li vi znate da je danas posle poplava, propratio sam ovih dana, izgrađeno preko 200 kuća u području gde se 100% ne brani, već se voda ispušta u slučaju neke opasnosti? Lokalne vlasti su dali dozvolu. Odgovornost je sa svih nivoa, ali ponavljam, ta odgovornost nije od juče, ta odgovornost nije sada, ta odgovornost je odavno, 20-30 godina. Šta se dogodilo? Predlog treba svi da podržimo. Ne mogu biti parcijalni vodosistemi. Jedni brane jednu obalu, a drugi drugu, pa se utrkuju ko će gde da pusti nasip i ko će da bude poplavljen, a ko neće. Zna se tačno, po zakonu, gde se voda ispušta ako je ugroženost velika. Pre će se ispustiti u neku šumu koju je neki političar branio, pa se hvalio da je odbranio šumu, a na primer je poplavio naselje i hiljada kuća. Prema tome, jedinstven sistem Srbijavoda mora da bude. Znate zašto su napravljene Beograd vode, jer je bilo neko dvovlašće, pa ovi napravili Beograd vode, pa ovi napravili Vojvodina vode, pa jednu dunavsku obalu štiti jedna firma, a druga štiti drugu obalu i podignu malo veći nasip, a ovi malo niži i upropaste i jedno i drugo. Zna se tačno da sistem mora biti jedinstven i da se gleda opšti interes. Ako negde mora da se ispusti voda, zna se tačno gde se ispušta i gde je šteta najmanja. Ako odgovornost postoji, a sigurno ljudski faktor uvek postoji, ponavljam, postoje nadležne službe koje se time bave. Ružno je da neko od pojedinaca kaže – Pera je kriv, Žika je kriv itd. Na terenu je vrlo teško reagovati u pravom momentu u nekom gradu. Neko je nekada izgradio grad, evo konkretno Paraćin, i napravio takvu krivinu u centru grada da je ugroženo…To je trebalo da se otkloni nekada, a sada ne može, jer su izgrađene kuće. Znate da čuveno Bobište kod Leskovca nije moglo nikada da se reši zato što je opština pre 20 godina dozvolila da se napravi nasip i da se suzi korito reke. Šta smo sada uradili? Morali smo da prosečemo novo korito van naselja, kroz polja, da prepolovimo reku, pola da ide novim tokom, a pola starim tokom. To rešenje je bilo dobro, ali skupo. Prema tome, mogle su neke stvari da se preduprede. Ponavljam, ova katastrofa koja nas je zadesila, trebalo je videti i biti tamo, teško je bilo za odbranu. Verujte, od prvog sekunda sam bio u Tekiji. Zamislite kada je krenula pet metara visoka bujica i vi imate 50 metara do Dunava. Da nije bilo tu tri broda da prihvati narod, svi bi otišli u Dunav. Ko god je upao u Dunav, nikada ga nisu našli. Ljudi su parkirali brodove i svi su bežali na brod. To je bio jedini spas. Shvatite to. U istoriji niko nije zabeležio taj vodostaj, toliku silu, toliku snagu. Naravno, moglo je da se predupredi. Možda tu nije trebalo da se pravi naselje kada je iseljeno od Đerdapa ovaj deo, nego u vodotoku bujične vode je napravljeno naselje. To je urađeno pre 40 godina. Hvala vama na saradnji, na jednoj korektnoj diskusiji. Opozicija će uvek da kritikuje, ali svi su odgovorni za ovo i svi su bili u nekim vladama kada su mnoge stvari mogle da se urade. Niste vi lično, ali partije su bile. Svi su propuštali i prebacivali lopticu, ali ceh je platila ova Vlada i to se tada dogodilo. Moglo je u nekoj prethodnoj, ali nije. Ovo je nauk za budućnost, da uradimo sve što možemo, da ne prenesemo drugima lopticu, pa da oni sutra budu krivi itd. Deset vlada u nazad je krivo za ovo što se dogodilo. Svi pomalo. Ovako nešto nije zabeleženo. Još jednom, hvala vam puno na saradnji i mogu vam reći da je Srbija puno dobila, a da ćete vi ovo svi podržati i da učinite dobru stvar za ovaj narod koji jedva čeka da se ovako nešto usvoji. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Imate tri minuta.
Moram da kažem, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege, da smo i danas na ovoj raspravi videli kako može i opozicija i većina u ovoj sali da se složi oko onoga što je nesumnjivo dobro za državu Srbiju. Isto tako mogli smo da vidimo, nažalost, u drugom delu sednice ono što je Branislav Nušić rekao da je sloboda često fraza, a tiranija je uvek istina. Tu nema nikakvog zaobilaženja, to se vidi kao na dlanu. Svi znamo šta se dešava, svi slušamo iste reči, uvrede, neistine, svi isti Poslovnik držimo u rukama, s tim što ovi iz većine imaju neke knjižice koje nismo dobili, a mi imamo ove sa krutim koricama… (Ninoslav Girić, sa mesta: Dobićete.) Hvala. Onda znate, lider većine ovde priča 13 i po minuta o jednom preduzeću. Nikoga to nije briga što to nema veze sa temom i sa Poslovnikom…
Gospodine Stefanoviću, upravo govorite ono što nekom drugom pokušavate da zamerate. Zamolio bih vas da pričate o temi.
Dobro, znači ja sada neću moći o „Lasti“ da pričam. Hajde da pokušamo.
Upravo u vašem govoru pokušavate da kažete da neko od poslanika nije govorio o temi.
To hoću da vam kažem.
Ali, onda činite isto što zamerate drugima i ne ulazim u to da li je istina ili ne.
Uzimate mi vreme nepotrebno. Dakle, ministarstvo Republike Srbije je prenelo upravljanje i gazdovanje 6.000 kilometara puta u Vojvodini na AP Vojvodinu iako ona nema preduzeće za to. Onda su to preneli na lokalne samouprave, pa su onda na kraju to preneli na „Puteve Srbije“javno preduzeće, apropo onog mosta koji je danas dosta spominjan, tako da to nema veze sa istinom što smo ovde čuli malopre. Nikakve veze, čak da je nacrtaju ne bi je prepoznali, ali to nikoga ovde ne zaustavlja da iznosi šta mu padne napamet. Takođe, tu se sada pojavljuje priča o gubicima, o jednom nenarodnom zlom režimu, jednom nedomaćinskom poslovanju jednog preduzeća na čijem je čelu bio prijatelj i drug po struci i vaterpolu, gospodin Sovrović, gospodina Babića i on je bio uz nas, ali je ostao uz Naprednjake. Dakle, taj isti koji je pravio te gubitke i sve to što pričaju, onda prešao kod vas, pa ste ga hapsili posle. Znači, istine radi, to se mora reći. Imamo sporazum koji reguliše preventivno da se dve države pripreme za nepogodu, za kataklizmu, za užas, za poplavu, za požar i mi umesto o tome kako ćete vi to da uradite, poukani, naučeni na vašem neznanju i nesposobnosti tokom poplava u maju, umesto o tome da pričamo, mi sada pričamo šta je radio bivši režim, šta ste vi radili a istina je neoboriva.
Vreme, gospodine Stefanoviću.
Nije vreme, oduzeli ste mi 30 sekundi.
Pustio sam vas 15 sekundi više i nisam hteo da vas prekidam, ali to što ste rekli mislim da ste uvredili, ne samo članova parlamenta, nego i građane Srbije.
Zašto?
Da nazovete tako jednu nesreću koja se desila Republici Srbiji tim rečima, da upotrebite te reči.
Koje reči?
Gospodine Stefanoviću, završite molim vas.
Recite mi šta, kako sam povredio.
Molim vas završite.
Rekao sam da je u pitanju kataklizma, rekao sam da je u pitanju nesreća, šta sam uvredio? Ne razumem.
Između toga što ste rekli. Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik, šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić. ( Narodni poslanik Borislav Stefanović, s mesta: Zašto?) Pomenuli ste njegovo ime i prezime. Po tom osnovu je svako danas drugi dobio repliku. Izvolite gospodine Babiću.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Nekako navika, navika da se suočavamo sa mržnjom, navika da se suočavamo sa veoma opasnim vibracijama koje dolaze sa druge strane, sa nekim čudnim poimanjem demokratije da jedna strana ma koliko ona bila mala, ma koliko ona nemala poverenje i utemeljenje kod građana Republike Srbije, može da postavlja i uvrede, može da postavlja neka svevideća oka, može da vređa, može da mrzi, može da postavlja pitanja, a da druga strana nema pravo ni na odgovor i to odgovor utemeljen u istini, u izveštajima, u vrlo tačnim brojkama. Šta bi bilo da sam govorio o „Krušiku“ i Valjevu? Šta bi bilo kada bi govorili o „Elektromreži Srbije“ i postavljenom pitanju na koje je dobijen odgovor, a sve to što je „Elektromreža Srbije“ rade sada u jednom delu Beograda, urađeno je na osnovu saglasnosti projekta koji je uradio bivši režim, pa sada smo mi odgovorni što samo izvršavamo i nastavljamo sa tim projektom? Dokle ćemo više se suočavati sa tom mržnjom? Jel to nije mržnja prema meni lično. Nemam problem nikakav. Prema mojoj porodici, prema našim porodicama, prema mojim kolegama. To je mržnja prema ljudima koji su nas ovde poslali. Nikoga nisam pomenuo lično, niti ću to ubuduće raditi. Niti ću bilo koga optuživati, niti ću koga braniti, bio iz SNS ili ne, ali ono što je činjenica je da je „Lasta“, kao i mnoge druge kompanije u Srbiji, osim njihovih privatnih kompanija, za vreme bivšeg režima doživela devastaciju, doživela otimačinu i doživela prezaduživanje.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Prelazimo na Predlog o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Primili ste Predlog odluke koji je podnela narodni poslanik dr Dijana Vukomanović, predsednik poslaničke grupe SPS. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 193. a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika i članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Dijana Vukomanović želi reč? (Ne.) Da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Stigla je samo jedna prijava za reč u jedinstvenom pretresu o Predlogu odluke. Reč ima prof. dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, nažalost poslanici NS moraće da glasaju protiv Predloga odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine koji je predložila, odnosno dostavila poslanička grupa SPS, čija je predsednica gospođa Dijana Vukomanović. Molim vas samo da mi dozvolite da obrazložim zašto ovog puta ne možemo da glasamo za ovaj predlog, iako smo u prethodnim situacijama glasali za predloge odluka koje se tiču izbora članova odbora bez obzira iz koje poslaničke grupe da su ti predlozi stizali.
Izvolite, gospodine Pavićeviću. Imate vaših pet minuta, u stvari još četiri minuta.
Gospođa Vukomanović kao predsednica poslaničke grupe poslala je jedan Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova gde se predviđa da se neki narodni poslanici razrešavaju dužnosti članova odbora Narodne skupštine i umesto njih za članove odbora biraju se neki drugi narodni poslanici. Takvih je osmoro ovde i svi su iz SPS. Šta je moja zamerka? Obraćam se pre svega gospođi Vukomanović. Mi smo …
Ne možete direktno da se obraćate. Možete meni kao predsedavajućem.?
Pa da, vama, ali gospođi Vukomanović da se prenese. Dakle, vi da prenesete gospođi Vukomanović. Mi smo ovde još kada je konstituisan ovaj saziv Skupštine, kada su konstituisani skupštinski odbori, kada se odlučivalo o zameni nekih članova odbra, svaki put smo glasali za uz argumentaciju i predlog. Argumentacija je da skupštinski odbori treba da radi. Naš predlog je tada bio da poslaničke grupe koje imaju veći broj članova, naročito ova najveća poslanička grupa, a onda redom druge, treba da neguju jedan posebni demokratski duh time što će uprkos tome što Poslovnikom nije predviđeno da se samostalni narodni poslanici, u ovom slučaju NS, ne mogu kandidovati za članove odbora, da u njihovo ime ili u ime svoje poslaničke grupe nas kao samostalne narodne poslanike za članove odbora predlože predsednici tih poslaničkih grupa. Šta sam smatrao? Mislim da je to tačno da je dobar demokratski običaj, koji je važio, mislim i u ovoj Skupštini u prethodnim sazivima, da najpre najveća poslanička grupa i u njeno ime gospodin Babić predloži nekoga od samostalnih poslanika za člana odbora Narodne skupštine RS. To je dobar demokratski običaj. Budući, gospodine predsedavajući, da gospodin Babić nije u ovih šest meseci predložio niti gospodina Živkovića, niti mene da budemo punopravni članovi bilo kog odbora Narodne skupštine, onda sam smatrao da je u redu da danas, u okviru ove tačke dnevnog reda, upitam gospođu Vukomanović - zašto gospođa Vukomanović, kao šefica poslaničke grupe koja je deo vladajuće koalicije, takođe za ovih šest meseci nije pokazala jedan poseban osećaj, da kažemo, za ovaj dobar demokratski običaj? Smatram sledeće, i zaključio sam to na osnovu razgovora sa narodnim poslanicima, da nema ni jedne osobe, ni jednog narodnog poslanika u poslaničkom klubu SPS koji bi glasao, na primer, protiv toga da gospođa Vukomanović, kao predsednica poslaničke grupe, predloži ili gospodina Živkovića ili mene da budemo punopravni članovi nekog od odbora u Skupštini Srbije. Podsećam vas, poštovana gospodo i vas poštovani predsedavajući, da prema našem Poslovniku mi ovde imamo 19 odbora Narodne skupštine. U svakom od tih odbora imamo mesta za 17 narodnih poslanika. Vi kada pomnožite to dođete do broja 323. Dakle, u našim odborima ima 323 mesta za narodne poslanike koji su izabrani da predstavljaju interese građana Republike Srbije. Pitao sam se sledeće – kako to da ni gospodin Babić, ni gospođa Vukomanović koja vodi poslaničku grupu koja je deo vladajuće koalicije nisu zaključili u ovih šest meseci da jedno makar, dakle samo jednom, od ova 323 mesta ne treba da se preporuči ili da se samostalni poslanik predloži da bude član odbora jednog mesta od ova 323.
Vreme.
Predlažem samo da u nekom narednom predlogu odluke se ova greška popravi.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Pre nego što dam reč gospodinu Babiću, samo bih imao sitan komentar, ako mi ne zamerite. Vaše neiskustvo je doprinelo da budete u ovakvoj situaciji. Trebali ste prvo sačekati da se rasporede u vašoj bivšoj koaliciji ta mesta i tek posle toga da istupite iz te poslaničke grupe, tako da bi bili sada članovi odbora. Izvolite, reč ima narodni poslanik gospodin Babić.
Gospodine predsedavajući, moj odgovor je – neću. Moj odgovor je – neću da kršim zakon, a zakon koji definiše rad narodnih poslanika je Poslovnik o radu. Neću da kršim Poslovnik o radu. Poslovnik o radu koji je pisala druga skupštinska većina je definisao da samostalni narodni poslanici, a bilo ih je i u 9. sazivu, a bilo ih je i u 8. sazivu, ne mogu da budu članovi bilo kojeg skupštinskog odbora. Da li prethodni govornik traži od mene da kršim zakon? Neću to da radim, kao što neću da kršim izbornu volju građana Srbije. Izborna volja građana Srbije je svetinja, za mene svetinja, za SNS svetinja. Birališta su mesta gde se određuje i broj odbora i ko će sedeti ovde i ko će sedeti u Nemanjinoj, građani Srbije to kažu. Što se tiče tog demokratskog kapaciteta, mislim da bi prethodni govornik trebalo da pođe od poziva na taj demokratski kapacitet u onim poslaničkim grupama koje imaju taj demokratski u prefiksu svog imena. Sa njima je delio predizborne vrednosti, pa zašto ne deli i postizborne vrednosti? Na pogrešnu adresu kuca gospodin Pavićević već nedeljama. Moj odgovor, odgovor SNS je definitivno – nećemo kršiti izbornu volju građana, nećemo kršiti zakon, a kucanje na vrata, moraće da pokuca na druga vrata.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Dijana Vukomanović. (Vladimir Pavićević: Pomenut sama prezimenom.) Nisam čuo pominjanje prezimena, molim vas.
Gospodine Babiću, da li ste pomenuli moje prezime? Pomenuo je, gospodine Bečiću, molim vas, evo gospodin Babić kaže da je pomenuo moje prezime. Čovek potvrđuje da je pomenuo moje prezime.
Zahvaljujem se uvaženom kolegi narodnom poslaniku i hoću, ovo je prilika, da afirmišem program SPS koja se zaista zalaže da uvek, u svakoj prilici socijalisti pomažu nemoćnima i slabijim od sebe. Međutim, mislim da bi se i uvaženi kolega složio sa mnom, da bi ono što je on tražio od nas, dakle da mi koristimo veliku podršku, značajnu podršku koju smo dobili od naših birača da bismo pomagala slabe i nemoćne, da bi to već prešlo u samilost i milosrđe, a mislim da niko ne želi da gradi svoju političku karijeru tako što će mu neko dodeljivati mrvice učešća u odlučivanju u vlasti. Prema tome, mislim da je ovaj apel za pomoć, za milosrđe, za samilost trebalo uputiti nekim drugim uvaženim šefovima poslaničkih grupa na čijoj su listi predstavnici Nove stranke zajedno učestvovali na izborima. Zaista se zahvaljujem, shvatiću ovo kao jednu dobronamernu inicijativu. Istovremeno izražavam zadovoljstvo što uvaženi kolega koji je rekao da neće glasati za naš predlog zamene članova ili zamenika članova odbora nije uspeo da iznese ni jedan ubedljivi argument zašto naši kadrovi ne bi mogli odgovorno i časno da obavljaju te dužnosti. Dakle, samilost i milosrđe ne očekujte od nas.
Zahvaljujem gospođo Vukomanović. Da li želite repliku ili po Poslovniku?
Dame i gospodo narodni poslanici…
Gospodine Pavićeviću, odgovorite mi da li želite repliku ili po Poslovniku?
Da li vi gospodine Bečiću ne želite da se ja na dostojanstven način obraćam narodnim poslanicima kada dobijem pravo na reč?
Da li samo možete da odgovorite da li želite pravo na repliku, pošto je pomenuta vaša stranka i kažete da je pomenuto vaše ime, ili Poslovnik?
Dame i gospodo narodni poslanici…
Samo mi kažite po kom osnovu vam dajem reč da bih mogao da vam dam reč, replika ili povreda Poslovnika?
Molim vas poštovani gospodine Bečiću da sami odlučite po kom osnovu želite da mi date reč.
Imate repliku, dva minuta.
Replika, dva minuta, u redu. Ovo je dva minuta za prethodna, moram da kažem, dva izlaganja, jer je i gospodin Babić sam vama poručio da je pomenuo moje prezime, iako vi to niste čuli, a gospođa Vukomanović je sada takođe govorila o nečemu što sam ja govorio i smatram da me je pogrešno interpretirala. Smatram sledeće, u redu je da gospodin Babić, kao predsednik najbrojnije poslaničke grupe ovde, kaže – neću da predložim ni jednog od samostalnih narodnih poslanika da budu punopravni članovi odbora, bilo kojeg, Narodne skupštine. Šta je, poštovani predsedavajući, važno da znamo? Kada gospodin Babić saopšti to, onda gospodin Babić zapravo saopštava da Napredna stranka ne želi u ovoj Skupštini da neguje dobre demokratske običaje, a to je ogromni problem, ja mislim. To je replika gospodinu Babiću, poštovani predsedavajući Bečiću. Rasporedio sam to na po minut. Onda da kažem i poštovanoj gospođi Vukomanović, smatram da je takođe veliki problem kada neko ko je politikolog, ko je doktorirao u oblasti političkih nauka, termine milost, samilost i slične koristi da opisuje dobru demokratsku praksu i običaje. Da je to neko ovde u Narodnoj skupštini povezao, a da nije diplomirao, magistrirao i doktorirao na FPN, bio bih spreman da to razumem, ali ovaj nastup ovde ne mogu da razumem i izjednačavam ga sa onim što je bio nastup gospodina Babića. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Pošto ste pomenuli ime i prezime gospodina Babića, nažalost, moram da dam repliku. Izvolite, Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, zaista ovaj prenos prate građani Republike Srbije i tačno se zna ko šta kaže. Meni ne treba advokat i ne treba neko ko će tumačiti moje reči. Jasno i glasno sam rekao - neću kršiti zakon, neću kršiti Poslovnik, neću kršiti izbornu volju građana Republike Srbije i pomenuću to još milion puta. Međutim, ovo mi na nešto drugo miriše. Ovo je ponuda. Ja mislim da se prethodni govornik žestoko nudi ili da uđe u koaliciju sa gospođom Vukomanović ili sa Srpskom naprednom strankom. Znate, to su neke stvari koje su demokratske, koje su ispravne. Možemo da komuniciramo, sumnjam, ali možemo da komuniciramo. Tako da, ukoliko je to u pravcu pravljenja nekih budućih koalicija ili da se prethodni govornik nudi, dobro, razgovaraćemo zaista. Ali, u ovoj dimenziji koju je ograničila knjiga koju gospodin Pavićević upravo drži u ruci, ne znam da li će da me gađa ili će da se pozove na odredbe Poslovnika, nijedan jedini član ne definiše da nezavisni narodni poslanici mogu da budu članovi odbora, ali da mogu da uzmu učešće u radu. Da mogu da diskutuju na svakoj sednici odbora, da mogu da daju svoje mišljenje, to u svakom slučaju mogu, tako da ova Narodna skupština zaista ima demokratski ton i ne želim da se bilo šta spočitava Narodnoj skupštini koja je značajnija od svakog pojedinca, od svakog od nas, koja će nas nadživeti. Da se na takav način vređa država neću dozvoliti.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Gospodine Pavićeviću, mislim da nemate pravo na repliku, ali sami ste… (Vladimir Pavićević, s mesta: Kako nemam?) Gospodine Pavićeviću, samo ako možete da me saslušate. Sama činjenica da ste podigli Poslovnik, jasno vam je da nemate pravo na repliku. Drugo, drugi put vas molim, da se ne bi kao u ovom slučaju neko zabrinuo da nećete nešto da uradite sa tim Poslovnikom, sačekajte da prvo govornik završi, pa tek onda reklamirajte Poslovnik, jer u ovom slučaju, kada ranije ustanete, skočite i mašete, onda pomisli neko da želi da ga gađate. Izvolite, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, smatram da je malopre povređen član 108. Poslovnika Narodne skupštine, u kojem piše ovako – o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Poštovani predsedavajući, nekoliko je bilo trenutaka kada ste vi, ja mislim svojim nedelanjem, pokazali da se ne starate o redu u vođenju sednice Narodne skupštine, a sami ste, ja mislim, doprineli u jednom trenutku. Samo da vam navedem koji su to momenti, kako bih objasnio zašto je povređen Poslovnik u članu 108. Kada vi, poštovani predsedavajući, na primer meni kažete da ako ja podignem ovu knjigu, koja nosi naziv „Zbirka propisa“ i koja sadrži Poslovnik Narodne skupštine, to znači, gospodine Bečiću, da ja hoću da intervenišem po Poslovniku, a ne možete vi da tumačite da ja kada podignem knjigu hoću da gađam knjigom gospodina Babića.
Gospodine Paviću, dozvolite…
Mogu li da nastavim dva minuta?
Nastavićete, dozvolite samo. Voleo bih da ipak moje reči koje izgovorim pravilno tumačite. Zamolio sam vas da kada želite da reklamirate Poslovnik da sačekate da završi govornik i tek onda da reklamirate Poslovnik, jer ovako u toku govora, kada ustanete naglo i mahnete Poslovnikom, neko, kao u ovom slučaju gospodin Babić, može da pomisli da želite tim Poslovnikom nešto drugo…
Ne znam kakvi su to strahovi u pitanju.
Ja sam samo čisto jednu sugestiju dao da se ne bi poslanici koji govore u tom trenutku zabrinuli da vi želite u žaru diskusije nešto drugo sa tim Poslovnikom, da ipak sačekate da narodni poslanik završi, pa da onda u tom trenutku ustanete i ja ću vam vrlo rado dati pravo da obrazložite povredu Poslovnika. Izvolite.
Razumem šta ste hteli da kažete, ali moram da dodam na osnovu ove prve intervencije da kada ja, na primer, pomislim da se jedan narodni poslanik ne drži u svom govoru sadržine Poslovnika, a da vi ne intervenišete, poštovani predsedavajući, jedino što meni preostaje jeste da podignem ovu zbirku propisa i vama dam znak da je trebalo da intervenišete, upozorite narodnog poslanika da krši Poslovnik, kako se ta praksa ne bi ovde ustalila. To je jedna stvar, gospodine Bečiću.
Izvinjavam se i zahvaljujem. Znači, uvodimo novu praksu u Narodnu skupštinu. To do sada za ovih 18 godina nijedan poslanik to nije pomenuo i zahvaljujem na uvođenju nove prakse. Znači, kada vi u toku govora nekog govornika podignete Poslovnik, to znači da ja u tom trenutku treba da ga prekinem.
Upozorite.
Mislim da to nije po Poslovniku. Gospodine Pavićeviću, molim vas završite.
Ne znam sada koliko imam vremena.
Završite, ja ću vas prekinuti kada …
Ali da se orijentišem malo vremenski. Druga stvar, poštovani gospodine Bečiću, gospodin Babić je npr. malopre rekao da on neće da krši zakon. Moram samo da kažem povodom člana 108. da gospodin Babić neće prekršiti nijedan zakon i nijedno pravilo ako bilo gospodina Živkovića ili mene kandiduje u ime svoje poslaničke grupe da budemo članovi odbora Skupštine, poštovani …
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću.
Molim vas, nisam završio.
Vreme vam je isteklo.
Nije mi isteklo, imam još 30 sekundi, ja sam brojao.
Izvolite.
Samo da dodam u završetku ovog nastupa, ja mogu da razumem da poslanička grupa SNS želi podršku Zorana Živkovića i mene i u ovoj Skupštini, ali za ovakvu politiku koju vodi Aleksandar Vučić ne može da se… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću, gospodin Babić je pored onoga što ste vi rekli rekao jednu veoma važnu stvar, da ne želi da krši izbornu volju građana. Reč ima gospođa dr Dijana Vukomanović.
Poštovane koleginice i kolege, Miholjsko je leto, sunčan je dan i izgleda da smo svi inspirisani da vodimo, ja bih rekla, jednu dobronamernu diskusiju. Zaista sam počastvovana da moj uvaženi kolega naglašava činjenicu da smo i on i ja, kao i mnogi drugi ovde, završili istu školu ili da smo intelektualci, ali isto tako naglašavam činjenicu da ovo nije sasvim slučajno, ta njegova dobra volja da traži pomoć i podršku od SPS-a. Pošto smo svi mi dobro obavešteni, želim ovako javno, a verujem da se ni on neće postideti te činjenice da smo nedavno imali zadovoljstvo da ga ugostimo i u glavnom odboru SPS-a, ali nije bilo opoziciono delovanje što se tiče SPS, koliko znam. Možda je sad prilika to da obnarodujemo, da gospodin kolega, uvaženi visoki funkcioner Nove stranke namerava da piše još jednu novu knjigu o bivšem predsedniku Slobodanu Miloševiću. Pretpostavljam da je ova njegova molba za pomoć i oko kadriranja unutar Narodne skupštine na tragu te njegove lične ambicije. Naglasila bih takođe da se zaista svi mi borimo na prvom mestu za podršku građana, ne biramo sredstva. Ovo je jedno od simpatičnijih sredstava da bismo ojačali naše političke pozicije, ali isto tako smo odgovorni prema građanima. Svako ovo mesto u Skupštini Srbije poreske obveznike košta oko 20.000 evra. Govorim u evrima, a to je preko dva miliona dinara. Možemo se šaliti do unedogled, ima vremena, kao što sam rekla, sunčan je dan, ali vas zaista molim da vodimo ozbiljne i argumentovane rasprave i da ne zloupotrebljavamo ni vreme ni pažnju naših gledalaca. Hvala.
Gospođo Vukomanović, upravo me obaveštava narodni poslanik Pavićević da ne iznosite tajne koje ste sada izneli. Reč ima gospodin Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, mislim da je sada prekršen član 107. Poslovnika Narodne skupštine, koji se tiče dostojanstva narodnih poslanika i dostojanstva Narodne skupštine. Dostojanstvo se tiče i neke istine. Moram sada samo da objasnim kako je prekršen Poslovnik. Nikada nisam bio gost glavnog odbora SPS, gospodine Bečiću, nikada. To što sam ja jedan od retkih narodnih poslanika u ovom sazivu Narodne skupštine koji od tačke do tačke dnevnog reda svake sednice Narodne skupštine pokazuje jednu otvorenost za dijalog, za raspravu o svim pitanjima o kojima se raspravlja u ovoj Narodnoj skupštini, mislim da je to jedna dobra stvar. Ovde i treba da vodimo demokratski dijalog, ali je veoma važno da ovde tokom rasprava ne iznosimo neke neistine koje se tiču… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću, sad me opominjete i kad reagujem. Ja sam reagovao na izlaganje gospođe Vukomanović i upozorio sam da ne iznosi tajne, i vi mi sada opet kažete da nisam reagovao, i da kršim Poslovnik. Molim vas, dogovorite se da li treba da reagujem, ili ne? Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika, pošto ste pomenuli njegovo ime i prezime.
Ne, moje ime i prezime, nisam ja bitan, pomenuto je ime SNS i predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, a ja sam šef poslaničke grupe stranke gospodina Vučića.
Izvolite gospodine Babiću, imate pravo na repliku.
Neko je bio iskren, a neko drugi je pocrveneo. Zanimljivo, i u zanimljivom pravcu se obavlja ova debata, i ja bih voleo gospodine Bečiću da je još više raširite i proširite, i tu zaista nemam problem sa istinom i da se do istine dođe i da istinu saznaju građani Republike Srbije. Ono zbog čega reagujem je onako u zadnjoj rečenici pošto tada su obično neki ljudi najhrabriji, onako zadnja rečenica i na vrata, je pomenuto i ime, ali ne podrška politici Aleksandra Vučića. Vlada Republike Srbije i gospodin Aleksandar Vučić ima nadpolovičnu podršku građana Republike Srbije. Ta podrška ne uspavljuje, ta podrška obavezuje, ta podrška je dobijena na izborima, a ne navijanjima ispred neke televizije ili ne znam ti gde drugde. Ta podrška je dobijena na osnovu jedne iskrene politike i iskrene želje da se naše društvo menja, da se naše društvo reformiše, da se naše javne finansije postave na zdrave noge, da se izgrade institucije. Jedna dugotrajna i požrtvovana borba protiv kriminala i korupcije. Jedna hrabra politika u veoma rovitim i teškim međunarodnim uslovima. Sve to je kulminiralo i ono što smo mogli da čujemo pre neko veče, i srpska javnost, u jednoj emisiji gde su dati odgovori na mnoga pitanja, gde se pokazalo da predsednik Vlade, da SNS, da gospodin Aleksandar Vučić ima i volju, i želju, i plan, i veru u bolju i pristojnu budućnost Srbije i svih građana Republike Srbije.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima doktor Dijana Vukomanović. Izvolite.
Dakle, istine radi, zato što u našoj poslaničkoj zakletvi je i rečeno da ćemo se boriti za istinu, znači, pojašnjenje. Pomenut je Glavni odbor, rekla sam – gost u Glavnom odboru naše partije. Sedište Glavnog odbora je Studentski Trg. Dakle, vrlo dobro sam obaveštena da je gospodine narodni poslanik tamo zatražio prijem kod visokog funkcionera SPS upravo sa tim objašnjenjem, ambicijom da pište knjigu o Slobodanu Miloševiću. Prema tome, rekla sam, ovde smo zato da činjenicu iznosimo na sto. Sad, da li je to bio skriveni pokušaj u dogovoru sa gospodinom predsednikom Nove stranke ili neke njegove lične ambicije. Skriveni pokušaj da ponudu ruku koalicionog partnerstva sa nama, ja to ne bih tako daleko tumačila. Jednostavno hoću vam reći, kada krenete da prozivate SPS mi zaista na transparentan način želimo da vodimo politiku. Znači, naše glavno sedište je u Studentskom trgu i činjenica jeste, o tome sam dobro obaveštena, da ste vi tamo ušli i da ste razgovarali koliko znam o knjizi o Slobodanu Miloševiću. Nemojte bežati od istine kada prozivate SPS.
Zahvaljujem gospođi Vukomanović. Reč ima profesor dr Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, smatram da je upravo povređen član 106. Poslovnika Narodna skupština koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Gospođa Vukomanović, poštovani gospodine Bečiću, govori o svemu osim o onome šta je tačka dnevnog reda. Podsećam vas poštovani gospodine Bečiću šta je tačka dnevnog reda, moj predlog da šef najveće poslaničke grupe, a ako ne on, da šefica poslaničke grupe SPS, da pokažu jedan osećaj za dobar demokratski običaj koji podrazumeva, poštovani gospodine Bečiću, da i samostalni narodni poslanici treba da imaju priliku da punopravno učestvuju u radu odbora Skupštine Srbije. Sve izvan toga, da li neko ima interesovanje da se bavi analizom politika Slobodana Miloševića, politika Aleksandra Vučića, to je sve, poštovani gospodine Bečiću izvan teme dnevnog reda.
Gospodine Pavićeviću, molim vas, pošto ste sada dali jednu informaciju koja nije tačna, ovde nije trenutno na dnevnom redu vaš predlog da se određene poslaničke grupe, u ovom slučaju SNS i Socijalistička partija odreknu dva mesta u odborima, ovde je, da ne nastavljam dalje, ovde na dnevnom redu i vaš predlog. Ovde je na dnevnom redu predlog doktora Dijane Vukomanović o izmeni odluke o skupštinskim odborima. Tako da gospođa Vukomanović je pričala o svom predlogu, rekla je zbog čega ne može da vama ustupi mesto, takođe gospodin Babić. Takođe kada sam opomenuo govornika gospođu Vukomanović, u stvari kada sam dao sugestiju da iznosi tajne u ovoj Skupštini, vi ste me prekinuli zbog čega sam to uradio, sada opet reklamirate Poslovnik, zbog čega nisam uradio. Stvarno ne znam danas na današnjoj sednici i više ne mogu da razumem šta vi želite da uradim, tako da bi vas molio da mi dopustite da zatvorim ovu sednicu, pošto smo iscrpeli dnevni red. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poštovani gospodine Bečiću, dozvoljavam vam da zatvorite sednicu.) Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničke grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, a s obzirom na to da vam Predlog odluke nisu podneti amandmani, Narodna skupština će u saglasnom članu 160. stav 3. Poslovnika u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Nastavljamo rad sutra u 11.00 časova.