Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Opća je ocjena i o tome se često govori da organizirani kriminal kao novi pojavni oblik kriminala koji u svojoj prikrivenosti i sofisticiranosti, spomenuti ću samo način odvijanja preko računala, ne poznaje granice. Zato je uspješna borba protiv ovog novog pojavnog oblika kriminala koji se često naziva i "suvremenim zlom" čovječanstva ne poznaje granice i uspješna borba ovisi također ne samo o nacionalnom zakonodavstvu i mjerama koje se u pojedinim državama poduzimaju nego i uspješnoj međunarodnoj suradnji. O tome svjedoči između ostaloga i niz dokumenata donesenih od raznih međunarodnih organizacija i institucija. Jedna od njih je i Konvencija ujedinjenih naroda protiv transnacionalnog organiziranog kriminaliteta. Republika Hrvatska je ovu Konvenciju ujedinjenih naroda potpisala 12. prosinca 2000. godine i Hrvatski sabor ju je potvrdio dana 7. studenoga 2002. godine zajedno sa dva protokola uz tu konvenciju, Protokol za sprečavanje, suzbijanje i kažnjavanje krijumčarenja ljudi, posebice žena i djece, te drugi protokol, Protokol protiv krijumčarenja emigranata kopnom, morem i zrakom. Međutim u međuvremenu je uz ovu konvenciju o borbi protiv organiziranog kriminala donesen i treći protokol, Protokol protiv nezakonite proizvodnje i trgovanja vatrenim oružjem, njegovim dijelovima i komponentama te streljivom. Kako se u tom protokolu navodi, njegov cilj i svrha je promicanje, olakšanje i jačanje suradnje između država stranaka s ciljem sprečavanja, iskorjenjivanja, te borbe protiv nezakonite proizvodnje i trgovine vatrenim oružjem, njegovim dijelovima i komponentama te streljivom, što znači da zapravo iz svrhe ovoga proizlazi važnost i jedan dodatni doprinos uspješnoj suradnji između država, borbi protiv ovog oblika kriminala. Zato ocjenjujemo i predlažemo da Vlada predlaže a da Hrvatski sabor potvrdi i ovaj treći protokol uz navedenu konvenciju. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala državnoj tajnici. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Četvrto, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola protiv nezakonite proizvodnje i trgovanja vatrenim oružjem, njegovim dijelovima i komponentama, te streljivom kojim se dopunjuje Konvencije Ujedinjenih naroda protiv transnacionalnoga organiziranog kriminaliteta, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 181. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 106 glasova izglasan ovaj Konačni prijedlog zakona u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici, vrlo kratko. Pred vama je Zakon o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Čile o prevenciji i kontroli zlouporabe i nedopuštene trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima kojima se regulira bilateralna suradnja između Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno Vlada Republike Hrvatske i Republike Čilea na području suzbijanja i prevencije zlouporabe opojnih droga. Do sada je već postojala suradnja između ovih dviju država i ministarstava u sklopu Interpola, a ovim zakonom se praktično uspostavlja jedna čvršća, bolja, operativnija suradnja bilateralna na području zlouporabe i prevencije opojnih droga. Praktično je tu temeljni akt ovaj Ugovor koji već je potpisan, pa stoga predlažem da se ovaj zakon o potvrđivanju toga Ugovora donese jer je to u interesu Republike Hrvatske, u cilju uspostavljanja boljih bilateralnih odnosa na prevenciji i suzbijanju i kontroli zlouporabe i nedopuštene trgovine opojnih droga. Hitni postupak se predlaže zbog toga što je interes da se ovi odnosi uspostave u što je moguće kraćem roku budući da je zlouporaba opojnih droga opća pošast protiv koje se nužno boriti svim sredstvima. Ja ne znam, tu je bio amandman Odbora za zakonodavstvo, predlagatelja nije bilo. Da li to znači da je Odbor odustao? Nema Odbora, da li je Odbor odustao? Ja se slažem sa amandmanom i jednim i drugim, i prvim i drugim, budući su u pitanju samo nomotehničke intervencije u prijedlogu ovog Ugovora. Znači usvajaju se oba amandmana.
Hvala lijepa državni tajniče. Da li netko želi od izvjestitelja odbora? Ne. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Gospodo zastupnici, gospodo zastupnici, pa što, zašto stalno netko izaziva smijeh? Što je kome smiješno? Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Čile o prevenciji i kontroli zlouporabe i nedopuštene trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 182. Rasprava je zaključena. Amandmane koje je predložio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 106 glasova i 1 protiv donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Konvencija o obilježavanju plastičnih eksploziva u cilju otkrivanja potpisana je u ime Republike Hrvatske 1. ožujka 91. godine, a sama konvencija stupila je na snagu 98. godine. Ona ima i svoj tehnički aneks kao njen sastavni dio. Republika Hrvatska prihvaćanjem konvencije staje statusno u red sa ostalim europskim državama koje već jesu stranke te Konvencije, mnoge od njih su članice NATO-a i Europske unije, što je od značaja za vjerodostojnost Republike Hrvatske u međunarodnim odnosima, poglavito u svezi članstva Republike Hrvatske u antiterorističkoj koaliciji. Pristupanje Konvenciji u funkciji je kontinuiteta temeljem do sada iskazanih stavova Republike Hrvatske na međunarodnoj razini izraženih kod sudjelovanja u usvajanju Deklaracije o doprinosu zemalja jugoistočne Europe, međunarodnoj borbi protiv terorizma na regionalnoj konferenciji u Bukureštu od listopada 2001. godine te u Izjavi o međunarodnoj borbi protiv terorizma koju je usvojio Odbor ministara Vijeća Europe u studenome 2001. godine kao i u potpisivanju Europske konvencije o suzbijanju terorizma. Pristupanjem konvencije Republika Hrvatska daje dodatni pravni značaj i nužnost sveobuhvatnost u nadzoru u proizvodnji i transfera plastičnih eksploziva što je u Republici Hrvatskoj bilo do sada regulirano pravilnikom Ministarstva unutarnjih poslova o načinu obilježavanja gospodarskih eksploziva. Prijedlogom zakona potvrđuje se konvencija o obilježavanju plastičnih eksploziva u cilju otkrivanja kako bi njene odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka. Republika Hrvatska je kao zemlja koja je prošla Domovinski rat posebno zainteresirana za dosljednu primjenu svih pravnih instrumenata koji doprinose razoružanju i nadzoru naoružanja. Stoga je Republika Hrvatska stranka svih relevantnih konvencija i protokola kojima se pojačava zaštita posebno civilnog stanovništva. Pristupanje konvenciji čini samo dio aktivnih mjera obrambene diplomacije, ali to ne umanjuje veliko značenje koje implementacija konvencije ima na putu pune integracije Republike Hrvatske u euroatlantske integracije. Predloženi amandman Odbora za zakonodavstvo popravlja prijedlog ovog zakona i predlagač ga prihvaća.
Hvala. Izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dalje, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o obilježavanju plastičnih eksploziva u cilju otkrivanja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 183. Rasprava je zaključena. Amandman koji je predložio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 101 glasom za i 4 suzdržana, bez glasova protiv donesen ovaj Konačni prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici, poštovani predstavnici udruga hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, želim vam dobar dan i evo nastojat ću u vremenu koje mi je dopušteno Poslovnikom, objasniti i namjere hrvatske Vlade pri donošenju ovoga zakona, odnosno Vlade kao predlagatelja i naravno najvažnije odrednice ovoga zakona koji je pred nama. Što želi Vlada Republike Hrvatske? Želi da u ovom svom prijedlogu, odnosno u prijedlogu koji je pred vama poštovane gospođe i gospodo zastupnici, prepoznate zakon koji predlažemo, za koji vjerujemo da je provediv, to je jedna od najvažnijih odluka ove Vlade i ministarstva kao predlagatelja, dakle da Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata i članova njihovih obitelji bude provediv, da bude naravno pravedan, realan, u skladu s mogućnostima Hrvatske države u ovome trenutku i naravno želimo da to bude zakon koji će čuvati, trajno čuvati dostojanstvo hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Želimo da nakon donošenja ovoga zakona za koji vjerujemo da postoje realne pretpostavke da bude donesen konsenzusom, branitelji prestanu biti tema o kojoj će se govoriti u dnevnopolitičke svrhe, da branitelji prestanu biti tema na koje će se pokušavati steći politički bodovi ili tema kojom će se kod političkih suparnika pokušati izbiti politički bodovi. Želimo naravno da prestanu rasprave, bilo kakve rasprave o tome da bi branitelji mogli biti povlastičari, bilo kakav slučaj o kojem će se govoriti. Želimo da se stvori atmosfera, klima u hrvatskome društvu u kojem će se prije svega razgovarati o zapošljavanju hrvatskih branitelja, o dostignućima u vezi sa zapošljavanjem, o rješavanju najvažnijih pitanja koja ih još uvijek muče, većinu od njih, to su stambena pitanja, ali prije svega i iznad svega posao. I naravno želimo konačno svi zajedno donijeti jedan zakon koji se neće ako se bude donio konsenzusom mijenjati kod eventualne svake sljedeće promjene vlasti, odnosno nakon izbora i želimo zakon o kojem se neće prigodno raspravljati uoči parlamentarnih izbora svake četiri godine. Ovaj prijedlog koji je pred vama je izišao iz Ministarstva hrvatskih branitelja, o njemu se puno raspravljalo u radnoj skupini koja je osnovne konture i odrednice zakona napravila. U toj radnoj skupini među ostalima uz predstavnike Ministarstva obrane, uz predstavnike Ministarstva unutarnjih poslova, vrsne pravne stručnjake koji se godinama bave pitanjima i problemima prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji su bili i predstavnici udruga hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji po principu dogovora da to budu dakle predstavnici, ne predstavnici svake udruge nego predstavnici o kojima su se dogovorili predstavnici, odnosno udruge hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Željeli smo kod donošenja ovoga zakona, odnosno kod izrade nacrta prijedloga zakona branitelje imati kao partnere koji razumiju poteškoće u kojima se Hrvatska nalazi, ali isto tako partnere koji žele isto, dakle donijeti jedan realan kvalitetan zakon koji će se od 1.1.2005. godine moći provoditi od prvog do posljednjeg članka. Želimo, naravno vjerujem svi zajedno u ovoj sabornici, vi poštovane zastupnice i poštovani zastupnici i vratiti ponos hrvatskim braniteljima. Želimo da nakon donošenja ovoga zakona bude uistinu stvorena klima u kojoj će hrvatski branitelji moći ponosno uzdignute glave uvijek u svakoj prigodi istaknuti da su bili dio pobjedničke Hrvatske vojske koja je branila i obranila Hrvatsku, koja je oslobodila Hrvatsku i kojoj smo napokon, odnosno svima njima najzahvalniji, odnosno zahvalni jer su najvažniji u tom procesu i bez njih ne bi bilo slobodne, demokratske i neovisne Hrvatske. Želimo naravno i ovom prigodom u raspravi o ovome zakonu podsjetiti i na Deklaraciju o Domovinskom ratu, o nužnosti poštivanja Deklaracije o Domovinskom ratu, o tome da je svaki dužnosnik, ali i svaki građanin Republike Hrvatske dužan poštovati odredbe Deklaracije o Domovinskom ratu koja kaže da je Domovinski rat bio pravedan, osloboditeljski i obrambeni i u kojoj se jasno navode i agresori na Republiku Hrvatsku. Dakle, snage Srbije, Crne Gore i Jugoslavenske narodne armije. Deklaraciju naravno ne smijemo zaboraviti. Napokon, želimo i ovim Zakonom podsjetiti na prevažnu činjenicu u ovom trenutku kad očekujemo početak pregovora za ulazak u Europsku uniju. Da, da nije bilo hrvatskih branitelja, njihove hrabrosti i njihove odlučnosti ne bi bilo ni statusa kandidata za ulazak u Europsku uniju, ne bi bilo Hrvatske na pragu pregovora. A sad najvažnije o odredbama ovoga Zakona, odnosno o najvažnijim odrednicama ili ako hoćete i o najvažnijim razlikama između Zakona koji je još uvijek na snazi iz 2001. godine i Zakona koji predlažemo i za koji vjerujemo da će stupiti na snagu 1. siječnja 2005. godine. Kao vrijeme sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske priznaje se vrijeme od 5. kolovoza 1990. godine do 30. lipnja 1996. godine. Ovaj, ovo vrijeme sudjelovanja u obrani suvereniteta jest jedna od glavnih točaka oko koje smo razgovarali i oko koje smo se dogovorili sa hrvatskim braniteljima. Umjesto pojma "poginulog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata" uvodi se pojam "smrtno stradaloga hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata". Krug smrtno stradalih osoba širi se i na pripadnike vatrogasnih postrojbi te na druge osobe koji su po nalogu tijela državne vlasti stradale u obrani suvereniteta Republike Hrvatske i ova odredba omogućuje priznavanje prava i pripadnicima civilne zaštite koji su stradali u obrani suvereniteta Republike Hrvatske, te osobama koje su obavljale obavještajnu djelatnost u funkciji obrane suvereniteta Hrvatske po nalogu tijela državne vlasti, pa su zbog toga izdržavali kazne zatvora izvan Republike Hrvatske. Od sudjelovanja u pokriću dijela troškova zdravstvene zaštite, dakle, participacije, oslobađaju se članovi obitelji smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, članovi obitelji zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i hrvatski branitelji sa utvrđenim oštećenjem organizma najmanje 30%. Znači, od 30% na više. Svi umrli branitelji iz Domovinskog rata imaju pravo ukopa uz odavanje vojnih počasti. Zatočenicima u neprijateljskog logoru, odnosno u neprijateljskim logorima vratilo se, odnosno vratilo bi se, ako vi to tako odlučite, pravo koje je bilo propisano Zakonom iz 1996. godine, da imaju status hrvatskog ratnog vojnog invalida 10. skupine sa 20% trajnog oštećenja organizma najmanje. O hrvatskim braniteljima koji su proveli najstrašnije dane i izdržali najteže muke u srbijanskim logorima mogla bi se ispričati posebna priča. To su bili logori kao što je bilo od Stajićevog do Morinja i vjerujem da ste, gospođe i gospodo zastupnici upoznati sa užasima koji su hrvatski branitelji proživjeli i vjerujem da ćete poduprijeti upravo ovu odredbu. Dodatak na mirovinu postaje sastavni dio mirovine. Mirovina se određuje prema propisanoj tablici osnovica koja je sastavni dio Zakona i koja se usklađuje dva puta godišnje s porastom prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, a ne kao do sada, prema porastu plaća djelatnih vojnih osoba. Upravo ova odredba da dodatak na mirovinu postaje sastavni dio mirovine je dio isto tako jedan od prijedloga koji je došao iz udruga hrvatskih branitelja. Invalidska mirovina prema novome Zakonu ne bi se vezala za status hrvatskog ratnog vojnog invalida, kao prema članku 78. važećega Zakona. I sad nešto na što posebno želim upozoriti, jest jedna potpuno nova, jedan potpuno novi institut, jedna potpuno nova odredba koja je posebno pozdravljena i na nedavno održanoj konferenciji Svjetske veteranske federacije u Zagrebu. Radi se naime o činjenici da ovim Zakonom uvodimo novi pravni institut najniže mirovine, zaštićene mirovine, za sve mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, ostvarene prema općemu propisu kao i prema novome Zakonu i to 45% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u godini koja predvodi u ostvarivanju toga prava. Radi se, naime, o činjenici da za hrvatske branitelje koji, dakle, navrše 65 godina, za žene braniteljice 60 godina, a ne ostvaruju sve uvjete prema općim, odnosno posebnim propisima. Određujemo prema ovome Zakonu tu najnižu mirovinu, zaštićenu mirovinu i to je jedna od onih odredbi zbog kojih, evo, se usuđujem tvrditi da se ovaj Prijedlog zakona u jednom većem dijelu okreće uistinu hrvatskim braniteljima. Dakle, onima koji su se nakon rata vratili, nisu našli posla, imaju i danas goleme poteškoće oko zapošljavanja i zapravo oko gole egzistencije. Isto tako mirovina hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata ostvarena prema općemu propisu, znači, prema Zakonu o mirovinskom osiguranju uvećava se za 10 do 30% ovisno o vremenu sudjelovanja u Domovinskome ratu. Također želim upozoriti na činjenicu da se, što se tiče stambenog zbrinjavanja, podsjećam da je stambeno zbrinjavanje jedan od najvećih problema i danas. Daje jedinicama lokalne samouprave mogućnost provođenja izgradnje objekata za potrebe osoba koje imaju pravo na stambeno zbrinjavanje dodjelom kredita i mimo utvrđene liste, ako imaju prebivalište na području te jedinice lokalne samouprave. Broj hrvatskih branitelja, odnosno članova obitelji koji još uvijek čekaju na stambeno zbrinjavanje je sada nešto manji od 13 tisuća. Dakle, još uvijek jedna golema brojka, zabrinjavajuća, ali vjerujem da i na ovaj način uključivanjem jedinica lokalne samouprave možemo pospješiti da se taj proces zbrinjavanja što je moguće više ubrza. Zatim, carinske i porezne olakšice za uvoz osobnog automobila priznale bi se za razliku od važećeg Zakona hrvatskim ratnim vojnim invalidima 2. do 4. skupine čije je utvrđeno oštećenje organizma ima za posljedicu oštećenje funkcije ekstremiteta ili oštećenje vida. Naime, važećim Zakonom predviđene su takve olakšice za navedene skupine hrvatskih ratnih vojnih invalida sa oštećenjem funkcije samo donjih ekstremiteta. Odnosno, kralježnice što utječe na funkciju donjih ekstremiteta, dakle, mi sada to pravo širimo i na oštećenje gornjeg ekstremiteta, odnosno na hrvatske branitelje koji imaju problema s vidom ili su nažalost slijepi. Osnovica za utvrđivanje prava na obiteljsku invalidninu članovima obitelji smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je poginuo ili ubijen povećava se s važećih 40 na 50%. Invalidnina, znači obiteljska invalidnina i za umrlog hrvatskog ratnog vojnog invalide 1. do 4. skupine, koji je smrti koristio njegu i pomoć druge osobe povećava se sa dosadašnjih 15 na 25% osnovice. Također želim posebno upozoriti na jedan dio izmjena u ovom zakonu koji se odnosi na djecu poginulih Hrvatskih branitelja. Naše je stajalište, stajalište ove Vlade od početka ali i stajalište koje i vjerujem prepoznatljivo dugi niz godina da na mjesto poginulog hrvatskog branitelja, na mjesto oca obitelji, oca djece od koje su mnoga bila tako mala kada su im očevi poginuli da ih se ni ne sjećaju, ima na žalost puno primjera da su djeca rođena tek nakon smrti oca dakle puno je djece koja se svojih hrabrih očeva koji su branili Hrvatsku ne mogu ni sjetiti sjećanja su samo na fotografijama, da na to mjesto mora stati Hrvatska država, moramo stati svi mi. I zato predlažemo da djeca, posvojenici i pastorčad imaju obiteljsku invalidninu za vrijeme služenja vojnoga roka, nakon prestanka redovnog školovanja odnosno ako je služenje započelo najkasnije 12 mjeseci nakon prestanka redovitog školovanja. Isto tako djeca, posvojenici i pastorčad imali bi pravo 12 mjeseci nakon prestanka školovanja ili prekida redovitog školovanja pravo na obiteljsku mirovina. Ova odredba je zapravo usklađivanje sa Obiteljskim zakonom koji kaže da su roditelji dužni nakon završetka školovanja djeteta još se godinu dana, ako se ne može zaposliti, brinuti o njemu, odnosno njegovoj egzistenciji. Vraćam se na početak, na ono što sam uvodno rekla, to je jedan od mehanizama koji mi želimo ovaj Zakon uskladiti i sa drugim zakonima da bi on bio do kraja provediv. Isto tako pravo na doplatak za djecu uvodi se za djecu smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, djecu zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja u najvišem predviđenom iznosu, dakle za tu djecu ne bi vrijedio konsenzus kada se govori o doplatku, odnosno cenzus oprostite, cenzus kada se radi o doplatku. Isto tako jedna odredba na koju smo se odlučili slijedeći poteškoće s kojima su se susretale obitelji zatočenih i nestalih Hrvatskih branitelja, vrlo često u praksi, dakle nakon što bi njihov član obitelji sin, suprug, otac bio ekshumiran, identificiran prolazilo jedno vrlo dugo i nepodnošljivo dugo razdoblje "prevođenja" te obitelji, odnosno statusa te obitelji iz obitelji zatočenih i nestalog hrvatskog branitelja u obitelj poginulog znači identificiranog hrvatskog branitelja. MI to sada premošćujemo sljedećom odredbom da članovi obitelji, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja bi primali nakon prestanka novčane naknade u iznosu obiteljske invalidnine, obiteljsku invalidninu u kontinuitetu koja bi im se priznavala po službenoj dužnosti a ne kao do sada na njihov zahtjev što znači automatski. Jer smo imali apsurdne situacije da primjerice jedna majka Kata Šoljić koja je izgubila 4 sina, nakon identifikacije sina je zapravo morala podnijeti takav zahtjev i čekati onda da administracija odnosno birokracija reagira. Uz ovu odredbu dame i gospodo zastupnici željela bih vam reći samo nekoliko podataka o traženju zatočenih i nestalih Hrvatskih branitelja ali naravno i civila, danas na popisu još uvijek imamo 1184 osobe, 83% od toga broja su ljudi koje tražimo još iz 91. još uvijek među njima tražimo 13 djece, 20% žena, 29% starijih od 60 godina, i među njima na žalost još uvijek tražimo 20% ranjenika. Do sada u Hrvatskoj pronađeno 140 masovnih grobnica, na početku tog procesu 91. imali smo na popisu 18 tisuća zatočenih i nestalih a do 95. razmijenjeno 7 tisuća i 600. U odredbama o postupku za priznavanje prava, uvode se neke novine koje su se pokazale kao nužne u provođenju važećeg zakona, predlaže se da ne zastarijevaju prava po osnovi smrti, hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je učinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovane sudjelovanjem u obrani suvereniteta Republike Hrvatske. Do danas na žalost ta brojka Hrvatskih branitelja koji su učinili samoubojstvo je golema, zastrašujuća, 1366 hrvatskih branitelja je diglo ruku na sebe. Bitno je smanjen opseg dokumentacije za priznavanje prava kako bi se ubrzao postupak i kako bi Zakon postao provediv. I također nešto na što posebno upozoravam jest izmjena odnosa prema oboljelima od posttraumatskog stresnog poremećaja. Kada smo se odlučivali na odredbe koje vam predlažemo u ovome Zakon konzultirali smo isključivo struku, dakle i domaće Hrvatske i svjetske stručnjake koji se bave posttraumatskim stresnim poremećajem ali naravno prije svega njegovim posljedicama. Odlučili smo se i vjerujem da ćete tu odluku hrvatske Vlade i Ministarstva hrvatskih branitelja poštovati, odnosno poduprijeti bolje rečeno, u raspravi u Hrvatskom saboru dakle da kada se govori o posttraumatskom stresnom poremećaju i njegovim posljedicama politika nema što za reći, struka kazuje svoje, politika to što struka kaže mora poštovati. Pa smo se odlučili da pravovaljana medicinska dokumentacija za bolest i smrt uslijed bolesti te samoubojstvo uzrokovano psihičkom bolešću produžena sa 30 dana odnosno 2 godine za posttraumatski stresni poremećaj na 10 godina a i dužen uz vještačenje vrlo strogo u ovlaštenim zdravstvenim ustanovama. Jer tako kaže struka, ta odredba je posebno također bila pozdravljena na konferenciji svjetske veteranske federacije koju sam spomenula i koja je održana prije nekoliko dana u Zagrebu na kojoj su sudjelovali predstavnici veterana iz 21 zemlje sa 3 kontinenta. Na žalost posttraumatski stresni poremećaj u branitelja uzrokuje zapravo bolest od 18 do 40%, najvažniji čimbenik prema svim istraživanjima na pojačavanje toga poremećaja odnosno na pojačavanje tog osjećaja u hrvatskih branitelja jest odnos zajednice prema njima, sve one priče o lažnim invalidima, o lažnim hrvatskim braniteljima itd, upozoravam samoubojstva 3 do 5 puta veća stopa pogotovo u starijim skupinama hrvatskih ratnih vojnih invalida. Isto tako mi predlažemo da se u ovom Zakonu prizna pravo na medicinsku i fizikalnu rehabilitaciju svim Hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata, predlažemo produljiti rok za podnošenje zahtjeva za status hrvatskog ratnog vojnog invalida na temelju bolesti 12 mjeseci od stupanja na snagu Zakona i isto tako predlažemo da malo promijenimo činjenicu da hrvatski branitelji iz Domovinskog rata i članovi njihovih obitelji danomice iz cijele Hrvatske dolaze u Ministarstvo, nažalost ima primjera da ljudi dođu i u četiri sata ujutro jer su doputovali iz daleka, čekaju otvaranje vrata ministarstva, da bi riješili neko svoje pitanje ili da bi naprosto dobili neki odgovor na koji čekaju dugi niz godina. Mi predlažemo da se stvari promjene utoliko da mi krenemo u susret hrvatskim braniteljima i da ne čekamo da oni moraju doći na vrata Ministarstva. U tom smislu predlažemo stručnu i pravnu pomoć hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji. Omogućiti putem područnih jedinica osnovanih u svakoj županiji i gradu Zagrebu, tako da budući korisnici zakona i zakona, odnosno prava iz ovoga Zakona, brže i lakše dolaze do informacija i da im se lakše rješavaju problemi i pitanja koja ih muče. Daje se također mogućnost pokretanja upravnog spora i kod rješavanja kojim se predmet vraća na ponovni postupak prvostupanjskom tijelu. I isto tako važno, prijelaznim i završnim odredbama predviđa se prevođenje priznatih prava, samo onda ako je to za korisnika povoljnije. Još bih vam dame i gospodo, gospodine predsjedniče ako mi vrijeme dozvoljava rekla još nekoliko podataka. Još pet minuta, hvala vam lijepa. Nekoliko podataka koji će vam vjerujem pomoći kad se budete odlučivali o pojedinim odredbama ovoga zakona koji vam predlažemo. Recimo kad se govorio jednokratnoj novčanoj pomoći hrvatskim braniteljima. Moram vas izvijestiti da je enormno porastao broj zahtijeva za tom jednokratnom pomoći. Što samo po sebi govori puno. Dakle, govori da veliki broj hrvatskih branitelja živi iznimno teško. Taj broj je u odnosu ove godine u odnosu na prošlu godinu porastao za nevjerojatnih 1260%. Broj zahtijeva za jednokratnom pomoći, onda kad hrvatski branitelje na rubu egzistencije ne zna kako prevladati to stanje i kako zapravo preživjeti do sutra. Prema tome, 1260% je brojka koja je uistinu zabrinjavajuća. Dakle, u odnosu na prošlu godinu kad je u tu svrhu isplaćeno 335 tisuća 502 kune, mi smo do sada isplatili milijun 171 tisuću 616 kuna i 30 lipa. A pritisak je iz dana u dan sve veći. Ovaj podatak vas molim neka bude jedan od podataka kad budete razmišljali o odredbama kao što je uvođenje te zajamčene najniže mirovine koja će jednoga dana među ostalim hrvatskom branitelju omogućiti koliku toliku sigurnost. I još bih htjela reći dame i gospodo nešto o tome što smo do sada napravili u radu Ministarstva. Do sada hrvatska Vlada je tri puta raspravljala posebno o hrvatskim braniteljima kao o posebnoj temi. Kao što znate mi smo izmjenama postojećega Zakona dva puta u dva navrata ukinuli tzv. famozno prevođenje jedan postupak koji su hrvatski branitelji ocijenili ponižavajućim. Ja sam svojom odlukom ukinula onaj famozni MMPI2 test za hrvatske branitelje oboljele od posttraumatskog stresnog poremećaja. Mi smo također na Vladi odlučili reprogramirati kredite Hrvatske banke za obnovu i razvoj koji su mnoge hrvatske branitelje doveli u vrlo tešku situaciju, mnogi su ih ocijenili kao omčom oko vrata, mi smo ih reprogramirali za sljedećih pet godina. Smanjili smo cijenu stana za 30% na područjima od posebne državne skrbi i u gradovima, odnosno mjestima sa manje od 10 tisuća stanovnika konačno riješili i prije donošenja ovoga zakona status njegovatelja, odnosno njegovateljica za najteže stopostotne invalide iz Domovinskog rata i oko toga konačno više nema problema. Dame i gospodo, ja vas pozivam u ime hrvatske Vlade i u ime Ministarstva kojem sam na čelu u ime svojih suradnika da date potporu ovome zakonu. Mislim da imamo veliku šansu, s obzirom na raspravu i na potporu Zakonu na odborima donijeti Zakon uz opće suglasje, to bi značilo normalan život hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji, život bez potresa, bez trzavica. I naravno pozivam vas još na kraju kad budete raspravljali, odnosno kad budemo svi zajedno govorili u ovoj raspravi koja će očito biti dugotrajna razmišljajmo upravo o ovih 1366 hrvatskih branitelja koji su digli ruku na sebe, često ne zadovoljni s osjećajem poniženosti, uvrijeđenosti i napuštenosti. Razmišljajmo, dakle napokon o svima njima, o njihovoj želji i njihovoj težnji kad su goloruku često išli braniti Hrvatsku i napokon razmišljajmo o Hrvatskoj kakvu su hrvatski branitelji željeli. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem potpredsjednici i ministrici. Molim izvjestitelja Odbora za ratne veterane, predsjednika Odbora, poštovanog zastupnika Vladu Jukića.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 10. sjednici održanoj 2. studenog 2004. godine, razmotrio je Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog Zakona razmotrio u svojstvu matičnog tijela sukladno odredi članka 81. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sjednici Odbora nazočili su i predstavnici udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Na izradi ovog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji prema riječima predlagatelja, radna je skupina počela raditi početkom godine. U rad skupine bili su uključeni i predstavnici udruga proizašli ih Domovinskog rata. Osnovna intencija bila je predlaganje provedivog i realnog zakona koji neće biti skup želja, već stvarnih mogućnosti Hrvatske države. Za provedbu novog zakona iz državnog će proračuna Republike Hrvatske biti potrebno osigurati oko 3,65 milijardi kuna godišnje, odnosno 80 milijuna kuna više, nego za važeći zakon. Predloženim se zakonom u odnosu na važeći priznaju neka nova prava, uvođenje minimalne mirovine, starosna mirovina uvećana za dodatak ovisno o vremenu provedenom u Domovinskom ratu, a vraćaju se i neka prava propisana Zakonom iz 1996. godine. Detaljno su obrazložene između prijedloga Zakona i važećeg Zakona. U načelnoj je raspravi većina članova Odbora, te nazočnih predstavnika udruga pozdravila predložena rješenja uz konstataciju da je u proteklih nekoliko mjeseci dosta učinjeno na poboljšanju statusa hrvatskih branitelja kako kroz izmjene i dopune važećeg Zakona tako i kroz vraćanje digniteta hrvatskim braniteljima. Naglašena je potreba za donošenjem ovog Zakona konsenzusom svih političkih stranaka u Hrvatskom saboru. Iz rasprave o pojedinostima iz prijedloga zakona potrebno je izdvojiti sljedeće primjedbe, prijedloge i mišljenja. U definiciji hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata članak 2. stavak 1. uvedeni su pripadnici naoružanih odreda Narodne zaštite, te mogućnost da prava hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata ostvaruju i pripadnici vatrogasnih postrojbi i civilne zaštite uslijed rane i ozljede, što može dovesti do povećanja broja hrvatskih branitelja i konzumenata prava iz Zakona. Trebalo bi razmisliti o propisivanju prava navedenih kategorija osoba kroz posebni zakon na primjer Zakon o sudionicima rata. Pripadnicima Narodne zaštite prava treba vezati uz nastavak sudjelovanja u oružanim snagama Republike Hrvatske ili na prvoj crti bojišnice. Uz pripadnike oružanih snaga trebalo bi kod taksativnog nabrajanja navesti i pripadnike Zbora narodne garde. Status dragovoljaca Domovinskog rata članak 2. stavak 3. i status zatočenika članak 4. stavak 1. ne treba vezati uz vremenski rok sto odnosno tri dana jer je netko mogao nastradati odmah po uključivanju u Domovinski rat ili zadobiti trajne posljedice po zdravlje ako je u zatočeništvu proveo samo jedan dan. Primjerenije vrijeme za određivanje trajanja Domovinskog rata od propisanog je ono iz zakona iz 1996. godine tj. razdoblje od 30. svibnja 1990. godine do 30. lipnja 1996. godine iz razloga što je već prvim Zakonom o pravima hrvatskih branitelja iz 1993. godine propisano to razdoblje a ovakovim prijedlogom izvršilo bi se i usklađivanje sa važećim Zakonom o obrani koji propisuje takovo razdoblje Domovinskog rata. Razmotriti mogućnost proširenja zdravstvene zaštite hrvatskih branitelja i van okvira propisanih općim zakonom i propisima donijetim temeljem njega a znajući za zabrinjavajuće zdravstveno stanje hrvatskih branitelja. Oslobođenje plaćanja participacije propisano u članku 11. stavak 2. za sve hrvatske ratne vojne invalide iz Domovinskog rata od I. do IX. skupine odnosno od 100 do 30% u suprotnosti je sa važećom odredbom Zakona o zdravstvenom osiguranju kojom su svi hrvatski ratni vojni invalidi iz Domovinskog rata oslobođeni plaćanja participacije. Treba razmisliti i o oslobađanju plaćanja participacije svih hrvatskih branitelja zbog zabrinjavajuće slike njihovog zdravstvenog stanja, omogućiti pravo na obiteljsku mirovinu i udovicama umrlih hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata od I. Do IV. skupine koji je do smrti koristio doplatak za njegu i pomoć druge osobe a umro je od posljedica rane, ozljede ili bolesti zadobivene u obrani suvereniteta Republike Hrvatske ukoliko one to pravo ne mogu ostvariti prema općem propisu. Najniža mirovina propisana u članku 31. stavku 4. ne bi smjela biti manja od 60% prosječne plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatske. Izjednačiti pravni položaj i primanja članovima obitelji koji su obiteljsku mirovinu počeli koristiti od stupanja na snagu važećeg zakona jer oni imaju i do 50% nižu mirovinsku osnovicu u odnosu na one članove obitelji koji su to pravo ostvarili po ranijim zakonima. Ponovo se među invalidima i članovima obitelji pravi razlika u visini mirovina ali ovaj put ne zbog uzroka stradavanja, ranjavanja, ozljeda ili bolest nego s osnova pripadnosti postrojbama Hrvatske vojske, gardijske ili pričuvne postrojbe. U članku 33. stavku 3. nadnevak 31. prosinca 1995. promijeniti u 30. lipnja 1996. a radi usklađivanja s razdobljem trajanja Domovinskog rata propisanog u članku 2. stavku 2. prijedloga zakona. A isto tako i u članku 14. i članku 21. treba povećati raspone sudjelovanja u Domovinskom ratu sukladno novom vremenskom određenju trajanja Domovinskog rata koje je dulje od 60 mjeseci. Pravo na doplata za djecu propisati i za djecu umrloga hrvatskog branitelja. U članku 35. kojim se propisuje pravo na zapošljavanje zabraniti poništavanje natječaja gdje je na odabir kandidata hrvatski branitelj koji se natjecao uložio žalbu jer se istim izigrava sama zakonska odredba što je uočeno u praksi. U dijelu prijedloga zakona gdje se propisuje stambeno zbrinjavanje omogućiti hrvatskim branitelja da jednokratnom otplatom otkupe stan odnosno da postanu vlasnici stanova kako ne bi morali čekati 20 ili 30 godina otplate kredita. U članku 60. kojim se propisuju carinske i porezne olakšice razviditi mogućnost ponovne dodjele ili ponovnog uvoza automobila za one hrvatske ratne vojne invalide iz Domovinskog rata kojima automobil služi kao ortopedsko pomagalo a na istom je nastala totalna šteta uslijed prometne nezgode. Isto tako razviditi mogućnost propisivanja jednokratnog prava na uvoz automobila bez plaćanja carine i poreza za sve one hrvatske branitelje koji to pravo nisu konzumirali imajući u vidu činjenicu da se carina na uvoz automobila proizvedenih u zemljama Europske unije ne plaća. U članku 63. kojim se propisuje oslobađanje plaćanja sudskih, upravnih i javno-bilježničkih pristojbi trebalo bi zadržati rješenje iz važećeg zakona jer se u protivnom će prava biti umanjena na način da se korisnici prava oslobađaju plaćanja samo u postupku ostvarivanja prava iz predloženog zakona. U prijedlogu zakona nisu riješeni problemi pripadnika Hrvatskog vijeća obrane a znajući za problem parcijalnog rješenja nekima su prava prevedena a nekima nisu trebalo bi iznaći odgovarajuće rješenje za sve pripadnike Hrvatskog vijeća obrane ne čekajući donošenje bilateralnog sporazuma između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine na kojem se radi već duže godina. Razviditi mogućnost konzumiranja nekih prava s osnova beneficiranog staža, staž u dvostrukom ili jednostrukom trajanju i prije odlaska u mirovinu a isto tako omogućiti ljudima koji su se kao umirovljenici dragovoljno uključili u Domovinski rat ostvarivanje nekih prava iz zakona, na primjer mogućnost odabira vojne ili civilne mirovine. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno sa osam glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: - Prihvaća se Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji; - Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit predlagatelju radi ugradnje u konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Molim izvjestiteljicu Odbora za obitelj, mladež i šport potpredsjednicu gospođu Mariju Bajt da obrazloži stajalište odbora.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade, gospođe i gospodo! Odbor za obitelj, mladež i šport Hrvatskoga sabora na 14. sjednici održanoj 3. studenog 2004. godine razmotrio je Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji s tekstom prijedloga zakona u prvom čitanju P.Z. 180. Odbor je zakon razmotrio kao zainteresirano radno tijelo prema članku 77. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Predstavnik predlagatelja u svom izlaganju istaknuo je da se predloženim zakonom vraćaju neka prava koja su bila ukinuta zakonom iz 2001. godine te se priznaju i neka nova prava za branitelje iz Domovinskog rata. Predviđenim zakonom izbjegava se prikupljanje niza nedostupnih dokumenata za ostvarivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida, branitelja iz Domovinskog rata a sve u cilju skraćivanja postupaka priznanja statusnih prava kao i dodatno traumatiziranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova obitelji poginulog hrvatskog branitelja. Poseban naglasak stavljen je i na najvažnije razlike između predloženog zakona i zakona iz 2001. godine kao što su definiranje tko se smatra hrvatskim braniteljem, vrijeme sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske umjesto pojma poginulog hrvatskog branitelja uvodi se pojam smrtno stradalog hrvatskog branitelja, priznanje statusa branitelja pripadnicima Civilne zaštite, Narodne zaštite, pokriće djela troškova zdravstvene zaštite, novi pravni institut najniže mirovine, produžuje se rok za podnošenje zahtjeva za priznanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida na osnovu bolesti 12 mjeseci od stupanja na snagu zakona i niza drugih novih prava. Nakon izlaganja predstavnika predlagatelja u raspravu su se uključila većina članova odbora istaknuvši da se predloženim zakonom ispravljaju nepravde te kvalitetnije i sveobuhvatnije regulira status hrvatskog branitelja i priznavanja pojedinih statusnih prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova obitelji poginulih hrvatskih branitelja. Posebno je istaknuta činjenica da su u pripremi predloženog zakona sudjelovale sve udruge hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i da su zadovoljne s time te da bi bilo dobro predloženi zakon donijeti konsenzusom. Kao posebno pitanje postavljeno je koliki bi mogao biti broj hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te nakon obrazloženja predstavnika predlagatelja istaknuto je da bi nadležno ministarstvo kod utvrđivanja broja hrvatskih branitelja trebalo obratiti posebnu pozornost. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru usvajanje sljedećeg zaključka. Prihvaća se Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesenih u raspravi dostaviti će se predlagatelju kako bi ih mogao uzeti u obzir prilikom izrade Konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Molim predsjednika Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, gospodina Marka Turića da podnese izvješće. Otvaram raspravu u ime Klubova. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Darko Milinović u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana potpredsjednice hrvatske Vlade, poštovani državni tajniče, pomoćniče ministra, naročito vrlo poštovani gospodine Beštek, savjetniče u ministarstvu, dame i gospodo a i posebna mi je čast pozdraviti predstavnike udruga proisteklih iz Domovinskog rata, ljude koji su u onom najkritičnijem momentu stvaranja Hrvatske države bili spremni položiti i ono najsvetije na oltar Hrvatske domovine, svoj život. Pa već kada to spominjem, onda moram reći da i ovdje u ovoj sabornici sjede ljudi koji su bili spremni isto to učiniti na prvoj crti bojišnice i s moje lijeve i s moje desne strane naravno i ljudi koji sjede u sredini ove sabronice. A isto tako sjede ovdje ljudi koji su sa svojim mudrim političkim odlukama tada bili ili vrlo bitno utjecali na proces stvaranja Hrvatske države. Pred nama je novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova nijhovih obitelji. I mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da bi bilo dobro da se taj Zakon kao što je i napomenula potpredsjednica Vlade da se taj Zakon donese konsenzusom ovdje u Hrvatskom saboru. Zašto konsenzusom? Zato jer jedan dobar zakon mora imati i temelj, odnosno uvjet provedivosti a čini mi se da bi to na početku bilo dobro da to bude opći konsenzus prilikom donošenja ovog Zakona. Zašto mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice smo mišljenja da je potrebno mijenjati važeći Zakon o pravima hrvatskih branitelja? Nije to samo zbog onih 155 amandmana koje je Hrvatska demokratska zajednica uložila na postojeći Zakon, prihvaćen je čini mi se samo jedan, već, a nadam se da moja rasprava neće izazvati previše polemike i da neće biti ona predmet nekakvih podjela prilikom današnje rasprave u Hrvatskom saboru. Ali moram reći da je i razlog zašto mijenjamo ovaj Zakon, dozvolite mi da tako rečem, nespretan stav bivše koalicijske vlasti prema hrvatskim braniteljima, stradalnicima Domovinskog rata. Zašto to govorim? Mi smo u vrijeme predizborne kampanje na parlamentarnim izborima napravili jednu analizu gdje smo došli do zaključka da su 2000. godine neke riječi kao što su “zločin, palež, kriminal, borci za privilegije” bili previše spominjani uz ime “hrvatskog branitelja” i uz ime “Domovinskog rata”. Ja nisam jedan ili nisam od onih koji su bivšu vlast prozivali protuhrvatskom. Ja nisam tog mišljenja i mislim da bilo koja vlast i Ivice Račana i Ive Sanadera je hrvatska vlast, a bivša koalcijska vlast je vidjela razvoj Hrvatske u jednom smijeru ali on nije bio protuhrvatski, ja sam uvjeren u to, a vlast Ive Sanadera vidjela je razvoj i vidi razvoj Hrvatske u drugom smjeru i isto tako je izrazito hrvatska vlast. Dakle, dozvolite mi da spomenem i što mene osobno možda najviše boli isto taj nespretan odnos hrvatske vlasti prema onim spektakularnim događanjima u Gospiću kada je bilo i previše sile i previše teatralnosti a bilo je premalo osjetljivosti. Pa i ja sam tada i često se to puta spominje vizivao vlastima odgovarajući na tu teatralnost ali pred okružnim zatvorom, Županijskim zatvorom u Gospiću rekao sam svojim prijateljima koji su tada privedeni a koji su svi kasnije pravomoćno oslobođeni ili nije pokrenut, taj dan tko je priveden, ili nije pokrenut postupak i rekao sam im ispred suda, ako ste krivi odgovarati ćete i to je ono kako se hrvatski branitelj mora ponašati. Isto tako primjer je, možda opet naglašavam da me krivo ne shvatite, nespretnog odnosa bivše koalicijske vlasti prema braniteljima i prevođenje i potpisivanje lojalnosti pojedinih udruga proisteklih iz Domovinskog rata jer tim potpisom je bilo zagarantirano da će sudjelovati u državnom proračunu. I to po meni, i to po nama u Klubu Hrvatske demokratske zajednice nije bilo dobro. No, međutim, kako bih stavio i uteg s druge strane ja ću spomenuti i prošlu HDZ-ovu vlast koja je možda pripremajući Zakon o hrvatskim braniteljima emotivnije jer su bila takva vremena pristupala tom Zakonu pa možda je u tom Zakonu bilo dio, dozvolite mi da se tako izrazim i privilegija za hrvatske branitelje. Ali bila su to takva vremena i vjerojatno je tadašnja HDZ-ova vlast imala nekakav emotivniji pristup prilikom izrade tih zakona ali kasnije se pokazalo da je lako napraviti takav Zakon ali ga je teško u praksi provesti. I sada na kraju da rečem nešto i o sadašnjem Zakonu o pravima hrvatskih branitelja i ono što je po nama u Klubu Hrvatske demokratske zajednice možda najbitnije je to upravo da je on provediv. I moja stranka i Vlada na čijem je čelu Ivo Sanader je prozivana i u ovom Saboru gdje je, gdje je taj Zakon o pravima hrvatskih branitelja s kojima ste mahali na predizbornim skupovima u vrijeme parlamentarnih izbora odnosno u vrijeme predizborne kampanje. No, međutim, mi smo nešto učili i od grešaka bivše vlasti, mi smo imali pripremljen taj Zakon ali nismo taj Zakon do utančine razradili sa udrugama proisteklih iz Domovinskog rata. I možda oni prvi sastanci koje je potpredsjednica Vlade imala sa udrugama proisteklih iz Domovinskog rata su govorili da se nećemo naći. Međutim, vrlo brzo ponovno i proradi svijest hrvatskog branitelja i uvidjeli smo zajedno s njima što je to moguće u predloženom Zakonu i što je to moguće ugraditi da bi on, kao što sam rekao ovdje na početku bio, bio provediv. I nakon nekoliko desetaka sastanaka mislim da smo naišli na veliki ili dosta veliki postotak konsenzusa sa udrugama proisteklih iz Domovinskog rata no međutim način tih sastanaka je bio bez fige u džepu. Ja moram reći ovdje u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice da dio zahtjeva nekih manjih, manjeg dijela udruga proisteklih iz Domovinskog rata i nije prihvaćen. I ja sam nazočio na sastanku kada su neki predstavnici udruga proisteklih iz Domovinskog rata tražili da najniža mirovina bude 60% prosječne neto plaće. Bez fige u džepu je odgovoreno da ako to ugradimo da bi takav zakon bio samo lijepo slovo na papiru i da financijske mogućnosti, današnje financijske mogućnosti Hrvatske države nisu takve da bi mogli ispuniti taj zahtjev i onaj drugi da bi se svim braniteljima omogućio uvoz automobila uz određene carinske povlastice i to bi previše opterećivalo državni proračun i dakle bez fige u džepu je jasno rečeno da takve stvari se ne mogu ugraditi u važeći odnosno u predloženi Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Isto tako mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da nije ovaj Zakon bogom dan i da možda za godinu, dvije se on ne može malo promijeniti. Onoga trenutka kada financije u Hrvatskoj državi to naravno i dozvole. I kada sam govorio da je jedan od osnovnih preduvjeta da bi ovaj Zakon bio provediv, a da ne nabrajam taksativno potpredsjednica je Vlade rekla što ovaj Zakon donosi od nove definicije hrvatskih branitelja, trajanja Domovinskog rata, oslobađanje participacije i tako dalje i tako dalje, mislim da bi doista bilo dobro da se usuglasimo oko ovog dobrog zakona i čini mi se kroz odbore i rasprave koje su provedene u odborima da uz malo dobre volje će se ovaj zakon i donesti konsenzusom, a konsenzusom iz tog razloga što bi nas on obvezao odnosno bilo koju buduću vladu, bilo to vlada ljevice ili lijevog centra, bilo to vlada desne, desnice ili desnog centra, ovaj zakon ako bi se donio konsenzusom bio bi zapravo garant da sve ijedna buduća vlada ima itekako obvezu provođenja ovoga zakona. Ja kažem nisam htio u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice nabrajati sve ove prijedloge, nove prijedloge ili razlike u novim prijedlozima u odnosu na stare prijedloge. Iz svega ovoga izrečenog Klub Hrvatske demokratske zajednice dakako da će podržati ovaj novi Zakon o pravima hrvatske, o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji i još jednom pozvati na konsenzus prilikom donošenja ovoga Zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivica Pančić.
Gospodine predsjedniče, iako toplo pozdravljam većinu onoga što je kolega Milinović rekao ipak bih ga ispravio u jednome segmentu i volio bih da se to više zbog nove politike i HDZ-a više ne spominje. A to je optužba bivše vlasti radi nespretnog stava prema hrvatskim braniteljima u svjetlu svih onih optužnica i događanja 2000., 2001. godine. To se tada nazivala kriminalizacija Domovinskog rata. Ta suradnja sa Međunarodnim sudom u Haagu. Vidimo unazad ovih nekoliko mjeseci 8 hrvatskih generala je završilo u Haagu. I drago mi je što se više ne govori o kriminalizaciji Domovinskog rata, a možemo ovo prihvatiti da to može biti i nespretnost ove vlasti ili neke, ove stranke ili neke druge buduće. Hvala.
Ispravak netočnoga navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Ispravljam netočni navod gospodina Milinovića koji je rekao da je u Zakonu iz 1996. godine bilo privilegija. Naime taj Zakon je donesen jednoglasno u Hrvatskom saboru 13. prosinca 1996. godine. Ja kao predsjednik radne skupine koja je radila taj Zakon odgovorno tvrdim da nije bilo nikakvih privilegija jer nije, znamo što je privilegija. Privilegija je nešto što je ostvareno protuzakonito. A nije privilegija ako se država skrbi o djeci poginulih branitelja. Nije privilegija ako 100%-tni invalid ima pravo na mirovinu. Prema tome pazite što govorite. Hvala.
Klub HSP-a. Poštovani zastupnik Anto Đapić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade, cijenjeni suradnici potpredsjednice, kolegice i kolege. Mi smo nedavno imali u Hrvatskom saboru raspravu o prijedlogu zakona istog naziva koji je bio prijedlog Kluba Hrvatske stranke prava koji je na neki način najavio ovu raspravu koja će očito ovaj put imati prema onome što imamo informacije preko 50-tak prijavljenih za raspravu čime će se ta rasprava nastaviti, a rješenja ćemo nadam se kroz raspravu tražiti što je moguće bolje. Nikad nije lako govoriti o pravima hrvatskih branitelja, a istovremeno ne dati političke ocjene o toj materiji iako se ovdje u uvodnoj riječi potpredsjednice Vlade govorilo kako treba učiniti sve kako položaj hrvatskih branitelja ne bi bio meta politizacije, a to je ono što je u ovom momentu, rekao bih, posebno nakon izlaganja i kolege Milinovića teško izbjeći i ne dati neke političke ocjene o ovoj materiji. Jer često se u politici može ona narodna koristiti: «kad se tjera zec da se zna istjerati lisica» odnosno da često stvari imaju, u pravilu imaju svoje i lice i naličje. Ovdje je bilo dosta govora u uvodnim izlaganjima o vraćanju dostojanstva hrvatskim braniteljima, o vraćanju prava hrvatskih branitelja, a što je rekao malo prije moj predgovornik da je i u doba predizborne kampanje se vršila jedna prava analiza toga u vladajućoj danas stranci što bi trebalo učiniti kako bi se promijenio odnos i stav prema hrvatskim braniteljima. I ja želim naglasiti u ime Kluba Hrvatske stranke prava, kad govorimo o statusima branitelja da mi prošloj Vladi uz puno uvažavanje težine problema kada god govorimo o ovom problemu, više zamjeramo odnos prema njima, rekao bih zbog možda nespretnosti oko revizije, oko birokratskog maltretiranja nego smanjivanja materijalnih prava. Dakle to smo zamjerali prošloj vladi i to danas i ponavljamo. Ti branitelji stvorili su Hrvatsku državu, a oni su nerijetko marginalizirani, ponižavani, bili su daleko od 90-tih godina privatizacije jer su bili na crtama bojišnice i uglavnom su danas hrvatski branitelji osiromašeni. On od branitelja danas kakav je, dakle on je danas deklaratorno nešto bolji, ali kada smo već otvorili djelomično priču o dostojanstvu branitelja u Domovinskom ratu onda moram kazati apropos onoga što je rekao i kolega Pančić da za nas u Hrvatskoj stranci prava po našoj procjeni nije prestala kriminalizacija Domovinskog rata. Bilo u dijelu medija a bilo i zbog jedne prakse koja se i dalje nastavlja, a kada smo govorili ono prije nekoliko godina o odnosima sa Haaškim sudom kako možemo govoriti o pravima hrvatskih branitelja i dostojanstvu jednoga generala Gotovine, za kojim je i dalje na snazi novčćana nagrada za njegov ulov. Kako možemo govoriti o pravima hrvatskih brantelja kada se priprema i zakon kojim će se onemogućiti raspolaganje njegove obitelji njegovom imovinom. Prema tome i dio generala je i danas u Haagu oni su isto svi hrvatski branitelji. Prema tome, tu govorimo o njihovom dostojanstvu, dakle ne o materijalnim pravima nego o jednoj činjenici koja se danas u Hrvatskom saboru niti može niti snije zaobići. Pobjednici u pravednom ratu nerijetko su u lošijem položaju od onih koje su kao agresorae pobijedili. Ma koliko mi o tome šutjeli i ma koliko mi pravdali ovim ili onim ili nekm višim interesima. Prema tome da izađem iz teme dostojanstva a da se vratimo na prijedlog zakona u odnosima kako su riješeni statusi i prava branitelja ili boraca. Neću ići daleko, po čitavoij Europi nego samo na prostorima bivše Jugoslavije. Dakle uglavnom prema onim državama odakle su i dolazile osvajačje horde na Hrvatsku, i koje su upravo hrvatski branitelji pobjedili. Primjeri u SRbiji i Crnoj Gori velika su prava njihovim sudionicima otađbinskog rata kako su ga oni nazivali. Dakle ta su prava na razini prava pripadnika NOBa. Druga je stvar koliko su oni imali koliko oni imaju mogućnosti financijskih, lošiji je životni standard ali su prava na kažem na razini onih koje su imali pripadnici NOBa. A mi koji eto imamo već i ponešto i godina dobro znamo kakva su ta prava bila. U Federaciji Bosne i Hercgovine velika su prava pripadnika Armije Bosne i Hercegovine. Ta su primanja manja u aposlutnimk iznosima od naših branitelja. Ali u odnosu na prosječne plaće i standard ona su daleko veća. Najveća prava imaju pripadnici vojske Republike SRpske. TA su prava njihovih boraca su daleko najveća. A veći dio prava koja u Hrvatskoj imaju naši branitelji to su uglavnom pripadnici Hrvatskih ratnih vojnih invalida, ap rava koja imaju pripadnici srpske vojske Republike Srpske u odnosu kažem na standarde koje oni imaju, naši branitelji mogu samo sanjati. Kod njih prava braniteljska imaju ratnička imaju svi sudionici. Slovenija je imala maleni rat ali imaju iznimno velika prava. U Hrvatskoj se stvarala godinama zabluda što je također odnos prema hrvatskim braniteljima da branitelji imaju neka velika prava. Prava neka u Hrvatskoj imali su samo hrvatski ratni vojni invalidi, to su mirovine, invalidnine, stambeno zbrinjavanje. Ali hrvatskih ratnih vojnik invalida u Hrvatskoj 35 tisuća, dok je branitelja prema različitim popisima. Prema registru b ranitelja do sada koliko ih ima njih je oko 400 tisuća koji praktički imaju samo deklaratorno pravo dakle pravo prednosti pri zapošljavanju koja se u praksi ne provode. Imali su ukinuti povlasticu za uvoz automobila, imali su zdravstvenu zaštitu i oslobađanje od partipacije. Prema trenutnom zakonu nemaju. Danas ta su prava i ukinuta i unatoč obećanjima ona očito neće biti vraćena. Prijedlog zakona to ne predviđa, osim samo za neke kategorije ali ne za sve hrvatske branitelje. Dakle samo se odnosi na invalide Domovinskog rata. Zakon koji je pred nama je dugo najavljivan odgađaj ali eto konačno se i našo pred nama. On uvodi neka nova prava. Njih treba istaknuti. To je prava dragovoljica i braniteljima pravo na najnižu mirovinu ili dodatak na starosnu mirovinu. Ali kada? Ako imaju 65 godina, prosječno će većina to moći koristiti za 20tak godina. Povećava neka prava minimalno, invalidnine nekim kategorijama, dječji doplatak zatim proširuje krug korisnika, naoružanim odredima Narodne zaštite, Civilnoj zaštiti, produljenjem rokova za podnošenje zahtjeva, i sve to duduše i otvara mogućnost inflacije broja branitelja i time se ugrožavaju i prava sadašnjih koja također nisu na razini onih kakve sam spomenuo kakva imaju prava pripadnici populacije slične u zemljama susjednim Hrvatskoj. Vraćaju se područni uredi za branitelje što mi u HSP u ocjenjujemo pozitivnim pomakom. Međutim ukidanu se neka prava koja postoje u važećem zakonu koji je usvojen kod prošle parlamentarne većine. To je da članovi obitelji zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja gube pravo na stambeno zbrinjavanje na prednost smještaja u učeničkim domovina, na besplatne udžbenike, na prednost zapošljavanja. Isto tako se ovim Zakonom koji je pred nama predložen vrši određena podjela među invalidima, zato što Hrvatski ratni vojni invalidi 20% gube pravo na oslobađanje participacije, sada ga imaju po Zakonu o zdravstavenom osiguranju a ovim legs specijalist ga gube, što smatramo potpuno neprihvatljivo. Ukida se prednost braniteljima kupovime poljoprivednog zemljišta, a nezaposlenih branitelja tisuće i tisuće i mnogi su u postupku kupovine zemljišta. Istovremeno sprema se i prodaje stranicima prema sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. ONo što ocjenjujemo kao velikim doprinosom ovoga novoga zakona, to se uvodi pravo na vojne počasti i troškove pogreba za sve hrvatske branitelje jer do sada su to pravo imali samo hrvatski ratni vojni invalidi i to je dobra odluka. Dakle, zamjerke. Zakon nije transparetan, izračun je prekompliciran, sa dvojbama i nejasnim definicijama. Postoji opasnost dase opet proizvode u velikom broju upravni sporovi. Zakon ne vraća prava koja su postojala iz Zakona iz 96. godine. To su povlastice za uvoz automobila za one koji ih nisu iskoristdili i participacije nema za sve branitelje. Zakon i dalje kao i svi do sada dijeli branitelje na primjer Hrvatske ratne vojne invalide po načinu na koji su postali invalidi. U obrazloženju zakona nema stimulacija koje bi omogućile zastupnicima usporedbu. Vrlo je važno naglasiti da status Hrvatskog vijeća obrane je neriješen, a dio koristi prava ia danas ali dio i one. Zakon Federacije Bosne i Hercegovine daje Hrvatskom vijeću obrane pravo najkasnije do 31.12. sljedeće godine ili do sporazuma Republike Hrvatske Bosne i Hercegovine, ako bude sklopljen do tada onima koji nisu stigli a imali veze i riješen status u Republici Hrvatskoj. To je problem koji će prije ili poslije sustići aktualnu hrvatsku Vladu i trebalo bi upravo sa ovim zakonom taj problem riješiti, na način kako je to riješilo. Opet se moram pozivati što mi nije drago, ali se moram povesti na praksu Republike Srpske koja priznaje sudjelovanje na teritoriju bivše SFRJ a mi bi mogli takav model primjeniti u svoj zakon i time riješiti sve branitelje. Ukoliko to ne napravimo imati ćemo jedan veliki dio braniteljske populacije koja neće imati taj problem riješen, a to aje jedna velika napravda prema tisućama onih koji su borbom za hrvatske prostore u Bosni i Hercegovini na takav način sudjelovali u Domovinskom ratu i branili i Republiku Hrvatsku s time što treba podsjetiti ne moram nas podsjećati važno očito ponoviti tisuću puta to, da je ogroman pripadnika dragovoljaca Domovinskog rata upravo iz Bosne i Hercegovine početkom Domovinskog rata došao i branio Republiku Hrvatsku. Prema tome mi u Hrvatskoj stranici prava podržavamo prijedlog da se donese noviv zakon. Međutim s ovim sadržajem nismo zadovoljni a o sadržaju konačnog prijedloga zakona ovisit će nas stav. Jer ako govorimo samo o hrvatskim braniteljima dakle ne o invalidima nego onima koji nisu invalidi, mi imamo koja prava. Gospođo ministrice, imamo minimalnu mirovinu za Hrvatske branitelje ali onda kada budu imali 60, 65 godina, pa će je moći ostvariti. Imaju ratni staž to su imali imaju i sada, imaju troškove pokopa i vojne počasti dakle da im se onda oda dostojanstavo kada umru. Prema tome sa ovakvim prijedlogom zakona ne možeom biti zadovoljni. Mi ćemo u prvom čitanju podržati prijedlog zakona, ali ćemo konačnu odluku o Konačnom prijedlogu zakona donijeti vidjevši na koji će način Vlada uvažiti razmišljanja i primjedbe koji će se čuti i od nas, od našeg Kluba i svih ostalih zastupnika koji će imati što reći na ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HSLS-a DC-a, poštovana zastupnica, potpredsjednica Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo. Poštovane gospođe i gospodo, predstavnici udruga iz Domovinskog rata, gospođe i gospodo. Pred nama se nalazi zakon koji je dugo najavljivan, dugo iščekivan, okosnica svih predizbornih kampanja i političkih nadmudrivanja, a odnosi se na živote oko otprilike 400.000 hrvatskih građana, stoga nije nikakvo čudo da služi često puta i u ovakve loše svrhe, što je naravno loše i stvara lošu sliku i o nama i o onima na koje se zakon odnosi. Šteta je. Hvala lijepo. Šteta je što se Zakon nije našao pred nama prije ljetnog raspusta pa bismo sada već mogli možda imati i drugo čitanje. Međutim, bitno je naravno da pokušamo kod ovog zakona postići konsenzus, da to doista bude zakon koji se neće mijenjati kod svakih sljedećih izbora i neće sudbina tih 400.000 ljudi ovisiti o političkoj volji stranaka koje dođu na vlast i ono što je posebno bitno, da zakon bude provediv, a konsenzus bi doista mogao slijediti tek ako je zakon provediv. Mislim da se radi o kategorijama ljudi koji mogu primiti istinu i kad im se kaže da za nešto nema novca, a ono što će sasvim sigurno teško primiti, to je olaka obećanja koja se kasnije ne mgou ivzršiti, a imali smo do sada i nekoliko takvih zakona. Naime, sjećam se donošenja zakona iz 96. godine koji je donesen konsenzusom uz doista veliku potporu i javnosti, svih političkih stranaka, međutim, on nije bio provediv. Bila je potrebna gomila dokumentacije da se ostvare prava, pa jedan od apsurda koji, možda je dobro da javnost zna da su roditelji i članovi obitelji svake godine morali dizati potvrdu, potvrdu svake godine i dokazivati da im je poginuo u Domovinskom ratu otac ili sin. To su doista veliki apsurdi i uvredljiva činjenica. Dobro je da se konzultiraju udruge stradalnika Domovinskog rata, hrvatski branitelji. Postoje udruge koje se javljaju i kažu da nisu konzultirane ili se ne slažu. Mislim da postoji mogućnost da se do drugog čitanja i tu postigne dogovor, naravno uz puno strpljenja. Čitajući ovaj zakon, jasno je da tu nisu uključena neka od danih obećanja političkih stranaka. Naravno, zato što su prije svega nerealna zbog proračunske mogućnosti ili preciznije nemogućnosti države, zbog gospodarskog i stanja u gospodarstvu, a cilj je socijalna osjetljivost, potpuna skrb o stradalnicima Domovinskog rata i hrvatskim braniteljima, i zasigurno, i naša obveza koja iz tog proizlazi, a to je čini mi se da je to kolega Đapić spomenuo, ili prije kolega Milinović, mi doista moramo ponavljati javnosti istinu, a to je da branitelji nemaju nikakve posebne povlastice i nemaju nikakva visoka primanja. To je zapravo istina. Naime, gospođa Kosor je spomenula koliko ljudi traži dnevnu pomoć. Ja doista mogu reći da se takvi zahtjevi javljaju i u uredima gradonačelnika. Upravo zahtjev za jednokratnu pomoć, a lokalni gradski, općinski proračuni nemaju takva sredstva niti takve mogućnosti. Evo i sinoć u kasnim satima jedan se branitelj vezao pred zgradu gradske uprave u Bjelovru tražeći jednokratnu pomoć. Očigledno nešto sa zakonima nije u redu. Pokušat ću biti konkretna po člancima zakona, naravno s ciljem da zakon koji donesemo bude bolji. Članak 2. predviđa proširenje definicije pojma "hrvatskog branitelja", međutim, tu doista postoje dvije stvari o kojima treba ponovno razmisliti. Mi bismo poduprli prijedlog Odbora, dakle da se ne podrazumijeva datum od 5. kolovoza do 30. lipnja 96. godine, kao zadani termin, već 30. svibnja 90. godine, dakle da se vratimo na onaj stari zakon, a isto tako u stavku 3. istog članka gdje imamo pojam "hrvatskog dragovoljca", mislim da ga treba definirati, da je moguće ga definirati kvalitetnije i da nije u redu definiciju ograničiti na 100 dana, jer postoje slučajevi nažalost da su ljudi u periodu od manje 100 dana ili poginuli, ili postali ratni vojni invalidi. Što s njima? Postoji još jedan prijedlog koji nije HSLS-ov, nije moj, nego je inicijativa bjelovarske HVIDR-e za koju držim da će potpredsjednica Vlade razmotriti, a mislim da će biti prihvatljiv i saborskim zastupnicama i zastupnicima, a to je status dragovoljca ženama braniteljima. Žene nisu imale tu obvezu i mislim da je još manje logično njih uvrstiti među ovih 100 dana. Članak 11. odnosi se na pravo na pokriće troškova zdravstvene zaštite, odnosno participacije. Tu držim da će biti najviše primjedaba i da je to članak koji će trebati ponovno raznmotriti. Naime, tu je opet ograničenje od najmanje 30%. U prošlom mandatu mi smo se kao stranka zalagali posebno za branitelje oboljele od PTSP-a i 100%-tne invalide gdje smo i predlagali izmjene zakona i to je bio jedan od rijetkih zakona koji je prošao bez obzira što je došao iz opozicije. Naime, kad bismo ostavili oštećenje organizma od najmanje 30%, onda bismo upravo hrvatske branitelje oboljele od PTSP-a stavili u neravnopravan položaj. Dakle, držimo da je potrebno ovih 30% smanjiti na minimum 20%, ali bilo bi dobro da tu čujemo što kažu struka i da se izračuna što bi zapravo značilo potpuno oslobođenje od participacije. Naime, liječenje oboljelih od PTSP-a je dugotrajno. Tu činjenicu treba imati u vidu. Želim podsjetiti ponovno na brojku od više od 1.500 počinjenih samoubojstava rezultiranim posljedicama psihičkih bolesti uzrokovanih sudjelovanjem u Domovinskom ratu. Tu brojku doista treba spominjati i sada kad se radi o ovom zakonu, to je poražavajuća brojka koja pokazuje da nije postignut odgovarajući stupanj zbrinjavanja i brige o oboljelim osobama. Osim financijskih sredstava, milsim da treba uložiti i više napora, da je to moguće, treba razmišljati više i o dnevnim bolnicama kao jednom modelu pomoći braniteljima oboljelim od PTSP-a i tu moram reći da postoji administracija koja je spora, koja je teška. Navest ću primjer da mi sa pomoćnikom razgovaramo više, u Bjelovaru, više od godinu dana. To je doista nevjerojatno, a da ja još nisam uspjela doznati što to mi nismo zadovoljili da takvu bolnicu dobijemo, a želimo kao grad financirati taj projejkt. Također ideja veteranske bolnice bi trebala biti razmotrena kao mogućnost da se izbjegne dugotrajno čekanje na red onima koji imaju zdravstvene teškoće, a branitelji su. Prijedlog je da se razmisli i o izjednačavanju polaznih faktora za izračun invalidske mirovine. Novi pravni institut najniže mirovine sigurno će također tražiti da se ponovno razmotri prijedlog. Prosječna neto plaća u Republici Hrvatskoj puno je povoljnija od proračunske osnovice, jer nju utvrđuje Vlada Republike Hrvatske, ona je redovito znatno niža od redovite neto plaće isplaćene u Republici Hrvatskoj u prethodnoj godini. Prihvaćam i uvođenje prava na doplatak za djecu u najvišem predviđenom iznosu za djecu smrtno stradalih hrvatskih branitelja, djecu zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Međutim, trebalo bi preciznije definirati odredbu o pravu na prednost pri zapošljavanju djece smrtno stradalih branitelja ali i branitelja, jer mislim da smo svi na to upozorili vjerojatno će i ostali kolege i kolegice, da su to bili članci koji su se sustavno izbjegavali jer su bili doživljeni kao preporuka koja ne obvezuje. Mi smo u posljednjih nekoliko godina upozoravali upravo na tu činjenicu da se tog ne pridržava ni sama Vlada pa ni lokalna samouprava, kako onda očekivati da to radi netko drugi, a mislim da je bilo primjera i sa samim Saborom. Članak 46. govori o, onaj dio koji govori o stambenom kreditu za kupnju stana ili kuće koju branitelj sam kupuje. Naime, predugovor o kupoprodaji, a najviše 700 eur-a po kvadratnom metru prema površini stana iz članka 43. koji određuje prava. Mislim da bi ga trebalo uskladiti sa realnom postojećom situacijom jer u većim gradovima je ta cijena znatno viša i pitanje je koliko će se onda taj članak moći realizirati. Članak 59. koji govori o prilagodbi stana za kretanje u kolicima, mogućnost da se hrvatskim vojnim invalidima iz Domovinskog rata koji nisu sposobni kretati se bez invalidskih kolica i drugih ortopetskih pomagala, slijepim invalidima, izvrši prilagodba stana za kretanje u kolicima. Tu držimo obavezu odrediti rok. Bez roka to može opet ostati samo preporuka ili rješavanje od nekoliko godina. U članku se 66. kod izračuna osobnih invalidnina iznos od 115% prijedlog je udruga da se poveća na 160% pa ga treba razmotriti. Člancima od 147. do 162. propisuje se da će stupanjem na snagu ovog zakona se izvršiti i prevođenje prava priznatih po ranije važećim zakonima ako je to za korisnika povoljnije. Tu je rok precizan, od tri godine. On je bez pripadajuće kamate, držimo da je predugačak, međutim ako je realan neka ostane. Bolje je imati realan i duži rok, ali ako ga je moguće skratiti to bi naravno bilo dobro. Dakle, jedan od prijedloga na kojima ćemo inzistirati je oslobođenje od participacije, zatim poduprijeti ćemo stavove HVIDR-e i ostalih udruga. Moram reći da su nam se javile udruge roditelja koje su izrazile nezadovoljstvo ovim prijedlogom, teško je reći radi li se o pojedinačnoj reakciji, no bilo bi dobro da se prije drugog čitanja čuje i glas tih ljudi koji nisu brojna skupina, koji su nažalost na odlasku. Mi dakle predlažemo da donesemo provodiv zakon bez deklerativnih obećanja, jasan i uz konzultacije udruga. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Netočan je navod gospođe Adlešić da je zakon iz 96. godine bio neprovediv. Dapače, on je bio provediv na način da je i razina stambenog zbrinjavanja bila dosegla koncem 99. godine zakonske rokove, na način da se je revizija obavljala u roku mjesec dana, ne tri mjeseca i da se poštivalo prvenstvo pri zapošljavanju. I onda je HSLS ponudio program "otvorena vrata" kao koalicijski partner SDP-a i donesen je Zakon o braniteljima iz 2001. godine i zato je situacija takva.
Hvala. Klub. Ima li još preostatka vremena? Da, tri minute. Isto u ime Kluba HSLS-a DC-a, poštovani zastupnik Frano Piplović.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege, predstavnici braniteljskih udruga. Evo, u nepunih mjesec dana po drugi puta u Hrvatskom saboru raspravljamo o ovoj važnoj problematici, prvi put na prijedlog HSP-a, danas na prijedlog hrvatske Vlade. Ja se nadam da ćemo nakon ovih rasprava svi biti jedinstveni da se ovaj zakon treba donijeti u konsenzusu, odnosno i Demokratski centar se pridružuje ovom pozivu da se na takav način zakon donese. Koliko mi je poznato, pratio sam tisak, ovaj prijedlog zakona koji je pred nama je jedna vrst kompromisnog rješenja, znači predlagatelja i braniteljskih udruga. Znači da i mi na neki način imamo već jednu trasu kojom trebamo ići i da dođemo do jednog suglasja oko ovoga zakona. Ovaj zakon ne smije jasno biti zakon jedne političke opcije ili nekoliko političkih stranaka, znači ovo treba biti zakon koji je donio Hrvatski sabor. Pošto je ovdje riječ o pravima a ne o privilegijama i povlasticama vjerujem da ćemo raspravu ovdje voditi na način da čuvamo dostojanstvo hrvatskih branitelja a isto tako da ne okrenemo hrvatsku javnost protiv samih branitelja, jer dosadašnje česte izmjene Zakona o braniteljima i politiziranje kojeg smo bili do sada svjesni su nanijeli dosta štete hrvatskim braniteljima. Sve igre oko branitelja držale su hrvatske branitelje u jednom kontinuiranom ratnom stanju i ja živim u vjeri da će ovaj zakon biti jedan konkretni korak za početak konačnog izvođenja sveukupne braniteljske populacije iz tog ratnog stanja i njihovoga prevođenja u mirnodopsko, građansko stanje. Zbog onoga što se braniteljima događalo proteklih godina kod velikog broja branitelja i članova njihove obitelji stvoren je jedan sindrom nesigurnosti, tako da sam nedavno čuo u Slavonskom Brodu jednu izjavu tijekom rasprave na ovu istu temu od samih branitelja, da su bili sigurniji u vrijeme rata nego što su sada. Vjerujem da je to i reakcija na njihovu poziciju u kojoj se sada nalaze. Prema tome, u ime Demokratskoga centra isto predlažem da ovaj zakon donesemo konsenzusom, neka to bude naš zakon, zakon svih nas, a ne tamo nekih njih. I druga stvar, da definiramo prava u skladu s našim mogućnostima. Možemo donijeti idealna, propisati prava, ali ako su ona neostvariva to je onda uvod u kaos, u nered, a time se i negira braniteljska populacija. Pošto mi ističe vrijeme, ono što sam mislio reći, to ću reći u pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepo.
Hvala. Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica, potpredsjednica Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Članak 209. kolega se javio za ispravak zato da prikrije vlastite propuste u izradi zakona iz 96. kada je bio pomoćnik u tom ministarstvu. Da je zakon bio provodiv on bi se vjerojatno i provodio. Dakle, to nije ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Ovo nije povreda Poslovnika. Stoti puta ponavljam. Pozivanje na članak 109. je nedopušteno. 209. je nedopušteno jer taj članak samo regulira institut a ne i njegov sadržaj. Vi ste gospođo potpredsjednice ustvrdili da je zakon iz 96. godine bio neprovediv. Zastupnik Pero Kovačević je tu vašu tvrdnju procijenio netočnom. Da li je ona točna ili netočna to je druga stvar, ali to je bila vaša činjenična tvrdnja koja je od zastupnika osporena. Prema tome, ne radi se o povredi Poslovnika i nemojmo se više pozivati na taj članak 209. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo potpredsjednice Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Evo znači za branitelje 2004. znači za ovu godinu u proračunu je osigurano 3 milijarde 372 milijuna kuna sa rebalansom 3 milijarde 460. Za branitelje 2005., a to će biti direktna posljedica ovog zakona, trebalo bi osigurati 3 milijarde 641 milijun kuna. Znači to će biti 180 milijuna kuna više nego 2004. ali 823 milijuna kuna više nego 2003. Znači o ovih 5% je sada riječ. Tih 5% s druge strane apsolutno se slažem, ne treba podcjenjivati, dapače. Svako pravo koje se vraća, koje se povećava to treba pozdraviti. Pogotovo smo mi u Klubu IDS-a da se dira u stečena prava, poglavito invalide. I sada tu nije bitno da li se radi o invalidima Domovinskog rata, da li se radi o civilnim invalidima, da li se radi o invalidima 2. svjetskog rata. Za pretpostaviti je isto tako da će ovaj naš proračun iduće godine koji je već najavio ministar Šuker, 2005. biti veći za najmanje 4, realno za 5 milijardi kuna u odnosu na ovu godinu i to na način da će se povećati prihodi po osnovu PDV-a, trošarina, poreza na dobit, porez na dohodak. Za hrvatske branitelje znači predlaže se povećanje od 180 milijuna kuna ili 5% u odnosu na ovu godinu. Ja se neću udaljiti od teme ako kažem da bi od tih 4 do 5 milijardi kuna 2005. trebalo izdvojiti određena sredstva i za povrat duga umirovljenicima, ali da se vratim sada na temu. Nitko nije jasno protiv branitelja. Protiv sam da ljudi koji su radili u toplim uredima 50 kilometara od fronte, tretiramo braniteljima. Protiv toga jesam. Pogotovo nitko nije protiv, a takvih ima mnogo, tisuće. Pogotovo nitko nije protiv invalida, njima je ova zemlja ili njima ova zemlja mora biti trajno zahvalna. Šteta da nije na isti način i borcima NOB-a bez kojih Istra, Rijeka, Zadar, Međimurje, Baranja, nikada ne bi bilo dio Hrvatske. U periodu što je istina, s čime se i vi valjda morate složiti. U periodu od 2000. do 2003. imali smo tri intervencije u braniteljski zakon. Prvo vraćeno je pravo da 100%-tni hrvatski ratni invalidi prve skupine uz pravo na njegu i pomoć imaju i pomoć druge osobe i imaju tog njegovatelja, to je u redu, prestala je mogućnost uvoza automobila i to je u redu, traktora, kamiona, strojeva, kombajna to da, ali automobile ne treba dopustiti da se na taj način uvoze i indirektno povećava vanjski dug Republike Hrvatske, ali za invalide sve, za ostale ne. Zatim uskraćena su neka prava dok su korisnici u pritvoru ili zatvoru, npr. između ostaloga invalidima što je krajnje bilo nelogično i to je ispravljeno. Idemo sada redom kada su izmjene posrijedi, iako bi prije trebalo možda govoriti o jednoj proračunskoj projekciji za nekoliko narednih godina, da vidimo kako će se to otprilike reflektirati na tu braniteljsku populaciju. Prvo što želim reći, eto usklađuje se dva puta godišnje dohodak na mirovinu, s porastom plaća u Republici Hrvatskoj. Zapravo više se ne određuje i ne usklađuje se prema porastu plaća djelatnih vojnih osoba, to je sigurno dobro. Uvodi se novi pravni institut, najniža mirovina na sve mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ostvarena prema općem popisu kao i prema novom zakonu i to 45% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj. To bi iznosilo negdje oko 1.900,00 kuna. Zatim osnovica za utvrđivanje prava na obiteljsku invalidninu, članova obitelji, smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je ubijen ili je ubijen, povećava se sa 40% na 50% od osnovice. Onda imamo pravo na doplatak za djecu, uvodi se za djecu smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata i djecu zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata u najvišem predviđenom iznosu. Onda ovdje se govori o pravovaljanoj medicinskoj dokumentaciji za bolest i smrt uslijed bolesti te samoubojstvo uzrokovano psihičkom bolešću, produžena je sa 30 dana, odnosno sa 2 godine za PTSP na 10 godina itd. i to su sva neka rješenja koja bi zasigurno trebalo pozdraviti. Na temelju ovog možemo reći da su preširena braniteljska prava bez obzira što je tih 3 milijarde 641 milijun kuna svega 180 milijuna kuna više no što je po toj osnovi izdvojeno 2004. godine, ali sam i prije rekao da je to čak 800 milijuna kuna više u odnosu na onu 2003. godinu. Citirati sva prava recimo po osnovi oštećenja organizma, osobno invalidnina, doplatak za njegu i pomoć druge osobe, ortopedski doplatak, medicinski, odnosno fizikalna rehabilitacija, naknada troškova prijevoza mislim da nema smisla zato jer mislim da je taj odnos relativno korektno riješen i bivšim, a i sadašnjim zakonom. Ja sam duboko uvjeren, a moram priznati da ne poznajem praksu iz Republike Srpske, da je Hrvatska ovu materiju riješila na jedan primjeren način, kao možda niti jedna europska zemlja. Na žalost, zaboravili smo i ja ću to ponoviti, borce 2. svjetskog rata, borce koji su ostali nakon 91. bez ičega a to nije fer i tvrdim da se barem za invalide tog rata mora naći modus da se izjednače s invalidima Domovinskog rata. Konačno i potpredsjednica Vlade gospođa Kosor između ostaloga spominjala je Svjetsku veterinarsku organizaciju, Veteransku pardon, na čijem je čelu gospodin Đuro Dečak, a osnovni moto veteranske organizacije je da se izjednače prava svih sudionika svih ratova pa u tom kontekstu upravo upućujem i taj apel. Tvrdim da nemamo pravo činiti distinkciju između jednih i drugih, jer ruka nekog partizana koji ju je izgubio na Ćićariji ili Gorskom Kotaru, 43. ili 44. jednako je vrijedna kao i ruka nekoga tko ju je izgubio u okolici Vukovara, Šibenika ili Gospića. E da li je sada moguće nešto po tom pitanju učiniti? Do 2000. godine nije se učinilo ništa, na žalost ni do 2003., na žalost ni nakon toga, a tvrdim da bi trebalo riješiti barem invalide i barem zatočenike konc logora. Kada je riječ o ovoj drugoj kategoriji, mislim na to da ih treba izjednačiti sa političkim zatvorenicima koji su bili zbog političkih ideja zatvarani nakon 45. u jugoslavenskim kazamatima. Meni je drago da se u ovaj zakon uvodi mogućnost da se obešteti ljude poput recimo Đure Horačeka, Marić Marina, njegove žene Ljubice, Spernjaka, Radanovića, koji su više godina, neki četiri, pet, šest godina proveli u srpskim zatvorima. Oni su bili pod navodnicima "časnici JNA" ali su svo vrijeme rata radili za hrvatske obavještajne službe. Đuro Horaček, recimo major u ono vrijeme JNA, bio je u zatvoru do 99. godine, od 94. čini mi se ili 93., a u Hrvatskoj je ostao čak bez stana i sa majkom i dvoje žene živi u sobici od 20 kvadrata u izbjegličkom centru Kamenjar. Marić Marin koji je mnogima više ili bliže poznat, radi recimo na pumpi u Đakovu itd. Ti ljudi u svakoj zemlji, neću reći da bi bili heroji, ali bi bili sigurno poštovani, a u Hrvatskoj eto nikako da se izbore za svoj status. I držim da to nije pošteno, i konačno još jedna kategorija ljudi. To su borci, o tome je nešto i gospodin Đapić govorio, Hrvatskog vijeća obrane, koji su postali invalidi, a odazvali su se i rat na poziv pokojnog Predsjednika Franje Tuđmana i Gojka Šuška. Ako je čovjek ranjen na poziv Predsjednika ove države, ova država mora voditi računa o njemu. Nije bitno što ja mislim o politici Franje Tuđmana do Bosne i Hercegovine. Međutim, invalida treba poštovati, invalidu treba pomoći. Za to će, sigurno sam uvjeren u to, imati razumijevanja i ljudi u Istri i Rijeci jer još uvijek oko 8 tisuća građana moje županije, građanki, danas možda više od građana prima tzv. talijansku penziju jer su ti ljudi stekli uvjete za penziju na način što su, između ostalog, bili i u talijanskoj vojsci. Jasno, nisu oni bili tamo svojom voljom već stoga što su morali služiti tu vojsku, a tvrdim da recimo od tih 8 hiljada koliko ih još prima, njih 6 tisuća, znači, barem 2/3 njih bilo je i u Partizanima po kapitulaciji Italije iz rujna 43. godine. Jednostavno takva su bila vremena, tako je bilo i na ovim prostorima od vremena 91. do 95. Znači, osobno osuđujem politiku koja se vodila prema Bosni i Hercegovini, ali invalidi iz Bosne i Hercegovine za to realno nisu krivi i njima treba pomoći. Ovaj Zakon, usuđujem se reći, jasno je, jasno je da je dio i političke utakmice. No ako taj Zakon pomaže ljudima onda je to dobro. Ovaj Zakon možda je i dio predizbornog nastupa gospođe Jadranke Kosor. No ako taj Zakon ili tim Zakonom se pomaže invalidima Domovinskog rata pa makar i za 5%, a i svim braniteljima jer će imati minimalnu mirovinu od 45% kada za to steknu uvjete onda, opet kažem, taj Zakon treba podržati. Koliko će to bit politički honorirano to je sada druga stvar. IDS će podržati ovaj, ne predsjedničku kandidatkinju već ovaj Zakon, ali pozivamo ministricu da kao što razumije, doista razumije, to priznajem, braniteljsku populaciju primi na razgovor i one koji nisu njen birački eletorat, a dio su njenog ministarstva, a to su borci jasno II. svjetskog rata. HDZ je, iako se to možda očekivalo od nekih drugih, npr. zatvorio nekoliko stranica bitnih. Recimo, slučaj obitelji Zec pa i na inzistiranje IDS-a, manjinske napetosti, usuđujem se reći da su za nama. Odnos do Haaga nije više onako frustrirajući kao što je bio pretprošle godine kad ste i sami stvarali tu histeriju, ali podjele iz II. svjetskog rata zatvorit će se kada se invalidi, barem invalidi II. svjetskog rata izjednače s invalidima Domovinskog rata ili kada, da budem morbidan, ciničan, ta populacija umre. E stoga, omogućimo i tim ljudima časne godine u kakvoj takvoj materijalnoj sigurnosti, da im se to ne dogodi. I konačno, odaziv u vojsku, sudjelovanje u Domovinskom ratu. Prije svega, to je bila stvar lojalnosti svakog građanina Republike Hrvatske do svoje države. Zato ne treba nikakva privilegija nikome. Jasno, prema invalidima sve moramo učiniti da tu njihovu žrtvu na svaki mogući način, pod navodnicima, honoriramo, a branitelji dobit će, neću reći privilegiju, zasluženo mjesto time što će u trenutku kada stvore se okolnosti za njihovu mirovinu, njihova mirovina bez obzira kakvi će biti izdaci iz plaća, biti minimalno 45 u ono vrijeme prosječne plaće i tvrdim da je to velika promjena zakona u odnosu na postojeća zakonska rješenja. Hvala.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Za sada 7 ispravaka netočnog navoda. 8, nadam se da je to konačan broj. Idemo redom. Zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, poštovane kolege i kolegice. Ispravit ću netočan navod gospodina Kajina u kojem se ustvrdio da se ne vodi briga o borcima NOB-a. To nije točno već njih ima preko 120 tisuća na mirovinskom primanju, u Zavodu iz mirovinskog fonda 45 tisuća boraca do 43. godine, 38 tisuća boraca 43.-45. i ostali su žrtve rata i poraća, gospodine Kajin. I to je sveukupno 128 tisuća. To je istina. Izvadite i pogledajte statistiku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo, kolega Đakiću. Molim ne dobacujte iz klupe jer nećemo moći tako raditi. Sljedeći je na redu zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite, kolega.
Gospođo potpredsjednice, a evo, slično i ja imam. Naime, mi ne raspravljamo ovdje danas o nekom zakonu o borcima NOB-a nego je riječ izričito o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, a mi znamo da je Domovinski rat vremenski određen. Pa svoju opsesiju oko boraca NOB-a gospodin Kajin može riješiti jednim zakonskim prijedlogom koji će ga uputiti na raspravu u Sabor. Hvala lijepa.
Kolega zastupniče, vi niste ispravili netočan navod. Ja bi vas morala opomenuti. Imamo dogovor sa Predsjedništva Sabora, Proširenog predsjedništva da pokušamo raditi tolerantno. To ćemo naravno moći ako se ipak pridržavamo postojećeg Poslovnika pa vas lijepo molim. Sljedeća je kolegica Marija Bajt. Izvolite.
Odustajem, gospođo potpredsjednice.
Hvala lijepo. Sljedeći je Nikola Sopčić. Izvolite kolega.
Hvala, gospođo potpredsjednice. Ispravio bi netočan navod kolege Kajina. Odnosi se isto tako na II. svjetski rat koji je završio prije skoro 60 godina. Činjenica je da smo pod prethodnom točkom imali raspravu na tu temu jer vidimo u izvješću da pripadnici NOB-a primaju mirovinu pod povoljnijim uvjetima, a imaju u ovom trenutku 68 tisuća 206 ...
Lijepo vas molim ispravak, ispravak netočnog navoda.
... 206. Znači nije točna njegova tvrdnja da se ništa do sada nije učinilo za pripadnike NOB-a.
Hvala lijepo. Pero Kovačević. Izvoli.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodin Kajin je rekao "veterinarska organizacija svjetska". Ispravljam, znači treba "Svjetska veteranska organizacija" i molim doktora Hermana Vukušića da se očituje kasnije da li je tu riječ o čistoj frodističkoj gesti.
Hvala lijepo. Ja doista nemam pravo komentirati, ali ovo je bilo jako korisno. Idemo redom. Kolega Markovinović.
Gospođo dopredsjednice, ispravljam krivi navod o kojima kolega Kajin tvrdi da pripadnici, odnosno oni koji dobivaju mirovinu iz Italije, da nisu bili u ratu svojom voljom. Možda jedan mali dio, ali sumnjam. To me neodoljivo podsjeća da ni Crnogorci nisu bili svojom voljom od prije neki dan i svi ostali. Očito da se ratovi vode na jedan čudan način.
Kolege i kolegice, ja vas lijepo molim da se držimo Poslovnika. Kolegica Ruža Tomašić, izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Ispravljam netočan navod koji gospodin Kajin uporno ponavlja, da su branitelji privilegirani u odnosu na veterane II. svjetskog rata. To jednostavno nije istina jer veterani II. svjetskog rata su mogli sa 2 svjedoka, a dobiti sve što su 45 godina što su primali. A čak i mrtvi, čak i tovari u nekim dalmatinskim mjestima dobivali su mirovinu, dok naši branitelji danas, neki još nikako nisu dobili status branitelja a koji su još i ranjeni i invalidi. Hvala.
Hvala lijepo. Kolegica Zdenka Babić-Petričević izvolite.
Gospođo dopredsjednice, koliko ćete me god opomenuti ali ja ukazujem na stvarnost danas govorimo o Prijedlogu zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji a ne o borcima Narodno-oslobodilačke borbe oni su živjeli dobro 50 godina, mogli su nešto ušparati za svoju starost, a to nisu imali pravo ni onda živjeti 50 godina oni koji su bili u Hrvatskoj vojsci niti su živjeli dobro, bili su zatvarani i ubijani, možda mislite čak i na one koji su punili hrvatske jame.
Molim vas kolegice, naravno da niste ispravili netočan navod da ste to odmah rekli u samom početku ja ću morati izricati opomene. Naravno neki uče brže neki sporije. Informacija. Sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta u 12 sati 48 minuta, dakle ne možete se više prijavljivati. Idemo dalje sa raspravom. Ispričavam se, javila se potpredsjednica Vlade nakon burnih ispravaka netočnih navoda, ja vas lijepo molim kolegice Babić dopustite da i ostali slušaju raspravu. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, ja neću sada zlorabiti vaše vrijeme i naravno neću komentirati sve ono što su do sada predstavnici klubova iznijeli, učinit ću to nakon što svi klubovi budu iznijeli stajališta svojih zastupnika, odnosno stajališta klubova, ali sam se javila samo da bih demantirala jedan dio izlaganja gospodina Kajina. U onom dijelu kada je govorio da je to dio moga predizbornog nastupa, dakle ovaj Zakon, Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, energično odbacujem takvu tvrdnju i molim vas, molim poštovane zastupnice i zastupnike, hvala gospodinu Kramariću što mi vjeruje, da s tim podatkom odnosno s tim stajalištem ne barataju. Radi se naime o činjenici da ja radim svoj posao, ja sam ministrica hrvatskih branitelja i potpredsjednica Vlade, na Zakonu se počelo raditi u veljači ove godine i ja ne mogu zbog činjenice da imam čast biti kandidatkinja u predstojećim izborima, ne mogu zaključati svoje Ministarstvo, ne mogu zaustaviti rad na velikim projektima pa tako i na Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Zakon će vjerujem vrlo brzo u drugo čitanje, bit će donesen i počet će se primjenjivati 1. 1. 2005. godine a u konačnici za godinu, dvije malo će se tko još sjećati tko je u vrijeme donošenja dobrog zakona bio na čelu Ministarstva. Prema tome, molim vas još jedanput to nije dio bilo kakve predizborne kampanje nego redovit posao koji se u prvoj godini mandata privodi, hvala Bogu kraju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa potpredsjednici Vlade. Idemo dalje sa raspravom u ime Klubova, Klub LIBRE, zastupnik Jozo Radoš izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana potpredsjednice hrvatske Vlade, gospodo iz Ministarstva, gospođe i gospodo predstavnici udruga, kolegice i kolege zastupnici. Najprije bih se želio osvrnuti na u ime Kluba LIBRE na ove temeljne ciljeve koje je gospođa ministrica iznijela kada je predstavljala Zakon u ime Vlade kao predlagatelja, a to je da se ovim Zakonom želi vratiti ponos Hrvatskim braniteljima, zakon koji će čuvati njihovo dostojanstvo i Zakon koji će učiniti da branitelji ne budu predmet dnevne politike. Kada se radi o ponosu hrvatskih branitelja i njihovom dostojanstvu vjerojatno sve što se činilo proteklih 15 godina namjerno ili nenamjerno nije bilo u stanju ugroziti ponos hrvatskih branitelja. Ono što su oni učinili svojom odlukom da brane domovinu to je iznad svake politike i vjerojatno najveća većina hrvatskih branitelja nije izgubila ponos radi toga što je hrvatski branitelj. Prema tome, to ne može vratiti i ne treba vratiti niti jedan Zakon jer to nije izgubljeno, ali istina je da je s vremenom došlo do gorčine među jednim dijelom hrvatskih branitelja, ali to je opet pitanje jednoga širega konteksta društvenih procesa i opet se ne može vratiti jednim zakonom a to je činjenica da među braniteljima ima onih koji nikada bojišnicu vidjeli nisu, da među Hrvatskim ratnim vojnim invalidima isto ima onih koji nisu nastradali na bojišnici niti na način kako to zakon predviđa, da je bilo u ratu i ratnih profitera, ljudi koji su se dok su drugi krvarili obogatili, da su se u međuvremenu zatvorile tvornice pa kada su se branitelji vratili kući više nisu našli ne samo tvornice nego ni svoja radna mjesta, da su se neki preko noći obogatili, završili fakultete, dobili stanove, dobili tvornice itd. To naravno da ostavlja gorčinu kod jednog dijela hrvatskih branitelja ali ja sam uvjeren da sve političke pogreške i svi pokušaji političkih uporaba neće biti u stanju dovesti u pitanje ponos hrvatskih branitelja, njihovo dostojanstvo i samopoštovanje zbog toga što su odlučili biti hrvatskih branitelji, sudjelovati u jednom povijesnom procesu, šansa tako se to također može gledati koja se pruža vrlo rijetko jer se država ne stvara 100 puta nego samo jedanput. Što se tiče političke uporabe, tu se naravno može nešto učiniti, bilo bi dobro da hrvatski branitelji prestanu biti predmet političkih rasprava, da se na temi hrvatskih branitelja dobijaju ili gube politički poeni, no to ovisi o nama, to ovisi o politici, to ovisi o Vladi, parlamentu, opoziciji, vlasti i to je naravno vrlo važno pitanje i naravno ako to bude predmet i sadržaj onoga što će biti idući tjedni donošenja ovoga Zakona onda nema govora o konsenzusu. U takvim okolnostima konsenzusa neće i ne može biti. Neke naznake današnje koja su se vraćale na neka druga vremena, doduše umjereno da tako kažem govore već o tome da je teško izbjeći političke rasprave. Mislim da danas još nismo prešli granicu, ali naravno puno puta smo prešli granicu nekakve normalne polemike o tim pitanjima pa naravno treba se bojati da ćemo i ovoga puta preći ako se to dogodi to će biti politička uporaba ovoga pitanja koje je zapravo trebalo biti pitanje svake politike a ne pitanje sporova onda naravno neće biti ni konsenzusa pa će se ako ne bude konsenzusa kao što ga nije bilo kada se donosio zadnji zakon onda naravno neće biti moguće izbjeći daljnju politizaciju i političku uporabu bez obzira s koje strane ona dolazila. To govorim zbog toga što je to ono što je dio naše odgovornosti, mi ne možemo vratiti ona vremena, one loše stvari koje su se dešavale u vrijeme i poslije Domovinskog rata koje su doista izazivale ogorčenje hrvatskih branitelja i svih hrvatskih poštenih građana ali možda možemo danas nakon 10 ili 15 godina pristupiti ovoj temi na način da ju ne politiziramo, da doista postignemo konsenzus, pa da onda zbog toga u budućnosti izbjegne opetovana, odnosno uzvratna politizacija da ju tako nazovem. Kada se radi o samom Zakonu treba reći da je ovaj Zakon bio predmet čestih promjena, to može biti potvrda njegove politizacije. Zakon je samo u tri godine doživio četiri promjene, ovo je peta promjena u obliku novoga zakona, a samo ove godine dvije promjene i treće diranje zakona ovim prijedlogom Zakona. To samo po sebi nije samo pravna nesigurnost prava koji se stiču ovim Zakonom, nego govori vjerojatno i o sadržaju političkome koji taj zakon zapravo u sebi ne bi trebao imati. Ja bih ovdje govoreći o Zakonu zapravo želio upozoriti na jednu vrlo važnu stvar, a to su troškovi od 3 milijarde i 641 milijun kuna. Troškovi koji su kao što reče jedan od zastupnika 800 milijuna kuna veći, nego oni troškovi 2003. godine. To može biti politički stav. Sam trošak po sebi nije problem ukoliko je to krupno nacionalno pitanje, onda to nije veliki novac. Ali treba znati da to je veliki novac za sve one obveze koju Hrvatsku čekaju. Ja na to upozoravam. I najveća bi šteta bila da se taj novac ne može osigurati, pa da se prava koja će biti zapisana u ovom Zakonu, ne budu mogla ostvarivati. U tom smislu bilo bi dobro da nam je Ministarstvo predočilo broj hrvatskih branitelja, kriterij po kojem su ti branitelji stekli pravo status hrvatskoga branitelja, jednako to za hrvatske ratne vojne invalide, i jednako tako projekciju povećanja broja hrvatskih branitelja i hrvatskih ratnih vojnih invalida temeljem ovoga Zakona. To je vrlo važno. To je vrlo važno pitanje, važno i radi političke stabilnosti zemlje, ne radi se o malome novcu, i bilo bi dobro da tu bude krajnje jasno. Zato bi trebalo da ovaj Zakon, očekujem da će se to dogoditi u drugome čitanju ima i tu analizu. Broj hrvatskih branitelja i koliki će se broj hrvatskih branitelja povećati temeljem ovih novih odredbi, odnosno proširenja osoba koji će moći dobiti status hrvatskih branitelja. Što se samih načela tiče. Ja se ovdje dakle u pojedinosti upuštati neću. Govorit ću o načelima, a to je temeljni stav LIBRE, da branitelji zapravo ne žele ništa posebno od države. Branitelji koji su izišli zdravi iz rata, žele samo to da Hrvatska bude moderna država i da oni kao ravnopravni građani u toj modernoj državi, dobro uređenoj državi mogu dobro živjeti. Oni ne traže ništa drugo od toga, većina hrvatskih branitelja. Što se hrvatskih ratnih vojnih invalida tiče i invalida civilnih invalida Domovinskog rata njima treba dati sve ono što Republika Hrvatska može dati invalidima, a da ne ugrozi svoje normalno funkcioniranje. I u tom smislu doista pitanje, je li to 100 ili 200 milijuna kuna u ovim okolnostima nije presudno pitanje. Ali važno i treće načelo na kojem po našem mišljenju treba riješiti to pitanje, a to je da hrvatski branitelji i hrvatski ratni vojni invalidi budu doista oni koji su to pravo, taj status jedan i drugi nesporno stekli. To je važno ne samo radi novca, i manje radi novca, više radi osjećaja tih ljudi da su učinili nešto veliko i da se to time što se događa inflacija da se to time ne dovodi u pitanje. Pitanje, da li će ova rješenja koja se ovdje nude ići u tom smjeru? Ja naravno pozdravljam to da se govori o tome da će zakon biti jednostavniji, da će biti jednostavnije steći taj status. Ali da li je to pravedno? Način stjecanja i jednog i drugog statusa mora biti jasan, nije presudno da on bude kratak. Ako je on jednostavan, to nužno ne znači da će biti pravedan. I na to treba obratiti pozornost. Postoji čak opasnost ako se izbjegne ono sve što je potrebno da bi se stekao nekakav status, ako je to jasno propisano u Zakonu, da posljedica bude obrnuta, da sticanje statusa jednoga i drugoga bude nepravedno, a to onda dovodi u pitanje ono treće temeljno načelo na kojima treba počivati uređenje ovoga pitanja, a to je da jedan i drugi status i hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja imaju doista oni koji su bili hrvatski branitelji, doista u vezi sa ratom, i jednako tako hrvatski ratni vojni invalidi čiji invaliditet je u tom smislu nesporan, da se na takav način ne bi dovodilo u pitanje njihovo sudjelovanje i njihova žrtva za domovinu. I zato je to vrlo važno pitanje. Ja bih zamolio ministricu, odnosno Ministarstvo da u tom smislu obrati posebnu pozornost. I još jedna napomena koja se tiče hrvatskih ratnih vojnih invalida pripadnika Hrvatskog vijeća obrane. Situacija koja je bila prije nekoliko godina je bila sljedeća, neodrživa, to je da su isti ljudi, ljudi koji su imali isto stanje, jedni imali rješenja i temeljem tih rješenja imali socijalnu sigurnost, a drugi su ostvarivali neka prava, ali dio nekakve kumulativne skupine za koju se nikada nije znalo, jer nije prošla kompletan upravni postupak kada će ta prava biti ukinuta, i koja su bila manja od onih njihovih kolega invalida istoga stupnja ranjenih na isti način, koji su dobili nekoliko godina prije u nekim drugim okolnostima neke druge administracije dobili rješenja. To se ne smije događati. Dakle, može se raspravljati o tome koliko Hrvatska država može pomoći hrvatskim ratnim vojnim invalidima, članovima Hrvatskog vijeća obrane. Treba gledati vjerojatno i odnose unutar Bosne i Hercegovine u kojoj mjeri oni imaju tamo osigurana riješena prava, treba naravno gledati diplomatske odnose, ali ono što se ne smije dogoditi to je da pojedini invalidi hrvatski ratni vojni invalidi članovi Hrvatskog vijeća obrane u istom stanju imaju potpuno različita prava. Ja sam se zauzimao da se to pitanje riješi i proteklih godina i sada ukoliko u velikoj mjeri to nije riješeno to je loše, to je naravno dio i moga neuspjeha mogu reći, ali to pitanje svakako treba riješiti. I na kraju pitanje konsenzusa i konačnog stava LIBRE o ovome zakonu. Mi nećemo biti stranka koja će dovesti u pitanje konsenzus. Ali konsenzus ima smisla, onda ako je on stvaran, ako izlazi iz stvarnih odnosa, a to znači ako nije plod politizacije, pa onda na brzinu sklepanoga dogovora da se to postigne konsenzusom, takav konsenzus nije potreban i mi se za takav konsenzus nećemo zauzimati. A dakle naš je konačan stav, mi ćemo biti za u prvom čitanju za ovaj Zakon, biti naravno u odgovoru na ova pitanja koja smo postavili i jednako o tome u kojoj mjeri će ovdje prevladati ono što je opći interes a u kojoj mjeri će se zapravo izbjeći politizacija ovoga važnoga pitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo ispravke netočnih navoda. Zastupnik Jukić, izvolite!
Štovana gospođo potpredsjednice, ispravio bih netočan navod kolege Radoša koji je ustvrdio, citiram, svi znamo da ima branitelja koji nisu vidjeli crtu bojišnice, svi znamo da ima hrvatskih ratnih vojnih invalida koji nezakonito koriste prava. Ispravljam, ja ne znam. Ne znam za druge kolege ali ja ne znam. Kada bih znao da postoje hrvatski ratni vojni invalidi koji nezakonito koriste prava tada bih ispunio svoju dužnost i podnio prijavu nadležnom tijelu a naravno postoje mogućnosti obnove postupka i svega onoga što postoji u pravnoj državi i pozivam kolegu Radoša ako zna za takove slučajeve da ispuni i on svoju dužnost i da konkretnim prijavama svoje tvrdnje potkrijepi a ne da ovako pred cjelokupnom javnošću generalizira i ponovo otvara pitanje tzv. lažnih invalida što je nedopustivo, što je ustvari nastavak narušavanja dostojanstva hrvatskih ratnih vojnih invalida u cjelini. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zastupnik Pančić.
Evo, sada sam u poziciji da pomažem predstavnicima Vlade jer i kolega Kajin i kolega Radoš su govorili da je proračun iz 2004. u odnosu na 2003. veći za 800 milijuna kuna. Kamo sreće da je to tako. Ova razlika od 800 milijuna kuna radi se jednostavno o prebacivanju sredstava iz jednih ministarstava u Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti tako da je samo 500 milijuna kuna prebačeno iz Ministarstva rada sa pozicije mirovina djelatnih vojnih osoba a i sjetite se kada sam pozvao cjelokupnu Vladu da joj platim ručak ukoliko dokaze da je proračun 2004. godine veći od proračuna 2003. godine. Hvala.
Hvala lijepo. Povreda poslovnika zastupnik Radoš.
Gospođo potpredsjednice, gospodin Jukić nije ispravio netočan navod nego je iznio svoj stav. Prema tome, on je povrijedio članak 209. poslovnika. Sam je u uvodu rekao da i on zna da ima dakle branitelja koji nikada nisu bojišnicu vidjeli ali ja njega ne pozivam da on prijavljuje jer ja nisam to govorio za pojedinačne slučajeve nego kao fenomen i naravno da to svi kao ljudi znamo a baviti se prijavama na ovoj razini apsolutno nema nikakvog smisla. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zastupnica Bajt.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. Gospodin Radoš je rekao da zbog politizacije odnosno politike nije bilo konsenzusa kada je donešen prošli zakon. To je netočno jer u prošlom zakonu su ukinuta temeljna prava hrvatskih branitelja. Njihova prava nazivala su se privilegijama, branitelji su kriminalizirani. Na prošli zakon je bilo više od sto amandmana koji su svi odbijeni i to su razlozi zbog čega nije donešen konsenzusom a ne politizacija a iskreno se nadam da će ovaj biti donešen. Hvala.
Hvala lijepo. Idemo dalje. U ime Kluba HNS-a PGS-a zastupnik Željko Kurtov. Izvolite, kolega zastupniče!
Poštovana potpredsjednice, poštovana ministrice i njezini suradnici, kolegice i kolege i posebno kolege branitelji na galeriji! Prvo bih htio naglasiti da vjerujem da svi mi koliko je bilo u našoj moći branili smo i obranili Hrvatsku puškama ali i pisaćim mašinama, skupljanjem donacija, novaca, kuhačama, držeći za ruku djecu koja su se skrivala po podrumima i svaki je doprinos bio važan i svi smo mi podnijeli svoj dio tereta ali danas govorimo samo o jednoj kategoriji sudionika Domovinskog rata, hrvatskim braniteljima. Zato je neobično važno prvo utvrditi kategoriju branitelja. Sam sam prošao put od običnog vojnika do zapovjednika Samostalne bojne Škabrnja i dozapovjednika zadarskoga ratišta i južnog bojišta. Moja supruga je proživljavala strašne traume i doživljavala šokove svaki dan mog boravka na ratištu ali ona gospodo zbog toga nije branitelj. To je razlog zašto se ne mogu složiti s prijedlogom da se u istu kategoriju branitelja ubrajaju i ljudi koji rade u Narodnoj zaštiti, vatrogasci, pripadnici Civilne zaštite uz dužno poštovanje njihovog doprinosa osamostaljenju naše države Hrvatske. Proširivanje braniteljske populacije na ljude koji nisu proveli vrijeme na ratištu umanjuje se mogućnost da financijska sredstva usmjerimo onima koji su se borili na ratištu i još i danas trpe posljedice. Ne bi bilo pošteno prema svim mojim kolegama i suborcima da toliko povećamo braniteljsku populaciju da je sutra ne možemo financijski zbrinuti pa da ponovno donosimo nove zakone. To je opasnost koja realno prijeti. U ime Kluba zastupnika HNS-PGS-a ali i kao hrvatski branitelj podržavam stav gospode iz Udruge 100% hrvatskih vojnih invalida I. skupine koji predlažu da se razdijeli status sudionika i branitelja. Ovim zakonom bi se trebao definirati i riješiti status branitelja, status pripadnika narodne zaštite, vatrogasnih postrojbi i ostalih trebao bi riješiti zasebni zakon, zakon o sudionicama Domovinskog rata. Na taj način vrednovao bi se doprinos i hrvatskih branitelja i sudionika Domovinskog rata na drugačiji ali ne manje važan način. Ako dozvolimo nekontrolirano širenje branitelja dragovoljaca koji su i sada, dragovoljci koji su i sada u manjini u odnosu na ostale branitelje dolaze u situaciju da će postati marginalizirana skupina u braniteljskoj populaciji. Zbog svega gore navedenog ne može podržati proširenje statusa branitelja. Dok se ovim zakonom bez jasnih kriterija širi kategoriju branitelja jedna kategorija koju smatram da svakako spada u kategoriju branitelja dragovoljaca je izostavljena pa predlažem da se u zakon uvrsti sljedeći članak sljedećeg sadržaja: "Dragovoljac iz Domovinskog rata je i žena hrvatski branitelj iz Domovinskog rata koja se dragovoljno stavila na raspolaganje Republici Hrvatskoj i sudjelovala u obrani njenog suvereniteta prije 15. siječnja 1992. godine a u oružanim snagama je provela neprekidno najmanje sto dana." Radi se otprilike od oko 700 do tisuću žena koje su s puškom na ratištu provele to vrijeme. Također, potrebno je riješiti i pitanje branitelja koji su u mirovini a ušli su kao dragovoljci u Domovinski rat među kojima je bio jedan broj časnika i dočasnika i drugih umirovljenika. Po sadašnjem zakonu oni nemaju pravo na mirovinu kao pripadnici HV-a iako su oni to bili. Njihovo sudjelovanje u ratu pa čak ako su sudjelovali svih pet godina nigdje nije vrednovano. Predlažemo da se toj kategoriji da izbor između civilne i vojne mirovine. Iz tog razloga predlažem ministarstvu i Vladi da izrade i predoče Hrvatskom saboru točnu studiju o broju branitelja i količini sredstava koja bi bila dostatna za ovakav zakon te do drugog čitanja to obrazlože kako bi prava bila u skladu s financijskim mogućnostima. Cilj nam mora biti da ovim prijedlogom Zakona o hrvatskim braniteljima dođemo do rješenja koja će biti poštena i na duže vrijeme provediva kako zakon ne bi doživio ponovne izmjene što mislim da je prevažno pitanje. Želio bih napomenuti još neke propuste ovog Prijedloga zakona, obuku i vrijeme provedeno na obuci ne može biti bojišnica i taj period ne možemo svrstati u vrijeme provedeno na bojišnici i u status branitelja. U Ustavu Republike Hrvatske stoji da Domovinski rat trajao od 1991. do 1995. dok se u Prijedlogu zakona predlaže trajanje od 1990. do 1996. godine. To ne samo da bi proširilo listu branitelja već bi podrazumjevalo i promjenu Ustava. A ja bih volio da mi se kaže gdje smo to ratovali 90.-te i 96.-te godine. Ja ću vam citirati iz Ustava Republike Hrvatske izvorišne osnove. Hrvatski narod je na prvim demokratskim izborima godine 1990. slobodno izraženom voljom potvrdio tisuću godišnju državnu samobitnost, novim Ustavom Republike Hrvatske 1990. I pobjedom u Domovinskom ratu 1991./95. hrvatski je narod iskazao svoju odlučnost i spremnost na uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kao samostalne i nezavisne i suverene i demokratske države. Prema tome, mislim da izmjenom ove godine od 90.-te do 96.-te da trebamo promijeniti Ustav ako bi to išli i ja se s time slažem. Ovim Zakonom uvedene su i neka nova rješenja koja smatramo izuzetno dobrima kao što su: uvođenje prava svih umrlih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata na ukop uz odavanje vojnih počasti te snošenju troškova ukopa od strane ministarstva. Nezastarljeva pravo na osnovi smrti hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je počinio samoubojstvo i kao posljedicu psihičkih bolesti uzrokovane sudjelovanju u obrani Hrvatske. Produživanje pravovaljanosti i medicinske dokumentacije za bolest i smrt usljed bolesti, te samoubojstvo sa 30 dana, odnosno sa 2 godine PTSP-a na 10 godina. Te dodatka na mirovinu koji postaje sastavni dio mirovine, te odnos prema oboljelima od PTSP-a, što svakako pozdravljam. Ipak kada govorimo o mirovini, smatramo da je prijedlog najniže mirovine od 45% prosjećne osobnog dohotka u Republici Hrvatskoj premalen i zalažemo se da se taj iznos poveća na barem 50% prosjećne plaće. Neosnovane su sumnje da će veliki dio branitelja tražiti braniteljsku mirovinu od 45 ili 50% jer veliki dio branitelja svojim radnim stažom osigurao svoju mirovinu te samim time neće ni ući u tu kategoriju. U ovu kategoriju će ući samo najugroženija skupina branitelja. Te pitanje staža i prava na osnovu tog staža za provedeno vrijeme na ratištu. Slažemo se sa uvođenjem participacije za invalide Domovinskog rata. Međutim, bili bi puno zadovoljniji da je Vlada ispunila svoje obećanje i vratila pravo na participaciju svim braniteljima, naročito zbog toga što su zadnja istraživanja pokazala da je populacija hrvatskih branitelja oboljelih, oboljeva 300 do 400% više od ostale populacije u Republici Hrvatskoj. Prema tome, gospodo nemojte se puno bojati za mirovine, pola će ih pomrjeti do tada. I što je sa vraćanjem prava na uvoz auta bez carine za sve branitelje? Financija podloga ovoga Zakona je jasno vidljiva i vidimo da ova Vlada daje oko 200 milijuna kuna više od prijašnje Vlade. Prema tome, pitam gdje je tu vraćanje digniteta i ponosa branitelja ali bez obzira na sve to mi zbog hrvatskih branitelja, tj. Klub HNS-a i PGS-a podržava donošenje ovog Zakona ali traži da se sve navedene nejasnoće i propusti žurno riješe kako bi ovaj Zakon čim prije vidjeli u drugom čitanju na zadovoljstvo svih nas a napose hrvatskih branitelja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Ispravci netočnih navoda. Zastupnik Kovačević.
Uvaženi kolega Kurtov je ustvrdio je li gdje se to ratovalo 96.-te godine. Naime, u razdoblju 1. 1. 96. do 30. lipnja. 96. godine, znači još nije bila provedena mirna reintegracija 26 branitelja je poginulo i 26 obitelji je došlo u situaciju sa rizičnim Zakonom da je izgubilo ili treba izgubiti status obitelji poginulog hrvatskog branitelja. A poslje ću reći gdje se sve to događalo gospodine Kurtov. Hvala.
Hvala lijepo zastupnik Đakić.
Poštovana potpredsjednice, ja bih također ispravio netočan navod uvaženog kolege Kurtova koji je rekao gdje se to ratovalo 90.-te i 96.-te godine. Naime, moram ga podsjetiti na balvan revoluciji, na odrede narodne zaštite, naoružane pripadnike policije koji su u tim momentima krenuli u obranu suvereniteta i također i stradali. A isto tako i 96.-te godine u području istočne Slavonije 26 ili 28 čak mislim da je smrtno stradalih i poginulih hrvatskih branitelja za vrijeme kada su iz pete, treće gardijske brigade, domovinskih pukovnija i pričuvnih postrojbi držali crtu dok nije nastupila mirna reintegracija. U tom momentu se je još uvijek bila ratna opasnost i ratovalo se je. Hvala.
Hvala lijepo. Zastupnik Prtenjača.
Moram ispraviti kolegu Kurtova koji kaže, netočno naravno da ne zna gdje se ratovalo 90.-te i 96.-te godine. Možda je točno da on ne zna, ali je netočno da se ratovalo jer se sjećamo da je hrvatska policija činila temelje tada hrvatske obrane uz odrede naoružane zaštite. Prema tome, itekako se ratovalo, a negdje lipanj čini mi se 90.-te su počeli balvani. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više ispravaka netočnih navoda. Prije stanke će nam se još obratiti potpredsjednica Vlade, izvolite.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo zastupnici. Evo na kraju ovog prijepodnevnog dijela ja bih se htjela zahvaliti na dosadašnjoj konstruktivnoj raspravi. Vjerujem u ime Vlade Republike Hrvatske da će se takva rasprava u takvome ozračju nastaviti i dalje. Htjela bih samo dati neka pojašnjenja iz dosadašnjih, vezana za dosadašnja izlaganja predstavnika klubova. Primjerice vezano za ovu najnižu mirovinu odnosno, zaštićenu mirovinu hrvatskih branitelja. Bilo je jedno od pitanja na koga će se to i kada uopće odnositi, bilo je razmišljanja o tome da će se to odnositi na neke skupine tek za ne znam, dvadesetak godina. Nije točno, mi smo radili vrlo precizne proekcije, vrlo precizne izračune. Sljedeće godine bi se prema ako se ova odredba usvoji, dakle ako se prihvati zakon u ovom obliku oko 10 000 hrvatskih branitelja bi moglo ostvariti pravo na tu zaštićenu najnižu mirovinu. Ona bi iznosila 1773 kune. Što se tiče također jedne primjedbe dobronamjerne, mi je prihvaćamo oko toga da bi se ukinulo pravo stambenog zbrinjavanja za zatočene i nestale, radi se o jednome propustu, apsolutno ne, dakle, dapače, stambeno zbrinjavanje itekako se nastavlja u svim dosadašnjim oblicima upravo za tu kategoriju, mislim da je to dobro primjećeno i mi ćemo to svakako ispraviti. Radi se o jednome malom propustu. Bilo je primjedaba i o tome da sve udruge nisu konzultirane oko izrade ovoga Zakona. Jesu! Naime, ja sam pripomenula u uvodu, dakle, koordinacija udruga iz Domovinskoga rata koja obuhvaća sve udruge na državnoj razini plus HVIDRA, plus Savez udruga udovica su se dogovorili oko svojih predstavnika. Dakle, predstavnici su sudjelovali u izradi Prijedloga zakona, naravno nije svaka udruga prema tome dogovoru delegirala svog predstavnika. A što se tiče udruga na nižim razinama, županijskim ili nekim drugim, naravno da je nemoguće bilo sve uključiti u prethodnu raspravu oko zakona, jasno da sad svi imaju prilike što i čine, šalju svoje primjedbe i svoje konstruktivne prijedloge. Tako, bilo je također primjedaba da nije konzultirana Udruga roditelja poginulih hrvatskih branitelja, ne, dapače, upravo gospodin Kovaček, predstavnik Udruge roditelja poginulih hrvatskih branitelja je sudjelovao u izraci nacrta i bio jedan od konstruktivnih čimbenika tako bih rekla u izradi toga zakona jer puno o zakonu zna i stvarno je puno pripomogao. Što se tiče HVO-a dosta vas gospođe i gospodo zastupnici do sada su spominjali probleme vezane za pripadnike Hrvatskog vijeća obrane. Mogu najaviti da je sporazum koji bi trebao regulirati njihova prava u pripremi odnosno zapravo već pri završetku i vjerujem da bi trebao biti potpisan odnosno zgotovljen do kraja ove godine. I, naravno, vezano za neke primjedbe o braniteljima koji to nisu ili hrvatskim ratnim vojnim invalidima koji to nisu, ja također kao potpredsjednica Vlade i kao ministrica hrvatskih branitelja pozivam sve one koji znaju za takve slučajeve neka to prijave. Ja za takve slučajeve ne znam. S ljudima s kojima ja svakodnevno kontaktiram, kojima je svakodnevno sa, zajedno sa svojim suradnicima pokušavam riješiti probleme, ne znam, nisam srela. Srećem samo ljude žalosne, ljude koji imaju probleme, ljude, rekla sam na rubu egzistencije, ljudi koji su često s osjećajem s pravom i poniženosti i uvrijeđenosti. Lažne do sada nisam srela u svom radu, ali pozivam one koji to znaju neka to prijave. I još pri kraju oko broja hrvatskih branitelja dame i gospodo zastupnici mi smo paralelno s ovim zakonom radili i na projektu sa Ministarstvom unutarnjih poslova i Ministarstvom obrane, programu registra hrvatskih branitelja taj posao, a vjerujem također do kraja godine će biti završen. To je jedan kompliciran posao. Mi smo upravo pri izradi odnosno završetku izrade i kriterija za upis u, odnosno za upis dionica u Fond hrvatskih branitelja. Taj posao isto tako je negdje pri kraju i mi ćemo znati konačnu preciznu brojku hrvatskih branitelja. Ona je nužna i za provođenje ovoga zakona, ali i za provođenje Zakona o Fondu hrvatskih branitelja koji je jedan od najjačih fondova. Bit će težak, pod navodnicima, otprilike oko 4 milijarde kuna. Evo ja vam se zahvaljujem još jedanput. Rasprava će još trajati dugo. Hvala vam lijepa na konstruktivnim primjedbama. Ono što mogu obećati već sada jest da ćemo sve primjedbe dobro razmotriti i uistinu pokušati do konačnog prijedloga ugraditi sve ono što je moguće prihvatiti. Još jedanput ponavljam u ovim okolnostima i sadašnjim mogućnostima Hrvatske države. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa potpredsjednici Vlade. 13,30 vrijeme za stanku za ručak. Nastavljamo u 15,00 sati. Prvi je prijavljen Klub HSS-a, kolega zastupnik Ledinski.
Gospođe i gospodo nastavljamo sa sjednicom. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovana potpredsjednice, predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege koristim priliku da u ime Kluba HSS-a posebno pozdravim predstavnike udruga koje su i danas popodne danas sa nama. Evo kada govorimo o Prijedlogu zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji Klub HSS-a načelno podržava donošenje jednoga novoga zakona. Vjerujemo da upravo definiranje toga tko se smatra hrvatskim braniteljem, vrijeme, o vremenu sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske, o priznavanju statusa hrvatskih branitelja zatim proširenje tih, tog statusa na pripadnike civilne zaštite, narodne zaštite, zatim pokriće dijela troškova zdravstvene zaštite zatim određivanje najniže mirovine zatim određivanje statusa hrvatskih invalida Domovinskog rata su izuzetno važna pitanja za sve branitelje i vjerujemo da bi se ovakovi i slični zakoni trebali donesti, donositi konsenzusom u ovome našemu Parlamentu. Kad o tome govorimo onda sigurno moramo reći i to da je i do sada bilo tih zakona koji su se donijeli konsenzusom i koji su se i provodili određeno vrijeme no ono što nas posebno u HSS-u smeta je to da mi do danas još nemamo gotov registar hrvatskih branitelja, d ne znamo koliko je točno branitelja bilo i da se sa svakom promjenom vlasti donose novi Zakon o pravima branitelja. Pa onda iz tih raznih rasprava se može iščitati kako su branitelji imali ne znam kakova velika prava, ja mogu reći da kao branitelj baš nisam puno osjetio tih prava na samome sebi osim što sam imao mogućnost uvoženja onoga auta po, bez carine praktički. A druga prava osobno ne sjećam se da sam ih mogao ostvariti. Prema tome ta prava nisu nikada bila prevelika, a jasno da i samo definiranje tih prava ovisi i o tome koliko država može izdvojiti sredstava za svoje branitelje. A branitelji su ti koji su stvorili ovu državu i sigurno da bi trebalo o njima voditi brigu i posvetiti svu moguću pažnju i pozornost. Kada je uvažena potpredsjednica Vlade govorila o ciljevima koji su motivirali da se ovaj zakon donese, ja ih osobno kao takove sve podržavam. Samo mi se čini da nažalost nećemo moći biti u mogućnosti ostvariti te sve ciljeve. Zbog toga postoje određene, određeni problemi koje predlažemo da se u drugoj, za drugo čitanje Vlada oko njih očituje. Ja ću ih ukratko pokušati pobrojiti jer o očitovanju na te probleme ovisi i konačno glasovanje Kluba HSS-a o prihvaćanju ovoga zakona. To su kao što sam već spomenuo pitanje registra branitelja koje je i potpredsjednica konstatirala da još nije napravljen iako postoje određeni podaci jer su to 400 i nešto tisuća branitelja. Voljeli bi kažem konačno da se taj registar ustroji i da znamo jer čitav niz zakonskih regulativa koje su ovdje predviđene ovise o tom registru. Praktički neće moći onda biti ni provediv zakon ako tog registra ne bude bilo paralelno sa donošenjem zakona. Isto tako pitanje početka i kraja Domovinskog rata se različito tretira u različitim zakonima do sada. Ovaj zakon predviđa da je to 5.8. premda smo na Odboru za veterane imali prijedlog i da to bude drugačije regulirano i mislim da je krajnje vrijeme da konačno reguliramo datum početka i kraja Domovinskog rata, a ne da kažem svaki puta o njemu licitiramo i da kažemo da li je to bilo prije, poslije. I danas smo imali evo u replikama. Uglavnom mislim da se to zna u vojnim krugovima i naš je prijedlog da se konačno vojno, znanstveno i službeno obznani kada je bio početak, a kada kraj Domovinskoga rata i da to stručne službe koje su zadužene za to konačno objave, a ne da svaki puta o tome diskutiramo kod promjena određenih zakona. Dalje, ono što je sigurno neminovno uz ovaj zakon je to da mora postojati i jedan registar borbenih postrojba, registar njihovih djelovanja i zapovjednika koji je isto tako uz registar branitelja neminovan da bi se mogao ovaj zakon dosljedno i točno sprovoditi u idućim vremenima. Mislim da je vrijeme konačno da se i ta pitanja riješe i da nam se ne bi nekad za ne znam koliko godina netko spominjao da, ko što se danas spominjalo u raspravi da smo sa dva svjedoka dobili status branitelja ili ne znam čega. Prema tome molio bih da uz ovaj zakon imamo i posebno utvrđen registar borbenih postrojbi naših koje su sudjelovale u obrani i stvaranju naše države. Isto tako ovaj zakon bi trebao biti usklađen sa nekim drugim zakonima koji su već donešeni. To mislim prije svega sa Obiteljskim zakonom, sa Zakonom o obrani jer ne možemo provoditi dalje zakon ako nam neka prava koja se donose sada su manja nego što je to bilo u nekim prijašnjim zakonima koja su utvrđena. Imali smo tijekom ovih 14, 15 godina različitih zakona i naši stradalnici ne bi trebali sada trpjeti zbog toga ako ovim zakonom nešto mijenjamo u odnosu, a prije im je to bilo povoljnije. Ima takovih primjera. Na odborima smo o njima raspravljali. Znači usklađenje sa tim zakonima. Posebno prije samog evo drugog čitanja volio bih da se i to, stručne službe koje rade na ovome da usklade. Isto tako usklađenje sa mirovinskim sustavom, sa zdravstvenim sustavom ovoga zakona sigurno da je neophodno potrebno. I na taj način ćemo samo omogućiti da provođenje toga zakona bude dugoročno da se ne bi slučajno kroz nekakve druge promjene vlasti ponovo mijenjali i takovi zakoni koji su sigurno jedni od najbitnijih. Jedan od ciljeva ovdje nazočen i kojega osobno podržavam, a to je pravo na minimalnu mirovinu. Mi u Klubu HSS-a se posebno zalažemo za donošenje minimalne prosječne, minimalne mirovine za naše branitelje upravo zbog toga što mislimo da sada su to korpus ljudi koji je relativno još mlad no rekla je već potpredsjenica da i već u godinama koje dolaze jedan dio ispunjava uvjete i za saborsku mirovinu i tim ljudima sigurno moramo osigurati tu minimalnu mirovinu. Kolika će ona biti, da li je 45% dostatno, to je nekakvih tih 1700 i nešto kuna, ja osobno bih rekao da nije. No vjerujem da o tome ovisi o visini proračuna i taj iznos i mi u HSS-u se zalažemo da ta minimalna mirovina ne bude nikako manja od prosječne mirovine koja je danas u državi. Znači ona bi trebala biti viša, vjerujem sa ovih, tih 45 ili koliko su udruge tražile 60% da bi tu negdje između toga trebalo naći to rješenje za to. Dalje u ovom drugom dijelu mog obraćanja istakao bih neke stvari koje su još potrebno usaglasiti i uskladiti za drugo čitanje. Znači ovim što sam spomenuo, usklađenje sa prije važećim zakonima koji su bili koji su regulirali određene pojmove zatim ne bi bilo dobro da sada našim invalidima utvrđujemo da oni koji imaju više od 30% imaju pravo na participaciju a negdje drugdje je to već riješeno drugačije. I mislim da bi bilo sigurno potrebno da se oslobode paraticipacije svi hrvatske branitelji. Isto tako, kada govorimo o počastima koje svaki branitelj ima prilikom smrti, volio bi da tu ne dođemo u nekakvu nedorečnost sa lokalnom samoupravom koja će trebati izdvojiti dio svojih sredstava za to. I da se to točno zakonom precizira što mora lokalna samouprava osigurait od toga. Ili će lokalna samouprava dio tih sredstava fakturirati na ministarstvo. Mislim da bi bilo potrebno to preciznije definirati. Dalje, dio prijedloga u zakonu što sam već spomenuo ukratko, praktički se ne bi mogao provesti bez registra branitelja. I tu ukazujem još jednom na nužnost donošenja upravo da znamo točan podatak koliko je branitelja bilo. Isto tako kada se govori o provođenju ovoga zakona, predviđa se dodatno zapošljavanje nekih djelatnika na terenu. Mislim da imamo uprave i urede za obranu koji već i danas imaju sve informacije da bi trebalo objedinit ineke zajedničke poslove. A ne vidim razloga da te službe koje danas rade taj dio posla ne bi mogle odraditi i dio posla ako je će biti povećan obim tih poslova sa ovim zakonom. Kada govorimo o visini sredstava koja su predviđena s obziorm da pomičemo datume da mijenjamo da donosimo mogućnost drugih pripadnika koji će doći pod status branitelja mislim da ova sredstva koja se predviđaju neće biti dostatna. I volio bih da ih detaljno dobijemo izračun za drugo čitanje. Tako da točno znamo koliko to sredstava je i koja bise trebalo u proračunu osigurati. Istao tako u članku 5. kada govorimo u listi bolesti koje svaka Vlada do sada je imala svoju nekakvu liječničku komisiju. SVaka Vlada je do sada formirala svoje liste bolesti volio da bih dai taj dio posla bude i dalje ujednačen i da imamo svi iste liste. A ne da ih mijenjamo po potrebi ili po promjenama vlada. Isto tako u članku 6. kada govorimo o članovima obitelji smrtno stradaloga branitelja imamo slučajeva, ima ih jako malo u Hrvatskoj gdje su bili naši branitelji koji nisu na žalost imali obitelj. Koji su živjeli u domovima, i nakon toga su otišli u rat, ima ih svega nekoliko. I njihova braća ili sestre, koji su ostali mislim da bi isto trebali imati prava kao članovi obitelji poginulih branitelja. Mislim da postoje svega četri takva slučaja I mislim da bi za takvo rješenje se moglo naći u ministarstvu, Ili ako je nekome poginuo brat a nije imao nikoga ili njega. Ili sestre ako je poginuo brat isto tako, da bi takve slučajeve trebalo onda uvrsitti kao članove obitelji. Kažem, oni koji su živjeli u domovima jer nisu imali mogućnosti, da žive u zajedničkoj obitelji kao svi drugi. U dalje isto tako u članku 14. mislim da bi se u zadnjoj alineji kada je riječ o mirovinama trebalo onda sigurno naći mjesta i za taj iznos mirovine koja ne bi smjeal biti manja od prosječne mirovine danas koja je. To su evo neki od naznaka koje sam želio ovdje napomenuti u ovom uvodnom djelu kokje bi bilo bitno ispuniti da bi u drugom čitanju Klub HSSa mogao zauzeti konačan stav o tome kako će podržati ovaj zakon. Na kraju bih želio zaključiti, HSS podržava donošenje novoga zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Predlažemo da se ovih nekoliko točaka koje sam ovdje napomenuo od registra branitelja, pitanja kraja ,početka Domovnskog rata, zatim, utvrđivanja borbenih postrojbi zapovjednika ai zajedničkih djelovanja njihovih. Zatim uspostave konsenzusa oko toga vojnog i službenog i znanstavenoga kada je počeo i kada je završio rat. Od usklađenja sa postojećim zakonima kao što su Zakon o obrani i Obiteljski zakon. I donošenje pravilne te mirovine, minimalne mirovine za naše branitelje su pitanja koja očekujemo da se do drugoga čitanja definiraju. Točnije tada ćemo moći zauzeti konačni stav u klubu oko prihvaćanja ovoga zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Klub SDPa poštovani zastupnika Ivica Pančić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade. Predstavnici udruga iz Domovinskoga rata, dame i gospodo. Pred nama je dugo najavljivani od strane aktualne Vlade i dugo očekivani od cjelokupne javnosti prijedlog zakona o hrvatskim braniteljima. Prema riječima samoga predsjednika Vlade i drugih članova Vlade davanih u raznim prigodama a i danas. Među ostalim cilj ovoga prijedloga zakona je vraćanje dostojanstva hrvatskim braniteljima. U tom kategorijalnom aparatu dostojanstvo, dignitet i slično dalo bi se razgovarati. Posebice u svjetlu nove politike aktualne Vlade prema Međunarodnom sudu u Haagu. Ali o tome možda neki drugi put. Ovu raspravu u ime Kluba zastupniak SDPa vezao bih uz činjenicee. One znaju biti hladne, znaju biti neumoljive, ali na njima se zasniva svaka ozbiljna i odgovorna politika, a smatram da isključivo takvoj politici mjesto u Hrvatskom saboru. Mala smo država da bismo si dozvolili luksuz da izglasavamo zakone i donosimo odluke koje ne bi bile u svrhu stvaranja snažne državne tvorevine i razvijenoeg civilnog društva koje će omogućiti u potpunosti i kvalitetan život za svegrađane naše Domovine. Jer za takvu državu hrvatski branitelji su se prvenstvneo borili u našem obrambenom i pravednom Domovinskom ratu. Borili se i izvojevali pobjedu. Na žalostu svakom ratu pa tako je bilo i kod nas mnogi se nisu vratili svojim kućama, svojim obiteljima, ili su se vratili bez dijelova tijela, ili sa ozbiljnim zdravstvenim teškoćama. Zadaća koja se tada stavlja pred svaku odgovornu političku zajednicu je pomoći tim ljudima i njihovim obiteljima. Republika Hrvatska je već sredinom 90. tih godina neposredno po završetku rata pristupila zakonodavnom rješavanju problema stradalnika Domovinskog rata i u skladu sa time ustrojila je i odgovarajući sustav skrbi za koji mislim da je daleko kvalitetniji od bilo kojeg sustava skrbi na prostorima bivše Jugoslavije. Jer od KLuba zastupnika HSPa se moglo čuti da je sustav skrbi čak Republike Srpske kvalitetniji od sustava skrbi u Hrvatskoj. S čime se ne bih mogao složiti. Na žalost u praksi sustav je uz sve dobro što je donio počeo generirati probleme u vidu niza nepravilnosti koje ne samo da su bile financijsko opterećenje za državu, već su stvarale i nezadovljstvo među samim hrvatskim braniteljima. I pokojni predsjednii Republike Franjo Tuđman na sastancima sa članovima tadašnje Vlade otvoreno je o tome govorio tražeči raskid sa takvom praksom. Međutim iz određenih razloga promjena tada nije bilo a znamo i zašto. Stoga je i zakon iz 2001. godine bio je donjet isljučivo u svrhu stvaranja racionalnijeg sustava koji će štiti istinske hrvatske branitelje istinske stadalnike. I ako se do sada nismo uspjeli složiti. Međutim zadovoljstvo nama u SDPu predstavlja činjenica da je jedan postulat kojim smo se mi vodili prisutan i kod predlagatelja. A to je da svaki zakon mora biti u okvirima financijskih i gospodarskih mogućnosti Hrvatske. Zbog toga i većinu obećanja hrvatskim braniteljima od tadašnje oporbe, a sadašnje vlasti, smatrali smo nerealnim i demagoškim, a upravo ovaj prijedlog zakona to potvrđuje, jer se u najvećoj mjeri zasniva na aktualnome toliko napadnom zakonu iz 2001. godine. Prisjetimo se kojim je rječnikom, nadam se samo u žaru političke borbe nazivan. Ukratko, da ne duljim, to je bio antibraniteljski zakon kojega je prema riječima istih trebalo ukinuti i ponovno prepisati zakon iz 97. To su govorili ljudi ovdje u Saboru koji danas govore sasvim nešto drugo, jer su znali da će to biti nemoguće sprovesti, jer gospodarska situacija u Hrvatskoj to nažalost ne omogućava. Zbog toga u ovome prijedlogu zakona koji je SDP-u u znatnom dijelu prihvatljiv, nema nekih od temeljnih obećanja. Tako recimo nema povećanja invalidske osnovice sa 115 na 160% i vraćanja posebnog doplatka kojim bi se invalidnine povećale za oko 90%, već umjesto toga nudi se povećanje obiteljskih invalidnina za 10%. Također nema ni uvoznica za automobile za hrvatske branitelje, izuzev za maksimalno nekoliko stotina hrvatskih ratnih vojnih invalida do 4. skupine koji to pravo nisu iskoristili. Nema ni oslobađanja od participacija za zdravstveno osiguranje za sve hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji, već se to pravo proširuje dijelom za hrvatske ratne vojne invalide i obitelji poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja. Znači umjesto milijun ljudi tim pravom će biti obuhvaćeno nekoliko desetaka tisuća osoba. Nema također niti promjena u postojećem modelu stambenog zbrinjavanja, a nema ni toliko najavljivanog vraćanja dječjih doplataka u maksimalnom iznosu za djecu HRVI-a osim za djecu poginulog, zatočenog i nestalog hrvatskog branitelja. I da dalje ne nabrajam, sve u svemu od skoro 5 milijardi koliko su težila predizborna obećanja došlo se na nekih 100-tinjak milijuna kuna. Proračun će tako umjesto 3,5 milijardi iznositi 3,6 milijardi kuna. I treba reći da je to hrvatska realnost. Sigurno da bi svi mi ovdje htjeli i daleko više, veća prava i veća sredstva, ali zbog gospodarske situacije u Hrvatskoj, to nije moguće. I da u ovom dijelu zaključim. Mi u SDP-u zadovoljni smo što je HDZ preuzeo u velikoj mjeri našu politiku izgradnje sustavi skrbi za hrvatske branitelje i da kažem još posebno nakon rasprave kolege Milinovića u ime Kluba zastupnika HDZ-a, gospodo iz HDZ-a hvala vam što ste preuzeli u najvećoj mjeri naš zakon. Podržavamo također i uvođenje fizikalne rehabilitacije, te lakše omogućavanje ostvarenja prava obiteljima zatočenih i nestalih itd., itd. Naglašavam pri tome da su termini "hrvatski dragovoljac", te "pripadnik narodne zaštite i HOS-a" uvršteni u zakon 2001., a ne sada, ali nemamo ništa protiv da se to i dodatno naglasi. Također da ne bi bilo zabune, hrvatski branitelji i zatočenici srpskih konclogora i po postojećem zakonu u startu imaju status HRVI sa 20% tjelesnog oštećenja, tako da uvrštavanje te odredbe u zakon nišpta bitnoga ne donosi. Ne znam zbog čega je iz zakona ispuštena i odredba o pravu na naknadu za vrijeme nezaposlenosti, jer nažalost još hrvatskih branitelja i djece poginulih dolazi na Zavod za zapošljavanje. Vjerojatno se radi o grešci. To je ono sa čime se slažemo. Međutim, želja svih nas je zasigurno da ovaj zakon bude donijet konsenzusom, a upravo o čemu ću govoriti je dio zakona na kojem mi u SDP-u tražimo i nudimo mogućbnost dogovora i poboljšanja ovoga prijedloga. Ključni nedostatak ovoga prijedloga zakona je nepostojanje osnovnih kontrolnih mehanizama koji bi eliminirali mogućnosti zlouporaba, jer predlagatelj se i hvali da je pojednostavio postupak stjecanja statusa. Ono što smatramo spornim i ukoliko saborska većina želi iskreno konsenzus, očekujemo i konkretne poteze. Prvo. Uporaba termina "smrtno stradali hrvatski branitelj" umjesto "poginuli hrvatski branitelj". Ovdje se ne radi samo o formalnoj već o sadržinskoj promjeni. I Udruga roditelja poginulih hrvatskih branitelja traži da se ostavi postojeća odredba, jer bi ova promjena dovela do novih nepravilnosti. Drugo. Produženje roka za oboljele od PTSP-a na 10 godina, a uz vještačenje i duže. Bez kvalitetno ustrojenih liječničkih povjerenstava, preciznih pravilnika i mogućnosti kontinuiranog rješavanja nepravilnosti, broj zlouporaba prava po toj osnovi, bitno će se povećati. Mislim da nam cilj mora biti pružiti punu zdravstvenu zaštitu svakom oboljelom, pokušati ga izliječiti i uvesti ga u svijet rada, znači zaposliti ga. Umirovljenje ljudi sa nepunih 40 godina ne može biti rješenje i željeli bi da taj argument predlagatelj uzme u obzir. Treće. Vraćanje mogućnosti umirovljenja po osnovi invalidnosti i osobama koji nemaju status HRVI-a vraćanje je u 90-te kada je na taj način nezakonito 5.000 ljudi ostvarilo pravo na invalidsku miroivnu, a da nisu imali status hrvatskog ratnog vojnog invalida. Na to je ukazivao i saborski zastupnik iz HSP-a, jer to je dodatna mogućnost daljnjeg širenja korupcije među raznim povjerenstvima i mirovinskim vještacima u mirovinskome fondu. Znači legalizira se nešto što je bilo nezakonito i to se i dalje podstiče. Također i garantiranje mirovine na 45% prosječne plaće u Hrvatskoj što kažu da je 1.773 kune je pravo koje bi prema riječima predlagatelja naredne godine ostvarilo 10.000 ljudi, ali nismo čuli koliko će ukupno hrvatskih branitelja to iskoristiti i u kojem roku. To će izgleda biti obveza koju će morati ispunjavati neke naredne hrvatske Vlade. Kada bi bili sigurni da se broj branitelja neće povećati, procjene bi se i mogle napraviti, međutim, ovaj zakon dodatno proširuje krug hrvatskih branitelja sa pripadnicima narodne zaštite, s tim ako ostane samo na naoružanim odredima, onda neće biti problema, ali garancije nema, te civilne zaštite. Mnogi će upravo u navedenim pravima iz miroivnskog osiguranja vidjeti izlaz za svoju nezavidnu socijalnu situaciju, a to znači i povećanje broja hrvatskih branitelja. Krajem 2003. prema podacima MORH-a i MUP-a bilo je oko 405.000, a prema izjavama nadležne ministrice prije nekoliko mjeseci je to rečeno, broj se popeo na 570.000. To se kasnije iz istog ministarstva pokušalo demantirati. Znači, ukoliko se taj trend nastavi, a kontrole nema, revizija, tj. prevođenje je ukinuti, brojka će narasti do besmislenih razmjera. Ne znam kome će to biti u interesu, ali sigurno znam da istinskim hrvatskim braniteljima neće biti. Zbog povećanja broja korisnika po svim osnovama, ovaj Zakon će biti vrlo teško financijski pratiti narednih godina. I još jedan konkretan prigovor i prijedlog, na članak 122. koji predviđa osnivanje novih područnih jedinica ministarstava po županijama i gradu Zagrebu koje bi imale savjetodavno informativnu ulogu. Smatramo da je to u potpunosti u suprotovnosti sa proklamiranom politikom Vlade o smanjenju i racionalizaciji državne uprave, jer se radi o zapošljavanju novih, kako je rečeno 100 ljudi. Ako smo mi mogli voditi ministarstvo tada sa nazivom hrvatskih branitelja, možete, pretpostavljam i vi ovo sa čudnim nazivom. Zapošljavanje novih ljudi na poslovima koji već obavljaju službenici u uredima državne uprave, te honorarno zaposleni u centrima za PSP, bit će isključivo plastični dokaz potpune nekompetencije i nesposobnosti vladajuće garniture, a mislim da to Vlada ne želi. Dozvolite mi još da kažem nekoliko riječi o dodatnim pitanjima koja će se uskoro otvoriti sviđalo se to nekima ili ne. Zbog izmjena pojedinih osnovica u nekim pravima obiteljske invalidnine, mirovine, doći će do povećanja razlika u odnosu na pripadnike ostalih veteranskih skupina, tj. veterana II. svjetskog rata te drugih invalidskih skupina. Posebno je interesantna zbog uključivanja RH u međunarodne integracije i obveze koje iz toga slijede preporuka Svjetske veteranske federacije, da ne bi bilo zabune, na koju se ovdje već pozivalo, o istom tretmanu pripadnika svih vojski odnosno svih veterana. To znači da će se javiti i potreba novih zakonskih rješenja za pripadnike prije svega antifašističkog pokreta ali i regularne tadašnje vojske za koje vrijedi Zakon o zaštiti vojnih i civilnih žrtava rata. Značaj antifašističke borbe u Hrvatskoj se u 90-tim najblaže rečeno zanemarivao. Međutim, nakon zadnjih izjava talijanskih postfašista i ujedno najviših vladinih dužnosnika Italije kojima se svojata Istra, Primorje i Dalmacija, valjda će svi u Hrvatskoj kojima je Hrvatska na srcu uvidjeti značaj antifašističke borbe i njezinih sudionika koji su među ostalim matici zemlji vratili hrvatsku obalu i time sačuvali njezino hrvatstvo. Zbog toga je obveza svih nas je da cijenimo doprinos svih vojski koje su se borile za Hrvatsku domovinu. Ne treba posebno isticati i da je Domovinski rat bio antifašistički rat, rat protiv velikosrpskoga fašizma. Kada sam rekao da treba cijeniti doprinos svih vojski koje su se borile za hrvatske interese treba spomenuti i pripadnike Hrvatskog vijeća obrane. Ustavna obveza Republike Hrvatske je da pomaže pripadnike hrvatskog naroda bez obzira gdje živjeli. Ne treba posebno obrazlagati zašto je to posebno važno za Hrvate u Bosni i Hercegovini. Bivša Vlada je pripremila jedan prijedlog kojim bi bile obuhvaćene sve obitelji poginulih, te ratni vojni invalidi sa višim postocima, uz osigurana financijska sredstva u iznosu od oko 500 milijuna kuna. Rečeno je od ove Vlade da prijedlog treba promijeniti. U svakom slučaju mi u SDP-u zalažemo se da ili u ovome zakonu napišemo obvezu sustavnog rješavanja pitanja stradalnika HVO-a, naravno u realnim mogućnostima ili obvežemo Vladu da izađe sa novim specijalnim zakonom ili međudržavnim ugovorom. I da zaključim. Klub zastupnika SDP-a u cilju zaštite istinskih hrvatskih branitelja i stradalnika te zaštite temeljnih vrijednosti Domovinskog rata, imajući u vidu gospodarske mogućnosti zemlje, pozdravlja preuzimanje većine rješenja iz aktualnog našeg zakona, prihvaća i određene nove promijene, ali traži od predlagatelja da se do drugog čitanja uzmu u obzir iznijeti prigovori i da na tome tragu postignemo punu suglasnost. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo seriju ispravaka netočnih navoda. Prvi poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Pančić je rekao kako je gospodin Đapić ustvrdio da je sustav skrbi Republike Srpske bolji od Hrvatske. To je netočno. Gospodin Đapić je govorio vezano za razinu i sadržaju prava prema opsegu u Republici Srpskoj. Druga netočna je stvar da je problem pripadnika HOS-a riješen 2001., riješen je 97. godine kao dragovoljaca. Hvala.
Poštovani zastupnik Josip Đakić, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, poštovana gospodo, ispraviti ću netočan navod gospodina Pančića u kojem je ustvrdio da su demagoška obećanja izlapila i da u ovom zakonu se neće moći pokriti milijun hrvatskih branitelja. O nikakvom milijunu hrvatskih branitelja se ne radi. Radi se o nešto preko 400 tisuća hrvatskih branitelja i konačni registar će biti do kraja godine, tako ćete vidjeti koliko zapravo ima hrvatskih branitelja, a to ste moli učiniti i vi. Da u ovom zakonu nema dovoljno stvari iz onog iz 96., ima onoliko koliko ste nam ostavili prostora u državnom proračunu da bi pokrili kompletnu populaciju hrvatskih branitelja.
Hvala. Petar Mlinarić, poštovani zastupnik, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospodo. Ispravljam netočan navod zastupnika gospodina Pančića. Netočan je navod da je HDZ prepisao zakon od SDP-a. Zakon HDZ-a je prije 2000. postojao, bio je dobar, koji ste vi gospodine Pančiću naslijedili i prisvojili ga, ali ga i jako osiromašili. Mi ga samo poboljšavamo, onaj iz prije 2000. godine i sad smo ga poboljšali, a vi da ste stvorili državu, vi bi ga imali. Prema tome, nemate uopće razloga da se veselite tome. Hvala.
Poštovana zastupnica Božica Šolić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Ispravljam netočni navod gospodina Pančića. Vi ste rekli doslovce, citiram: "Gospodo iz HDZ-a hvala vam što ste preuzeli naš zakon". Gospodine Pančiću to nije točno, a ja ću vam sada reći što je točno. Točno vam je da ovaj Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je danas pred nama prvenstveno je nastao na temeljima struke, jer u izradi zakona sudjelovao je široki krug stručnjaka zajedno sa predstavnicima udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Gospodine Pančić to vam je činjenično stanje nastanka ovog zakona. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Frane Matušić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Premda su kolege već ispravljali želim i ja dati svoj prilog u ispravci ovog netočnog navoda radi hrvatske javnosti. Naime, potpuno je netočan navod da je Hrvatska demokratska zajednica preuzela ili prepisala neki prijedlog zakona SDP-a. Točno je da je SDP imao svoj prijedlog zakona i donio ga je 2001. godine i s tim zakonom je izazvao ogromno nezadovoljstvo svih braniteljskih populacija i udruga. Prema tome, danas je riječ o jednom potpuno novom zakonu, a inače na taj je HDZ dao 155 amandmana od kojeg ste usvojili samo jedan, ukoliko se sjećate toga. Dakle, riječ je o jednom potpuno novom zakonu koji je iskoordiniran sa svim udrugama, sa svim populacijama braniteljskim i prema tome nemojte nam pripisivati nešto što nije istina. I također je neistina da je ovaj zakon, da će biti teško financijski pratiti. To je potpuna neistina. Ovaj zakon je vrlo jasno je rečeno da je on vrlo realan i da su osigurana sredstva u proračunu već za 2005. godinu temeljem svih projekcija primjene ovog zakona.
Dobro. Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolega Pančić, nije točno da je ovaj zakon 80% prepisan iz postojećega zakona. U vrijeme HDZ-a 1996. godine donesen je prvi Zakon o hrvatskim braniteljima, pa molim vas pročitajte na prvoj stranici, ovdje nisu promijene. Mi donosimo zakon na temelju članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članka 129. Poslovnika Hrvatskog sabora. Vlada Republike Hrvatske podnosi Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji a ne prijedlog promijene zakona, to je prva ispravka. Druga ispravka, molim vas gospodine predsjedniče, dva puta sam digla pločicu vezano za sporazum Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine.
Nema. Nema. Polako, polako. Nema dva puta ste digli. Vi možete dići samo jedanputa.
Evo molim vas treba sporazum promijeniti nije rekao predlagatelj hrvatske Vlade, nego ga treba doraditi i donijeti ćemo ga do Božića ove godine, gdje ste i vi za to digli ruku.
Hvala.
Molim.
Poštovani zastupnik Velimir Pleša, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Pa u potpunosti je netočno, izjava gospodina Pančića, citirati ću: "Hvala vam gospodo iz HDZ-a što ste preuzeli naš Zakon o pravima hrvatskih branitelja" itd. To je netočno jednostavno iz nekoliko razloga, a ja ću nabrojati samo dva. Jedan je od tih jer kad bi mi to napravili onda bi se složili sa vašom tezom koju ste iznosili 2001. godine prilikom donošenja tog vašeg zakona, gdje ste rekli kako ljudski život, odnosno život poginulog branitelja nema cijenu i ne može se mjeriti tisućama kuna. Na žalost i onda i danas mislimo mi u HDZ-u i ja osobno kako ljudski život itekako ima cijenu, ali se ono ne mjerim novcem nego mišljenjem o tome na koliko i koliko posvećujemo pažnje hrvatskim braniteljima.
Hvala. I konačno, poštovani zastupnik Furio Radin. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. U posljednje vrijeme bilo je dosta nesretnih i neumjesnih izjava talijanske desnice što se tiče Istre, Rijeke i Dalmacije.
Koji navod ispravljate?
Od gospodina Pančića.
Koji, da?
Ali međutim, pogrešan je navod gospodina Pančića da je čak i s te strane, naglašavam čak i s te strane, da je netko prisvajao Istru, Rijeku i Dalmaciju. Ako se čita bilo koja izjava, kažem, nesretni su, povijesne ocijene u nilateralne, ali ne postoji niti jedno, dapače, i čak i u tim izjavama se naglašava da se ne mijenjaju granice. To naglašavam radi toga što pa čak i kad su u poziciji mora se razmišljati o tome da odnos između dviju država ostaju dobri. Pa onda, molim vas da vodite računa o tome.
Završili su klubovi. Završili su klubovi. Idemo na pojedinačnu raspravu, a prije toga potpredsjednica, ministrica gospođa Jadranka Kosor.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Još bih naravno željela reći riječ dvije referirajući se na nastupe predstavnika još 2 kluba. Dakle, nakon stanke Kluba HSS-a i SDP-a. Postavljeno je pitanje zašto još nema registra kao da je to isključivo obveza ove Vlade i kao da sad prvi puta u životu netko u Hrvatskoj razgovara o registru. Istina je sljedeća, registar je trebao biti napravljen, dame i gospodo, negdje tamo do 2002. najkasnije. Registar o hrvatskim braniteljima nije napravljen. Evo ovdje Pravilnika o jedinstvenom Registru hrvatskih branitelja sa obvezom, to je iz veljače 2002. da on bude napravljen u roku od 6 mjeseci. To se nije napravilo. Taj posao, također taj posao velik, težak, mukotrpan, vrlo osjetljiv dočekao je ovu hrvatsku Vladu. Mi smo se u našem ministarstvu zajedno s Ministarstvima obrane i unutarnjih poslova uhvatili u koštac i s tim problemom i vjerujem da ćemo ga do kraja ove godine riješiti. Dakle, mogla se, Registar se mogao, dapače treba se napraviti prije 2 godine. Toliko o Registru. O Registru borbenih postrojbi, to nije nadležnost ovoga ministarstva, to je u nadležnosti Ministarstva obrane. I naravno, o pitanju problema što je, evo, istaknuto iz Kluba HSS-a problema, pitanja početka i kraja obrane, sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske. Mi smo prihvatili stajalište hrvatskih branitelja i stajalište hrvatskih branitelja je ugrađeno u ovaj Zakon. Stajalište da to bude 5. kolovoza 90. do 30. lipnja 96. Već je danas ovdje u raspravi nekoliko puta isticano da ginulo se i u 96., prema tome, to je stajalište hrvatskih branitelja koje ova Vlada naposljetku nakon razgovora i dogovora prihvatila. Istina je da u izvorišnim osnovama Hrvatskoga Ustava piše 91.-95. godina, ali smo smatrali da je nužno uvažavati činjenice, a činjenice su one o kojima su već govorili gospođe i gospoda zastupnici o 28 poginulih, itd., itd. Što se tiče najniže mirovine, dakle, zaštićene mirovine i primjedbe da bi ona morala biti veća od prosječne mirovine, odnosno u skladu sa prosječnom mirovinom, želim upozoriti da je ta najniža zaštićena mirovina tu negdje. Odnosno, ona bi bila 32 kune samo manja od prosječne mirovine u Republici Hrvatskoj. Što se tiče primjedaba koje su došle iz Kluba SDP-a i primjedbe da se ovaj Zakon zasniva u najvećoj mjeri na Zakon iz 2001. moram reći da to nije točno. Podsjetiti ću i molim i gospođe i gospodu zastupnike da pročitaju ocjenu stanja i osnovna pitanja koja se trebaju riješiti ovim Zakonom, gdje smo vrlo jasno naveli nekoliko činjenica o tome što se dogodilo sa Zakonom iz 2001. Prije svega, kroz provedbu se pokazalo, toga Zakona iz 2001., da je Zakon nalagao prikupljanje niza nedostupne dokumentacije za ostvarivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida. Taj Zakon je kao što znate smanjio u osnovici obiteljske mirovine za oko 50%, a invalidske mirovine za 30 do 50%. Najveći prigovor javnosti bio je upućen na taj institut famozni prevođenja koji smo mi prvom prigodom, dakle, izmijenili, Vlada predložila, Hrvatski sabor prihvatio u skladu sa preporukama i na kraju presudama sudova koji su poništavali rješenja prvostupanjskih tijela i Ministarstva hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i gdje su navodili da je postupak prevođenja priznatih prava takav da ne može, da se ne može provoditi novi postupak i da se ne mogu ukidati stečena prava. Osim toga, u Zakonu iz 2001. koji smo također promijenili, kao što se sjećate, odmah na početku, su bile i neke po nama potpuno neustavne odredbe o tome da se jedna kategorija hrvatskih branitelja neopravdano, dvostruko kažnjavala. Odnosilo se to na hrvatske branitelje koji su recimo bili u pritvoru ili su osuđeni, pa se onda njih i po naputcima koji su dolazili iz samoga ministarstva u odgovoru, odgovorima koje naravno imamo, izrijekom kazivalo da je to još jedna dodatna mjera kojom se hrvatski branitelji koji su osuđeni ili su na izdržavanju kazne kažnjavaju tako da su izgubili neka prava koja drugi građani u Hrvatskoj nisu gubili bez obzira osuđivani oni bili ili ne. Što se tiče obećanja, htjela bih svakako demantirati ono što je predstavnik Kluba SDP-a govorio o nekakvih 5 milijardi kuna obećanja. Nikada nitko iz Hrvatske demokratske zajednice, iz ove Vlade nije govorio o 5 milijardi kuna obećanja, ali dapače, sjećamo se prije izbora 3. siječnja 2000. predlagao se Zakon iz istoga kluba, odnosno govorilo se u predizborno vrijeme o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja koji bi bio težak 19 milijardi kuna. Međutim, dogodilo se upravo suprotno, kao što se sjećate, 2001. se Zakon smanjio i stisnuo, a prava dakako drastično smanjila. Dakle, 19 milijardi, ja vas podsjećam i molim još jedanput, uistinu, da u ovoj raspravi ne politiziramo i da ne govorimo stvari kojima ćemo ponovo cijelu raspravu vratiti na početak pa ćemo se sjećati razno raznih izjava o tome kako se HVIDRA-i na primjer ne bi trebala dati ni kuna, ni lipa, itd., itd. Što se tiče primjedbe o posttraumatskom stresnom poremećaju, onih 10 godina koje mi predlažemo. Ja još jedanput želim ponoviti i molim vas da prihvatite to stajalište Vlade, ministarstva, usuglašeno sa braniteljima. Da što se toga tiče da, što se toga roka tiče i uopće rješavanja cjelokupnog tog problema, da konačno poslušamo struku. Struka kaže da je to taj rok koji treba prihvatiti, tih 10 godina i ja bih vas molila sve da ne plašimo javnost sa mogućnosti bujanja oboljelih od posttraumatsko stresnog poremećaja, to je vrlo loša poruka, koja se pogotovo mi koji se bavimo politikom moramo čuvati. Napokon, evo konačno smo mi u ovom sazivu ovih nekoliko mjeseci došli do te prave konačne brojke do sada brojka koja je užasna, koja je velika koja govori o tome da je 1366 branitelja oboljelih od posttraumatsko stresnog poremećaja izvršilo suicid, dakle diglo ruku na sebe, najstrašnije što se može dogoditi. Prema tome, slažem se da je najvažniji cilj, o tome sam govorila jučer, govorila i danas, najvažniji cilj uvesti te ljude u svijet rada, omogućit im da rade. Apsolutno na tome smo čini mi se učinili puno toga, vjerujemo da je brojka otprilike 2500 tisuće hrvatskih branitelja koji su zaposleni prema naših 6 mjera koje smo evo poduzeli, odnosno kojima smo omogućili zapošljavanje jedna brojka koja je respektabilna i sasvim sigurno da će projekti ovoga ministarstva u tom smislu, dakle zapošljavanja biti okosnica rada ovoga Ministarstva i u sljedećim godinama. Eto tako. I samo za kraj još jedna, jedan ispravak, dakle ne radi se o stotinu ljudi koji bi bilo zaposleno u našim područnim uredima, jer se oni osnivaju u županijama i u gradu Zagrebu, a radi se o brojci od 21. Znači 21 županija, grad Zagreb. Hvala vam lijepa. Naravno da ćemo i dalje pozorno slušati ovu raspravu. A vjerujem da Ministarstvo kojem sam na čelu i ekipa ljudi koja sa mnom radi, koja radila na ovome Zakonu može jamčiti da će to biti jedan pravedan zakon koji će hrvatski branitelji poduprijeti, to svjedoče i moji suradnici u Kabinetu, od kojeg su većina hrvatski branitelji, posebice ističe evo i savjetnika gospodina Bešteka, ali i moje drage suradnike u Kabinetu koji su hrvatski branitelji, dapače dečki s Trpinske ceste. Hvala vam lijepa.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici. Ja planiram da ovu raspravu večeras o ovom prijedlogu zakona danas tijekom dana završimo. Ima još prijavljenih 59 zastupnika. Kada počinje pojedinačna rasprava. Apeliram na zastupnike da u skladu sa tim činjenicama i prilagode i vrijeme i trajanje svoje rasprave. Gospodine Kajin koje točke sutra, pogledajte u dnevnom redu, nakon točke 8. koje točke idu. To vam je tu. I u skladu s time plediram i na korištenje instituta ispravka netočnoga navoda i replika da se sve sagledava u svijetlu toga da danas zaključimo, završimo ovu raspravu o ovome prevažnom prijedlogu Zakona. Imamo sad dva ispravka netočnog navoda. Jedan poštovani zastupnik Pančić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Nastojat ću uistinu se držati ove vaše preporuke i vjerujem da neću više uzimati riječ. Ali bih ipak ispravio ovdje netočni navod potpredsjednice Vlade, a to je vezano i uz ona ranija ispravke od zastupnika HDZ-a. Kada se kaže da kada nikada nitko nije govorio o 5 milijardi kuna obećanja, da se ovaj zakon ne zasniva na zakonu 2001. godine. Ja kažem, ne treba vjerovati meni, ali tražim da se pročitaju amandmani HDZ-a koje je davao na Zakon iz 2001. godine. Tamo stoji, povećavanje invalidske osnovice sa 115 na 160% proračunske osnovice ili sa 115 na 130% prosječne plaće. Tamo se govori o vraćanju uvoznica za, a osobne automobile za sve hrvatske branitelje, a toga u ovome Zakonu nema. Govori se o oslobađanju od plaćanja participacije za zdravstveno osiguranje za sve hrvatske branitelje i obitelji poginulih. Govori o se dječjim doplacima o maksimalnom iznosu. I evo privodim kraju, i govori se o promjenama u stambenom zbrinjavanju i još jedno u pet, šest prava. I to je osnova, znači upravo vaši amandmani fonogrami vaših rasprava za moju konstataciju da se ovaj Zakon zasniva na Zakonu iz 2001. godine kao što se i taj zakon zasniva na Zakonu iz 97. godine. Hvala.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Željko Kurtov ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče ja moram ispraviti navod, da je 90-te i 96. godine bio rat. Bilo je stradanja. Da li je bilo stradanja, da. Da li treba tim ljudima pomoći koji su stradali 90-te, 96-e da, Hrvatska država im treba pomoći njihovim obiteljima. Ali rata nije bilo. I ovim Zakonom hrvatskim braniteljima ne možemo pomagati tim ljudima, nego država Hrvatska mora im pomoći na način kojim drugim sredstvima.
Hvala lijepa. Idemo sada na pojedinačnu raspravu. Svjesni smo svih okolnosti vezane za broj sudionika prijavljenih za raspravu. Prvi je poštovani zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovana gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade i ministrice, gospodo tajnici, pomoćnici, savjetnici, uvažene kolege i kolegice. Rasprava o prijedlogu Zakona o pravima hrvatskih branitelja ispred klubova rekla je puno toga, puno je stvari koje bi neki željeli, ali ovaj Zakon je stvaran ne na željama, nego na stvarnim mogućnostima, na stvarnim potrebama hrvatskih branitelja. Tako mogu za početak reći da ni vrijeme njegovog nacrta ni vrijeme njegove usklađivanosti sa stručnim suradnicima koji su pomagali u njegovoj izradi kao ni vrijeme koje su koristile udruge predstavnici udruga i njihovi zastupnici u komisijama za izradu ovog Zakona, nije potrošeno bez veze, nego je stvarno razumno temeljito razrađivan svaki članak ovog zakona kako bi u konačnici prijedlog njegov bio takvog sadržaja da bude ravnomjerno pravično, socijalno, i dostojanstveno raspoređen na cjelokupnu populaciju hrvatskih branitelja koji zasigurno zbog svoga učešća u Domovinskom ratu zbog svojih rana, zbog svoga požrtvovanja ne očekuju da se kupuje njihovo povjerenje novcima kao što nisu očekivali ni u vremenu kada su stupali u postrojbe kao dragovoljci kakvu će plaću imati, kako će proći, da li će uopće doživjeti svoju Hrvatsku slobodnu. Bili su u uvjerenju da su snažni i da će pobijedit. Nisu znali što ih čeka i što ih očekuje. Nisu razmišljali o pravima koja ih slijedi, jer nikad nisu im bila ni na pomisli prava koja bi se mogla dogoditi. Cilj im je bio svima zajedno poštovani kolege, branitelji koji pratite ovu raspravu, svima zajedno nam je bio cilj obraniti, osloboditi Domovinu Hrvatsku neračunajući na meterijalna primanja koja ćemo i mati u kasnijem slijedu. Stoga želim ovom prilikom reći da 28 članaka koji su novo formirani u ovom Zakonu, sa onih 2 izmjene i dopune Zakona čine 30 noviteta i novih, potpuno novih stvari u pravima hrvatskih branitelja i zasigurno zadovoljavaju najjaču populaciju stvaraoca i branioca Domovine Hrvatske. Ulazeći u financijsku proekciju od 3 milijarde 641 milijuna 732 tisuće kuna zasigurno za današnji proračun Repubolike Hrvatske je to veliki iznos, zasigurno je veći od dosadašnji iznosa koji su se izdvajali i zasigurno ne može biti nikako veći jer su dugovi, jer je stanje državnog proračuna takovo da ne može omogućiti sve ono što bi još eventualno trebalo biti u ovim zakonskim formama riješeno. Ali je po prvi puta da se uvodi institut ove minimalne mirovine kako bi se zbrinuli stvarno oni koji ništa u dosadašnjem vremenu nisu participirali od prava za ono što su služili Domovini. Kada govorimo o narodnoj zaštiti koja je uvrštena, govori se striktno i jasno i precizno da se radi o naoružanim odredima narodne zaštite i oni su evidentirani u svakom obliku. Čak i od onih podjela kalašnikova od strane HDZ-a koje je, su dopeljali i oni su evidentirani kao pričuvnici Hrvatske policije. Tako da nema dvojbe da bi netko mogao zlorabiti. U svim onim stvarima koje se govore o podjeli hrvatskih branitelja, smatram da mi kao hrvatski branitelji smo podjeljeni samo na dvije kategorije i to je stradalnička populacija i braniteljska populacija. I nema onih trećih kategorija, pokušaji da se podjelimo na 50, 70 udruga kao što ima i stranaka u Hrvatskoj državi zasigurno nosi dodatne raskole u populaciju i mi želimo danas kada imamo razvojno ministarstvo, kada imamo ljude koji uvažavaju hrvatske branitelje, kada imamo Vladu koja transparetno razgovara od prorčauna do zakonskih osnovica, do svih ostalih stvari želimo pozdraviti takav način ophođenja i želimo prihvatiti i ono što se zove da više se ne može tražiti ni dati. Ja znam i moja populacija koju zastupam kao predsjednik HVIDRE da ima određenih prijedloga kako bi nešto od nematerijalnih prava dobilo se ali listajući sve zakonske norme, postoje i za populaciju najtežih stradalnika hrvatskih ratnih vojnih invalida od prve do četvrte skupine, postoje sve norme da budu oni stvarno zbrinuti kojima je najteže, koji su zapali u kolica, koji ne mogu sami živjeti, nego moraju imati osobu koja će voditi brigu i skrb o njima. Mi koji smo sa lakšim tjelesnim oštečenjima zasigurno imamo i manja primanja ali nisu ona toliko manja da ne bi mogli solidno živjeti. Točno je da se određene stvari još mogu doraditi ukoliko su one nomotehničke ili ostale naravni da se nešto od nematerijalnih prava može uvrstiti u Zakonu ali stoga isto se doživljava i ono sljedeće što je bilo od 2001. na dalje plasirano da su privilegije hrvatskih branitelja prevelike. Da se to ne može izdržati, kod hrvatske javnosti je prezentirano da su to abnormalne privilegije a ja nikada ne bih htio spomenuti, ne bih htio čuti u bilo kojoj raspravi da se radi o privilegijama. Sve rane, sve smrti na bojišnici, sve traume poslje dolaska iz postrojbe u obiteljima, u rodbini koje su se događale, sve imaju svojih razloga i osnova i nema tih materijalnih dobara koji mogu nadoknaditi nikomu tko je stradao, tko je bez dijela tijela, tko je psihički rastrojen, ne može mu se nikako nadoknaditi nikakvim novčanim sredstvima ono što je uložio u Domovinu Hrvatsku. Ali može se ovakovim normalnim ophođenjem sa populacijom hrvatskih branitelja, sa razumjevanjem, sa ne pretjerivanjem u izjavama i nadam se da će ovim zakonskim normama i odredbama zasigurno prestati svako razvlačenje po novinskim člancima, po televizijskim emisijama, da će prestati svako prozivanje populacije koja je najzaslužnija za Domovinu Hrvatsku. Nadam se da ove forme koje su date, ovi indeksi koji su upotrebljeni u izračunu mirovine, ove formule koje su napisane zasigurno mogu svakome pokazati da se jasno i transparetntno želi bez ikakvog skrivanja reći što tkome pripada i kolika prava ostvaruje. Točno je da je Hrvatska država bogata da bi mogli tražiti više, ali, zato što smo je toliko željeli, zato što i danas je toliko volimo ne možemo tražiti da sav dugi gospodarski svijet bude zapostavljen da razvoj gospodarstva, zapošljavanje i sve ostalo stane zbog toga što bi se hrvatskim braniteljima dala prevelika primanja. Ona su u skladu mogućnosti i zasigurno vjerujem da do drugog čitanja još ćemo imati sigurno pokoji sastanak na kojem ćemo reći što bi to eventualno moglo se doraditi da bi bili svi zadovoljni. Ja znam da moji invalidi prijatelji suborci imaju primjedbi ali su razumni u tome da državni proračun ne može trpjeti, da ni građani Hrvatske, svi ostali ne žele da ne budu također u daljnjem slijedu Domovine potkrepljeni i radnim mjestom i dječjim doplatkom i brigom za starije i za sve ostalo. Evo toliko i hvala vam.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine predsjedniče, ja moram replicirati kolegi Đakiću. Od 99 zakona koji su doneseni u ovom Saboru 81 je donesen po hitnom postpuku. A ovaj zakon kada bude donešen proračun za 2005. godinu će već proći. Ja se iskreno bojim da donošenje ovog zakona poslje proračuna za 2005. godinu ne dođe do još kresanja prava branitelja i da ne bi bilo nismo imali novaca, znate u proračunu nismo izglasali i tako dalje. A mi smo imali vremena da ovaj Zakon uđe prije u proceduru ako ne po hitnom postupku onda po redovnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče, moram replicirati, ovaj Zakon nije u nikakvoj žurnoj proceduri. Ja sam rekao da je on pravovremeno donesen u prijedlogu da za njega ima dovoljno vremena za raspravu u prvom čitanju. Da ima između prvoga i drugoga čitanja dovoljno vremena za doradu koliko je potrebna. I da ima vremean da se donese u drugom čitanju kako bi se primjenjivao sa 1.1.2005. godine. I ne može se reći da dako su sredstva planirana u ovakvom obinu u kojem su prezentirana ovdje u zakonu, da bi se nešto drugo mijenjalo. Ona će biti prezentirana i planirana i u državnom proračunu. I to čemo vidjeti kada dođe državni proračun. zašto slutite nešto zašto prejudicirate nešto što se ne smije dogoditi. Ne smije dogoditi. Toliko hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana potpredsjednice Vlade. Ministrice sa suradnicima. Kolegice i kolege. Evo pomalo već je poodmaklo preizborno vrijeme kada asu se sijale pumokoštajuće a ništa obvezujuće parole. Prošlo je vrijeme i jedno od vaših najtvrđih preizbornih obećanja donjet ćemo novi zakon o braniteljima sa novim značajnim izmjenama. Vraćanje prava braniteljima, vraćanja digniteta, dostojanstva braniteljima. Koje im je prošla koalicijska mrska vlast bial tako bezkrupolozno oduzela Zakonom o pravima branitelja iz 2001. godine. Mjesecima ste najavljivali revolucionarne promjene, i ispravljanje brojnih nenabrojivih nepravdi koje su tada učinjene. I što ćemo sada. iako ste na kraju krajeva rekli da ćete to odmah učiniti odmah čim dođete na vlast, prošle je evo punih 10 mjeseci. Ali ipak složit ćemo se nije tako trebalo dugo čekati. Evo na prvo čitanje. Ali to je manje važno. Važno je da su se sva obećanja raspršila na tisuće i tisuće komadića a koja vjerujem na žalost pogađaju gotovo svakog branitelja. Bila su to zaista gola obećanja služila su kao dimna zavjesa. Ono što ste najčvršće obećali niste izvršili. Ovikm vašim prijedlogom nije predviđeno obećano povećanja invalidnina. Nije ukinuto ne predviđa se ukinuti plaćanje participacija za branitelje i članove njihovih obitelji. Nema spomana o ponovnom uvođenju povlastica za nove automobile. Nema ni spomena o doplatku za djecu ratnih vojnih invalida. nema ni spomena o određivanju najniže mirovine u iznosu od 60% nego o puno manjem postotku. Nema u biti ničega onoga što je bilo temeljno što najviše košta, zašto se onaj bivši zakon proglasili da je antihrvatski na čemu ste na kraju krajeva dobrim djelom i na tome dobili izbore. I sada odustajete od toga. U biti radi se zaista kako je ovdje i konstatirano od predstavnika kluba SDPa da je to prepisan zakon s nekim kozmetičkim izmjenama. Na krajua krajeva o tome govore brojke. ONo što je obećavamo izračunato je. Preko pet milijaradi košta. A imate povećanja razlika između postojećeg zakona i ovoga prijedloga novoga zakona jedva sto tisuća kuna. I to je ta sto miliona kuna, i to je ta revolucionarna promjena. Čista je neistina kada govorite da je zakon donesen u suradnji u apsolutnom dosluhu u dogovoru sda braniteljima, i s braniteljskim udrugama. KOjim , zašto dijelite braniteljske udruge. Predsjednica nezavisnih dragovoljaca Hrvatske gospođa Slavica Hruškar doslovno kaže. Citiram, "Ono što nam je napravila HDZova vlast daleko je perfidnije i bezobraznije u odnosu na sve. Zato nam ne pada na pamet podržati ovaj zakon" Ona nadalje kaže da je tražila da ju se primi, da to nije učinjeno. DA su im iz ministarstva davane tablice gdje nitko živ nije mogao izračunati najnižu mirovinu. I kaže ona, zaključuje, tamo smo grubo prevareni. Jednako tako kaže predsjednik Udruge Hrvatskih veterana, da oni ukoliko ovakav zakon ostane da ga oni neće moći podržati. Prema tome ne znam odakle dijelite, nije smiješno. Nije stvarno smiješno. Jer o tome govore udruge a vi s druge strane govorite da ste postigli suglasnost sa udrugama. Istina je predsjednik naš saborski zastupnik, član HDZa na čelu udruge kaže, da se on slaže sa ovim prijedlogom ali on je i realan pa kaže ovako. Hrvatski se branitelji nisu borili za novce nego za Hrvatsku. I to je istina. Samo to je vrijedilo onda i iza vrijeme bivše vlasti. Dakle, što se to dogodilo. To je nešto mislim na koje mi ovdje odgovoriti i dati odgovor. Kaka vje odnos na kraju krajeva prema udrugama To nije samo pitanje i branitljskim ali svim ostalim a naročito braniteljskim to nije samo pitanje samo donošenja i suglanosti i konsenzusa, nego inače odnosa vlasti prema udrugama. To je pitanje na kraju krajeva demokratičnosti i jačanja civilnog života. I kako se vlast odnosi prema udrugama, dali tu pravi nekakve selekcije. Dali su nam udruge potrebno samo da bi veličale vlast, ili d abi bili kontrolni mehanizam vlasti ili na neki način i preuzeli i svoj dio odgovornosti. To je temelj zdravoga demokratskog života. I razvitak civilnog života. Ali eto do jučer su udruge mnoge udruge bile zloupotrebljene. Jučer je ljepljenje plakata bio domoljubni čin, par ekcelance. A danas to bar kako kaže naš premijer, čine pripadnici skupina, kada ljepe plakate, s vrlo ,kako kaže premijer, s vrlo sumnjivim namjerama. Jučer je bilo aktualno odlučno ne svjetskim silnicima. Haagu, Međunarodnom monetarnom fondu, kao izraz koji ne, to je bio izraz najvećega domoljublja, nauzvišnije hrvatskog samopoštovanja. A danas njihoav volja za nas oprostite ne za nas nego za vas je ima snagu apsolutnog zakona dok je jučer HDZ bio u oporbi bio je ogorčeni protivnog suradnje sa Haaškim sudom. A danas je glavna uzdanica. Danas je Haag vrlo popularan. Ali zašto ovo govorim. Govorim upravo radi toga što je i to neodgovornost u oporbi i neodgovornost na vlasti ono i dan danas kada se od Hrvatske traže nemogući uvjeti ostavlja jednu sumnju Hrvatske nedostojnosti odnosno nevjerodojstnosti. A tomu tako ne bi trebalo biti. Prema tom eja ovdje govorim o zlouporabi počesto udruga a najopasnije je to kada es to radi sa udrugama proizašlim iz Domovinskog rata. Jer da su nam neke slike i onda dok smo bili u oporbi bile više na srcu a manje na zidovima i Hrvatska i svi mi bi danas imali puno puno manje problema. Jučer su iz DSZovih opozicijskih vremena haške optužnice služile kao nešto što bi destabiliziralo hrvatsku vlast, a danas se bježi od tih tema ko vrag od tamjana, da se hrvatska javnost njima ne bi previše uzbuđivala. Danas je za to, za nas to jedan običan pravni, pa čak niti pravni, administrativni problem. Jučer su se udruge branitelja zloupotrebljavale u te svrhe i zato o tome ovdje govorim. A time se brani dostojanstvo i Domovinskog rata i branitelja da se dade svakome što ga pripada a da se nikoga ne zloupotrebljava. I još da se ponovno vratim na konkretno u samom zakonu što mi se čini vrlo opasnim za pravnu sigurnost samih branitelja, a to je da se ova sintagma "poginuli branitelj" sada ukida, predlaže se novi naziv "smrtno stradali branitelj". To vam otvara veliku mogućnost voluntarizma, ovome ćemo to dati, ovome nećemo. Imati će velikih problema. Najmanje je problem što će imati problema sudovi, nego što će konkretno branitelj imati problema. I nema adekvatne kontrole i zaštite interesa branitelja, jer se pod pojmom branitelja u kategoriju mogu uvući i oni koji nisu branitelji, a oni to rade na štetu branitelja. Prema tome kontrolni sustav i mehanizam je u obranu istine i interesa samih branitelja, a toga ovdje nema. Gospođo ministrice pred sudom je upravo aktualni postupak, upravo onih koji su zloupotrijebili čitav sustav, falsificirali, takve su optužbe, falsificirali dokumentaciju i upravo je ta osoba sada u bijegu, a deset osoba je obuhvaćeno tim postupkom. Prema tome mi moramo jačati kontrolni mehanizam u cilju upravo zaštite i sredstava koja su namijenjena braniteljima i samim braniteljima. I evo ja, vrijeme ističe, što da kažemo, plakali smo do jučer nad sudbinom, ja vjerujem da nam suze i nisu presušile, ali koga briga za dosljednost, nju ostavimo luzerima, nekim idealistima dosljednostima. A što nama ostaje? Plači voljena zemljo.
Gospođe i gospodo zastupnici, ja sam pledirao, zamolio i apelirao na takav karakter rasprava koje neće izazivati i brojne reakcije. U ovom sada, u ovoj raspravi, na ovu raspravu imamo, gospođe Ingrid Antičević-Marinović jedanaest ispravaka netočnih navoda i jednu repliku. Više tolerancije, više razumijevanja i više realnosti, manje unošenja jedne posebne vrste politike na koju se onda odgovara, manje optužbi, pa ćemo onda i bolje i rješavati ono zbog čega smo i ovdje a to je da riješimo i pokušamo naći najbolja rješenja za prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Vraćanje u neprekidnu prošlost, uzajamne optužbe neće nas dovesti nikuda, ali krenimo redom i izvucimo pouke. Prvi ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Uvaženi gospodine predsjedniče, ja mogu ispravak netočnog navoda pretvoriti, jer sam se javio za repliku. Mogu replicirati pa biti će bolje.
Vi ste se jedanput javili za ispravak netočnog navoda, a drugi puta za repliku. To sam pažljivo pratio.
Točno.
Odustajete od ispravka netočnog navoda, pa ćete doći na red kad dođe replika?
Može.
Tako. Dobro. Drugi poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče uvažavajući ovo što ste rekli, bez obzira na to moramo ipak ispraviti neke netočne navode. Naime, sasvim je jasno posebice nakon ovakvog istupa kolegice Antičević-Marinović da su njoj osobno i njenoj stranci revolucije posebice one komunističke u krvi, ali HDZ nije, dakle netočno je da je HDZ obećavao neka revolucionarna, revolucionarne promijene i revolucionarne izmjene. HDZ je obećao pravičan zakon i on je pred nama. HDZ je obećao zakon koji će biti usuglašen sa svim udrugama i on je usuglašen i netočno je također da HDZ dijeli udruge, on ih i ne dijeli, on je surađivao sa svim udrugama, odnosno sa njihovim predstavnicima, sa predstavnicima koje su te iste udruge nominirale za suradnju sa ministarstvom u pripremi ovog prijedloga zakona.
Poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Ispravljam netočni navod zastupnice Antičević. Gospođo zastupnice, rekli ste da su to bila dimna obećanja, znači dim, dimna obećanja gospođe ministrice da se ta obećanja neće moći provesti. To nije točno. Točno je to da je ovaj zakon provediv i financijski pokriven. To je točno i to je činjenica i to stoji u ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Bekavac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena kolegica Antičević-Marinović je kazala da nema ni spomena o uvozu automobila za invalide iz Domovinskog rata, što nije točno. U članku 60. stavku 3. ovog zakona stoji da hrvatski vojni, ratni invalidi iz Domovinskog rada od druge do četvrte skupine čije je utvrđeno oštećenje organizma ima za posljedicu oštećenje funkcije ekstremiteta i oštećenje vida, ima pravo na uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine, posebno poreza i poreza na dodanu vrijednost u iznosu utvrđenog postotka oštećenja organizma svakih pet godina. Zar to za vas, uvažena kolegice, nisu invalidi Domovinskog rata?
Poštovani zastupnik Željko Nenadić.
Hvala gospodine predsjedniče i gospođo potpredsjednice. Očito je dio taktike jedna demagogija i zato se javljam ispraviti navod kojeg je kolegica Antičević ponovila tvrdnju da je ovo prepisan zakon. Ali kako u demokraciji demagogija ima kratke noge i ovo nije 74. nego 2004. ja ispravljam navod. Nije prepisan SDP-ov zakon, već je prebrisan SDP-ov zakon. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Bekavac je povrijedio Poslovnik, jer je ispravio nešto, odnosno pogrešno je mene interpretirao,
Članak?
Članak 269. jer ...
Koji?
Temeljem 209. podižem palicu, 214. jer je rekao što ja nisam ustvrdila, ja nisam rekla da se radi o uvođenju, odnosno neuvođenju povlastica za automobile za invalide, nego općenito za branitelje. Prema tome ja pravim tu razliku, ali izgleda da vi ne pravite kolega.
Kolegice Antičević, vi ste vrsna pravnica, 209. znate da nije povreda Poslovnika, a 214. jesu predviđene stegovne mjere, zastupniku se izriče opomena ako itd. Pa vi ste ispravljali, vi ste ispravljali navod navoda što nije dopušteno. … [[Upadica se ne razumije.]] Kako je zloupotrijebio? … [[Upadica se ne razumije.]] Pa ne mogu ja biti arbitar. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Poštovana zastupnica Marija Bajt. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Govoreći o prijedlogu zakona gospođa Antičević je rekla da sva obećanja su se raspršila u tisuću komadića, to je neistina, jer Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji hrvatska Vlada je predložila i svoje obećanje održala i to u dogovoru s braniteljskim udrugama a mi nismo kao vi da smo obećali da ćemo na prvoj sjednici Hrvatskog sabora donijeti Zakon o privatizaciji pa ste ga donijeli na zadnjoj. Hvala.
Poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Ne, nisam se ja javljao.
Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Potpuno je netočan navod gospođe Antičević, citirat ću: "da je to prepisan zakon sa nekim kozmetičkim izmjenama". To je netočno jer kad bi to bilo točno i kad bi to bio prepisan zakon onda bi vjerojatno kao i te 2001. godine vani ispred zgrade Sabora bile velike snage Ministarstva unutarnjih poslova, a gore na galeriji ne bi bili predstavnici udruga. Samim time pokazujem da je netočan vaš navod gdje ste rekli da nije ovo usklađeno sa braniteljskim udrugama. Usklađeno je sa tim udrugama.
Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, netočan je navod da zloupotrebljavamo udruge. Kod velikog broja udruga normalno je da će poneka udruga zadržati svoje mišljenje u svoje uvjete. Također netočan navod da je to vaš zakon, kolegice. Kako vi tvrdite, kozmetički poboljšan, pa ako on pogađa svakog branitelja kako je tek pogađao vaš koji nije bio poboljšan.
Poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Poštovani gospodine predsjedniče, netočan je navod da se mogu udruge zlouporabiti i to je potpuno nepoznavanje karaktera i ljudi tih. Njih se ne može zlouporabiti, njih ne može nitko manipulirati. To su ljudi koji imaju svoj ponos i dostojanstvo i nema te stranke ni pojedinca ko će izmanipulirat.
Poštovani zastupnik Kajo Bučan.
Gospodine predsjedniče, odustajem. Već su gospodin Jarnjak i Markovinović rekli sve o zlouporabi. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Uvaženi gospodine predsjedniče, replicirat ću gospođi Antunović u jednom normalnom mirnom tonu. Antičević. Jer njezini navodi u izlaganju o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja, stvarno je zaboravila, zaboravila je sve ono što se događalo i zaboravljeno je sve ono što je bilo. Moram ponoviti jer sam u ovom Domu već jedan puta govorio o tome, a radi se o oko 500 obitelji poginulih hrvatskih branitelja kojima je uskraćeno pravo, nemoćnim starcima i majkama koje su ostale bez kune primanja za vrijeme Zakona iz 2001. godine. Isto tako, preko tisuću i 500 invalida iz Domovinskog rata izgubilo je status vašom revizijom. I nemojte vraćati se na ono što se dogodilo, recite, nismo imali takta, nismo dovoljno razumjeli hrvatske branitelje, išli smo đonom na njih i tada ćete zapravo dobiti podršku i kod njih.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ne samo da imamo podršku nego je i dio SDP-ovaca veliki broj, ali se sad nećemo, a možemo se i prebrojavati, upravo su branitelji. To je što se tiče toga. Ja ništa nisam zaboravila, ali manje je važno što sam ja ovdje kao sada članica oporbene jedne stranke nešto zaboravila. Ali ste vi ne zaboravili nešto nego ste sve zaboravili. Mi nikad nismo išli đonom nego smo išli istinom, ali sada je vama došlo na naplatu da ne možete ostvariti ono što ste obećavali, gospodo. A mi smo vam to i govorili i u tome je taj problem. Vi ste sada u toj nevolji.
Maloprije kad sam pročitao ispravak netočnog navoda u onoj brzini sam upisao Petra Mlinarića, zapravo se radilo o Darku Milinoviću. Izvolite, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ispravit ću netočan navod uvažene zastupnice Antičević i citirat ću je: "pravite razlike među udrugama proisteklih iz Domovinskog rata". Naravno ta vaša konstatacija je upućena Hrvatskoj demokratskoj zajednici i Vladi Republike Hrvatske. Upravo suprotno, vi te tražeći potpis za lojalnost kao preduvjet uključivanja u državni proračun pravili razliku među udrugama pa tako, reći ćemo, HVIDRA nije uključena u državni proračun.
Ja vodim računa o Poslovniku, ali vodimo svi računa o njemu i o vremenu. Poštovani zastupnik Drago Prgomet.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima. Naime, ja sam svoj zadnji govor vezan za branitelje i zadnje izmjene Zakona o hrvatskim braniteljima završio pozivom da ovaj Zakon koji je tad bio u pripremi doista bude zadnji zakon o kojem ćemo na ovakav način govoriti u Saboru. Jer doista česte izmjene ili donošenje zakona isto tako sigurno nisu na onom putu zaštite dostojanstva branitelja kojeg svi vjerujem želimo. I evo, pred nama je Zakon kojeg bih ja nazvao jednim realnim rezultatom realnih obećanja branitelja s jedne strane i s druge strane realnih financijskih mogućnosti koje ova država u ovom trenutku ima. Ovdje je naglašeno i mislim da ovaj Zakon to i omogućava, jednu ravnomjerniju raspodjelu sredstava, upravo ono što prijašnji zakoni nisu dobro regulirali po mom mišljenju, između pripadnika, odnosno osoba koje su imale status HRVI-a i poginulih, odnosno stradalih sa ostalom braniteljskom populacijom. I konačno, mislim da je vrlo bitno naglasiti da je Zakon u potpunosti sprovediv, a ne samo deklarativan. Možda bi dobro bilo za naglasiti nekoliko detalja ovog Zakona koji se meni osobno sviđaju i mislim da su vrlo korektne i konkretne, a to je uključivanje pripadnika HOS-a i naoružanih odreda Narodne zaštite u mogućnost dobivanja statusa hrvatskih branitelja. Tko je bio u ratu i tko se družio s ljudima koji su bili pripadnici ovih postrojbi itekako dobro zna što su radili za vrijeme Domovinskog rata. I drugo je uvođenje instituta najniže mirovine, te smatram da smo s time bez obzira na prijepore oko njene visine zaštitili upravo onaj socijalno najugroženiji dio hrvatskih branitelja. O tome kako neće biti takvih ili neće mnogi od tih branitelja dočekati tu mogućnost, pa bih podsjetio da je već dobrih 15 godina od početka Domovinskog rata i da nažalost takvih branitelja koji neće moći po drugačijem načinu osigurati si mirovinu itekako ima. I kao liječnik, želim naglasiti po meni također dobru, kvalitetnu odluku da se oboljelim omogući produženje roka. Jer vrlo je nekorektno, a u krajnjem slučaju i izvan saznanja struke da se jednom administrativnom mjerom ograniči period latencije između uzroka i pojave bolesti. S tim da moram priznati, ja bih tu bio još i liberalniji. Ja mislim da će se kolega Vukušić složiti sigurno sa mnom. Ovdje je bilo toliko riječi o konsenzusu i potrebe da se konsenzusom ovaj Zakon donese. Ja doista ne sporim jednu dobru namjeru svih onih koji su o tome govorili i doista zbog onih o kojima se radi, prije svega hrvatskih braniteljima, takva jedna odluka, odnosno tako donesen zakon puno bi značio. Moram priznati da bi možda dobro bilo ono što mene doista osobno smeta, podsjetiti se da i dan danas oko nekih bitnih stvari koje određuju našu noviju povijest i Domovinski rat, čini mi se, ne postoji konsenzus ili je on često deklarativne prirode. Pa doista ne bih želio vjerovati da i dan danas postoje različita mišljenja o tome tko je bio agresor, a tko žrtva u ovom ratu, koje su to države bile agresor prema Republici Hrvatskoj za vrijeme Domovinskog rata, doista još uvijek čini mi se nema dobre volje da se zahtjevi branitelja ne gledaju kao zahtjevi za privilegijama nego zahtjevi za pravima koja im kao ljudima koji su sudjelovali u stvaranju ove države doista i pripadaju. Čini mi se da su to, na žalost kažem i godinama nakon završetka Domovinskog rata i pored toga što su i povijesne činjenice itekako jasne i dan danas ostaje jedan od problema o kojima se malo malo razgovara. A te činjenice i tu potrebu konsenzusa oko tih stvari, oko tih povijesnih događaja neće naravno promijeniti Zakon nego jedan pošten odnos prema vlastitoj povijesti, prema sudionicima te povijesti koji traže izraženi senzibilitet kakve takvi događaji u povijesti jednog naroda i zaslužuju. Naravno ne treba zaboraviti da je osjećaj odgovornosti i odgovornog ponašanja vlasti stvaranjem uvjeta za bogatu, normalnu državu dostojnu prije svega njenih branitelja također spada u taj dio odgovornih zadaća. Ovaj Zakon uz one zakone koje smo mi imali tijekom ove godine priliku donijeti, prije svega izmjene zakona o braniteljskom fondu, zakon o memorijalno-dokumentacijskom centru su sigurno na tom putu da se doista u pravom smislu riječi vrati pozicija, ugled i dostojanstvo branitelja kako oni zaslužuju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Jedna replika, poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine predsjedniče, replicirao bih kolegi na ovom dijelu gdje kaže da hrvatski branitelji, znači iz moje diskusije da će ih pola umrijeti dok steknu pravo. Jednostavno namjera je bila reći to da 300 do 400% branitelji obolijevaju u ovoj Hrvatskoj više od populacije ostalog stanovništva i stvarno iskreno mislim da Hrvatski branitelji dok dođu u situaciju da ostvare svoja prava ali ne s lošom namjerom, znači sa godinama starosti itd, da će velika smrtnost te branitelje pokositi, prema tome, ostajem pri toj tvrdnji da nećemo oštetiti puno proračun Republike Hrvatske sa davanjem braniteljima 45 ili 50% prsojećnog osobnog dohotka u Republici Hrvatskoj da imaju kao neku najnižu mirovinu.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Drago Prgomet.
Moram priznati meni je vrlo teško odgovoriti na repliku, kolega je ostao pri svom stavu koji je iznio, ja pri svom ostajem i dalje, poznavajući velik broj ljudi koji po ovom Zakonu imat će pravo i steći će tu mogućnost na ovo pravo koje ovaj Zakon donosi, dalje smatram da je to po meni jedan od najboljih novih segmenata ili dijelova ovoga Zakona. A što se tiče ovog drugog djela da mnogi zbog bolesti neće, jasno i povećane smrtnosti što je i stručno etablirano, oni će imati priliku upravo zbog tog produžetka roka podnošenja zahtjeva po osnovi bolesti stjecanja statusa invalida imati mogućnost doći u tu drugu poziciju stjecanja prava po drugim osnovama. Dakle, tu nisam vidio neke velike razlike osim vašeg straha i bojazni da taj dio zakona neće biti tako često primjenjivan. Hvala.
Hvala. Potpredsjednica Vlade, ministrica obitelji i branitelja i međugeneracijske solidarnosti, gospođa Jadranka Kosor izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Javila sam se nakon izlaganje gospođe zastupnice Marinović-Antičević koje sada nema ovdje, no svejedno zbog javnosti moram reći nekoliko stvari. Nikako ne bi bilo dobro da na kraju ove rasprave ostanu neke stvari koje su poluistine, izmišljotine ili naprosto pokušaj manipuliranja. Naime, što se tiče udruga ja sam vrlo jasno rekla da braniteljske udruge podupiru ovaj Zakon. MI smo tu zajedničku intenciju odnosno taj dogovor oko nacrta prijedloga zakona potvrdili i na konferenciji za novinstvo, na kojoj su bili svi predstavnici udruga iz koordinacije, plus HVIDR-a plus udruge udovica osim gospodina Merčepa. Dakle potpuno je netočno da gospođa Slavica Hruškar nije prihvatila ovaj Zakon, jer je bila nazočna na konferenciji za novinstvo. Također ne da je netočno nego je netočno milijardu posto da gospodin predsjednik Udruge veterana a to je kao što vi svi znate gospodin general Đuro Dečak ne podupire ovaj Zakon jer upravo suprotno gospodina Dečaka su udruge ovlastile govoriti u ime svih na toj konferenciji za novinstvo. Dakle, na konferenciji za novinstvo gdje smo govorili o Zakonu govorio je gospodin Dečak predsjednik udruge veterana koja okuplja oko 200 tisuća hrvatskih branitelja i govorila sam ja kao ministrica svi drugi predstavnici udruga su bili nazočni tako da odlučno odbacujem i bilo kakvu tezu o manipulaciji udrugama. Svi vi koji poznajete kako rade udruge, svi vi koji ste ikada makar jedamput bili sa bilo kojim hrvatskim braniteljem ili članom braniteljske obitelji znate da je to apsolutno nemoguće, osim toga, upozoravam to bi bilo krajnje podcjenjivanje udruga odnosno članova udruga, to su ljudi iza kojih je iskustvo, to su ljudi koji su branili i obranili Hrvatsku tko bi njima i na koji način i čime, kojim to obećanjima mogao manipulirati. Dakle, to apsolutno najodlučnije želim demantirati. Osim toga gospođa zastupnica možda nije bila, nisam pratila, možda nije bila na početku današnje rasprave, pa možda nije pratila što sam rekla o najvažnijim naznakama iz ovoga Zakona, možda Zakon nije pročitala ili ga nije pročitala do kraja pa ne zna govoreći da smo najavljivali revolucionarne promjene. Nikada ni u snu ne bismo najavljivali revolucionarne promjene, ali budući da je ustvrdila da su se sva obećanja rasplinula, naravno da je to u kontradikciji sa potporom koju dobivamo oko Zakona, ali želim možda onda ponoviti možda će ćuti, neke najvažnije odrednice koje govore o tome što smo novo u Zakon unijeli. Zatočenicima u neprijateljskom logoru vraćamo pravo koje je bilo propisano zakonom iz 96. da imaju status hrvatskog ratnog vojnog invalida 10. skupine, znači najmanje 20% trajnoga oštećenja. Mirovina hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ostvarena prema općemu propisu, dakle Zakon o mirovinskom osiguranju povećava se od 10 do 30% ovisno o vremenu sudjelovanja u Domovinskome ratu. Ja mislim da to nije ni dim, ni sapunica niti nešto što se rasprsnulo u milijardu komadića. Zatim, uvodimo prvi puta, ponavljam još jedamput, prvi puta potpuno novi institut najniže zaštićene mirovine za hrvatskog branitelja dakle 45% prosjećne plaće u Hrvatskoj, dakle nešto potpuno novo što omogućava hrvatskim braniteljima kada ispune uvjete iz općih propisa najnižu mirovinu od 1773 kune, dakle nešto što nikada nije bilo, nešto što zakon uistinu okreće prema hrvatskim braniteljima i tvrditi da je to prazno obećanje koje se raspršilo mislim da je naprosto teško podnošljivo prihvatiti. Isto tako, carinske i porezne olakšice za uvoz osobnog automobila priznale bi se razliku od važećeg zakona invalidima 2. do 4. skupine, čije oštećenje organizma ima za posljedicu oštećenje funkcija ekstremiteta ili oštećenja vida, znači i oštećenje donjih i oštećenje gornjih ekstremiteta. Zatim, osnovica za utvrđivanje prava na obiteljsku invalidninu članovima obitelji smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je poginuo ili ubijen povećava se s važećih 40 na 50%. Ni to nije sapunica ni to nije dim ni to nije nešto što se raspršilo. Obiteljska invalidnina i za umrlog hrvatskog ratnog vojnog invalida 1. do 4. skupine koji je do smrti koristio njegu i pomoć druge osobe povećava se sa sadašnjih 15 na 25% osnovice. Da ne nabrajam ponovo sve one odredbe koje se odnose na djecu poginulih hrvatskih branitelja, na obitelji i sad se vraćam obećanjima. Podsjećam i gospođu uvaženu zastupnicu na projekt SDP-a i HSLS-a krajem 99. godine koji je govorio o tzv. otvorenim vratima. To je bio projekt za hrvatske branitelje. Među ostalim tamo se govorilo i o rokovima za oboljele i o nizu drugih obećanja hrvatskim braniteljima projekt koji je važio ponavljam, težio otprilike 19 milijardi kuna. Dogodilo se međutim, nešto drugo kao što znate primjerice, ukinuto je pravo na njegovatelja 100%-tnim invalidima iz Domovinskog rata I skupine. Sjetite se svi koji ste bili zastupnici u prošlom sazivu slike kad su nam se tu poredali mučne slike hrvatski ratni vojni invalidi I skupine u kolicima slijepi, bez nogu i ruku i kad smo se borili za vraćanje tog instituta u zakon. Neću dalje o lažnim invalidima itd., o testu MMPI2 koji je oboljele od posttraumatsko stresnog poremećaja doslovce dovodio na rub izdržljivosti to smo konačno maknuli i ukinuli. Prema tome, nije dobro nama spočitavati sve ono što je bivša vlast ukinula i mislim da nas to nikamo neće dovesti. Apeliram i dalje da ova rasprava bude okrenuta budućnosti, da ne govorimo o prošlosti, jer ovo i nije Zakon o prošlosti, ovo je Zakon o budućnosti, o tome kako ćemo hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji osigurat dostojan i dostojanstven život. I još na kraju budući da je gospođa zastupnica govorila o tome da se plakalo u prošlosti kao nad hrvatskim braniteljima, a eto do čega smo došli. Da potvrđujem plakao je primjerice gospodin Darko Beštek, to je istina. I međutim, mi danas realno razgovaramo s udrugama, realno razgovaramo s hrvatskim braniteljima. I ako itko razumije situaciju u kojoj je Hrvatska i gospodarsku i socijalnu, to su i upravo oni. I na kraju nije točno, također konstatacija da je HDZ-e bio protiv suradnje sa Međunarodnim Tribunalom u Haagu. Ja podsjećam na vrijeme kad je donesen Zakon o suradnji i na sve ono što smo govorili i prije, a što naravno govorimo i sada danas u hrvatskoj Vladi. Napokon gospodine zastupniče drago mi je da vam je smiješno. Još razjašnjenje gospođi zastupnici oko pojma smrtno stradaloga hrvatskog branitelja. Naime, treba poznavati problem, to je nešto na čemu su inzistirali upravo hrvatski branitelji iz njihovih udruga, radi se o činjenici da su neki umrli, da su neki ubijeni, a neki su umrli od posljedica ranjavanja, odnosno od posljedica mučenja i ovo je jedan od načina da ih se zapravo izjednači i da im se pravo koje imaju, koje proističe na temelju svega što su podnijeli zapravo u ovom Zakonu i prizna. Dakle, nije to neka izmišljotina ove Vlade ili Ministarstva, nego je to nešto što se naprosto uskladilo sa životom. Hvala.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Netočna je tvrdnja gospođe potpredsjednice Vlade da se obećanja nisu rasplinula kao baloni od sapunice. Evo jednog balona koji se rasplinuo. 18. listopada 2001. godine gospođa potpredsjednica ovdje sa vašim potpisom amandmana, vi tražite da mjesečni iznos osobne invalidne invalida od II do 10. skupine bude identičan postotku osobnog invaliditeta. Što znači za II skupinu 100%, a sada kad ste u prilici da ponudite nešto, sad nudite 73%. Za III skupinu ste tražili 90%, nudite 55. Za IV ste tražili 80 nudite 41. Ne mogu sve nabrajati jer ne stignem. Za X skupinu ste tražili 20%, a nudite 3%. Zašto sada kad ste u prilici ne ponudite ono isto što ste tražili 18. listopada 2001. godine svojim amandmanom sa svojim potpisom, ja vam ga mogu pokazati ukoliko mi ne vjerujete? To je balon od sapunice.
Kolega Stazić, vi stavljate u jedan kontekst amandmane koji su zastupnici Kluba Hrvatske demokratske zajednice koje je Klub stavljao prilikom rasprave o Zakonu o izmjenama, dopunama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata 2001. godine sa jednim, sa jednom konstrukcijom sa izbornim obećanjima HDZ-a uoči ovih izbora. To su sasvim dvije različite stvari i, ali ja vam plediram na to da ako budemo gospodo i dame išli s time da citiramo što je koja politička stranka u vrijeme pozicije ili opozicije, što je u pojedinoj raspravi, koje je amandmane podnosila kod kojega zakona i stavljam u kontekst sada sa ovim, onda ćemo doći u takve pozicije u koje smo došli što su bile uzrok one velike napetosti koja je vladala u ovom Saboru, a isto tako ako stavljamo to onda u kontekst što je netko tko je 99. godine bio oporba kakve je onda amandmane i prijedloge podnosio na proračun u vezi Zakona o braniteljima i sume koje za njih treba ostvariti. Ja molim vas plediram na to da se ne vraćamo stalno u prošlost. Ovo je zakon koji se odnosi na sadašnjost i na budućnost za hrvatske branitelje iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Izazvat ćemo neprekidnu ne samo odugovlačenje rasprave, nego ćemo dovesti do toga da ćemo sa takvim vrstama polemike stalno se vračajući u prošlost konfrontirajući što je tko rekao iz koje pozicije kad je bio opoziciji, poziciji da ćemo jednostavno izgubiti stvarnu svrhu i smisao zašto raspravljamo o ovome zakonu. Izvolite gospodine Staziću, ja vas molim da o tome vodimo, to nije samo usmjereno, to nije prema vama to je usmjereno općenito. Ja ponovo plediram, jer se višestruko ponavlja ta vrsta rasprave, replika, ispravka netočnih navoda koji nas ne vode prema cilju. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče što ste mi omogućili riječ, ali ne bih se javio da ovo vaše obrazloženje nije bilo tako dugo i tako iscrpno. Ne, uistinu mi nije namjera da nekoga diskreditiram, ja se samo pitam zbog čega sada kada jesmo u poziciji da ostvarimo ono što smo nudili prije četiri godine naprosto to ne napravimo u interesu onih zbog kojih smo to nudili tada i predlagali, ništa drugo. Gospodine predsjedniče Sabora, znači ovo nije politiziranje teme. Ovo je zaista briga da se ostvare oni amandmani koje tako zdušno i s opravdanjem ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Ministrica i potpredsjednica se javila za riječ. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivica Pančić. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Prvo, pozdravljam izjavu potpredsjednice Vlade da su upravo oni, mislim na HDZ, bili prvi za suradnju sa Međunarodnim sudom u Haagu. Tome nemam što dodati ali bih imao na primjenu MMP2 koji je hrvatske branitelje doveo na rub izdržljivosti. Molim vas, nemojte podcjenjivati hrvatske branitelje. U primjeni Pravilnika MMP2 piše. Taj pravilnik je primjenjiv za čitalačke sposobnosti učenika četvrtog razreda američkih osnovnih školi i najveći dio pitanja je prilagođen intelektualnim sposobnostima učenika sedmog i osmog razreda američkih osnovnih školi. Meni je nažalost žao što i neki saborski zastupnici tada oporbe su govorili da jednostavno oni tih 500 pitanja ne znaju i ne mogu ispuniti.
Potpredsjednica Vlade ministrica gospođa Jadranka Kosor. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Najprije moram reagirati jer moram odgovoriti na pitanje koje postavlja gospodin kolega, odnosno gospodin zastupnik Stazić. Odgovor na vaše pitanje zašto. Zato gospodine Staziću što tko bi mislio 2001. godine da će vanjski dug narasti a 24 milijarde dolara. To je vanjski dug koji je naslijedila ova Vlada koji je ostavila bivša Vlada i tko bi naravno mislio da će rupa u proračunu biti 7,5 milijardi kuna, tko bi mislio. Prema tome, mi izlazeći na izbore nismo znali kakva je situacija, nismo mogli ni pomisliti da će vanjski dug biti 24 milijarde, rupa u proračnu 7,5 milijardi kuna. Što se tiče MMPI2 gospodinu zastupniku vrlo kratki odgovor. Dakle, to je test koji je stvarno izbezumljivao hrvatske branitelje ali ja vas molim nemojte slušati mene. Molim vas, obratite se predsjedniku udruge oboljelih hrvatskih branitelja od posttraumatskog stresnog poremećaja gospodinu Svedrecu i upitajte ga što misli on i svi hrvatski branitelji koji su imali probleme sa testom MMPI2. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana potpredsjednice Vlade, ministrice sa suradnicima, dame i gospodo saborski zastupnici! Nakon nepune godinu dana od preuzimanja vlasti dobili smo na klupe Prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Samo vrijeme koje je utrošeno dovoljno govori koliko je ovaj zakon bitan, koliko je složen a rekao bih i osjetljiv. Samim tim nas se više od pedeset prijavilo za raspravu, to moje tvrdnje potvrđuje. Ni na kraj mi pameti nije nešto politizirati kada je ovaj zakon u pitanju a uvjeren sam da tako razmišljamo svi ovdje nazočni ili većina. Ili kratko rečeno kad su u pitanju hrvatski branitelji ili članovi njihovih obitelji tu prestaje svaka politika. Kao brat trojice hrvatskih branitelja osjećam potrebu reći nekoliko riječi o svim hrvatskim braniteljima, ne samo sa puškom na ramenu nego sa, ne samo sa puškom ali sam također sa brigadom sportaša dao rekao bih jedan mali doprinos obrani Lijepe nam naše. Sama riječ "hrvatski branitelj" obavezuje nas da sa puno poštovanja i ponosa govorimo o njima, ne samo zbog toga što su sve svoje dali za obranu Lijepe nam naše nego i što su to naša braća, rođaci, susjedi, dečki iz naših kafića, poznanici itd. Ne mogu govoriti o hrvatskim braniteljima a ne spomenuti neke stvari koje me jako smetaju. Od nekih omalovažavanja hrvatskih branitelja, proglašavanje invalida lažnim, borcima za privilegije i to sve bez ikakvih argumenata, dokaza, te najgore sam mogao čuti da su postali invalidi vraćaju se kući, ne mogu ovo izgovoriti, pijani iz nekih podsljemenskih restorana. Gospodo draga, kao sportaš imao sam tu sreću da obiđem čitav svijet. Bio sam u dvoranama i vidio kako se dočekuju branitelji mnogih zemalja, invalidi u kolicima i kad ovo slušamo šta govore neki naši političari ne mogu da se ne osvrnem na to. Kao roditelj dvoje djece školaraca brine me i smeta nedovoljna edukacija djece o Domovinskom ratu. Ja kao đak bivše države morao sam u svako doba dana i noći znati sve ofanzive, sve sekretare SKOJ-a, šta je koji jeo, šta je izjavio, šta je rekao zadnje njegove riječi kad je umirao. Gospodo, nije smiješno. Ja vam govorim iz osobnog iskustva šta sam učio 12 godina. Iz svakog dana u dan sam morao u podne i u ponoć znati sve sekretare SKOJ-a. A zašto sam vam ovo sve rekao? Zašto? Naša djeca u školama jako malo uče o Domovinskom ratu, o herojima Domovinskog rata, o braniteljima koji su jednim nadljudskim naporom branili i odbranili Lijepu nam našu da bi svima nama bilo kako nam jest odnosno kako smo zaslužili. Mišljenja sam da nema ništa ljepše, časnije ali i obavezujuće da našu djecu učimo o vrijednostima stvaranja države, o vrijednostima hrvatskih branitelja, njihovim herojskim podvizima, žrtvama, o svemu drugom što su učinili za ovo nesretno razdoblje. I šta sada? Nakon osam godina nađemo se u Saboru u ovome Visokom domu i raspravljamo a ništa spektakularno ne možemo donijeti, ne možemo napraviti stvar jer hrvatski branitelji, imao sam puno razgovora, posjetio ustanove za rehabilitacije, traže samo jednu stvar od sviju nas. Traže dostojanstvo. Moramo im pružiti dostojanstvo, poštovanje, nisu ratni profiteri, nisu prevaranti, ima svakakvih. Moramo gospodo skupa raditi na tome da svaki hrvatski branitelj, svaki hrvatski invalid u kolicima ima naše poštovanje i tako ćemo sigurno većinu njih i zadovoljiti. Isto tako, mi moramo njima pružiti dostojanstvo kako su oni dostojanstveno i branili i obranili nam Lijepu Hrvatsku. I vraćajući se na prijedlog ovog zakona nisam puno govorio o zakonu jer ćete svi drugi govoriti o zakonu, tko ga je donio, kada ga je donio, da li je to prepisano iz ove, iz one a mislim da to hrvatske branitelje ne zanima. Njih zanima samo da im vratimo ono što im se pokušava oduzeti, oduzeti im dostojanstvo. To ne smijemo dozvoliti. I sada na kraju vraćaju se na prijedlog, mišljenja sam da ovaj Zakon na najboljem putu, da na najboljem putu riješi to dostojanstvo zbog jednog razloga jer je bio, on je donešen u suglasnosti sa svim, pa mogu reći sa svim udruama, možda jedna ili dvije nisu podržale ali sve udruge proizišle iz Domovinskog rata dale su podršku, jer sam i osobno sa mnogima razgovarao i dobio ovaj Prijedlog zakona je dobio podršku i svih udruga. A bit samog ovog Zakona je da on bude, da on bude provediv, znači da je u mogućnosti da se što bezbolnije provede u dijelo a da ne bude deklarativan. Kada smo lani u studenom, osobno sam bio u kampanji sa gospođom ministricom, potpredsjednicom Vlade, nikada nije spominjala neke stvari koje se danas nabrajaju. Uvijek smo svi govorili da ćemo vratiti dostojanstvo hrvatskom branitelju ma gdje on bio, na kojem mjestu Lijepe naše. I normalno voditi skrb i brigu o članovima njihovih obitelji. A sa sigurnošću mogu tvrditi da ovaj Zakon će to i potvrditi. Još jednu bih zamolbu na kraju napravio, nemojmo o hrvatskim braniteljima govoriti samo kada smo ovdje u Saboru, kada smo, kada dobivamo Zakon o hrvatskim braniteljima, kada izađe i neka afera u novinama kao hrvatski je branitelj napravio to i to, pa onda pet dana o tome pričamo. Govorimo uvijek u svakom momentu, na svakom mjestu o hrvatskom branitelju, braniteljima u superlativima jer su oni to zaslužili. Zaboravimo na kraju svi iz koje smo stranke, iz kojeg desnica, lijevića, zaboravimo stranačke nesuglasice barem danas. Nemojmo ostvarivati neke političke poene na nečemu što je sveto za sviju nas. Jer nitko od nas nema pravo svojatati niti jednoga branitelja, ni ja ovdje i gospodin Leko tamo najdalje od mene. Svima su, oni su isto hrvatski branitelji i oni su se borili ni pod jednom zastavom nego samo pod jednom zastavom, zastavom Lijepe naše Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Lino Červar.
Gospodine dopredsjedniče Sabora, članovi ministarstva. Pa ja kao sportaš tvrdim a neki političari su mi svojim djelovanjem u Saboru dali za pravo da nama u Hrvatskoj ne treba zapravo nikakva politička odluka, nama treba gospodo moralna obnova društva u kojem se poštuju etičke i sve druge vrijednosti. Tu našu hrvatsku stvarnom najbolje je oslikao pokojni gospodin Žarko Dolinar znanstvenik doktor anatomije, genetike, patalogije ali veliki sportaš, dobitnik ordena pravednika, najvišeg etičkog priznanja koji kaže: očito je da se u Hrvatskoj svi međusobno svađaju, nadmeću, prepucavaju gubeći dragocijeno vrijeme i energiju a narod siromašan, neobrazovan, nezadovoljan, nezaposlen i nesretan. Uvjerio sam se za kratko vrijeme da je politika prokleta stvar. U jednom trenutku na sva će se usta grmiti o nacionalnom dostojanstvu i ponosu o zaštiti nacionalnih interesa da bi se već u drugom trenutku odustalo od toga a da nitko nije pocrvenio jer će se neki drugi ciljevi činiti većim, izglednijim, korisnijim. Hrvatska demokratska zajednica se u svom predizbornom programu za parlamentarne izbore očitovala o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, dakle o odnosu prema braniteljima, kao mjeri državnog samopoštovanja. Budimo pošteni i priznajmo da druge stranke oporbe osim HSP-a i nisu naglašeno imale problem prava hrvatskih branitelja u svojim izbornim programima. Bez tog uporišta vrlo je teško vjerovati raspravama o nekoj iskrenoj brizi o životu hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Ja znam da su glavni glasnogovornici iz stranaka u Saboru kao i obično pravnici, profesori filozofije i književnosti, psiholozi koji najbolje mogu artikulirati stavove svojih stranaka odnosno svojih političkih mentora, ali i polarizirati ljude. Dakle, ne radi se o političarima po vokaciji već usmjerenim zastupnicima. To je zapravo i glavni razlog slabe gledanosti sjednica Hrvatskog sabora a i na određeni način negativna ocjena za sve govornike poglavito za one koji se grčevito hvataju saborskog mikrofona. Klasičan je to primjer kako se nedjelotvorno i neučinkovito troši dragocijeno vrijeme. Danas, kada se govori o Prijedlogu zakona, o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, suvišna igra riječi i retorika svađe, mržnje i sumnje i podjela hrvatskog bića sa sredstvima s kojima se raspolaže u državnom proračunu želi se na najbolji način za duže vrijeme riješiti problem ljudi koji su zajedno sa stradalnicima Domovinskog rata dali sve što se moglo dati za današnju slobodnu i neovisnu državu Hrvatsku. Dali su ili riskirali svoje živote, majke su dale svoje sinove i muževe. Zašto su dali živote nego za nas, za našu djecu, unuke, da živimo u miru kao svoj na svome. Nisam spomenuo i ostalo zbog čega su ostali ti ljudi, ostali su bez doma svog, ostali su bez kuće, bez ičega. Dame i gospodo njima je oduzeto pravo na život dostojna čovjeka. I ne zaboravite to su ljudi koji su ne jednom gledali smrt u oči. Naravno da se ne treba opirati širokoj demokratskoj raspravi iznošenja različitih opcija, prijedloga i rješenja. Podsjećam ipak neke ovdje u Saboru da godine 2002. i 2003. na Dan obilježavanja pobjede i Domovinske zahvalnosti nije bilo nikoga iz državnog vrha u Kninu. Kako to drugačije protumačiti nego kao da se htjelo reći da nešto sa našom pobjedom nije bilo u redu. To i nije neko licemjerje dame i gospodo, licemjerje je od ljudi te opcije, junačiti se domoljubljem i brigom za branitelje i članove njihovih obitelji nudeći im med i mlijeko. Ne, ne želim reći kao da se radi o tome kako su jedni tobože jače, jako nacionalno orjentirani, misli se naravno na rodoljublje i domoljublje a drugi tobože liberalno orjentirani. Uostalom domoljublje je dio života kao povjesna vrednota. Međutim, ne ide nikako zajedno teza o podjeli krivnje u Domovinskom ratu i brigom za branitelje. Dakle, teze gdje se u jednom trenutku dovodi u pitanje postolat na kojima je nastala Hrvatska država dok se odmah u drugom trenutku velikim biranim riječima govori o svekolikim rješenjima za ostvarivanjem prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Da ne govorimo o onim zastupnicima i ne samo njima koji se igraju nadglednika i uporno kao da žele dokazati da je pola hrvatskih branitelja skup lažnih heroja, razbojnika, blefera i umišljenih bolesnika. A to dame i gospodo vrijeđa i boli. To minimiziranje dovodi ljude u očaj. To ponižavanje ubija i zdravog čovjeka. To nije u redu. Dajući potporu prijedlogu zakona predlaže da sa puno digniteta, razumijevanja, poštovanja i dostojanstva govorimo o Prijedlogu zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji pozivajući na konsenzus bez obzira na možebitne razlike glede iznalaženja optimuma zakonskih rješenja. U najtežim trenucima sportske borbe crpili smo snagu na primjerima hrvatskih branitelja, na primjeru njihove hrabrosti, čvrstine i odlučnosti. Poruka je stoga nas sportaša da su hrvatski jal i zavist predugo razjedali naciju i zagorčavali život hrabrima na njihovom putu prema vrhu. I zato je vrijeme za slogu i zajedništvo. U protivnom ne vidim načina kako ćemo Hrvatskoj iznaći primjerena rješenja u gospodarstvu, proizvodnji, znanosti, tehnologiji i na bilo kojim drugim područjima života. Dame i gospodo izuzmemo li borbu za opstanak ljudima nije ništa važnije od poštenja, pravednosti i identiteta. Ima još šanse, ima nade. Dokažimo svojom potporom da ti ljudi koji su sve nas bez iznimke zadužili su ljudi ispred dnevne politike. Hvala. ... [[Pljesak.]]
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi i poštovani zastupnik Lino Červar počeo je vrlo realistično. I ja sam mislio da će nastaviti u tom tonu i da će Zakon o pravima hrvatskih branitelja promatrati kroz realno stanje stanja u društvu i gospodarstvu Republike Hrvatske. I da će kroz to progledati da li je moguće ostvariti ovo što se predlaže, da li je prijedlog pravedan i pravičan prema onima kojima se odnosi i da li će to moći podnijeti privreda Republike Hrvatske ovoliko ili više? A zatim nastavlja o diskreditaciji onih koji drugačije misle. O samom prijedlogu i nastavlja se boriti za bolju prošlost svoje strane. Nemam ništa protiv, ali onda ne treba pozivati na konsenzus. Realno je okrenuti se prema budućnosti i procjenjivati mogućnosti ovog društva a onda se pozivati na konsenzus. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Lino Červar. Odgovor, odgovor na repliku.
A mogu na kraju? Aha, mogu sada.
Odgovor na repliku. Tražili ste odgovor na repliku je li?
Da. Ja sam samo jednu stvar htio reći, a nećete mi zamjeriti naravno. Ovako, čovjek sam iz naroda. Ima kod mene jedna teorija. A čujte to je moje mišljenje. Ja poštujem svakog, ja poštujem i vas i vjerojatno ste imali razloga zašto ste to rekli međutim ja sam opet ono, sportaš i kažem ipak imaju političari dosta putra na glavi. I zbog toga postoji jedna njemačka poslovica koja kaže: «Ako imaš putra na glavi ne izlazi na sunce.»
Replika, uvaženi zastupnik Mato Crkvenac.
Vi jeste sportaš gospodine Červar, ali ima nas još ovdje sportaša, ali ovo nije svlačionica. Vi ste ovdje, vi ste ovdje na stanoviti način očitali lekciju svima u Hrvatskoj o tome kako se ne treba svađati. Naravno da je to vrlo popularno i to će se mnogima dopasti i vi ste time vjerojatno priskrbili neki poen, ali ja objektivno mislim da mi imamo pravo i da smo mi dovoljno zreli da razmišljamo različito. Ne treba niko, nikoga da misli za bilo koga od nas. Ne trebamo mi svi da mislimo jednako i isto i tako dalje. Druga je stvar što bismo trebali polučiti konsenzus o biti nacionalnim pitanjima. Međutim o tim pitanjima vi gospodo, ta pitanja vi ne dovodite na dnevni red. To su pitanja koji su naši prioriteti u Europi? Kako ćemo povećati izvoz i zaposliti ljude? O tome trebamo konsenzus. Kako ćemo se odnositi sa susjedima i granicama i drugo? Ali ta pitanja ne dolaze na dnevni red. Mi trebamo konsenzus o tome, ali trebamo i možemo misliti i govoriti svašta pa i u ovoj sabornici. I drugo da vam kažem, braniteljima, braniteljima svaka čast i u ovoj prilici. Ali gospodo branitelj svaki će vam reći da to nije zanimanje. Branili smo državu zato što nam je to bila domovinska obveza, ljudska obveza. Obveza hrvatskog čovjeka da brani državu, ali ne da mu to bude zanimanje. Iza toga tom čovjeku treba dati posao i drugo, ali ne ga tretirati kao nekoga tko iza toga više nije za posao, tko je, kome treba socijalna pomoć, kojem trebaju samo davanja i sve ostalo. Druga je stvar invalida, ratnih invalida i drugih kojima treba i više pomoći nego ovdje ali ovdje je to nedovoljno naglašeno.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Lino Červar.
Ma ja mislim da je gospodin zastupnik, vjerojatno me nije razumio. Nisam ja došao ovdje držati lekcije nikome niti ovo nije svlačionica. Vrlo dobro znam šta trebam raditi u svlačionici. Ako već govorim o tome još jedanput vam govorim da sportaši znaju kako se spajaju ljudi, a ne razdvajaju. To sam 100 puta rekao. A političari mogu da polemiziraju ljude, ali jednu drugu stvar što je najbitnije i to podržavam što ste rekli da postoje raznolikosti. Ja poštujem što ste vi rekli i ja tu ništa ne mogu i svaka vam čast, to, to ništa. Ja samo bih želio reći ako se dobro razumjelo da je došao momenat da kod ovih pitanja, kod pitanja naših branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji da je svima u interesu, svima poglavito ako želimo u Europu ići da nadjemo rješenja, ako treba da se suočimo sa različitim opcijama a da na kraju dođemo do konsenzusa. I mislim da je to svima nama cilj ako volimo našu domovinu i ako poštujemo branitelje.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade, gospodo iz Ministarstva, poštovani predstavnici udruga braniteljskih, kolegice i kolege. Pred nama je prijedlog novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Ovo je jedno od onih važnih predizbornih obećanja i za mene je vrlo važno da ga je Vlada evo ispunila već u prvoj godini svoga mandata. Bilo je i kritika i požurivanja i drugih prijedloga. Ako smo i čekali malo duže mislim da sa ovim prijedlogom novoga zakona možemo svi biti zadovoljni, a svakako najviše oni kojih se to najviše i tiče. To su koji se to najviše i tiče to su hrvatski branitelji i njihove obitelji. Razvidno je da će se postupak za priznavanje prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja ostvarivati puno brže i prema jednostavnije postupku nego do sada. Držim bitnim da es ovo vraćaju i neka prava koja su bila propisana Zakonom iz 1996. a koja su ukinuta zakonom iz 2001. godine. TE se donose i priznaju neka nova prava za hrvatske branitelje a osobito dragovoljce iz Domovinskog rata. Tu se poglavito i najviše novosti ima u području mirovinskih prava. Člakom 31. preciuzno se regulira najniža mirovina to je vrlo pozitivno i pohvalno jer se prvi puta rješavaju hrvatski branitelji koji nisu invalidi. To im omogućava da maker donekle imaju zajamčena pristojna primanja prilikom odlaska u staračku ili invalidsku mirovinu. Dosta dobro je propisano člankom 35. pravo na zapošljavanje. No kao i do sada ovo treba vrlo vrlo rigorozno kontrolirati jer naravno daleko smo od toga da sada radimo jer se te bilo je puno revizija i nisu dale neke rezultate ali kažem da kad bi se analizirala sva primanja ua navedene ustanove i poduzeća tu se misli na državnu , lokalnu samoupravu, javna, vjerojatno bi bilo mnogo zlouporaba. Stoga bi trebalo samo i ovo naglašavam zakonom propisati da odgovorne osobe koje bi zlorabile ovaj članak zakona trebalo sankcioniti otkazom. Prava iz mirovinskog osiguranja članak 13. i članak14. jer zapravo do sada status branitelja nije utjecao na visinu mirovine. Novim zakonom uvodi se povećanje te mirovine, za 10 do 30% ovisno o vremenu provedenom u Dovinskom ratu.Članak 15. ponovno vraća ostvarivanje prava na invalidsku mirovinu i u slučaju smanjene radne sposobnosti. To je već bilo u zakonu 96. no i to je 2001. godine ukinuto. Člancima 16. do 20. propisan je poseban polazni faktor koji se različito primjenjuje ovisno o vrsti izračuna o posebnom u slučaju branitelja sa statsom hrvatskog ratnog vojnog invalida gardijskih postrojbi i dragovoljaca. Članak 21. propisuje za hrvatske branitelje koji ostvare invalidsku mirovinu pod uvjetima i na način propisan zakonom o mirovinskom osiguranju povećava mu se mirovina opet ovisno o sudjelovanju u Domovinskom ratu. Prošli zakon iz 2001, je dao da nakon završene profesionalne rehabilitacije da se hrvatski branitelj prijavljuje Hrvatskom zavodu za zapošljavanje i pripada mu naknada 12 mjeseci. SAd po ovom prijedlogu zakona to je 24 mjeseca. Uvodi se novi pravni institut u odnosu an prošli zakon, institut najniže mirovine koja bi iznosila 45% prosječne neto plaće. Sada članci 36. do 50. reguliraju pravo na stambeno zbrinjavanje, ma ja bih rekao dakle ono što smatram vrlo važnim to je ozračje i atmosfera u kojoj se stvarao ovaj zakon. Nakon dugo vremena potpuno se promjenio riječnik u komuniakciji između Ministarstva tj. predlagatelja i braniteljske udruga. Nestalo je grubih riječi i poruka. Ministrica i njezin tim pokazali su iznimu volju i upornost da u toleratnom dijalogu uz puno uvažavanje braniteljskih udruga razriješe sva sporna pitanja. Rezultat toga je rekao bih ovaj zajednički prijedlog zakona koji je gotovo idealan spoj s jedne strane želje braniteljskih udruga i financijske moći države s druge strane. To je dakle to je ono što ovaj zakon čini vrijednim jer je iz njega razvidno da će on i biti provediv. Ono što bi trebalo izmjeniti do drugoga čitanja to govoriom iz osobnog iskustva jer mi se obratilo nekoliko branitelja i jedna udovica poginulog hrvatskog branitelja koja ima 3 kćeri. ti ljudi neće se rješiti more koja se zove deložacija ako se ne promjeni članak 37 ovoga prijedloga zakona koji govori tko sve nema pravo na stambeno zbrinjavanje. Članak 37. potrebno je promjeniti u onom dijelu koji kaže da pravo an stambeno zbrinjaavnje nemaju oni branitelji koji su stambeno zbrinuti putem zakona o obnovi. Svi su ovi branitelji prijavljeni ne kao nositelji obnove, nego kao članovi domaćinstva i po zakonu o obnovi koji je išao kako znate 35 + 10 kvadrata za svakoga člana obitelji. Tako ispada i to je zapravo cijela istina, da je nekoliko branitelja s područja od posebne dr žavne skrbi zbog 10 kvadrata obnovljene roditeljdske kuće izgubilo pravo na stan ili stambeno zbrinjavanje i sada ja moram kazati iz iskustva da proživljavaju drame. Ako ovome dodamo da u pravilu ti branitelji nisu niti znali da su ih roditelji ili rođaci stavili u obnovu možete zamisliti kako se danas osjećaju. DAkle, članak 37. bi trebalo izmjeniti da glasi. Ako je stambeno zbrinuta putem zakona o obnovi i dodati kao nositelj obnove, na način da je obnovljena kuća ili stan bili četvrte, pete ili šeste kategorije oštećenja. Vjerujte nema mnogo ovih branitelja uglavnom su u najeletinijim brigadama postrojbama bili u 4 gardijskoj brigadi i taklo dalje. Dakle i oni jednostavno iz ovoga začaranog kruga ne mogu izaći dok se ne promjeni, odnosno do drugoga čitanja da se stavi ako nisu bili nositelji obnove. To znači ako kuća nije na njima nego ako je na njihovom roditeljima onda su oni zapravo dobili od 6 do 8 tisuća kuna a izgubili su oni. I sada već imaju obitelji deložiraju se iz stanova. Volio bih da se o tome vodi računa, a ja ću se potruditi da dostavim i izmjenu ovoga članka 37. koji to regulira. Ipak potrebno je kazati i pohavliti sve koji su sudjelovai u izradi ovoga zakona. Da on vraća ne samo neka prava nego i dostojanstvo hrvatskom branitelju. Kolegice i kolege dobili smo konačno zakon koji se neme mjenjati iza svakih izbora. Stoga bi bilo lijepo da ga donesemo konsenzusom svih stranaka u Hrvatskom saboru. To bi mislim bila jako lijepa poruka svim braniteljima da nema političkih prepucavanja kada su u pitanju interesi onih koji su jako jako mnogo od zapravo kojima smo zahvalni za državu i slobodu koju danas uživamo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Lucija Čikeš.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavniče Ministarstva obitelji, hrvatskih branitelja i međugeneracijske solidarnosti, uvaženi predstavnici udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Izlaženje s ovim Prijedlogom zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji bio je imperativ ove Vlade, ali i neke druge da je kojim slučajem na ovom mjestu, jer zakon iz studenog 2001. godine naprosto je bio neodrživ, a tome svjedoči i svi oni nemili događaji i nezadovoljstva i negodovanja hrvatskih branitelja. Svima njima je poruka bila vrlo jasna. Po nekima na zakon se dugo čekalo, na njemu se dugo radilo. Držim da tome nije tako, jer ako se radilo uz konzultiranje sa svim onima kojih se tiče ovaj zakon i o čijim se pravima govori i ako u su njemu participirale sve udruge proizašle iz Domovinskog rata, te da su ga sve osim jedne podržale, onda je zaključiti da je za to trebalo i vremena. Uostalom ovo bi trebao biti i ogled kako svaki zakon raditi. Ovim Zakonom vraća se dostojanstvo hrvatskog branitelja. Kaže se, kako? Kroz zakon koji propisuje prava i njemu i članovima njegovih obitelji, kako užem, tako i širem. Ovaj prijedlog zakona nije ni vidio svjetlo dana, a bilo je povika da je skup pustih želja. Zakon je pravedan i provediv. Da je pravedan, vidimo po opsegu prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, jer u jednom članku se kaže, svi umrli hrvatski branitelji iz Domovinskog rata imaju pravo na ukop uz vojne počasti, nema više, ovaj ima, ovaj nema, nego svi umrli branitelji. A ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti snosi troškove. U drugom se kaže, svim zatočenim u neprijateljskim logorima priznaje se status hrvatskog vojnog invalida najmanje 10. skupine, odnosno najmanje 20% trajnog oštećenja organizma. U jednom od članaka se kaže, i krug smrtno stradalih i ranjenih širi se i na pripadnike vatrogasnih postrojbi, kao i pripadnike civilne zaštite. U drugom se pak kaže, svim hrvatskim vojnim invalidima iz Domovinskog rata, priznaje se pravo na medicinsku i fizikalnu rehabilitaciju. Pa ako samo ova nabrojena prava obuhvaćaju sve zakon ne može biti drugačiji nego pravedan. Da je zakon provediv, govore između ostalog i ove dvije činjenice. Prva. Bitno je smanjen opseg dokumentacije za priznavanje prava, a drugo da je provediv, govore i financijska sredstva s kojima je ova Vlada izišla u javnost i kaže da je za provedivost svih ovih prava potrebito 3.641.732.000 kuna i 0 lipa, znači, za provedivost ovog zakona računa se da se u sljedećoj godini ova sredstva osiguraju. Osvrnula bih se samo na zdravstveno stanje vrlo vulnerabilne populacije, kao i na morbidnost i mortalitet iste. Ovoj temi ili ovom problemu bila je posvećena i tematska sjednica Odbora za ratne veterane i Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo Hrvatskog sabora održane 4. listopada ove godine. Značik problem je kao problem prepoznat i zaslužuje povećanu pozornost. U morbiditetu i poboljevanju ove populacije prednjači dijagnoza post traumatski stresni poremećaj i od svih oboljelih na ovu dijagnozu otpada više od 56%. Na drugom je mjestu psihijatrijska dijagnoza bez post traumatskog stresnog poremećaja i zastupljena je u 8,04%. Na trećem mjestu je oboljenja izazvana ozljedama, 8,99% i ranjavanja 7,94%. I upravo zbog ovog podatka i ove činjenice bilo je neophodno kada se posttraumatski, kada je post traumatski stresni poremećaj uzrok bolesti, smrti ili suicida produžiti onaj rok od tri dana, odnosno 2 godine na 10 godina, pa i duže uz vještačenje u ovlaštenoj zdravstvenoj ustanovi. I ovaj zakon je to i učinio. Kliničkim studijima nepobitno je utvrđeno da ratni stresovi negativno utječu na organizam. Poremećen je imunološki sustav organizma, te su branitelji podložniji akutnim infekcijama koje imaju i težu klinički sliku, dulje trajanje, a nerijetko i letalan ishod. Osobno sam obradila podatke na civilnim stradalnicima Domovinskog rata, prognanicima. Djeca i odrasli sa poremećajem u razvoju, prognani na najbestijalniji način iz Vrlike kolovza 1991. godine našli su svoje privremeno utočište u Splitu i vrlo skoro su počeli pobolijevati od akutnih respiratornih infekcija. Kako uvjeti življenja u progonstvu nisu dozvoljavali ambulantno liječenje, svi su bili zbrinuti u Kliničkom bolničkom centru i tijekom 7 mjeseci 21 osoba je umrla. Od toga samo jedna nesretnim slučajem, kad je u tijeku epileptičkog napada nesretnim udarcem u glavu, dobila posljedični cerebrovaskularni inzult. Ali, 20 je osoba umrlo od autnog respiratornog infekta kojeg su uz svu medicinsku skrb i uz svu pomoć u Kliničkom bolničkom centru nisu mogli savladdati. Ovo su objavili i svi priznati svjetski medicinski listovi i dokazano koliko stres uvjetuje na stanje akutnog obolijenja. Moja poruka je ovim bila da svijetu ujedno i pošaljem poruku i o bestijalnosti koje se desilo tijekom Domovinskog rata u Hrvatskoj. Možemo sad tek zamisliti koliko je bilo braniteljima i koliko su kod njih stresne reakcije mnogo teže, a znamo da je stres upravo proporcionalan i sa oštećenjima. Hrvatski branitelji, češće nego druga populacija pobolijevaju od kardio vaskularnih bolesti, cerebro vaskularnih inzulata, a dijelom i zbog toga što stres negativno utiče i na endokrinološki sustav i češće ova populacija ima i povišeni krvni tlak, hiperlipemiju, hiperholesterinemiju. Koliko odnos društva prema ovoj populaciji kao odnos države putem važećih zakona mogu utjecati, kako pozitivno, tako i negativno na ovu populaciju, pokušat ću ilustrirati. U splitsko dalmatinskoj županiji tijekom 2003. godine registriran je najveći broj nezaposlenih branitelja u Republici Hrvatskoj, njih 3.150. Na primjer, u zagrebačkoj županiji ih je registrirano tijekom prošle godine 2.324, a u vukovarsko-srijemskoj 2.212. Broj nezaposlenih branitelja upravo je proporcionalan sa brojem liječenih u dnevnoj bolnici sa dijagnozom post traumatskog stresnog poremećaja, pa je u prvih 6 mjeseci ove godine u dnevnoj ambulanti liječeno, u splitskom KBC-u 1347, upravo je proporcionalan ovaj broj i sa brojem hospitaliziranih branitelja sa PTSP-om, njih 587, te brojem ambulatno liječenih 9.622. Pouka je ovdje što žurnije ih uključiti u svijet rada. Zašto i medicinski opravdano priznati i medicinsku i fizikalnu rehabilitaciju svim hrvatskim invalidima? Zbog toga jer stres i neadekvatni uvjeti življenja, i vlaga, i zima i traume razlog su ratno nastalim, rano nastalim oprostite, i opsežnim degenerativnim promjenama. One smanjuju i kvalitetu življenja i dovode do invaliditeta i skraćuju vijek života. Iz svih od ovih razloga podržavam zakon sa vjerom da će doživjeti promjene, ali promjene u pozitivnom smislu, koje će biti sukladne gospodarsko-ekonomskim prilikama u državi Hrvatskoj. Hvala.
Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Mlinarić.
Gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Ministarstva branitelja, štovani predstavnici stradalničkih udruga, kolegice i kolege. Već mjesecima u hrvatskoj se javnosti povlače brojne rasprave o novom Prijedlogu zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Najčešće se u tim raspravama u ovom Saboru i u Vladi, a posebice vladajućoj stranci u Hrvatskoj HDZ-u spočitava nedostatak dobre volje i odugovlačenje s donošenjem takvog zakona. Podsjećam kako je taj zakon dio predizbornih obećanja Hrvatske demokratske zajednice, a kako se radi o jednom vrlo ozbiljnom pitanju neophodno je isto tako i pristupiti mu ozbiljno i odgovorno. Stoga odmah na početku svojega očitovanja i izlaganja moram reći, za dobar i kvalitetan zakon nikada nije kasno. A HDZ, hrvatska Vlada i Sabor moraju "hladne glave" donijeti tako važan akt. Obzirom da dolazim iz Vukovara i hrvatskog Podunavlja, grada i dijela Hrvatske koji su pretrpjeli najveće gubitke i u ovom užasnom ratu podnijeli najveću žrtvu u stvaranju neovisne Hrvatske države, osjećam se pozvanim govoriti o samom zakonu. Smatram da ne treba podsjetiti kako Vukovarci i danas traže više od pet stotina svojih najmilijih, kako se i danas sjećaju svih onih branitelja, dragovoljaca, pripadnika ZNG-e i Narodne zaštite koji su pali u obrani hrvatskog grada heroja. Brojni su civili također stradali, a cijeli grad i svi stanovnici proživjeli i preživjeli strahote tromjesečnog iživljavanja nad jednim gradom. Tisuće su prognane i svoj privremeni krov nad glavom našli diljem Hrvatske ali i diljem Europe. Gospodarstvo i tvornice u potpunosti su uništene, a šteta na obiteljskim kućama, stanovima i infrastrukturi dostigla je više stotina milijuna dolara. Stoga je Vukovar simbol hrvatske borbe za neovisnost i svi njegovi branitelji posebno zainteresirani za donošenje što kvalitetnijeg Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Posljedice strašnog rata i agresije na Hrvatsku i danas se osjećaju među pripadnicima braniteljske populacije i članovima njihovih obitelji. Stres zbog svega proživljenoga, psihičke posljedice ratnih događanja, posttraumatski stresni poremećaj tek su dio zdravstvenih biltena veterana Domovinskog rata. Nažalost, u velikom se broju slučajeva radi o invalidnosti, od onih lakših oblika do najtežih 100%-tnih invalida. Dovoljno je samo doći u Vukovar, porazgovarati sa sudionicima rata, preživjelim logorašima iz srpskih koncentracijskih logora koji danas umiru od posljedica mučenja i vidjeti Hrvatsku u malom, istu onu Hrvatsku koja je slavne 91. godine ponosno stala pred jednu od najjačih vojnih sila tadašnje Europe. Upravo je zbog toga potrebno povesti posebno računa o 35 tisuća ratnih vojnih invalida koliko ih je do rujna evidentirano u našem Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Potrebno je skrbiti o više od 8 tisuća obitelji poginulih hrvatskih branitelja ali i pružiti neophodnu potporu svim onim stradalnicima Domovinskog rata koji doživljavaju i proživljavaju različita krizna stanja, psihotraume i druge posljedice sudjelovanja i svjedočenja teškim ratnim trenucima. Zbog svega navedenoga smatram da predloženi Zakon o pravima hrvatskih branitelja pruža utjehu, potporu i ispunjenje obećanja koje smo dali našim suborcima. Bez ikakve dvojbe podržao bih Vladin Prijedlog zakona o hrvatskim braniteljima, ne samo zato, zbog toga što je bolji, kvalitetniji i konkretniji od prethodnoga zakona sa svim njegovim izmjenama, nego i zbog činjenice da na poseban način vraća dostojanstvo Domovinskom ratu, svim njegovim sudionicima, posebice hrvatskim ratnim vojnim invalidima, dragovoljcima, obiteljima poginulog, umrlog i nestalog hrvatskog branitelja. Ono na čemu će hrvatskoj Vladi i Saboru, svima vama cijenjene kolege, Vukovarci posebno biti zahvalni i uoči tužne trinaeste obljetnice pada Vukovara u neprijateljske ruke na svojevrstan način zahvaljivati, jest činjenica da se na vrlo konkretan način priznaju i prava pripadnicima naoružanih odreda narodne zaštite. Ti su ljudi potpomognuti brojnim civilima podnijeli jedan od najvećih tereta u obrani Vukovara. Danas je njih veliki broj koji nisu uspjeli ostvariti svoja prava, pa se novim zakonom ispravlja velika nepravda koja im je pričinjena. Svakodnevno mi se u Vukovaru obraćaju upravo ti ljudi i članovi njihovih obitelji i ja im s puno vjere u hrvatsku Vladu i Sabor ali i konačnu pravdu dajem nadu kako će doći i vrijeme ispravljanja nepravde i propusta koji su počinjeni prema njima i njihovim najmilijima. Ono što je na žalost još uvijek svakodnevnica Vukovara, jest polako i tiho umiranje ratnih veterana. Odmah da se razumijemo, ne radi se o ljudima kojima je, kako se u narodu kaže, sat otkucao. Nego se radi o ljudima čije tijelo zbog invalidnosti, ranjavanja teškog premlaćivanja koje su pretrpjeli tijekom zatočeništva u srpskim logorima jednostavno i naprasno umiru prije vremena. Podaci hrvatskog društva logoraša bivših srbijanskih konc-logora govore kako se svakodnevno pojavljuju novi slučajevi oboljenja od karcinoma a što je posljedica mučenja i tortura koje su preživjeli u zatočeništvu. Baš zbog toga zalažem se za pomicanje vremenske odredbe u kojoj je pojedini sudionik umro od posljedica rane ili ozljede zadobivene u obrani suvereniteta Hrvatske. Taj je datum 31. prosinac 1997. godine, no uvjeravam vas, naši branitelji i danas umiru. Olakotna je okolnost u toj priči dodatno vještaćenje i utvrđivanje uzročne veze između smrti i sudjelovanja u obrani Hrvatske. No u ime svih bivših logoraša i kolega zahtijevam malo više fleksibilnosti. Doduše, ovaj zakon propisuje većinu detalja vezanih uz ovu problematiku, posebice neophodnu medicinsku dokumentaciju za dokazivanje tih uzročno-posljedičnih veza. Strah od administrativnih kompliciranja stoga me je naveo ukazati i na taj problem. Osim simbolike otkrivanja spomen obilježja na mjestima masovnih grobnica ili mjestima stradanja hrvatskih branitelja predloženi zakon donosi niz konkretnih mjera za poboljšanje njihova stanja i položaja, ali koliko-toliko normalan život njihovih obitelji. Samo ću kratko spomenuti prava iz zdravstvenog, mirovinskog i invalidskog osiguranja, pravo na zapošljavanje, stambeno zbrinjavanje i dionice, osobnu invalidninu, dodatak za ortopedska pomagala, medicinsku i fizikalnu rehabilitaciju. Njihove će obitelji također biti adekvatno zbrinute. Zbog cjelokupne zasluge i nemjerljive cijene koje su dali u obrani jedine nam Hrvatske ne treba puno trošiti riječi o financijskim projekcijama provedbe Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Oni nisu štedili ni svoje tijelo, ni svoj život, ni svoje najmilije pa se sukladno tome i mi moramo ponašati. Na kraju u odnosu na godišnje izdatke koje smo imali za provedbu dosadašnjeg zakona, ne dolazi do nekog većeg značajnijeg troška, a opet mislim da ćemo puno kvalitetnije skrbiti o našim braniteljima i njihovim obiteljima. Posve je jasno kako materijalna satisfakcija taj novac oko kojeg se sve vrti, našim braniteljima ne može vratiti zdravlje, ne može im nadoknaditi gubitke, dijelove tijela niti spriječiti suicide razočaranih, a posebice obiteljima ne možemo vratiti najmilije, sve one kojima je Hrvatska bila u srcu, kojima kako se to može čuti ovih dana, Hrvatska nije mila imovina nego domovina i za koju su bili spremni dati i najveću žrtvu. Ovaj je zakon za sve njih zapravo potvrda da nisu zaboravljeni niti oni, niti njihove zasluge u svijetlim trenucima hrvatske povijesti. Citirat ću i predsjednika Vlade, dr.Ivu Sanadera koji je više puta ponovio kako će ovaj zakon braniteljima vratiti puno dostojanstvo i u potpunosti se složiti s tom konstatacijom. Ovdje se ne radi ni o kakvim povlasticama i privilegijama, jer svima njima možemo biti samo zahvalni za sve ono što danas imamo, slobodu mir, neovisnost i domovinu. Zbog svega navedenoga, a u ime svih Vukovaraca pozivam ovaj uvaženi Dom, sve vas cijenjene kolege zastupnike da jednoglasno i složno podržimo Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskoga sabora, potpredsjednice Hrvatske Vlade, poštovani predstavnici udruga, braniteljskih udruga. Evo pred nama je konačno zakon koji propisuje prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji ispravlja učinjene nepravde koje je hrvatskim braniteljima prouzročio zakon iz 2001. godine. Predloženi zakon sustavno rješava cijeli niz prava i iz zakona se zapravo iščitava dobra namjera predlagatelja prema braniteljskoj populaciji, braniteljskoj populaciji koja je iznimno osjetljiva na nepravde i obezvređivanje Domovinskog rata i ljudi koji su stali u obranu svoje domovine za koju su ginuli, za koju su ostajali bez dijelova svoga tijela i koji su je obranili. Odmah treba reći da su prava nešto manja nego prava koja su bila propisana zakonom iz 96. godine, ali se priznaju neka nova prava kojih u dosadašnjim zakonima nije bilo. Definira se i pojam dragovoljca Domovinskog rata što držim posebno važnim ne zbog prava nego zbog činjenice da su u Hrvatskoj postojali ljudi koji su bili dragovoljci, koji su u obranu domovine stali dragovoljni i meni je osobna čast da pripadam toj skupini hrvatskih branitelja. Ali isto tako držim dobrim što su mjesto u zakonu našli i pripadnici naoružanih odreda narodne zaštite i pripadnici HOS-a koji su također dali veliki doprinos u Domovinskom ratu. Možda je u zakonu moglo biti mjesta za obuhvatiti još neke sudionike Domovinskog rata poput primjerice ratnih izvjestitelja, ali najvažnije je da je zakon nedvosmislen što će omogućiti da se zakon provodi i primjenjuje u cijelosti bez nepotrebnih administrativnih zapreka. Za provedbu ovog zakona potrebno je za današnju hrvatsku zbilju uistinu velikih 3 milijarde i 640 milijuna kuna, ali ovim zakonom Hrvatska država vraća dostojanstvo hrvatskim braniteljima koji nikada nisu tražili nemoguće niti privilegije već samo jasno utvrđena prava, poštovanje i primjeren status u društvu. Nadam se da će ovaj zakon biti prihvaćen jednoglasno u ovom Visokom domu, ali da će isto tako biti prihvaćen od svih hrvatskih branitelja. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana ministrice, predstavnici udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Prijedlogom zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata kojeg je u saborsku proceduru uputila Vlada Republike Hrvatske, popravljaju se neke nepravde i ispravljaju neke nelogičnosti iz postojećeg zakona. Ovim prijedlogom zakona vraćaju se oduzeta prava, ne skrbi se samo o stradalnicima već se po prvi puta uvodi zaštita svih sudionika Domovinskog rata. Cilj novog zakona je povratak dostojanstva svih hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, no dostojanstvo hrvatskih branitelja nije izbuljeno samo kroz neugodne revizije ili zbog odredbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i njihovih obitelji. Priču o izgubljenom dostojanstvu hrvatskog branitelja pisao je čini se život, a ne samo zakonski članci. Koliko god izgledalo suprotno, najveći udar nisu bile revizije, one su doduše pogodile pojedince, no više od izgubljenih prava, braniteljsku populaciju bolile su neke druge stvari. Tu možemo spomenuti primjer projekta da branitelji budu prioriteti pri zapošljavanju domara ili zaštitara u školama. Odgovor na to bio je bolan, raširena je paranoja i predrasuda od strahu od PTSP-a u školama. Bila je to prava potvrda na što dio hrvatske javnosti pomisli kad mu se spomene sudionik Domovinskog rata. Promjena te raširene neosnovane i negativne percepcije prosječnog branitelja bit će čini se i najteži zadatak našeg ministarstva. U tom pravcu čini mi se krenulo se već i sa otvaranjem izravnih telefonskih linija za hrvatske branitelje, oduzimanju oružja zaštitarima kod ulaza u ministarstvo. No neke istina još teško se mire s činjenicom da braniteljska populacija više nema zasebnog ministarstva. Idu čak i tako daleko da im oči kopa i detalj što ministarstvo nema pridjev "hrvatski". Ipak, od toga kako se ono zove, mnogo je važnije da hrvatski branitelji budu dobrodošli u svoje ministarstvo. Važeći Zakon o pravima hrvatskih branitelja donesen je u Saboru 19. listopada 2001. godine. Ovim zakonom propisana su prava i postupak za priznavanje prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji kojima se nastoji izjednačiti s pravima oboljele, s ranjenim i ozlijeđenim hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata, no pokazalo se da taj zakon u nizu odredbi je težak za provedbu. Ovaj zakon smanjio je u osnovici obiteljske mirovine za oko 50%, a invalidske mirovine za 30 do 50%. No najveće primjedbe javnosti odnosile su se na odredbe o provođenju priznatih prava na temelju kojih su se ukidala stečajna statusna prava ako je novopribavljena dokumentacija ukazivala da stradavanje nije bilo, nije se dogodilo u izravnom oružanom sukobu sa agresorom. Iako nije bila provođena obnova postupka i na ove nepravilnosti upozorava i upravni sud Republike Hrvatske. Zakon je vrlo brzo doživio nekoliko izmjena i prve izmjene su uslijedile 2002. godine kada se vraća pravo hrvatskim ratnim vojnim invalidima 100% prve skupine da uz pravo na njegu i pomoć druge osobe imaju pravo na njegovatelja. U isto vrijeme donijete su i druge izmjene kojim se propisivalo da se prestaju primjenjivati odredbe članka 39. Zakona o naknadi, naplati carine i poreza na promet na osobne automobile koje su hrvatski branitelji uveli bez plaćanja carine i poreza. U 2004. godini donesene su druge izmjene kojim su se, koje se odnose na provođenje psihosocijalnih pomoći hrvatskim braniteljima sukladno Nacionalnom programu te su brisane odredbe kojim su bila ograničena ili uskraćivanja prava korisnicima iz Zakona za vrijeme dok se nalaze u pritvoru ili izdržavanju kazne zatvora. Isto tako, brisane su odredbe o prevođenju priznatih prava, a u mirovinskim pravima prevođenje je propisano samo ako je to za korisnika povoljnije. Predlažući novi Prijedlog zakona o hrvatskim braniteljima Vlada nastoji da to bude u potpunosti provedljivi Zakon te da bude u skladu sa mogućnostima države u ovom trenutku. To bi trebao biti Zakon koji će biti na snazi nakon svih sljedećih izbora, kako bi konačno hrvatski branitelji i članovi njihove obitelji znali koja su to prava koja im pripadaju, koja se neće mijenjati i neće ovisiti o političkoj volji bilo koga. Donošenje ovog Zakona država bi napokon trebala postati istinski servis hrvatskih branitelja. Spomenut ću samo neke najvažnije razlike ovog Prijedloga zakona u odnosu na važeće odredbe. Prvo, u definiciji "hrvatski branitelj iz Domovinskog rata" uključene su pored pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i dragovoljci Domovinskog rata, te pripadnici Naoružanih odreda, Narodne zaštite i HOS. Možda bi ovdje trebalo ovo pravo Naoružanih odreda, Narodne odrede i to pravo povezati uz njihovo dano sudjelovanje u Oružanim snagama, odnosno na prvoj crti bojišnice. Krug smrtno stradalih širi se i na pripadnike vatrogasnih postrojbi kao i na druge osobe koje su po nalogu tijela državne vlasti sudjelovale u obrani. Kao vrijeme sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske priznaje se vrijeme od 5. kolovoza 90. do 30. rujna 96. godine. Možda bi trebalo ovdje razmisliti da se ovo vremensko razdoblje pomakne na 30. svibnja kao što je to bilo u prvom Zakonu iz 93.-96. Ono što je bitno je uvođenje instituta najniže mirovine, čime će se zaštititi veliki broj braniteljske populacije. Iako je 45% možda malo, ali vjerojatno je to u skladu sa trenutnim mogućnostima države. Osnovica za utvrđivanje prava na obiteljsku invalidninu članova obitelji povećava se sa 40 na 50%. Obiteljska invalidnina povećava se sa 15 na 50%. Djeci poginulih branitelja koji ostaju bez drugog roditelja također imaju pravo na mirovinu i godinu dana nakon završetka redovnog školovanja. Dječji doplatak uvodi se za djecu smrtno stradalog i zatočenog, nestalog branitelja, itd. Bitno je i da se za provedbu ovog Zakona smanjuje opseg dokumentacije za priznavanja prava kako bi se ubrzao postupak i Zakon postao provedivi. No mislim da ovdje bi trebali još razmisliti i riješiti problem HVO-a. Trebalo bi iznaći odgovarajuće rješenja za sve pripadnike HVO-a. Znamo da danas nekima su ta prava prevedena, drugima nije i da ne bi trebalo čekati donošenje bilateralnog sporazuma između Republike Hrvatske i BH-a. I da zaključim, ovim i ostalim odredbama Prijedloga zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata postiglo bi se da prava budu ravnomjerno raspoređena između hrvatskih branitelja i hrvatskih ratnih vojnih invalida i članova njihovih obitelji, da odredbe ovog Zakona budu provedljive i da se ne propisuju prava koja su samo deklaratorna i zbog financijskih mogućnosti ne bi se mogla realizirati. Iz svega ovoga vjerujem da će ovaj Zakon bit donesen velikim konsenzusom bez obzira na sve razlike između političkih stranaka. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade i gospodo iz ministarstva, prije svega poštovani predstavnici braniteljskih udruga, kolegice i kolege. Danas je već toliko toga rečeno o ovim zakonima i sadašnjem i ovom Prijedlogu zakona koji je pred vama, ali bih dala jednostavno kratki doprinos u ovoj raspravi, prije svega što dolazim iz Županije sisačko-moslavačke u kojoj je više tisuća poginulih, ranjenih branitelja i obitelji koji još uvijek, nažalost, tragaju za svojim najmilijima. Ne tako davno raspravljali smo o Izvješću o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine, iz kojih je bilo vidljivo da su mnoga prava utvrđena važećim Zakonom smanjena. Ne želim danas ovdje spominjati reviziju invalidnosti i slično, toliko se toga već danas o ovome govorilo. Međutim, svakodnevni razgovori s hrvatskim braniteljima dokazuju da se u prošlom razdoblju smatralo u javnosti da su branitelji populacija koja ima velika prava i privilegije. Međutim, kakva su to prava i privilegije i o kojim pravima i privilegijama smo mi pitali 90-ih godina kada su ti isti ljudi branili granice svoje domovine. Ovim Zakonom vraćaju se neka prava koja su bila propisana Zakonom iz 1996. godine, a priznaju se i neka nova prava za hrvatske branitelje i to u području mirovinskih prava, definira se tko se smatra hrvatskim braniteljem, vrijeme sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske, a danas sam nekoliko puta čula da je ta 90. godina upitna. Moram podsjetiti da smo mi u Hrvatskoj banovini, Pounju, Posavini, u Gradu Sisku nažalost već 90. godine branili domovinu. Isto tako priznaje se status braniteljima, pripadnicima Civilne zaštite što je izuzetno dobro. Od niza prava koja se vraćaju hrvatskim braniteljima osvrnut ću se na tzv. obiteljska prava, a ona se odnose na osnovicu za utvrđivanje prava na obiteljsku invalidninu članova obitelji stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je poginuo ili ubijen i koja se povećava sa 40 na 50%. Isto tako obiteljska invalidnina za hrvatske ratne vojne invalide od 1. do 4. skupine koji je do smrti koristi njegu i pomoć, povećava se sa 15 na 25%. A naročito važno su prava koja se odnose na prava djece, posvojenika ili pastorčadi koji su imali pravo na obiteljsku mirovinu i imali bi pravo na obiteljsku mirovinu godinu dana nakon završetka školovanja što je sukladno u važećem Obiteljskom zakonu, isto tako kao i pravo na obiteljsku invalidninu za vrijeme služenja vojnog roka nakon prestanka redovnog školovanja, ako je služenje započelo najkasnije godinu dana nakon prestanka školovanja. U članku 34. Zakona propisuje se da djeca poginulog ili stradalog hrvatskog branitelja imaju doplatak za djecu u najvišem iznosu. Možda bi trebalo ugraditi u Zakon i pravo na doplatak za djecu umrlog hrvatskog branitelja jer nažalost sve više branitelja umire danas od posljedica stradavanja, od stresova, od PTSP-a, bolesti uvjetovanih stresom. Dobro je što je novina u Zakonu da prava po osnovi smrti hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je počinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovane sudjelovanjem u obrani zemlje ne zastarijeva. Smanjen je i opseg dokumentacije što ubrzava postupak. Zanimljivo je Izvješće koje smo dobili na klupe o zdravstvenom stanju hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, a koje su nam podnijeli Odbor za ratne veterane i Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo u kojem je vidljivo da posttraumatski stresni poremećaj jedan je od vodećih uzroka invalidnosti i invaliditeta hrvatskih branitelja. Moram reći da smo mi ovih dana u Sisačko-moslavačkoj županiji završili zdravstvenu sliku stanovništva Sisačko-moslavačke županije i među prvih pet prioriteta zdravstvenih i socijalnih do kojih se došlo različitim analizama duševno zdravlje našeg stanovništva je na trećem mjestu. U toj kategoriji nažalost najviše vode obitelji hrvatskih branitelja, dakle ne samo hrvatski branitelji osobno, nego cijele obitelji. I zbog toga slažem se da posebnu skrb u zdravstvenom sustavu treba posvetiti ovoj problematici. Gospođo ministrice pozdravljam, mada sam ovdje čula i neke nedoumice oko toga hoće li biti povećanja broja službenika, a pozdravljam osnivanje ovih podružnica za pravnu pomoć stručnu pomoć hrvatskim braniteljima, ja ću reći na terenu, tamo gdje se oni nalaze, jer će to zaista biti njima dostupnije. Oni će biti bliže Ministarstvu i bliže rješavanju ovih problema. Ne mislim da će to jako puno koštati ovaj proračun. Isto tako moram na kraju istaknuti iako vjerujem da će se to vrlo pozitivno riješiti stradalnike, branitelje koji su doselili evo u našu županiju, a zaista su brojni sa područja Bosne i Hercegovine. Veći dio njih nema riješen status ili imaju vrlo male mirovine, a ostala prava kao što su invalidnine i neostvaruje. Vjerujem da će Vlada, a koliko znam pokrenuto je rješavanje ove problematike međudržavnim sporazumom uskoro riješiti i barem neka od njihovih pitanja. I na kraju ovdje je rečeno da ne treba politizirati. Ali u predizbornom programu Vlade govorilo se citiram: "zaštita prava hrvatskih branitelja mora postati sastavnim dijelom skrbi o sigurnosti, vrijednostima i obrani Hrvatske". Pred nama je novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja i njihovih obitelji, dakle obećanja smo ipak izvršili. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Božida Šolić.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolege zastupnici. Evo važno je na samom početku moje rasprave reći da ovaj prijedlog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je danas pred nama prvenstveno je nastao na temeljima struke, jer u izradi Zakona sudjelovao je široki krug stručnjaka zajedno sa predstavnicima udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Očekivan je i željan iz više razloga. Ne samo iz razloga što je trebalo redefinirati katalog prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, te postupak za priznavanje i ostvarivanje prava lišiti suvišnih birokratskih prepreka i pojednostaviti te zaštiti stečena prava, ovaj prijedlog Zakona odgovor je na nepravdu, na sustavnu marginalizaciju, na nesagledive traumatske posljedice koje su zakonom iz 2001. godine i na način njegove provedbe uz klimu u društvu koja je oko toga stvorena imala po braniteljsku populaciju isključujući i članove obitelji branitelja. Svaki zakon koji svojim odredbama regulira materijalna i statusna prava onih na koje se odnosi uz sve pravne, uključivo i postupne odredbe po kojima nastaje i donosi se. Uz dovoljnu materijalnu osnovu koja osigurava određenu razinu prava propisanu njegovim odredbama. Mora se neizostavno temeljiti i na načelu pravednosti. I mora ga se moći i htjeti provesti. Sve su to točke i momenti na kojima je uvjetno rečeno pao zakon iz 2001. godine. I zato što je predstavljao odraz jednog vremena, jedne politike i jednog sustava vrijednosti prema glavnim protagonistima Domovinskog rata. Tu je razdjelnica između dvaju zakona, dvaju socijalnih ambijenata i dviju koncepcija. I pogleda na ulogu hrvatskog branitelja i posredno njihovih obitelji. Svi instituti prijedloga zakona koji je pred nama odražava jedan novi duh, jedan novi odnos, ali i praktična rješenja kroz odgovarajuća prava i pravne institute koji se propisuju i utvrđuju uzimajući u obzir stvarne materijalne mogućnosti društva. Prema Domovinskom ratu i hrvatskim braniteljima. Važno je reći što je izbjegnuto ovim prijedlogom Zakona koji je pred nama. Izbjegnuta je komplicirana procedura i beskrajna papirologija kod dokazivanja statusa i dokazivanja prava i uvjeta. Izbjegnuta je nejasnoća u činjenicama, definicijama i datumima. Izbjegnuto je smanjivanje osnovice obiteljske invalidske mirovine. Izbjegnuto je ukidanje i smanjivanje prije stečenih prava, što je Zakon iz 2001. godine sadržavao onaj ... institut prevođenja. Važno je reći radi hrvatske javnosti, hrvatski branitelja i njihovih obitelji da ovim prijedlogom Zakona vraćena su stečena prava i dostojanstvo prije svega hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida, članovima njihovih obitelji i svima onima na koje se odnose odredbe ovoga prijedloga zakona. Da bi ti ljudi osjetili zahvalnost i brigu onih za koje su bili spremni žrtvovati živote, zdravlje, tijelo, obiteljski život, profesionalne karijere, školovanje i građanski mir. Zato podržavam sva rješenja iz predloženih odredbi ovog prijedloga Zakona i to naročito, podržavam definiciju hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koja uključuje osim pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske i dragovoljca iz Domovinskog rata i po prvi puta pripadnika naoružanih odreda narodne zaštite. Ovdje se posebno treba osvrnuti na ulogu naoružanih odreda narodne zaštite i njihov značaj u prijelomnim trenucima stvaranja Hrvatske države. Obrane njezinog suvereniteta i stvaranja oružanih snaga Republike Hrvatske. Narodna zaštita javila se kao izraz odlučnosti hrvatskih građana da brane svoju državu, a nastala je kao reakcija na velikosrpsku agresiju koja je ratnog ljeta 91. godine bjesnila u pojedinim hrvatskim regijama. Naoružani odredi narodne zaštite u tim teškim vremenima odradili su točno i na vrijeme sve zapovjedi. Nažalost, mnogi su stradali i nisu imali nikakva braniteljska prava. Ovo je sada po prvi puta da se kroz jedan zakonski prijedlog prizna nemjerljiv doprinos, uloga, ali i stradanja pripadnika naoružanih odreda narodne zaštite u stvaranju i obrani Hrvatske države. Do dana današnjeg mnogim ovim dragovoljcima nanijeta je velika nepravda. Prije svega moralna, jer se sustavno negirala povijesna istina. Da su bili prvi ili među prvim hrvatskim dragovoljcima, a zasigurno jedini koji nisu bili na platnim spiskovima. Čisti dragovoljci. Nažalost, razno raznim tumačenjima dosadašnjih .propisa nije im priznat status hrvatskog branitelja, što je očit primjer nepoznavanja međunarodnih konvencija, kojima je status branitelja odnosno borca riješen na nedvojben način. Važno je reći da sa stanovišta ustavnosti i zakonitosti te primata međunarodnih konvencija čija je članica Republika Hrvatska problem naoružanih odreda narodne zaštite morao se davno prije riješiti. Slobodna sam reći da se predložena rješenja koja rješavaju status i priznaju odgovarajuća prava pripadnika naoružanih odreda narodne zaštite, rezultat zajedničkih aktivnosti struke, predstavnika udruga narodne zaštite te potvrđuju izvršenje obećanja gospođe ministrice Jadranka Kosor i njenog Ministarstva davno prije 10 mjeseci da se na odgovarajući i pravedan način riješi godinama neriješeno pitanje. I na kraju ovaj Zakon je u cijelosti provediv i financijski je pokriven i u cijelosti ga podržavam. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo potpredsjednice Vlade, poštovani i dragi hrvatski branitelji. Što reći o ovom zakonu ja bih rekao najjednostavnije ovo je dobar Zakon jer na najbolji mogući način usklađuje raspoloživa, ograničena sredstva državnog proračuna sa svim onim pravima svih hrvatskih branitelja i rješavanje te zadaće na dobar, kvalitetan rekao bih optimalan način je jedna važna karakteristika ovog Zakona kojeg danas ovdje imamo u Hrvatskom saboru. Dobar zakon, rekao bih čak i najbolji zakon nije u praksi dobar zakon ako za njega nisu osigurana odgovarajuća financijska sredstva, premala sredstva. S druge strane ne možemo si dozvoliti da u realizaciji ovih zakona tražimo više jer kada bi tražili više, dobili bi više ugrozili bi nečija druga prava, a danas u Hrvatskoj se živi teško i zbog toga vođenje računa o tom balansu itekako je važno i rješavanje te važne političke, socijalne i svake druge zadaće je cilj i kvaliteta ovog Zakona. Na čemu počivaju prava hrvatskih branitelja? Ja bih rekao slobodno na tri stupa. Prvi stup to je Zakon o pravima hrvatskih branitelja, drugi stup to je ono o čemu smo razgovarali prije nekoliko mjeseci u Hrvatskom saboru, to je Fond hrvatskih branitelja i mislim da ubuduće kada se razgovara o pravima i ostvarivanju prava hrvatskih branitelja treba sve više govoriti o toj pozitivnoj međupovezanosti kvalitetnog Zakona o pravima hrvatskih branitelja i Fonda hrvatskih branitelja. Što je treći stup? Treći stup je ono na čemu počivaju ovi zakoni, znači Zakon o pravima i Fond hrvatskih branitelja i to je istina o Domovinskom ratu i to je važno znati da bez kvalitetne, objektivne ali stalne slike o onome što se dešavalo na ovim prostorima ovi Zakoni mogu biti na odgovarajući način ugroženi i ja ću u tom smislu posebno govoriti o jednom važnom dokumentu donesenom u Hrvatskom saboru a to je Deklaracija o Domovinskom ratu. NO, prije toga htio bih istaknuti neke možda manje važne stvari ali ja bih rekao svakako važne stvari za jedan veliki dio hrvatskih branitelja, posebno branitelja Hrvatskog vijeća obrane čiji status je do dan danas nije riješen na odgovarajući način, treba podsjetiti da bez tih ljudi, bez tih branitelja, Hrvatskog vijeća obrane, ne bi bilo hrvatskog juga, da bi broj žrtava i materijalne štete u Hrvatskoj bile daleko veće. I uvažavajući te povijesne činjenice, uvažavajući doprinos hrvatskih branitelja, hrvatskog vijeća obrane svakako nadam se da ćemo ne samo kroz ovaj Zakon nego i kroz Fond hrvatskih branitelja trebao biti jedinstven. Fond hrvatskih branitelja i hrvatskih branitelja i Hrvatske vojske i hrvatskog vijeća obrane ali isto tako i kroz međudržavni sporazum tražiti i nalaziti kvalitetna rješenja. Između niza pitanja i prava koja se reguliraju ovim Zakonom, od prava na zdravstvenu zaštitu, mirovinskog osiguranja, prava na doplatak, prava na zapošljavanje itd. ja bih se osobno osvrnuo i rekao nešto više od PTSP sindromu, jer zdravstveno stanje hrvatskih branitelja, a imali smo prilike vidjeti nedavno izvješće koje nam je dostavljeno na saborske klupe je upozoravajuće i zabrinjavajuće i u tom smislu mislim da je vrlo kvalitetna promjena u ovom Zakonu gdje se produžuje vremenski rok što se tiče ostvarivanja prava hrvatskih branitelja na temelju te vrste dijagnoze. Deset godina nije puno, suvremena svjetska iskustva u Sjedinjenim Američkim Državama još uvijek pokazuju da vijetnamski veterani imaju ozbiljne probleme sa tom vrstom oboljenja koja evoluiraju, koja ekspondiraju jer uz sve napore medicinske struke to je jedan od najsloženijih zdravstvenih problema s kojim su suočeni hrvatski branitelji. To činjenice u Republici Hrvatskoj dokazuju sasvim jasno, preko 100 tisuća intervencija godišnje, s tendencijama rasta, to je nešto što nas zabrinjava i svjetske statistike jasno pokazuju, evo na primjer Vijetnama, da 15 do 30% populacije ratnih veterana boluje od te vrste oboljenja. Svakako nadam se da ćemo učiniti sve da toj vrsti hrvatskih branitelja poklonimo posebnu pažnju u novim terapijskim metodama i svim onim naporima koji se danas čine ne samo u Republici Hrvatskoj nego bih rekao u svijetu jer sa tim problemima suočene su suvremene vojske i to svakog dana u sve brojnijim mirovnim operacijama od one u Iraku, Afganistanu itd. I to je jedan od najznačajnijih problema koji se danas ističe među braniteljskom populacijom svugdje. Ja bih se ponovno osvrnuo na onaj treći stup o kojem sam nešto rekao na kojem počivaju sva prava hrvatskih branitelja a to je Deklaracija o Domovinskom ratu. Jer kada nestane istina o Domovinskom ratu, kada nestane istina o našoj nedavnoj povijesti koja se na razne načine ugrožava onda nestaju i ugrožavaju se prava hrvatskih branitelja i ta tri stupa uvijek moramo nekako gledati međusobno povezana. Reći ću da nas to upozoravaju neka događanja iz naše nedavne prošlosti. Netko je nekada rekao da se na ovim prostorima ništa tako brzo ne mijenja kao povijest, i ta povijest se mijenjala i na žalost danas smo svjedoci ja bih rekao ne sporadični, ne slučajnih događanja nego kada sve te pojedine segmente povežemo u jednu cjelinu onda ćemo moći ili morati zaključiti da je to dio jednog redizajna nedavnih događaja na područjima bivše Jugoslavije, na ovim prostorima na kojima su činjenice jako dobre, poznate ali one se raznim izjavama, raznim medijskim istupima, raznim dezinformacijama ugrožavaju i zbog toga mislim da tom problemu trebam pokloniti posebnu pažnju. Iz tog razloga istaknut ću ono što piše u Deklaraciji o Domovinskom ratu. Citiram članak 2. Republika Hrvatska vodila je pravedan i legitiman obrambeni i osloboditeljski a ne agresivni i osvajački rat prema bilo kome u kojem je branila svoj teritorij od veliko srpske agresije unutar međunarodno priznatih granica i u skladu s temeljnim načelima pravednosti, građanske solidarnosti Republika Hrvatska će u okviru materijalnih mogućnosti osigurati svim hrvatskim braniteljima i obiteljima poginulih stradalnicima Domovinskog rata koji su najzaslužniji za njeno stvaranje, puno dostojanstvo i skrb i to posebno naglašavam i to upozorava i sljedeći članak da Zastupnički dom Hrvatskoga sabora obvezuje sve dužnosnike i sva državna tijela Republike Hrvatske da navedenim načelima štite temeljne vrijednosti i dostojanstvo Domovinskog rata kao zalog naše civilizacijske budućnosti. No međutim, dešava se ne slučajno čitav niz neprihvatljivih izjava koje ugrožavaju ove činjenice i ove zahtjeve. Hrvatska nije nikad ratovala s Crnom Gorom pa ni Srbijom. Svatko se svakome treba ispričati. Manipulacije sa brijunskim transkriptima. Jedan sam od sudionika jednog od tih brijunskih sastanaka i upozoravam da puno toga što tamo stoji nije istina i ne odgovara činjenicama i to su stvari koje zabrinjavaju. Prema tome, ono o čemu treba voditi računa ništa se ne pokušava tako brzo, ponovit ću, organizirano na ovim prostorima mijenjati kao istina o Domovinskom ratu. To izgleda slučajno ali ništa nije slučajno. Jednog dana možda za deset godina a ja se nadam da se to neće dogoditi nikada mi ćemo se možda naći u situaciji da će puno više dominirati neki termini kao što je civilni rat, građanski rat a o Domovinskom ratu će se spominjati ili uz njega će se vezati negativne asocijacije. Svakako to hrvatski branitelji neće dozvoliti jer oni to nisu zaslužili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jukić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege! Danas ste imali priliku čuti u izlaganju predsjednika gospodina Đapića u ime kluba nekoliko primjera statusa branitelja, boraca u našem okruženju s akcentom, naglaskom na prava onih koji su za naš Domovinski rat bili agresori. Razlog našem isticanju zakonskih rješenja u susjednim zemljama jest činjenica da u hrvatskim medijima i u dobrom dijelu hrvatske javnosti postoji zabluda vezana za navodno preveliki broj hrvatskih branitelja i navodno preveliki broj hrvatskih ratnih vojnih invalida. Uostalom, to smo imali danas isto tako prilike čuti i kroz izlaganja doduše malog broja naših kolega saborskih zastupnika. Pa u tom kontekstu ja bih vas, kolegice i kolege, obzirom da nema prijenosa upoznao i sa stanjem ove problematike u nama susjednoj zemlji Sloveniji, zemlji koja je članica Europske unije i koja je kao što se svi dobro sjećamo nekoliko dana 1991. imala ratna događanja. Pa poslušajte. Veterani koji su 1991. godine postali invalidi i imaju status trajnog ratnog vojnog invalida uživaju posebna prava. Među 63 tisuće 498 veterana, ponavljam 63 tisuće 498 veterana ima Slovenija njih 35 tisuća 638 ima takav status. Znači, status trajnoga ratnog vojnog invalida. U Republici Hrvatskoj broj hrvatskih ratnih vojnih invalida nakon šest godina Domovinskog rata iznosi 34 tisuće 610. Dakle, u našoj susjednoj Sloveniji je veći broj, tj. veći je broj ratnih vojnih invalida iz 1991. godine nego u Republici Hrvatskoj. Toliko o prevelikom broju ratnih invalida. Oni imaju pravo na doživotnu mjesečnu rentu čiji iznos ovisi o stupnju trajne invalidnosti a isplaćuje se u rasponu od 8 do 600 tisuća tolara odnosno od 260 do 19 tisuća 360 kuna. Kao osnova za određivanje rente uzima se trostruki najviši iznos doživotne mjesečne rente koja je priznata borbima drugog svjetskog rata. Kao osnova za određivanje rente ratnim invalidima u susjednoj Sloveniji iz 1991. godine uzima se trostruki najviši iznos doživotne mjesečne rente koja je priznata borcima drugog svjetskog rata tj. narodnooslobodilačke borbe, trostruko veći iznos. Članovi obitelji palih u ratu 1991. godine imaju pravo na isplatu ratne odštete a djeca palih veterana koja se do 27. godine redovito školuju imaju pravo na stipendiju u iznosu najviše moguće državne kadrovske stipendije uvećane 10% za učenike i 20% za studente, prednost kod primanja u đački i studentski dom i plaćene troškove školske prehrane. To je stanje u nama susjednoj zemlji Sloveniji koja doduše ima nešto bolju gospodarsku situaciju ali vraćam se na početak, imala je nekoliko dana a ne nekoliko godina rata a ima čuli ste koliki broj ratnih vojnih invalida. Toliko o tome je li taj broj prevelik, zašto je on u Hrvatskoj toliki i to mislim da je najbolji odgovor svima onima koji uporno špekuliraju sa činjenicom da je broj hrvatskih ratnih vojnih invalida nerealan i da mi imamo previše braniteljima a da ne govorim o onima koji stalno iskazuju nekakve sumnje u njihov pošteni status. Ono što hoću reći i moram reći o samom zakonu jer sam jedan od rijetkih zastupnika u Odboru za ratne veterane koji je bio nezadovoljan sa predloženim rješenjem a bio sam nezadovoljan iz slijedećih razloga. Ono što je do sada po mom osobnom mišljenju i mišljenju mnogih kolega zastupnika bio najveći problem u provedbi dosadašnjih zakona bila je njihova nejasnoća i netransparentnost. Argument da je to tako jesu tisuće i tisuće tužbi na upravnom sudu koji je i dan danas pretrpan sa tužbama hrvatskih branitelja. Sama ta činjenica govori u prilog tezi kako je zakon ili nejasan ili teško provediv, ili neprovediv kao što je bio u najvećem dijelu zakon do sada važeći zakon donešen 2001. godine. Druga moja primjedba na ovaj prijedlog zakona je nedostatak simulacije. Ipak bi bilo vrlo važno i vrijedno nama kolegama, nama svima hrvatskim zastupnicima imati simulacije i izračune po pojedinim kategorijama kako bismo mogli usporediti rješenja iz sadašnjeg važećeg zakona u odnosu na rješenja prema ovom novom prijedlogu zakona. Takovih simulacija nažalost nema pa mi ne možemo objektivno procijeniti koja su rješenja bolja. Treća primjedba koju imam na ovaj prijedlog zakona je izračun. Doduše, kao što se sjećate prije mjesec ili nešto kada se raspravljalo o prijedlogu zakona HSP-a osnovna i temeljna i jedina primjedba Vlade na naš prijedlog zakona bila je na izračun iako smo mi precizno izračunali potrebe za naš prijedlog zakona. Mi sada imamo izračun, međutim držim da obzirom na neka i nova prava koja su uvedena a njih ima kao što znate priličan broj. Teško je pretpostaviti da će se sa povećanjem od 80 milijuna kuna moći isfinancirati ta nova, nova prava. Držim da ne bi bilo dobro i bilo bi vrlo neozbiljno kada bismo donjeli Zakon a da nismo sigurni da će proračunska sredstva taj zakon moći i isfinancirati. Ono što imam kao primjedbu i koju smo čuli već nekoliko puta je nespominjanje statusa, pripradnika Hrvatskog vijeća obrane u ovom našem Zakonu o braniteljima. Za mene i kod mojih kolega iz moje stranke pripadnici Hrvatskog vijeća obrane bili su hrvatski vojnici pod hrvatskim zapovjedništvom i oni su pripadnici Oružanih snaga, hrvatskih Oružanih snaga i imaju puno pravo imati jednaka prava kao i svi drugi pripadnici Oružanih snaga. Tim više što je veći dio pripadnika HVO-a riješio svoj status kroz hrvatski Zakon a jedan manji dio nije i tu nepravdu treba ispraviti a može se taj problem najlakše riješiti da učinimo ono što su učinili drugi da teritorij na kojemu se priznaje sudjelovanje bude teritorij bivše SFRJ i to ne bi smio biti nikakav problem i to bi riješilo sve one dvojbe i sporove koji su bili vezani za pripadnike i Hrvatskog vijeća obarne ali i za pripadnike HV-a koji su imali djelovanja izvan prostora Republike Hrvatske. Naglašavam i upozoravam da imam saznanja da već postoje presude hrvatskih sudova vezane za status pripadnika HVO-a i ne bi bilo dobro za Hrvatsku državu da pripadnici HVO-a svoje pravo ostvaruju a kako stvari stoje to će se lako dogoditi preko hrvatskih sudova, ne bi bilo pošteno niti pravedno da njihove probleme rješavaju hrvatski sudovi a nema spora da će riješiti u njihovu korist. Najveću primjedbu imam na stambeno zbrinjavanje, ne na rješenje iz zakona nego na premala sredstva u proračunu. I treba dobro razmisliti da se prihod Fonda hrvatskih branitelja na neki način uključi u rješavanje stambene problematike. 13 tisuća ljudi čeka, pa to su milijarde kuna. Ako znamo da je prošle godine bilo 144 milijarde kuna, pitamo se koliko desetina godina će čekati onaj 13 tisućiti. O tome bi trebalo itekako povesti računa i dio prihoda Fonda usmjeriti k stambenom rješavanju. Najveći problem i najveću zamjerku koju imam na ovaj Zakon je pitanje participacije. Ta su prava hrvatski branitelji imali, to pravo im je itekako potrebno i važno, imate svi kolege zastupnici izvješće sa zajedničke sjednice Odbora koje govori o dramatičnom stanju zdravlja hrvatskih branitelja, ne nekoliko posto nego nekoliko stotina posto je pojava mnogih bolesti u populaciji branitelja u odnosu na ostale hrvatske građane. A ako znamo a znamo da će zdravstvena zaštita biti sve skuplja i skuplja, da živimo u tržišnom gospodarstvu, lako je pretpostaviti da će pitanje participacije u sljedećim mjesecima i godinama imati sve veći i veći značaj i držim da je nužno o tome dobro razmisliti i osloboditi participacije sve hrvatske branitelje. Nemojmo si dopustiti niti situaciju da suicid kao što je to do sada bilo bude potican kroz zakonska rješenja. Imamo sada rješenje da hrvatski branitelj ne mora vraćati kredit ako izvrši suicid, njegova obitelj ne mora vraćati, imamo sada da 100%-tni ratni vojni invalid ukoliko izvrši suicid njegova obitelj će dobiti primanja i mirovinu, njegova supruga a ako umre, ne daj Bože umre, tada ona ako nema 48 godina ostaje bez ikakvih prava. O tome treba itekako dobro razmisliti da suicid kao kategorija jednostavno bude izbačen iz Zakona o hrvatskim braniteljima. I na kraju samo jednu rečenicu, nemojmo si dopustiti da drugo čitanje Zakona bude poslje donošenja državnog proračuna jer nećemo onda o ćemu imati raspravljati pa molim potpredsjednice da vodite o tome računa da drugo čitanje bude prije nego što se bude glasovalo o državnom proračunu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice, državni tajniče, kolegice i kolege. Dobro namjerno ću i konstruktivno iznjeti veći broj primjedbi na ovaj Zakon, prvo normalno da podržavam prijedlog Zakona ali moram ukazati na sljedeće primjedbe. Prvo načelne naravi primjedbe. Za očekivati je bilo da bi u ocjeni stanja trebalo točno stajati na koga će se sve ovaj Zakon odnositi a to znači brojkama. Da se točno kaže brojka hrvatskih branitelja koja je sada i koja će biti nakon stupanja na snagu ovoga Zakona. Brojka hrvatskih ratnih vojnih invalida koja je do sada imaju status i koliko još se procjenjuje da bi u ovome Zakonu određeni broj osoba, odnosno hrvatskih branitelja mogli steći status hrvatskog ratnog vojnog invalida. Točna brojka normalno što se ima obitelji poginulih, umrlih, zatočenih i nestalih i brojka koja će, do koje će doći nakon stupanja na snagu ovoga Zakona. Na taj način je onda trebalo nastavno u financijskom izračunu točno napraviti specifikaciju po svim ovim skupinama tako da se zna da će mjesećni iznos sa pozicije Ministarstva obitelji na recimo na isplatu invalidnina kako osobnih tako obiteljskih biti točno taj i taj, godišnja razina je ta i ta, takva je stvar za mirovine vezano za obitelji poginulih, vezano za hrvatske ratne vojne invalide i ove nove dvije skupine mirovine za dragovoljce, odnosno za hrvatske branitelje kada odlaze, bilo da je starosna mirovina, bilo da je riječ o profesionalnoj nesposobnosti. Na taj način bi se dobila prava slika i mogla se napraviti prava simulacija da vidimo da li je taj Zakon stvarno provediv odnosno u kom opsegu je provediv. Kada smo već kod načelnih primjedbi, primjedbi načelne naravi moram kazati da Zakon ima znatan broj manjkavosti nomotehničke naravi. One su takve naravi da ga čine neprovedivim. Zašto to kažem? Pogledajte prijelazne i završne odredbe. U prijelaznim i završnim odredbama se kaže da danom stupanja na snagu, znači ovoga Zakona ako bi bio u ovakvom obliku prestaje važiti bivši Zakon ali i svi podzakonski propisi. I što će vam se dogoditi? Dogoditi će vam se to, imate u članku 108. nabrojani su podzakonski propisi koje se treba donijeti. U članku 159. se kaže da je rok ... [[Govornik se ne razumije.]] to donese u roku od 90 dana. U razdoblju od stupanja na snagu Zakona, znači stupa na snagu, primjenjuje se od 1. 1. recimo na godinu. I 90 dana ne možete ništa napraviti, ne možete niti jedan predmet, niti jedan status riješiti. Ništa ne možete napraviti, totalna je konfuzija i blokada. Zbog toga trebate znači staviti u prijelaznim i završnima da podzakonski propisi donjeti na temelju bivšeg Zakona ostaju na snazi ukoliko nisu u suprotnosti tako da, dogoditi će vam se isto što se dogodilo bilo i gospodinu Pančiću kada je rekao da će, vezano za povjerenstva, na kraju nisu u roku od 90 dana nego su 9 mjeseci i onda je to došlo do nagomilavanja predmeta, svega ostaloga i doveli smo se u situaciju u koju smo se i sada doveli. Također morate paziti kada u članku 108. govorite o svima tima propisima koje trebate donjeti, recimo stavljate da se treba donjeti i ovaj registar iz članka 2. i 3. Ali vi u članku 2. i 3. uopće ne spominjete registar. Točno ga morate naglasiti. Postoji jedna velika, veliki propust je napravljen vezan u članku 159. je kazano da će ministrica donjeti u roku od 90 dana, da će Vlada donjeti u roku 6 mjeseci ali jedan propis. Naime, u članku 60., stavku 9. ste stavili i podzakonski propis Vlade vezano za ove povlastice koje su ovdje uređene. Znači bez toga taj dio vam također nedostaje. I sada bih se išao osvrnuti na onaj dio pojedinačni. Znači imati ćete puno u tome dijelu posla. Gledajte samo kada definirate pojam potvrde. Jedanput govorite u perfektu, drugi put govorite u prezentu, treći put u futuru, znači i te dijelove se moraju. Imati ćete posebno problema kod ovoga dijela potvrda za pripadnike civilne zaštite, recimo radne obveze i drugo. Nadležno tijelo, nadležno tijelo u to doba vam je bio krizni štab. Točno morate odrediti tko će biti, tko je pravni sljednik i koje je to nadležno tijelo tako da se ti propisi ne bi, da se ne bi problemi stvarali. A s druge strane kada se govori o ovome morate staviti i pomorce. Znate i sami da su pomorci sudjelovali na području obrane hrvatskoga Jadrana tako da ako ćete, mislim do kraja da sve te stvari uspijemo riješiti. Sada idemo na onaj dio moram vam reći da me je jedna odredba posebno zaprepastila poznajući ministricu i potpredsjednicu Vlade mislim da nije dobro upoznata. Gledajte kod zapošljavanja imate članak 35. stavak 2. govori se znači o prvenstvu zapošljavanja i onda kažte na koga se sve odnosi i kaže, to ono prvenstvo, obvezne prilikom zapošljavanja, osim veli na rukovodna radna mjesta. To je vrlo opasno. Ta odredba bi se mogla tumačiti ... [[Govornik se ne razumije.]] To je vrlo opasna odredba, ja vas molim da to izbrišete. I sad moram odmah reći kad je gospodin Milinović govorio istina je da je i sa njegove lijeve, desne i u sredini, su hrvatski branitelji, ali mi tu imamo i dva dragovoljca odnosno dobrovoljca srpska koja su također tu i sad ispada da ... [[Govornik se ne razumije.]] smo mi mogli doći u Sabor bez problema, a mi ćemo branitelje ograničiti da ne mogu dobiti rukovodna mjesta. I sad šta su rukovodna mjesta? Nema nigdje. Imamo Zakon o dužnosnicima je li tako? To se zna. To su rukovodna. Riječ je o nekoj firmi PREDSJEDNIK:,y da je rukovodno mjesto i šef čistačica je li tako? O njihovom ... [[Govornik se ne razumije.]] će biti rukovodno mjesto. A onda u vezi toga jedan drugi problem prema tome članku 35. Zaborave na jedan dio što je na Odboru za zakonodavstvo ugovoreno a to je taj dio da javna poduzeća nisu više i ovi svi fondovi obvezni objavljivati oglasni natječaj. Znači oni nisu više, nemamo propisa u Hrvatskoj prema kojima su oni uvijek obvezni objavljivati oglasni natječaj. Ali ovaj način bez uvođenja onog našeg dijela, povjerenstva Vladinoga koje će u svakom takvom slučaju ne prepuštati inspekciji. Inspekcija će utvrditi svoje, onaj koji je zakinuo branitelja napravit će u drugi put na način taj da će staviti u uvjete ako objavljuje oglasni natječaj ono što on ispunjava. Napraviti povjerenstvo vlade koje će u tome, država to može napraviti jer je riječ o njezinim stvarima koja će onda reagirati. Također moram kazati kod mirovine da je jedne odredbe ne čine mi se dobre, a to je onaj dio, nemojte praviti razliku kod hrvatskih ratnih vojnih invalida prema onima faktorima, koeficijentima ovisno o tome koji je on status imao kad je ranjen, ozlijeđen, oboljeli. To je vrlo opasna situacija. Za ovaj dio se mogu suglasiti vezano za, za dragovoljce i za hrvatske branitelje kod ... [[Govornik se ne razumije.]] faktora i koeficijenata, a dajte odredite za tu situaciju isti koeficijent. Jer vam će se dogoditi varijanta pogotovo za one koji nisu ostvarili pravo. Recimo dvojica pripadnika su ranjeni od iste mine, imaju isti stupanj tjelesnog oštećenja. Jedan je bio pripadnik specijalnih postrojbi recimo MUP-a ili bio gardijskih postrojbi, imat će veću mirovinu od ovoga drugoga koji je recimo bio pričuvni sastav policije ili svega ostalog. Kad smo već kod toga zaboravili ste kod činova i ... [[Govornik se ne razumije.]] mjesta za specijalnu policiju su bila zvanja. Morate u tome dijelu napraviti al pari, zvanja znači. To je bilo napravljeno 1998., 1999. To je, u tome dijelu također morate napraviti bitnu korekciju. Također za pripadnike HVO, gospodin Jukić je rekao, dajte razmislite vezano je za pirotehničare i za sudionike mirovnih misija Hrvatske vojske. Sami znamo da pripadnici Hrvatske vojske koji su sudionici mirovnih misija zaštita je nikakva. Odnosila bi se na onaj dio nekakvog osiguranja koje danas je, sutra nije, a drugi dio bi se odnosio na njihovih prava prema Zakonu o zaštiti vojnih civilnih invalida, a i znamo sama kolika je razina te zaštite. Mislim da bi to isto bilo pametno odrediti. Dalje, bitno je kazati u nekim stvarima, iako ste rekli da je to mirovinsko radio recimo odnosi se na članak 19. koji govori o mirovinskim faktorima za invalidske mirovine zbog profesionalne sposobnosti. Kaže se da je taj faktor 0,33, 0 da, 0,33333. A gledajte, inače vam je za ovaj dio profesionalne sposobnosti rizik 0,5 prema općim propisima. Ovdje ispada da dobivaju još manje. Zato što je branitelj. Te neke stvari vjerujem da je Mirovinsko sudjelovalo u tome, da vam je radilo ali to, to nije ono što bi se trebalo napraviti. Gledajte, počasni činovi. Ne znam kako će to riješiti za, sami i znamo da je Zakon o službi u oružanim snagama su ukinuli počasni čin i sadašnjem Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, članak 2. također je ukinut taj dio. Tu je napravljena ista razlika. To bi trebalo nastojati, mi smo u našem Prijedlogu zakona imali tu ... [[Govornik se ne razumije.]] počasnog čina. Pokušajte vidjeti sa ustrojbenim mjestima i svega ostaloga jer je velika situacija, znamo i sami da su ljudi obnašali ustrojbena mjesta daleko viša. Nema se čak ni potvrda ni svega drugoga. Nisu nikad ostvarili čin i sad je tu napravljena ta razlika, evo tu su predstavnici udruga koji znaju da je jedna skupina bila ostala koja se trebala riješiti. Nažalost nikada nije riješena jer Pančić nije poslao u Ured predsjednika ili što se dogodilo ali nažalost to se nije riješilo. Prema tome imat ćete stvarno puno posla, ne bih sad dalje više dogovorio, vrijeme mi ističe i mi vam nudimo u tome dijelu pomoć. Stvarno ćete morati puno otkloniti ovih stvari. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. U međuvremenu je 15 zastupnika odustalo od rasprave. Pozivam i ostale da se priključe tome.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, bit ću kratka eto i priklonit ću se onima koji su zadovoljni što konačno ovakav zakon temeljen na iskustvima zakona iz 1996., onog iz 2001. i višemjesečnih razgovora s onima na koje se zakon odnosi rezultirao jednim sveobuhvatnim prihvaćanjem onih dobrih mjera koje su postojale ali i uvođenjem niza novih od kojih bih ja istaknula možda posebice samo dvije za koje mislim da dodatno pružaju sigurnost našim braniteljima koje eto nisam posebno ni pozdravila, pozdravljam i njih dakle. A to su ova najniža tzv. Zaštićena mirovina i posebice što smatram da je na mlađima svijet ostao, pravo na stipendiju djece pa možda neka mi bude dopušteno predložiti ovo je prvo čitanje, da se razmišlja u članku 55. o možebitnom roku u kojem bi Vlada trebala osnovati taj poseban Fond za stipendiranje djece branitelja. Dakle da se na neki način rok odredi, a pridružujući se ovima koji željno čekaju isto tako registar branitelja dakle i Fond branitelja koji bi na neki način pokušali smanjiti zloporabe na bilo kojoj razini. Vesele me i visoke kazne koje su predviđene za one koji bi tako se upuštali u ta područja zloporabe, a isto tako onda bih predložila da se možda razmotri preveliki raspon tih kazni. Dakle najniža kazna od 10 tisuća i najviša od 300 tisuća je preveliki raspon za nečije diskrecijsko pravo određivati tko je pogriješio pa predlažem da se razmotri mogućnost usuglašavanja tih kazni. Kad već govorimo o braniteljima i toj populaciji u ovom Zakonu naravno da se ne možemo onda ne vratiti i na nešto što čini ukupnu sliku ovih prava. Dakle ne radi se o nekakvim povlasticama. Radi se o minimalnom pravu onih koji su svoje meso, kosti i krv utkali u temelje ove države, dakle ako kažemo da je država ona posuda koja sve drži na kupu i čuva ju od rasula dakle naša minimalna dužnost je čuvati prava tih ljudi, a ponos mi njima ne trebamo davati nego bismo mi svi trebali biti ponosni i oni su u biti ponos našeg naroda i na taj način promatrati tu braniteljsku skupinu jer danas govoriti o vremenu je sasma drugačije nego biti sudionik tog vremena i ne zaboraviti dakle da su mladići od 18, a bilo je puno mlađih koji su bježali od kuće, a nisu bili punoljetni, pobjedili u tenisicama, goloruki treću vojnu silu u Europi, dakle da su bili sasma nespremni za situaciju u kojoj su se našli, ali da su vođeni idealima i ne želim se podsjetiti kad mi je odgovoreno da za ideale ginu budale. Ja ću samo reći da su ideali besmrtni, da su isto tako besmrtni oni koji su za te ideale poginuli i da ukupno dakle i kroz ovaj zakon i kroz onaj Zakon o memorijalno-dokumentacijskom centru i kroz sustav obrazovanja i kroz cijeli odnos na svim područjima trebamo graditi jednu sliku o svom Domovinskom ratu na način kako to rade uljuđene zemlje kroz stoljeća pa se sjetimo svih rimskih spomenika, sjetimo se pruskih spomenika, sjetimo se i naših susjedima koji su svoje povijesne poraze pretvorili u epopeje o svojem junaštvu. Dakle mi imamo nešto što je realno, što je tu, što je zaštićeno i Deklaraciji Domovinskog rata i u tom cilju dakle ja želim reći da se nadam konsenzusu u ovom društvu po odnosu prema i braniteljima i Domovinskom ratu, a glede ovoga zakona ako nije moguć senzus i konsenzus svih političkih stranaka onda mislim da je zadovoljstvo vidjtei već sada da je postignut konsenzus između zakonodavca i onih na koje će ovaj zakon odnositi. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. U međuvremenu još 6 zastupnika povuklo prijavnice. Iz raznih stranaka. Dakle to je 21 ukupno. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji po meni znači ispit savjesti svakoga pojedinca i društva u cijelini prema onima koji su obranili hrvatsku slobodu, neovisnosta, koji su sebe ugradili u temelje hrvatske države. Općenito govoreči povjest ljudskog roda u velikoj mjeri je zapravo je kronologija ratovanja. Od početka staroga vijeka do pojalve suvremenih država postojali su različiti oblici stimulacije i nagrađivanja vojnika za sudjelovanje u ratovima. A velike vojskovođe birane su u politička tijela i postojala politički lideri, kako u Rimskom Carstvu znači u prvoj super sili, tako da Amerike. U 19. i 20. stoljeću obrana država postaje zakonska obveza vojno sposobnih muškaraca o kojima ako su ratni stradalnici i postali invalidi rata brine država, državna mirovina i drugi oblici pomoći. Poštovane kolegice i kolege. zakon o kojem danas raspravljamo po meni je iznad bilo kakve politike i politikanstva, te smo u prilici kroz raspravu u Saboru a možemo reći i javnu raspravu. Jer se u njegovo donošenje udruge proizašle iz Domovinskog rata, donjeti zakon konsenzusom a kojim bi defitivno bilo vraćeno i potvrđeno u prvom redu dostojanstvo hrvatskih branitelja, a takošer riješen i materijalni status branitelja u skladu sa gospodarskim mogućnostima hrvatskog društva. Rasprave o materijalnim pravima braniteljima rezultirale su pogrešnim dojmom da braniteljska populacija u REpublici Hrvatskoj brine isključivo o svojim materijalnim privilegijama. Mnogi se branitelji s pravom danas žale da je društvo nakon samo nepunonog desetljeća nakon rata zaboravilo svoje branitlje, izražava se sklonost da se kroz kriminalna djela pojedinaca generaliziraju svi branitelji. A o ratu se često piše i govori senzacionalisitčki i činjenično netočno. Polazeći od činjenice da je svak onaj tko je dragovoljno pristupio obrani Hrvatske bio spreman položiti svoj život za Domovinu i svoj narod, dakle za javno dobro neprijeporna je obveza društva da kreira javnu svjest. Da su branitelji društvena skupina iz koje se trebaju regrutirati pojedinci, za obnašanje najodgovornijih dužnosti u društvu u državi uz zadovoljavanje općih i zakonskih uvjeta. Hrvatski branitelji i njihove udruge moraju biti moralna vertikala društva čiji se glas uvažava i poštuje. A oni zauzvat na krovna mjesta svih udruga moraju izabrati ljude s besprijekornom ratnom i ljudskom biografijom. Simobolika Domovinskog rata mora biti više pristuna u društvenom svakodnevnom životu Hrvatske, jer poznato je da narodi koji brzo zaboravalju svoj povjest bivaju osuđeni da je uskoro opetovano prožive. Doomvinski rat i stvaranje samostalne hrvatske države spadaju u red najviših dostignuća povjesti hrvatskog naroda, stoga nitko nema pravo zalorabiti branitelje u dnevno političke svrhe. Domovinski rat i branitelji moraju biti iznad aktualnih društvenih sučeljavanja, i polemika. Zaštita digniteta Domovinskog rata i časti i ugleda branitelja mora biti moralna obveza svakoga hrvatskog građanina svakog hrvatskog pojedinca. Indikativno je da pojedini mediji kod svakog pojedinačnog kršenja zakona, navode pripadnost počinitelja hrvatskoj vojsci npr. umirovljeni branitelj počini to i to. Dok se kod afirmativih slučajeva takva pripadnost ne navodi što kod dijela javnosti stvara nepovjerenje u braniteljsku populaciju. Zakon o praivma branitelja mora pravično i trajno osigurati prava branitelja koja neće biti podložna promjenama i odnosu an političke stranke i promjena vlasti. Pred društvom i svim njegovim institucijama stoji obveza očuvanja neprolaznih vrijednosti i dostignuća Domovinskog rata te s tim u skladu predstoji nam obveza njegove afirmacije kroz odgojno obrazovni sustav Republike Hrvatske. Obveza znanstavneog istraživanja povjesne građe Domovinskom ratu, afirmacija junaka rata, te podizanja svijesti o važnosti očuvanja tradicije i dostignuća oslobodilačkog rata koji je Republika Hrvatska vodila na izmaku 20. stoljeća. O predloženom zakonu imam obvezno prenjeti razmišljanja branitelja prijateljskih udruga sa područja Cetinske krajine koji od reda predloženi zakon smatraju dobrim i ministrici gospođi Jadranki Kosor prenosim njihovo zadovljsvo. Jer s ponosom svako od njih može reći ja sam branaitelj, ja sam pripadnik oružanih snaga iz Domovinskog rata iz oslobodilačkog rata. Na kraju podržavam ovaj dobro koncipiran zakon koji eventualnim amadmanima može biti dorađen i nadam se konsenzusom svih političkih stranaka i zastupniak prihvaćen u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Evo ja ću maksimalno skratiti svoje izlaganje i iz ovoga važong i prevažnog zakona koji je opširan izdvojit ću samo neke dijelove koje smatram da su bitni. A možda se ovdje željelo ih umanjiti u dosadašnjim raspravama. Zakone koje smo do sada imali o hrvatskim braniteljima u stvari su regulirala prava pogininulih ranjenih i oboljelih. A ono što je bitno i mislim da je zaista zaslužuje posebnu pažnju to je ono što dobivaju u stvari hrvatski branitelji koji znači nisu oboljeli, nisu ranjeni, nego su samo bili hrvatski branitelji. I ovo što su sada dobili to je svakako opravdano to je potrebno i to ne možemo umanjivati. A to je pravo na starosnu mirovinu. Do sada su hrvatski branitelji koji su ostvarili pravo na mirovinu po zakonu o mirovinskom osiguranju status hrvatskog branitelja nije imao utjecaja na visinu mirovine. Osim onaj staž što su proveli što se računalo u jednostrukom ili dvostrukom trajanju. Sada znači dobivaju to da se mirovina povećava 10 do 30%, ovisno o vremenu sudjelovanja. I mislim da to ipak zaslužuje poseban naglasak i pažnju. TAkođer bi istakla isto pravo na invalidsku mirovinu koji je reguliran u članku 15. gdje znači osim dosdsašnje odredbe gdje se u invalidsku mirovinu moglo ići samo zbog opće radne nesposobnosti, sada se to pravo može ostvariti i zbog profesionalne radne nesposobnosti što je isto vrlo po mome mišljenju vrlo bitno. A ono što je osobito bitno je da se uvodi institut najniže mirovine. Koja je znači iznosi 45% prosječno neto plaće svih zaposlenih u REpublici Hrvatskoj koja u prethodnoj godini, prethodnog umirovljennja znači sad bi to iznosilo 1773 kune. Ja ne znam dali si možemo zamisliti šta znači nekome tko je bez primanja i tu je nadomak ovih godina 60 godina za ženu i 65 za muškarce i sada će moći znači imati koliku toliku mirovinu. Ne dostatnu ali garantira jednu osnovnu sigurnost. Ovdje bih se posebno osvrnula i na zapošljavanje. Mislim da nam osnovni cilje treba biti zapošljavanje hrvatskih branitelja. ovo su sve druge popratne mjere. Vidjeli smo ovdje jučer je gospođa ministrica istakla da imamo 6 mjera zapošljavanja, da se odaslalo 40 tisuća poziva i nudili su se ti programi da se v eć na taj način zaposlilo 2 i pol tisuće hrvatskih branitelja. I mislim da je to najvažniji put kojima treba ići, jer hrvatski branitelji žele raditi, zaraditi a primati ovdje kako neki misle milostinju. Također je bitno i i stambeno zbrinjaavnje vidimo da njih 13c tisuća još uvijek je stambeno nezbrinuto što je zaista veliki broj. I evo za zaključim, da podržavam donošenje prijedlog predloženog zakona u prvom čitanju. Mislim da je pravedan da je provodiv, i provediv i da je ispravio mnoge do sada nepravde. I rješio mnoga do sada nerješena pitanja da je u skladu sa gospodarskom moći zemlje kao što nam je istaknuto ispred Vlade. I da se zakon neće morati i trebati mijenjati tako često kao što smo do sada imali i da neće važiti iz pjesme "Najboljih hrvatskih tamburaša", "nekada sam bio ratnik, sada sam samo patnik". Sa ovim zakonom mislim da će njihove patnje ipak biti manje.
U međuvremenu je još nekoliko zastupnika povuklo prijavnicu, pa se u međuvremenu broj povećao na broj 28. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege. Evo, zapravo u dosadašnjoj raspravi puno smo toga čuli i doista u cilju racionalizacije vremena ja ne bih ponavljala nadam se da i neću ponavljati dosta stvari koje su ovdje izrečene, posebice ne bih se osvrtala na bilo kakva obećanja ove ili one Vlade, već bih zapravo umjesto toga radije nešto rekla o duhu ovog zakona. O zapravo uvjetima našeg života i zapravo o onome na što hrvatski branitelji, obitelji stradalnika i zapravo dragovoljci Domovinskog rata imaju pravo i što će zapravo od svega toga moći i ostvariti. Hrvatska je eto jedna mala zemlja sa svojim 4 i pol milijuna stanovnika, zapravo nema našeg građanina koji nije na ovaj ili na onaj način sudjelovao u obrani digniteta i suvereniteta Republike Hrvatske, zapravo koji nije bio ili sudionikom ili članom obitelji stradalnika ili sudionika Domovinskog rata. Stoga podržavam proširenje određenih prava iz tih posve konkretnih razloga, ali također bih eto upozorila i na neke zamke u provođenju ovog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Dakle, podržavam proširenje prava na kategorije sudionika u Domovinskom ratu, pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i dragovoljaca iz Domovinskog rata i na pripadnike naoružanih odreda narodne zaštite i HOS-a, te određene privilegije i za stradalnike pripadnike vatrogasnih postrojbi, te na druge osobe koje su po nalogu tijela državne vlasti stradale u obrani suvereniteta Republike Hrvatske, kao ina stradale pripadnike civilne zaštite i obavještajnih službi. Činjenica je da se Hrvatska branila ne samo iz rovova na prvoj crti bojišnice, činjenica je da su svojom nazočnošću, svojim vjernim izvještavanjem Hrvatsku branili i ratni izvjestitelji, da su Hrvatsku branilo, da je Hrvatsku branilo i medicinsko osoblje, da su Hrvatsku stvorili i branili svi zapravo oni anonimni ljudi koji su mislili da samo brane svoja ognjišta, pa čak i oni starci i djeca koji su izbjegli sa zaraćenog područja , ali zapravo naišli na nove ratne opasnosti daleko od svog doma. Naša su nam ljudska i građanska prava zagarantirana zajamčena Ustavnom. Ustavom nam je zagarantirano pravo na dostojanstven život u kvalitetnim uvjetima, pravo na posao, pravo na rad, pravo na kvalitetnu zdravstvenu skrb, pravo na školovanje, pravo na stambeno zbrinjavanje, naravno u jednom proširenom smislu. To su zapravo sve pitanja koja se tretiraju i ovim zakonom za jednu posve određenu kategoriju ljudi. Stoga po meni nije pitanje jesu li ova prava preširoka ili preuska. Nažalost pitanje je zapravo što svi mi i kao političari i kao struka radimo da bi zapravo svi građani Republike Hrvatske imali upravo ta prava, prava koja su zajamčena Ustavom. Kada bismo živjeli u društvu koje jamči i omogućava realizaciju ustavnih prava svakog hrvatskog građanina, tada bi stvari naravno bile puno jednostavnije i Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji ne bi imao 162 članka, nego možda samo jedan jedini koji bi glasio otprilike ovako: Hrvatski branitelj iz Domovinskog rata je sva osoba koja je kao dragovoljac i pripadnik jednog od legitimnih odreda organizirano sudjelovala u obrani neovisnosti, teritorijalne cjelovitosti odnosno suvereniteta Republike Hrvatske u bilo kojem razdoblju iz Domovinskog rata. Sva prava hrvatskog branitelja zajamčena su Ustavom Republike Hrvatske. No, naravno niti živimo u idealnom društvu, niti se u današnje vrijeme možemo zanositi nekim oblicima utopije. Znamo da neke stvari naprosto ne možemo realizirati. I zato bez obzira što podržavam donošenje ovoga zakona, izražavam zapravo i skepsu kako ćemo ostvariti sve te odredbe zakona, kako ćemo ih provesti, kako će zapravo hrvatski branitelji konzumirati ta svoja prava. Naime, jučer je u Zagreb došla misija MMF-a javno zainteresirana za izradu Državnog proračuna za 2005. godinu. Čulo se pritom o nužnosti promjene fiskalne politike, o smanjenju javne potrošnje, o smanjenju socijalnih prava. Održan je i sastanak sa čelnicima sindikata koji su pozvani na razumijevanje i zapravo se vidjelo na tim ozbiljnim licima da je isto tako i situacija vrlo ozbiljna. Očito je da su zapravo i čelnici sindikata imali razumijevanja za potrebu rezanja u javnoj potrošnji. Tada se naravno postavlja pitanje na koje bih isto tako eto molila i odgovor, ako je to moguće, kako ćemo zapravo u takvim uvjetima osigurati financijska sredstva za realizaciju tih prava hrvatskih branitelja. Ako ne uložimo u razvoj, tada zapravo nema niti novih radnih mjesta, a onda se ne mogu niti ostvariti ta prava, prava recimo prioritetnog zapošljavanja hrvatskih branitelja. Ako je naša zdravstvena i socijalna skrb loša, onda će tu lošu zdravstvenu uslugu jednako tako kao i svaki drugi hrvatski građanin koristiti hrvatski branitelj i naravno članovi njegove obitelji i recimo ako režemo javnu potrošnju, kako ćemo zapravo stambeno zbrinuti obitelji hrvatrskih branitelja ili kako ćemo na primjer isplatiti predviđene dječje dodatke? Kad smo naravno kod stambenog zbrinjavanja obitelji hrvatskih branitelja i stradalnika, mislim da umjesto integrcije u normalnu sredinu, naše društvo još uvijek iz nekog razloga nažalost provodi geotizaciju. U završnom dijelu, eto dozvolite mi još samo jednu misao u duhu nekih općeljudskih normi i pozitivnih zakona koji vrijede u ovoj državi, svaka je osoba nevina dok joj se ne dokaže krivnja. U tom smislu ja sam čitala i ovaj zakon. Dakle, da je u duhu ovog prijedloga zakona, da je i bolje dati neko pravo više hrvatskom branitelju, nego možda hrvatskog branitelja i stradalnika Domovinskog rata i člana njihovih obitelji zakinuti zbog birokratskih zapreka u ostvarenju nekog prava. Mislim da je to, to je barem po meni neki pošteniji pristup, osobno ne volim se zamarati tim birokratskim preprekama i doista smatram da je veća šteta ako nekoga zakinete za neko pravo, nego ako netko koristi neko pravo na koje možda eto u potpunosti i nema pravo. Dakle, eto, podržavam intencije ovog zakona, ali doista sam zabrinuta za realizaciju, ne samo eto dosadašnjih prava koja postoje u dosadašnjem zakonu i u proračunu za ovu godinu, vjerujem u izradi proračuna za iduću godinu, već i zapravo za ispunjenje svih tih prava koje ste predvidjeli za iduću, nadam se za iduću fiskalnu godinu. Eto, hvala lijepo.
Hvala lijepo. U međuvremenu je još 5 zastupnica i zastupnika povuklo prijavnice, pa se taj broj povećao na 33. Poštovana potpredsjednica i ministrica Jadranka Kosor, a ostali neka promisle malo isto za tim primjerom.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana gospođo zastupnice hvala vam lijepa na potpori. Postavili ste jedno jako dobro pitanje vezano za MMF i hvala što imam priliku odgovoriti. Dakle, nema ni jednog ograničenja u sporazumu sa MMF-om koje bi se odnosilo na prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, niti bilo kakve obveze hrvatske Vlade u tom smislu tako da smo mi uvjereni da sve ovo što predlažemo ako Hrvatski sabor bude prihvatio će biti moguće izrealizirati ne samo 2005., nego i sljedeće godine. Vjerujem da će to biti zakon koji će dugo biti na snazi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice. Hrvatski branitelji su sa galerije otišli. Dame i gospodo, kolegice i kolege nastojati ću biti kratka, obećala sam vam samo tri minute, pa ću reći sljedeće. Povijest hrvatskoga naroda je počela davno koliko je god bila duga toliko je bila bogata ali je bila i okrutna prema hrvatskomu čovjeku, samu sebe smo počesto itekako znali kažnjavati kroz povijest. Pa ja ću pripomenuti samo onaj dio najnovije hrvatske povijesti. Od 1941. do 45. godine upravo tada nije bilo pobjednika a bio je gubitnik hrvatski narod a to ću usporediti samo sa 1990. godine kada je u povijesti hrvatskoga naroda svaki dan iz dana u dan pisale se i pišu se još uvijek pozitivne stranice hrvatske povijesti. One su od 1990. posebne jer su se stvarale u zajedništvu domovinske i iseljene Hrvatske, u zajedništvu hrvatskog naroda iz Bosne i Hercegovine, u zajedništvu pripadnika hrvatske nacionalne manjine u europskim zemljama i zato to zajedničko bogatstvo stvorilo je danas i oslobodilo Hrvatsku državu, suverenu, nezavisnu, dovelo nas u Hrvatski sabor i nadam se da nikada ova povijest neće biti upitna. Istina ona je bila pokušavana se na neki način umanjiti toj vrijednosti, ja neću ponavljati izjave, kroz kakve izjave ta povijest se pokušala umanjivati ali nije se umanjila jer ono što je stvoreno hrvatskom krvlju ne može se umanjiti u hrvatskom čovjeku u hrvatskom narodu, hrvatskim ljudima koji su odgovorni prema stvorenoj Hrvatskoj državi jer je stvorena samo hrvatskom krvlju, jer je zapisana itekako ta povijest hrvatskoga naroda sa pobjedom hrvatskoga branitelja pod vodstvom vrhovnika Oružanih snaga doktora Franje Tuđmana. Gospodo, do priznanja Hrvatske države itekako prolivala se hrvatska krv na tlu naše lijepe. No međutim nemojmo zaboraviti kada su moćnici ovoga svijeta, kada su se dijelile sudbine za stolovima Europe i svijeta o sudbini hrvatskoga naroda, osjetili su moćnici svijeta i Europe da je hrvatski vojnik postao organiziran, da je bogat, da je jak i da će stvoriti Hrvatsku državu svojom posljednjom kapi krvi. Od tada prema hrvatskom narodu, prema Hrvatskoj državi itekako onda su uslijedile i novi odnosi pa je došlo do priznanja 15. siječnja 1992. godine i zato uvijek ističem da je samo hrvatski branitelj stavio barjak pred zgradu Ujedinjenih naroda. No, skratiti ću ovaj dio, a sad ću se gospođo ministrice osvrnuti na zakon, na prijedlog zakona koji je pred nama, ja ga podržavam i nadam se, bez obzira na današnje rasprave da li su one obojane SDP-ovski, HDZ-ovski da se on neće mijenjati jer je dobar, jer je kvalitetan. I kroz ovaj zakon nećemo moći niti zahvaliti onima koji su poginuli, ni onima koji su živi. I ovo je malo da im se zahvalimo za ono što je napravio hrvatski vojnik. No međutim, postoji svugdje u svijetu da mora postojati jedna osnova na osnovu koju će hrvatski pa i hrvatski branitelj u Hrvatskoj državi ostvarivati svoja prava. Gospođo ministrice, ja sam u mom kratkom uvodnom govoru, inače su moji uvodni govori duži nego današnji pripomenula da je hrvatski narod branili Hrvate iz Bosne i Hercegovine i hrvatske nacionalne manjine i hrvatsko iseljeništvo, pa vas molim moj usmeni amandman na članak 1. predlažem stavak 2. koji bi glasio, nadam se da će, da je prihvatljiv i da ćete ga prihvatiti. Prava hrvatskih branitelja, pripadnika Hrvatskoga vijeća obrane će se regulirati međudržavnim sporazumom između Republike Hrvatske i Federacije Bosne i Hercegovine i to bi nam bila osnova da rješavamo ona prava pripadnika Hrvatskoga vijeća obrane koji su jednim dijelom riješeni i koje trebamo rješavati. Na taj način imali bi itekako dobru osnovu da odgovorimo na ono što su pripadnici Hrvatskoga vijeća obrane zadužili Hrvatsku državu. I na kraju. Gospođo ministrice, jučer na našem Odboru za useljeništvo bili su pripadnici udruga proisteklih iz Domovinskog rata, pripadnici udruga Hrvatskoga vijeća obrane. Oni su u pisanom obliku dali jedan amandman, ja ga sada neću iščitavati jer sam obećala tri minute, ali prošlo je valjda 4 i 30. Ja ću vam ga dati u pisanom obliku i nadam se da ćete ga razmotriti i u očekivanju pozitivnog ja sa srcem podržavam ovaj zakon i nadam se da će on ispraviti nepravde, a zasluge su mnogo veće.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnici. Ovo je zakon u prvom čitanju, zakon u prvom čitanju što znači da će još biti prilike da ga eventualnim prijedlozima konkretnim amandmana ili slično možda popravimo. A ja bih rekao, ovo je zakon koji potvrđuje da kad se ozbiljno pristupi jednom problemu ma kakav on bio kompleksan, može doći pred Hrvatski sabor kao kvalitetan, dobro promišljen, dobro i uravnotežen zakon, i da to zapravo jamči i obećava konsenzus kod njegovog donošenja. To ujedno znači da smo mi kao država nakon 9 godina nakon rata, stvarnih ratnih događanja sazreli u tolikoj mjeri da možemo ozbiljno promišljati o tom epohalnom događaju i svemu onomu što je posljedica Domovinskog rata i da se možemo na adekvatan način, koliko to dozvoljavaju prilike i okolnosti odužiti se onima koji su branili i obranili Hrvatsku. Pri tome valja naglasiti i nikad to nije dovoljno reći da naši branitelji nisu ostvarili obranu svoje domovine na bilo čijem teritoriju, nego da su to ostvarili na našem nacionalnom teritoriju braneći ga i uspostavljajući Hrvatsku državu. U svim odborima koji su ovdje danas podnijeli svoja izvješća je vidljivo da je zakon prihvaćen uz razne primjedbe, dopune i prijedloge konsenzusom. Znači da je dobar, da je prihvatljiv, da je uravnotežen. A činjenica da se on nije donosio brzinom, da se omogućio jedan period usaglašavanja i dogovora sa udrugama proisteklim iz Domovinskog rata i da je tu trebalo uložiti dosta i umještva i snage i volje i shvaćanja i razumijevanja da je zapravo to jedan kvalitet i da je ovaj zakon ja bih tako rekao, pod vodstvom ministrice i potpredsjednice Vlade, pod njenim ravnanjem, doveden do uspješnog kraja što se tiče prijedloga Vlade, odnosno da je u prvom čitanju u Hrvatskom saboru usuđujem se kazati, do sada više-manje prihvaćen konsenzusom. Sada nam predstoji vrijeme do drugog čitanja da to još sve skupa stabiliziramo, da vidimo gdje je tu moguće pojedine manje ili veće popravke, ali ja mislim da je srž i temelj zakona dobar i da mi možemo donijeti taj zakon kako bi on stupio na snagu sa 1.1.2005. godine. Mislim da je ovaj Sabor pokazao i sve stranke u ovom Saboru, da je nakon 9 ili 10 godina nakon Domovinskog rata stabilizirani pogledi na Domovinski rat, da je više-manje prihvaćeno sve ono što je proisteklo iz toga, dakle i ovo o čemu danas govorimo, prava branitelja, i da je to jedna naša zajednička stečevina na koju možemo pogotovo ako to donesemo u skoro vrijeme konsenzusom, biti svi skupa ponosni i pokazati jednu političku zrelost i slaganje o bitnim pitanjima Domovinskog rata i bitnim pitanjima populacije koja je izvela zapravo Domovinski rat i obranila domovinu. To je jedna velika stečevina naša i mislim da ne trebamo ništa činiti da takvo jedno raspoloženje na neki način, na bilo koji način dovedemo u pitanje. Ja se nadam da nećemo i da ćemo mi uskoro u drugom čitanju donijeti kao što sam rekao taj naš zakon i konsenzusom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Još je pet zastupnika odustalo i zastupnica. Poštovani zastupnik Damir Špančić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice i suradnici lijepo vas sve pozdravljam i vrlo kratko ću zaista govoriti i da ne dolazim iz područja Pakraca i Lipika, gradova koji su izuzetno stradali u Domovinskom ratu, s obzirom da je i veliki broj odustao ne bih govorio, ali moram se javiti sa samo par rečenica pohvale i zadovoljstva. Dakle prenosim zadovoljstvo Pakračana, Lipičana i ljudi iz Požeško-slavonske županije koji su u zaista najgorem obliku osjetili Domovinski rat. Na tom području ima i veliki broj branitelja, dragovoljaca i drago mi je da su oni sada direktno uključeni u ovu skupinu, u ovaj zakon oprostite i neću nabrajati cijeli niz novih odredbi koje su ugrađene u ovaj zakon koji će direktno rezultirati bolji život na području Pakraca i Lipika. Posebno pozdravljam dakle ono što će se dogoditi na terenu, a to je već bilo 1.3. ove godine učinjeno, dakle kada su predstavnici ministarstva boravili na našem području i već su onda surađivali sa udrugama pripremajući zakon dakle na terenu, ali i razgovarajući sa ljudima o njihovim problemima. Vidimo sada u zakonu da su već temeljem takvih razgovora i sugestija ugradili u zakon, ministarstvo ugradilo u zakon cijeli niz njihovih prijedloga i preporuka. Dozvolite mi još vrlo kratko da izrazim zadovoljstvo, dakle da je prošireno i na vatrogasce i na civilnu zaštitu i na pripadnike HOS-a, dakle zaista mislimo da je zada ispravljena jedna nepravda koja je u proteklim godinama išla prema ljudima koji su branili ovu Hrvatsku. Što se tiče onoga što je najvažnije i smatram ne samo što se odnosi na zakon, nego i šire, dakle na nas ovdje, to je zapošljavanje hrvatskih branitelja i rješavanje njihovih problema, dakle egzistencijalnih. Imamo ih u zakonu, ali predlažem i ministarstvu i hrvatskoj Vladi da obrati pozornost na rješavanje životne egzistencije, a to je osiguravanje posla i osiguravanje dakle rada, a samim time i zadržavanje ljudi na ratom postradalim područjima. I na kraju želim reći nešto u ime Pakračana i Lipičana, a morati ću to i pročitati. Gospođo potpredsjednice nismo ni sumnjali da ćete ispuniti ono što ste niz godina radili, ali niste bili u poziciji ministrice ovog ministarstva, dakle sve ono što ste pričali u proteklim godinama to je sada ugrađeno i ja mislim da nema nikakvih prepreka da u drugom čitanju se ovaj zakon i prihvati. Mi koji dolazimo iz tih područja to izuzetno i cijenimo. Dakle sve što se do sada radilo, ali to su bile riječi, pretočilo se u djela prema ljudima koji žive na još uvijek teškom području Republike Hrvatske. I možda nešto, samo nešto za kraj. Izražavam svoje osobno zadovoljstvo što je odlukom ministarstva od 21.11.2003. dva dana pred parlamentarne izbore ukinuto rješenje na obiteljsku invalidninu majci dr.Ivana Šretera i hvala vam lijepo što ste vrlo brzo 22. ožujka, dakle ispravili to i vratili nazad sva prava koja pripadaju majci dr.Ivana Šetera, a mislim da je hrvatska javnost jako dobro upoznata tko je bio i što je radio za ovu Hrvatsku državu. Svakako da pozdravljam još jedanput i izražavam zadovoljstvo i nadam se da ćemo uskoro u drugom čitanju prihvatiti svi zajedno ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Mirko Filipović.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolege i kolegice, poštovani predstavnici Vlade. Evo ovako, što se tiče ovog zakona koji smo svi nestrpljivo čekali, ja neću puno pričati iako je dobro da je ovakav zakon izašao s kojim će se mnogi složiti, mnogi neće složiti. Međutim ja ću se samo osvrnuti na jednu posebnu kategoriju, a to su braniteljsku populaciju, a to su policajci pripadnici, odnosno pripadnici specijalne policije. Najveću zamjerku stavljam na točku koja kaže da pripadnici hrvatske policije koji nisu ostvarili status HRV-a neće dobiti sukladno vremenu provedenom u Domovinskom ratu nikakav dodatak na mirovinu kao što je to slučaj za hrvatske branitelje od 12 mjeseci za ostale kategorije. 10%, 15%, 20, 25, 30 i dragovoljci Domovinskog rata 30%. Znači da je ta kategorija nepravedno zakinuta i smatram da se treba tekst članka 14. ovog prijedloga promijeniti tako da se stavi 4. točka koja bi trebala ovako otprilike izgledati: "Da hrvatskom branitelju iz Domovinskog rata koji ostvari pravo na prijevremenu mirovinu prema Zakonu o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, tako određena mirovina poveća se za odgovarajući postotak ovisno o vremenu provedenom u Domovinskom ratu i to hrvatskom branitelju do 12 mjeseci 10%, od 12 do 24 mjeseca 15%, od 24 do 36 20%, od 36 do 48 25% i od 48 do 60 za 30%". Obrazloženje ovoga je, da im se tako poveća jer bez prihvaćanja ovih dopuna, ova kategorija hrvatskih branitelja iz redova, govorim o policiji i specijalnoj policiji MUP-a neće moći koristiti ni jedno pravo iz mirovinskog osiguranja osim beneficiranog radnog staža što je apsolutno neprihvatljivo, a koje je predviđeno ovim zakonom, iako su hrvatski policajci, odnosno specijalci, a to svi dobro znamo bili … hrvatski branitelji iz kojih je kasnije nastao izbor narodne garde itd. itd. Sada mislim da ne treba spominjati niti je vrijeme na žrtve koje je dao MUP, odnosno hrvatska policija. U ratu je poginulo 711 djelatnika MUP-a. Mislim da je bespredmetno bilo šta govoriti dalje oko toga i smatram da bi se svakako to trebalo uvrstiti u ovaj Zakon i to je moja najveća zamjerka što je izostavljena iz Zakona upravo ova kategorija branitelja. Sljedeće bi rekao da članak 19. za mirovinski faktor, mirovinski faktor za invalidsku mirovinu zbog profesionalne nesposobnosti za rad. Da se iza riječi "samostalne djelatnosti" umjesto 0,33 stavlja 0,5. Ovom izmjenom predlažem da se invalidska mirovina zbog profesionalne sposobnosti za rad, ali je ostala radna sposobnost za vrijeme zaposlenja, odgovarajuće radno mjesto odredi uz primjenu mirovinskog faktora 0,5 kako je to već i određeno u članku 80., prvoj točki 6. Zakona o mirovinskom osiguranju. Na taj način bi invalidi iz Domovinskog rata bili izjednačeni sa invalidima rada kojima je uzrok invalidnost ozljeda na radu ili profesionalna bolest što je doista minimum materijalne sigurnosti koje trebaju imati hrvatski branitelji sa statusom HVI-a, a koji nisu željeli koristiti pravo na invalidsku mirovinu već su odlučili na zahtjevan rad i profesionalnu karijeru na odgovarajućem radnom mjestu, a čija plaća je bitno manja od iznosa invalidske mirovine koju imaju pravo ostvariti, ali zbog svoje mladosti ne žele ostvariti jer se posvećuju svojoj profesiji. I još jedna stvar oko uvoza automobila. Smatram da je članak 60. potrebno dopuniti. To je moje mišljenje, sad da li će to Vlada prihvatiti ili ne. Da se priznaje pravo na jednokratan uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine, posebnog poreza i poreza na dodanu vrijednost hrvatskim braniteljima koji su to pravo stekli temeljem odredbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, Zakon o hrvatskim braniteljima iz 96., pod uvjetom da to pravo nisu iskoristili za vrijeme važenja tog Zakona. Jer smatram da je nepošteno, nepravedno da se na bilo koji način pravi razlika među braniteljima. Bilo je mnogo onih koji to pravo nisu uspjeli ostvariti iz ovih i iz onih razloga. Bilo da nisu imali novaca i smatram da oni koji to pravo nisu ostvarili, a da su ga stekli, smatram da bi bilo pošteno da se omogući uvoz automobila svim braniteljima. Jer jednom stečena prava hrvatskih branitelja ne bi se smjela ukidati i nema potrebe da se uvodi razdor među braniteljima, jer to onda jasno dovodi do nepotrebnih frustracija i sukoba, a to ipak nije nikome u cilju. Eto toliko, hvala.
Hvala lijepa. Ostalo je još 5 zastupnika. Potpredsjednica i ministrica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, da ne bi bilo zabune oko ovog vaše rasprave vezano za pripadnike Specijalne policije. Dakle, čitali ste članak 14. koji govori o hrvatskom branitelju kojemu pripada, itd. Međutim, ja vas molim da pročitate članak 2. ovoga Zakona koji definira što je to hrvatski branitelj. U članku 2. se jasno kaže da je hrvatski branitelj iz Domovinskoga rata osoba koja je kao dragovoljac i pripadnik Oružanih snaga Republike Hrvatske, u zagradi Hrvatske vojske, MORH-a, Policije, MUP-a, Hrvatskih obrambenih snaga, HOS-a, itd. Prema tome, Policija je uključena. Dakle, članak 14. govori o reguliranju prava iz mirovinskog osiguranja za hrvatskoga branitelja, ali to je naravno i pripadnik Policije i svakako pripadnik Specijalne policije. Mislim da to ne treba posebno objašnjavati. Što se tiče automobila i povlastice na uvoz automobila, nažalost to je ukinuto Zakonom iz 2001. godine. Eto, hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo nakon spektakularnih najava novog Zakona o braniteljima koji će prije svega braniteljima vratiti dostojanstvo koje im je prema riječima najavljivača novoga zakona zadnjih godina gaženo i pogaženo, koji je trebao ispraviti sve nepravde, pred nama je Prijedlog zakona za koje braniteljske udruge kaže. Osim kozmetičkog dotjerivanja malo što se izmijenilo. Predstavnici nekih udruga kažu: "ovo je karikatura zakona koji smo mi podržali i koji je otišao pred Vladu. Iako smo Prijedlog zakona dobili kasno, mi u Županiji brodsko-posavskoj", dakle, Županija brodsko-posavska, "organizirali okrugli stol kojem su nazočili predstavnici svih udruga koji su izrazili žaljenje što nije nazočio nitko iz Ministarstva obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti, iako su pozvani". Stoga ću u svojoj raspravi koristiti isključivo stavove predstavnika udruga iako ono što sam danas ovdje u sabornici čula, nije mi jasno tko u čije ime govori. Jer imamo tonski zapis, imamo i fonogram, pa ako treba, gospođo ministrice, odnosno potpredsjednice Vlade, mi ćemo vam to dostaviti da vidite kako govore županijske udruge. Njihov zajednički stav je, malo što se izmijenilo. Takav stav kolidira sa mišljenjem i stavom predlagatelja, a koji u obrazloženju kaže: "vraćaju se neka prava koja su bila propisana Zakonom iz 96. godine, te se priznaju neka nova prava za hrvatske branitelje iz Domovinskog rata, a osobito dragovoljce iz Domovinskog rata, naročito iz područja mirovinskih prava. Na taj način se želi postići da Zakon bude pravedan i da istodobno bude provedljiv". Istina da se povećava invalidnina, ali samo pojedinih kategorija invalida. Povećava se djelomično i dječji doplatak i uvodi se institut najniže mirovine na sve mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ostvarene prema općim propisima kao i prema ovom Zakonu i to 45% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u godini koja prethodi godini ostvarenja prava. Ogromna većina branitelja navodnu blagodat ove odredbe koristit će za 15 do 20 godina. Možda u to vrijeme ovo neće biti pogodnost, to će se tek tada vidjeti, a danas najveći dio branitelja nema gdje raditi i ne zna kako će ostvariti pravo na mirovinu. Iz Zakona nije vidljivo koja su to tako velika prava dragovoljaca Domovinskog rata. Točno je da se u članku 2. stavak 3. daje definicija dragovoljca, ali od svih prava jedino je pravo dragovoljca na uvećanu mirovinu od 30%. Kad smo već kod definicije dobro je razmotriti da li ona daje jamstvo pravednosti. Ako status dragovoljca ne nosi sa sobom tzv. materijalna prava onda možemo zaključiti da sticanje statusa donosi samo moralnu zadovoljštinu. I upravo zbog toga definicija mora donijeti pravdu i pravednost, a ne da unese nove razdore. A Zakon kaže: "Dragovoljac iz Domovinskog rata je hrvatski branitelj koji je sudjelovao u obrani njezina suvereniteta najmanje 100 dana, a zaključno do 15.1.92. godine". Površnim čitanjem činilo bi se da je to u redu, međutim nije to tako. Promišljajući što ova definicija u praksi znači, tada se prisjećam jednoga mladića koji mi je početkom studenog, gospođo potpredsjednice, imam jednu opasku koju bi želila da čujete ... ... [[Upadica se ne razumije.]] [[Govornica isključena, ne čuje se.]] koji je početkom studenog 1991. godine došao sa zamolbom da mu se kao njegova, da mu kao njegova direktorica pomognem da ode na bojište jer želi braniti domovinu. Već tada je bio invalid jer je nesretnim slučajem ostao bez lijeve šake. Pokušavam mu objasniti da je invalid, a on meni objašnjava da je tenkista i da za razliku od nekih koji bježe želi braniti svoju domovinu pa makar jednom rukom. U dogovoru s nadležnim liječnikom mladić je otišao na bojište, ali su ga odande kao invalida vratili. Ponovno ga po njegovoj želji vraćamo i tako 4 puta zaredom. Četvrti puta je otišao u Medački džep i tamo je ostao bez noge. Po ovom Zakonu on nije dragovoljac Domovinskog rata. Ako nije on i njemu slični, tko je onda? Izgleda da jesu oni koji su sa puno zanosa uzeli kalašnjikove i s njima šetali ulicama, ali samo do onog trenutka dok nije ispaljen prvi metak s neprijateljske strane. Neki između njih pobjegli su glavom bez obzira i to s puškama. I to znamo. Za razliku od ranije spomenutog mladića oni jesu dragovoljci Domovinskog rata. Prema ovoj definiciji, dragovoljke Domovinskog rata nisu niti žene koje nikada nisu bile obvezne obući odoru hrvatskog vojnika, a obukle su i uzele su pušku u ruke, primjerice, koncem listopada, studenog, pa baš ako hoćete i u prosincu 91. godine. Kako je ovo prvo čitanje imamo dovoljno vremena iznaći definiciju koja će biti zadovoljavajuća i biti faktor objedinjavanja svih i stvarnih dragovoljaca, a ne faktor daljnjih podjela. Nadalje, ovaj Zakon nosi naziv Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Stoga svi branitelji od ovog Zakona očekuju rješenje većine svojih problema, iako znamo da to realno nije moguće. Kada se suštinski pogleda onda ćemo vidjeti da status branitelja branitelju donosi samo pravo na oslobađanje plaćanja pristojbe za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta i ovim Zakonom uvedeno pravo na pokop uz odavanje vojne počasti, te kako kaže predlagatelj u obrazloženju Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti snosit će troškove pokopa. Onaj dio branitelja koji je to shvatio kaže: "moja djeca, žena i ja sam proklinjemo sudbinu što nisam poginuo ili bar što nisam ranjen". Ovo nije lako ni slušati, a kamoli promišljati, a to smo čuli na Okruglom stolu. Međutim, taj dio kaže: "otišao sam u rat sa svoga radnog mjesta u uvjerenju da ću se po završetku rata tu vratiti, a kada sam se vratio na mome mjestu je bio netko drugi ili nije više bilo ni poduzeća ni radnog mjesta. Ne samo da ne radim ja, ne radi ni moja žena, a djeca su porasla i trebala bi ići u srednju školu ili na studij". Drugi dio branitelja kaže: "Bolje branitelj bez ikakvih posebnih prava, a među istinskim braniteljima negoli branitelj sa svim pravima i privilegijima među braniteljima koji to nikada nisu bili". Imajući u vidu sve primjedbe, jedan jedini je zaključak da Zakon treba, ali je pretpostavka pravedna u Zakonu jeste Registar branitelja. Svojedobno su mišljenja udruga bila podijeljena glede formiranja Registra, danas je njihov zajednički stav i zahtjev formiranje Registra jest pretpostavka i pravednosti i provedbe bilo kojeg i bilo kakovog zakona. Kako do Registra doći? Branitelji smatraju da bez postrojavanja postrojbi na čelu sa njihovim zapovjednicima nema pravednog registra. Protive se bilo kakovom dokazivanju statusa branitelja na temelju iskaza dva svjedoka. Ovaj njihov stav mi je potpuno prihvatljiv jer kao pravniku i odvjetniku mi je poznato da je dokazivanje činjeničnog stanja putem saslušanja svjedoka najnesigurniji način. Ovim načinom vrlo brzo doći ćemo do milijun branitelja i to će biti najteža degradacija i gaženje dostojanstva istinskih branitelja i invalida Domovinskog rata a tendencija ovoga Zakona jeste dokazivanja statusa na temelju izjava dva svjedoka. Dakako, da je značajan faktor i definiranje početka i završetka Domovinskog rata. Početak i završetak ne može biti definiran ovisno o političkoj volji nego mora biti znanstveno utmeljen. Daljna je primjedba da je zakon nejasan i razumljiv upravo onima kojima je namijenjen. Branitelji tvrde da je nejasno pisan samo zbog toga da bi bio podložan tumačenjima, tumačenje može biti svakojako najčešće onako kako nekom političkom moćniku u tom trenutku odgovara. Evo, kao primjer nejasne odredbe citiram stavak 1. članka 4 koji kaže: "Hrvatskom branitelju Domovinskog rata koji na temelju navršenog mirovinskog staža ostvari pravo na starosnu mirovinu manju od mirovine koja bi mu pripadala za 40 godina mirovinskog staža osobni bod povećava se itd". Što je pjesnik ovime htio reći? Uvjeti za starosnu mirovinu su godine radnog staža i godine starosti, ovdje se kaže da je branitelj na temelju mirovinskog staža ostvario pravo na starosnu mirovinu a to znači da muškarac 40 godina odnosno žena 35 godina radnog staža, pa ako je to tako kako je onda moguća manja mirovina od mirovine koja bi mu pripadala za 40 godina radnog staža. Ovakvih primjera ima čitav niz i na kraju za konzumiranje svih prava koja su predviđena i koja se tumačenjem dadu izvesti, svima onima kojima su izrijekom zakonom dana kao i onima čiji će se broj zakonom bitno povećati, planiranih 3 milijarde i 600 milijuna kuna je sasvim sigurno nedostatno. Nejasnim i nepreciznim zakonom sasvim sigurno nećemo doći do zakona koji je pravedan i provediv, već ćemo dobiti zakon koji je nepravedan i neprovediv, jer država neće moći osigurati sredstva za isplatu prava, a mogući iznos ...
Hvala lijepa. Malo ste se zanijeli pjesnički, pa hvala lijepa.
A mogući iznos morat će podijeliti i pravi i nepravi, a od toga nema veće nepravde ni degradacije. Hvala.
Hvala lijepa. Replika poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče, poštovana potpredsjednice, gospođo ministrice. Govoreći na ove iskaze gospođe Lalić smatram da gospođa s nikakvim pravom ne može suditi o braniteljima koji su učestvovali s puškom samo do prvog metka dok nije ispaljen jer vjerojatno ona nikada ničime nije bila u obrani domovine Hrvatske pa joj ne dajemo ni takvo pravo da ona sudi tko je bio tko. A s druge strane želim pročitati telegrame koje su uputile udruge, da ne bi bilo nesporazuma oko toga da netko ne podržava. General Dečak je uputio telegram na ovaj Hrvatski sabor u kojem govori jasno i glasno da navodi gospođe Ingrid Antičević kao i gospođe Lalić su neistina i da ne želi uopće sporiti oko toga jer Zakon podržava u potpunosti. Isto tako i gospođa Hruškar je poslala telegram u kojem je navela i rekla je jasno i glasno da podržava ovaj Zakon i da nikakvih spora nikada nije ni bilo oko njegovih odrednica.
Hvala lijepa. Prvo povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Pa zahvaljujem gospodine predsjedniče. Najprije, uistinu povreda Poslovnika i mislim da ste vi povrijedili Poslovnik i to članak 209. jer ovdje kaže zastupnik se u svom govoru mora ograničiti na ispravak u protivnom će mu predsjedatelj oduzeti riječ. A ovdje je bila replika, pa se evo ja ispričavam. Onda mi dozvolite da povodom odgovora na repliku da se očitujem na repliku.
Slažem se vi ste podigli i povredu Poslovnika koju se sada i povukli.
Ja se vama ispričavam, jer sam u zanosu rasprave, odnosno slušanja onoga što je kolega govorio malo pobrkala pločice. Gospodine Đakiću uvaženi zastupniče, o tuđoj sudbini i tuđem doprinosu nemojte govoriti jer ne znate ni tko je gdje bio ni tko je šta bio. A što se tiče ovog vašeg telegrama sasvim sigurno insinuirate jer danas nisam ni jednu riječ progovorila, ni jedan ispravak krivog navoda, ni jednu repliku, ni jednu povredu Poslovnika za razliku od vas. A ja sam se ogradila i rekla ovo što iznosim nisu moji stavovi nisu moja mišljenja, nego predstavnika udruga županijskih organizacija. Bio je gospodin, nema ga više ovdje a tu je i Frano, bio je gospodin Frano Piplović na tom sastanku, bio je i predsjednik Odbora za ratne veterane, a imamo i fonogram a imamo i tonski zapis i vrlo rado ćemo vam pokazati da vidite što vam članstvo misli za razliku od vas.
Hvala. Ministrica potpredsjednica gospođa Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Evo, moram isto još vrlo kratko zlorabiti ili rabiti ovo vrijeme da bih pojasnila neke navode iz izlaganja uvažene zastupnice Lalić. Gospođa Lalić je spominjala jedan okrugli stol koji je bio organiziran u Slavonskome brodu i rekla je da nitko iz Ministarstva nije bio nazočan na tome skupu, mi smo dobili poziv s najavom da će se tamo obratiti netko od Ministarstva dan prije. Vjerujem da vam ne moram obrazlagati da je to u Ministarstvu koje radi ovako težak posao nemoguće organizirati da nekoliko sati prije održavanja okruglog stola na kojem ste najavljeni da ćete govoriti netko ili državni tajnik ili ministar ili netko od pomoćnika dođe, to je bilo nemoguće i mi smo u tom smislu uputili i svoj na neki način prigovor organizratorima. Kažete da je tamo bilo ocjena o tome da je to karikatura od zakona, ja to apsolutno ne prihvaćam, ovo nije karikatura od zakona, ovo je Zakon koji je rađen nekoliko mjeseci, na kojem su radili stručnjaci ali i predstavnici udruga. Dakle, i udruga o kojima vi govorite, i spominjete ogorčenje udruga. Mene sada naravno zanima zašto takav okrugli stol nije bio organiziran 2001., 2002., 2003. godine pa biste onda čuli što je to ogorčenje udruga zakonom iz 2001. godine. I vi ste rekli da nitko neće vidjeti efekta ovoga Zakona. Hoće. Već što se tiče ovih mirovina, ja sam vam rekla mi smo radili simulacije već sljedeće godine oko 10 tisuća hrvatskih branitelja koji su stekli uvjete po općim propisima bi obuhvatili ove odredbe o najnižoj mirovini, što nije malo, znači već sljedeće godine će se efekti vidjeti. Što se tiče pokopa, to je isto nešto što su hrvatski branitelji tražili a što se tiče priča, ja znam da svatko od nas čuje nešto što ga potrese, što ga dirne i duboko dotakne iz priča hrvatskih branitelja ali vjerujte ono čime smo mi suočeni je jednostavno izraziti kroz brojke. Do sada u Ministarstvo je došlo sa molbama, žalbama, pritužbama i vapajima najčešćem slučaju u pomoć, 34 tisuće 803 pisama, znači u 9 mjeseci. Na sva ta pisma treba odgovoriti, ali ne u smislu drago nam je primili smo vaše pismo ili drago mi je primila sam vaše pismo, vaša ministrica, s poštovanjem, itd., nego ljudi očekuju odgovore. Prema tome, užasne sudbine ljude još jedamput ponavljam i ponižene i uvrijeđene prema tome ne mislim, ja vjerujem da i vi se susrećete sa takvim sudbinama i pričama ali evo nas u to naravno ne treba uvjeravati. Još vam samo želim jedanput ponoviti podata da smo i to najbolje govori u kakvom su položaju hrvatski branitelji mnogi od njih koji su pogotovo bez posla na rubu egzistencije. Dakle, da su se zahtjevi za isplatom jednokratne pomoći povećali od prošle godine za tisuću 260%. Znači, sa 330 tisuća koliko je na ime jednokratnih pomoći isplaćeno u prošloj godini na milijun i 171 tisuću u ovoj godini. Evo, zahvaljujem i vjerujem da će to pridonjeti daljnjoj raspravi.
Hvala lijepa. Dalje je na redu gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođo potpredsjednice Vlade, dame i gospodo! I ja isto spadam u one koji sigurno ne bi se javljali za riječ jer je danas doista rečeno sve da ne dolazim iz prostora odakle također danas se prati ovdje što se događa u Saboru, dakle iz Bosne i Hercegovine gdje su osobito zainteresirani ljudi pripadnici Hrvatskog vijeća obrane. U njihovo ime ja se iskreno zahvaljujem svima onima koji su danas sve pozitivno i u najboljoj mjeri govorili o Hrvatskom vijeću obrane odnosno o pomoći. To je veliki događaj, veliki momenat da u Hrvatskom saboru je postignut konsenzus o toj stvari da Hrvati iz Bosne i Hercegovine odnosno stradalnici su pomogli braniti i Hrvatsku odnosno svoj dom, suverenu državu Bosnu i Hercegovinu ali time i Hrvatsku i obrnuto jer da te pomoći nije bilo onda najvjerojatnije ne bi bilo opstanka jedne ili druge države. Kad je u pitanju ovaj stavak u članku 1. koga je spomenula gospođa Babić ja se najtoplije pridružujem toj zamolbi. Držim ga vrlo važnim odnosno poveznicom iz koje će se moći izvući i izvesti ono što očekujemo kao jedan operativni dio koji će riješiti ova pitanja a to je taj međudržavni sporazum između Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Kad se govori o toj pomoći dakle Hrvatske stradalnicima braniteljima HVO-a onda ovdje se mora jasno dati do znanja da ljudi točno razumiju o čemu se radi. Hrvatska neće snositi cijeli teret tog velikog problema. Ona će participirati jednim djelom. Prema tome, dolje bi ljudi bili jako zadovoljni kad bi mirovine bile ostvarene ovdje i recimo zdravstveno osiguranje dok bi invalidnine bile moguće riješiti u okviru Bosne i Hercegovine odnosno Federacije a na trećoj razini u županijama jer i mi dolje imamo županije, dakle Federacije Bosne i Hercegovine mogla bi se regulirati druga prava kao što je stambeno zbrinjavanje stradalnika itd. Prema tome, dakle pomoć pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane na svoj način je pomoć i stabilizacija i cijelom prostoru Bosne i Hercegovine i jedna vrlo važna poruka mira i stabilizacije na cijelom prostoru. Ja bih završio zapravo moje izlaganje jednom malom anegdotom za koju držim da je važno. Kad sam nakon jednog od savjetovanja koje je provedeno mislim u Šibeniku na temu medicinske rehabilitacije hrvatskih branitelja upitao mog prijatelja uglednog profesora iz Izraela generala što je sa pravima branitelja u Izraelu, kako se ona ostvaruju odnosno koja su to pitanja koja njih muče itd. a za ilustraciju u to vrijeme to je bila negdje ja mislim 2002. godina uzeo sam dva tjednika, ne znam dnevnik jedna i pokazao mu zapravo razno razne naslove. On se čudio tim natpisima o hrvatskim braniteljima. On je kazao mi u Izraelu imamo svi ista prava i ja sam se malo začudio. A nastavio je a branitelji imaju privilegije. Prema tome, ne prihvaćam to da se kad su u pitanju privilegije izgovaraju sa jednim prizvukom nečeg nečasnog, neprihvatljivog itd. Prema tome, privilegije, zašto ne. Pravo je ući na nogometnu utakmicu, kazalište nakon što kupite kartu. Naši branitelji su kupili te karte i svi mi skupa. Međutim, privilegija je sjesti u ložu, u svečanu ložu a to mjesto braniteljima i stradalnicima svakako pripada. To mjesto pripada i svima onima koji to razumiju i daju podršku, dakle braniteljima i stradalnicima da ostvare ona prava koja im pripadaju. To mjesto svakako pripada i našoj potpredsjednici Vlade odnosno ovom ministarstvu koje je izradilo ovaj zakon koji će ići na ruku ovima.
Hvala lijepa. Ima riječ gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo ministrice! Sudjelujući u ovoj raspravi oko prijedloga Zakona o pravima hrvatskih branitelja pozdravljam ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem se da ste ga predložili i samo imam neke primjedbe vezane prvenstveno na način kako je pisan, na izričaje. Ima nekih konfuznosti u konfiguraciji rečenične, malo je nejasan, ima nekih nomotehničkih nedostataka ali to sam u jutrošnjoj raspravi primijetila da ste i vi vidjeli i pretpostavljam da su to stvari koje će se do drugog čitanja otkloniti. Međutim, prije svega bih se osvrnula na odredbu članka 2. kojeg ste maloprije i sami citirali ovdje za govornicom koja predloženom definicijom hrvatskog branitelja proširuje krug osoba koje se stavljaju pod zajednički nazivnik hrvatski branitelji čime se nameće pitanje da li je predlagatelj utvrdio točan broj hrvatskih branitelja, znači i dragovoljaca i pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske, Hrvatske vojske, MORH-a, policije, MUP-a, Hrvatskih obrambenih snaga, HOS-a, pripadnika naoružanih odreda Narodne zaštite kao i smrtno stradalih branitelja koji su definirani u članku 3. stavak 1. i smrtno stradalih osoba u obrani suvereniteta Republike Hrvatske što je određeno stavkom 2. istog članka kao i koliko je povećanje u odnosu na broj hrvatskih branitelja utvrđen po do sada važećem zakonu. Ja naime nigdje nisam vidjela taj podatak, možda sam neupućena ali bilo bi dobro da u obrazloženju u drugom čitanju budu ti numerički podaci. Mislim da bi nam to nešto moglo govoriti. Također moram naglasiti da pozdravljam da se predloženim zakonom uvode novi instituti, primjer institut najniže mirovine koji poboljšava status najsiromašnije skupine branitelja. Apsolutno pozdravljam, mislim da je nažalost devet godina trebalo proći da to utvrdimo ali bolje ikada nego nikada. No, nameće se pitanje kako je odnosno da li je uopće moguća provedba ovog zakona uvođenjem novih instituta i proširenjem kruga korisnika imajući u vidu raspoloživa sredstva. Smatram da je zbog rečenog upitna provedba ovog zakona čime se dovodi u pitanje ostvarivanje prava skupine branitelja koje su utvrđene po važećim zakonima. Naime, upravo zbog toga bi i voljela vidjeti u sljedećem čitanju te numeričke podatke o brojevima branitelja svih skupina i ovih koje ste nove uveli vis a vis proračuna koji će biti za sljedeću godinu prikazan. Tu se ujedno nameće pitanje broja hrvatskih branitelja po važećem zakonu te pitanje započete i zaustavljene revizije broja i stupnja invaliditeta hrvatskih ratnih vojnih invalida koji podatak bi trebao biti stalno dostupan javnosti na internetu što bi izazvalo pozitivnu reakciju branitelja i doprinjelo djelomično vraćanju narušenog digniteta branitelja. Ja koliko znam nije u ovom trenutku nisu te liste na Internetu ali mislim da bi bilo jako dobro kad bi svi hrvatski građani mogli pogledati a naročito branitelji za svoje kolege, da mogu pogledati na kojim se pozicijama nalaze, na kojem mjestu na listi i gdje se nalaze. To bi doprinjelo u svakom slučaju široj javnosti. Ono što definitivno nedostaje uz obrazloženje ovog zakona je projekcija dinamike ostvarivanja zakonom predloženih i zagarantiranih prava branitelja ovisno o statusu i svim brojčanim podacima vis a vis proračunskih stavki i mogućnosti ove Države te iz toga izvedeni rokovi u kojima će država ispuniti svoje obaveze prema braniteljima. Ja tu moram priznati prvenstveno sa stambenog zbrinjavanja jer je to ono s čime sam se ja bavila 3,5 godine. Ovdje bih se posebno osvrnula na poglede koji se odnosi upravo na stambeno zbrinjavnje za koje je područje bilo za očekivati i možda još nekakva kvalitetnija rješenja. Za ovo područje u obrazloženju Prijedloga zakona nije prezentiran poznati podatak koliki broj hrvatskih branitelja je stambeno zbrinuto 97. do 2003. a koliko još treba stambeno zbrinuti. Same ilustracije radi, o mogućnostima, samo ilustracije radi o mogućnostima države organizirane izgradnje u periodu 97./2003. godina za stradalnike Domovinskog rata i članova obitelji zatočenih i nestalih u tih 6 godina izgrađeno je cca. 5,5 tisuća stanova. To govorim radi toga radi toga da bi iz toga mogli izvući mogućnosti i proekcije za sljedeći period. Daleko, dakako još i danas svjedoci smo izgrađenih objekata koji po više mjeseci i dana nedopušteno stoje, kolega Ivić tu se ja kao što znate, vi i ja tu imamo jedan duel. Ja to spominjem naravno objekt na Turnju pored kojeg svi građani koji idu na jug prolaze već mjesecima i mjesecima oni dalje stoje još uvijek kao što znate neuseljen, pa objekti u Senju, Slavonskom brodu, Valturskoj, Španskom itd.. Znamo o čemu govorimo. Uz napomenu da su razlozi kvalitete samo alibij za neizdavanje rješenja, ja ne tvrdim da su kvalitetni ali isto tako mislim da je moguće useljenje. Svi tehnički nedostaci već su odavno su se mogli otkloniti, posebna priča svakako je grad Vukovar. Grad koji je ovim programom obuhvaćen znatno kasnije radi mirne reintegracije, reintegracije koja je slijedila 97. godine. I u kojem se upravo ovim organiziranim programom može znatno doprinjeti revitalizaciji same jezgre grada. Međutim, ne primjećujem da se tu ulazi u neke nove projekte. Rado bih vidjela da se ulazi. Iz osobne prakse moram napomenuti da su pojedine odredbe ovog Zakona, predloženog Zakona definirane na način koji je u praksi teško provediv i ja vas sada na to upućujem. Odredba članka 39. stavak 2. kojim se određuje gdje se provodi organizirana izgradnja i nude se tri opcije te se postavlja pitanje kako utvrditi mjesto izgradnje, to je nešto s čime ... [[Govornik se ne razumije.]] se susretali u praktičnoj primjeni zakona vrlo često. Također nije utvrđeno tko i kako, odnosno na osnovu čega odlučuje gdje će se provoditi organizirana izgradnja, na osnovu čega će se provoditi, kojih lista. Da bi se provela organizirana izgradnja potrebno je prije svega znati koliko korisnika želi dodjeljeni stambeni kredit za kupnju stana u organiziranoj stambenoj izgradnji. Što ako jedinice lokalne samouprave nemaju građevinsko zemljište koje mogu dati za tu namjenu? Što u slučaju kada jedinice lokalne samouprave imaju ali odbiju ustupiti građevinsko zemljište i komunalno opremanje? Koje su sankcije zbog neizvršavanja zakonske obaveze tih jedinica lokalne samouprave? Tu bih vam preporučila da pogledate način kako je riješila gospođa Dropulić u Zakonu o prostornom uređenju, koje je sankcije uvela za nepoštivanje zakonitosti za načelnike općina. Što je kod kupnje stana u vlastitoj režiji što naročito pozdravljam. Tu poentiram, to je jedan od načina na koji će se lakše rješavati stambeno zbrinjavanje. Međutim, različitost cijena, jutros je netko mislim, gospođa Adlešić spomenula, različitost cijena u pojedinim općinama i gradovima. Veliki gradovi imaju manjak stanova, visoku cijenu metra kvadratnog dok u malim mjestima i malim gradovima gotovo uopće nema stanova na tržištu. Podmirenje troškoga 700 eura. Kako se vraća dio što se odnosi na komunalnu infrastrukturu i zemljište. Dakle, kod kupnje i od treće na treću osobu. Sve su to pitnaja koja treba još riješiti ovim Zakonom. Dakle, to ja samo napominjem kako bi se na to osvrnuli do drugog čitanja. Zbog rečenog trebalo bi Zakonom regulirati da korisnici koji koriste dodjeljeni stambeni kredit za kupnju stana u organiziranoj izgradnji i isti mogu koristiti u županiji gdje imaju prebivalište. To je ujedno i primjedba HVIDRE ako ste ju pročitali vidjeli ste da imaju istu primjedbu. Još samo trenutak. U tekstu Prijedloga zakona govori se o mogućnosti kupnje stana uz obračnu otplatu. Budući da nije jasno na što je mislio predlagatelj da li je na kupnju stana izgrađeno po organiziranoj gradnji i na nešto drugo potrebno je precizirati i definirati termin obročne otplate. Nigdje nisam vidjela taj termin kao definiciju. Nadalje smatram, da odredbe članka 43., 44., 45. i 46. ne bi trebale biti sastavni dio ovoga Zakona već uredbe koja je definirana člankom 47. i to prvenstveno stoga što reguliraju materiju koja je podložna promjenama te daleko jednostavniji postupak izmjene uredbe nego ići u proceduru izmjene i dopune Zakona. To su čiste tehničke stvari. I još kratko. Kako nije razvidan postupak utvrđivanja liste prioriteta za dodjelu stambenih kredita što će zasigurno biti materija uredbe ipak smatram da bi Zakonom trebalo definirati da li će se utvrđivati jedinstvene liste ili županijske liste, trajne liste kao i način informiranja javnosti. Na kraju moram istaknuti da se nigdje u dijelu stambenog zbrinjavnja ne govori o otkupu stanova za korisnike koji su stambeno zbrinuti dodjelom stana prema ranijem važećem, sada važećem zakonu da li to znači da su svi stanovi otkupljeni ili se nije smatralo potrebnim odredbama Zakona riješiti ne otkupljivanje stanova. Da formulacija odredbe članka 38. stambeno zbrinjavanje osigurati će se prema raspoloživim sredstvima otvara mogućnost rješavanja na vrlo, vrlo dugi rok što hrvatskim ratnim vojnim invalidima i članovima njihove obitelji kao posebne kategorije u našem društvu ne daje niti pravnu zaštitu niti pravnu sigurnost. Zato bih iako Zakon podržavamo u njegovoj najboljoj namjeri izražavam sumnju u mogućnost njegove provedbe, odnosno skepsu da će on popraviti status i dignitet braniteljske populacije upravo radi proširenosti kategorije i broja osoba na koje se odnosi. Za drugo čitanje svakako bi Zakon trebalo dopuniti numerikom i dinamičkim planom ostvarivosti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Gospođa ministrica i potpredsjednica Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana, poštovani gospođe zastupnice i zastupnici, poštovana gospođo zastupnice, hvala vam lijepa na potpori u realizaciji ovoga Zakona naravno da ćemo i vaše primjedbe pozorno razmotriti pogotovo u ovom dijelu koji se odnosi na stambenu izgradnju. Međutim, budući da ste pitali što je sa stanovima Špansko, Senj, ne znam jeste li spominjali Pulu, evo ja sam pripremila za današnju raspravu pa je sada prigoda to pokazati o čemu se zapravo radi. Stanovi su naime toliko loši, vjerujem da i vi to znate da smo mi odnosno Ministarstvo graditeljstve uložili goleme napore i nažalost i kod pojedinih zgrada odnosno objekata, to još uvijek traje. Tako loše su napravljeni, tako loši su izvedeni da naprosto nitko u njih ne može useliti. Evo, pokazati ću vam primjerice za Špansko, ovo ćete vjerojatno teško vidjeti ali evo nesolidna gradnja, nesolidno zaprepašćujuće spajanje cijevi, onda izvedba tako da nema pola parketa ili je već u stanovima koji su novi novcati navućena vlaga, potpuno neadekvatno riješeni okviri prozora. Evo u wc-u tako riješen wc da se voda slijeva na sve starne. Pola pločica nema, pola ploćica nema, pola pločica ima. Onda imate recimo Senj isto tako, evo Senj krov nema crijepova, djelomice nema crijepova normalno da voda curi i da uprokišnjava, to evo u stanovima izaziva užasnu vlagu. Dakle, prije nego što je bilo tko od stanara kroćio u te stanove, evo možete vidjeti, možete to dobiti i na uvid. Dakle, evo stan u kojem jedan dio parketa naprosto nedostaje. Mi smo imali dosta slučajeva stanova od Gradiške do Virovitice gdje recimo nije bilo pola pločica na lođama odnosno na balkonima itd., itd.. Dakle ulažu se napori da se to sanira i ja vjerujem do kraja ove godine da će to biti popravljeno i da ćemo podijeliti ključeve stanova, a što se tiče daljnjih projekata upravo Ministarstvo graditeljstva predlaže našemu Ministarstvu još jedno rješenje vezano za neuseljene stanove POS-a. Vjerujem da je to isto jedna mogućnost, nekih stotinjak stanova, ali ćemo na vrijeme o tome izvjestiti i hrvatsku javnost i sve zainteresirane zastupnike. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Frano Piplović izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospođo potpredsjednice, ja sam se malo prije javljao da ispravim netočan navod kolegice Lalićke međutim evo nisam dobio priliku pa bih sad na početku prvo kao sudionik ovog famoznog okruglog stola u Slavonskom Brodu, rekao dvije riječi. Prvo, činjenica jeste da je bilo riječi ovih koje je spominjala kolegica. Mislim to je okrugli stol kao i svaki okrugli stol. Ljudi su više iznosili svoje nevolje i nedaće sa kojima se susreću nego što je to bila, bilo osvrt na prijedlog zakona. Činjenica je da većina ljudi nije imala veze sa onim što se predlaže u ovome zakonu ili vjerojatno su pročitali više u tisku i na temelju toga su donosili odgovarajuće zaključke. I još jedna stvar gdje kolegica nije, nije bilo točno, znači da se na tom sastanku da su iznijeta stajališta, ja ću samo pročitati jednu rečenicu, kaže: «Zaključujući raspravu gospodin Mato Gavran je predložio, a nazočni podržali sljedeća stajališta», nije točno, nikakva stajališta nitko nije iznio niti je tko podržao ta stajališta. Ovo što je ovdje napisano to je tajnica Županijske skupštine, ne znam tko, napravio po nekom svom, svom nahođenju. Znači to nisu bila stajališta ni kakvog, kakve skupine prihvaćena, naknadno formulirana i nije mi jasno zašto je taj sastanak bio organiziran. Evo tu je cijeli zapisnik, ako vas bude zanimalo možete vidjeti. Međutim evo zašto sam se javio i bit ću vrlo kratak. Ja danas nisam mogao reći kad sam govorio u ime Kluba. Imamo tri skupine ljudi koje moramo na neki način riješiti da bi preduhitrili odnosno da se ne bi desilo da ponovno pljušte tužbe kod Upravnog suda da se dokazuje da je netko bio branitelj i braniteljski status. Naime o čemu je riječ. Kada vidimo ovdje da ulazi narodna zaštita i civilna zaštita u, u tu kategoriju tražim, tražio sam tu ... [[Govornik se ne razumije.]] mogućnost gdje će se naći one kategorije ljudi o kojima želim sad reći. U rujnu 1991. godine na području općine Slavonski Brod temeljem zapovijedi koje smo dobili od zapovjedništva obrambenih snaga istočne Slavonije i Baranje 20. rujna uvedeno je ratno stanje. To je dokumenat šifriran, ja ga sada neću čitati, ali znači temeljem jednog dokumenta uvedeno je ratno stanje. Temeljem toga na području općine Slavonski Brod je svaki direktor dobio radnu obvezu i on je zapravo bio jedna vrsta zapovjednika unutar svoje, svoje tvrtke. I svi ti ljudi nisu išli u postroj, a bili su, nisu išli na ratište nego su ostali u tvrtkama. Jasno sad se postavlja pitanje kategorije ovih ljudi. Ne zbog toga da bi oni ostvarili neka svoja materijalna, socijalna prava nego zanima ih statusno pravo zapravo pravo ako su se već bili određeni od strane tada lokalne uprave odnosno države da svoj radni i ratni zadatak rade u tvrtci, smatraju da bi i oni trebali imati status hrvatskog branitelja. I to, o tome je bilo riječi na ovom sastanku u Slavonskom Brodu. Dalje, postoji još jedna kategorija koja nije ovdje uvrštena, a to su članovi kriznih štabova. Na koji način ćemo te članove kriznih štabova, priznati im status recimo u 1990. godini ljudi koji su primili oružje, famozno oružje od Špegelja i podijelili ga, sakrili ga i tako dalje i pripremili se za obranu, kako te ljude tretirati? Je li su oni bili branitelji, je li su oni bili neki hrvatski Bin Ladeni u to doba? ... [[Upadica se ne razumije.]] U svakom slučaju, ali ja znam takve slučajeve koji su na Upravnom sudu, izgubili su spor i ne mogu dokazati svoje braniteljstvo. Dalje, ima još jedan problem. Ja mislim da je gospođa potpredsjednica sa time upoznata. Riječ je o članovima obitelji nestalih osoba koji su rezultat etničkog čišćenja u Srijemu. Imate ljudi koji su radili u okviru svojih mogućnosti. Onda na obrani na području Šida recimo, na području granice sa Jugoslavijom ondašnjom, nestali su recimo obitelj Abjanović, braća Mato i Ivica, ubijeni su. Njihovi članovi obitelji ne mogu ostvariti temeljem toga nikakva prava. Majka je starica. Ne može ostvariti nikakvo pravo. Žena ima problema sa zdravljem, sin također problema sa zdravljem. Recimo ovo su neki granični slučajevi koji bi u svakom slučaju ako, čuli smo tijekom one rasprave da ovaj zakon želi biti i pravičan da ljudi ljudima koji su odista dali sebe, svoje zdravlje da im se brina status hrvatskih branitelja. Evo ja neću više dalje spominjati druge slučajeve, ali u svakom slučaju trebali bi povesti računa ili barem da se, da se podvedu pod neku drugu kategoriju da ne bude nepotrebnih tužakanja i tužbi koje će sigurno onda još dalje dovesti ljude do nekih nepotrebnih frustracija. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Anto Đapić. Izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege. Evo pri kraju ove duge rasprave tek nekoliko načelnih stvari iz razloga što ćemo mi ionako imati čitav niz amandmana na Konačni prijedlog zakona kada se on dogodi, a nadamo se kako smo već i govorili zastupnici našeg kluba da će se on ipak pojaviti prije proračunske rasprave kako bi se moglo znati s čime uistinu računamo. Jer ako bismo donosili zakon nakon proračuna onda je to sve dosta hipotetski i dosta može varirati i ima se puno problema u njegovoj realizaciji za koju će inače biti puno problema. Ja bih, vaše zadnje obraćanje me potaknulo da postavim neka razmišljanja pred nas. Evo do sljedećeg čitanja kada smo pokazivali ove slike o stanovima koji su katastrofalno napravljeni, propustima, to je djelovalo dosta ružno ovdje kada se vidi, ali je pitanje što je učinila izvršna vlast u Hrvatskoj da bi se one koji su to činili dakle koji su preuzeli te stanove, one koji su izvodili gradnju, da bi se izvelo pred neku odgovornost da se, da bi se spriječila ta mito i korupcija jer je očito da je bio jak koruptivni zahvat kada se je to prihvačalo, preuzimale se zgrade, dodjeljivale se braniteljima a sami ste pokazali i vi, uvjerili ste u nebrojeno puta obilaskom terena kakvo je stanje sa tim stanovima. Prema tome bitka sa korupcijom će biti glavni problem provedbe bilo kojega Zakona o pravima hrvatskih branitelja jer ja inače osobno držim da nije najvažnije pitanje razina materijalnih prava. Mi smo svi svjesni da je stanje u Hrvatskoj gospodarstvo takvo kakvo jest, da ne možemo donositi uvijek zakone kakve bismo mi željeli nego kolike su naše realne mogućnosti, ali ono što donesem nekakav zakon, on mora biti uistinu provediv a on se do sada nije provodio ni prijašnji zakoni koji su imali dobrih strana i loših strana ali mogu govoriti da su bili recimo loši ili manje lošiji jer ne mogu nikad biti idealni zakoni, ali je problem bio u provedbi odnosno u birokraciji koja provodi zakon i koja je do sada u pravilu padala na ispitu provedbe posebice Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Ponašanje birokracije prema braniteljima uzrokovalo je velik dio nezadovoljstva hrvatskih branitelja. Sami ste svjedok gospođo ministrice a i ja sam koliko puta je ljudima bilo dovoljno da mogu nekome iznijeti svoje probleme, da ih se može saslušati da ih se može barem obećati nešto pokušati učiniti. A nebrojeno puta su oni od osoba koje su nadležne bile da ih prime razgovaraju i učine, su bili dočekani sa riječima tko ti je kriv što si bio u ratu, tko te slao tamo, nebrojeno puta. O tome sam se osobno uvjeriio jako često, a vjerujem i vi koji ste ministrica konačno Hrvatskih branitelja. Koji st emalo prije rekli da ste imali tisuće i pisama na koje tek treba odgovoriti ne samo zaprimili smo, nego treba nešto i odgovoriti. DRžim da je se često moglo spriječiti situacije neželjene, da je bilo više sluha, više ljubavi prema tim ljudima više odgovornosti i osjećaja. DA su ipak i oni omogućili i onima koji sjede u uredima, koji iščitavaju zakone koji provode odluke nadležnih tjela da su i oni temeljem Domovinskog rata sjedili tu gdje sjede. I da imaju rekao bih ,neće stajati pozorno pred ljudima koji dolaze sa tim svojim problemima, ali zasigurno odnosit se sa istinskim odnosom dostojanstva i respekta prema ljudima koji su ovu državnu Hrvatsku stvarali. Jer dostojansto govorim o dostojanstvu kao jednoj kategoriji, kao jednom stanju ono dakle podrazumijeva odnos čitavog društva prema Domovinskom ratu i prema hrvatskim braniteljima. A ja želim podsjetiti da smo u dobra usvajanja deklaracije o Domovinskom ratu upozoravali mi iz kluba naše stranke da sama deklracija po sebi neće bit idostatna da zaštiti taj dignitet, Domovinskog rata. Deklaracija je deklaracija. Ona je praktički neobvezujuća. I zbog toga što nisom dostojanstvo Domovinskog rata ugradili u Zakon. Jer smo imali situacije da se ovom Hrvatskom visokom domu govorilo o tome da je Hrvatska agresor na Bosnu i Hercegovinu, da je Hrvatska vojska provodila etničko čišnjenje SRba u Hrvatskoj. I to od zastupnika koji su ovdje sjedili. Prema tome, predlažem da razmislite u Vladi da poglavlje od zaštiti digniteta Domovinskog rata ugradimo u Zakon o pravima hrvatskih branitelja. Ne možemo ostati samo na deklaraciji jer ona se praktički u Hrvatskoj ne provodi. Ona se ne provodi, nego se prema Domovinskom ratu praktičii prepušta svakom od nas po svojim uvjerenjima. Ja mogu imati jednu uvjerenje o Domovinskom ratu, Milorad Pupovac ima drugo uvjerenje o Domovinskom ratu. Ali kada bi imali on Zakon onda bi on imao i njega i mene na jedak odnos prema tome. I zato apeliram da do drugoga čitanja razmislite o uglavljivanju poglavlja u Zakon o zaštiit digniteta Domovinskog rata. Ono što bih želio kazati da će ocjenu bilo kojega zakona o braniteljima pa i ovoga pokazati vrijeme. Mi ne želimo apriri biti protiv zakona, ja bih demistificirao ulogu udruga o kojima se često ovdje govorilo, vi znate da su koordinacija udruga je prošli zakon je također podržala bila načelno podržati će i ovaj zakon. Prema tome držim da se zakon ipak donosi ovdje u Hrvatskom saboru. Mi stavove udruga možemo više ili manje prihvaćati. Ali upravo Sabor je onaj koji temeljem općih spoznaja kompletne sitaucije može to donositi, ne bi trebao biti poprište u kojima će se licitirati sa time koja udruga više ili manje podržala ovaj Zakon. Jer znamo da nisu sve ni udruge podržale. Jedna od većih udruga neću sada spominjati imena je dala i oštre kritike i ocjene ovome zakonu, barem u prvo čitanju. Dakle, vidjet ćemo danas sutra po broju upravnih tužbi kakva je kvaliteta ovoga zakona. To će bit ijedan od kriterija po kojima ćemo to moći ocjenjivati, ali ja sada ne bih govorio ot me već o jednom drugom načelnom pitanju. Jer znam da nemam puno više vremena. A koje želim ponovno apostrofirati ovdje su neki od toga kolegice i kolege zastupnici govorili. To je pitanje Hrvatskog vijeća obrane. Naime, dr. Bagarić moj uvaženi kolega i zastupnik sa posebne liste je rekao treba pomoći Hrvatskom vijeću obrane. Ja mislim da bi bolji izraz i on će se sa mnom time složiti mislim mi ne smijemo govoriti o pomoći kako Hrvatima BIH i HVOu nego obavezi hrvatske države. Jer je teo naš strateški interes. To je naša obbveza, jer su velik broj pripadnika Hrvatskog vijeća obrane bili su izravno uključeni početkom Domovinskog rata i u operacije i u Republici Hrvatskoj. Prema tome, mi možemo se suglasiti drugog čitanja , mi možemo biti vrlo rekao bih, fleksibilni oko razine prava. Materijalnih prava. Jer mi ne mislimo da je Zakon o praivma hrvatskih branitelja i njihovih obitelji mora biti primarno samo zaštita materijalnih prava, nego mora biti provedeno načelo pravednosti. Načelo pravednosti prema koje će jedinstvo hrvatskih oružanih snaga dobiti svoju afirmaciju i potvrdu u ovom prijedlogu zakoan prema kome pripadnici hrvatskog vijeća obrane neće ni u kom pogledi biti diskriminirani u odnosu na pripadnike HOSa u Hrvatskoj ili pripadnike Zbora narodne garde ili specijalne policije ili bilo koje hrvatske gardijske brigade. Prema tome, predlažem da se razmisli, to je politička odluka. Ja znam koji su problemi, iz toga mogu proizaći , ali postoje valjda neke crte granične državne politike ispod kojih se ne može ići. Ovo što je kolegica Zdenak predložila o da će se međunarodnim sporazumom riješiti to pitanje. To je također deklaratorne naravi. Ja bih volio da vi nama možet reći koji su opće polazne osnove hrvatske vlade kod razgavoar o međudržavnom sporazumu. Mi moramo znati o čemu se radi. Ali s druge strane moramo isto tako znati da je moguće da se taj sporazum kada bi ga vlade usuglasila, znamo stanje u BiH znamo kakvaje to država. Znamo da se pripadnici Hrvatskog vijeać obrane i u medijima tretiraju u BiH kao agresorska vojska u BiH, kao ustaše ne znam na koje sve načine. Mi moramo ovdje imati zaštitni mehanizam a jedini je mehanizam da u navođenju tko je sve hrvatski branitelj, se nalaze i pripadnici Hrvatskog vijeća obrane. Pa ukolik propadnu pregovori i ukoliko se vidi da tu neće moći ići na način na koji mi želimo da se to utvrdi, uvijek imamo mogućnost primjene u cijelosti zakona o pravima hrvatskih branitelja, na pripadnike Hrvatskgo vijeća obrane. I u tom pravcu je iznimno važno o tome dod rugoga čitanja povesti računa. Jer je to prije svega politička ocjena-. Ne mislim da je tu ključni p roblem materijalna izdvajanja koja se moraju izdvojiti. Jer ako govirimo o načelu pravednosti onda ne smijemo sada što je par tisuća branitelja više ili manje to tretirati na način lakše nam ih se riješiti, jer nisu u ovom trenutku nisu sa prebivalištem stanovnici u Republici Hrvatskoj. Sa ovih nekoliko razmišljanja do drugoga čitanja ja vas molim da o tome povedete računa o ovome što mi predlažemo. Jer mi smo skloni i želimko da ovaj zakon i mi damo ruku za njega. Ali kaže, postoje neke načelne stvari koje će biti i uvijet naše potpre ovome zakonu koji svi želimo da bude kvalitetan i dobar u onolikoj mjeri koliko on može biti zbog gospodarske sitaucije u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. S ovim je iscrpljena lista zastupnika. SAda molim zaključno gospođu potpredsjednicu i ministricu Jadranku Kosor. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Hvala vam lijepa na opširnoj , sveobuhvatnoj raspraiv koja je protekla ustinu u jednoj dobroj atmosferi toleratnoj. I evo ja se uistinu obvezujem prvo da ćemo konačni prijedlog zakona izraditi u što je moguće kraćem roku. DAkle kako bismo mogli poštivati sve ove rokove oko izglasavanja zakona da bi on mogao stupiti na snagu početkom sljedeće godine. I drugo naravno obvezujem se sve one konstruktivne prijedloge koji mogu poboljšati ovaj prijedlog zakona do konačnog čitanja naravno ugraditi u zakon. U skladu kao što je malo prije i gospodin zasatupnik Đapić reako u skladu sa mogućnostima države u ovome trenutku. Ja vas također pozivam bilo je ovdje zastupnika koji su uistunu iznosili sasvim konkretne primjedbe koji se tiču i nomotehnike, i tako dalje. Ako se netko od zastupnika također želi uključiti i pripomoći kod samoga pisanja konačnog prijedloga zakona vrata Ministarstva su otvorena. Hvala vam lijepa i vjerujem da ćemo se brzo vidjeti kod rasprave o konačnom prijedlogu zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati će se kada se ipune uvjeti. A sutra u 9,30 započinjemo sa 8. točkom Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o šumama. A o ostali redosljed će saopštiti predsjesnik Sabora. Hvala lijepa i laku noć.
Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prvo čitanje, P.Z. 180. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Pod jedan, prihvaća se Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Molim glasovanje. Rezultat, utvrđujem da je jednoglasno sa 106 glasova prihvaćeni predloženi zaključak. Nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 176. Predlagatelj je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Hitni psotupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbor za zakonodavstvo, poljoprivredu i šumarstvo i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Raspravu je proveo i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Molim državnog tajnika u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i gospodarstva gospodina Josipa Bartolčića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite državni tajniče.