Dame i gospodo poslanici, poštovani gosti, otvaram 7. sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Uvažene kolege poslanici, dame i gospodo, kao što vam je poznato, Kraljevina Norveška, veliki i osvjedočeni prijatelj BiH, suočila se ovih dana sa posljedicama terorizma koji je uzrokovao pogibiju mnogih građana ove države. U znak solidarnosti sa narodom prijateljske Kraljevine Norveške, predlažem da minutom šutnje odamo počast 71 poginulom, žrtvama ovog terorističkog napada ispred zgrade Vlade u Oslu i na otoku Utoja, nadajući se da se ova tragedija nikada i nikome više neće dogoditi.
Na sjednicu su pozvani naši redovni gosti: predsjedavajući i članovi Predsjedništva BiH, predsjedavajući i članovi Vijeća ministara BiH, predstavnici međunarodnih organizacija i ambasada u BiH koji redovno prate rad našega doma, predstavnici određenih nevladinih organizacija. Na sjednicu smo pozvali i sve predstavnike institucija čiji se materijali danas nalaze na dnevnom redu. Srdačno pozdravljam sve prisutne poslanike i goste. Prema informaciji službe, sjednici su prisutna 34 poslanika. Konstatiram da sjednica ima kvorum za rad i odlučivanje. Što se tiče izmjena i dopuna dnevnog reda, želim vas upoznati da smo s dnevnog reda skinuli tačku 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prebivalištu i boravištu državljana BiH, jer je Ustavnopravna komisija donijela odluku o održavanju javne rasprave koja će se održati 6.9.2011. godine. Dopunili smo tačku 9. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, na ranijem dnevnom redu je bila tačka 10. – s Mišljenjem Ustavnopravne komisije; tačku 11. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, na ranijem dnevnom redu je bila tačka 12. – s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku. Otvaram raspravu o predloženom dnevnom redu. ... Ipak imamo, za raspravu o dnevnom redu javlja se gospodin Beriz Belkić. 2 Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, ja nemam direktan prijedlog, da tako kažem, za izmjenu dnevnog reda, ali imam jednu sugestiju. Dakle, očigledno da i danas nemamo ovo potvrđivanje mandatara, naravno, iz poznatih razloga ovaj parlament to nije ni dobio do danas, ali mediji, koristeći izjave da će naša naredna sjednica biti negdje 25. avgusta, već formulišu situaciju da će se zbog Parlamenta najmanje mjesec dana još izgubiti oko izbora mandatara. Mislim da bi bilo dobro da Kolegij ili mi danas javnosti kažemo i saopštimo da je Parlament apsolutno spreman, ako sutra dobijemo ime tog čovjeka, mi ćemo provesti proceduru. Dakle, da se ne zamijene teze jer već slušam jutros na radiju da Parlament ide na godišnji odmor i da to će onemogućiti, najmanje mjesec dana, imenovanje mandatara, što nije tačno.
U ime Kolegija Predstavničkog doma PSBiH samo želim podsjetiti na činjenicu da će Parlament, odnosno, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH i u avgustu najmanje imati jednu radnu sjednicu koja je već zakazana. Namjerno smo ostavili mogućnost da u bilo kojem trenutku tokom avgusta sazovemo Predstavnički dom i da razmatramo prijedlog o odobrenju imenovanja predsjedavajućeg Vijeća ministara BiH, naravno, pod uslovom da Predsjedništvo BiH dostavi takvog kandidata Predstavničkom domu. Podsjećam, također, da u prethodne četiri godine nismo imali nijednu sjednicu u avgustu mjesecu i da smo se ovaj put, dakle, opredijelili da imamo najmanje jednu sjednicu Predstavničkog doma. Već smo zakazali tokom avgusta i sjednicu Kolegija Doma i Proširenog kolegija Doma i sjednicu Doma. I podsjećam još jednom na obavezu koju smo usvojili tokom kalendara za avgust, u slučaju potrebe, u bilo kojem terminu svi poslanici su dužni da se odazovu na sjednicu Predstavničkog doma PSBiH ako dođe prijedlog od strane Predsjedništva BiH. Toliko, dakle radi ovih informacija o kojima je govorio kolega Beriz Belkić. Konstatiram da 7. sjednica Predstavničkog doma PSBiH ima sljedeći 1. Usvajanje zapisnika 5. i 6. sjednice Predstavničkog doma; 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobivene odgovore, b) Nova poslanička pitanja; 3. Prijedlog zakona o vinu Bosne i Hercegovine, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-2-5010, od 17. 8. 2010. godine (drugo čitanje); 4. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mineralnim Ďubrivima, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-2-5310, od 5. 10. 2010. godine (drugo čitanje); 3 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udruženjima i fondacijama BiH, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-1-711, od 12. 5. 2011. godine (drugo čitanje); 6. Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o carinskoj politici BiH, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-1-911, od 24. 5. 2011. godine (drugo čitanje); 7. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o jedinstvenom matičnom broju, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-7-5510, od 11. 10. 2010. godine (drugo čitanje); 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti ličnih podataka, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-1-211, od 22. 3. 2011. godine (drugo čitanje); 9. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-5-6010, od 26. 10. 2010. godine, s Mišljenjem Ustavnopravne komisije; 10. Prijedlog zakona o sprečavanju dopinga u sportu u Bosni i Hercegovini, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-9-6510, od 2. 12. 2010. godine (prvo čitanje); 11. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, predlagač Vijeće ministara BiH, zakon broj 01,02-02-7-5910, od 19.10.2010. godine, s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku; 12. Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH za 2010. godinu, materijal broj 01,02,011-08-38411, od 20. 5. 2011. godine (odgoĎena rasprava na 5. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 14. 7. 2011. godine); 13. Izvještaj o radu Odbora za žalbe graĎana Parlamentarne skupštine BiH za 2010. godinu, materijal broj 063-50-1-76-20-311, od 16. 3. 2011. godine; 14. Izvještaj o radu Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2010. i Plan rada Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2011. godinu, materijal broj 062-50-1- 51-1211, od 28. 1. 2011. godine; 15. Izvještaj o radu parlamentarnog vojnog povjerenika BiH za 2010. godinu, materijal broj 01,02-50-19-31311, od 18. 4. 2011. godine; 16. Izvještaj o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju u 2010. godini, materijal broj 01,02-50-19-45711, od 26. 5. 2011. godine; 17. Izvještaj o radu i Finansijski izvještaj Agencije za poštanski saobraćaj BiH za 2010. godinu, materijal broj 01,02-29-24111, od 18. 3. 2011. godine; 18. Izvještaj o aktivnostima Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu, materijal broj 01-50-19-26011, od 28. 3. 2011. godine; 19. Godišnji finansijski izvještaj Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu, materijal broj 014-16-1-20511, od 4. 3. 2011. godine; 20. Izvještaj o radu Upravnog odbora Izvozno-kreditne agencije Bosne i Hercegovine za 2010. godinu, materijal broj 01,02-50-19-27611, od 5. 4. 2011. godine; 21. Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu, materijal broj 01,02-50-19- 35211, od 4. 5. 2011. godine; 22. Godišnji izvještaj o rezultatima aktivnosti Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH za 2010. godinu, materijal broj 01-12-34111, od 28. 4. 2011. godine; 4 23. Specijalni izvještaj o pravima lica s invaliditetom (P-32010), materijal Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH, broj 01,02-12-141210, od 16. 12. 2011. godine; 24. Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu, materijal broj 01,02- 50-19-24811, od 22. 3. 2011. godine; 25. Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine, materijal broj 03-50-19-318-111, od 4. 5. 2011. godine; 26. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Prijedlogu zaključka poslanika Dušanke Majkić s 5. sjednice Doma, povodom rasprave o Izvještaju o radu Pravobranilaštva BiH za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine, koji glasi 'Izvještaj o radu Pravobranilaštva BiH za 2010. godinu vratiti Pravobranilaštvu BiH s ciljem postizanja saglasnosti izmeĎu pravobranioca i zamjenika pravobranioca'; 27. Informacija o radu Tužilaštva BiH za 2010. godinu, materijal broj 012-09-48311, od 2. 6. 2011. godine; 28. Prijedlog zaključka o osnivanju Privremene zajedničke komisije oba doma Parlamentarne skupštine BiH za provoĎenje procedure za izbor tri člana Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguravanje kvalitete (Prijedlog Zajedničkog kolegija oba doma); 29. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Hrvatske o izgradnji meĎudržavnog mosta preko rijeke Save kod Svilaja i priključnih graničnih dionica autoputa na Koridoru Vc; 30. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Hrvatske o načinu finansiranja i izrade glavnog projekta, te voĎenje upravnih postupaka za procjenu uticaja na okolinu, pribavljanje lokacijskih dozvola, saglasnosti i graĎevinskih dozvola za projekat 'Obnova i modernizacija plovnog puta rijeke Save od Račanovaca do Siska'; 31. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu ministra vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH i ministra poljoprivrede i ruralnog razvoja Republike Poljske za saradnju u oblasti poljoprivrede; 32. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o garanciji za zajam namijenjen preduzeću Vodovod i kanalizacija A.D. Bijeljina izmeĎu Bosne i Hercegovine i Evropske banke za obnovu i razvoj; 33. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Države Katar o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanja utaje poreza u odnosu na poreze na dohodak; 34. Davanje saglasnosti za ratificiranje Sporazuma o grantu – Općinski nivo podrške infrastrukturnim projektima – u sklopu Višekorisničkog programa IPA 2008. izmeĎu Bosne i Hercegovine i Evropske investicione banke; 35. Davanje saglasnosti za ratificiranje Amandmana na Sporazum izmeĎu Vijeća ministara BiH, koje predstavlja Ministarstvo finansija i trezora BiH, i Vlade Republike Austrije, koju predstavlja federalni ministar finansija o finansijskoj saradnji; 36. Davanje saglasnosti za ratificiranje Konvencije izmeĎu Bosne i Hercegovine i Republike Austrije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja u pogledu poreza na dohodak i imovinu; 5 37. Davanje saglasnosti za ratificiranje Evropske konvencije o zaštiti audiovizuelne baštine, Strazbur, 8. 11. 2001. godine; 38. Davanje saglasnosti za ratificiranje Ugovora o zajmu izmeĎu Evropske unije, kao zajmodavca, i Bosne i Hercegovine, kao zajmoprimca, i Centralne banke Bosne i Hercegovine, kao agenta za plaćanje zajmoprimca 39. Davanje saglasnosti za ratificiranje Ugovora izmeĎu Bosne i Hercegovine i Crne Gore o meĎusobnom izvršavanju sudskih oduka u krivičnim stvarima; 40. Davanje saglasnosti za ratificiranje Ugovora izmeĎu Bosne i Hercegovine i Crne Gore o pravnoj pomoći u graĎanskim i krivičnim stvarima; 41. Davanje saglasnosti za ratificiranje Protokola o zaštiti od poplava uz Okvirni sporazum o slivu rijeke Save; 42. Davanje saglasnosti za ratificiranje Memoranduma o razumijevanju za saradnju po pitanjima sigurnosti izmeĎu Vijeća ministara BiH i Vlade Države Katar; 43. Davanje mišljenja o saglasnosti za ratificiranje Memoranduma o razumijevanju izmeĎu Ekonomske komisije Ujedinjenih naroda za Evropu (UNECE) i Nacionalne institucije učesnice (NPI) – Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH, s ciljem provoĎenja projekta 'Finansiranje investicija u energetsku efikasnost za ublažavanje klimatskih promjena' Prelazimo na prvu tačku dnevnog reda Ad. 1. Usvajanje zapisnika 5. i 6. sjednice Predstavničkog doma
Ja imam primjedbu na Zapisnik 5. sjednice. Na strani 11. kaže se da je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o jedinstvenom matičnom broju usvojen u drugom čitanju, što nije tačno. Tad je usvojen u prvom čitanju jer ga mi imamo danas kao 7. tačku dnevnog reda u drugom čitanju. Dakle, treba da stoji da je usvojen u prvom čitanju, strana 11. – Zakon o jedinstvenom matičnom broju. Također, imam primjedbu, na strani 16. Tačno je da sam ja predložio kandidate za direktora i zamjenike direktora – direktora Agencije za prevenciju i kooridnaciju borbe protiv korupcije i tačna su imena, ali sam ja, također, rekao i molim da se to u Zapisnik unese da je to prijedlog kandidata prvorangiranih od strane Komisije. Dakle, nije to bio prijedlog Beriza Belkića na osnovu nekog dogovora iz džepa, nego, jednostavno, ja sam pokušao da prijedlog Komisije dođe u situaciju da se provjeri na ovom Predstavničkom domu. Dakle, radi se o prijedlogu prvorangiranih od strane Komisije za izbor i ja molim da se to u Zapisnik unese. 6
S obzirom da više nema prijavljenih, gospodin Ljubić. Izvolite.
Istina je da je gospodin Beriz Belkić nešto slično u svojoj raspravi kao prijedlog iznio, ali nije istina da su oni prijedlozi koje je on iznio prvorangirani. Dakle, prvorangirana su sasvim druga trojica od onih koje je gospodin Beriz Belkić predložio.
Ja bih vas samo pozvao da, ipak, riječ je o Zapisniku, ali izvolite.
Pa jeste, riječ o Zapisniku. Dakle, prvorangirani iz reda naroda. Dakle, biraju se Bošnjak, Srbin, Hrvat: Huremović, Benković, Krulj su dobili najviše glasova iz reda naroda kojima pripadaju.
Gospodin Ljubić. Izvolite.
Ja bih volio da u aktima Agencije piše da se biraju predstavnici tri konstitutivna naroda, međutim, to nigdje ne piše, to je naš dogovor.
Dakle, zaključujem raspravu u vezi sa prvom tačkom dnevnog reda i konstatiram, kada budemo glasali, ova primjedba gospodina Belkića, koja se odnosi na 5. sjednicu, mislim da nije problem da se unese. Kada je riječ o ovoj dopuni Zapisnika sa 6. sjednice Predstavničkog doma, tu ću zatražiti da vidimo kako je tačno glasilo u stenogramu i da ovaj zapisnik bude vjeran odrazu onoga o čemu ste Vi govorili. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda: Ad. 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobivene odgovore Do današnje sjednice odgovor na postavljeno pitanje je dobila Aleksandra Pandurević od Vijeća ministara BiH, na pitanje postavljeno na 3. sjednici Predstavničkog doma, i Azra 7 Hadžiahmetović od Kolegija Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, na pitanje postavljeno na 3. sjednici. Sada prelazimo na b) Nova poslanička pitanja
Nije novo poslaničko pitanje, mada i to imam, nego je riječ o komentaru na dobijeni odgovor generalnog sekretara Savjeta ministara BiH. Djelimično sam zadovoljna ovim odgovorom. Ja nisam ni sumnjala i znam da Generalni sekretarijat ima jako dobre lektore, međutim htjela sam da lociramo problem, da vidimo gdje je problem i on je lociran. Problem je u ministarstvima koja, slobodno mogu reći, nipodaštavaju sve institucije, jer ono što nama dolazi iz ministarstava, nije tu više riječ samo o srpskom jeziku, ja sam gledala, recimo, juče smo imali u zakonu gdje se kategorizacija jezika vrši na pismene i usmene. Ja sam rekla da ... su svi jezici pismeni, postoje samo nepismeni ljudi. Prema podacima Centra civilnih inicijativa, ovaj Savjet ministara je utvrdio oko 179 zakona. To je prosječno, znači, godišnje po ministarstvu oko sedam zakona ili na godišnjem nivou ukupno 60 zakona. Ja odgovorno tvrdim da je tih 60 zakona na tri jezika moguće lektorisati za manje od 3.000 maraka, to košta... A pored tog ne vjerujem i ne mogu da vjerujem da u našim ministarstvima sjede takvi ljudi koji ne znaju nijedan jezik, jer meni su rekli, kaže, to nije, lektori griješe u prevodu na srpski. Ja sam pogledala onda verzije određenih zakona i na ostala dva jezika. Nama dolaze, ljudi, ovdje elementarno nepismene stvari ... i krši se i Pravilnik o radu Savjeta ministara i Poslovnik o radu Predstavničkog doma. Što se mene tiče, znači, Klub poslanika SDS-a, svaki zakon koji dobijemo nepismeno napisan, ne samo da nije na našem jeziku nego on dolazi i na bosanskom jeziku i na hrvatskom, elementarno nepismeni zakoni neće imati podršku ma o kakvom se bitnom zakonu radilo. Toliko, hvala.
Ja imam nekoliko poslaničkih pitanja, međutim s obzirom na obim današnjeg dnevnog reda, dakle imamo 43 tačke dnevnog reda, neću nijedno pitanje postavljati, imam pripremljena pitanja u pisanoj formi i dostavljam ih sekretaru. Za riječ se javlja Šemsudin Mehmedović. Izvolite. 8
Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici, uvaženi gosti, ja imam tri kratka pitanja. Prva dva su Vijeću ministara i prvo je sljedeće: 'Kosovo je, kao što je poznato, uvelo carinu na robe porijeklom iz BiH u visini od 10%. Obzirom da je to kršenje odredaba Ugovora o slobodnoj trgovini CEFTA, pitanje glasi: Šta će nadležne institucije BiH uraditi da bi se ovo prevazišlo, tj. ako neko smatra Kosovo dijelom Srbije, da li će uvesti kontramjere Srbiji ili će priznavanjem Kosova relativizirati ovaj problem?' Drugo pitanje: 'Evropska unija je, također, uvela poseban porez na šljivu iz BiH kao zaštitnu taksu i to samo sezonski, tj. u vremenu sazrijevanja i eventualnog izvoza šljive iz BiH u EU. Ovdje se radi, također, o kršenju odredaba Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, te je pitanje: Šta će Vijeće ministara BiH poduzeti po ovom pitanju, tj. koje kontramjere će eventualno uvesti?' Ova dva pitanja su, zapravo, odgovor našim predstavnicima Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa koji su nas u prošlom mandatu ubjeđivali da mi ne smijemo kršiti odredbe ni CEFTA-e, ni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, dok naši poljoprivredni proizvodi propadaju u BiH i naša poljoprivredna proizvodnja stalno, neću reći stagnira, nego pada. Zbog toga željno očekujem odgovor na ova dva pitanja. Treće pitanje je v.d. direktoru Uprave za indirektno oporezivanje: 'Šta će v.d. direktor Uprave za indirektno oporezivanje poduzeti da spriječi diskriminirajući odnos prema uvoznicima na prostoru u nadležnosti carinarnice Carinske ispostave Sarajevo u sprezi sa pomoćnikom direktora Uprave za indirektno oporezivanje za carine?' Prema saznanjima, radi se o grubom kršenju zakona od strane rukovodilaca, a na štetu uvoznika, time i građana BiH. O motivima se može samo nagađati, a kada dobijem odgovor, rado ću komentarisati ovo stanje. Hvala lijepo.
Riječ ima Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane koleginice i kolege, poštovani članovi Savjeta ministara BiH, cijenjeni gosti, ja za današnju sjednicu Predstavničkog doma PSBiH imam jedno pitanje i jednu inicijativu. Dakle, pitanje je upućeno Savjetu ministara BiH i glasi: 'Agencija za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja kvaliteta, osnovana u skladu sa Zakonom o visokom obrazovanju, „Službeni glasnik“ broj 59/07, ima sjedište u Banja Luci. Odmah nakon formiranja Agencije, Vlada RS-a je donijela 3.7.2008. Odluku o prenosu prava korišćenja nekretnine Marles, objekta u samom centru Banja Luke, ukupne površine od 326 m2 – na Agenciju 9 za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja. Međutim, Agencija je nakon kraćeg vremena napustila navedeni objekat, koji je koristila besplatno, i iznajmila velelepnu palatu u Banja Luci, Bulevar Vojvode Stepe 11, koju plaća mjesečno više od 10.000 maraka, za šta je za tri godine utrošeno oko 360.000 maraka. Napominjem da na sajtu Agencije nema informacija o adresi ove institucije, niti o broju telefona, pa se komunikacija može ostvariti jedino putem elektronske pošte. Lako je zaključiti zašto nema adrese: da ne bi smještaj, pod navodnicima, pao u oči. U skladu s tim, molim da mi se odgovori na sljedeća pitanja: '1. Koje institucije BiH koriste iznajmljeni prostor, navesti adresu i broj zaposlenih u instituciji? 2. Za svaku instituciju navesti pojedinačno broj kvadrata koje koristi, cijenu metra kvadratnog iznajmljenog prostora i ukupnu kvadraturu, odnosno cijenu koja se plaća za to iznajmljivanje. 3. Navesti ukupan mjesečni i godišnji iznos zakupnina za svaku pojedinačnu instituciju kao i zbirni iznos zakupnina za sve institucije. 4. Šta će Vijeće ministara preduzeti u cilju određivanja kriterijuma za iznajmljivanje poslovnog prostora institucija BiH, a sve u cilju smanjenja troškova?' Dakle, to je pitanje i imam jednu inicijativu, dakle, shodno ovom poslaničkom pitanju. Evidentno je da sve veći broj institucija BiH svake godine troši sve veća budžetska sredstva, a pri tom ostvaruje veoma slabe rezultate. Zato tražim od Savjeta ministara BiH da ispita efikasnost dosadašnjeg rada i opravdanost daljeg postojanja sljedećih institucija BiH: 1. Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja kvaliteta i 2. Komisije za koncesije. Nakon sagledavanja stanja u navedenim institucijama, tražim od Vijeća ministara BiH da predloži odgovarajuće mjere. Obrazloženje: Što se tiče Agencije ... maloprije u mom pitanju i o angažovanju tolikog novca u dosadašnjem radu, i još nekoliko, u prilog tome još nekoliko činjenica. Rasipništvo menadžmenta ove agencije ogleda se i u neodgovornom raspolaganju javnim novcem mimo svake mjere i bez osjećaja za ekonomsko stanje u kojem živi veliki broj građana ove zemlje. Kao primjer tog rasipništva je vozni park Agencije u koji spada i luksuzni automobil direktora čija vrijednost prelazi 100.000 maraka. Takođe, oko 100.000 institucija je uložila u telefonsku infrastrukturu u navedenom iznajmljenom objektu koji služi za svega 18 zaposlenih. Organi Agencije (koji jesu po zakonu, ali i mi imamo odgovornost za ovo stanje kakvo jeste) primjer su neracionalnog trošenja budžetskog novca. Upravni odbor Agencije broji 10 članova, koje imenuje Parlamentarna skupština BiH, po tri člana iz reda sva tri naroda, jedan iz reda ostalih ... a naknada za Upravni odbor 5.800 maraka mjesečno, odnosno 69,6, znači blizu 70.000 maraka godišnje. Agencija ima direktora i dva zamjenika. Važno je istaći da od početka... 10
Vrijeme za pitanje i inicijativu ...
Znači, ja imam pitanje, imam inicijativu, to je puta dva.
Da, ali u tri minute. Ja sam Vas čak više od minut pustio.
Evo pri kraju sam.
Ja Vas molim da u nekoliko sekundi završite.
Dakle, mislim da je to interesantno i da bi Parlament trebao da stane iza ovakve inicijative, a ne da mi uskraćujete rok.
Ja se izvinjavam, ne uskraćujem Vam ja rok, postoji Poslovnik po kojem radimo.
Dva puta, imam rok za pitanje, imam rok za inicijativu. I drugo je vezano za Komisiju za koncesije koja takođe nije izdala nijednu koncesiju od momenta osnivanja, a to je budžetski korisnik koji troši više od milion maraka godišnje. Dakle, ja tražim da Savjet ministara analizira rad ove dvije institucije i predloži rješenja. Hvala.
Ja ću zamoliti sve ostale poslanike da pred svaku sjednicu Predstavničkog doma ne čitam poslovničke odredbe, dakle tri minute su predviđene za pitanja i inicijative i molim vas da bez bilo kakvih dodatnih upozoravanja, što kažu, poštujete to vrijeme. Zijad Jagodić ima riječ. Izvolite. 11
Zahvaljujem. Poštovani predsjedavajući, dopredsjedavajući, kolegice i kolege poslanici kao i gosti, sve vas pozdravljam. U skladu sa članom 151. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH od nadležnih tražim odgovor na sljedeća pitanja: '1. Šta poduzima ili namjerava poduzeti Ministarstvo komunikacija i prometa BiH u narednom periodu, a shodno članu 2. Zakona o željeznicama BiH, imajući u vidu izuzetno složenu situaciju, kako u Željeznicama RS-a tako i u Željeznicama Federacije BiH? 2. Kako i na koji način Ministarstvo komunikacija i prometa BiH namjerava stabilizirati izuzetno teško stanje u zračnom prometu, a prije svega na aerodromima: Tuzla, Mostar i Banja Luka? 3. Šta je sa zakonom o iseljeništvu i aktivnostima u tom pogledu, imajući u vidu ogromne a neiskorištene mogućnosti tog dijela građana BiH? Upućujem Ministarstvu za ljudska prava i izbjeglice. 4. Šta nadležne institucije namjeravaju učiniti u pogledu neuloženih certifikata, odnosno vaučera koji se smatraju kao dug države prema građanima? To upućujem vladama entiteta. I peto pitanje, zadnje: 5. Šta je sa zakonom o lustraciji, budući da je i to jedna od naših obaveza u procesu pridruživanja.' Hvala.
Riječ ima Lazar Prodanović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, uvažene koleginice i kolege poslanici, poštovani ministri i gosti, moje pitanje je upućeno Ministarstvu pravde i Visokom sudskom i tužilačkom savjetu BiH: 'Zanima me koji su razlozi rukovodili Visoki sudski i tužilački savjet BiH da u Godišnjem izvještaju za 2010. godinu navode u nekoliko navrata u tom izvještaju u pogledu pravosudne strukture i pravosudnih institucija u RS-u: okrug Banja Luka, okrug Doboj, okrug Bijeljina, okrug Istočno Sarajevo, okrug Trebinje?' Želim da vas upozorim da to ne odgovara niti zakonskoj, niti ustavnoj strukturi pravosudnih institucija u RS-u. Dakle, u RS-u postoje okružni sudovi u Banja Luci, kao i Okružni privredni sud u Banja Luci i osnovni sudovi, dakle osnovni sudovi na području RS-a. Postoji Okružni sud u Doboju, takođe Okružni privredni sud, takođe u Bijeljini, na isti način su uspostavljene pravosudne institucije 12 u Istočnom Sarajevu i Trebinju. Ne mogu da vjerujem da ovako ozbiljna institucija na nekoliko svojih tabela ponavlja da su to okruzi. Koji su razlozi da se navodi okrug, pošto u RS-u, dakle, ne postoji nikakav regionalni način organizovanja kojim bi se klasifikovale pravosudne institucije po okruzima, već na način kako sam prethodno rekao? I ko zbog ovakvog načina pravljenja ozbiljnog izvještaja, koji mi danas imamo na razmatranju, koristi ovako nepravilne nazive? S obzirom da se radi o pravosudnoj instituciji, mislim da je to nedopustiv propust. Hvala vam.
Riječ ima Boško Tomić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi narodni poslanici, dame i gospodo, poznato je da je problem izvoza izuzetno težak, posebno u niskoakumulativnoj grani kada je u pitanju tekstil i koža. Ljudi su suočeni sa masom problema, a posebno dodatan problem im čini obezbjeđivanje garancija od komercijalnih banaka na sklopljene ugovore, koje za njih čine značajna sredstva, tako da oni izvoznici koji imaju preko 5, 6, i do 10 miliona izdvajaju izuzetno velika sredstva koja daju kao garanciju da će robu izvesti. Moje pitanje postavljam Vijeću ministara BiH: 'Šta će Vijeće ministara učiniti na poboljšanju uslova poslovanja izvoznih preduzeća koja daju znatna sredstva komercijalnim bankama za dobivanje garancija na sklopljene ugovore o izvozu?' Hvala.
Riječ ima Mirsad Mešić. Izvolite.
Dame i gospodo, ja imam pitanje za ministra Barišu Čolaka, i ima veze sa medijskim špekulacijama o pravnom statusu generala Divjaka. Pitanje, zapravo, glasi: 'Da li je zahtjev za izručenje gospodina Divjaka austrijskim vlastima poremetio ili ugrozio njegov pravni status?' I insistiram, naravno, na pismenom odgovoru.
Riječ ima Niko Lozančić. Izvolite. 13
Zahvaljujem. Pozdravljam dame i gospodu zastupnike, sve uvažene goste. Ja imam jedno pitanje Visokom sudbenom i tužiteljskom vijeću i Tužiteljstvu BiH: 'Prema pisanju novina i informacijama elektronskih medija u BiH, javnost pa i mi zastupnici, informirani smo da je suspendiran glavni državni tužitelj Milorad Barašin. Isto tako informirani smo da je jedan visokopozicionirani dužnosnik jedne od sigurnosnih državnih agencija osumnjičen za teške zločine u proteklom ratu.' Pitanje i jednoj i drugoj instituciji glasi: 'Je li suspenzija glavnog tužitelja povezana sa ilegalnim prisluškivanjem glavnog tužitelja i ima li to veze sa istragom koju je Tužiteljstvo BiH vodilo protiv visokopozicioniranog dužnosnika sigurnosne agencije?' Drugo pitanje: 'Šta Visoko sudbeno i tužiteljsko vijeće kani poduzeti da se žurno stabilizira stanje u Tužiteljstvu BiH zbog činjenice da je glavni tužitelj suspendiran?' I treće pitanje: 'Hoće li biti pokrenut bilo kakav postupak, ako je točno da je glavni državni tužitelj ilegalno prisluškivan i da to ima veze sa istragom protiv visokopozicioniranog dužnosnika sigurnosne agencije?' Hvala.
Riječ ima Salko Soković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Pozdravljam sve prisutne. Pitanje postavljam Vijeću ministara BiH: 'Prema saznanju, članovi Upravnog odbora Uprave za indirektno oporezivanje imaju naknadu za svoj rad u Upravnom odboru oko 3.700,00 KM. Pitam da li je to tačno i tražim da mi se dostavi odluka kojom je utvrđena naknada članovima Upravnog odbora Uprave za indirektno oporezivanje.' Hvala.
Riječ ima Nermin Purić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, dobar dan svima. Ja imam tri poslanička pitanja. 14 Prvo od njih upućujem Vijeću ministara BiH: 'Zanima me kakvo je stanje u BiH kada su u pitanju malogranični prelazi, koliko ih trenutno postoji, te šta se poduzima ili će se poduzeti na otvaranju novih, posebno na granici sa Republikom Hrvatskom, i kakav će tretman imati ti malogranični prelazi, obzirom da će Republika Hrvatska vrlo brzo postati punopravnom članicom EU?' Drugo pitanje upućujem Ministarstvu za ljudska prava i izbjeglice: 'Šta je Ministarstvo poduzelo u okviru svojih nadležnosti s ciljem okončanja procesa povratka i omogućavanja održivog povratka povratnicima srpske nacionalnosti u Unsko-sanskom kantonu, posebno u općinama Bosanski Petrovac i Sanski Most? Zanima me, dakle, koji su projekti aktuelni u tom smislu?' Za isto Ministarstvo za ljudska prava i izbjeglice: 'Dokle se došlo sa ostvarivanjem strateških ciljeva iz Revidirane strategije BiH za provedbu Aneksa VII. Dejtonskog mirovnog sporazuma?' Hvala lijepo.
I posljednji prijavljeni, u okviru ove tačke, Milorad Živković, prvi zamjenik predsjedavajućeg.
Zahvaljujem. Koleginice i kolege poslanici, dame i gospodo, pitanje je upućeno Ministarstvu finansija: 'U kojim bankama se drže budžetska sredstva i kolike su kamate na ta sredstva na godišnjem nivou?' Naime, nije tajna u BiH da svake godine imamo prelivanje sredstava iz budžeta u budžet, otprilike oko 60 miliona. Nije tajna ni da će za ovu godinu ta ista sredstva ostati neutrošena, a stalno se podvode kao sredstva koja se čuvaju za nove institucije ili za zapošljavanje novih radnika. 60 miliona sredstava kad držite u jednoj banci, zamislite koja su to sredstva od kamata koja možete dobiti za sredstva koja znate da neće biti utrošena. I tako u zadnjih četiri godine. Molim podatak: gdje se drže ta sredstva, koje su kamate od tih sredstava ili, ako se ne drže, zašto se ne drže i zašto nisu uzete pare za ta sredstva? Hvala.
Zatvaram drugu tačku dnevnog reda. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda: 15 Ad. 3. Prijedlog zakona o vinu Bosne i Hercegovine, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Na 3. sjednici Doma, održanoj 22. 6. 2011. godine, Prijedlog zakona je usvojen u prvom čitanju. Nadležna Komisija za vanjsku trgovinu i carine je 13. 7. 2011. godine dostavila Zahtjev za produženje roka za dostavljanje izvještaja. Kolegij Doma je na 10. sjednici kao krajnji rok za dostavljanje izvještaja odredio 22. 7. 2011. godine. Komisija je Izvještaj dostavila 22. 7. 2011. godine s usvojenih 27 amandmana koji postaju sastavni dio zakona. Milorad Živković, u skladu s članom 118. stav (2) Poslovnika, ponovo brani u plenarnoj fazi jedan amandman, koji glasi: 'Amandman I. U članu 68. dodaje se novi stav (9), koji glasi: Institucije BiH snose dio troškova analize od 40% do 60% ovlaštenoj instituciji ili institutu koji je certifikovan za hemijske analize vina kako bi se poticala veća kontrola vina na tržištu.' Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. Riječ ima Borislav Bojić. Izvolite.
Samo jedna intervencija prije početka rasprave. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, uvaženi gosti, dakle, ima jedna ispravka sa Komisije za spoljnu trgovinu i carine pa bi, zbog zapisnika, da obavijestim Dom da ta ispravka se odnosi na Amandman II. Iza riječi 'podrejon' riječi 'na hrvatskom jeziku' se brišu. Ovdje je dato i obrazloženje. Dakle, ovim se ispravlja tehnička greška, tako što se riječi 'rejon' zamjenjuju riječima 'podrejon' na svim jezicima u službenoj upotrebi u BiH. Ova ispravka je zbog kompletnosti samog zakonskog prijedloga, jer je bilo jako puno amandmana, pa prosto da se to u zapisnik unese. Zahvaljujem.
Zahvaljujem predsjedavajućem Komisije za vanjsku trgovinu i carine. Da li se neko javlja za raspravu u okviru ove tačke dnevnog reda? Konstatiram da nema prijavljenih. Zatvaram raspravu. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda: Ad. 4. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mineralnim Ďubrivima, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) 16 Na 3. sjednici Doma, održanoj 22. 6. 2011. godine, Prijedlog zakona je usvojen u prvom čitanju. Nadležna Komisija za vanjsku trgovinu i carine 13. 7. 2011. godine dostavila je Zahtjev za produženje roka za dostavljanje izvještaja. Kolegij Doma je na 10. sjednici kao krajnji rok za dostavljanje izvještaja odredio 22. 7. 2011. godine. Komisija je Izvještaj dostavila 22. 7. 2011. godine. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. S obzirom da nema prijavljenih, zaključujem raspravu. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda: Ad. 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udruženjima i fondacijama BiH, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje)
Zahvaljujem, predsjedavajući. Međutim, iako je rasprava završena, želim da vas obavijestim o sastanku koji je napravljen u skladu sa zaključkom. Naime, nakon održanog radnokonsultativnog sastanka sa predstavnicima Ministarstva pravde, a radeći po zaključku ovog doma sa prošle sjednice, u cilju iznalaženja kompromisnog rješenja prije današnjeg izjašnjenja o samom zakonu u cjelini, kao i o mojim amandmanima, zaključili smo sljedeće. Ministarstvo pravde BiH će kao predlagač sačiniti i dostaviti Savjetu ministara BiH prijedlog okvirnog zakona o uspostavljanju zbirnog zajedničkog registra nevladinih organizacija u BiH, s ciljem uvođenja više reda u rad nevladinih organizacija, njihovo osnivanje i registraciju i sprečavanja svih potencijalnih i nelegalnih aktivnosti koje bi mogle nastati kao rezultat takvog vanzakonskog djelovanja. 17 Znači, ovo je jedan segment onoga što smo ovdje u Parlamentu razgovarali: uvođenje više reda u registrovanje nevladinih organizacija u BiH. I drugi segment onoga o čemu smo ovdje raspravljali je davanje legitimiteta nevladinim organizacijama koje se registruju na nivou BiH, odnosno udruženjima i fondacijama o kojima je i proizašao i ovaj zaključak: 'Zadužuje se Savjet ministara BiH da napravi reviziju dosad izdatih saglasnosti za upotrebu imena BiH u nazivu organizacija, udruženja i fondacija, i to u periodu od 2004. do danas. Savjet ministara će o provedenim aktivnostima dostaviti izvještaj Predstavničkom domu u periodu od 90 dana od usvajanja ovog zaključka.' Ja sve amandmane koje sam ovdje predložio povlačim i Savjet ministara se obavezao za predlaganje ovog zakona, a ovom parlamentu predlažemo ovaj zaključak koji sam upravo pročitao. Hvala.
Ja još jednom podsjećam sve nas da je rasprava o ovoj tački dnevnog reda zaključena i danas samo glasamo o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. Evo, za riječ se, ipak, javlja i Šefik Džaferović. Izvolite.
Mislim, ako je to tako, ja ću odustati.
Prelazimo na šestu tačku dnevnog reda: Ad. 6. Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o carinskoj politici BiH, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Na 3. sjednici Doma, održanoj 22. 6. 2011. godine, Prijedlog zakona je usvojen u prvom čitanju. Nadležna Komisija za vanjsku trgovinu i carine je 13. 7. 2011. godine dostavila Zahtjev za produženje roka za dostavljanje izvještaja. Kolegij Doma je na 10. sjednici kao krajnji rok za dostavljanje izvještaja odredio 22. 7. 2011. godine. Komisija je Izvještaj dostavila 22. 7. 2011. godine, s usvojenim jednim amandmanom koji postaje sastavni dio zakona. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. Za riječ se javio Mato Franjičević. Izvolite. 18
... ovog zakona, izmjena i dopuna, znači predviđa njegovo stupanje na snagu osmog dana od objave u "Službenom glasniku" i onda ide tekst, a primjenjuje se od 1. 1. 2011. godine. Vjerojatno je riječ o nekoj tehničkoj grešci, jer da nije tako ne bi, također, u obrazloženju dolje stajalo da nije potrebno osigurati dodatna sredstva za sprovođenje ovog zakona. Ako bi se on primjenjivao od 1.1. ove godine, naravno da bi bilo potrebno osigurati dodatna sredstva.
Ja još jednom podsjećam da kada je riječ o zakonima u drugom čitanju pokušamo da uvažavamo član 119. Poslovnika. S obzirom da nema više prijavljenih za raspravu, zaključujem raspravu o šestoj tački dnevnog reda. Prelazimo na sedmu tačku: Ad. 7. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o jedinstvenom matičnom broju, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Na 5. sjednici Doma, održanoj 14. 7. 2011. godine, Prijedlog zakona je usvojen u prvom čitanju. Nadležna Ustavnopravna komisija Izvještaj je dostavila 25. 7. 2011. godine, s usvojena dva amandmana koji postaju sastavni dio zakona. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. Prvi za riječ se javio poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, dame i gospodo, dakle mi smo imali amandmane kolege Živkovića, dva amandmana. Amandmani su usvojeni. Zakon, nakon popravke Ustavnopravne komisije, neke tehničke popravke u pogledu stanja teksta kada se usvoje ovi amandmani, mislim da bi to onda bilo prihvatljivo i za samog predlagača, jel' tako, ovi amandmani. I mi predlažemo da se ovaj zakon usvoji ovako sa ovim tekstom kako je usvojen na Ustavnopravnoj komisiji.
Zahvaljujem. S obzirom da nema više prijavljenih za raspravu, zaključujem raspravu o sedmoj tački dnevnog reda. 19 Prelazimo na osmu tačku dnevnog reda: Ad. 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti ličnih podataka, predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Na 3. sjednici Doma, održanoj 22. 6. 2011. godine, Prijedlog zakona je usvojen u prvom čitanju. Ustavnopravna komisija je 7. 7. 2011. godine održala javnu raspravu. Izvještaj je dostavila 25. 7. 2011. godine, s usvojena tri amandmana koji postaju sastavni dio zakona. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u drugom čitanju. Za riječ se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
O Prijedlogu zakona je vođena javna rasprava, ne zbog samog zakona već zbog problematike zaštite ličnih podataka koja u BiH nije afirmirana na pravi način na koji bi trebala biti afirmirana. Nadamo se da je javna rasprava doprinijela toj afirmaciji. Amandmani su ponuđeni ... od strane učesnika u javnoj raspravi, a kasnije ih je prihvatila Agencija, Vijeće ministara BiH i Ustavnopravna komisija i predlažem u ime Komisije da se ovakav tekst sa amandmanima usvoji i, evo, ne predlažem nikakav zaključak, ali ovo je problematika koju bismo mi trebali najmanje jedanput u šest mjeseci raspravljati ovdje u Parlamentu kako bismo problem zaštite ličnih podataka afirmirali, jer se lični podaci građana upotrebljavaju i tamo gdje se ne bi trebali upotrebljavati i zloupotrebljavaju. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Prelazimo na devetu tačku dnevnog reda: Ad. 9. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, predlagač: Vijeće ministara BiH, s Mišljenjem Ustavnopravne komisije Vijeće ministara BiH je Prijedlog zakona dostavilo u parlamentarnu proceduru 26. 10. 2010. godine sa zahtjevom da se razmatra po hitnom postupku, u skladu sa članom 127. Poslovnika. Na 5. sjednici Doma, održanoj 14. 7. 2011. godine, nije prihvaćen zahtjev za hitni i skraćeni postupak, tako da se Prijedlog zakona razmatra po redovnoj zakonodavnoj proceduri. 20 Ustavnopravna komisija je 22. 7. 2011. godine dostavila Mišljenje i prihvatila je ustavni osnov, ali nije prihvatila principe Prijedloga zakona. Danas, dakle, raspravljamo o negativnom Mišljenju Komisije. Otvaram raspravu o Mišljenju Ustavnopravne komisije. Za riječ se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, dame i gospodo, dakle Ustavnopravna komisija je glasala tako kako je glasala i podnijela je negativan izvještaj. Ja, kao predsjedavajući Komisije, to prezentiram, naravno, Dom će se o tome izjasniti onako kako smatra da treba da se izjasni. A ja ću sada, kao zastupnik u ovom domu, kazati da Mišljenje Ustavnopravne komisije ne bi trebalo prihvatiti i da bi trebalo ovo vratiti ponovo u proceduru pred Ustavnopravnu komisiju. Radi se o jednom principijelnom pitanju koje se tiče svrstavanja pojedinih institucija u ovu ili onu granu vlasti u BiH. Radi se o Uredu generalnog revizora finansijskog poslovanja institucija BiH, Regulatornoj agenciji za komunikacije i o Uredu za razmatranje žalbi. To su institucije koje funkcioniraju unazad 10-ak godina po posebnim zakonima na kojima su utemeljene. Prije godinu, godinu i po dana, ovdje u parlamentarnoj proceduri usvojen je Zakon o ministarstvima gdje su ove institucije smještene u sistem izvršne vlasti u BiH. Ja mislim da je to tada bila greška i svi smo shvatili da je to bila greška. Ustavnopravna komisija u ranijem sazivu je govorila da je to greška i Vijeće ministara BiH je to popravilo i ponudilo nam je jedan tekst Prijedloga zakona koji je omogućio status ovim institucijama onakav kakav one moraju da imaju. One ne mogu biti dio sistema izvršne vlasti i ne mogu biti u Zakonu o ministarstvima i drugim organima uprave i trebaju se isključiti iz tog zakona. Postoji više razloga zašto je to tako, ja o njima ako ne budem morao neću govoriti, ali mislim da bi bilo jako dobro da ovo vratimo Ustavnopravnoj komisiji i da onda ovaj zakon usvojimo i ovim institucijama osiguramo nezavisan status, onakav kakav one trebaju po svojoj prirodi i definiciji da imaju. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Za riječ se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
... naložio Savjetu ministara BiH da po hitnoj proceduri dostavi Parlamentarnoj skupštini BiH izmjene i dopune Zakona o ministarstvima i drugim tijelima uprave, i to tako što će se iz predmetnog zakona brisati Kancelarija za reviziju. I tačka. Međutim, naknadnim urgencijama iz Parlamentarne skupštine, neko je inicirao da se ta prilika iskoristi za druge dvije institucije, i to RAK i Kancelariju za razmatranje žalbi. 21 Zašto mislim da ovaj prijedlog ne treba podržati, bez obzira na razloge koji stoje, koje je naveo gospodin Džaferović? Prvo hoću da kažem da Regulatorna agencija za komunikacije koja radi u tehničkom mandatu od 2007. godine je, zaista, samostalna i dosad je pokazala koliko je samostalna i od ovog parlamenta i koliko je nezavisna od BiH u kojoj radi. U prethodnom mandatu bili smo suočeni sa žestokom kampanjom međunarodne zajednice, pojedinih stranih ambasadora koji su van svakog diplomatskog ponašanja vršili takav pokušaj da se instaliraju i postojeći direktor i da ostane postojeći savjet, dakle bez ikakve diplomatske korektnosti, diplomatskog ponašanja, koje bi bilo prilagođeno tim ljudima koji dolaze iz tako visokih krugova. Dakle, upravo su oni govorili o potrebi da ova institucija bude nezavisna, a sve su učinili da ona upravo bude zavisna od njih. Uplašila sam se ... da uradimo ovo što je ovdje prijedlog Savjeta ministara, mislim da ova institucija na koju ne možemo, svakako ne možemo izaći, ni Parlament ne može izaći na kraj s njom, niti može promijeniti zakon, niti može bilo šta uraditi, samo još trebamo pustiti toliko da onda može tek da radi šta hoće. Dakle, nisam za ovu instituciju. Što se tiče Kancelarije za razmatranje žalbi, to je jedna od institucija koja je zadužena za procedure javnih nabavki. Danas imamo Izvještaj o radu Kancelarije. Ima puno problema u procesima javnih nabavki. Ima puno problema u međusobnom odnosu između Agencije i Kancelarije. I mislim da nema smisla učiniti ovo prije nego što se riješi i udesi na taj način da saradnja dve ključne institucije za cijeli proces javnih nabavki bude na nivou koji to zahtijeva, tako da mislim da ovaj zakon ne treba prihvatiti i, ako bi se trebalo nešto uraditi, trebalo bi izvući Kancelariju za reviziju iz institucija BiH jer ona tu zaista ne pripada. Hvala.
Riječ ima poslanik Petar Kunić. Izvolite.
Hvala, predsjedniče. Ja bih se pridružio ovom stanovištu gospođe Majkić. Naime, o čemu se radi? Radi se tu o pitanjima koja imaju značajnu tendenciju, dakle stalno umnožavanje agencija na nivou zajedničkih institucija. Dakle, nastaju diferencijacije u okviru organa državne uprave i umnožavaju se agencije, razne agencije. Ima različitih vrsta agencija, mi ovdje još i ne znamo šta su agencije ustvari. Ovo su neke kvaziagencije, nisu agencije u smislu zapadnoevropskog sistema. Ali suštinsko pitanje je da treba stati nakraj umnožavanju broja agencija koje nemaju potrebe, jer postojeća ministarska struktura, izvršna vlast, može obavljati određene poslove. Naravno, određene poslove treba odvojiti od izvršne vlasti, ali Kancelarija za razmatranje žalbi, sumnjivo mi je da li to odvajati od izvršnih vlasti, odnosno, naravno da komisiju, odnosno ljude koji rade na žalbama, treba imenovati ovaj parlament, a ne Savjet ministara BiH. Jer u tom slučaju imao bi dodirne tačke sa izvršnom vlasti. Ured generalnog revizora, naravno, treba odvojiti, ali treba uspostaviti spone kontrole generalnog revizora. Nijedna institucija u demokratskoj pravnoj državi ne može biti van kontrole. Ne postoji nijedna institucija. Mislim da smo olako prihvatali modele nekih zapadnoevropskih zemalja, a uvozni modeli nisu se pokazali nigdje kao dobri, da se trebaju prilagođavati domaćim prilikama. 22 Mi imamo svoju tradiciju, i pravnu i drugu, i u tom pogledu treba gledati da postoje neki parametri kada se formiraju nove institucije. Prema tome, mislim da je javna uprava na nivou državnih institucija dosta loše uređena i da tu treba izvršiti korjenitiju reformu i da su državne institucije, odnosno, javna uprava na nivou državnih institucija u zaostatku za nekim reformskim procesima koji se odvijaju u entitetima. Ja sam svojevremeno, čini mi se na pretprošloj sjednici, govorio o stručnom ispitu koji predstavlja ozbiljan problem. Ja sam pogledao priručnik koji je ispod svakog nivoa, van svih priručnika na prostoru bivše Jugoslavije, i u tom pogledu, naravno, treba..., uprava je veoma važna, veoma važna, da ne govorim da će javna uprava doći na dnevni red radi evropskih integracija. Bez korjenite reforme javne uprave neće biti evropskih integracija. I u tom smislu, mislim, razmišljao sam da bi čak trebalo formirati posebne komisije koje bi radile na ovom planu, i to skupštinske neke komisije oko reforme uprave, i stvaranju tih novih institucija, odnosno izražavanja potrebe za stvaranje novih institucija. Pored toga, kad se stvaraju nove institucije, bez obzira da li se izdvajaju iz drugih institucija, ministarstava itd., mora svaki zakon sadržavati finansijsku podlogu za finansiranje tih institucija. Mi ne možemo dozvoliti osnivanje institucija ..., dakle u budućnosti, bez finansijske podloge, jer to rade gotovo svi parlamenti u svijetu. Ako donosite novi zakon, mora taj zakon imati finansijsku podlogu, jer nastane gomilanje koje postaje nekontrolisano i to samo šteti efikasnosti i funkcionisanju pravnog sistema. Hvala vam.
Za repliku se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
Predmet ovog zakona je brisanje određenih odredbi Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave BiH, s ciljem da se isključe ove tri institucije iz sistema državne uprave i osigura njihova pozicija u skladu sa tim zakonima. Nije moguće pravdati opstanak ili ostanak tih institucija u ovom zakonu raspravom o njihovom radu, to su dvije potpuno različite stvari, pa čak i raspravom da li su nam neke institucije potrebne ili nisu potrebne. Mislim da je to zamjena argumentacije i da je to potpuno nevalidna argumentacija za raspravu o ovoj temi. I ustao sam da tome repliciram. Ko pročita ovaj zakon, ko pročita temeljne zakone, ko pročita svjetske i evropske standarde na kojima je utemeljen rad ovih institucija, svugdje u svijetu vidjet će da se predlaže ovim zakonom pozicija ovih institucija onako kako je to predviđeno svjetskim standardima kada je u pitanju revizija finansijskog poslovanja i kada je u pitanju rad Regulatorne agencije za komunikacije i drugih institucija koje se navode ovdje u Prijedlogu zakona. Savremeni demokratski svijet, mislio sam da ne moram o ovome govoriti, ne može više istrpjeti u potpunosti i isključivo strogu podjelu vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Jednostavno, život nameće neka rješenja koja moraju postojati i institucije kao neovisne regulatore koji neće biti dio nijedne od ovih vlasti, pogotovo kada je u pitanju zaštita ljudskih prava, ovdje mislim na Instituciju ombudsmena, kada je u pitanju regulacija određenih važnih stvari kao što je elektronska komunikacija, kada je u pitanju trošenje para, kontrola 23 finansijskog poslovanja itd. To je jednostavno tako u Evropi, ovo su evropski standardi i ovo su svjetski standardi. I ja zbog toga mislim da treba vratiti negativan Izvještaj Ustavnopravne komisije i na ovoj komisiji prihvatiti ovaj zakon. Toliko, hvala.
Za repliku se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
Kolega Džaferoviću, da ovo što ste sad rekli da ste rekli u vrijeme kad smo usvajali ovaj Prijedlog zakona, ja bih Vam čestitala i rekla kako ste revnosni i kako brinete o svemu tome. Mi smo taj zakon usvojili. I danas hoćemo da ga mijenjamo. Inicijativa za njegovu izmjenu došla je od Kancelarije za reviziju. I svi su se složili da to treba uraditi. A onda iz ove kuće su išli pozivi prema Regulatornoj agenciji za komunikacije da brže-bolje iskoristi priliku da i uz Kancelariju za reviziju prođe i ona. Možda sa ovog spiska i Kancelarija za razmatranje žalbi, jedino ona i Kancelarija za reviziju imaju smisla. Za Regulatornu agenciju za komunikacije, bez obzira na sve argumente koje govorite, dok se ne završi organizacija te institucije, dok se ne završi njen rad u tehničkom mandatu, ma kako Vi mislili da ne treba vezati njen rad sa ovim što danas radimo, itekako treba vezati njen rad. Ona danas ne poštuje ni ovu zemlju, ni ovaj parlament. Izlaskom iz ovog mjesta na kojem sad sjedi, zamislite šta bi tek bilo onda. Dakle, mislim da ovo nikako ne treba prihvatiti.
Za repliku se javio Petar Kunić. Izvolite.
Htio bih reći još dvije-tri rečenice. Naime, svima nama poznato je da je Slovenija jedna od uspješnijih zemalja u tranziciji. Slovenija je gradila svoj pravni sistem da bi ga prilagođavala svojim potrebama. Naravno da je uzela sve evropske standarde, ali je prilagodila neka bitna pitanja u sistemu svojim potrebama, i kod privatizacije itd., zato i je uspješna zemlja na ovim prostorima. Molim vas, da kažem ponovo, nigdje na svijetu ne postoji institucija koja nije kontrolisana od nekog. Ovdje sam govorio o Visokom sudskom i tužilačkom savjetu koji je veliki problem ove zemlje, da ne govorim o kvaliteti sudija, tužilaca itd. Nemojte misliti da sam ja dio, ne znam, neke kampanje protiv sudova, nego ozbiljno i racionalno razmišljam kako organizovati sudstvo koje bi odgovaralo pravnoj državi. Slična situacija je i sa nekim agencijama. One moraju biti kontrolisane. Da li je ta kontrola u rukama parlamenta? Uglavnom je u rukama parlamenta. Molim vas, pogledajte u Njemačkoj kako se biraju sudije, u jednoj ozbiljnoj državi. Da li ide van parlamenta? Da li se zakletva polaže pred kolegom, ne znam, neka mi ne zamjere, iz provincije neke dolje itd., itd. To je, u jednu ruku, za mene ponižavanje sudija kao što je i ponižavanje i u drugim strukturama univerzitetskih profesora, doći ćemo do ovog izvještaja koji slijedi. 24 Prema tome, dakle, svaka institucija mora biti kontrolisana. Nema je van pravnog sistema. Moraju postojati pravni mehanizmi kontrolisanja svake institucije. Ne može biti enklave u sistemu da radi šta hoće, to ne postoji. Makar su zemljama u tranziciji, posebno na ovom prostoru u BiH, izbili sve elemente parlamentu da kontroliše takve institucije, plašeći se uticaja politike, a uticaj politike je daleko veći ovako nego što je preko parlamenta. Jer političke stranke imaju itekako uticaja, to ćete vidjeti kod RTV BiH, kad budemo raspravljali. Ako nisu ustanovljeni pravni mehanizmi kontrole, ustanovljeni su pravni mehanizmi imenovanja tih ljudi. Dakle, postoji posebna procedura imenovanja sve u cilju...
Vrijeme za repliku je isteklo.
...da se dođe do najkvalitetnijih kadrova, ne oslanjajući se na ljude nego na procedure i pravila. To je tendencija savremenog prava.
Zahvaljujem. Sljedeći za repliku se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
Ama dajte, ljudi, da se slušamo šta se kaže i da se pazi šta se onda odgovara. Nemojte da se odgovara na stvari koje nisu kazane, jer nema potrebe za tim. Naravno da postoji kontrola, postoji kontrola parlamenta, i to je ta nit koja se uspostavlja između tih institucija i parlamenta. I danas imamo izvještaj ombudsmena ovdje pred Parlamentom kao rezultat toga, Javnog servisa kao rezultat toga, Ureda za reviziju kao rezultat toga. Dakle, postoji kontrola parlamenta. Ovdje je fazon, što bi se narodski kazalo, da se ovo isključi iz izvršne vlasti, da izvršna vlast nema kontrole nad tim, i o tome, o nepostojanju kontrole niko nije govorio. I druga stvar, kolegice, ja sam i prošli put glasao protiv onog zakona kojim se ovo uključivalo, Vi to dobro, ustvari, Vi to ne znate, Vi ste bili u Domu naroda ili ste možda čuli, ali, evo, sad da imate priliku da to znate i stalno sam govorio ovako. I Ustavnopravna komisija se sa istim argumentima očitovala i preporučila Vijeću ministara BiH da promijeni zakon, kako u odnosu na Ured generalnog revizora, isto tako i u pogledu Regulatorne agencije za komunikaciju. Postoje dvije posebne odluke Ustavnopravne komisije koju je primilo Vijeće ministara. Hvala vam.
Za diskusiju se javio Beriz Belkić. Izvolite. 25
Za mene je prihvatljiv ovaj Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim tijelima uprave što, naravno, podrazumijeva da ću biti protiv negativnog Mišljenja naše nadležne komisije. Ja sam ovo doživio jednostavno kao izdvajanje organizaciono, odnosno i funkcionalno izdvajanje tri institucije, u skladu sa svjetskom i evropskom praksom zbog specifičnosti poslova koje one obavljaju. Jednostavno, nisam doživio da one izlaze potpuno van sistema, da one izlaze potpuno iz sistema kontrole, koji je sigurno moguć i kroz izvještaj, i kroz imenovanja, i finansiranje itd. Dakle, apsolutno se ne dolazi u situaciju da su van potpune kontrole. Naravno, nekad postoji nezadovoljstvo što se ne može direktno uticati na rad tih institucija, na neka personalna rješenja, ali je to nekad i dobro da nemamo uticaja. Što se tiče spomenutog i u diskusiji gospodina Kunića, i s tim se potpuno slažem, da su potrebne korjenite reforme uprave, odnosno javne uprave, državne uprave. Mi imamo u toku već nekoliko godina pokušaje reforme javne uprave, isfinansiran projekat, imamo i kancelariju, imamo i rezoluciju ovog doma kojom se podržava sveukupna reforma javne uprave u BiH. Nažalost, nemamo političku volju da taj posao okončamo. Dakle, gospodine Kuniću, ja sam apsolutno za to i trebamo ići tragom one naše ovdje deklaracije, odnosno, one naše preporuke da se taj proces ubrza kako bismo došli do kompetentne i kapacitirane državne uprave. Ali, evo, da ne idem van dnevnog reda, dakle ja ću biti protiv Mišljenja Komisije iz razloga koje sam naveo ranije.
S obzirom da nema više prijavljenih, zatvaram raspravu. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: Ad. 10. Prijedlog zakona o sprečavanju dopinga u sportu u Bosni i Hercegovini, predlagač: Vijeće ministara BiH (prvo čitanje) Vijeće ministara BiH je Prijedlog zakona dostavilo u parlamentarnu proceduru 2. 12. 2010. godine. Ustavnopravna komisija je Mišljenje o ustavnom osnovu dostavila 17. 6. 2011. godine. Nadležna Zajednička komisija za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku je dostavila Mišljenje 25. 7. 2011. godine. Otvaram raspravu o Prijedlogu zakona u prvom čitanju. Za riječ se javila Nermina Ćemalović. Izvolite. 26
Gospodine predsjedavajući, dozvolite da pozdravim Vas i sve prisutne. U skladu sa zakonskom obavezom i Programom rada za 2010. godinu, Agencija za antidoping kontrolu u BiH sačinila je Prijedlog zakona o sprečavanju dopinga u sportu u BiH koji je Vijeće ministara BiH usvojilo u septembru 2010. godine i uputilo u parlamentarnu proceduru Parlamentarnoj skupštini BiH. Cilj zakona je regulisati zakonski ovu oblast, a na osnovu Međunarodne konvencije protiv dopinga u sportu koju je BiH ratificirala 2008. godine, kada je i donesen Zakon o sportu u BiH, te na osnovu Svjetskog antidoping kodeksa. O problematici dopinga, kao najvećeg zla modernog sporta, raspravlja se sve više i svjedoci smo čestih skandala u vrhunskom sportu. Prema Svjetskom antidoping kodeksu data je definicija dopinga koja je stavljena u Prijedlogu zakona u četvrti dio koji tretira kršenje antidopinških propisa, preciznije, u članu 8. Mišljenja sam da bi tekst iz člana 8. trebao biti u drugom dijelu Prijedloga zakona koji tretira definicije, odnosno u članu 2. Član 2. trebao bi da glasi na sljedeći način, ovako: 'Dopingom se smatra', jer ovdje nema nigdje definicije dopinga', dopingom se smatra: a) prisustvo zabranjenih supstanci ili njenih metabolita ili markera u uzorku sportaša.' Ovdje nedostaje jedna stavka, a to je, po Svjetskom antidoping kodeksu, koji mi poštujemo, treba napisati: 'u uzorku urina ili krvi sportaša'. Ja ne znam da li ima neko prisutan ovdje iz Vijeća ministara vezano za ovaj član pa da možda i raspravimo o ovome. Dobro, ovo je prvo čitanje, dobro. 'b) korištenje ili pokušaj korištenja zabranjenih', ovdje se spominje, 'sredstava.' Znate, dešava se ovdje da se upotrebljavaju dva pojma: 'supstanca i sredstva'. Moj je prijedlog da i po Antidoping kodeksu u definiciji treba da piše 'supstance' i da se u tekstu, bilo gdje gdje piše 'sredstva', da se to stavi 'supstance'; znači, 'korištenje ili pokušaj korištenja zabranjenih supstanci ili zabranjenih metoda' treba dodati. Ovdje piše: 'c) odbijanja ili propuštanja davanju uzoraka bez uvjerljivog objašnjenja.' Po definiciji Antidoping kodeksa piše 'odbijanja ili nepristupanja davanju uzoraka bez opravdanja.' Znači: 'bez opravdanja, neuvjerljivog objašnjenja, nakon što sportaš zaprimi obavijest u skladu', ovo ostalo ide sve isto. Sada ovo ovdje što piše pod c) to bi bilo d). To je uredu. Zatim e), f). U g) piše ovdje: 'neovlaštene prodaje, transporta, slanja, isporuke ili distribucije zabranjenih sredstava sportašu', itd. Ovdje bi trebalo da piše: 'nezakonite trgovine zabranjene supstance ili metode sportašu ili pokušaja ovakvog ponašanja, bilo neposredno ili posredstvom trećeg lica.' I pod zadnjom stavkom gdje se spominje 'davanje i pokušaj davanja sportašu bilo koje zabranjene supstance ili zabranjene metode'. 27 Tu treba da piše, da se briše ovo 'bilo koje' i 'zabranjene' jer stalno se spominje 'zabranjena', trebalo bi da piše 'davanje i pokušaj davanja sportašu zabranjene supstance i metode'. I u zadnjem stavku da se doda 'ili druga vrsta saučesništva koja uključuje prekršaj pravila protiv dopinga ili pokušaj prekršaja'. Veoma je važno navesti sve ove elemente dopinga jer naprijed navedena ponašanja u slučajevima predviđanja prekršajnopravne ili kaznenopravne odgovornosti za doping u većini zakonodavstava predstavlja suštinu prekršaja, odnosno kaznenog djela. Naime, zakonski opis prekršajnog ili kaznenog djela dopinga u većini slučajeva samo koristi riječ 'doping' ili riječi 'zabranjena sredstva' ili 'supstance' ili 'postupke'. Dakle, riječ je o blanketnoj dispoziciji što znači da moramo koristiti definiciju dopinga navedenu u sportskom pravu, kao i listu zabranjenih supstanci i metoda. Dalje, imam još jednu sugestiju vezano za član 10. gdje piše 'listu zabranjenih sredstava koju objavi' ..., samo bi trebalo tu da piše 'listu zabranjenih supstanci i metoda'. Što se tiče dijela XX, to jest prekršajnih odredbi, člana 61. gdje se spominju novčane kazne za pravna lica i 62. za novčane kazne fizičkih osoba, mišljenja sam da bi trebale biti oštrije. Znači, u članu 61. novčane kazne bi trebale biti veće: za pravne osobe 10.000 do 15.000 KM; a u članu 62., gdje se spominju fizičke osobe: novčana kazna 5.000 do 10.000 KM. Dva glavna argumenta u vezi novčanih kazni i zabrane dopinga su opasnost za zdravlje sportaša koji uzima ovakve supstance i nepravičnost rezultata nastalih prevarom. U principu, nama ovaj zakon treba i SDP će ga podržati.
Podsjećam uvaženu koleginicu Ćemalović da u slučaju da ovo prođe u prvom čitanju, imate priliku da ovu diskusiju pretočite i u amandmane. Za raspravu se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih htjela reći nekoliko riječi vezano samo za dio XVII. koji se zove 'Organi agencije'. Dakle, evo, vidimo ponovo jedan zakon koji iza sebe podrazumijeva formiranje novih agencija, to je Antidoping odbor i Odbor za izuzeće u terapijske svrhe. Antidoping odbor ima sedam članova itd., znači imamo ponovo formiranje jedne agencije. Dakle, stav nas iz RS-a je da se ne može više na taj način osnivati svaki čas po jedna nova agencija. Dakle, ništa nemamo protiv zakona, ali ovo isto sve može da se organizuje u Ministarstvu civilnih poslova i da je imamo, bar u vrijeme dok ta institucija ne stasa, pa ako se pokaže da je njoj pretijesno u Ministarstvu civilnih poslova, onda možemo razgovarati da to postane agencija. Dakle, ukoliko se ne bude dogodilo da se izmjenom zakona ona smjesti fizički, ne kao upravna organizacija 28 u sastavu Ministarstva civilnih poslova nego kao sastavni sektor ili organizacioni dio Ministarstva civilnih poslova, mi onda nećemo to podržati. Hvala.
Zatvaram raspravu u vezi sa 10. tačkom dnevnog reda. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: Ad. 11. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, predlagač: Vijeće ministara BiH, s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku Vijeće ministara BiH je Prijedlog zakona dostavilo u proceduru 19. 10. 2010. Ustavnopravna komisija je Mišljenje o ustavnom osnovu dostavila 30. 6. 2011. Nadležna Zajednička komisija za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku je Mišljenje dostavila 25.7.2011. godine i ono je negativno. Otvaram raspravu o Mišljenju Zajedničke komisije. Za diskusiju se javio Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, ja mislim da treba podržati Mišljenje Komisije, dakle negativno Mišljenje Komisije, i ovaj zakon na taj način ne usvojiti. Postoji više razloga zbog čega to treba uraditi. Ja nisam član te komisije, ali imam svoje razloge. Prije svega, ako će doći kakav prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu u parlamentarnu proceduru, onda bi bilo uredu da Vijeće ministara BiH povede računa o članu 17. postojećeg Zakona o državljanstvu. 1. 1. 2013. godine veliki broj građana BiH, koji su zbog rješavanja statusnih pitanja bili dovedeni u poziciju da uzmu državljanstvo drugih država, doći će u poziciju da izgubi državljanstvo BiH, jer BiH do danas, a ne znam da li će do 1. 1. 2013. godine, sa tim državama nije zaključila bilateralne sporazume. To je norma iz zakona koja je protivna, ja sam duboko ubijeđen, Ustavu BiH, jer Ustav BiH štiti prije svega primarno državljanstvo BiH. I ako bi se kakva sankcija po Zakonu o državljanstvu trebala poduzimati u takvim situacijama, onda bi se to moglo odnositi samo na novouzeto državljanstvo, a ne nikako na državljanstvo bazno ili bazično državljanstvo BiH koje je stečeno prirodnim putem, po mjestu rođenja ili po krvnoj vezi. Naš zakon se upustio jedan korak dalje u odnosu na Ustav i onda je propisao sankciju za ovo državljanstvo koje se stiče prirodnim putem. To je nešto što nije uredu. Ako smo išta očekivali u 29 parlamentarnoj proceduri, imajući u vidu i nekoliko pokušaja u ranijem sazivu Parlamentarne skupštine BiH, onda je da dođe prijedlog izmjena i dopuna koji će se ticati izmjene člana 17. Nažalost, to nismo dobili od našeg Vijeća ministara, nego dobijamo jedan zakon koji, kada se pogleda odredba člana 6. koja se referira na član 12. izvornog teksta zakona, i kada se pogleda odredba člana 14. koja se referira na član 38. izvornog teksta zakona – može se sa velikim stepenom vjerovatnoće i istinitosti izvesti zaključak da je cilj skupa ovih normi koje su sadržane u tekstu koji se zove Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu BiH zapravo cementiranje postojećeg stanja u BiH, pa se tako licima koja su prisiljena da uzmu državljanstvo drugih država da bi rješavala svoj status u članu 12. kaže 'da lice kojem je državljanstvo BiH radi stjecanja ili zadržavanja državljanstva druge države prestalo odricanjem, otpustom ili po sili zakona može podnijeti ponovo zahtjev za sticanje državljanstva, ako ispunjava uvjete iz člana 9. i pod uslovom ako ima odobren stalni boravak ili privremeni boravak, najmanje posljednje dvije godine na teritoriji BiH'. Postojeći zakon ovaj uslov ne predviđa. Ne samo da se ne rješava pitanje člana 17. i ljudi koji su pod udarom tog člana, nego se pooštrava stanje kada je u pitanju položaj tih ljudi. S druge strane, u članu 14. koji se referira na član 38. govori se o državljanima BiH koji su promijenili prebivališta i boravišta nakon 6. aprila '92. godine i prema tim osobama se uspostavljaju norme kojima se olakšava status uređenja državljanstva BiH. Ove dvije stvari, koje su međusobno suprotstavljene, mene su navele na ovaj zaključak koji sam kazao. Rekao sam, sa velikim stepenom vjerovatnoće ja mogu tako nešto da zaključim i zbog toga ja predlažem da mi ne usvojimo ovaj zakon, a nećemo ga usvojiti onda ako podržimo negativan stav Zajedničke komisije za ljudska prava i zatražimo od Vijeća ministara da konačno ovo pitanje riješi na pravi način, prije svega član 17. Toliko, hvala vam.
Zatvaram raspravu po 11. tački dnevnog reda.
Pomoćnik ministra civilnih poslova.
Pomoćnik ministra civilnih poslova Milan Zjajić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedavajući. Uvaženi Dome, nemam namjeru da branim Prijedlog zakona koji je u proceduri jer mi se čini da je očito da on neće dobiti podršku. Međutim, ja bih ovdje uzeo sebi za pravo ili slobodu da – uz konstataciju da je BiH neophodna izmjena Zakona o državljanstvu i da ona to mora uraditi zbog provođenja određenih konvencija, čija primjena je obavezna u BiH, a i iz praktičnih razloga – dodam da BiH mora usaglasiti Zakon o državljanstvu sa Zakonom o zaštiti ličnih podataka u BiH. I, s tim u vezi, ja bih predložio da Parlamentarna skupština BiH formira interresornu radnu grupu koja bi se bavila ovim pitanjem, u koju bi ušli predstavnici Predstavničkog doma, Doma naroda, ministar civilnih poslova, a ta radna grupa u svom radu bi imala mogućnosti da koristi i usluge eksperata, 30 kako iz OHR-a, iz entiteta, Brčko Distrikta, te da održava i javne rasprave i onda predloži zakon sa visokim stepenom konsenzusa ili sa konsenzusom uredi ova pitanja, jer je ovo neophodno za BiH. Radi se o jednom osjetljivom pitanju gdje je očito da se teško postiže kompromis i razumijevanje. Toliko, hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: Ad. 12. Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH za 2010. godinu (odgoĎena rasprava na 5. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 14. 7. 2011. godine) Na osnovu člana 20. st. (3) i (4) Zakona o Visokom sudskom i tužilačkom vijeću BiH, dostavljen nam je Godišnji izvještaj 20. 5. 2011. Mišljenje Ustavnopravne komisije smo dobili 30.6. 2011. godine. Komisija nije primila k znanju Godišnji izvještaj. Na 5. sjednici Doma, održanoj 14.7.2011., odgođena je rasprava o Godišnjem izvještaju zbog neprisustva predlagača. Otvaram raspravu o Godišnjem izvještaju. Molimo predlagača ima li potrebe da predlagač da neke uvodne napomene? Nema. Otvaram raspravu. Za diskusiju se prijavila Dušanka Majkić. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Ima potrebe da obrazložimo pauzu. Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, dakle, prošli put je, naravno, Parlament donio odluku koju smo mi podržali da je neophodno prisustvo predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog savjeta. I sada mi smatramo da je neophodno prisustva predsjednika. Naravno, uvažavamo predstavnika i znamo mi da je poslovnički moguće da predstavnik bude prisutan, i ne ulazimo uopšte u kompetencije predstavnika, ali, s na problematiku koja je prisutna u pravosuđu, ukupno gledano, smatramo da je neophodno ne samo prisustvo predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog savjeta već u toku rasprave želimo i da predložimo jedan zaključak u kojem zahtijevamo njegovo isključivo prisustvo ovoj sjednici. Mislimo da je neophodno kasnije organizovati u ... oba doma na temu 'Stanje u pravosuđu BiH', pošto je to usko povezano sa borbom protiv kriminala i korupcije. A pošto znamo kako stvari stoje ovdje u BiH, mislimo da ima smisla ovaj pristup. Stoga molimo kolege poslanike iz drugih političkih partija da razumiju ovaj naš stav, prije svega sa ciljem da obavimo jednu široku raspravu koja će rezultirati određenim odlukama i zaključcima. Svima vama je poznato da je počeo tzv. strukturalni dijalog i mnogo štošta što je vezano za pravosuđe. Stoga smatramo da je naš zaključak nešto što može biti prihvatljivo i za predstavnike drugih političkih partija. I, evo, ja sam i definisao zaključak. On bi glasio 'da za Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog savjeta u 2010. godini, zbog ozbiljnosti situacije, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH traži prisustvo predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog savjeta Milorada Novakovića prilikom razmatranja tačke Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog savjeta za 2010. godinu'. Poslije ove rasprave svakako ćemo mi predložiti i ovaj drugi zaključak koji se odnosi na održavanje zajedničke sjednice oba doma Parlamenta. Mislim da sam bio dovoljno jasan, očekujem podršku, gospodine predsjedavajući. Hvala lijepo.
Vaš prijedlog je dakle da zatražimo prisustvo predsjedavajućeg, odnosno predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH. Njega u ovom trenutku nema, ali ima predstavnik. Član 20. stav (4.), kaže: 'Na poziv Parlamentarne skupštine ili drugog organa iz prethodnog stava predsjednik ili drugi ovlašteni predstavnik će direktno na sjednici obrazložiti izvještaj i odgovoriti na pitanja poslanika, odnosno članova drugog organa. Kroz raspravu o izvještaju i zaključke mogu se dati ocjene, sugestije i prijedlozi koji ne osporavaju samostalnost vijeća.' Ovdje treba naglasiti da mi imamo ovlaštenog predstavnika, međutim razumjeli smo i Vaš prijedlog. Hoćete li da stavimo na glasanje da tražimo prisustvo predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća? Ako njega nema, da ponovo odgađamo ovu tačku dnevnog reda. ____________(?) 32 ... možda bi bilo dobro da Kolegijum, ako možete da usaglasite ovaj zaključak, pa da nas obavijestite. Ako možete ... nije bitno ... Kolegij je jednoglasno odlučio da zatražimo prisustvo predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća i ovo pitanje odgađa se za narednu sjednicu Doma. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: Ad. 13. Izvještaj o radu Odbora za žalbe graĎana Parlamentarne skupštine BiH za 2010. godinu
Dakle, kao predsjedavajuća Zajedničke komisije za odbranu i bezbjednost, želim da kažem da je ovo prvi Izvještaj o radu Odbora za žalbe građana, znači za period od 1.1. do 31.1.2010. godine i da podsjetim kolege poslanike da je Odbor za žalbe građana osnovan u skladu sa Zakonom o nezavisnim nadzornim tijelima policijske strukture BiH, kao tijelo Parlamentarne skupštine. Ovo je njihov prvi izvještaj, njihovi prvi rezultati. Komisija je to analizirala i, kao što vidite, jednoglasno prihvatila Izvještaj i predložila ova dva zaključka od kojih direktno zavisi dalji rad ove institucije tako da predlažem... i nadam se da će i ovo biti prihvaćeno. Hvala. 33
S obzirom da nema više prijavljenih, zatvaram raspravu. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: Ad. 14. Izvještaj o radu Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2010. i Plan rada Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2011. godinu U skladu s članom 7. stav (1) tačke b) i e) Zakona o nezavisnim i nadzornim tijelima policijske strukture BiH, Nadzorni odbor je dostavio Izvještaj o radu za 2010. i Plan rada za 2011. godinu. Nadležna Zajednička komisija za odbranu i sigurnost BiH je 22. 7. 2011. dostavila Mišljenje o navedenim materijalima. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: Ad. 15. Izvještaj o radu parlamentarnog vojnog povjerenika BiH za 2010. godinu
Hvala lijepa. Dakle, imamo pred sobom Izvještaj parlamentarnog vojnog povjerenika za koga znamo šta mu je nadležnost i u osnovi taj izvještaj, koji ovako dosta obimno djeluje, na 20-ak stranica, on u suštini ima četiri stranice sadržane o onome što je sama suština njegovog rada. Ono što je mene iritiralo, posebno kada je vezano za rad ovog povjerenika, koji kaže na kraju teksta, i time želim da počnem – da je vojni povjerenik, i pored teškoća u radu, nedovoljan broj zaposlenih, prostorije, poseban režim rada u kancelariji koja je ... različita od rada Parlamentarne skupštine, ja ne znam šta to znači, potreba za vlastitom sistematizacijom radnih mjesta u kancelariji, sad smo govorili, 34 maloprije o ovim institucijama koje nastaju jedna za drugom, a onda poslije nemati nikakvu kontrolu nad njihovim radom, pa evo i ovo, finansijsku nezavisnost, u okviru redovnih aktivnosti svakodnevno održavao sastanke sa pripradnicima Oružanih snaga itd. Šta je suština mojih primjedbi na rad vojnog povjerenika? Dakle, niko, ja mislim, u ovoj Parlamentarnoj skupštini nema primjedbu na to što ova institucija postoji. I niko ne može reći da nam tako nešto ne treba. Tim prije što čitajući ovaj materijal može da se vidi da institucije koje je povjerenik posjetio i da govori o netransparentnosti i nezakonitosti u radu na netransparentnim procedurama, na osporavanju prava na nacionalno opredjeljenje, mislim, imamo instituciju koja se zove Ministarstvo odbrane, pravo na ... osporavanje prava na nacionalno opredjeljenje od visoko rangiranih oficira itd. Dakle, locirano je nekoliko stvari koje zaista čovjeka ne mogu ostaviti ravnodušnim. Ono što objašnjava o tom nevjerovatnom slučaju vojni povjerenik sljedećom rečenicom, znači, poslije konstatacije da negdje ima problem, sljedeća konstatacija je da opravda to što je uradilo Ministarstvo odbrane, a to znači da kaže da će, eto, ono ili jeste ili je već u postupku da to riješi. Ja moram reći da sam imala priliku da ljudi iz različitih dijelova Oružanih snaga pišu, nezadovoljni stanjem u kojem se nalaze, i traže pomoć da ih zaštitimo od parlamentarnog vojnog povjerenika. To je nešto što nije dobro. Dakle, dobila sam nekoliko predmeta koji se vode od strane parlamentarnog vojnog povjerenika i ja želim da vas obavijestim o nekoliko stvari. Dakle, brigadir Gavrić Dušan prekomandovan je iz Ministarstva odbrane u operativnu komandu zato što je uputio žalbu vojnom povjereniku za kršenje procedure u vezi redovnog unapređenja. Dakle, hoću samo da objasnim da se radi o unapređenju oficira koji uopšte nije bio rangiran. I kad se on požalio vojnom povjereniku, on je suspendovan, odnosno, prebačen na drugo radno mjesto odakle je..., to je znači kazna zato što se obratio vojnom povjereniku. Druga stvar, prevođenje vojnika u podoficirske činove početkom 2011. godine. Predmet je vodio, takođe, vojni povjerenik i konkurs koji je bio objavljen – sa njim su bili upoznati samo odabrani. Dakle, niko nije sankcionisan što je određen broj ljudi, to su vojnici po ugovoru, kad su napunili 35 godina, onda je samo odabranima promijenjen status. Iz vojnika po ugovoru postali su podoficiri i, onda, znači rade do kraja života. Znamo da u tom broju, taj broj iz reda srpskog naroda gotovo da ne postoji i znamo kojih je najviše unapređeno po tom osnovu. Slučaj majora dr. Kockar Jelisavete gdje se konstatuje mobing na radnom mjestu, i to od strane komandanta, dakle najviše rangiranih oficira – niko nije učinio ništa za taj slučaj. Slučaj Mrđe Duška i pukovnika Predraga Paninčića koji su konstatovali da su helikopteri koji su otišli na popravku u Ukrajinu vraćeni sa svim greškama, dakle da su samo prefarbani. I zbog toga što su odbili da koriste te helikoptere, što nisu htjeli da potpišu njihovu ispravnost – oni su kažnjeni, ne opomenom, ne ukorom, nego 20% od plate. Neuobičajeno je da na takav način se sankcionišu. A vojni povjerenik je to mogao, ja mislim da je to mogao riješiti jednim telefonskim pozivom, a ne nekim sistematičnijim radom. Dakle, previše ima stvari koje govore, upozoravaju da bi rad vojnog povjerenika morao biti odgovorniji, da bi on morao biti sistematičniji. Ja znam da je zanimljivo putovati po svijetu, gledati 35 kako su to riješile druge zemlje, da je zanimljivo hodati, primati delegacije ovdje, znam da je to fino, ali ne mislim da je to korisno za ono što je nadležnost vojnog povjerenika. Zato sam ja glasala protiv. Hvala.
Za diskusiju se javio Šefik Džaferović. Izvolite. [[zajednička diskusija]] Ja ću vas zamoliti, zaista, da komuniciramo u skladu sa Poslovnikom. Izvolite, gospodine Džaferoviću.
Mogu sada? Mogu, dobro. Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, dame i gospodo, dakle, predsjednica Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost, kolegica Majkić, tek je na kraju svoga obraćanja ovom domu po ovoj tački dnevnog reda kazala zapravo ono šta se dešavalo na Komisiji. Sve ovo što smo mi danas čuli je bio taj glas 'protiv', jedini glas 'protiv' na sjednici Komisije, svi drugi članovi nisu imali takav stav. Većinom glasova ovaj izvještaj je podržan uz jedan glas 'protiv', to je glas predsjedavajuće Komisije. Dakle, Komisija za odbranu i sigurnost je usvojila ovaj izvještaj i predlaže Domu njegovo usvajanje. To je zaključak Komisije, a svako ima pravo, i u okviru Komisije i u okviru ovoga doma, da iznese svoje mišljenje i svoje stavove. Ja ću o Izvještaju govoriti na način da kažem da i ja spadam u red onih koji smatraju da je Parlamentarna skupština BiH povukla pravi potez kada je u svoj pravni sistem i u sistem institucija BiH uključila postojanje i ove institucije, i tu se mi slažemo: dakle, parlamentarni vojni povjerenik ili osoba koja je dužna da štiti ljudska prava pripadnika Oružanih snaga BiH, da brine o njihovoj zaštiti je nešto što je potrebno sistemu BiH i ne treba zaboraviti da je ovo prvi parlamentarni vojni povjerenik koji je imao zadatak da nakon što je donesen zakon od strane Parlamentarne skupštine BiH uradi sav onaj posao koji se tiče formiranja jedne institucije. Kada pogledamo danas kako ta institucija izgleda, pa i kroz ovaj izvještaj, onda možemo kazati, po mom mišljenju, da je parlamentarni vojni povjerenik ispunio ključnu obavezu koja je do sada bila pred njim, a to je da se formira ova institucija i da se ona na pravi način pozicionira u bosanskohercegovački pravni sistem. Druga stvar, kada pogledate Izvještaj, vi ćete vidjeti da se Izvještaj nekim stvarima bavi problemski, tako što uočava pojave, a vidjet ćete da se nekim stvarima bavi baš do kraja konkretno, imajući u vidu značaj tih stvari koje su se pojavile pred njim, kao vojnim povjerenikom, pa ćete vidjeti da je čitav jedan sistem posmatran i da ima nekoliko pojava na koje on, kao vojni povjerenik, u svom izvještaju ukazuje. Za mene je to, zapravo, najvažnija stvar koja govori o tome da je opravdano da postoji ova institucija i da je parlamentarni vojni povjerenik, koji je sada u funkciji, taj posao uradio na pravi način. 36 Dakle, za mene je osnovna misija parlamentarnog vojnog povjerenika ispunjena i ovaj izvještaj odražava realno stanje te institucije. Uvijek će postojati problemi i uvijek može bolje. Mi smo čuli ove prigovore koji su danas ovdje istaknuti i dobili smo odgovore na sjednici Komisije na ove prigovore. Mnoge od ovih stvari koje su konstatirane od parlamentarnog vojnog povjerenika na sjednici Komisije su opovrgnute, kazano je da te stvari ne stoje, i ja se nadam da ćemo mi to i danas čuti ovdje na sjednici Doma. I treća stvar koju želim da kažem, koju sam govorio na sjednici Komisije je ta da je parlamentarni vojni povjerenik uspio da ovu instituciju prikaže u najboljem mogućem svjetlu, ne samo u BiH nego i u regionu. Ovo je jedna od institucija koja može da posluži za primjer cijelom regionu. U tom kontekstu je ovdje i držana jedna regionalna konferencija i to je za mene jedna posebna stvar, koju sam ja kao treću istakao u ovom Izvještaju o radu parlamentarnog vojnog povjerenika. Želim da ohrabrim da nastavi da radi svoj posao, da bude beskompromisan borac za zaštitu ljudskih prava pripadnika Oružanih snaga BiH i pozivam Dom da prihvati i Izvještaj i, naravno, pozitivno Mišljenje Komisije koja se izjasnila o tom izvještaju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Riječ ima Beriz Belkić. Izvolite.
Ja se prije toga izvinjavam, gospodine predsjedavajući, i vama i članovima na ovom dobacivanju, da tako kažem, ja sam se jednostavno prije prijavio, pa sam se pogrešno izbrisao, pa htio sam kolegi da kažem da sam prije, ali nema veze. Dakle, evo sada da ja pređem na stvar. Stvar je otprilike negdje u sredini između onoga o čemu je govorila gospođa Majkić i ovoga o čemu je govorio gospodin Džaferović. Dakle, ne ulazeći u broj glasova 'za', 'protiv', to se vidi iz Izvještaja, ne ulazeći i ne objašnjavajući instituciju vojnog povjerenika, ja vjerujem da ljudi u ovom parlamentu to znaju, moje je mišljenje da je Izvještaj pokazao da institucija funkcionira i da ispunjava ono zbog čega je osnovana. Tačno je da su navedeni ovi razlozi o kojim gospođa Majkić govori, sistematizacija, prostor, finansiranje itd., ali to je opšta pojava kod svih institucija, vidjet ćete, pogotovo onih koje su tek novoosnovane, mi jednostavno imamo praksu, donesemo zakon kao pravni osnov za uspostavu institucije i jednostavno više niko ne brine o tim institucijama nego se prepusti, izabere se rukovodstvo i prepusti se ljudima da se snalaze na neki način. Dakle, mi moramo, praktično, kao i zakonodavna vlast, pogotovo Vijeće ministara BiH, pratiti i podržavati uspostavu tih novih institucija koje, naravno, idu jedna za drugom, kako bi drugačije, ovo reče gospođa Majkić, kaže: idu institucije jedna za drugom. Pa, naravno, kako će, idu jedna za drugom, sigurno, uspostavljaju se. Prema tome, mislim da je ovaj izvještaj Institucija ombudsmena prihvatljiv i treba ga, po mom mišljenju, kad budemo raspravljali i o izvještaju ombudsmena za 2010. godinu, ja ću predložiti neke stvari, moglo bi se izvući niz podataka i inicijativa koje bi mogle biti osnov za djelovanje i Vijeća ministara BiH i ovoga parlamenta. 37 Dakle, ja apsolutno podržavam ovaj izvještaj i cijenim da je ova institucija opravdala svoje osnivanje.
Za diskusiju se javio Drago Kalabić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Pa evo, iako nisam očekivao da će ovaj izvještaj u ovoj mjeri zaokupiti našu pažnju, ali je dobro da se posvetimo svakom izvještaju i da sve moguće činjenice budu iznesene. I ja pokušavam da se osvrnem na nekoliko konstatacija koje su rečene o onome što se dešava u sferi odbrane u Oružanim snagama i imam osjećaj da se stvara atmosfera, pošto evo nema ni jednog člana Vijeća ministara, i moj zahtjev je: možemo li mi dobiti informaciju gdje se danas nalaze članovi Vijeća ministara? Znači, možemo li, gdje se u ovom momentu nalaze članovi Vijeća ministara? Mi smo ovaj dan odredili za parlamentarnu raspravu upravo zbog sjednica Vijeća ministara, jer oni imaju četvrtkom taj smo jedini dan koji smo rekli da ne može, rekli smo ... da to bude srijeda. Na predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog savjeta, mi ne biramo tog čovjeka, jedino što tražimo da bude prisutan kad se radi o njegovom izvještaju, znači mi ne možemo uticati na njegove obaveze, možda čak ima i nekih prečih, ali mi insistiramo da bude ovdje kad se rade izvještaji. A o članovima Vijeća ministara, pa valjda, je li, do te mjere neodgovornost prema ovom parlamentu, je li stanje do te mjere otišlo dođavola da imamo situaciju da niti se ko udostoji ni da opravda ni da znamo i volio bih znati koje su to državničke obaveze članove Vijeća ministara danas u BiH da su spriječeni da prisustvuju sjednici Parlamenta, koje nisu svaki dan i ... mi trpimo kritike da vrlo rijetko zasjedamo, evo i na to, i na to rijetko. To govorim iz razloga zato što ovdje maloprije nesretni Boško je tu i za sve probleme ove zemlje sad je kriv Boško Šiljegović. Ne branim uopšte, ne znam o čemu se znači radi. Znači, optužbe koje je rekla kolegica Majkić su vrlo teške. Znači, neko je premjestio, ja znam da vojni povjerenik ne premješta, a očito je čovjek premješten. Ja znam da nisam čuo da je vojni povjerenik vršio mobing u Oružanim snagama, ali izgleda neko vrši. Volio bi da je i ministar odbrane kad njegov vojni povjerenik iz te oblasti podnosi izvještaj, pa da može da kaže i on nešto o tome. Ako je mobing, premještaj i ostalo vršio vojni povjerenik, daj da mu sad sudimo po kratkom postupku. Mislim, o tome se radi, uopšte ne ulazeći, ne braneći znači ovdje poziciju, nego bi volio da od nekoga čujem, a nema sad adrese, nemam sad adrese, da li je mogao spriječiti i da li je uradio, o tom ćemo mi raspravljati kad budemo odluku o.., da li je on mogao učiniti više na to. Ali nisam razumio da je on vršio mobing. I očito u Oružanim snagama ima premještaja po tome što se neko nekome ne sviđa, ko vrši premještaj. Ako je vršio parlamentarni povjerenik da ga .., nego on čak može danas da bude, na neki način, i odgovoran što nije doprinio da se ne izvrši premještaj, al' onaj ko je izvršio premještaj nezakonito taj je zaštićen kao bijeli medvjed, ako je izvršen premještaj, taj je zaštićen. U Oružanim snagama BiH komanduju nižerazredni NATO oficiri i protiv njih ne smije niko da kaže slova jer ih se boje ko bilo koga. Ni jedna radnja u Oružanim snagama BiH se ne rješava bez znanja NATO-a i svima su usta zavezana, jer ne daj Bože da bi neko smio da kaže nešto protiv, al' neka visi Boško, il' neko, neki Boško, ne znam ni ja. Znači, idemo kritički o Izvještaju vojnog povjerenika ali pokušavam cijelo vrijeme da to stavim u ravan i onih zaštićenih. I onih zaštićenih u 38 BiH, o njima ni riječi, o ministru odbrane koga nema, koji bi trebao da kaže na ovakve kvalifikacije, nevezano za vojnog povjerenika, ima li toga u Oružanim snagama, ko to radi i dešava li se to. A onda ćemo da raspravimo je li vojni povjerenik mogao da više učini na tome da to spriječi, da ne znam ni ja na neki način. I da ne pričam o drugim stvarima. Jer ovdje – da, mogu se te radnje dešavati – nećemo sankcionisati one ili nećemo protiv njih, jer nije, nije to možda politički ispravno ili nekome lično politički pametno da se protiv autoriteta i veličina ne odnosimo na takav način, ali ćemo... Znači, nevezano potpuno o ovome izvještaju, javio sam se iritiran činjenicom da ni jednog člana Vijeća ministara nema kad su njihove oblasti. Maloprije smo imali oblast vrlo važnu iz pitanja pravosuđa gdje ministar pravde, koji je učesnik i vodi ovu priču o kojoj je govorio gospodin Bojić, nije ministar znao da ćemo mi odložiti ovu tačku, trebao je valjda da bude danas. Pa evo, imamo odbranu, pa imamo, ne znam ni ja, i dolazimo u situaciju da očito oni koji dođu ovdje da ti moraju i da popiju za sve ostale naš nekakav, ne znam ni ja kako bih ja nazvao, odnos, ili nezadovoljstvo, ili ostalo. Iz tog razloga sam se javio. Ovo su važne stvari koje trebamo dovesti u ravan i ako ćemo tražiti odgovornost da je tražimo za ovako teške optužbe, da je tražimo na jedan korektan način, na način na koji ćemo se odnositi jednako prema svima. Hvala.
Ja u najkraćem želim još jednom podsjetiti da prema mojim informacijama ovaj Izvještaj o radu parlamentarnog vojnog povjerenika je veoma detaljno raspravljen i na sjednici Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost i podsjećam, evo čini mi se da su o tome neke kolege govorili, taj izvještaj je usvojen sa sedam glasova 'za' i samo jednim glasom 'protiv'. Bila su i dva 'uzdržana'. Međutim, evidentno je da je ogromna većina članova te komisije podržala taj izvještaj. Glavni cilj uspostavljanja funkcije vojnog povjerenika je, prije svega, povećanje povjerenja u vojni sektor putem stvaranja veće transparentnosti u cijeli administrativni proces koji se provodi u Ministarstvu odbrane BiH i u Oružanim snagama. Moram reći da sam prije razmatranja ove tačke dnevnog reda imao jedan duži sastanak sa parlamentarnim vojnim povjerenikom, gospodinom Šiljegovićem, zajedno sa njegovim timom i da sam imao priliku da se upoznam da oni zaista pokušavaju da maksimalno profesionalno obavljaju svoje dužnosti. Ja želim reći i ohrabriti i ovaj put parlamentarnog vojnog povjerenika da nastavi raditi u skladu sa Zakonom o parlamentarnom vojnom povjereniku, u skladu sa Evropskom konvencijom o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, koja ima prioritet u odnosu na sve druge zakone u ovoj zemlji, i u skladu sa Poslovnikom o radu parlamentarnog vojnog povjerenika. Ovom prilikom želim podsjetiti na još jednu činjenicu. Naime, kada pogledamo ovlaštenja vojnog povjerenika, on ne samo da može podnositi godišnje izvještaje već ako Parlament procijeni parlamentarni vojni povjerenik može podnositi i specijalne izvještaje Parlamentarnoj skupštini BiH ako ima potrebe za tim stvarima. Riječ ima parlamentarni vojni povjerenik, gospodin Boško Šiljegović. Izvolite. 39
Zahvaljujem, gospodine predsjedavajući. Uvaženo predsjedništvo, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ja sam ohrabren i s ovim što se ovoliko razmatra ovaj izvještaj, ohrabren sam i sa određenim kritikama, jer one samo mogu osnažiti instituciju zaštite ljudskih prava kroz ovaj oblik, ali sam isto tako ljudski, moralno i institucionalno obavezan da dadnem određena pojašnjenja. Pokušao sam da ih iznesem na Zajedničkoj komisiji za odbranu i bezbjednost, međutim imam obavezu da to kažem danas i pred ovim uvaženim domom. Naime, ovaj izvještaj nije ocjenjivanje Boška Šiljegovića nego jednog projekta Parlamentarne skupštine BiH koji je stupio na snagu 7. 7. 2009. godine, u kojem su učestvovali jedan broj uvaženih poslanika i delegata. To je projekat o zaštiti ljudskih prava pripadnika Oružanih snaga BiH. Ovo je ocjenjivanje rada velikog broja drugih institucija ili dijelova institucija, ovo je ocjenjivanje jednog broja i međunarodnih organizacija koje su promovisale i podržale i podržavaju ovaj projekat zaštite ljudskih prava. OSCE dvije godine snažno podržava ovaj projekat, to isto tako radi UN, to radi ženevski DIKAF, i snažnu podršku imamo od njemačkog Bundestaga i od švicarske vlade koja je konkretno dala pomoć parlamentarnom vojnom povjereniku. Ovo je ocjenjivanje i velikog broja pojedinaca, učesnika. Dakle, ocjenu u ovom izvještaju dobivaju ljudi iz prošlog saziva koji su sjedili u Zajedničkoj komisiji za odbranu i bezbjednost, iz prošlog saziva, iz razloga što sam ja svoj Operativni plan rada za 2010. godinu podnio Zajedničkoj komisiji koju je vodio gospodin Zrno, u kojoj sjede, sjedili su neki članovi koji su danas ovdje u Parlamentu. Taj Operativni plan je otišao na Zajednički kolegij oba doma i ocijenjen peticom. Ja nisam bio dužan po zakonu da dajem informacije tromjesečne Zajedničkoj komisiji za odbranu i bezbjednost, a podnosio sam tromjesečne informacije. Sve te informacije na Zajedničkoj komisiji za odbranu i bezbjednost ocijenjene su peticom. Dakle, evo da malo profesorski, neće se naljutiti neki profesori: u 2010. godini ovi neki dijelovi – dakle ovaj izvještaj je sad zbir tih djelova – ti dijelovi su dobili četiri petice, a neko hoće da mi na kraju zaključi jedinicu. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Ja ću vas zamoliti, zaista nemojte s mjesta dobacivati, riječ ima gospodin Šiljegović.
Evo, ja neću ponavljati ove neke ni kritike, ni pohvale. Dužan sam da objasnim, gospođa Majkić pominje tri imena: pukovnik Dušan Gavrić se žalio na kršenje svojih ljudskih prava kao pripadnika Oružanih snaga prije nego što je postojala institucija parlamentarnog vojnog povjerenika; onog momenta kad se žalio na proces činovanja, gospođa Majkić je samo zaboravila da kaže, da je on iz čina pukovnika unaprijeđen u čin brigadira i da je raspoređen sa činom brigadira. 40 Što se tiče mobinga dr. Jelisavete Kockar, prvo, predmet još nije okončan i vrlo je teško dokazati mobing. Prozivati Boška Šiljegovića za nešto što se dešava u nekoj kasarni i jedinici gdje je vrlo teško dokazati, mislim da nije, nije dobro. Što se tiče gospodina Mrđe, takođe predmet, ali vas zamoljavam, dakle nevezano za ova tri predmeta, ja u Izvještaju kažem da ima 132 pritužbe. Te 132 pritužbe, ili do 1. 6. 180 pritužbi, govore da tamo ima određenih problema i teškoća. Po pitanju nacionalnog izjašnjavanja, dakle mi smo jasno i glasno u Kancelariji vojnog povjerenika ukazali da neki oficiri nemaju pravo da nas svrstavaju u nacionalne grupe gdje mi nećemo. Imali smo slučaj da je vojnik Hrvat, katoličke vjeroispovijesti, bio u Armiji BiH, rasporedili ga na formacisko mjesto koje drži Armija BiH, odnosno B komponentu, kad su ga otpuštali otpustili su ga kao Bošnjaka. Sad imamo trenutno situaciju da je Hrvat, katoličke vjeroispovijesti, ušao u Oružane snage BiH: Alojz Tovarović kao pripadnik Vojske RS-a. Cijelo vrijeme ga vode kao Srbina tamo. Čovjek se žalio Uredu parlamentarnog vojnog povjerenika, odnosno Kancelariji, i to je ovo što piše ovdje. Ovo što ima neka kritika – hodanje po bijelom svijetu, ja sam samo otišao na poziv njemačkog Bundestaga u Berlin, na poziv austrijskog parlamenta i njihove Zajedničke komisije za parlamentarni nadzor i bio u Beogradu na Trećoj konferenciji vojnih ombudsmena. Ali bi bilo potrebno ovdje naglasiti da je Boško Šiljegović bio u 40 kasarni, odnosno 27 kasarni u 40 posjeta. Povjerenje koje sam stekao kod pripadnika Oružanih snaga, spavajući u kasarnama, jedući ono što oni jedu, ja neću dati nizašta. Prema tome, prihvatam sve one sugestije koje idu u pravcu da se osnaži ova institucija. Ja sam posljednji put 1. 6. bio u Centru za osnovnu obuku u Pazariću gdje smo imali epidemiju zaušnjaka i krzamaka. Pitajte da li je i jedan general i da li je iko iz Ministarstva odbrane spavao u kasarni. Dakle, ja vas zamoljavam da ovaj izvještaj ne tretirate personalno kao moj izvještaj, ovo je izvještaj velikog broja ljudi, cijelog saziva prošlog i, kako god ga ocijenite, ja ću biti tu da zajedno sa vama radim. Hvala lijepa, predsjedavajući.
Zahvaljujem gospodinu Šiljegoviću. Za diskusiju se javio gospodin Slavko Jovičić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, uvaženi predstavnici Savjeta ministara kojih nema, i uvijek to postavljam pitanje, prvi red tri stolice nema nikoga, drugi red imaju dame al' ne znam iz koje institucije, da se ne uvrijedite, Vi, gospodine pomoćniče, savjetniče, ne znam više u kojoj ulozi i vi, gospodo – budite pozdravljeni. Vas iz nevladinih organizacija, takođe, uvijek vas pozdravljam, kolege novinare. E, došli smo na pravu temu. Instituciju koju smo stvorili 2009. godine, za koju niko nije ni čuo da treba, sad vidimo treba i najviše baš problema tu. Zato ću ja na narednoj sjednici poslije godišnjih odmora da predložim, samo ne znam kako će se zvati, da li će vojni, da li će policijski, da li će demokratski povjerenik u svakom ministarstvu. Vidjeli ste u ministarstvu recimo, da ne 41 pominjem sad, svako je gotovo tu manje-više, problema bezbroj. Ministarstvo inostranih poslova, vidjeli ste juče izvještaj komisije, mediji jedva dočekali. Kako bi tamo nazvali povjerenika ako ga izmislimo, a mi svašta izmišljamo, da bismo onda doveli čovjeka u poziciju da ga kritikujemo, a čovjek nema tolike odgovornosti; podržavajući sve ovo o čemu je govorila gospođa Majkić da se ne smije raditi prema tim oficirima na taj način, al' kome ću postaviti pitanje, ne mogu povjereniku kojem su se ljudi žalili i šta god on poduzme niko njih neće unaprijediti, niti će im dati druge neke činove, il' ne znam nešto učiniti, jer ministar kaže - čekaj, ma kakav ti povjerenik, ja sam ministar hajd ćao, doviđenja. Kad ćemo mi te uskladiti odnose da ovdje neko dođe, i ono što sam prošli put govorio bilo je nesporazuma, da ovdje sjede ti ljudi koje smo mi izabrali, koji su direktori agencija, ministarstava i da ih pitamo, pa je bio nesporazum da kao ja ne smijem pitati njih, al' eto ja moram odgovarati narodu. Pa narodu bi svi trebali odgovarati, prvo, oni koji to rade, pa mi kao Parlament koji donosimo zakone i odluke u ime i njih, i za njih, i za narod. Al' ovdje bi najpotrebniji bio povjerenik za narod. Al' tog povjerenika za narod, pa da kaže šta narod misli o svemu ovome.
Samo da se vratimo na tačku dnevnog reda.
Na temi smo, poštovani predsjedavajući, na temi smo. Bezbroj izvještaja je ovdje protutnjalo da niko nije ni vidio koja su tačka dnevnog reda. Nije ni obratio pažnju, a ne da je, ja nikom neću da kažem, niti je to moje pravo, kao što su neki spočitavali da li ja nešto čitam ili ja pratim, sve ja pratim, ali ja nemam pravo da kažem da li je moja neka kolegica ili kolega 16 dana ovo iščitavao ili nije te materijale ni primio, nije ni vidio, ili ne znam ni ja. To nije moje pravo i ja ne bavim se tim stvarima, al' kad je u pitanju ova tematika, evo ovo je država, u ovoj je BiH ... – kako vi ne volite da kažete zajedničke institucije a volite država, država – da je glavni problem ove zemlje Boško Šiljegović. Pa i on fino se ogradio, pa nije on, to je institucija. Evo, neću ni ja više govoriti personalno o čovjeku. Ljudi moji, kad ćemo mi o problemima ove države i ove zemlje, oni koji su glavni, govoriti. Te imamo tri pritužbe, to treba riješiti. Sad, danas bih pitao ministra, da je tu, zašto nije riješeno. Nema ni njegovog zamjenika, nema pomoćnika, nema nikoga. I onda se vi čudite što ja jedini glasam protiv onog zapisnika, vi tamo navedete, kaže, prisustvovali ministri. Koji ministri, koliko je sjedio ovdje minuta? Pa sam jednom, u prošlom sazivu, rekao pa ne mogu staviti policiju SIPA-e da ih vraća, nemaju nadležnost, šta da radimo. Pa odlažem tačku dnevnog reda, ono o čemu je uvaženi kolega Kalabić govorio o Tužilaštvu, al' sve je to povezano, sve je to povjerenik i tamo treba da govorimo o izvještaju čovjeka kojeg mi ne biramo i on neće da dođe. Pa neće da dođu oni koje mi biramo, kako će njega prisiliti?! Pa ćemo odgađati sljedeći put, pa ovo. Zato bih ja predložio da ovaj izvještaj uvaženog povjerenika odgodimo za razmatranje 2016. godine, valjda će se ovaj mobing smanjiti i valjda će se odnosi neki tamo unaprijediti, tako da bi taj izvještaj tada mogao biti prihvaćen. 42 Ali, da se uozbiljim, a i ovo je ozbiljna priča, još mnogo ozbiljnija nego ovog prijedloga. Ljudi moji, uvažene kolege, ova zemlja je u ogromnim problemima, finansijskim, preživljavanjem. Povjerenik nam treba u svemu, a vi mu nađite mjesto. Nađite mu naziv. Kako da mi izađemo iz ove situacije? Zato predlažem da se ovaj izvještaj uvaženog povjerenika, institucije parlamentarnog vojnog povjerenika, prihvati. A i kad ga ne bi prihvatili, ja ne znam hoće li ovi oficiri ponovo spavati tamo u kasarni, da li će oni činove nositi one koje su dobili ili će im neko još dodijeliti za ne znam koje zasluge, ali uostalom, i kakve činove su stekli, u kojim to aktivnostima da su doprinijeli da BiH ide naprijed. Pa ima li neki čin i za nas? Evo, i ja da predložim sebi jedan čin. Ljudi moji, dokle smo se upetljali? I kada se sjetim šta smo sve propustili kroz ovaj parlament, da se niko nije javio, riječ nije progovorio, a toliko problema u tim institucijama, toliko problema u ministarstvima, toliko problema u svemu i to mi sve tako samo rukom mahnuli, i sada je glavni problem ove zemlje vojni povjerenik. Ne znam šta više da stvarno kažem? A i ovo je bolje da ništa nisam rekao, ali eto, mora se nešto reći. Vidim ja da vi jedva čekate da ja završim, da biste vi došli na red da opet ništa ni vi ne kažete i da sve ono što je važno propustimo kroz neko sito, a da ono što, praktično, ne umanjujući značaj parlamentarnog povjerenika, uhvatimo se toga ko pijan plota, i sad ćemo izgubiti dva sata rasprave, a bezbroj tačaka dnevnog reda nisu bile uopšte, trebale su biti. Zašto, kada smo podnijeli inicijativu, nije nastavljen rad Komisije za istraživanje utroška donacija i onih lopovluka, preko 40 milijardi opljačkana je ova zemlja? Sad za tri čina što nisu dobili, sad je odgovoran vojni povjerenik i što je tamo jeo čorbu sa onom vojskom, eto i on je, da li je sad bila slana ili preslana, sada ja trebam utvrđivati. Pa dajte, ljudi, uozbiljite ovaj parlament i ovo sve da radimo ono što je prioritet ovog naroda i ove zemlje. Hvala lijepo. I uvijek će mi neko reći demagogija neka. Demagogija neka bude, ja ovako mislim.
Dakle, pauza od 10 minuta, međutim, s obzirom da smo planirali u 1,00 sat da damo pauzu, predlažem pauzu onda od 60 minuta do 13,50 da se nađemo ovdje. [[PAUZA]] Dame i gospodo poslanici, nastavljamo sa radom sjednice Predstavničkog doma. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: 43 Ad. 16. Izvještaj o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju u 2010. godini
Gospodine predsjedavajući, uvažene kolege, za Klub SDP-a Izvještaj DERK-a je prihvatljiv i mi ćemo ga podržati. To ne znači da nismo u njemu pomno pročitali i uočili da postoje značajni problemi u funkcionisanju kompanija, prije svega elektroprenos ... za čiji je nadzor zadužen DERK, kao i da smo upoznati sa teškoćama sa kojima se DERK susretao u svom radu u takvoj situaciji. Dozvolite mi ipak da taj dio iz Izvještaja, koji smatram važnim, pročitam, odnosno citiram. On je odmah na uvodu i kaže: 'Pred BiH su prilagođavanje specifičnostima regionalnog i evropskog cilja modela veleprodajnog tržišta. Tri regulatorne komisije u BiH u saradnji sa učesnicima na tržištu, uključujući i ministarstva, pripremili su dokument Prepreke, preduvjeti i rješenja za uspješno funkcionisanje tržišta električne energije u BiH koji bi Vijeće ministara BiH i vlade entiteta, kao nosioce energetske politike, trebalo da suoči sa identificiranim preduvjetima i preprekama za rješavanjem za uspješno funkcionisanje tržišta električne energije u BiH.' Ovo za stručnjake alarmantno zvuči. Za ljude koji nisu toliko upoznati sa ovom oblašću može da zvuči kao još jedan od izvještaja, odnosno dokumenata. Da je tako, vidi se i u sljedećem dijelu teksta gdje DERK od Vijeća ministara BiH i vlada entiteta očekuje da čim prije regulatorima daju smjernice i podršku u vezi pristupa otvaranju tržišta. Jer kraj prelaznog perioda je 1. januar 2012. godine. Situacija je ovdje donekle dotaknuta, vezano za glavnu odgovornost DERK-a, a to je otvaranje tržišta. I ja ću se osvrnuti prvo na taj dio, na taj dio teksta. Uvažavajući stanje u sektoru, smatram da je DERK, i pored redovnog godišnjeg izvještaja, trebao informisati o izazovima provođenja reforme i nadležnu komisiju Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine pa i sam Parlament. Time samo želim da ukažem kolegama iz DERK-a da je, pored resornih ministarstava, i Parlament BiH institucija koja je relevantna za definisanje politika u energetskom sektoru, za njihovo provođenje, a posebno za provođenje prihvaćenih obaveza prema međunarodnim ugovorima, jer je uvođenje regulatornog tržišta, ustvari, obaveza koju smo prihvatili potpisivanjem Sporazuma o energetskoj zajednici. Da bi situaciju malo detaljnije obrazložio u odnosu na ovo što je napisano u Izvještaju DERK-a, smatram potrebnim da ukažem kolegama u Parlamentu da su izvještaji nadležnih međunarodnih tijela, koja prate provođenje preuzetih međunarodnih obaveza po tim sporazumima, takvi da ukazuju da BiH kasni i da se nalazi na začelju svih potpisnica, što nije bio slučaj prije tri do četiri godine. Kasnimo u otvaranju tržišta, kasnimo u otvaranju prihvatanja zakonodavstva EU, 44 sektoru mrežnih energenata, nismo spremni za prihvaćanje trećeg paketa koji će postati obaveza od oktobra mjeseca, kasnimo u odgovarajućoj regulativi vezanoj za obnovljive izvore energije i energetsku efikasnost i, konačno, vezano za nekoordinirano planiranje razvoja sektora, nemamo strategiju razvoja energetike BiH. Kao posebno važno želim da istaknem direktivu koja obavezuje sve zemlje potpisnice da moraju do 1. januara 2018. godine da izvrše ograničenje uticaja na okolinu postojećih novih termoelektrana. Možda se 2018. godina čini daleko, ali u energetici to je sutra. Stoga sam i predložio zaključak koji bi trebao da omogući da na analitičan način sagledamo probleme u ovom sektoru i stvorimo potrebnu političku klimu, a koju nam iz DERK-a predstavnici poručuju da je neophodna, za implementaciju preuzetih obaveza, odnosno reformi. I smatram da je to način da i ovaj parlament doprinese stvaranju klime za dalju realizaciju preuzetih obaveza. Vi ste dobili tekst ovog zaključka, ali evo, ipak da pročitam. Ja pokrećem inicijativu, odnosno predlažem danas zaključak 'da se u dnevni red sjednice Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine, koja će se održati u septembru mjesecu, uvrsti tačka: Analiza provođenja obaveza koje je BiH preuzela potpisivanjem međunarodnih sporazuma i ugovora u oblasti energetike. Također, predlažem da pored Državne komisije za električnu energiju (DERK), koja već ima neki dostavljen materijal, polaznu analizu pripremi Ministarstvo vanjske trgovine i ekonomskih odnosa koje u svom izvještaju za 2010. godinu o ovoj stvari nije napisalo ni jednog reda. Poseban razlog za prijedlog ovakvog zaključka je činjenica da kašnjenje u provođenju reformi za BiH ima sljedeće posljedice: nema mogućnost korištenja donatorskih sredstava, koja su inače na raspolaganju za podršku implementacije reforme; propustili smo prilike da iskoristimo poticajna sredstva koja iznose milione maraka, korištenjem mehanizma čistog razvoja prema KJOTO sporazumu, zato što smo sporo implementirali i izgradili administrativnu infrastrukturu koja je neophodna. I, po mom mišljenju, neprovođenje reformi je ustvari najveći razlog zbog čega investicije u ovaj sektor od koga očekujemo pokretanje ekonomije, pogotovo u sektoru proizvodnih kapaciteta, jednostavno u BiH ne dolaze. Konačno, neposredan povod za predlaganje ovog zaključka je i dopis koji je 22. 6. 2011. godine upućen predsjedavajućem Predstavničkog doma, gospodinu Denisu Bećiroviću, a u kome je dat sadržaj o radu energetske zajednice za 2010. godinu, koji je od strane Vijeća Ministara upućen i Evropskom parlamentu i parlamentima zemalja potpisnica sporazuma. Želim da potcrtam da je uključivanje Evropskog parlamenta u čitavu proceduru oko energetske zajednice dobar indikator da se neće tolerisati neispunjavanje preuzetih obaveza i da živimo u iluziji ukoliko mislimo da će nam se neki rokovi, koje smo potpisali, prolongirati. A, kao ilustraciju težine preuzetih obaveza, samo da navedem da tzv. Direktiva o ograničenju ekološkog uticaja iz velikih ložišta .. znači da ukoliko se ne rekonstruišu termoelektrane u BiH, da ukoliko ne dođe do primjene ove direktive na sve termoelektrane u BiH koje danas rade, one će prema ovom potpisanom ugovoru 1. 1. 2018. godine biti zatvorene, sve, od prve do zadnje. I mislim da je to vrlo, vrlo ozbiljna stvar sa kojom treba da se pozabavimo i da je prava prilika da i ovaj parlament se uključi u rješavanje ovoga problema. 45 Dakle, zahvaljujem se kolegama u DERK-u koji su inicirali ovakvu moju reakciju, tražeći političku, kako su ovdje rekli, podršku u vezi implementacije ove ... Hvala.
Zahvaljujem. S obzirom da nema više prijavljenih za raspravu, imate li vi potrebe, neko od gostiju? Nema. Zatvaramo raspravu u vezi sa 16. tačkom dnevnog reda. Prelazimo na 17. tačku: Ad. 17. Izvještaj o radu i Finansijski izvještaj Agencije za poštanski saobraćaj BiH za 2010. godinu 18. 3. 2011. Agencija za poštanski promet BiH je u skladu sa članom 10. stav (9) Zakona o poštama BiH dostavila izvještaje. Nadležna komisija za saobraćaj i komunikacije je 7. 7. 2011. dostavila Mišljenje o izvještajima. Komisija je prihvatila izvještaje i predlaže Domu da ih usvoji. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zatvaram, ili za riječ se javio Zijad Jagodić. Izvolite.
Ja se izvinjavam. Zamolio bih samo predstavnike Agencije za poštanski promet, ja ne znam, prošle sedmice, odnosno prije desetak dana raspravljali smo vezano za Izvještaj o radu za 2009. godinu, pa mi je posebno bilo, da ne kažem, neću reći nejasno, jasno mi je ali od Agencije sam tražio i zamolio da u narednom periodu povede se računa vezano za neke pokazatelje koji se evo i u ovom izvještaju potvrđuju. Međutim, mene zanima da nam ili odgovore ili da pojasne, jer po mom shvatanju da poštanski operateri na području BiH kojih ima oko 10, imamo javne operatere, međutim imamo i tzv. kurire, međutim kod javnih operatera, evo sad ću vam konkretno iz ovih podataka koje sam ja sebi preračunao, ja vjerujem da određeni poslanici su moguće to i uočili, ali u odnosu na prethodnu godinu razlika se pojavljuje još veća. Šta želim istaći? Recimo po zaposlenom radniku u Javnom preduzeću Pošte Srpske jedan poštar ili zaposlenik godišnje bruto zaradi 19.700, HP Mostar 27.000, Javno preduzeće BH Pošte 33.000 po radniku godišnje. Međutim, kod kurira koji su ovdje registrovani, koji imaju licencu za obavljanje ovih poslova, sad ću vam reći samo par cifri koje govore dovoljno da nešto kod nas nije uredu, odnosno nešto se dešava što je neshvatljivo, a riječ je recimo o firmi Rea express d.o.o koja ima po radniku 205.000 maraka godišnje, 48.000 maraka po radniku In time, 90.000 maraka po radniku godišnje DHL International, ali Inter Europa RTC d.d. Sarajevo ima 229.000 po radniku godišnje, dakle po jednom kuriru. 46 Ja smatram da naša agencija treba povesti računa. Ovdje je tabelarno čak i prikazano na koji način su ostvareni prihodi, iz čega je moguće vidjeti i uočiti da na neki način ova preraspodjela prihoda treba biti malo ravnomjernija jer, na kraju krajeva, naši javni operateri, odnosno poštari, oni su zaduženi za sve moguće bregove da nose, ali sa tako niskim prihodima oni neće biti u prilici da svoj vozni park i svoj standard povećaju, dok imamo ove koji nažalost, pretpostavljam, a i vjerujem jer imam i dokaza određenih, da u javnim institucijama BiH na svim nivoima imaju svoje saradnike koji im daju poštu, koju upravo ovi kuriri nose po 80 i po 90 maraka jedan obični poštanski paket, dopis ili pismo, što to kod naših javnih operatera zasigurno ne prolazi. Ja bih zamolio da Agencija za poštanski promet u tom pogledu povede računa i da na neki način prilagodi ovu razliku između jednih i drugih kako ne bi dolazilo do ovakve razlike. Hvala.
Zatvaram raspravu o 17. tački dnevnog reda. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda: Ad. 18. Izvještaj o aktivnostima Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu U skladu s članom 6. stav (2) Zakona o reviziji institucija BiH, Ured za reviziju institucija BiH je 28. 3. 2011. dostavio Izvještaj na usvajanje. Nadležna Komisija za finansije i budžet je 8.7.2011. dostavila Mišljenje o Izvještaju. Komisija je prihvatila Izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Otvaram raspravu o Izvještaju. Za diskusiju se javlja Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo imam ovaj Izvještaj o aktivnostima Kancelarije za reviziju za 2010. koji je nekako nesretno nazvan. Ustvari, ovo je rad u 2010., a odnosi se na budžetsku 2009., tako da onaj ko prvi pogleda naslov može da pomisli da se radi o izvještaju za 2010. Znači rad Kancelarije u 2010., ali budžet za 2009. Ustvari, imam potrebu da kažem nekoliko riječi vezano za ovaj izvještaj. Znači, to je Izvještaj koji predstavlja najvažnije aktivnosti Kancelarije za reviziju i, kao što vidimo, Kancelarija za reviziju je uradila posao koji se zove finansijska revizija, i to 63 institucije BiH, od čega, kao što znate, 28 je dobilo pozitivno mišljenje, 19 je dobilo pozitivno mišljenje sa isticanjem predmeta, i 15 mišljenje s rezervom. Drugi posao je bila revizija Konsolidovanog izvještaja o izvršenju budžeta 47 BiH; treći, dvije revizije učinka – nabavka računarske opreme u institucijama BiH i proces zapošljavanja; četvrti, tri posebne revizije. Ja bih htjela da kažem nekoliko riječi o ovim revizijama. Dakle, jasno je da nadležna parlamentarna Komisija za finansije i budžet veoma iscrpno razmatra revizorske izvještaje ali, zaista, postavlja se pitanje kako je moguće da mnoge institucije koje troše ogromna finansijska sredstva, koje ne poštuju godinama preporuke revizije, one se nagrađuju s mišljenjem s rezervom. Ako rezvizija kaže u svom izvještaju da sistem internih kontrola nije dobar, koji je kao najčešća primjedba revizije, to znači da su otvorene sve vrste mogućnosti za zloupotrebu raspolaganja javnim novcem, i to znači da se to mora odraziti na izvještaj određene institucije. Ako znamo i to da Tužilaštvo nikada nije pokrenulo nijednu optužnicu po revizorskim izvještajima od 2000. do danas, onda je jasno da revizija postaje sve više sama sebi svrha. Dakle, bez obzira na to što je Parlament usavršio metode rada, bez obzira na to što revizija obavlja toliki posao, mi nemamo ustvari sankcije za onoga ko na neodgovoran način raspolaže javnim novcem. Konačno, jedno od najčešćih pitanja koje sam ja više godina postavljala Kancelariji za reviziju: Gdje je taj prag materijalnosti koji poseže da određena institucija dobije negativan izvještaj? Dakle, kao što je poznato, do sada je Kancelarija za reviziju dala samo jedan negativan izvještaj, ocijenila samo jedan izvještaj negativno, i to je bila BHRTV. Sve ostalo su bili izvještaji s rezervom koji su trebali da kažu i da sugerišu da u toj instituciji se ne radi na pravi način. Takođe je jako značajno da Kancelarija za reviziju u svojim izvještajima ukazuje na djela korupcije. BiH koja jako visoko kotira na ljestvici korupcije trebala bi imati taj segment ... je obrađen u izvještaju Kancelarije za reviziju. Dakle, ove godine, odnosno u ovom izvještaju Kancelarija za reviziju se odmakla od tog proklamovanog stavka, koji je inače nekada često pominjala, i radije se odlučila da sa akademskog nivoa govori o pitanju same korupcije, držeći edukativan seminar poslanicima, nego što je stvarno ukazala na postojanje djela iz oblasti korupcije. Takođe da ono što je odavno prevazišlo rad ove institucije je pitanje revizije učinka. Za ovo vrijeme koliko revizija učinka se bavi sa dvije revizije učinka, koje rekoh maloprije, Kancelarija za reviziju u Banja Luci koju vodi gospodin Čeko je uradila 10 revizija. Dakle, ima neki razlog zašto u Kancelariji za reviziju se stopiraju revizije učinka, zašto ta dinamika ne može ni slučajno da stigne dinamiku finansijskih revizija i šta uopšte Kancelarija preduzima da bi se broj revizije učinka popravio, jer samo one daje odgovor da li se raspolaže sa javnim novcima na odgovarajući način, odnosno da li ono što dobijamo da li je to dovoljno za novac koji smo uložili. U skladu s tim ja sam takođe predložila jedan zaključak koji je vezan za član 10. Zakona o reviziji, jer 2004. godine je posljednja revizija Kancelarije za reviziju bila koju je vršila međunarodna organizacija SIGMA i oni su pregledali i rekli svoje komentare o načinu kako radi Kancelarija za revizuju. I, s obzirom da je Kancelarija za reviziju bila obavezna svake četiri godine da međunarodna revizorska kuća pregleda način na koji Kancelarija za reviziju posluje, ako do danas to nije uradila, ja predlažem jedan zaključak: 'U skladu sa članom 10. Zakona o reviziji institucija BiH, „Službeni glasnik“ broj 12/06, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH nalaže Kancelariji za reviziju institucija BiH da odmah pokrene postupak profesionalne ocjene svog rada od strane nezavisne revizorske kuće druge zemlje te da izvještaj o profesionalnom ocjenjivanju dostavi Parlamentarnoj skupštini BiH.' 48 Hvala.
Nema više prijavljenih za diskusiju. Zatvaram raspravu. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda: Ad. 19. Godišnji finansijski izvještaj Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu Ured za reviziju institucija BiH je 4. 3. 2011. godine dostavio Godišnji finansijski izvještaj na usvajanje. Nadležna Komisija za finansije i budžet je 8. 7. 2011. godine dostavila Mišljenje. Komisija je prihvatila Izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Otvaram raspravu o Godišnjem finansijskom izvještaju. Nema prijavljenih za raspravu. Ima, za riječ se javio Lazar Prodanović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, nemam primjedbu vezano za ovaj finansijski izvještaj ali imam jedno pitanje koje je inače bolno pitanje za sve, najveći broj institucija u BiH, a odnosi se na cijenu zakupa prostora za smještaj Kancelarije za reviziju institucija BiH. Smatram da je suma od 260.000 KM ogromna, neprimjerna i da su to iznosi koji zabrinjavaju takav trend. To je, dakle, za ovoliki broj zaposlenih takav trend povećanja cijena, ja ne znam kolika je cijena po m2, ali mislim da je to neprimjeran način trošenja budžetskih sredstava i da se ovaj trend mora hitno zaustaviti. Za samo par godina plaćanja, iznajmljivanja za zakup ovog prostora, moglo bi se trajno riješiti pitanje smještaja ovakve institucije. Takođe, želim primijetiti da je samo u prošloj godini u odnosu na prethodnu godinu za jednu četvtrinu više zaposlenih u Glavnoj službi za reviziju institucija BiH, što potvrđuje ovo što je uvažena koleginica Majkić iznijela, a mi bismo morali da više radimo na reviziji učinka, a ne reviziji godišnjih izvještaja. Ali želim posebno skrenuti pažnju, žao mi je što nisam i prethodno bio takođe na Agenciji za poštanski saobraćaj gdje se 10% budžeta ove institucije plaća za zakup, za zakup i smještaj samo 12 zaposlenih u takvoj agenciji. Hvala vam puno.
Zatvaram raspravu. 49 Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda: Ad. 20. Izvještaj o radu Upravnog odbora Izvozno-kreditne agencije Bosne i Hercegovine za 2010. godinu Upravni odbor Izvono-kreditne agencije BiH je u skladu sa članom 14. stav (3) Zakona o osnivanju Izvozno-kreditne agencije BiH dostavio Izvještaj o radu 5. 4. 2011. godine. Nadležna Komisija za vanjsku trgovinu i carine je 22. 7. 2011. godine dostavila Mišljenje o Izvještaju. Komisija je prihvatila Izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Otvaram raspravu o Izvještaju. Da li se neko javlja za riječ? Riječ ima Danijela Martinović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedavajući. Poštovane dame i gospodo, kolegice i kolege, uvaženi gosti, iz Izvještaja IGA-e je vidljivo da se ona susreće sa nizom problema. S jedne strane, imamo nedostatak podrške države BiH koji IGA-u nije ovlastila da izdaje garancije za koje bi kao garant svakako stajala i država. U razgovoru sa direktoricom rečeno je da nije formiran ni adekvatan garantni fond. Isto tako, kada je riječ o poslovima faktoringa, BiH nema zakon o faktoringu koji bi objedinio, odnosno, harmonizirao pojedinačne zakone koji se takoreći u nekim dijelovima, dakle u pojedinim segmentima i povremeno, usput, bave faktoringom. To su Zakon o obligacionim odnosima, Zakon o bankama, Zakon o Centralnoj banci i Zakon o bankrotu, likvidaciji i ostali zakoni. Međutim, problem je što nisu sistematski izvori, međunarodni izvori faktoringa uneseni u jedan jedinstveni zakon. Isto tako smatram da je potrebno sistematski riješiti problem i garantnog fonda i faktoringa ali i samog kapitala, odnosno dokapitalizacije IGA-e. Naime, čula sam, a i provjerila sam tu informaciju, da je Parlament u prethodnom sazivu donio Odluku o dokapitalizaciji IGA-e. Ali mislim da bi trebalo ne ad hok rješenjima Parlamenta riješiti tako, odnosno rješavati jedan takav bitan problem, potrebno je sistemski riješiti problem dokapitalizacije IGA-e. Zašto je bitan taj garantni fond i zašto je bitno jačanje regulative u oblasti faktoringa? Pa iz same činjenice da u EU faktoring predstavlja jednu od vrlo značajnih aktivnosti, kako banaka, tako i faktoring kuća, tako da 80% faktoringa, aktivnosti faktoringa se odnosi na male i srednje kompanije koje bi trebale biti ... u žiži našeg interesovanja. Prije četiri godine u EU je bilo više od 300 faktoring kompanija. Vrijednost faktoring usluga je iznosio 600 milijardi eura što je čak činilo 6% od vrijednosti GDP-a cijele EU. Mislim da nam samo ti podaci mogu ukazati koliki je značaj jačanja kapaciteta poslovnog faktoringa u BiH. Dobro je što je IGA postala punopravni član međunarodne organizacije lanca faktoring kuća, tzv. ..., no potrebno je što prije ratificirati međunarodne ugovore koji se odnose na međunarodno trgovačko pravo. Dakle, većina njih se odnosi na konvencije UN-a koje se bave i problematikom i 50 unificiranjem, tj. olakšavanjem prenosa prava i potraživanja u međunarodnoj trgovini. U cilju toga bilo bi neophodno da damo i mi podršku i putem ratifikacije navedenih ugovora. Hvala lijepa.
S obzirom da nema više prijavljenih za raspravu, zaključujem raspravu u vezi sa 20. tačkom dnevnog reda. Prelazimo na 21. tačku dnevnog reda: Ad. 21. Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu Upravni odbor Radio-televizije BiH je 4. 5. 2011. godine dostavio Izvještaj na usvajanje. Nadležna Komisija za saobraćaj i komunikacije je Mišljenje dostavila 22. 7. 2011. godine. Komisija je prihvatila Izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Komisija predlaže Domu da usvoji sljedeći zaključak: 'Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH ocjenjuje da je ključni problem u poslovanju RTVBiH u menadžmentu.' Otvaram raspravu o Izvještaju. Za riječ, je li ovo bila greška, gospodine Belkiću? Jeste li se prijavili za ...
... vrlo nepraktično imati 15 izvještaja na jednoj sjednici. I malo je i zamora itd., ali evo da ipak se nešto kaže barem o ovim pojedinim izvještajima. Mene je poznavajući ukupno situaciju, vjerujem ovdje i veliki broj poslanika to zna, ponukalo da se javim upravo o ovom prijedlogu Komisije da je ključni problem za stanje, odnosno za situaciju u televiziji, praktično menadžment. Ja ću vrlo kratko dati vlastitu ... Ključni problem je opstrukcija ukupnog projekta reforme od samog početka. Naravno, odgovornost za to snosi i ovaj parlament, resorno ministarstvo, resorna komisija itd. Mi smo ovdje sate i dane izgubili na kadrovanju, u imenovanjima, razrješenjima, inicijativama, bez konkretnih rezultata. O korporaciji više niko ne govori, praktično cijeli projekat je potpuno, potpuno blokiran. Dakle, naravno ne branim, apsolutno mi ne pada napamet da branim bilo koga kada je riječ o menadžmentu, ne mogu dati ocjenu kako ljudi rade, šta rade, tamo postoji Upravni odbor koji je nadležan za to, ali sam potpuno siguran da nije ključni problem kad je riječ o poziciji televizije u menadžmentu. Naravno, sigurno da je jako važno imati sposoban menadžment, međutim ovdje se radilo o projektu reforme koja je jednostavno zaustavljena na ključnom momentu, dakle momentu neuspostave Korporacije. 51 Ovaj izvještaj ja ću podržati iz prostog razloga što on pokazuje stanje kakvo jeste. E sada, šta treba dalje raditi, vrlo je teško u ovoj situaciji različitih mišljenja uopšte o potrebi postojanja Javnog servisa na ovakav način kako je zamišljen. I, bez konsenzusa političkog ovdje, ja mislim da ćemo mi imati stalno ponavljanje situacije kakvu već imamo nekoliko godina. Dakle, ipak kažem, podržat ću ovaj izvještaj, ali ne mislim apsolutno da je ključni razlog menadžment za ovakvu situaciju televizije.
Za raspravu se prijavila Dušanka Majkić. Izvolite.
Takođe, ja hoću da kažem zato što sam svjedok i prošlog saziva i priča koje su se vodile na oba doma Parlamentarne skupštine kada je u pitanju BHRT. Prvo hoću da vas upoznam da su po dvije zajedničke komisije oba doma tri godine bavile se ovom institucijom. I nisu se samo bavile nego i donosile određene zaključke koji su bili namijenjeni prvenstveno Upravnom odboru koji je trebao da te zaključke ispoštuje. Neobično je to da ni jedan od zaključaka nijednog doma ova institucija nije ispoštovala. Zaključak sa 55. sjednice Predstavničkog doma kaže da podržava preduzete aktivnosti Upravnog odbora BHRT-a vezano za izbor konsultantske firme koja će sačiniti plan sanacije i finansijske konsolidacije, te zadužuje Upravni odbor BHRT da navedeni plan dostavi Predstavničkom domu u što kraćem roku. Tako je bilo tri godine uzastopce, evo i današnji dan mi još uvijek nemamo ovaj dokument koji se zove Plan sanacije i finansijske konsolidacije BHRT-a. Generalni direktor je mimo odluke Upravnog odbora i Parlamentarne skupštine umjesto dokumenta, kojeg sam rekla da se zove Plan sanacije i finansijske konsolidacije, donio u proceduru Plan restrukturiranja, analizu postojećeg stanja, sa prijedlogom okvirnog plana restrukturiranja – Okvirni strateški plan – teško je izgovoriti šta piše, a kamali bi teško bilo objasniti šta to znači. Taj, kažem, dokument predstavlja analizu stanja, ali ne sadrži prijedlog konkretnih mjera. Ne znam šta imamo od tog dokumenta onda. I na kraju direktor konstatuje mudro da ovakav sanacioni plan BHRT-a je uslov, a preduslov svih uslova je formiranje Korporacije. Dakle, ... da bi išli u sanaciju, treba mu Korporacija. E, ja sa ovog mjesta kažem da nema Korporacije dok ne bude sanacije, jer neraščišćenih računa – BH televizija koja ima 21 milion duga, Federalna televizija koja takođe grca u dugovima, RTVRS-a koja je nekidan dobila Izvještaj o poslovanju pozitivan – takvo drugarstvo i takav partnerski odnos praviti u Korporaciji nije moguće. Dakle, za bilo kakav brak potrebno je prethodno srediti stanje. Ne može stvaranje Korporacije biti uslov da bi 700 radnika najmanje iz BHRT-a bili prebačeni na Korporaciju pa ona muku mučila s njima. Dakle, ono što ima BHRT sad bi taj problem prebacila da neko drugi bavi se njime. Drugi uslove, dakle prvo je sređivanje stanje, drugi uslov koji treba uraditi da bi bilo uopšte Korporacije je okončanje međusobnih sudskih sporova proisteklih međusobnim dugovanjima tri javna emitera u BiH. Tri godine takođe tražimo da se riješi pitanje, da se postupi po zakonu, to je član 23. Zakona o Javnom RTV sistemu, i raspodjela sredstava marketinga po principu 50% BHRT, 25% RTRS i 25% Federalna televizija – i ništa od toga, svako je ostao pri svome i niko ne da svoj 52 dio kolača bez obzira šta ovaj zakon kaže. E, ne može se iz jednog zakona uzeti ono što vam odgovara, a baciti ono što vam ne odgovara. Ostali podaci još više govore o stanju u toj kući. Tri ključne pozicije u BHRT-u, odnosno ukupno šest, kad uzmem dva najznačajnija mjesta koja se odnose na rukovodne radnike – svi su Bošnjaci. Dakle, ne postoji nikakav balans. Ne samo što su imenovani odlukom direktora, nego zar je moguće da nije postojao takav senzibilitet da radi ukrasa stavite jednog predstavnika srpskog i hrvatskog naroda pa da povjerujemo da menadžment ove kuće ima dobre namjere pa da hoće da gradi ovu BiH po mjeri sva tri naroda. Valjda ste ostavili namjerno da i Srbi i Hrvati kažu – pa i nije to naš servis. Ni tu se ne završava cijela priča. Generalni direktor je imenovao rukovodstvo ključnih resora bez saglasnosti Upravnog odbora, iako Zakon o Javnom servisu traži da se za imenovanje najznačajnijih rukovodilaca i programskih funkcija obezbijedi saglasnost Upravnog odbora. Pa recite mi, molim vas, ako generalni menadžer nema poštovanje prema svom Upravnom odboru, ako on ne poštuje njegove odluke, ako im ne dostavlja materijale za sjednice za koje treba da se vodi debata na sjednicama Upravnog odbora – o čemu mi govorimo? O kakvoj instituciji govorimo i šta ovaj parlament u stvari može da uradi? Naše i sve što možemo da uradimo je davanje instrukcija prema Upravnom odboru i traženje njegove odgovornosti da ispoštuje ono što smo mi rekli. Upravni odbor će vas upoznati ako ima problema u realizaciji njegovih namjera. Urednici programa nisu došli putem konkursa. Odluku o imenovanju je donio direktor i prije četiri godine. I četiri godine ti ljudi u privremenom statusu sjede na čelu programa. Članovima Upravnog odbora BHRT-a iz reda srpskog i hrvatskog naroda, Nikoli Deretiću i Mariji Putici, istekao je mandat. Istekao je mandat, a u međuvremenu je, kao što znamo, RAK poslao prijedlog za druga dva kandidata koji su na neobičan način, od velikog broja kandidata, izabrani baš oni. I evo, Parlament nije donio odluku da oni budu predstavnici srpskog i hrvatskog naroda u Upravnom odboru. I mislim da je nužno da oni rade kao što rade u Regulatornoj agenciji za komunikacije gdje ni generalni direktor, ni savjet RAK-a nemaju mandat od 2007. godine, znači u tehničkom mandatu, i donose odluke, dakle i predstavnik srpskog i hrvatskog naroda treba da rade u Upravnom odboru sve dok se ne izaberu drugi. I nemojte da postavljate pitanje i da tražite da se sklone ljudi koji vam smetaju u radu, jer oni će otići odande kada ovaj parlament donese odluku da ih zamijene drugi. Na kraju, predlažem da se ne usvoji Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010., nego da se vrati ispunjenju dosadašnjih obaveza. Svjesno neću da govorim o ovom strašnom izvještaju koji govori o sunovratu institucije, jer samo da pogledate na zadnjoj strani kada vidite kapital preduzeća koji je u vrijeme osnivanja bio 38 miliona, a danas je 15 – BHRT nestaje, topi se, istopiće se. I u tom smislu, ja sam, ne ulazeći u te detalje pomoći da nastavi da radi, predložila tri zaključka. Prvi je: 'Nalaže se Upravnom odboru BHRT-a da postupi po ranijim zaključcima Predstavničkog doma sa 32. sjednice od 9. i 14. 7.; 41. sjednice od 3. 12. i 55. sjednice od 10. 6.' 53 Pod dva: 'Predstavnički dom podržava rad Upravnog odbora BHRT-a. Članovi Upravnog odbora kojima je istekao mandat treba da nastave svoj rad u punom kapacitetu sve do izbora novih članova.' I pod tri: 'Traži se od Upravnog odbora BHRT-a da u roku od 60 dana dostavi Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine dokument pod nazivom Plan sanacije i finansijske konsolidacije BHRT-a.' Hvala
Za repliku se prijavio Šemsudin Mehmedović. Izvolite.
Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici, nisam se mislio javljati uopće po pitanju rasprave o ovoj tački dnevnog reda, međutim moja replika se odnosi na moja dva prethodna govornika, u prvom redu gospodina Belkića. Ja jesam član Komisije za promet i komunikacije i, nažalost, usvojen je jedan zaključak sa vrlo nespretnom formulacijom da je za stanje u BHRT-u kriv menadžment. Mi zastupnici sa vrlo siromašnim informacijama kojima raspolažemo ne možemo donositi takve zaključke. U stvari sam ja smatrao tako i ja sam bio protiv donošenja takvog zaključka, međutim Komisija je većinom glasova usvojila i može da usvoji kakav hoće zaključak većinom glasova, ali on ne održava stanje, zapravo. Zašto ovo govorim? Mi smo svjedoci da nije samo menadžemnt kriv za stanje u BHRT-u. Tamo ima sukob između Upravnog odbora i menadžmenta, odnosno problem smo i mi zastupnici koji evo godinama raspravljamo o ovoj temi, donosimo određene zaključke, neko ih poštuje, neko ne poštuje, koliko ih ne poštuje, evo ne možemo ni da izaberemo članove Upravnog odbora iz reda srpskog, odnosno hrvatskog naroda, jer to neko blokira, znači u Parlamentu itd., itd. Prema tome, ja mislim da nije samo menadžment kriv nego dio krivice snosimo svi mi zajedno. I replika je također na konstataciju 'nema Korporacije bez sanacije', ovako malo u pjesničkom stilu, ali bojim se da je to pozivanje na nepoštivanje zakona. Mi imamo Zakon o Javnom RTV sistemu i trebalo bi da provodimo Zakon ili da ga mijenjamo u Parlamentu. A mi smo se kao zastupnici, prilikom davanje svečane izjave, zakleli da ćemo poštivati Ustav i zakone BiH i ja očekujem od kolega i kolegica, naravno, da se toga i pridržavaju. Hvala.
Za repliku se prijavila Dušanka Majkić. Izvolite.
Kolega, ja pretpostavljam da ste Vi mislili da kad se jedna institucija osnuje da je predviđeno da ona posluje pozitivno i radi po zakonu. Ne mogu da vjerujem da ćete mi reći da ona treba da ulazi dalje u neke vrste integracije a da pri tome može da bude takav gubitaš na kome se sve slama. 54 Posebno ne mogu da vjerujem da mislite da dva takva gubitaša treba da unesu svoju imovinu sa trećim koji je jedini pozitivan, i onda zaboravimo to šta je bilo pa idemo dalje. E, ja vam ponovo ponavljam da nema Korporacije bez čistih računa i nema Korporacije bez rješenja sudskih sporova, ma kako Vi to tumačili.
Za repliku se javila Ismeta Dervoz. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospodo zamjenici, uvažene dame i gospodo, gosti, ja ću iskoristiti repliku i odustati od ove moje prijave za diskusiju, jer mislim da kroz ovu repliku mogu kazati to što želim. Najprije, gospođo Majkić, ne bi bilo gubitaša da je poštovan ovaj zakon. A Zakon je kazao odmah osnovati Korporaciju u kojoj bi sve emiteri imali jednake obaveze a ne bi kompletan teret onoga šta treba da bude proizvodnja BHRT-a spao na BHRT i FTV koji su podnijeli kompletne troškove tehničko-tehnološkog lanca koji propada kontinuirano. Zbog toga se umanjuje kapital ove firme, naravno, jer je to firma koja mora napredovati u skladu sa onim šta njena djelatnosti donosi tokom svega onoga čime se ona bavi. Dakle, Korporacija je prema Zakonu morala biti osnovana u najbržem roku da ne bi došlo do svega ovoga što je sad proizvod stanja u BHRT-u. Mi govorimo o BHRT-u, ali u principu treba govoriti o nepoštivanju Zakona donesenog u ovom parlamentu, koji je propisao osnivanje Korporacije koja bi onda imala ... 700 zaposlenih, uglavnom tehničkih lica, koja bi proizvodila program za jednu, drugu i treću televizijsku kuću u našoj zemlji, i onda ne bismo imali ovakve probleme kakve danas imamo. Kada se govori o sanaciji i konsolidaciji? Sanacija i konsolidacija BHRT-a je vezana vrlo usko i uzročno-posljedično za sanaciju i konsolidaciju cjelokupnog sistema koji nije u tako dobrom stanju koliko biste Vi htjeli kazati za RTVRS-a, ako ja mogu dodati, jer čini mi se da malo bolje poznajem to šta su uradili televizijski emiteri u ovoj zemlji. Prije dvije godine sam bila direktno involvirana i za mene televizija nije samo daljinski upravljač ili politički interes, nego sam to osjećala direktno na svojoj kaži. Dakle, situacija niti u jednom od ovih emitera nije dobra, situacija će biti samo gora i mi ćemo za dvije godine u ovom parlamentu sigurno govoriti o potpunom raspadu RTV sistema u BiH i nemogućnosti praćenja bilo kakvih tehničko-tehnoloških standarda u Evropi ili svijetu, ukoliko ne počnemo insistirati na onome šta je esencija. A esencija je: gospodo, onaj zakon koji je donesen u ovoj Parlamentarnoj skupštini treba da se poštuje, a ne da se na osnovu toga što se ovaj zakon ne poštuje i dalje se devastira i u potpunosti erodira djelatnost o kojoj mi govorimo, onda na kraju govori o manjkavostima jednog ili drugog dijela jednog sistema koji su uzročno-posljedično vezani ovim zakonom. Ja također želim kazati da se ne slažem sa ovom formulacijom da je krivac menadžment. Apsolutno se može govoriti o kompletnim devastiranim odnosima unutar menadžmenta – Upravnog odbora koji se direktno reflektuju na rad i život uposlenika RTV BiH, a dalje time na program koji je namijenjen krajnjim korisnicima, a to su gledaoci koji plaćaju RTV pretplatu... 55
Vrijeme za repliku je isteklo.
(hvala lijepa), plaćaju RTV pretplatu koja je, po mom mišljenju, u BiH izuzetno niska da bi zadovoljila potrebe rada jednog ovakvog sistem. Hvala. Odustajem od diskusije i ne slažem se sa formulacijom.
Hvala. Za drugu repliku javila se Dušanka Majkić. Izvolite.
Dakle, ja bih se složila kad bi ta principijelnost išla da tačno kad se neko javi za riječ, ja tačno ću znati – predstavnici bošnjačkog naroda će braniti BHRT, a druga dva naroda će govoriti drugačije. I to je tačno. I sada, ko god se javi sljedeći, znam kako će njegova diskusija izgledati. Ali Vas upozoravam, kolegice, samo u jedno: ja se slažem s Vama kad bi taj princip bio dosljedno poštovan, a to je da se sve zakonske odredbe poštuju. Ali ako ... birate iz jednog zakona šta ćete uzeti a drugo nećete uzeti, onda nemojte da mi govorite o principijelnosti. Kakvo je stanje u RTVRS-a pustite to, mi ćemo to riješiti, ali BHRT nikada neće biti u kapacitetu kakva je zamišljena i zbog toga nije kriva RS nego oni koji su vodili ovu instituciju.
Ko se prijavio? Dobro, dozvolit ćeš, Šefik, jel'? Ja prije svega želim reći da mi ovdje treba da iznosimo stavove poslanika i političkih stranaka koje su zastupljene u Predstavničkom domu i nikako da sebi dozvolimo taj luksuz da ovdje govorimo u ime cijelih naroda. Dakle, ovo je ipak Predstavnički dom, a Dom naroda možda ima neke druge svoje nadležnosti, i o tome sada ne bih govorio. Iz ovog Izvještaja o poslovanju BHRT-a za 2010. godinu kojeg smo dobili svi kao poslanici, nadam se i pročitali, možemo se uvjeriti da je Javni servis BHRT-a završio 2010. godinu sa rezultatom da je iskazao velike finansijske i druge teškoće u svom radu i da je evidentno da radi u veoma teškim okolnostima. Očigleno je da prihod koji ostvaruju javni servisi u BiH nije dovoljan za finansiranje njihovih potreba u proizvodnji programa koji im zakon nalaže. Činjenica je da upravne strukture već više od pet godina ne provode Zakon o Javnom RTV sistemu BiH, a taj zakon je izglasan, i slažem se sa koleginicom Dervoz, upravo ovdje – u Parlamentarnoj skupštini BiH. Riječ je o posljednjem koraku reforme javnog emitiranja u BiH, odnosno o formiranju Korporacije javnih emitara kojom se uspostavlja konačan sistem u našoj zemlji. Nažalost, RTVBiH već više od pet godina radi u stanju privremenosti u poslovanju, mogli bismo reći da radi u neregularnim uslovima. Vrlo je važno da svi poslanici u Predstavničkom domu budu svjesni jedne važne činjenice, a to je da završetak reforme javnog emitiranja u BiH je jedan od 16 uslova na putu BiH u EU i da je 56 naša obaveza da to ispunimo u BiH. Dakle, kada govorimo da nećemo da formiramo Korporaciju, onda svima mora biti jasno, i u Parlamentu i van Parlamenta BiH, da mi na taj način i takvim izjavama direktno blokiramo put BiH u EU i na to neko ima pravo, ali moramo svi znati o kakvim je posljedicama riječ. Mi imamo situaciju da je mandat za dva člana Upravnog odbora istekao još prije dvije godine. Imamo upozorenje i komesara za slobodu medija OESC-a koji je zvanično uputio pismo i Parlamentarnoj skupštini BiH, između ostalog. Ja mislim da je veoma važno da Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH uputi jasnu poruku i sa današnjeg zasjedanja da Javni servis u BiH treba da počiva na principima na kojima počivaju javni servisi u Evropi i da niko ne smije ugrožavati samostalnost i uređivačku nezavisnost medija, i to je upravo suština reforme koju i Evropa traži od nas. Želim također reći da je krajnje vrijeme da Parlamentarna skupština danas i Predstavnički dom pokuša doći do određenih zaključaka kako bi se ova situacija polako prevazilazila. Zbog toga ću na kraju svoje diskusije predložiti i tri konkretna zaključka. Prvo: 'Na prvoj narednoj sjednici Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH izabrati nova dva člana Upravnog odbora RTVBiH umjesto postojećih kojima je istekao mandat.' Drugi zaključak: 'Obavezuje se Upravni odbor Javnog RTV servisa BiH da u roku od tri mjeseca preduzme sve aktivnosti i uspostavi Korporaciju javnih emitera u skladu sa Zakonom o Javnom RTV sistemu BiH koji se bojkotira već pet i po godina. Time se uspostavljaju i pravne pretpostavke za provođenje procesa digitalizacije Javnog RTV sistema u BiH koji već uveliko kasni.' I treći zaključak: 'Obavezuje se Upravni odbor BHRT-a da na prijedlog poslovodstva BHRT-a usvoji dopune i izmjene Statuta BHRT-a kojima bi bio u potpunosti usklađen sa evropskim standardima o radu javnih RTV servisa i preporukama Vijeća Evrope i OESC-a.' Za repliku se javlja Ismeta Dervoz, a za diskusiju se prijavio i drugi zamjenik, gospodin Ljubić. Izvolite.
Želim samo naglasiti da klub kojemu ja pripadam, dakle Klub zastupnika SBB-a, nikada u ovom parlamentarnom domu neće zastupati nacionalne interese bilo kojeg naroda. Mi smo ovdje sa zadatkom da pokušamo zastupati građane BiH i opći interes koji je u potpunosti zaboravljen i izbačen kao jedna kvalifikacija koja nam je toliko potrebna. Dakle, opći interes i opće dobro moraju postati nešto čime ćemo se mi svi početi zajedno baviti. Gospodine predsjedavajući, predlažem da dodamo još jedan zaključak ovome što ste Vi rekli, a to je: 'Da se odmah u devetom mjesecu iz obje komisije, koje u zadatku imaju i emitere, za saobraćaj i komunikacije, uz suradnju šire zajednice stručnjaka upravnih odbora i menadžmenta, 57 organizira jedna zajednička šira javna rasprava na temu ubrzanja procesa potrebnih za ostvarenje ovih ciljeva i zadataka koje ste Vi pobrojali sad a koji su vezani za naše zadatke za priključivanje EU, sve to u interesu, naravno, građana gledalaca, onih koji sada, gospodo, prema svim statistikama, koje su relevantne, ne gledaju ni jednu od ove tri televizije, nego gledaju mnoge druge televizije iz okruženja i satelitskih programa, što nikako nije dobro ni za nas, ni za one čiji je to posao, a osobito ne za građane koji žele imati svoju televiziju, pa kako god je oni zvali, ovako ili onako, ali ona treba da bude namijenjena i posvećena problemima onih koji u ovoj zemlji žive i rade.' Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Samo bih Vas zamolio da do kraja rasprave ovaj zaključak kojeg ste predložili i dostavite kako bi se mogli izjasniti. Za diskusiju se prijavio drugi zamjenik predsjedavajućeg, gospodin Božo Ljubić. Izvolite.
Kolegice i kolege zastupnici, ja ću svoju raspravu početi sa replikom na dva izlaganja uvaženih kolega i kolegice Dervoz. Prvo, ne slažem se i ne može reći kolegica Dervoz da klub zastupnika stranke koju ona zastupa neće zastupati ničije nacionalne interese ovdje kada je u pitanju televizija. Mi smo se svi ovdje zakleli poštovati Ustav BiH koji podrazumijeva zastupati nacionalne interese sva tri konstitutivna naroda u BiH i mi smo to u obvezi. Druga replika se odnosi na diskusiju gospodina Mehmedovića na Izvješće Komisije za komunikacije i promet, jer je otprilike rekao da to izvješće ne odražava, da tako kažem, stajalište te komisije. Da, ono odražava upravo stajalište Komisije jer je usvojeno većinom glasova, ali naravno ne odražava mišljenje svih članova te Komisije. I sada da ja počenom o onome što je meritum ovoga danas. Ja sam glasovao za zaključak koji govori da je najveća odgovornost na menadžmentu, ali ne mislim da je menadžment jedini krivac za stanje na BHRT-u. Zapravo, osnovni problem BHRT-a, osnovni problem čitavog Javnog servisa u BiH je neuspjela reforma Javnog servisa u BiH i posljedica toga je zapravo i neuspostava ove korporacije. Znate, kada su jednog poznatog antičkog grčkog zakonodavca pitali da li je Grcima donio najbolje zakone, on je rekao - ne, samo one koje oni mogu promijeniti. Prema tome, i ovdje u BiH je trebalo donositi zakone i reforme koje ova država može primijeniti i koji su primjereni njenom duhu i njenim odnosima, a to se očito nije desilo i to, na kraju krajeva, rezultira svim ovim problemima s kojima se mi danas suočavamo. Što se tiče ostalih stvari koje mi ovdje u Izvješću možemo konstatirati, naravno, tu je puno problema koje nadilaze i kompetencije, i nadležnosti, i moć menandžmenta i samog Upravnog odbora i siguran sam da su oni s njima se nosili onako kako su mogli. Dakle, na kraju krajeva, mi ovdje govorimo o tome da je osnovni teret reforme ovoga servisa pao na BHRT i Federalnu televiziju. Jest, ali oni su naslijedili svu imovinu, sva sredstva, sve radnike, infrastrukturu – i najodgovorniji su za to. A upravo u tom, da tako kažem, odnosu se pojavljuju najveći sporovi, pa 58 neutjerani dugovi od 7 miliona i 762 KM koje duguje Federalna televizija BHRT-u itd., itd., akumulirane obaveze ... u Parizu, stupanj naplate rtv takse od 70%. Ja ću ovdje malo jednu heretičku tvrdnju reći, a to je i velik procent naplate kakav je taj servis, gledajući ga ukupno. Ja nažalost ne mogu gledati sva tri servisa, jer tamo gdje živim ne mogu gledati signal RTV RS-a, ali mogu gledati ova dva druga servisa. Jednoga gledam kad mogu, drugoga ne gledam jer čuvam svoje mentalno zdravlje. Dakle, ovdje je konstatirano također da je najmanja uplata, uplata rtv takse na području koje pokriva HT Eronet. Jasno je koja su to područja, to su većinska hrvatska područja, ali pitate li se zašto. Dakle, jedan dio toga RTV servisa, da se i ja malo poigram riječima, umjesto da informira, on iritira, zapravo, svoje obveznike uplate RTV servisa koje bi trebao informirati, i onda se očekuje da oni ispunjavaju te svoje obveze. A da je to tako i da ima razloga da Hrvati i traže ovo što tražimo, kanal na hrvatskom jeziku, međutim, možda to nije najtočnija informacija što mi tražimo, ali u svakom slučaju jeste metafora za ono što nam nedostaje. Nedostaje nam utjecaj i identitet jednog konstitutivnog naroda u procesu javnoga informiranja i to mora biti riješeno kroz reformu ovoga čitavog sustava u BiH, a ne samo separatno rješavano za hrvatski narod, jer sve što se rješava za jedan narod rješava se i za BiH. I onda dolazimo do onoga što ovdje također nije navedeno u ovom izvješću, ali što sam imao prilike upoznati se sa jednim pismom predsjednika Upravnog odbora, kao član Komisije za promet i komunikacije ovoga parlamenta, a govori se o nacionalnoj strukturi ključnih osoba u ovom BHRT-u. Gospođa Majkić je nešto o tome rekla, ja ću biti puno konkretniji. Dakle, generalni direktor BHRT-a gospodin, ovdje nazočni, Mehmed Agović – Bošnjak; v.d. direktora BHT1 Belmin Karamehmedović – Bošnjak; direktorica BHT1 Senada Ćumurović, pretpostavljam, također Bošnjakinja. Urednički sastav, slična stvar. Urednička pozicija Informativnog programa BHT1 također. E sada, neka neko ovdje kaže, dakle da njegova zadaća kao zastupnika u Parlamentu, koji je položio zakletvu pred ovim narodom i pred ovim uvaženim domom, nije da štiti nacionalne interese sva tri naroda. Tko ih treba štititi? Tko će to raditi? Prema tome, ja vam želim reći da ova institucija BHRT – to je u svakoj normalnoj državi jedna od najvažnijih institucija, pa nije čudo što u ovim nekim državama koje nazivamo 'banana republikama' zauzimanjem državne televizije završena je stvar i oko preuzimanja vlasti. Ovdje je zapravo izgleda neko na drugačiji način zauzeo te televizije, pa onda imamo jedan entitetski RTV servis, koji ne samo da je u službi jedne nacije već čak jedne partije. Prema tome, te stvari naravno trebaju biti rješavane. I ja ću isto tako reći jednu stvar ovdje. Ja sam na Komisiji za promet i komunikacije glasovao da se podrži Izvješće, ne zato što sam ja zadovoljan sa radom te institucije, samo iz razloga što smatram da državi treba takva institucija, iz razloga što, u prvom redu, bit ću potpuno otvoren, prateći djelovanje njihovih zaposlenika, ne svih naravno, ali jednoga dijela, koji sudjeluju u informativno-političkom programu, primijetio sam da ljudi na tom RTV servisu pokušavaju barem biti ono što bi trebali biti, za razliku od nekih drugih. I stoga smatram da treba dati šansu, ali u svakom slučaju mi trebamo tražiti od BHRT-a i čitavog tog sistema, u prvom redu, da se ispune one obveze koje moraju biti ispunjene, pa i financijske. Gledajte, nikada ja nisam vidio ovdje u ovom 59 izvješću ni na koji način kritički odnos prema broju zaposlenih i prema količini proizvedenog programa, ali ja sam uvjeren da je to u ogromnom nesrazmejru sa onim što se proizvodi i što nova tehnologija omogućava, dakle da se napravi racionalizacija. Tu je veliki, ja bih rekao, veliki rudnik uštede i time se mora pozabaviti. Ja sam tu, sjedeći za stolom, dobio prijedloge određenih zaključaka kolega koji su fokusirani na razne dijelove i ja ću vrlo savjesno odrediti se o tim zaključcima. Među njima ima vrlo dobrih zaključaka koji nas podsjećaju na naše ranije obveze, sa 32. sjednice, koje traže određena rješenja. Ali kažem, kao što sam na Komisiji digao ruku za Izvješće, ja ću dići ponovo, ali evo iz moje rasprave ste mogli jasno vidjeti da ja nisam zadovoljan sa radom ovoga servisa. Što se tiče Upravnog odbora, naravno, dok mi ne uradimo imenovanje osoba koje trebaju zamijeniti predstavnike Srba i Hrvata, pa normalno je da ostanu raditi tamo one osobe koje su bile do sada tamo, tu nema nikakve dileme. Hvala lijepo.
Za repliku se prijavila Ismeta Dervoz. Izvolite.
Ja ne znam jesam li iskoristila svoja prava, ali ako jesam ja ću se izvinuti, vrlo kratko. Gospodine Ljubiću, da budem precizna. Dakle, mi nećemo zastupati prava niti jednog naroda i niti jedne nacije, mi ćemo zastupati opravdane zahtjeve i htijenja svih narodnosti, naroda, građana BiH koji žive i kojima je naš posao kao takav posvećen. Dakle, sad vjerujem da sam bila vrlo precizna kad se o tome radi. BHRT je bio slika i prilika onoga što se zove nacionalni ključ u našoj zemlji. Onako kako izgleda naš Kolegij i kako izgleda Predsjedništvo, tako je izgledao BHRT. Zašto danas nije tako? Devastacija kadrova je bila strašna. Ja sam samo jedan od ljudi koji je iz tog sistema prije dvije godine otišao zbog nemogućnosti profesionalnog angažmana, zbog toga što su uvjeti rada ponižavajući, i zbog toga što profesionalci ne mogu obavljati svoj posao, između ostalog, i zbog strašnih političkih pritisaka koji dolaze iz svih opcija. Dakle, to je ono šta je dovelo do devastacije. Vi vrlo teško danas možete dobiti stručnog i profesionalnog čovjeka da dođe raditi na BHRT-u. Lakše je u Al Jazeeru u Sarajevu. Dakle, ja se nadam da sam sad bila precizna. Dakle, SBB će zastupati opravdane i potrebne zahtjeve svih nacionalnosti građana BiH u svim predmetima koji kao takvi nama budu dati u zadatak. A što se tiče BHRT-a, ja se nadam da ćemo doći do tačke kad ćemo postići konsenzus o tome da treba neke stvari vratiti na početak, napraviti ih kako valja. Jer u startu je ovo bio jedan nakaradni projekat, vrlo loše smišljen, politički obojen i nedovoljno fokusiran na ono šta treba da bude zadatak ovog sistema. Izvinite mi ako možda malo emotivnije izražavam svoje stavove, to je samo zbog toga što se to direktno na mojim leđima osjećalo do prije kratkog vremena. Hvala lijepo. Suosjećam sa svim uposlenicima BHRT-a. 60
Zahvaljujem. Za diskusiju se javio Petar Kunić. Izvolite.
Ovdje se najviše postavljalo pitanje ko je kriv za ovu situaciju. Naravno da nije samo menandžment kriv, nego ima tu više subjekata, ja bih rekao. Koliko je kriv Parlament? Teško je reći jer, koliko sam pročitao, Parlament je donosio adekvatne zaključke, no ti zaključci nisu provođeni. Neko je opstruisao te zaključke. Zaključci su dobri i donijeti su u dobroj namjeri. Prema tome, ima puno subjekata koji su krivi, a ja bih to sveo na zajednički imenitelj, što je gospođa Ismeta maloprije rekla, mislim da nad ovim Javnim servisom je stavljena politička kapa koja ga štiti i čini mi se da može raditi šta hoće, a da nikad neće doći pod udar odgovornosti. I to je vrlo ozbiljna stvar. Naravno, ispustio sam činjenicu koja je veoma važna, da je krivo tužilaštvo, da je krivo sudstvo, i to su ti faktori u BiH koji snose najveći dio krivnje za funkcionisanje ove države. Ima puno sporova koji uopšte nisu riješeni, koji se opstruišu, to smo čuli od predsjednika Upravnog odbora. Dakle, niko neće da radi po tom pitanju, jer imaju signal političkih struktura da ne rade, i ne rade. Ne može se naprijed ukoliko se ne uspostavi funkcionisanje pravne države, dakle tone se dalje bez funkcionisanja zakona. Meni bi bilo drago da sam čuo ovdje, kad se bori za javni interes ... publiku. Dakle, da se zaista iskazuje interes za funkcionisanje zakona, Ustava. Imamo ovdje katastrofalne nezakonite stvari, a želimo da branimo, ovo nije moguće braniti. Ovdje su organizaciona pitanja, upravljačka pitanja, finansijska, personalna. Personalna su rečena maloprije, neću ponavljati. Upravljačka – pa tamo direktori rade što hoće, uopšte nemaju kočnicu. Oni rade bez pravnog osnova. Rade kriminalne stvar, gospodo. I ako će ovaj parlament – ja nisam glasao za ovaj izvještaj, niti ću kad glasati kad vidim da je nešto kontra zakonu, a da ne govorim onu najgoru stvar, da je nešto kriminalno – i u tom smislu ovaj parlament mora jednom reći prema ovom Javnom servisu i prema svim drugim subjektima koji krše zakon da je to kršenje zakona i da oni koji krše zakon moraju doći pod udar zakona i moraju u zatvor. Nema odgovornosti. Na toj relaciji spomenuću samo neke stvari. Dakle, ne funkcioniše odnos između direktora i Upravnog odbora. Dakle, ne funkcioniše odnos između jednog kolektiviteta, ako uzmete da je Upravni odbor jedan kolektivitet, jedan pojedinac koji potpisuje, barem tako smo čuli na Komisiji, potpisuje neovlašteno, vršilac je dužnosti unedogled. Dakle, ova država toleriše tu činjenicu da je neko vršio dužnosti unedogled. Toleriše činjenicu da su iz Regulatorne agencije također vršioci dužnosti unedogled. Pa, oni potpisuju nešto nezakonito, to su krivična djela. Da li to nadležni organi vide i da li će pokrenuti neke postupke? Bez tog nema iskoraka, nema napretka i neće ni biti. Dakle, htio bih završiti i reći: nemojte misliti da smo mi toliko naivni pa rekli menandžment. Pa mi smo htjeli da skratimo na neki način, mislim da od sebe malo odgurnemo tu situaciju koja je katastrofalna, s kojom se treba ozbiljno pozabaviti, koju ne treba sanirati na ovom parlamentu i reći, pa dobro nisu oni krivi, krivi smo mi, ma krivi su oni. Dakle, kako su poslovali, otkud 22 miliona gubitka? Nevjerovatno. Ne može to sebi neko dozvoliti da uzima, ne znam, kredite milion i nešto samovlasno! Pa nema samovlasti u sistemu nigdje, pa ni ovdje ne bi smjelo biti. 61 Prema tome, teško mi je reći ako bih htio da zaključim nešto, da predložim neke mjere. Slažem se sa nekim mjerama koje su predložene do sada, ali mislim da se svi moramo uozbiljiti i u ovom parlamentu i u – maloprije smo imali jednu tačku ... gdje je gospodin Prodanović skrenuo pažnju na 200 i nešto hiljada zakupa – to, revizijska kuća. Molim vas, uzmite to, dakle da zakup ima od 200 i nešto hiljada. Pa to je trošenje, to je trošenje para ovog naroda! Pa to je neodgovorno, to je u krajnjoj liniji nemoralno, ako morala uopšte ima, jer je danas to relativna kategorija. Hvala vam lijepo.
Za raspravu se javio poslanik Lazar Prodanović. Izvolite.
Predsjedavajući, ne bih o ovom finansijskom segmentu, s tim što bih se samo osvrnuo na pregled sektorskih aktivnosti Javnog radio-televizijskog servisa BiH. Mislim da imamo odgovornost prema građanima, dakle da ovaj servis bude prema svim građanima u BiH, bez obzira gdje oni žive, podjednako profesionalan, odgovoran, nepristrasan, tim više što su postignuti određeni uspjesi, recimo, u pogledu naplate te takse preko 70 procenata u prošloj godini ova naplata se realizuje, i da to čini više od 62, što je uvaženi kolega Božo Ljubić rekao, 62% prihoda Javnog radio-televizijskog servisa. Istovremeno želim reći da građani RS-a plaćaju 40% od ovog iznosa. To uopšte nije zanemarljiv iznos sredstava koji se prikupi za Javni servis. U informativnom proramu, normalno često kada se govori o tome, onda se kaže da se političari miješaju u uređivačku politiku i tome slično, ali vam želim napomenuti jednu vrlo važnu stvar koja je u BiH podjednako važna za sve njene građane. ... Prošle sedmice obilježavana su dva tragična događaja u BiH, jedan zbog stradalih u Keratermu u Prijedoru, i drugi u Mjesnoj zajednici Jabuka Ustikolina, dakle u Federaciji BiH, kod Foče. Prikazan je udarni dio na BHT1 ... za Keraterm i žrtve tragičnog stanja koje se tamo desilo u prethodnom ratu. I ja smatram da je potrebno ... obilježiti. Veoma je značajno profesionalno insistirati na odgovornosti onih koji su odgovorni za takve zločine, ali meni je neprihvatljivo da se ni jednom riječju u informativnom programu BHT1 ne pomene zločini na području Jabuke u opštini Ustikolina, dakle Mjesnoj zajednici Jabuka. Ja ne mogu da shvatim kakvu mi poruku u BiH želimo slati? Kakav je to odnos prema tragediji bilo kog čovjeka u ovoj zemlji i kako mi mislimo da ćemo takvim javnim servisom, javnim medijskim RTV servisom u BiH steći povjerenje na području čitave BiH. Šta želimo s tim reći? Šta to sad uopšte znači? Dakle, takav odnos šteti programskoj aktivnosti ove kuće, smanjuje njenom ugledu i ne stiče povjerenje onih koji izdvajaju svoj novac za rad ovog servisa. Hvala vam.
Za raspravu se javio poslanik Slavko Jovičić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. 62 Uvažene kolegice i kolege, svake godine imamo izvještaj, ovako – jedan godišnji, a onda zavisi od problema kakvi se pojave na BHT-u, a oni su tamo česti, pa onda imamo i te periodične i nikad se nismo pomakli sa tačke da idemo malo naprijed, nego uvijek idemo nazad. Suština, ne finansijskog samo izvještaja i svih ovih gubitaka – jeste u gledanosti programa. Ako vas neko prihvata i izdvaja svoja sredstva plaćajući tv taksu, znači da vi pravite program. I uvijek ona imputacija nama kako se mi političari želimo miješati, rekao sam mnogo puta, u rad medija, u rad nevladinih organizacija i pravosudnog sistema, a ni jedno ni drugo ne možemo, ali ovdje barem možemo ukazati na propuste i greške, a one su očite. Očita je greška i zaista niko mi ne može objasniti, bio on ekonomista, bio on pravnik, bio neke druge tehničke struke, bio obični čovjek, koji nema ni osam razreda – kako je moguće da tolike privatne televizijske kuće i servisi posluju, i još se otvaraju novi, a da ova tri emitera, evo dva ova u Sarajevu ovdje, za koji narod plaća taksu, što mora, zakonska mu obaveza, imaju ovakve probleme. Evo sad imamo dvije nove TV kuće i to samo u posljednjih godinu dana. Jedna radi, jedna je već dobila dozvolu i radiće. Imamo bezbroj ovih medijskih lokalnih kuća, sve rade, niko, još nisam čuo, da je ugasio televiziju. Samo se otvaraju nove. A svi ovi pokazatelji govore o tome da se BHTV ugasi. I kad mi iz RS-a, to moram naglasiti, pogotovo iz srpskog nacionalnog korpusa, kritikujemo sve ovo, evo oni žele da ukinu sve što nosi prefiks BH, sve što je neka državna institucija, sve što predstavlja neki integracijski faktor, i ne znam ni ja čega, a mi samo ukazujemo na to da se izbalansira tamo jedan normalan odnos i da to svi ljudi u ovoj zemlji prihvate. Ako je gledanost BHT u RS-u, mada nikad ne treba vjerovati tim anketama, svak pravi, za sebe naručuje ankete i one nikad neće tačno pokazati stanje, ali je mala gledanost, pa onda je logično da ljudi gledaju neke televizije koje ih neće vrijeđati. Moram biti tako jasan, ta televizija vrijeđa srpski narod. Jer ćete u informativnim emisijama te televizije vidjeti samo kad je neki, ne daj Bože, skandal u RS-u, a nema ih puno, hvala Bogu da ih nigdje ne bude u svijetu, a ne u RS-u i u BiH, i vidjećete negdje pri kraju rad pozorišta ili nekih scena ako ima kulturnih manifestacija pošto je Banja Luka veliki grad pa se to stalno organizuje i oni to nešto izvještavaju, a sve ove druge stvari, koje su u interesu tri naroda, malo ćete vidjeti. Naravno, ja se ne miješam u uređivačku politiku, rekao sam bezbroj puta, i ne želim ja da gledam dnevnik u kome će stajati – 10 minuta za bošnjački narod, 10 minuta za srpski narod, 10 minuta za hrvatski, pa evo da nikog ne povređujem, 10 minuta za ostale, a onda bi trajao 40 minuta i 10 minuta nizakog. Dakle, ne želim ja takav dnevnik da gledam. Ja želim da gledam normalni informativni program koji će da kaže kakvo je stanje u ovoj zemlji, jer je nemoguće više, to traže građanin. Svaki ovdje broj, on može biti manje-više za cifru gore-dole i vrlo je važan finansijski, ali bio bi mnogo manji ovaj gubitak da je ta televizija prihvaćena na cijelom prostoru BiH i da ona zastupa a ne zastupa, nego da gleda interese sva tri konstitutivna naroda. Nisam nikad za to da uvijek taj nacionalni kontekst igra, ali ljudi, on je dominantan u ovoj zemlji. On je dominantan i u jednonacionalnim zemljama. On je dominantan svugdje. Ovdje je specifičan, pored te dominacije. Ali, nemojte da dominacijom ponižavamo neke druge narode. E to je problem, i uređivačke politike, u koju ne želim da se miješam, i svih ovih ovdje cifri koje se pojavljuju. I svaki put smo imali sve ovo isto. Nikad ništa da se unaprijedi. Naravno da nikada srpski narod ne može biti zadovoljan što plaća, mora zakonski, i ja ga neću nikad pozvati da ne plaća jer bi to bilo protivzakonski, a ja ne želim da kršim ni jedan zakon, ni svog kućnog tamo stubišta, a kamoli zakon zemlje za koji sam potpisao tamo zakletvu da ću sve 63 poštovati i Ustav. Ali očito, ljudi, da to ne ide kako treba i neke druge personalne, o kojima ja ne želim da govorim, stvari. Je li to riješeno za pet dana, je li smijenjena ova urednica zbog ovog ili onog, to nije moje, ali jeste da vam prenesem stavove građana koji me stalno zovu i pitaju, na svu sreću malo ih je jer malo ih gleda, nedo Bog da svi gledaju, jer koliko bi me zvali to ne bi mogla administracija cijela Parlamenta da mi sve to skupi, ali eto i oni što mi dojave, što bi se reklo, su ogorčeni. Upravo iz onog što sam postavio na prošloj sjednici poslaničko pitanje oko emitovanja onih priloga koji su nesreća za ovaj narod, ne tražeći balans u minutaži, niti o događajima koje izvještavaju novinari, nego tražeći objektivnu informaciju. E ti, takvi odnosi u BH kući, BHTV1 su proizveli svoje negativne ove finansijske balanse, bilanse, kako god hoćete zovite ih, i ove tabele iz kojih se mnogo toga vidi, ali jedini problem je što se ne vidi rješenje. Ovdje se sve vidi šta je ko uradio, kako je uradio, ko je kome dužan, ko je za šta platio, samo ovdje niko ne vidi ko će ovo sanirati. U prošlom mandatu, dobro se sjećam da je bila druga godina mandata – fino sam rekao i uzeću stenogram, ali mi ne treba jer sam zapamtio – tražio sam tada taj stečaj Televizije BH1, ne da je ukinemo, ne, ne to, jer bi mi bilo kasnije spočitavano, nego stečajem se rješavaju mnogi problemi pa se dovede to na nulu, a samo sa nule može se ući u čiste odnose u toj novoj korporaciji koja bi bila formirana. Uvažena kolegica nije nikom primijetila ovdje, ja ne govorim u njeno ime, svako ima ovdje pravo da kaže svoje mišljenje, ali ja ću samo reći svoje, ljudi, ne može se sa ovakvim gubicima ulaziti u Korporaciju čistih odnosa sa nekim ko posluje pozitivno. Ja bih volio da dođe ta neka revizorska kuća ili neko da uvjeri da i ovi tamo, pod navodnim znacima, evo moji iz Televizije RS-a ono sve fabrikuju, namještaju, lažu, pa da ono nije tačno, pa bih ja rekao, ljudi, pa čekajte i oni su u velikim problemima. Ali ovdje ja vidim sve po broju. I tamo ja uzmem brojeve one, sve ja volim da vidim, da bih mogao uporediti pa da kažem jesam li ja u pravu ovo što govorim. Najmanje će nas ovo dovesti do normalnog rješenja ako se budemo hvatali ovih stranica i tabela. To ništa za nas nije. Ali su činjenice da dvije televizije u istoj kući ne mogu da riješe svoj problem koji traje godinama kako postoje. Godinama ne mogu! I osnovno, da li zaista postoji neki tim, neko od stručnjaka, da kaže – dajte uzmite metodologiju, platite ove vlasnike privatnih televizija nek vam pokažu (dobro oni ne bi to otkrili tajnu zbog konkurencije), ali ima li neko da se bavi tim medijima pa da kaže, ljudi, evo ovi ne uzimaju takse ni marku, a pogledajte šta rade. Zato normalno svi ovi koji oglašavaju, mada sad je teško naći sponzore za bilo šta, trče kod njih jer je to velika gledanost. Od ovih bježe, koji bi nešto mogli da zarade, jer to niko ne gleda. Dakle, ti su nama važni odnosi, a najmanje je važno ko je ovdje napisao koji broj, je li to isplaćeno, tamo sam vidio za neku cifru, više ne mogu ni da se sjetim kad je ovo zamorno čitati i gledati ove cifre i ne možeš sve ni upamtiti, ali eto oni su ovo poredali, ima jedna stavka, ali i vama je bolje da je tražim malo da i ja stanem sa ovom pričom, ali dobro ona nije bitna, sve su iste i kažem, što je neko tamo napisao koliko je dato, ne znam, milion maraka ili je od nekog uzeto. Ma ja volim izvještaj u kojem će ovdje pisati da nije ovdje 22 miliona gubitak, a prošle godine je bio 21 ili pretprošle 20, i da ovi ne duguju ovoliko i da je u ovoj godini povećano još za milion i po, ili za prošlu zapravo godinu, pošto je izvještaj za 2010. godinu, znam o čemu govorim, da je povećan. Ma ja bih bio presrećan da imam pred sobom izvještaj da je smanjen gubitak za 500.000 maraka, za 2 miliona, kamo sreće, za 5, presrećni, odmah ulazimo u bolje stanje. Ali ponavljam, zapamtite, nije atak na ovu televiziju, nikad neće biti stanje bolje tamo finansijsko, biće samo gore. 64
Imate još 30 sekundi.
Završavam. Vidim ja broj, biće gore dok bude emitovan ovakav program sa kojim su nezadovoljni neki narodi, a ja neću da govorim u ime drugih jer ... mi spočitavaju kako ja branim interese hrvatskog naroda, znam da su oni nezadovoljni, ali evo srpski narod, čiji sam ja predstavnik, potpuno je nezadovoljan program te televizije. Pa vi meni spočitavajte da se ja miješam u uređivačku politiku, a ja dole ništa ne uređujem. Hvala lijepo.
Za raspravu se prijavila Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Evo mogli smo čuti da ovdje svi traže krivca. Ja mislim da je to više postalo skroz besmisleno i bespredmetno, jer rasprava o BHRT-u se vodi već godinama i s mrtve tačke, koliko primjećujem, ne možemo se pomjeriti. Vi ste, gospodine predsjedavajući, bili vrlo optimistični kad ste rekli da mi trebamo završiti reformu Javnog radio-televizijskog sistema. Ja mislim da mi imamo jedan neuspješan pokušaj, odnosno Javni RTV sistem u pokušaju. Naš Javni servis, nažalost, uopšte govorim o sva tri javna servisa, nisu ostvarili ulogu koju trebaju da imaju javni servisi u jednom demokratskom društvu, u jednoj pravnoj državi. Naši javni servisi nisu, njihova prevashodna uloga treba da bude glas građana, glas javnosti. Nažalost, mi svi znamo da iza svakog ovdje javnog servisa stoji određena politička opcija, da javni servisi ne kroje svoju uređivačku politiku samostalno, da se ona kroji opet po nekim, nekad ranije to je bila međunarodna zajednica, danas su neke političke partije. Ja mislim da mi, ako stvarno želimo da ispunimo jedan od tih zadataka EU, ovdje trebamo organizovati jednu tematsku sjednicu gdje ćemo razmatriti pitanje uopšte javnih servisa. Ja mogu sad reći ovdje da kad nekom vrijednost imovine je daleko ispod gubitaka, zna se šta takvo javno preduzeće sleduje, ali neću to da pričam. Vi znate to bolje svi ovdje od mene, pogotovo ovi poslanici koji su bili ranije da je ovdje bilo i tematskih sjednica posvećenih radu BHRT-a, da su donijeti u dva navrata čitavi setovi zaključaka. Nažalost, evo juče smo čini mi se ili prekjučer od gospodina Ahmeta Žilića iz njegovih izjava iz medija spoznali da ništa od tih zaključaka nije realizovano, što pokazuje – a opet taj isti Upravni odbor, taj menandžment BHRT-a je odgovoran ovom parlamentu da podnese ne samo izvještaj o svom radu nego i o tome šta je uradio po tim zaključcima – to sve u svemu pokazuje da mi imamo jedan truo sistem. Ja ne znam da li ga je uošte, s obzirom na dubiozu u kome nam se nalazi Javni servis, moguće, mislim ne pozivam, zaista ne bih da me bilo ko ovdje optuži za rušenje i podrivanje Javnog servisa, naprotiv mislim da Javni servis je ogledalo jednog društva i države, da nam Javni servis ali istinski Javni servis koji je glas javnost, koji je glas građana, koji je nezavisan, profesionalan i objektivan, oslobođen svakog uticaja – treba. Na nama je ovdje da kažemo imamo li mi uopšte 65 političke volje i želimo li mi da imamo takav Javni servis. Ako imamo i ako ovdje ima političke volje da imamo istinski Javni servis kakav imaju, ne bih se složila ni zemlje u regionu nisu još potpuno završile tu svoju reformu, ali da imamo jedan evropski zaista Javni servis, onda možemo postići dogovor. Ako nema te političke volje, onda se bojim da ćemo potrošiti ovdje još godine tražeći krivca ko je kriv za gubitke, ko je kriv, jedni posluju s gubitcima, drugi ne posluju, ne valja uređivačka politika itd. Ni u jednom od tri javna servisa, da budemo načisto, nije sjajno stanje. Znači, u tom smislu, ja bih predložila jednu inicijativu, a to je da održimo zajedničku sjednicu sa Domom naroda na kojoj ćemo razmotriti poslovanje BHRT-a, ali zaista istinsku analizu uraditi, sprovođenje Zakona o javnom RTV servisu i poštovanje odredbi Ustava. Jer evo, imali smo, i gospodin Ljubić je nešto o tome govorio, i prije dva dana izjavu predsjednika Upravnog odbora da je na Javnom BHRT servisu apsolutno izražen nacionalni debalans. Ja ću vam reći da to predstavlja i kršenje člana 8. Zakona o javnom RTV servisu. Što se tiče ovog finansijskog poslovanja, Zakon o javnom RTV servisu, njegov član 21. kaže da u svakoj finansijskoj godini BHRT mora da obezbijedi da su njegovi ukupni rashodi pokriveni njegovim ukupnim prihodima. Znači, činjenica je da se to nije desilo u 2010. godini, nije se desilo ni prethodnih godina i to se u kontinuitetu ponavlja, ali niko ne odgovara. Ja mislim ... da je problem daleko, daleko ozbiljniji od ovog jednog izvještaja i od zaključaka koje bi mi možda mogli usvojiti po tom izvještaju i da nam je za to zaista potrebna jedna iskrena, možda, i bolna i žustra rasprava, možda će se neki morati ponečega odreći, ali ako želimo, a ja mislim da nam svima treba Javni servis, jer moram reći, gospođa Dervoz je rekla da je niska RTV pretplata, ja mislim da je RTV pretplata koju mi plaćemo i previsoka za ono što zauzvrat dobijamo. Jer hajde budimo iskreni, evo ja ne gledam javne servise uopšte, javni servisi nisu bilo kakva istraživanja nego su mjerenja piplmetrom, digitalna znači mjerenja, nepogrešiva, pokazuju da su naši javni servisi na dnu ljestvice gledanosti. Pa sramota je da Javni servis BHRT ima godišnji prihod od marketinga, čini mi se ako sam dobro zapamtila, 4 miliona. Bilo koja privatna RTV stanica, malo bolja i gledanija, toliko mjesečno ostvari prihoda. Pored ovog ja bih predložila i još dva zaključka. Jedan je 'da tražimo od Upravnog odbora i menandžmenta BHRT-a da do 1. oktobra dostavi informaciju u vezi realizacije zaključaka sa 32. sjednice Predstavničkog doma, održane 9. i 14. jula 2008. godine, i 41. sjednice, održane 3. decembra 2008. godine'. I drugi zaključak je da 'tražim od odgovornih u BHRT-u da hitno obezbijede punu primjenu Zakona o RTV servisu, te usklade njegovo poslovanje sa članom 8. stav (1) i članom 21. Zakona o RTV servisu BH'. Toliko od mene, hvala vam.
Za diskusiju se prijavio Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo, dakle reforma javnog RTV sistema ili javnih RTV sistema u BiH je otpočela u periodu i mandatu 2002.-2005. godina. 66 Normativno je uređena i što je do tada urađeno uglavnom je urađeno. Neke sitne stvari ili sitni detalji su urađeni u peirodu od 2006. do 2010. godine. I ja mislim da ova reforma zapravo nije nimalo izolovana i da je ona usko povezana sa stanjem u BiH i sa našim odnosima inače prema institucijama BiH i relacijama koje unutar BiH i pogledima svi skupa imamo. Mi se danas nalazimo u situaciji kada postoji očigledna opstrukcija ili, hajde da ja kažem sada blaže, kada je potpuno izostala želja da se ova reforma dovrši do kraja. U prošlom mandatu kada sam postavljao pitanje zašto nije ili zašto se ne uspostavlja četvrti pravni subjekt, Korporacija javnih emitera, onda je odgovor bio da se to ne radi zbog toga što jedan od entitetskih parlamenata, dakle federalni Parlament nije donio zakon o Federalnoj televiziji, pa kad je on donio taj zakon o tom entitetskom javnom emiteru sljedeći izgovor je bio nema Upravnog odbora. A mi smo tvrdili da je moguće da sa postojećim, tada postojećim Upravnim odborom – to uraditi. Međutim, evo danas i kad ima novi Upravni odbor i kad je donesen Zakon o Radio-televiziji Federacije BiH, kada to više nije uopšte sporna stvar, tada se kao razlozi za neuspostavljanje Korporacije izmišljaju, ja ću slobodno da kažem, određene stvari i navode se takve stvari koje mene jednostavno začuđuju. Dakle, imate zakon koji kaže da ste dužni to i to uraditi, tako i tako, a onda ustane neko ko učestvuje u donošenju zakona i kaže ja to neću uraditi zbog toga što postoji problem tu i tu. I ja predlažem tim ljudima koji tako razumijevaju provođenje zakona da probaju taj izum patentirati negdje ovako, mislim, recimo kod Evropskog zavoda za patente, mislim, to je ovako stvar koja može da bude kuriozitet. Pa valjda treba promijeniti zakon i tražiti da se mijenja zakon, ako se nešto ne želi uraditi, pa pokušati, vidjeti da li postoji politička volja, a ne smišljati razloge, kazati ovdje postoje gubitci i ja zbog toga neću da pravim Korporaciju. Dakle, put je potpuno obrnut. Takvu vrstu argumentacije ne poznaje ni jedan sistem kada je u pitanju sprovođenje zakona. Prema tome, mi u BiH trebamo pod hitno pristupiti realizaciji sva tri zakona, ... u stvari, sva četiri zakona, jel' tako, dva entitetska i dva državna zakona, Zakona o Javnom RTV sistemu, Zakona o Javnom RTV servisu, i dva zakona o entitetskim servisima, napraviti Korporaciju i krenuti dalje. Ja mislim da je svima u interesu u BiH da se to uradi. Nema, ja mislim da ne postoji, kad se realno sagledaju stvari, sistem je napravljen tako i zbog toga su bile velike kritike da sve para što se skupi u cijeloj BiH, po bilo kom osnovu, kada je u pitanju finansiranje ovog sistema i kroz pretplatu i kroz marketing, da se pola odvoji i da državnom servisu, a druga polovina da se jednako dijeli među entitetskim emiterima. To rješenje je jako napadano i jako kritikovano i postoji osnova za tu kritiku. Ali to je urađeno upravo zato da to bude faktor koji će ovaj sistem napraviti jedinstvenim. I ja vjerujem da će vrijeme koje je pred nama pokazati da se svima u BiH isplati da se gradi sistem i da se gradi Korporacija. Neće moći ni Televizija RS-a, niti Televizija Federacije, niti Televizija BiH funkcionirati samostalno bez ovog sistema. Ja mislim da je to interes svih, i to treba tako uraditi. Govori se o etničkoj zastupljenosti u državnom servisu. U redu. Popis stanovništva '91. godine, evo ja kažem sada, popis stanovništva '91. godine, ali i u Federalnoj televiziji ali i u Televiziji RS-a – popis stanovništva '91. godine. U čemu je problem? Evo ja pozivam da odmah to implementiramo, u svim: kadrovi, ljudi, zaposleni po popisu stanovništva '91. godine. Svi se zalažemo. Hajde da to uradimo. Zašto to ne radimo? Što bježimo od Korporacije. Zato ja mislim da je dobro ovo što sam ja čuo danas iz nekoliko diskusija da se u BiH jednostavno stavi tačka na ovo do sada što smo mi imali, da se sjedne i da se vidi šta je to što treba da uradimo da se napravi Korporacija. Moguće je napraviti Korporaciju i kod ovakvog stanja 67 zaduženosti BHRT-a, finansijskog, moguće je. Dakle, niko nikog neće opteretiti. Nije tačno da će neko nekog opteretiti kada se uđe u Korporaciju, zna se tačno ko je, u kakvom stanju kada je Korporacija u pitanju, i to može da bude preneseno i na buduće odnose. Ali ovdje ja mislim da je suština u tome što se bježi od tog integrativnog četvrtog subjekta koji treba da pomogne da svi ovi servisi funkcioniraju kao jedan organizam. Dakle, cilj je da javni servis funkcionira kao jedan organizam, da organi u tom servisu budu ti koji će funkcionirati i niko ih neće u tome ometati, ali ipak da to bude jedan organizam. Bježi se od toga i ja mislim da se to čini zbog ove situacije u kojoj se mi nalazimo, tako sam i počeo svoju diskusiju, od 2006. godine pa naovamo kada je nastupio opšti zastoj na reformskom putu u BiH, jedno mučenje od nekoliko godina. Ja mislim da nam to nikome ne koristi. Ja mislim da treba što prije, da ne izlazim iz teme, što prije u BiH formirati vlast, riješiti pitanje zakona o državnoj pomoći, Sejdić-Finci, popis stanovništva, vojnu imovinu, da pošaljemo poruku ljudi i da snažno krenemo. Ovo spada u to. Ja mislim, ako hoćemo, ovo ne bi trebao da bude problem da to riješimo. Zato podržavam ove zaključke koje sam čuo od nekoliko koleginica i kolega. Prije svega od Denisa Bećirovića, zatim od Ismete Dervoz. Ima ovaj zaključak koleginice Pandurević koji govori o potrebi organiziranja, doduše parlamentarne rasprave, uglavnom neka vrsta raspave, treba da vidimo šta ćemo i kako ćemo dalje. Ovako više jednostavno ne ide. Toliko, hvala vam.
Za repliku se javila Aleksandra Pandurević.
Naime, ja se ne bih složila, ja zaista mislim da nema potrebe i da je pogrešno postavljati stvari da kod svakog ukazivanja na neki problem se druga strana optužuje na podrivanje institucija i nesprovođenje zakona. Zakon o Javnom RTV sistemu u ovoj zemlji, hajde da budemo iskreni, niko ne poštuje, ne poštuju i naši javni servisi ga krše. Da vi imate privatno preduzeće koje jako dobro posluje, znači dopadalo se meni ili ne, ja, uređivačka politika RTVRS, ja im ne mogu osporiti da su nezavisni revizori njihov rad ocijenili, njihovo finansijsko poslovanje – posluju ljudi sa dobitkom, i da vi na taj način poslujete, zašto bi se vi uvlačili i dozvolili da se uvučete u neku priču, da se udružujete s gubitašem i da tonete u ponor. Izvolite, saniramo, hajde da vidimo kako ćemo sanirati stanje na BHRT-u, da li ga je uopšte moguće sanirati?! Da vidimo kako ćemo imati ova tri javna servisa koji će pozitivno poslovati? Pa kada oni imaju dobro poslovanje, trčaće oni sami da se zajedno ujedine u jednu Korporaciju. Ali oprostite, ja da imam privatno preduzeće i da trebam da se ujedinim s nekim gubitašem, pa ne bih ni pod razno dozvolila. Hvala.
Replika, Mato Franjičević. 68
Replika na jedan dio izlaganja gospodina Džaferovića, na onaj dio o kojem je on govorio da je svima u interesu, odnosno da bi, po njegovom mišljenju, trebalo biti svima u interesu da se gradi dalje ovaj sustav kroz izgradnju Korporacije, ako sam dobro shvatio. Naime, nije svima u interesu. Nekima je svejedno. Sustav, Javni RTV sustav ovakav kakav je uspostavljen, uspostavljen je potpuno mimo i protiv volje jednog naroda. Politički predstavnici tog naroda nisu sudjelovali u njegovu kreiranju i, ako su sudjelovali, bili su protiv kreacije koja je postignuta. Strateški smjer je zacrtan negdje, ako se ne varam, u studenom 2003., sastankom trojice premijera, od kojih ni jedan, naravno, treba li reći, nije bio Hrvat, i kako je počelo tako se nastavilo i tako se i okončalo. Dakle, sustav je problem. I što prije shvatimo da je problem temeljne naravni, dakle da je problem u sustavu, onda se taj problem normalno mora izražavati i na ovim pozicijama javnih servisa i na ovim pozicijama nesprovođenja svih onih stvari koje su zacrtane, poput izgradnje Korporacije. Što prije to shvatimo, to ćemo prije dijagnosticirati bolest, i moći ćemo, možda imamo šanse da potražimo i lijek koji će biti realan i koji će omogućiti da se bolesnik izliječi. I na koncu samo, mislim dugo sam razmišljao treba li se uopće javiti i ne bih vjerovatno da nije ovoga, jer se susrećemo sa jednim također temeljnim pitanjem – pitanjem smisla. Koliko sam ja shvatio, ovo je meni prvi mandat ovdje, ali ovaj dom je već raspravljao o ovim stvarima, donosio određene zaključke, i sad se postavlja pitanje: možete raspravljati, argumentirati, analizirati, tražiti u najboljoj namjeri najbolja moguća rješenja, potom nešto zaključiti – i onda sve to baciti u vjetar. Hvala.
Ja samo želim podsjetiti sve nas da sva tri konstitutivna naroda u ovoj zemlji imaju svoje predstavnike u različitim političkim strankama i u ovom parlamentu. Zbog toga, evo još jednom bih vas pozvao zaista da ne govori niko ni iz jedne stranke u ime jednog cijelog naroda. Mislim da na to niko nema pravo. Za repliku se javio Šefik Džaferović.
Samo kratko, gospodine predsjedavajući, kolegi Franjičeviću. Ja naravno poštujem njegovo pravo da iznese svoje mišljenje, ali bih želio da podsjetim na neke notorne činjenice. Kada se zakon objavi u „Službenom glasniku BiH“ sa potpisom dvojice predsjedavajućih, u tom trenutku dva doma, onda je to zakon koji je prošao sve procedure koje smo mi ovde odredili usvajajući Ustav BiH i Poslovnik i onda je to zakon koji važi za sve nas u BiH. Nakon što se usvoji zakon, a kada je u pitanju njegova implementacija, govoriti da nema implementacije zato što su neki zainteresirani a nekima svejedno; može biti da su neki zainteresirani, da je nekima svejedno, ali se zakon kao zakon mora implementirati. Dakle, ja govorim o tome. Ili se moraju podnositi inicijative da se zakon promijeni. I tvrdim, i ići ću dalje sada, ja smatram da postojeći okvir kako je postavljen omogućava da se iskažu interesi svih nas koji živimo u ovoj zemlji, svih naroda i svih građana. I to tvrdim. I mislim da ako ovaj sistem budemo gradili i budemo 69 izgrađivali da on može biti integrativan sistem za ovu zemlju. Ja nisam ni za jedan sistem koji će biti dezintegrativan kada je ova zemlja u pitanju. Toliko, hvala vam.
Za raspravu se javio Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo zastupnici, gosti, da ne bih nikog iritirao ja neću govoriti ni u ime jednog naroda, neću, čak, evo zamislite svi da sam Eskim, pa ću iz te filozofije pokušati reći nešto o ovom problemu o kome raspravljamo u zadnjih pet godina, bar ja. Ja u potpunosti razumijem činjenicu da građani, pa bili Eskimi, Hrvati, Srbi, Bošnjaci, ili bilo koje druge etničke pripadnosti, vjeroispovijesti, regionalne pripadnosti itd., pogotovo ako žive u jednoj državi, imaju potrebu, imaju želju da imaju svoju javnu televiziju, javni RTV sustav i servis koji će biti u njihovoj funkciji. Građani BiH vjerujem da nisu izuzetak od svih tih normalnih građana i ja vjerujem da i oni svi žele da imaju javni RTV sustav i javne RTV servise. I zakonodavac je podario tim građanima, podario im je to čudo koje, samo kada je u pitanju Javni RTV servis BiH, košta skoro 50 miliona maraka godišnje, ako sam ja dobro pročitao ovo izvješće, skoro 50 miliona maraka. Ima problema. Za razliku od onih koji nemaju privilegiju da ih je zakonodavac prozvao javnim servisima, koji svojom pameću, svojim znanjem, svojim kapitalom i proizvode program, i emitiraju program, i snalaze se, i opstaju na tržištu, ovi javni imaju javne prihode, koje je opet zakonodavac propisao kao obvezu svim građanima, zato što imaju radio ili televizijski prijemnik, i bez obzira imali priliku, imali mogućnost gledati ove javne emitere i žele li uopće gledati ove javne emitere. Ja recimo vrlo rijetko gledam programe javnih emitera. Nemam ništa protiv njih, neka su živi i zdravi, ali evo često puta mi se više dopadaju programi onih koji nisu javni i čini mi se da su puno puta više u funkciji te javnosti, bar po mojim kriterijima vrednovanja interesa javnosti, i žao mi je često puta što makar jedan dio tih sredstava koje građani izdvajaju kao porez ne ide i onim koje ja gledam. Zašto su oni diskriminirani? O tome mi ne raspravljamo. Mi imamo ovdje iz godine u godinu ponavljanje iste priče i danas čak imamo ono što mi se čini najlošije u parlamentarnoj praksi, imamo prijedloge zaključaka koji pozivaju nekoga da konačno nakon tri-četiri godine pročita naše zaključke od prije tri-četiri godine i da ih realizira. E sad, predlagatelji tih zaključaka ne znam kako misle sad motivirati one koji nisu četiri godine izvršili naše zaključke da ih sad realiziraju. Ja moram reći da mi nije jasno. Pa zbog toga što mi nije jasno najvjerovatnije neću podržati te zaključke. Ovdje se često poziva na činjenicu da neki podrivaju, evo čuli smo i takve termine, podrivaju Javni RTV servis. Ne treba njega podrivati, njega najviše podrivaju ovi što ga brane, tako da oni koji ga ne brane nemaju ni potrebe da ga podrivaju, jer on ovako kako je uspostavljen, ovako kako je koncipiran, kompletan sustav znači javnog emitiranja u BiH – on zbog greške u konceptu propada. Ne propada on zbog toga što je gospodin Agović na čelu danas generalni direktor ili bilo ko drugi, što je član Upravnog odbora ovaj ili onaj. Defekt je u sustavu. I mi čitavih, ne znam ni ja, 10-tak skoro godina mudro zavlačimo glavu u pijesak praveći se kao da je to savršen koncept, samo eto imamo neke nesposobne članove Upravnog odbora, imamo neke nesposobne menadžere i zbog toga 70 taj sustav proizvodi gubitke iz godine u godinu, a tamo neke televizije koje su nastale s ledine funkcioniraju kao da imaju sve blagodeti ovog svijeta. Treba ovdje reći da ovaj sustav i da je ovo možda dobar primjer da praviti sustav samo da bi bio na štetu jednog naroda nije nikada dobro rješenje. Nikada nije dobro rješenje i on se u konačnici olupa o glavu onima koji su ga nazor progurali. Ovdje je ovaj sustav proglašen i uspostavljen protivno volji legitimnih predstavika jednog od tri konstitutivna naroda – i u izvršnoj, i u zakonodavnoj vlasti, i u Ustavnom sudu BiH. I možda je neko osjećao da je time napravio savršenstvo u ovoj zemlji jer je došlo do nekog fenomenalnog rješenja, fenomenalnog sustava koji će biti dobar samo zato što je evo protivno volji jednog od tri naroda. Ja ću uporno ponavljati, bez obzira o čemu se radilo, da ni jedno rješenje u ovoj zemlji, ni jedno rješenje koje je protiv volje bilo kojeg od tri naroda – nije dobro, nema perspektive i nije dobro ni za koga, ni za onoga ko gradi takvo rješenje. Kakva je etnička struktura? Pa jasno je, ona je produkt ovakvog stanja. Ona je produkt stanja u kome nema nikakve odgovornosti. Mi smo, raspravljajući i ovih dana, mislim da je neko spomenuo od uvaženih kolega da je ovo jedina institucija otkada postoji revizija, Ured za reviziju BiH, jedina institucija koja je dobila negativno izvješće. Ne znam da li je zbog tog negativnog izvješća iko u ovoj zemlji pokrenuo bilo kakav postupak, makar u toj jednoj jedinoj instituciji koja je dobila negativno izvješće. Vjerovatno bismo čuli da jeste, najvjerovatnije da nije. Ovo je sustav u kome jedan od dijelova tog sustava blokira čak i nas u Parlamentu. Regulatorna agencija dostavi imena članova po svom izboru, dostavi nama ... Parlamentu, članova Upravnog odbora, ne dobije prolaz za te kandidate, i onda se naljuti na Parlament. I to samo može kod nas. I oni se naljute, neće da ponove proceduru. A mi im ne možemo ništa, jer su svakako izvan mandata i ne odgovaraju nikome, ni ovom parlamentu, ni izvršnoj, nikome ne odgovaraju u ovoj zemlji. I sad imamo solomonsko rješenje da po tri godine, pored svih nas živih i zdravih ovdje, produžavamo mandate članovima Upravnog odbora koje smo imenovali prije 10-tak godina! Koga ćemo za to pozvati na odgovornost? Nema nikoga. Imamo situacije da tražimo nešto od Upravnog odbora, a Upravni odbor nema instrumenata, ne dajemo podršku da to realizira. Znači, bez obzira o kome se radilo, jedino rješenje za ovaj problem koji se zove Javni RTV sustav, uključujući tri javna RTV servisa, jeste da konačno donesemo normalan zakon. Normalan zakon koji će biti u interesu javnosti i koji će osigurati normalno uspostavljanje Javnog RTV sustava na zadovoljstvo svih i takav sustav ima sigurno šansu i da profunkcionira, takav sustav će sigurno odgovoriti na mnoga pitanja na koja danas mi možemo ponavljati zaključke ali dok to ne uradimo, odgovora nema. Hvala lijepo.
Za diskusiju se prijavio Boško Tomić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, ma evo, ja ću pokušati da vrlo kratko kažem nekoliko stvari. Prije svega, zbog čega mi nećemo podržati ovaj izvještaj. 71 Mi danas kada raspravljamo o Izvještaju o radu više se govorilo o zakonu i zakonskim aktima kao da ne raspravljamo o samom izvještaju. I ja se slažem sa većinom onih koji su govorili da bi neke stvari u zakonu trebalo mijenjati, ali danas raspravljamo o Izvještaju. Izvještaj je ovde ispred nas i o njemu su iznesene određene stvari iz kojih sami priznaju da se nalaze na petom mjestu u BiH, i to prema, hajmo, nekim istraživanjima. Prvo, toliko uložena sredstva od blizu 50 miliona izdvojenih, naći se na petom mjestu, mislim da to nije dobro. Znači da se na nekvalitetan način koriste ta sredstva, iako možda nije dobro ni reći, dato je negdje oko 8 miliona za razne prenose sportskih svjetskih prvenstava itd. I to treba, možda ponekad i dobro dođe, možda da nije tog dijela pitanje je kolika bi gledanost bila. Ali kad govorimo o procentu naplate, onda nađite mi jednu od ovih javnih ustanova ili komunalno ili bilo koje preduzeće da ima 70% naplate. Ovo je izuzetno velik procenat naplate. Iz tih razloga, smatram da građani BiH u dobroj mjeri poštuju zakone. Ali evo, moram reći, negativan revizorski izvještaj. Zar to nisu dovoljni argumenti da danas kažemo, gospodo, ovaj izvještaj se ne može prihvatiti i moraju se neke radikalnije mjere poduzeti. Da ne pričam ovo o čemu su moje kolege govorili da je neadekvatna nacionalna zastupljenost, da na programima – kad ja gledam sve televizije, posebno informativne emisije, tako da jednostavno mi je to i navika i zbog posla kojeg obavljam – moram reći da sam primijetio da nije adekvatno zastupljen ni prostor RS-a sa informacijama u informativnim emisijama, o čemu je govorio gospodin Prodanović, da ne navodim pojedinačne primjere. Ali evo, iz svog iskustva, radeći na nekim poslovima u RS-u, samo sam jednom pozvan u televiziju BHT na intervju i nikada više, a tri godine sam obavljao neke funkcije na nivou RS-a – a oblast koja je pokrivala i penzije, boračko- invalidsku zaštitu i rad – bilo je razloga da se pozovem. Nisu imali ni osjećaja ni potrebe, što znači da se uređivačka politika mora prilagoditi cijelom prostoru, svim narodima i da ovo što Vi kažete, predsjedniče, ali moram reći da u RS-u ne doživljavaju BH televiziju, ne doživljavaju kao dio javnog servisa koji se odnosi korektno i jednako prema svim građanima, bar, da ne govorim o procentu, ljudi sa kojima ja razgovaram. Gospodo, za vas iz televizije i Upravnog odbora i menadžmenta, dajte se organizujte, dajte provodite svoje programe koji će biti prihvatljivi za građane BiH, i onda ćete doći u nešto povoljniju poziciju. Ovako, mislim da je ponekad i smiješno sa ovakvim izvještajem izaći pred Parlament a da zbog ovoga nema i ne dobije se određena vrsta odgovornosti. Hvala.
Zahvaljujem poslaniku Tomiću. Zaključujem raspravu. Prelazimo na 22. tačku dnevnog reda: Ad. 22. Godišnji izvještaj o rezultatima aktivnosti Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH za 2010. godinu 72 Ombudsmeni za ljudska prava BiH su u skladu sa članom 34. stav (1) Zakona o ombudsmenu za ljudska prava BiH i člana 10. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ombudsmenu za ljudska prava BiH dostavili Godišnji izvještaj na usvajanje. Nadleža Zajednička komisija za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku je Mišljenje dostavila 26. 7. 2011. Zajednička komisija je usvojila Godišnji izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih, ili ima? Riječ ima Nermina Zaimović-Uzunović. Izvolite. A neka se pripremi Nermina Ćemalović.
Uvaženi predsjedavajući, kolegice i kolege, dame i gospodo, ja imam neku moralnu obavezu da s obzirom na ovako jedan ozbiljan izvještaj i ovako jedno seriozno predstavljen problem ljudskih prava u BiH danas bar popratim sa par rečenica. Naime, u Godišnjem izvještaju ombudsmena, odnosno Institucije ombudsmena, došlo se do podataka o stanju ljudskih prava u BiH, potkrepljeno mnogobrojnim činjenicama i dokumentima. Vidi se da je Instituciji upućeno 3.298 žalbi zbog kršenja prava, od čega se najveći broj odnosi na neefikasnost pravosuđa. Svjesni smo i ovo je samo jedna od potvrda u saznanjima da je pravosuđe BiH sigurno spremno za jednu temeljitu reformu, odnosno da mu je potrebna jedna temeljita reforma. Pri tome su se građani nekada i pogrešno žalili, smatrajući da je ova institucija supstistucija za pravosuđe, ali bez obzira na to iz žalbi koje su upućene u velikoj mjeri se vidi da su kršena prava iz radnog odnosa, imovinska prava, prava na penziju i sve ono što obične građane, a ne samo pripadnike određenih nacija, boli. Od toga je Institucija riješila 1.615 žalbi. Ako se pogleda rad Institucije, onda se vidi da ... je broj žalbi povećan za 60%, što ukazuje na činjenicu koja može biti razmatrana sa dva aspekta. Prvo, da građani danas, ove godine mnogo više imaju povjerenja u Instituciju ombudsmena nego što su to imali u prethodnom periodu, ali isto tako može se izvući i drugačiji zaključak: da je mnogo više kršenja ljudskih prava pa s tim u vezi i više žalbi koje su uputili građani. Druga važna činjenica koja se odnosi na rad Institucije jeste da od maja mjeseca prošle godine, 2010., Institucija ombudsmena funkcionira na nivou BiH i na čelu ima tri ombudsmena iz tri konstitutivna naroda, sa područnim uredima i sa terenskim uredima. S obzirom da smo mi u eri reformi i da nas na putu prema EU čeka mnogo, mnogo reformskih procesa koje smo u obavezi da uradimo, ja bih pitala ovdje prisutne: da li se planira dalja reforma Institucije ombudsmena i da li je u planu, ili hoće li se ikada ispoštovati preporuka Venecijanske komisije koja se odnosi na Instituciju ombudsmena? S druge strane, pošto je ovo nezavisno tijelo, mi u Parlamentu smo dobili ovaj izvještaj. U njemu stoji da mnogi oni kojima su upućene preporuke ombudsmena nisu se oglasili na njih. I nekako, ako se pažljivo čita ovaj izvještaj, može se primijetiti ako je preporuka upućena nekom 73 državnom organu, onda je on u principu igonorisao preporuku i nisu uključeni mehanizmi kojima bi trebalo da se preporuke ombudsmena uvaže. Kako to ostvariti i kako uspostaviti mehanizme zaštite protiv kršenja ljudskih prava? To je jedno od osnovnih pitanja i to pitanje, evo, mi imamo u jednom obliku ... što nam je i prioritet svih prioriteta u ovom parlamentu, implementacija, odnosno izmjena Ustava po pitanju presude Sejdić– Finci. Ja bih ovdje pitala da li mi mogu odgovoriti kako oni vide dalje modalitete da se ovo što ne valja (što su naveli da ne valja, ove preporuke koje su uputili) kako da se to u skladu sa postojećom zakonskom legislativom i preduprijedi, odnosno kako da se spriječe u budućnosti takve pojave? I na kraju, žalosna je činjenica koja slijedi iz ovog izvještaja da se u BiH ne poštuju zakoni, zakoni koji su donijeli parlamenti na svim nivoima, da se ne poštuju zakoni, da izvršna vlast ne poštuje zakone koje smo mi donijeli. Danas cijeli dan u izvještajima pričamo o tome. Evo, u ovom izvještaju to je ono što se odnosi na obične ljude, pričali smo o institucijama, sad govorimo o običnim ljudima. Ti zakoni u sebi sadrže i sve međunarodne norme i propise koje smo mi prihvatili objeručke sa diskusijom ili bez diskusije, ali oni su postali norma, postali su obavezujući. Zašto i kako sada obavezati institucije da poštuju te zakone? I ja bih sa ovim završila ovu svoju diskusiju.
Zahvaljujem. Riječ ima Nermina Ćemalović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući, O ovom Godišnjem izvještaju o rezultatima aktivnosti ombudsmena za ljudska prava u BiH u 2010. godini raspravljali smo i na Zajedničkoj komisiji za ljudska prava i ova institucija kao institucija dobila je podršku. Ovaj izvještaj oslikava u kolikoj su mjeri narušena ljudska prava kod nas, te kako bi se mogle donijeti mjere i aktivnosti na poboljšanju ljudskih prava. Na nepunih 200 stranica Institucija ombudsmena je do kraja profesionalno i iscrpno prikazala stvarno stanje ljudskih prava i njihovo kršenje. U 2010. godini zaprimljeno je, evo kao što moja uvažena prethodnica kaže, 3.298 žalbi građana zbog kršenja ljudskih prava i preneseno je 1.889 žalbi iz 2009. godine. Znači, ukupno je bilo preko 5.000 žalbi u procesu rješavanja u 2010. godini. Više od 50% ili 1.861 žalbi predmet je zaprimio Odjel za praćenje građanskih i političkih prava. Najviše žalbi se odnosi na neefikasnost pravosuđa, i to je negdje 652 žalbe, zatim uprave 512 žalbi, i prava iz radnog odnosa 488 žalbi. Po broju upućenih žalbi slijedi Odjel za ekonomska, socijalna i kulturna prava 962 žalbe, Odjel za praćenje prava osoba sa invaliditetom 147, Odjel za eliminaciju svih oblika diskriminacije 135, za praćenja prava zatvorenika 101 žalba, za praćenje prava djece 94 i praćenje prava nacionalnih i vjerskih manjina 8 žalbi. Svi ovi segmenti su bitni, ali ću se ja fokusirati na žalbe koje je zaprimio Odjel za ekonomska, socijalna i kulturna prava, znači negdje oko 1.000 žalbi, gdje je zaprimljeno u 2010. godini, a to je pravo na rad. Ukupno je zaprimljeno 488 žalbi koje se odnose na neprijavljivanje radnika na Zavod za penzijsko-invalidsko osiguranje, Zavod za zdravstveno osiguranje, neisplaćivanje prekovremenog rada, otpremnine i drugo. 74 Još jedan od problema iz oblasti radnih odnosa jesu žalbe u vezi primjene člana 182. Zakona o radu RS-a i člana 143. Zakona o radu Federacije BiH, a odnose se na obavezu uspostavljanja radno-pravnog statusa radnika, čiji je radni odnos prestao za vrijeme ratnih dejstava. Takvih predmeta prema podacima Komisije za implementaciju po članu 182. Zakona o radu je 43.000. Evidentirano je kao neriješeno 43.000, i to je evidentirano u oktobru 2010. godine. Što se tiče prava lica sa invaliditetom, to ću obrazložiti u sljedećoj tački gdje se spominje Specijalno izvješće o pravima lica sa invaliditetom. Poražavajuća je činjenica da na 341 preporuku, koju je uputila Institucija ombudsmena, postoji ignoriranje organa kojima je upućena. Čak ću jedan podatak spomenuti, i što je neprihvatljivo, da radnik dobije otkaz zato što je uputio žalbu i obratio se Instituciji ombudsmena, to je slučaj sa jednim profesorom i jednim radnikom u Upravi za indirektno oporezivanje. Dalje, Institucija ombudsmena, što se u Izvještaju može vidjeti, sreće se sa nizom problema kao što su i prostorni problem. Oni nemaju riješeno ustvari finansiranje plaćanja prostora u Sarajevu, Banja Luci, Mostaru, ne znam gdje još ima; uglavnom, u Brčkom jedino je to riješeno, a isto tako i finansiranje, što bi trebalo, ustvari, finansijska podrška, pogotovo kada je vezano za Zakon o diskriminaciji, gdje su oni direktno uključeni. Ovi podaci naprijed navedeni ukazuju na veliki broj kršenja ljudskih prava i nas kao Parlament treba da to zabrine, jer gospodo, Institucija ombudsmena je odraz moći ili nemoći rada našeg parlamenta. Hvala.
Riječ ima Beriz Belkić. Izvolite.
Evo ja ću vrlo kratko. Dakle, apsolutno mi je prihvatljiva i metodologija i sam koncept ovog izvještaja i, na neki način, čovjek može vrlo jednostavno da se informiše šta je to rađeno i da, na neki način, odnosno na vrlo konkretan način se prepoznaju problemi jer su locirani i identificirani kada je riječ o kršenju ljudskih prava, diskriminaciji itd. E sad, postavlja se pitanje šta dalje. Dakle, evidentirano je toliko, upozoreno je, preporučeno je. Već, da tako kažem, postaje praksa da institucije kojima se preporuke upućuju ne prihvataju ih baš, niti ih tretiraju na odgovarajući način kako bi trebalo. Moje je mišljenje da bi trebalo sada, na osvnovu ovog izvještaja i identificiranih problema – uostalom, kao što su identificirani i u Izvještaju vojnog povjerenika – da ministarstva, institucije koje se bave, pravosuđe naravno, da koriste ove materijale i da po njima postupaju i intervenišu i da, na neki način, sve to ima ukupno smisla. Jer na kraju, to je gospodin Mate govorio, zaključci, preporuke itd. – i na kraju ništa. Da to ne bi bilo za jednu ovako važnu instituciju, mislim da bismo morali kao zakonodavna vlast tražiti načina da se ove preporuke, da tako kažem, podrže, odnosno uozbilji stvar i da one budu izvršavane. U ovom izvještaju, uostalom kao i u ostalim izvještajima, također su navedeni problemi s kojim se suočava Institucija ombudsmena, dakle prostor, finansije, kadrovi i sve ono što je nužno za rad ovakve institucije, pa mislim da je došlo vrijeme da mi, naravno ovo je preporuka i Kolegiju, da 75 mi na neku od narednih sjednica, kada stignemo i riješimo se ovih repova kojih još uvijek imamo, da napravimo jednu raspravu o kapacitetu i kompetentnosti institucija BiH i da vidimo gdje smo mi praktično došli i šta je to što treba činiti. Na kraju krajeva, i EU je mnogo ulagala u ovu ... oblast, u naše institucije, i da vidimo kakvi su efekti postignuti. Evo, to je ono što sam ja želio reći.
Zahvaljujem. Riječ ima Šefik Džaferović.
Samo kratko, gospodine predsjedavajući. Dakle, ja podržavam Izvještaj, možemo pohvaliti rad ombudsmena, oni su, ovo troje ljudi, stabilizirali ovu instituciju, takav je utisak u javnosti, a to proizilazi iz ovog izvještaja. Ali nisam ustao da to kažem. Mene ovdje najviše interesira krajnji efekat rada svake institucije pa i Institucije ombudsmena. Ako ne poštujete nečije naloge, nekih drugih organa, postoje sankcije, ove ili one vrste. Ovdje su preporuke, uočene pojave i nema te opipljive materijalizirane sankcije i ja mislim da je to ključni problem. I ne govorim ovo, jer ne bi bio ombudsmen kada bi imao tu mogućnost, bio bi nešto drugo, ali hoću nama da kažem da moramo smisliti način kako da afirmiramo njihov rad, da oni koji su prozvani ipak uvaže ove izvještaje, da ipak prema njima bude primijenjena neka vrsta sankcije. Jedino, razmišljao sam o tome šta treba da uradimo i sad mislim da je vrijeme da se napravi iskorak u analizi ovih izvještaja. Jedino rješenje je javnost, dakle doprijeti do što je moguće većeg broja ljudi u BiH sa elementima ovog izvještaja. I ja mislim da to treba da bude put prema kojem trebamo napraviti iskorak kada govorimo o analizi, kada govorimo o izvještajima o radu ombudsmena, i o ovom godišnjem i ovim specijalnim. Vidite, povodom ovog izvještaja ombudsmeni održe svoj program, dakle pres-konferencije, imaju nastupe na medijima, organizira se jedna rasprava pred zajedničkom komisijom ovdje u Parlamentarnoj skupštini, ne znam još da li u drugim entitetskim parlamentima, one su zatvorene, podnese se izvještaj i kaže se – mi podržavamo izvještaj i predlažemo Parlamentu da ga usvaja. I evo, napravit ćemo tematsku sjednicu ove komisije da vidimo šta je s prostorom, s parama, kadrovima itd. Ja mislim da to nije ono što ova institucija, recimo, predstavlja u zemljama gdje je nastala, u Norveškoj, Švedskoj, dakle u Skandinaviji. Ja mislim da mi moramo kao Parlament isto, kao što smo uradili sa izvještajima o reviziji finansijskog poslovanja institucija BiH, uraditi i sa ovim segmentom koji se najdirektnije tiče ljudskih prava. I predlažem i ombudsmenima, i našoj komisiji, i nama kao Parlamentu, i vama kao Kolegiju, da se razmisli kada bude bio idući izvještaj kako organizirati raspravu u ovom parlamentu povodom tog izvještaja. Ja mislim da bi se povodom ovog izvještaja morao ustupiti prostor ombudsmenima u Parlamentu BiH, pozvati mediji i organizirati cjelodnevne konferencije po segmentima da se javnost obavijesti. Zamoliti medije da ovo prenose, jer ovo će ili biti zabilježeno ili neće biti zabilježeno, i mislim da je to jedini način kako možemo afirmirati rad Institucije ombudsmena da bismo postigli onaj rezultat kojeg želimo da postignemo njihovim uspostavljanjem u sistemu BiH. Toliko, hvala vam. 76
Hvala. Vjerovatno nema zemlje u Evropi u kojoj postoji toliko boraca za zaštitu nacionalnih prava, a s druge strane imamo ovakve izvještaje o kršenjima i nacionalnih i vjerskih prava. Međutim, i to je BiH. Nema više prijavljenih za raspravu. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda: Ad. 23. Specijalni izvještaj o pravima lica s invaliditetom (P-320/10), materijal Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH U skladu s članom 34. Zakona o ombudsmenu za ljudska prava BiH, ombudsmeni za ljudska prava su nam dostavili 16. 12. 2010. Specijalni izvještaj. Nadležna Zajednička komisija za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku Mišljenje je dostavila 26. 7. 2011. godine. Zajednička komisija je usvojila Specijalni izvještaj i predlaže Domu da ga usvoji. Otvaram raspravu o Specijalnom izvještaju. Prva za riječ se javila Nermina Ćemalović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, potreba da se sačini Specijalni izvještaj o pravima lica sa invaliditetom u BiH je opravdana zbog velikog broja žalbi koje ukazuju na kršenja njihovih prava. U 2010. godini zaprimljeno je ukupno 147 žalbi i, uz prenesenih 85 žalbi iz 2009. godine, u radu u 2010. godini je bilo 234 žalbe. E, bez obzira na međunarodne standarde ... koje je ratificirala BiH i koji imaju ustavnu osnovu, na Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom, svakodnevno dolazi do kršenja njihovih prava. Najveći broj žalbi se odnosi na neisplaćivanje dospjelih potraživanja korisnika prava u periodu od jedne do šest godina. Implementacija zakona je teško provodiva. Nisu doneseni podzakonski akti ili ako su i doneseni nedosljedno se primjenjuju. I u Federaciji BiH i u RS-u je izglasan Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji, osposobljavanju i zapošljavanju lica sa invaliditetom, smanjenom radnom sposobnošću, ali se otežano ili sporadično primjenjuje i provodi. Nije mi poznato da li fondovi za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida rade, jer oni su osnovani, ne znam da li je fond osnovan u Federaciji, u RS-u jeste. Dalje, u Izvještaju Institucije ombudsmena je istaknuto da u oba entiteta i Brčko Distriktu na različit način se tretiraju prava vojnih invalida i prava civilnih invalida, civilnih žrtava rata. Također, neujednačen tretman istih kategorija osoba, ovisno isključivo od mjesta življenja, u BiH je zabrinjavajući. To ukazuje na obavezu nadležnih organa u BiH da, u skladu sa međunarodnim standardima, osiguraju puno uvažavanje prava osoba sa invaliditetom na cijelom teritoriju BiH, na principima jednakosti i bez diskriminacije po bilo kom osnovu. Nedostatak sistematskog pristupa u 77 vođenju evidencije o osobama sa invaliditetom, odnosno nepostojanje baze podataka – jedan je veliki nedostatak. Evidencija se vrši u cijeloj državi bez jasno utvrđenih pravila i u raznim institucijama, kao – u raznim udruženjima, centrima za socijalni rad, Ministarstvu rada, zdravstva, socijalne politike. Po iskustvu naših susjednih zemalja, dobro bi bilo donijeti zakon o registru o osobama sa invaliditetom u BiH, u kom bi se uređivao način prikupljanja podataka, stepenu i težinu oštećenja zdravlja osoba sa invaliditetom, način obrade i korištenja podataka, te zaštita podataka o osobama sa invaliditetom. Ovi podaci bi se vodili u registru o osobama sa invaliditetom, a to bi vodio i organizovao Zavod za javno zdravstvo. Svaka osoba sa invaliditetom na prostorima cijele BiH ima pravo na nezavisnost, socijalnu integraciju i učešće u životu zajednice, što propisuje i Evropska socijalna povelja u članu 15. Ovo je i navedeno u preporukama ombudsmena za ljudska prava BiH. Ja im zaista izražavam zahvalnost na ovom Specijalnom izvještaju. Hvala lijepo.
Za diskusiju se prijavila Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, da pozdravim predstavnika ombudsmena i da kažem da želim da komentarišem samo ovo što je vezano za preporuke ombudsmena. Dakle, dobro je samo ono što je ostvarivo, ako nije ostvarivo nije dobro. Gledala sam preporuke ... koje čovjek u normalnim okolnostima ne bi mogao odbiti, ni jednu. Ali sam se onda fokusirala na početak svake preporuke, pa onda sam se pitala kakve su u stvari namjere ombudsmena. Ako se zna da najveći broj preporuka se odnosi na nivo ostvarenih socijalnih prava, a znamo da se to reguliše zakonima entiteta, jel', onda mi je ovo neobično što svaka rečenica počinje: 'Država na cijelom teritoriju osigurava jednake mogućnosti.' Ja nema ništa protiv tog stava, ali ne znam kako vi mislite da je to moguće. Vi danas u dvije opštine koje su locirane jedna uz drugu imate različit nivo socijalnih prava, jer njihova finansijska snaga nije ista. U Federaciji imate kantone koji su izrazito siromašni i imate kantone koji imaju jako veliku finansijsku moć. Dakle, kad kažete da to bude jednako u svim opštinama i na cijelom prostoru BiH, ja se onda pitam jeste li vi pomislili uopšte koliko to košta. To može biti cilj kome se teži, ali ne može biti preporuka koja je lako ostvariva, posebno ne u zemlji kao što je ova. Sljedeće, država treba da donese zakon i druge podzakonske akte koji će regulisati osjetljivu oblast invalidske zaštite. Slažem se, ali sad kad su budžeti problematični, evo nemamo, neke nemamo ni usvojene, na koji način mislite da je to moguće uopšte realizovati, jer ... dajete lažnu nadu da se nešto može završiti, a neko neće ili je ekonomska situacija takva da je to teško postići. Treće, 'država da ispostavi jedinstvenu metodologiji pristupa egzistencijalnim pitanjima, jednoobrazno sačini izvještaj, bazu podataka' i tako, naročito kad ste rekli 'država donese zakon o zaštiti na radu BiH čije bi usvajanje značajno', dakle bojim se da ste ušli u teren nadležnosti i da možda taj dio niste, u najboljoj namjeri pokušavajući da riješite pitanje, na zadovoljavajući način 78 pitanje invalida da niste zanijeli se previše u maštanjima. Jer ako je nešto neostvarivo, onda je to u domenu mašte. Dakle, imam puno stvari ... 'izgradnja stanova za invalide'. Krasno, al' na koji način? Dakle, da li mislite da ova zemlja sa ovakvo razvijenom privredom, sa nerazvijenom privredom – ima mogućnost da to uradi. Nešto se radi, ali to je toliko nedovoljno da to neće, ni izdaleka neće podmiriti potrebe o kojim ombudsmen govori. Dakle, mislim da vam nedostaje realnost. Slažem se i potvrđujem da bi to sve bilo divno, ali i mnoge stvari bi bilo dobro uraditi, ali nisu moguće. A ipak, treba imati osjećaje o toj realnosti, ja vas molim da ubuduće to činite. Hvala.
Moguće da ombudsmen nije ni maštao već da je pročitao onu parolu 'dobro za sve' pa na bazi toga. Replika, Nermina Ćemalović. Izvolite.
Ja bih uvaženoj kolegici Majkić samo, hajde da kažem, kratko replicirala. Institucija ombudsmena treba da ukaže na pogreške i ... na propuste. I oni i jesu naši, hajde da kažem, faktor koji nas kontroliše, kontrolor. I ne bi bilo lijepo da oni to nama nisu ovdje evidentirali i ukazali, da su to ublažili čak nešto i prikrili da li je to moguće ili ne. Institucija ombudsmena nije kriva što se neke stvari ne mogu provoditi, što ovolikih procesa u toku, što se ne isplaćuju invalidnine, što smo mi donijeli neke zakone koji su možda doveli u situaciju da ovaj naš budžet bude ovakav kakav jeste i da ne može podnijeti tolike zahtjeve i potrebe invalida kojima treba, zaista treba, to su njihove potrebe koje bi mi trebali ispoštovati. A niti su invalidi krivi, niti je Institucija ombudsmena što je država došla u ovakvu, i naši entiteti, u ovakvu situaciju. I mislim da je dobro da su oni, čak su možda trebali još biti kritičniji, eto da su na ovo ukazali. Hvala lijepa.
Replika, Dušanka Majkić. Izvolite.
Dakle, ja mislim da ombudsmen mora biti realan. Ako kaže da treba donijeti zakon o zaštiti na radu na nivou BiH, onda ja kažem da on nije svjestan političke organizacije BiH. Dakle, RS ima Zakon o zaštiti na radu i nećemo prihvatiti da on bude donesen na nivou BiH, makar to rekao i ombudsmen. Ne, ne, uopšte ne prezam od toga da Federacija prepiše isti takav zakon. Dakle, nemojte da trpate državu tamo gdje joj nije mjesto. Socijalna politika je u nadležnosti entiteta. I onda ćete biti realni pa ćemo mi iz RS-a, a ovi iz Federacije, potruditi se da to promijenimo tamo. Ovako dajete nadležnost državi tamo gdje je nema.
Za diskusiju se javio Lazar Prodanović. Izvolite. 79
Gospodine predsjedavajući, evo Institucija ombudsmena je sastavila Specijalni izvještaj. Ja takođe imam principijelnu primjedbu da on treba da ukazuje na to da bi nadležne institucije trebale da poboljšaju položaj i status invalidnih lica u BiH. Radi se o tome da ovo, nadležne institucije u ovom slučaju, dakle kompletno segment socijalne zaštite pripada kantonima i entitetima. Istovremeno ne treba zaboraviti da je ovo jedan od vidova zaštite ljudskih prava. Mi imamo bez obzira ... vrlo značajnih segmenata zaštite ljudskih prava i jednakih prava svakoga građanina u odnosu na svoj, evo recimo, sada invaliditet ili bilo šta. U tom smislu ovaj Specijalni izvještaj imao bi mnogo više smisla da je stavljen na dnevni red uz izvještaj, da smo dobili od nadležnih institucija, ako imamo neki sektor koji se u okviru Ministarstva civilnih poslova bavi ovim pitanjima i informacijama nadležnih entitetskih ministarstava kako bi se o ovoj problematici vodila kvalitetna rasprava. Sad idem ukazati na jedno pitanje koje je veoma bolno i vrlo dramatično se odražava i na invalide i na članove njihovih porodica zbog nejednakog statusa ako se radi o nekom ko je invalid, recimo, čija je invalidnost nastala kao učesnika u ratu, dakle ratni vojni invalid ili civilna žrtva rata, i istovremeno mirnodopski invalid. Imamo tragičnu situaciju socijalne bijede onih koji primaju tuđu pomoć i njegu na osnovu svog 100% invaliditeta, recimo zbog paraplegije, usljed recimo nesrećnog slučaja pada pri izgradnji građevine ili saobraćajne nesreće koja nije izazvana njegovom krivicom. O tome bi bilo neophodno razmisliti i u približno jednaku poziciju ove invalide u sredinama kojim pripadaju i sredinama u BiH gdje su druge institucije nadležne dovesti u jednak položaj. Jer ako je neko paraplegičar i ako je došao u poziciju da neko o njemu treba da brine kao 100% invalidom bez bilo kakve mogućnosti privređivanja i sa ogromnim troškovima, nisam siguran da on sa manje od 100 maraka tuđe pomoći i njege može bilo šta da učini. Mislim da u tragičnu poziciju dovodi ne samo sebe već i svoju čitavu porodicu i nemogućnost ... izdržavanja. ... Ovo su dakle pitanja o kojima vrlo ozbiljno treba raspravljati, ali smatram da ovaj plan akcije i ova pitanja bi mogla ova Parlamentarna skupština da vodi raspravu o tome. Ali ja smatram da bi nadležnost morala da se usredsredi tamo gdje se o ovim pitanjima odlučuje. Nemoguće je u ovakvom stanju, ukoliko ne budemo mijenjali tu poziciju na bolje onih koji su mirnodopski invalidi ili njihov invaliditet nastao usljed druge situacije u odnosu na one kojim je takođe isto jedna tragična ..., novcem se ne može ništa nadoknaditi ono što čovjek nema, ali može se dovesti u položaj življenja čovjeka dostojnog poštovanja i minimuma onih koji zahtijevaju za preživljavanje u ovoj situaciji. Dakle, mišljenja sam da bi bilo neophodno o tom voditi raspravu i procijeniti ukupnu situaciju, tj. to je veoma značajan segment, ... teško je obezbijediti sredstva kad o ovom svemu pričamo. Često ispada kao politička parola, ali moramo ona sredstva koja imamo za ove namjene jednako i pravično raspodijeliti kako se jedni od drugih ne bi osjećali ugroženi. Hvala vam lijepa.
Riječ ima Nermin Purić, a neka se pripremi poslanik Adnan Bašić.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, još jednom vas sve skupa pozdravljam. 80 Pozdravljam također i namjeru Institucije ombudsmena BiH da se izradom jednog Specijalnog izvještaja o pravima jedne značajne populacije bh. građana, koja se suočava sa nizom problema i prepreka u svome nastojanju da nađe svoje mjesto pod suncem, dakle da izradi jedan takav Specijalni izvještaj i da danas imamo priliku da o njemu raspravljamo. Također bih se mogao složiti i sa dijelovima diskusija prethodnih kolegica i kolega, i ja smatram da ombudsmani nisu imali lošu namjeru kada su predlagali ove mjere, a koje je gospođa Majkić napominjala da predstavljaju, na neki način, miješanje u nešto što nije u njihovoj nadležnosti. Mislim da je namjera jasna, a namjera je da se ukaže na ono što bi trebalo uraditi da se stanje, ... kada su u pitanju prava osoba sa invaliditetom – unaprijede. Naravno, možemo se složiti sa velikom većinom konstatacija koje su iznesene u ovom izvještaju, posebno kod ocjene stanja u kojem se nalaze osobe sa invaliditetom. Nažalost, ta stanja su vrlo često rezultat predizbornih dodvoravanja određenim populacijama ... kada se ljudi uvode u zakon, kada im se štošta toga obeća. Naravno, na kraju se ispostavi da za tu priču nema novca, i onda nam se desi ono što se desilo u Federaciji izmjenama i dopunama Zakona o pravima civilnih žrtava rata i zaštiti porodica s djecom, ne znam tačno kako se zove zakon, desi se da se prava osoba sa invaliditetom reduciraju samo na one osobe sa invaliditetom koje imaju procenat invalidnosti 90% i 100%. Šta je sa svim onim slučajevima kada su ljekari prilikom procjene, ljekari, odnosno nadležne institucije, da me se pogrešno ne razumije, prilikom procjene invalidnosti možda bili subjektivni, možda su krivo procijenili, možda nisu uzeli u obzir sve parametre, pa su nekome dodijelili invalidnost od 80%? Znači, ti su ljudi izgubili pravo, jer da bi ostvario pravo u Federaciji BiH moraš biti invalid 90% ili 100%, u protivnom se snalazi sam, takva je poruka nažalost poslana izmjenama i dopunama tog zakona. Ovom prilikom ja bih želio, kada je u pitanju ovaj Specijalni izvještaj i, inače, kada su u pitanju aktivnosti ombudsmena, Institucije ombudsmena BiH, želio bih izraziti svoje razočarenje što niti jednom riječju u ovom izvještaju, kao ni u onom izvještaju o kojem smo raspravljali u okviru prethodne tačke dnevnog reda – nije spomenuta jedna populacija građana u BiH koja je na neki način specijalna. Radi se naime o invalidima i stradalnicima iz reda Narodne odbrane Autonomne pokrajine zapadna Bosna, dakle osobama sa invaliditetom koje su neopravdano svrstane u kategoriju civilnih žrtava rata, unatoč tome što se radilo i radi o pripadnicima vojnih formacija, unatoč tome što je Ustavni sud Federacije donio presudu kojom se prava tih lica izjednačavaju sa pravima ostalih stradalnika, ratnih stradalnika u Federaciji BiH. Naravno, ovdje ne želim da isprovociram bilo šta, ja samo govorim o jednoj kategoriji ljudi koji su nepravedno svrstani tamo gdje im nije mjesto, koji se svakodnevno suočavaju sa problemima u ostvarivanju svojih prava, čak, i po ovom Zakonu o civilnim žrtvama rata nailaze na zid šutnje, na zid tihog odbijanja. Naravno, niko vam neće reći da oni ne mogu ostvariti svoja prava, međutim u praksi ljudi vrlo teško ostvaruju ta prava. Želim vjerovati da Institucija ombudsmena ravnopravno tretira sve građane i sve kategorije u BiH i da se bori za ljudska prava svih građana BiH. Svi smo mi na ovaj ili onaj način u ovoj državi nažalost ugroženi, jer još uvijek gradimo sistem, učimo se sistemu i pravimo greške. Naravno, ovdje smo da te greške ispravljamo i svaka inicijativa je dobro došla, pa čak i tamo gdje, možda, postoji sumnja u nadležnost, mislim da je to dobra tema za raspravu. 81 Što se tiče Specijalnog izvještaja, on je prihvatljiv uz ove napomene da se ubuduće kod sagledavanja stanja pokuša doprijeti do što šireg kruga ljudi ... čija su prava ugrožena, a kada govorimo o pravima osoba sa invaliditetom, rekao sam o kojoj kategoriji je riječ. Hvala lijepo.
Riječ ima uvaženi poslanik Adnan Bašić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Malo mi je neugodno da govorim sjedeći pa trudit ću se svaki put da ustanem, bar iz poštovanja prema ovom visokom domu i svojim poštovanim kolegicama i dragim kolegama. Saslušao sam nekoliko ljudi koji to nisu i pokušat ću ovu stvar ili ovu nesreću da vam objasnim iz ugla onoga koji jeste. Ovo je vrlo kompleksno i vrlo teško pitanje i za neke druge države, a ne kao što je BiH. Ovdje je mnogo toga rečeno, znam ja šta je u onim materijalima, al' ja to znam iz one unutrašnjosti i stvarnosti, a ne samo iz podataka. Drage moje poštovane kolegice i kolege, ova zemlja je doživjela još jednu tregediju koja je ostala nevidljiva. Kada se završio rat, BiH, tek mlada i stasala dejtonska BiH, zatekla je što je zatekla. Ali je zatekla i nekoliko stotina puta uvećan broj osoba sa invaliditetom, što se rijetko gdje iskazuju. I sad smo dobili tri ogromne grupacije o kojima je bilo malo riječi. Nažalost, podjele kao podjele, hvala Bogu, bar nisu ove na nacionalnoj bazi što je i inače postala praksa u ovoj nesretnoj i napaćenoj zemlji – imamo grupaciju ratnih vojnih invalida, civilnih žrtava rata, i onih što ih mi zovemo civilni invalidi, il' mirnodopski invalidi. Vjerujte, nekoliko stotina puta ova je zemlja uvećala broj tih ljudi. To je jedno strašno i veliko opterećenje. Nažalost, društveno-političko uređenje o kojem mi danas malo smo govorili iz ovoga aspekta je takvo da je ogroman broj prava koja ti ljudi treba da ostvaruju tako strahovito razbacano po nesretnom dejtonsko-političkom uređenju da od opštine, kantona, entiteta do države vrlo vam se teško snaći u toj šumi problema koje treba da rješavamo. Ja neću reći administracija, nego bolje birokracija, koja to radi, možda guta više novaca nego što ih daje za ove slučajeve, vjerujte mi da je to tako. Znam jer sam dugo godina radio ovaj posao. Kako ovo riješiti? Mislim da je jedna lijepa ideja, koja je ovdje iznesena, da bi upravo zbog onih vrlo tužnih i vrlo ružnih događaja koji su se desili pred Parlamentom, a svi se toga još sjećaju, poslata vrlo ružna slika u Evropu. Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom je jedan osnovni akt koji nas čeka na putu za EU, to budite sigurni i vrlo, vrlo mnogo pažnje obraćaju. Mi, osobe sa invaliditetom, naročito recimo slijepi ljudi, kao što sam ja, jedna su od najvećih asocijacija bar u Federaciji BiH, a naši prijatelji iz RS-a isto tako imaju veoma jaku asocijaciju u kojoj mnoge stvari radimo zajedno. Imamo veliki broj prijatelja iz inostranstva, najveći broj prijatelja iz Republike Švedske, s kojima se još za vrijeme rata uspostavilo neke dobre odnose koji i dan-danas traju i jako nam veliku pomoć pružaju, također iz Njemačke, Danske, nešto malo iz Amerike (ona je malo daleko pa nam je malo i nezgodno), a da ne govorimo o zemljama u okruženju, gdje recimo sve naše knjižnice i biblioteke zajedno sarađuju, rade na izdavačkom planu i programu. 82 Ja moram da govorim ovo sa aspekta jedne od najtežih kategorija osoba sa invaliditetom da bi shvatili neke stvari. Šta treba država BiH preko ovoga visokog doma kojemu je to obaveza da uradi? Ona mora da bude ta inicijalna kapisla koja će ovo sve pokrenuti, staviti u jedan određeni red i prioritet koji treba da se rješava, po onome što ste čuli iz ovoga iskustva, a ne ad hok rješavati probleme kako dođu. Država mora ozbiljno da se bavi ovim veoma teškim problemom, država, ponavljam, a ne pojedini segmenti ove države koji to rade onako kako rade. I nemojte biti ubijeđeni da to ne rade nekad veoma loše, čak na štetu tih ljudi, što je još jedna strašna tregedija za te ljude. Ovdje ima dosta mojih kolegica koje su žene, al' su one sve predodređene da budu majke po prirodi. Ja bih volio samo da im dovedem nekoliko tih majki koje su sa mnom godinama surađivale u našem zajedničkom radu kada su u pitanju sve osobe sa invaliditetom da vide kako je od samog rođenja djeteta retardiranog il' zaostalog u razvoju i za čitav život biti osuđene da mu budu majke. I najveće pitanje koje se pred njih postavlja – a šta kada ja umrem? Oprostite što sam ovako malo emocionalan, znate mene emocije malo priguše pa nekad ne mogu dobro ni da govorim ono što želim da kažem, a posebno kada su ovakve stvari u pitanju. Ono što mi donesemo na ovom parlamentu na jednoj posebnoj sjednici koju ćemo morati da zakažemo, budite sigurni u to, jer transformacija ustavnih uređenja BiH riješit će i ovo pitanje, neće više biti ovoliko birokratije i administracije da rješava tako bolna pitanja na način na koji sad rješava i koji imate pred sobom. Znači, opet je to naš zadatak, pa hajde da ga preduhitrimo. Mogao bih mnogo toga da vam kažem o ovome. Ako neko od vas još nikada nije pročitao, a dostupno je u svim tehnikama jer ih mi čak radimo i za slijepe ljude, a vi hvala Bogu niste niko od nas pa možete da ih čitate – Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom je jedan vrlo važan akt koji ćete praktično morati dobro da naučite ako mislite u Evorpu. Bar oni koji imaju budućnost kao političari da i dalje to rade, ja nažalost je nemam i neću je više raditi poslije ovog mandata. I na kraju, završit ću s jednom umnošću, molim vas da razmislite o njoj poslije ove sjednice kada nađete vrijeme za to. Jednom je neko rekao – nije isto biti dobar čovjek i dobar građanin. Ako mislite da je to nedavno rečeno, to je jako, u jako dalekoj prošlosti rečeno, to je izrekao stari Aristotel. I druga stvar koju hoću da vam poručim, svaka država kao društvo, kao cjelina je jaka i dobra onoliko koliko pazi na svoje najslabije članstvo. U ovom momentu žive osobe, najslabiji članovi ovog društva su osobe sa invaliditetom, poslije toga dolaze naši penzioneri, poslije toga dolaze nezaposleni ali, zapamtite, svi oni kao što neko od ovih primjera iznese, ima među svim tim nezaštićenim itekako nezaštićenim kategorijama i oni plaćaju ceh našeg nerada, nebrige i nepažnje. Dobro zapamtite ovo, ako želimo da budemo jaka država, a to još nismo, dobra država, a to još nismo ozbiljna država, nismo ni to, nemojte se ljutiti, jer po mnogim stvarima nas još takvu ne smatraju, dajte da to budemo. Kada to budemo, a jedan od uslova jeste da svom najslabijem članu, znači, osobama sa invaliditetom budemo u pomoći, tada ćemo biti sve ovo troje što sam vam rekao. Razmislite o tome i pomozite nam. A uostalom ova ideja, molim vas da je imate na umu, jedna posebna skupština, jedna sjednica ovog visokog parlamenta treba da pomogne, svi oni koji imaju moć, snagu i volju da pomognu ovim ljudima. I zapamtite, veoma, veoma je to težak problem i za države koje imaju mnogo više ekonomske moći i snage da to odrade, a još uvijek nisu završili posao, to vam govorim iz iskustva. Hvala vam lijepo. 83
Zahvaljujem poslaniku Bašiću. Riječ ima Niko Lozančić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo, poštovani članovi, ombudsmeni BiH, evo, ja na početku svog izlaganja želim se prije svega vama zahvaliti što ste ničim izazvani, da tako kažem, dostavili nam ovo Specijalno izvješće da pokušate kroz ovo Specijalno izvješće, bar ga ja tako doživljavam, probuditi savjest svim institucijama u BiH o ovoj jednoj vrlo osjetljivoj oblasti. Oblasti osoba sa posebnim potrebama, osoba koje imaju posebne potrebe, imaju potrebe da o njima društvo brine, skrbi na ipak jedan poseban način. Vaša zapažanja i vaše preporuke najbolje govore kako mi baš nemamo puno senzibiliteta za takve, znači, i niste vi krivi što ste to napisali, pogotovo nisu krivi oni na koje se to odnosi što ste vi imali razloga da na dvije i po stranice napišete zapažanja i na skoro toliko isto stranica napišete svoje proporuke. Krive su institucije koje ste pobrojali u svojim preporukama, među koje spada i ova Parlamentarna skupština i sve druge institucije koje svaka na određen način, u okviru svojih ovlasti, ima i pravo i obvezu da se bavi ovim pitanjima. Druga je stvar što mi vrlo često kad treba preuzeti odgovornost za određene ovlasti onda kažemo - e, mi nismo nadležni, neko drugi je nadležan. Međutim, to što mi imamo previše nadležnih za rješavanje ovih pitanja nisu krivi oni na koje se odnosi ovo izvješće, to smo opet krivi mi koji smo kreirali, ili neki prije nas, ne mislim bukvalno na nas koji sjedimo danas ovdje, koji su kreirali ovaj sustav u kome se svi brinu tobože o pravima ovih osoba. Pa sam maloprije rekao: što se mi više brinemo o njima, njima sve gore. I ne slažem se sa ocjenama nekih kolega koji su rekli da nema sredstava. Kad smo nedavno raspravljali o revizijskim izvješćim Ureda za reviziju institucija BiH, mogli smo i zaključili smo na određen način, nadam se, kroz raspravu da sredstava itekako ima, jer da ih nema ne bi se moglo onako nedomaćinski upravljati tim sredstvima, ne bi se moglo onako rasipnički ponašati u mnogim oblastima. Tamo gdje ima sredstava, tamo se to jedino čini. Ja želim jednostavno, evo, podržati sve vaše preporuke i zamoliti kolege u Domu da podržimo ovo Specijalno izvješće i preporuke iz ovog izvješća. I da pokušamo – jer i vi ste to vrlo uljudno napisali, već nekoliko puta ponavljate ista zapažanja, iste ocjene – da makar neku od ovih brojnih točaka u narednom razdoblju skinemo sa ovog popisa. Hvala lijepa.
Riječ ima Vesna Krstović-Spremo. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege poslanici, ovom prilikom želim da ukažem da što se tiče samog izvještaja ombudsmena mislim da je Izvještaj korektan, da su se ombudsmeni zaista rukovodili ovako, kako bih rekla, profesionalnim jednim pristupom ovom problemu. 84 Problem invalidnosti uopšte je jedan svjetski problem i ja zaista moram da kažem da je malo pažnje posvećeno, i u RS-u i u Federaciji BiH, ovom izuzetno teškom problemu. Mi smo zemlja koja je bila u ratnom periodu, znači imamo veliki broj ratnih vojnih invalida, imamo veliki broj civilnih žrtava rata, da ne govorim o raznim povredama na radu koje se apsolutno nisu evidentirale tokom ratnih okolnosti, poslijeratnih okolnosti itd. Ja znam, pošto mi je to i fah, da je Međunarodna organizacija rada UN-a pravila razna istraživanja u vezi s povredama na radu i da je ogroman broj povreda na radu upravo u ovim zemljama u tranziciji gdje su znači crna tržišta, gdje cvjeta siva ekonomija, gdje su neprijavljeni radnici, tako da se zaista i tu može povesti jedna velika polemika. Ja mislim da ovo pitanje zaslužuje jednu vrlo veliku, kako bih rekla, tematsku sjednicu i Skupštine RS- a i u Federaciji, a i na nivou Parlamenta. Sasvim je normalno kolegica Majkić rekla da je to sada u nadležnosti entiteta i to ćemo shvatiti kao takvo, mada su ombudsmeni i rekli i citirali su zakone RS-a, Federacije, Brčko Distrikta i sve je to uredu, međutim mi ovdje jedino možemo dati jednu podršku pitanju rješavanja problema invalida. Ja bih ovdje jako istakla, recimo, da pohvaljujem zakonodavstvo RS-a. Pošto smo imali tamo jedan insuficijentan Zakon o zaštiti civilnih žrtava rata, prošle godine RS, odnosno Skupština RS-a donijela je Zakon o zaštiti civilnih žrtava rata i na najbolji način ipak dala način kako da se to riješi. Zatim Zakon o zdravstvenoj zaštiti RS-a predviđa da se u okviru ovog problema, u vezi sa njegom ovih invalida, znači u javne ustanove stavljaju i domovi za njegu kao zdravstvene ustanove. To je jedan značajan motiv koji može biti od koristi za sve vrste invalida. Znači, invalid je invalid, ne možemo ga dijeliti po kojoj je on kategoriji, međutim ovi domovi za njegu bi mogli da budu jedna jako lijepa, kako bih rekla, mjesta gdje bi naši invalidi, koji su pogotovo invalidi težeg stepena, mogli da se njeguju. Što se tiče ove tuđe pomoći i njege, ona je stvarno da kažemo zaista mizerna, tako su mali ti iznosi za tuđu pomoć i njegu invalida da je bespredmetno o tome i pričati. Nažalost, zaista u ovom tenutku, što smo rekli, situacija je ekonomski takva da nemamo sredstava za izdvajanje za takve svrhe, ali dobro je rekao i kolega Lozančić da bi se moglo naći sredstava za takve svrhe, pa smatram da o ovom pitanju trebamo zaista ozbiljno da se pozabavimo. Što se tiče samog znači Specijalnog izvještaja Institucije ombudsmena, ja mislim da je on korektan. U ovom trenutku je zaista neizvodiv jer su zaista ova sva pitanja koja spadaju u pitanja znači socijalnih, socijalne zaštite, rada itd., al' ovom prilikom želim da kažem da se mi kao poslanici ovog parlamenta zaista moramo uključiti na svim nivoima u rješavanje pitanja ovih osoba sa invaliditetom i naravno da moramo poštovati konvencije o pravima osoba sa invaliditetom UN kao i sve druge konvencije u vezi sa invalidima. To je znači obaveza i entiteta i države itd. i zaista moramo imati jedan veliki senzibilitet prema svemu tome. Hvala.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih za diskusiju. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] 85 Da. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Gospodine predsjedavajući, poštovani zastupnici i zastupnice, ja se zaista zahvaljujem na vašoj iskrenoj diskusiji i ono što je bilo postavljeno kao pitanje naše namjere kao Institucije ombudsmena. Jedina naša namjera je bila da teret koji mi nosimo sa sobom, a to su stranke koje nama dolaze sa ovim problemima, podijelimo sa svim institucijama u BiH. I imali smo dilemu kako da naslovimo, da li nadležne institucije; kad stavite nadležne institucije, to je sve i ništa, i imali smo potrebu znači da konkretizujemo. Razlozi zašto smo uradili, šta je naš pravni osnov za ovakve preporuke? Prvenstveno, BiH je subjekt međunarodne odgovornosti i kod ratifikacije konvencija, o kojoj je već bilo posebno govora, Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom, odgovornost je preuzeta u ovom parlamentu činom ratifikacije. Ne samo te konvencije, nego Konvencije protiv tortura i svih drugih međunarodnih konvencija koje upravo na ovaj način kroz ove slučajeve koji su prezentirani, a mi smo zaista nastojali konkretnim slučajevima da potkrijepimo svaku svoju tvrdnju, mi smo na neki način stvarali sebi pravni osnov. Drugi pravni osnov je Zakon o ministarstvima gdje jasno stoji da Ministarstvo civilnih poslova vrši ulogu koordinacije. Spretno ili nespretno definirana uloga koordinacije, različito tumačenje, ali je činjenica da ovaj parlament nikada ne dobiva u direktnoj formi izvještaj Ministarstva civilnih poslova, tako da ne možete ni znati sa čime se suočava Ministarstvo civilnih poslova u procesu koordinacije. Mi smo imali priliku da komuniciramo. Znači, to je drugi razlog. Treći razlog su preporuke UN komiteta. Vi znate da smo mi dostavili izvještaje, periodične izvještaje svim komitetima, svi su ukazali i svi su rekli država članica, država članica je ona koja je ratificirala konvenciju, i rečeno je da se moraju uraditi neki zajednički principi. Mi nismo nesvjesni naše kompleksne strukture i ovo je pitanje dvostrukih aršina, to nije samo socijalna zaštita, to je spektar prava, domen radnih prava, na kraju prebivalište, možda za nekog invalida koji je u BiH i državljanstvo, ako je stranac itd. Znači, ne možemo izuzeti odgovornost nivoa države BiH i reći to je samo pitanje domena socijalne zaštite. Vezano za pitanje Zakona o zaštiti na radu. Šta ćemo sa uposlenicima u institucijama BiH, s vama? Imamo li mi zakon o zaštiti na radu koji će se primijeniti na nas? Evo sad da se neko od nas povrijedi na ovim stepenicama, mi nemamo zakon o zaštiti na radu na nivou BiH? Znači, nije bila ni jedna zla namjera za sve, iza svega što stoji zaista stoje naši predmeti i konkretne tvrdnje. Bilo je još pitanje finansijskih sredstava. Ekonomska, socijalna prava prema praksi Evropskog suda i Vijeća Evrope nisu apsolutna prava kao što je zabrana diskriminacije, to su progresivna prava. Znači, nismo mi rekli sutra se to mora realizirati, nego se treba pokazati volja od strane države da u nekom izvjesnom periodu, tri, pet godina će se uraditi i šta će se uraditi. To je ta 86 progresija da se pokaže koji segment prava će biti zadovoljen i u finansijskom smislu, jer mi znamo da ova prava jako koštaju ali je problem što mi to ne vidimo. I naša intencija je bila da se uradi više, da se da preporuka Ministarstvu civilnih poslova i da se organizuje rasprava upravo s njima i sa entitetskim vlastima, da vidimo kako uraditi koordinciju, da se utvrde zajednički principi, upravo da ne primamo žalbe, da su različito tretirani, što ograničava kretanje građana, i uskraćuje na neki način prava. I vezano za dio zapadne Bosne, mi smo svjesni kompleksne situacije ljudskih prava u zapadnoj Bosni i mi smo razgovarali sa premijerom Unsko-sanskog kantona o otvaranju terenskog ureda, međutim neusvajanje budžeta institucija BiH nas je blokiralo u tom procesu, tako da smo mi sve pripreme napravili da otvorimo ured, da budemo bliži građanima, ne samo tu, to se odnosi na Bijeljinu i na Foču, jer mi smo blokirani u procesu našeg rada. Hvala vam na razumijevanju.
Je li vi odustajete od diskusije ili? Izvolite.
Nisam, neće vam biti naporno dvije minute. Evo obećajem, gledajte tamo. Poštovani predsjedavajući, dakle, ja sam na nadležnoj komisiji, kada smo imali ovaj izvještaj ombudsmena, predložio nešto i to bi trebalo da uđe u praksu. A zašto? Da svaka komisija koja ima nadležnost i koja vodi sektor ili neke druge oblasti naših institucija, evo naših, pa radilo se to o ombudsmanima, ministarstvima, agencijama, da organizuje posebne tematske sjednice i da sve komisijski to raspravi sa ovim zainteresovanim, a onda sa tim zaključcima, preporukama, nama preporukama, izađe pred Parlament. Dake, to bi bio jedan novi metod gdje bismo uprostili ove neke, ne uprostili pod navodnim znacima što to nas ne interesuje, naprotiv, unaprijedili ali uprostili proceduru, unaprijedili rad svih ovih zainteresovanih. Jer znate, ako dobijete preporuku, evo vidite šta se ovde dešava. Dobro je ovo što ste naslovili preporuke. Kome one idu? Pa onim najodgovornijim funkcijama koje to nikada neće realizovati. I šta smo uradili? Vrtimo se u vrzinom krugu. Ja ne želim da Parlament nastavi sa tom praksom i da radi, ako je nekada i bilo nekih stvari, nego da komisije nadležne za izvještaje naših institucija, ministarstava, agencija i ovih drugih koji nisu u tom rangu, organizuju tematske sjednice na tom nižem, užem krugu ljudi. U malom broju lakše se dogovoriti, pa sve one stvari koje može ovaj parlament da riješi, prihvati, predloži, pa evo reći ću da obaveže, da to jednom krenemo sa takvom praksom. Rekao sam da ću manje od dvije minute i tačno ću tako. Dakle, to bi bilo dobro da taj metod, a ne da izađemo s jednim izvještajem koji ima 200 stranica sve obuhvati, ili sa ovim invaliditetom koje je zaista teško, ljudi, ali pitanje je šta može, je li nadležnost Savjeta ministara, je li nadležnost Parlamenta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem Jovičiću. Više nema prijavljenih za diskusiju. 87 Prelazimo na 24. tačku dnevnog reda: Ad. 24. Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu 22. 3. 2011. Ured za razmatranje žalbi BiH je dostavio Izvještaj o radu a u skladu s članom 49. stav (8) Zakona o javnim nabavkama BiH. Nadležna Komisija za finansije i budžet je dostavila Mišljenje 26. 7. 2011. Komisija je prihvatila Izvještaj, bez predloženih zaključaka sadržanih u dijelu 16. Izvještaja. Otvaram raspravu o Izvještaju. Za riječ se javila Dušanka Majkić. Izvolite.
Hoću da napravim kratak jedan siže samo i da napravim prijedlog zaključaka jer imamo pred sobom Izvještaj o radu Kancelarije za razmatranje žalbi koji govori o svim problemima u javnim nabavkama i hoću da kažem da je to vruć krompir koji nam je ostavio Savjet ministara u posljednje tri godine. Takođe, Parlament se bavio Kancelarijom za razmatranje žalbi, poput BHRT-a, odnosno Agencijom za javne nabavke. Dakle, ovaj izvještaj ne dotiče se samo pitanja rada dvije ključne institucije za javne nabavke, nego se dotiče i pitanja rada unutar same Kancelarije za razmatranje žalbi. Dakle, imamo, vidjeli ste da u Prijedlogu zaključaka koji je ponudio predsjedavajući Kancelarije za razmatranje žalbi imamo nekoliko tačaka koje su osporene od ostalih članova ove kancelarije. S obzirom da na Predstavničkom domu ne možemo sad analizirati zašto je osporeno i zašto predsjedavajući ima jedno mišljenje a ostali članovi drugo, predlažem da se prihvati Izvještaj o radu Kancelarije za razmatranje žalbi bez predloženih zaključaka i predlažem novi zaključak u tom smislu: 'Zbog izraženih višegodinjih problema u radu dvije ključne institucije za javne nabavke, Agencije za javne nabavke i Kancelarije za razmatranje žalbi, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine traži od Savjeta ministara da formira ad hok komisiju koja će analizirati stanje u ove dvije institucije i predložiti rješenje za prevazilaženje problema u njihovom radu. U radnu grupu, pored članova Savjeta ministara i navedenih institucija, uključiti i tri predstavnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine.' Hvala.
Zahvaljujem. Za riječ se javlja prvi zamjenik predsjedavajućeg Milorad Živković, a neka se pripremi Ismeta Dervoz.
Zahvaljujem, predsjedavajući. 88 Kolegice i kolege poslanici, već nekoliko godina ovde raspravljamo o izvještajima Ureda za razmatranje žalbi i svaki put konstatujemo da u tom uredu najmanje 3,5 milijarde KM ima zarobljeno. Niko ne razmišlja o šteti za privredu i ekonomski rast u BiH za tolike zarobljene pare. Znači, jedna primjedba je da je ovdje osim procenata koji su navedeni i broj predmeta koji je urađen i neospornog učinka koji je napravio Ured u zadnjoj godini – da se navede i iznos sredstava koji je zarobljen samim tim predmetima, jer bi imali više, da kažem, osjećaja o kolikim parama se radi koje su zarobljene samim tim što taj ured nije uradio neke poslove. Morali bi znači da imamo u ovom izvještaju i iznos sredstava koji trenutno je zarobljen dešavanjima u Uredu, koji ... tome radi. To je jedna stvar. Druga stvar, neobično mi je i čitao sam dosta izvještaja, ali da u jednom izvještaju jedne agencije na nivou države ili Ureda za razmatranje žalbi stoje sljedeće rečenice: 'Imajući u vidu broj zaprimljenih žalbi koji je najveći u regionu, te druge objektivne razloge na koje Ured za razmatranje žalbi nije mogao uticati, ostvareni rezulati u radu u 2010. godini ne bi bili postignuti u navedenom obimu bez kontinuiranog višečasovnog prekovremenog rada predsjedavajućeg Ureda za razmatranje žalbi, koji za to do sada nije plaćen, te uz nekorištenje godišnjeg odmora predsjedavajućeg Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu, iz razloga što je Vijeće ministara propustilo tokom 2010. godine da imenuje zamjenika predsjedavajućeg Ureda za žalbu, uz napomenu da iz istih i sličnih razloga predsjedavajući Ureda za razmatranje žalbi nije mogao koristiti godišnji odmor 2006., 2007., 2008. godine, zbog čega bi bilo neophodno ovo pitanje riješiti.' Mislim da je malo neumjesno da predsjedavajući Ureda za žalbe piše u ovom izvještaju kako je radio prekovremeno, kako mu se nije platilo zbog toga, i kao rezultat njegovog rada je bilo to što je radio. Mogli ste da navedete samo da nisu ispoštovani zaključci koji su u Parlamentu ovdje usvojeni 1. 4. 2009. godine, gdje je naloženo od strane ovog parlamenta da predsjedavajući Savjeta ministara, odnosno Savjet ministara riješi te probleme, a ne da se u Izvještaju piše da je Vašom zaslugom i prekovremenim radom i to što niste otišli pet godina na godišnji odmor povećan broj riješenih predmeta u ... Iz tog razloga bi se moglo šaliti pa sad predložiti zaključak da prvo riješite problem naknade za prekovremeni rad zaposlenih u skladu sa Zakonom o radu u institucijama BiH, a da nakon toga uzmete godišnji odmor iz 2010. godine. Nepotrebno je da to pišete u izvještaju. Mislim da je dovoljno da napišete da ove preporuke koje su odavde, i zaključci ovog parlamenta iz 2009. godine koji su bili usvojeni – nisu ispoštovani. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima Ismeta Dervoz. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedavajući. Prije nego se nadovežem, na određen način, na sve što su rekli gospođa Majkić i gospodin Živković, ja bih htjela podsjetiti na član 49. stav (5) Zakona o javnim nabavkama, koji kaže: 'Ured za razmatranje žalbi se sastoji od tri člana koji se biraju iz reda priznatih stručnjaka upravnog prava i 89 ili upravnog postupka, koji imaju status jednak statusu neovisnih sudaca, nespojiv s obavljanjem bilo koje druge neposredne ili posredne stalne ili povremene dužnosti, s iznimkom akademskih aktivnosti.' Dakle, pretpostavka je da kod ovolikog broja i obima poslova da gospoda iz ovog ureda nisu mogla otići na godišnje odmore, ali su bili u sukobu interesa pa su imali vremena za organizaciju seminara. Recimo jedan od članova Ureda za razmatranje žalbi iz reda stručnjaka upravnog prava je s jednom privatnom agencijom organizirao plaćene seminare za, ni manje ni više, nego dobavljače. Dakle, pretpostavljam da se ovdje ne radi o nedostatku vremena, nego na nepravilno raspoređenom vremenu za obavljanje onih dužnosti koje su prioritetne. Navodi se da određen broj kazni koje su izrečene i krivičnih prijava je zaista nevjerovatan i ... kod više od 1.800 zaprimljenih žalbi izrečene su dvije kazne i podneseno je samo pet krivičnih prijava. Navodi se u Izvještaju da je jedna trećina rješenja Ureda za razmatranje žalbi, naime ne navodi se u Izvještaju da jedna trećina rješenja Ureda za razmatranje žalbi pada na Sudu BiH. Ovo je vrlo zabrinjavajuće ako uzmemo u obzir da njega čine stručnjaci iz područja urpavnog prava. Ured takođe tvrdi da je 97% žalbi, zaprimljenih tokom 2010. godine, riješeno u propisanom roku. Ja ću samo navesti da iz prakse se može utvrditi i da postoje pisani tragovi da neki od slučajeva traju i po nekoliko mjeseci. Ja ću samo navesti jedan primjer: iznimno dugo je trajano predmet žalbe protiv jedne bolnice, gdje je žalitelj izjavio žalbu protiv visine iznosa naknade za tendersku dokumentaciju. Dakle, ne protiv tehničke specifikacije ili protiv odluke o izboru skupljeg ponuđača, već protiv iznosa za tendersku dokumentaciju, što je dozvoljeno. Žalitelj ima pravo izraziti takvu žalbu, ali je zaista nevjerovatno da građani moraju čekati nekoliko mjeseci da Ured za žalbe pokrene i riješi ovako nekompliciran i jednostavan upravni spor. Poznato je da vlada sukob dugogodišnjeg predsjedavajućeg Ureda i drugih članova, također da vlada i sukob između predsjedavajućeg i Agencije za javne nabavke. Zbog toga ja predlažem sljedeće. Za razliku od gospođe Majkić, ja mislim da ovaj Izvještaj o radu ne treba prihvatiti, nego ga treba vratiti na doradu gdje će biti uključeni i određeni podaci eventualno o firmama koje su se najčešće žalile i dobivale žalbe, o ugovornim organima protiv kojih je Ured najčešće izricao negativne mjere, te da se uključe dokazi koji potvrđuju da je Ured donosio odluke u zakonski propisanom roku od 15 dana ili, u opravdanim slučajevima, u roku od 45 dana. Također, treba istražiti pojavu sukoba interesa u okviru Ureda za razmatranje žalbi, te pozadinu sukoba unutar Ureda i između Ureda i Agencije za javne nabavke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima Salko Sokolović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. 90 Evo samo par riječi pošto smo mi Izvještaj Ureda za razmatranje žalbi razmatrali na Komisiji za finansije i budžet. Predlažem znači da se ovaj izvještaj usvoji. Uzeo sam diskusiju, nisam htio replicirati, ali evo par samo rečenica koje se možda mogu smatrati replikom ovim prethodnim govornicima. Znači, mi ovde ne možemo pobjeći od činjenice da je u 2010. godini zaprimljeno 1.831 žalbi, što je povećanje 25%, da je u istom periodu riješeno skoro svih 1.794 slučaja, više 22,8%, što govori da je Ured za razmatranje žalbi radio svoj posao. Međutim, ovdje se postavlja pitanje zbog čega je više žalbi nego što je to bilo u prethodnom periodu, ili zašto inače Ured ima ovoliko žalbi. I mislim da mi imamo odgovor na to pitanje i da smo to već u nekoliko navrata već i razmatrali. Znači, suštinski ovde je problem u Zakonu o javnim nabavkama. Evo ja želim ponovo da nas podsjetim da smo imali određeni dio izmjena tog Zakona o javnim nabavkama, imamo neku pripremu, ali u diskusijama, koje smo i ranije imali, svi smo mišljenja da treba jedan radikalan zahvat unutar tog Zakona o javnim nabavkama i da je on upravo rezultat ovolikog broja žalbi, ovolikog rada Ureda za žalbe i nemogućnost odlaska na godišnji odmor, evo kako je ovde gospodin Živković primijetio. Ali evo vidjeli smo, ako smo pažljivo čitali, i da jedna mala intervencija u 2010. godini u Zakonu o javnim nabavkama, gdje je Sud BiH dobio mogućnost da postupa po hitnom postupku, ubrzao je dalju aktivnost ovih žalbi: znači poslije donošenja rješenja Ureda, Sud je to brže rješavao. Da ne otvaramo sada temu, pošto nije tema Zakon o javnim nabavkama, šta se sve tamo dešava, zbog čega toliko žalbi, da li tu ima kriminala, da li ima reketiranja, da li ima nekih drugi negativni stvari, ali sve to možemo, mislim, otkloniti i ubrzati ovaj postupak ukoliko donesemo novi zakon o javnim nabavkama koji će biti daleko kvalitetniji, bolji i izmijenjen, upravo u onim pravcima u kojima će i ubrzati završetak te tenderske procedure, a smanjiti broj žalbenih postupaka. Evo hvala, i još jednom predlažem da ovaj izvještaj Ureda podržimo, a radimo dalje na što ubrzanijem dobivanju novog zakona, koji ćemo ovdje razmatrati, o javnim nabavkama. Hvala.
Da li se eventualno još neko javlja za diskusiju?
nije uključen mikrofon
Izvolite. Ja vas molim do 5 minuta da pokušate.
Poštovani gospodine predsjedavajući, poštovani zastupnici, evo, ja ću pokušati što je moguće kraće da dam bar odgovore na neka od pitanja koja su ovdje postavljena. Prvo, broj žalbi. Broj žalbi koji ste vidjeli u Izvještaju, 1.831 žalba koja je zaprimljena prošle godine, želio bih da kažem da od 2006., otkada Ured radi, bilježimo konstantan porast broja žalbi. 91 Te godine, recimo 2006., bilo je 600 i nešto žalbi i evo svake godine imali smo porast i došli smo do 1.831 žalbe. Što se tiče broja riješenih žalbi, 2006. je bilo riješeno negdje oko 160 žalbi a prošle godine, vidjeli ste, preko 1.790 žalbi je riješeno. Broj primljenih žalbi u BiH je daleko najveći u regionu. Ja sam vam ovde dao primjer u Izvještaju, recimo, Republike Austrije kao članice EU, pošto je zakon BiH sličan austrijskom zakonu. Savezni organ, sličan savezni organ u Republici Austriji je prošle godine imao svega oko 250 žalbi. Tih 250 žalbi rješavalo je 14 senata, 14 vijeća od po tri člana. Znači, svako vijeće u Austriji je imalo godišnje 10 do 15 žalbi. Jedno Vijeće Ureda u ovom sastavu od šest članova je riješilo samo, znači, 1.700 i nešto žalbi, pa možete vidjeti kolika je disproporcija. Ja imam podatke za sve zemlje u regionu i sad da vam ne navodim, Srbija, recimo, oni su imali nešto preko 1.000 žalbi, Slovenija je imala oko 420. E sad pitanje godišnjeg odmora koje je pomenuto, ja bih želio da kažem, evo, o čemu se radi ovdje. Pravilnik o unutrašnjoj organizaciji koji je rađen sa ekspertima EU predviđao je odredbu da, pošto u to vrijeme nije bilo zamjenika predsjedavajućeg Ureda, ... predsjedavajući može ovlastiti nekog od članova da ga zamijeni u slučaju odsutnosti iz bilo kojih razloga. Na izričit zahtjev Ministarstva pravde BiH traženo je da se briše ta odredba iz Pravilnika, znači da se niko ne može ovlastiti da zamijeni predsjedavajućeg u bilo kojim okolnostima. I Vijeće ministara je to prihvatilo i mi smo to morali ugraditi u Pravilnik. Pošto smo nekoliko puta intervenirali u godišnjim izvještajima, ukazivali na taj problem, ... zapravo, pokušao se prevazići problem tako što je posljednjim izmjenama Zakona o upravi, koje su stupile na snagu početkom 2010. godine, uvedena mogućnost imenovanja zamjenika predsjedavajućeg Ureda za razmatranje žalbi i odmah nakon toga, čim je zakon stupio na snagu, ja sam tražio od Vijeća ministara da u skladu sa zakonom imenuje zamjenike predsjedavajućeg. Više puta sam poslao pismene urgencije da se to pitanje riješi, međutim evo do danas nije riješeno, a posljedica je da u Zakonu o javnim nabavkama imamo izričitu odredbu da u roku od pet dana mora da se postupi po svakoj žalbi. I, ako se ne postupi po toj žalbi u roku pet dana, otvara se mogućnost zaključenja ugovora od strane ugovornog organa sa svim posljedicama koje to nosi. I to je razlog zašto ja nisam mogao koristiti to zakonom predviđeno pravo kao svi ostali članovi Ureda. Izostanak predsjedavajućeg Ureda, evo recimo da se koristio taj odmor, cijelu proceduru bi još produžavalo u nedogled. Evo, mi imamo sad trenutno jedan predmet vrijednosti oko 14 miliona KM. U tom predmetu izvjestilac, koji je jedan od članova Ureda za razmatranje žalbi, nalazi se na godišnjem odmoru i predmet ne može da se riješi zato što on neće da dođe sa godišnjeg odmora, a ostali članovi neće da vijećaju bez prisustva izvjestioca, znate. I to sve negativno djeluje na čitav sistem. Dalje, ja sam u Izvještaju naveo još... ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] On je iz reda, zove se Kasim Bajramović, znači drugi član iz reda bošnjačkog naroda. I taj predmet stoji nekoliko mjeseci zbog toga, između ostalog. Još jedan problem koji negativno utiče da 92 dođe do toga da predmeti duže stoje nego što bi trebalo je što se dešava da imamo odlučivanje prilikom glasanja: da imamo tri člana da glasaju 'za' donošenje jedne odluke, tri 'protiv', i onda to se sve mora prolongirati iz sedmice u sedmicu dok neki od članova ne promijeni mišljenje. Jer, da bi se odluka donijela, potrebno je da za nju glasa četiri člana. Upravo zbog toga ja sam predlagao svega nekoliko izmjena...
Ja vas molim ...
Evo još jednu rečenicu, dvije. S obzirom na sve ove probleme, mi smo, zapravo Ured za razmatranje žalbi je predložio izmjenu u svega nekoliko članova koje bi znatno popravile ovu situaciju. Mi smo to dostavili Agenciji za javne nabavke, međutim ništa od toga oni nisu htjeli da prihvate i, nažalost, mi smo u situaciji da u okviru postojećih rješenja moramo da se bavimo s ovim što imamo. Pored toga bih dodao još da je Vlada Federacije predlagala jedno vrlo dobro rješenje oko uvođenja depozita od 5%, međutim ni to Agencija za javne nabavke nije prihvatila. I zaista, bez izmjena zakona koje bi popravile ovu situaciju, mi ne možemo očekivati poboljšanje, jer sve se ovako prelama na jedan vrlo loš način i upravo ja sam u ovom izvještaju naveo da su izgubljene na desetine miliona KM zbog loših poteza Agencije za javne nabavke u dosadašnjem periodu. Hvala.
Hvala vam još jednom. Zaključujemo raspravu. Prelazino na 25. tačku dnevnog reda: Ad. 25. Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine Otvaram raspravu. Izvolite. Asim Sarajlić.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Gospodo dopredsjedavajući, dame i gospodo, kolegice i kolege, Klub SDA, razmatrajući Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja kvaliteta, donio je određene zaključke i dostavili smo ovom domu to u 93 pismenoj formi. Moja je dužnost da kao šef Kluba iznesem te naše prijedloge zaključaka pred ovaj cijenjeni dom. 'Zaključak broj 1 Zadužuje se Upravni odbor Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta da u skladu sa Okvirnim zakonom o visokom obrazovanju u BiH i Statutom Agencije do isteka perioda iz člana 61. stav (2) Okvirnog zakona o visokom obrazovanju u BiH, taj rok je 15. 8. 2011., osigura donošenje svih potrebnih dokumenata za provođenje akreditacije visokoškolskih ustanova te da o tome obavijesti ovaj dom. Zaključak broj 2 Zadužuje se Vijeće ministara BiH da preispita opravdanost visine naknada u Odluci o visini mjesečnih naknada za rad članova Upravnog odbora Agencije (primjer smo ovdje i dali: 800 maraka ima predsjednik, 700 zamjenici i 600 članovi) i da se naknada za rad članova Upravnog odbora obračunava po održanoj sjednici. Zaključak 3 Zadužuje se Upravni odbor Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta da zajedno s rukovodstvom Agencije i Ministarstvom finansija i trezora definiše jedinstven finansijski okvir akreditacije.' Hvala, predsjedavajući.
Zahvaljujem. Riječ ima Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsjedavajući. Pa vidite, kada bi čovjek analizirao sam izvještaj koji je, je li, predmetom razmatranja, ovaj izvještaj bi vjerovatno udovoljio nekoj formi izvještaja, ko ga je pročitao. Ali ovaj izvještaj je ogledalo jednog vrlo čudnog, ako je to najblaže rečeno, čudnog rada jedne institucije, odnosno Upravnog odbora Agencije, jedne od toliko važnih agencija, i toliko važnog Upravnog odbora. Ja sam toliko bila zainteresovana po vokaciji da pogledam šta je sve Upravni odbor radio. Pa evo, da ja vama ovako, za one koji nisu pročitali, samo pomenem da recimo Izvještaj o aktivnostima u 2010. je na manje od tri stranice. Na nešto više od jedne stranice su dnevni redovi, pet sjednica održanih u jednoj godini. Na manje od dvije stranice, kaže u izvještajnom periodu Upravni odbor je donio sljedeće zaključke, pa dozvolite da napreskok pročitam. Upravni odbor usvojio je Zapisnik sa 6. sjednice, Upravni odbor usvojio Zapisnik sa 7. sjednice, Upravni odbor usvojio je Zapisnik sa 8. sjednice, usvojen je Zapisnik sa 9. sjednice, Upravni odbor usvojio je Zapisnik sa 10. sjednice. Dakle, svih pet sjednica: usvojeni su zapisnici. Upravni odbor primio je k znanju. Upravni odbor je odložio raspravu. Upravni odbor je odložio za narednu sjednicu raspravu. Upravni odbor je ovlastio rukovodstvo Agencije da, pogledajte kako ozbiljna stvar, u direktnom kontaktu sa članovima Upravnog odbora naknadno usaglasi imenovanje dva predstavnika Upravnog odbora za studijsko putovanje. 94 Ja sam zaista imala potrebu da naglasim ovo, imajući u vidu važnost institucije Agencije i naravno važnost Upravnog odbora. Pa ja koja sam bila u Komisiji za imenovanje članova Upravnog odbora, a evo mi danas imamo na dnevnom redu između ostalog i to, i mi smo mnogo više vremena potrošili provodeći proceduru i raspisujući konkurs, i intervjue, i rang-liste, i izjašnjavanje ovde, i itd., mnogo više nego što je ovaj Upravni odbor posvetio pažnje ovom izvještaju, mada ustvari ja nemam ništa protiv samog izvještaja, odmah da vam kažem, ali ovo, ja vas molim da obratite pažnju kako jedna institucija ne treba raditi, bez obzira o kakvoj specifičnoj težini institucije je riječ, a ja ću posebno reći institucije vezane za visoko obrazovanje. Uz ovoliko akademske mafije u BiH, niču nam na livadama univerziteti, u malim gradovima po tri-četiri univerziteta bez ikakvih normativa, standarda, da ne govorim o akreditaciji itd. – da Upravni odbor umjesto da 24 sata radi, za godinu dana održi pet sjednica i donese ove odluke ili ovakve odluke kao što sam vam pročitala. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima Nermina Zaimović-Uzunović.
Hvala lijepo, predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege, evo, dio onog što sam ja mislila da kažem o ovom vrlo neozbiljnom izvještaju, koji nas ovdje u Parlamentu, mislim da je napisan sa dozom potcjenjivanja, smatrajući da smo mi ovdje potpuno ovisni od ovakvih članova Upravnog odbora, koji su nažalost nacionalno potpuno izbalansirani, etnički potpuno definisani i etički potpuno neodgovorni kada je u pitanju ovako jedan važan segment društva. Dakle, tu ne možemo nikakvu falinku naći kada je u pitanju nacionalni balans. Da doprinesem po pitanju nadležnosti koje ima ovaj Upravni odbor. Vidi se da se članovi Upravnog odbora nisu miješali u svoje nadležnosti, da dio tih nadležnosti, kao što je Statut i ostalo je prethodno usvojeno, da su u Izvještaju ... od 22 tačke, koliko su imali na ukupno pet sjednica, imali pet usvajanja zapisnika i pet tačaka razno, da nisu dali nikakav prijedlog, nikakvu sugestiju, nisu pokrenuli nikakvu inicijativu, nisu imali nikakvih javnih rasprava. U vrijeme kada BiH ... preko ove važne Agencije koja se usput zove i 'za osiguranje kavaliteta', kako ironično zvuči, gledajući ovaj izvještaj, onda moram da sa žaljenjem utvrdim da je ovo upravo stanje kakvo jeste u našem visokom obrazovanju i kako jeste ovdje. U izvještajnom periodu, kako je kolegica Hadžiahmetović navela, nema nikakvih sugestija i zaključaka, preporuka. Imaju samo da su oni usvajali dnevni red, zapisnike i vjerovatno diskutovali tačku 'razno'. Zbog ovog kompletnog stanja i vrlo važnih stvari u kojima ništa nije rečeno ovdje – da mi imamo rokove, da imamo obaveze prema međunarodnoj zajednici, da imamo rokove i obaveze prije svega prema mladima u BiH ... – ja predlažem da se čim prije, a bila je mislim i na prošloj sjednici Parlamenta pokrenuta inicijativa, evo ja predlažem da se organizuje javna rasprava o visokom obrazovanju u BiH, uključujući Zakon o visokom obrazovanju i rad Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja kvaliteta. 95 Ja mislim da je ovo žalosna činjenica u kakvom stanju se nalaze najviša tijela ove BiH kada je u pitanju visoko obrazovanje. I ja ne mogu biti saglasna sa ovakvim izvještajem iz kog se ama baš ništa ne vidi, koji nije ništa rekao i koji pokazuje ... da za pet održanih sjednica vjerovatno su primili uredno 12 nadoknada. Hvala lijepo.
Riječ ima Emir Kabil. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, cijenjeni poslanici, gosti, zaista, ovaj izvještaj je osvježenje današnjoj sjednici. Ja zaista nisam nikakav ekspert i nemam veliko iskustvo poslaničko, ali kada sam ovo vidio, vidio sam da naše visoko obrazovanje i institucije imaju vrhunske kadrove kada ovakav naprave izvještaj bez ikakve metodologije i bez bilo kavog objašnjenja. Ovo što ima pet sjednica, hajde dobro pet sjednica, pitao sam se da li im plaćaju po sjednici ili po dolasku. Onda sam vjerovatno nekom intuicijom ipak shvatio da se plaća svaki mjesec Upravni odbor. Deset je članova Upravnog odbora, koliko sam shvatio deset članova Upravnog odbora, imate, koliko, 12-13 članova Agencije. Ovdje očito postoji užasna disfunkcija između Agencije i Upravnog odbora. To je stvarno smiješno. Međutim, ono što je mene još više zagolicalo da vidim kakva je to Agencija, otvorio sam web stranicu. Otvorite web stranicu Agencije gdje ćete naći u dva stupca dvije vrste dokumenata: dokumenti u pripremi i gotovi dokumenti. Vidjet ćete da su dokumenti u pripremi u analizi već tri godine, a od tih dokumenata koji su u pripremi glavni i suštinski dokument zbog koga je ova Agencija osnovana – a to je akreditacija naših visokoobrazovnih institucija. Mi trenutno u BiH imamo 135.000 studenata, 37 visokoobrazovnih institucija. Diploma u svakom kraju BiH je validna i na onom fakultetu gdje kažu da autobus treba da stane pola sata (ne da se pojedu ćevapi, nego da se uzme diploma), kao i na univerzitetu koji je kvalitetan i koji ima, ja bih rekao, strukturu ... Ja lično smatram da ja ne znam za šta glasati ovdje, ovo nije nikakav izvještaj. Ja jedino mogu podržati i predložiti jedan zaključak koji smo mi analizirali i donijeli, eto da makar nešto uradimo i da pomognemo ove naše umne ljude, profesore, jer ovdje su svi profesori, ima puno i redovnih profesora, i ja sam redovan profesor pa me malo i stid bilo što sam redovan profesor i da u sklopu ovog izvještaja, evo, predlažem i zaključak: 'Zadužuje se Upravni odbor Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta da u skladu sa Okvirnim zakonom o visokom obrazovanju BiH i Statutom Agencije do isteka perioda iz člana 2. stav (62) – to je ustvari ovo 15.8.2011. što su već poslanici iz SDA govorili – osigura donošenje svih potrebnih dokumenata za provođenje akreditacija visokoškolskih ustanova, te da se o tome obavijesti ovaj dom.' Igrom slučaja sam provjerio i kakvo je stanje na nivou entiteta; u nas još u Federaciji na nivou kantona, apsolutno ništa nije urađeno. Ni jedna zdravstvena, odnosno visokoškolska institucija nije podnijela čak ni zahtjev za akreditaciju, što je još ozbiljniji problem, jer kažu ovi, koji su radili akreditacije u razvijenom svijetu, da najmanje dvije do tri godine je potrebno da se harmoniziraju svi propisi i da se isprave sve anomalije, odnosno dopune da bi se došlo do ... akreditacije. Hvala. 96
Riječ ima Dušanka Majkić.
Dakle da bi dopunila samo, govorim o instituciji o kojoj sam ja jutros podnijela poslaničku inicijativu, da se ispita efikasnost dosadašnjeg rada i opravdanost postojanja ovakvih institucija. I samo nekoliko podataka, da biste zaokružili sliku. Znači, institucija je potrošila u 2010. godini 1.740.000 budžeta. Ima 18 zaposlenih, a sistematizovanih 35 radnika. 18 zaposlenih, evo vidite kakav je ovaj izvještaj. Ima Upravni odbor i 10 članova. Znači 70.000 maraka godišnje košta Upravni odbor. Ima direktora i dva zamjenika. Direktor je od početka godine kažu bio četiri puta na radnom mjestu i znači instituciju vodi zamjenik. To je razlog bio da podnesem ovakav zahtjev, jer je očito da kada sam pokušala da utvrdim ko ustvari stoji iza ovakvog ispada da niko i ne stoji. Da oni u stvari o pitanjima od suštinskog značaja, zbog čega je ova institucija osnovana, i ne govore. Vrlo se teško sastati, vrlo teško uspjeti dogovoriti dnevni red oko koga će se postići zajednička saglasnost. Dakle, imamo jednu hibridnu instituciju koja ima definisanu nadležnost koju ona ne drži, a što ne sprečava direktora da 100.000 u najljepšem dvorcu u Banja Luci, koji je namijenjen za ambasade – oni su iznajmili prostor. Otišli znači iz onog što im je Vlada RS-a poklonila 326 kvadrata kao besplatno, unajmili najljepšu vilu u Banja Luci i nije im to smetalo uopšte da kupe takođe reprezentativan vozni park, da se direktor voza, značajna institucija, pa da se voza u automobilu. Dakle, dok na taj način ne počnemo da razgovaramo o institucijama, ništa nećemo napraviti. Onda ćemo imati budžet i imaćemo za svaku instituciju dovoljno novca, koji budu trebale. Hvala.
Nema sumnje da ovakav Izvještaj o radu Upravnog odbora zaslužuje kritički osvrt ali, dame i gospodo poslanici, ne bi nam nimalo samokritike bilo naodmet. Ove ljude u Upravnom odboru nisu rode donijele tu. Neko je njih birao i predlagao. Riječ, odnosno repliku ima Azra Hadžiahmetović.
Pa vidite, gospođa Majkić je govorila o Agenciji. Ja hoću samo da podsjetim: ovdje je Upravni odbor odnosno Izvještaj o radu Upravnog odbora na dnevnom redu. Ako eventualno ima kakvih primjedbi na rad same Agencije koja nije predmetom današnje rasprave, onda ćemo adresirati to na Uprvni odbor. Jer Upravni odbor je taj koji treba da vodi računa o stvarima koje ste Vi pomenuli. Zahvaljujem.
Replika, Dušanka Majkić. 97
Dakle, ja sasvim dobro znam o čemu mi govorimo danas. Ali vi ste vidjeli kakav je Izvještaj o radu Upravnog odbora. Zar nije logično da je Upravni odbor analizirao rad Agencije? Kako to da nema jedne rečenice u tome? Zar nije logično da sa ovog doma ode zahtjev prema Savjetu ministara da se traži izvještaj o radu Agencije, jer to ne sadrži Izvještaj o radu Upravnog odbora. Dakle, ja govorim da mi nemamo cjelovitu informaciju. Upravni odbor nije radio ništa. Treba nam dokaz da i Agencija nije radila ništa. Treba nam izvještaj o radu Agencije.
Za diskusiju se prijavio Šefik Džaferović. Izvinjavam se, gospodin Ljubić, drugi zamjenik predsjedavajućeg.
Dame i gospodo, kolegice i kolege zastupnici, ja sam pročitao Izvješće, moram biti iskren sva izvješća koja su se danas razmatrala nisam pročitao ali ovaj nije bilo teško pročitati. I prosto ne mogu vjerovati ustvari da su ovo zapravo rezultati rada Upravnog odbora, ovo što je napisano u Izvješću. Dakle, to je meni, evo da kažem, nevjerojatno. I, kada bi to bilo, zapravo, čitav njihov sadržaj rada, onda ja ne bih podržao ni postojeći sustav plaćanja ni onaj koji je predložio uvaženi zastupnik iz reda SDA u ime kluba, jer zapravo ne znam šta bi se ovdje imalo plaćati. Zato kažem još i dalje držim u rezervi da je ovo samo defektno izvješće, a da su oni ipak radili nešto, nešto više od toga. Međutim, ja želim reći ovdje da činjenica da je Upravni odbor ili čitava Agencija su radili ili nisu radili još uvijek za mene nije argument da odustanemo od, da tako kažem, jedne institucije koja bi trebala uvoditi red u oblast. I to govorim kao sveučilišni profesor koji sam i doktorirao i postao nastavnik prije demokratskih ovih promjena i prije rata, što za mene ima neku, da tako kažem, razliku. Ovo što se dešava u visokom obrazovanju u BiH to je, ja bih rekao, za budućnost ljudi u ovoj zemlji, bez obzira kakav će ona državni oblik imati sutra, i za ljude koji će ovdje živjeti, puno gore od svakog oblika korupcije s kojim se suočavamo. Čak bih rekao puno gore i od rata koji nam se desio. Jer ovo sve što se desilo, desilo se jednokratno, ima posljedice naravno za obitelji koje su izgubili svoje najmilije do kraja života, ali ovi propusti u obrazovanju koji se danas dešavaju imat će posljedice za ovu zemlju sljedećih 100 godina najmanje, za naraštaje koji će ovdje doći. I tom oblasti se treba baviti ozbiljno i ja podržavam apsolutno zaključak koji je ovdje predložen od uvažene zastupnice da se hitno otvori javna rasprava o obrazovanju. Jer, danas zapravo ne želim javne, ove ustanove znanstvne i sveučilišne itd., ni na koji način izdvajati od ostalih, jer pouzdano znam da ima nekvaliteta u tome svemu. Ali kad još pogledamo otvaranje tih raznih privatnih fakulteta, pa već danas, kažu, otvoren univerzitet. Pa gdje se nalazi? Pođeš pored ove napuštene kuće pa iza pojate lijevo otprilike i onda dolaziš do tog univerziteta. Ti ljudi dobijaju tamo diplome. Ponegdje se završavaju fakulteti i za godinu dana itd, itd. E gledajte, u jednom otvorenom svijetu, dakle gdje će biti sutra slobodan protok i ljudi i roba itd., ti ljudi će ući u kompeticiju sa onima koji su završili Kembridž, Oksford, Harvard itd., koji se diče sa desetinama ili stotinama nobelovaca. I, ako se tu ne stane na put tome, ti ljudi sutra neće biti u stanju ni primijeniti one izume koje su oni izumili, dakle shvatiti njihove upute, a kamoli biti u 98 normalnoj kompeticiji sa tim svijetom. I od svega ovoga ne znam o čemu bi se ovdje trebalo uopće baviti, o Izvješću odlučivati itd., tako da od svega ovoga mislim da je najvažnija stvar da mi žurno povedemo javnu raspravu u ovoj državi o ovoj oblasti, jer bojim se da ćemo mi učiniti ... invalidima generacije koje dolaze. Jer ovi ljudi koji danas završavaju fakultete za godinu dana za sljedećih pola godine će završiti magisterije i postati profesori. Ja ne govorim o ovim uvaženim ljudima ovdje jer tu ima sigurno ljudi, ja znam neke od njih, koji su postali i doktori i profesori u prošlom sustavu kada su se kriteriji uvažavali i ni na koji način ne dovodim njih u ravan sa ovim stvarima, ali vjerujte, ja ću se sad ovdje pomalo našaliti, a više ozbiljno. Ja sam bio ministar u nekoliko vlada itd., itd. Onda kad sam vidio tko sve postaje ministar u ovoj državi itd., i koliko ih ima, ja sam rekao ne zovite me više ministre, molim vas lijepo. A sada sam to rekao, uključio, ne zovite me više ni profesore. Ako me hoćete titulirati, to sa imenom i prezimenom, zovite me samo doktore, ja sam doktor medicine, tu treba, bar, šest godina sam potrošio, dakle upornog rada itd. Prema tome, devalviralo se sve u ovoj državi, ali ova devalvacija u visokom obrazovanju koja se dešava – ako se tome ne stane na put žurno, ostavit će posljedice za naraštaj koji će živjeti ovdje sljedećih 100 godina. Hvala lijepo.
Evo dakle, čuli smo da sve nije bilo crno ni prije 1990. godine. Repliku ima Darko Babalj.
Predsjedavajući, evo sve i ja da vas pozdravim. Repliciram, ne znam ni kome, sam sebi. Pitanje opet ili sebi ili gospodinu Šefiku Džaferoviću, uz uvažavanje gospodina Džaferovića, i svim ostalim članovima Ustavnopravne komisije. Ja imam Mišljenje, pa ne znam da li ga vi imate, gdje se kaže: 'Komisija je nakon rasprave jednoglasno usvojila Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranja kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine.' Koliko znam i dajem sebi za pravo da ću možda i pogriješiti, ali da ta Ustavnopravna komisija ima devet članova koji sjede ovdje. ... ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Molim? (?) nije uključen mikrofon
Riječ ima Šefik Džaferović.
Hvala Vam, gospodine predsjedavajući. Poštovane koleginice i kolege, ovo je Izvještaj Upravnog odbora Agencije i Ustavnopravna komisija je podržala ovaj izvještaj ovakav kakav jeste. Mi dakle imamo Izvještaj ovakav kakav jeste i on takav kakav jeste govori o stanju u visokom obrazovanju. Mi nismo kao Ustavnopravna komisija se izjašnjavali o onome o čemu danas diskutujemo, a to je o stanju u visokom obrazovanju, o razlozima i problemima koji dovode do ovakvih izvještaja, nego smo podržali ovaj izvještaj ovakav kakav jeste. I to je suština. Vjerovatno, molim vas lijepo, dok ja govorim, ja bih vas zamolio da mi ne upadate riječ, ovo je više stvarno prešlo svaku mjeru, ponašajmo se kolegijalno i molim Vas, predsjedavajući, da ne prekidamo jedni druge u diskusiji. Zakon o visokom obrazovanju kada je uređivao ovu oblast nadugo i naširoko je raspravljan i teško smo usaglasili uspostavu državne agencije sa njenim nadležnostima i pogotovo njen odnos sa entitetskim i kantonalnim agencijama. Dvije godine smo produžili rok za akreditaciju univerziteta i fakulteta. Do danas taj posao nije urađen. I ja koristim sada ovu priliku da predložim da se skinu ove tačke dnevnog reda danas, da se pozove predsjednik Upravnog odbora i direktor Agencije i da odmah povodom ovog izvještaja obavimo raspravu o stanju u visokom obrazovanju, ako hoćete da govorimo o visokom obrazovanju. A to jeste tema. Zašto se nisu fakulteti u BiH do danas akreditirali? Evo produžili smo rok za dvije godine. Šta se dešava? Imajući u vidu opstrukcije i stanje, a čut ćete, evo, nemojte da ja govorim, ja nikog ne želim da branim, neka dođu ljudi i neka govore ovdje, pa ćete vidjeti koji su sve problemi, šta se sve dešava i koje su sve vrste opstrukcija. Znate li da kod nas djeca završavaju, ljudi zapravo, mladići i djevojke završavaju fakultete, a da ne znaju da li imaju diplomu, ako završe četiri godine, diplomiranog, ne znam ni ja, pravnika ili tamo četiri godine plus jedan, jel' tako, po Bolonji. Da firme nisu pripremljene i subjekti koji zapošljavaju ljude sa svojim pravilnicima šta sa takvim ljudima. Ministarstvo i jeste izdalo i nije izdalo neko uputstvo. Dajte da pozovemo ovdje ovu dvojicu ljudi ili kompletan Upravni odbor, ministra, i da onda razgovaramo o tome. Ovo je odlična prilika i ja predlažem, ako to Dom usvoji, da danas skinemo sa dnevnog reda ovu tačku i da raspravljamo o ovoj tački dnevnog reda uz prisustvo ovih ljudi, predsjednika Upravnog odbora, neka dođe ovdje i neka kaže, ako nije ovdje, i direktora. Toliko, hvala vam.
Za riječ se javio Petar Kunić. Izvolite.
Znam da smo izgubili koncentraciju i umorni smo, ali ovo pitanje ipak zaslužuje barem par rečenica. Naime, o čemu se tu radi? Radi se o katastrofalnoj situaciji visokog obrazovanja u BiH u cjelini. Slažem se sa gospodinom Ljubićem, samo ja gledam to još crnje. Naime, samo u RS-u 100 osnovano je šest privatnih univerziteta. Univerziteti, odnosno fakulteti rade po mjesnim zajednicama, u Travniku recimo, imam informaciju da u Travniku rade u mjesnoj zajednici, jedan fakultet. Dakle, da ne govorim, da ne držim ovdje pridike šta je znanje u savremenom smislu, da je osnovni resurs i da će faktički izumrijeti one zajednice koje izgube znanje i fakultete, odnosno visoko obrazovanje. Ono je od posebnog značaja za svaku najmanju zajednicu, za svaki najmanji narod, ako hoćete. Ali, šta se desilo ovdje? Desio se nezakonit način osnivanja privatnih fakulteta. Dakle, nezakonit način, i u Federaciji, i u kantonima, i u RS-u. Ja sam se tamo borio dvije godine u nekom savjetu, jednostavno ništa nisam mogao da napravim. Zašto? Pa zato što su iz političkog vrha ljudi povezani direktno sa tim privatnicima koji osnivaju te fakultete, odnosno univerzitete. Dakle, direktno su umiješani. A stanje je takvo da jedan profesor predaje po tri-četiri predmeta pa čak i više. To je faktički ... prodaja diploma. Dakle, sve se svodi na sintagmu 'prodaja diploma'. I onda šta ćemo očekivati, ovo što su moji prethodnici rekli, šta ćemo očekivati u dogledno vrijeme, ne bih rekao 100 godina nego 40, 50 godina, ako zaustavimo, jer se visoko obrazovanje efektuira na dugoročno razdoblje. I imaćemo, zaista, ali svi, niko se ne hvata tog posla koji je jedan od najvažnijih, dakle prioritetno pitanje u BiH je visoko obrazovanje. Ono je osnovano u srednjem vijeku, a srednje, znate, daleko kasnije. Sad bih mogao govoriti ne znam koliko o tome, ali prihvatio bih ovaj prijedlog da se održi javna rasprava o visokom obrazovanju u okviru ovog parlamenta i da to bude, na neki način, širi vid da se alarmira javnost i da raspravlja o tim pitanjima. Jer tamo je kriminala koliko hoćete.
Zahvaljujem. Riječ ima Vesna Krstović-Spremo, a kolegu iz Doma naroda bih zamolio da ne dekoncentriše poslanike SDS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, ja bih, evo baš što sam ja htjela da kažem, evo rekli su prethodnici prije mene i profesor Kunić i profesor Ljubić i sve to. Ne bih pričala o Upravnom odboru, to je dovoljno rečeno samo po sebi, ali ja smatram da je Parlament BiH upravo ona institucija koja mora strašno da se pozabavi ovim problemom. Situacija u našem visokom obrazovanju je katastrofalna. Mi kao poslanici moramo dati svoj puni doprinos da se situacija riješi na najbolji mogući način jer je zaista poplava ovolikog broja, ne mogu da kažem, ja nemam ništa protiv privatnih univerziteta, znači, ali ogromnog broja nenormalno verifikovanih univerziteta, zatim izdavanje diploma koje stvarno svi znamo kako se dobivaju u današnje doba. Mi smo vrlo kompetentni da o tom pitanju raspravljamo. I smatram da je prijedlog kolegice Zaimović-Uzunović jako konstruktivan, da se održi jedna tematska velika sjednica gdje bi mi dali svoj doprinos rješavanju ovakve situacije. Doktor Ljubić je potpuno bio u pravu kad je rekao da je to zaista sramno jer mi proizvodimo neke kadrove. Kome trebaju takvi kadrovi sa diplomama koji ne mogu, mislim, otići dalje iz svoje mjesne zajednice, što 101 kaže profesor Kunić, jel', tako da mi moramo dati svoj jači doprinos svemu ovome. I zaista sam zato da se svi uključimo u ovaj proces stabilizacije, znači, situacije u visokom obrazovanju. Hvala.
Zahvaljujem. Zatvaram raspravu. Prelazimo na 26. tačku dnevnog reda: Ad. 26. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Prijedlogu zaključka poslanika Dušanke Majkić s 5. sjednice Doma, povodom rasprave o Izvještaju o radu Pravobranilaštva BiH za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine, koji glasi: 'Izvještaj o radu Pravobranilaštva BiH za 2010. godinu vratiti Pravobranilaštvu BiH s ciljem postizanja saglasnosti izmeĎu pravobranioca i zamjenika pravobranioca' Izvještaj o usaglašavanju ste dobili. Kolegij kao komisija nije postigao saglasnost. Danas glasamo u drugom krugu o usvajanju ovog zaključka, pa ukoliko ga usvojimo Izvještaj o radu Pravobranilaštva za period 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine se vraća Pravobranilaštvu BiH, a ukoliko ne usvojimo ovaj zaključak samo glasamo o usvajanju Izvještaja jer smo raspravu zaključili na 5. sjednici. Dakle, ovdje nema rasprave. Prelazimo na 27. tačku dnevnog reda: Ad. 27. Informacija o radu Tužilaštva BiH za 2010. godinu
Hvala lijepo, gospodine predsjedavajući. Isti slučaj kao i na prošloj sjednici. Ima li neko iz Tužilaštva BiH? Ima li tužioca, zamjenika? Ja predlažem dvije stvari. Prva je, odmah da se izjasni da ću glasati protiv ovog izvještaja. Peta 102 godina se ponavlja oko izvještaja iz segmenta ovog 2. – oko ratnih zločina. Sve da ste ovo naprijed uradili ili nazad ili ne znam ni ja kako, vi znate da su problemi ove zemlje dok se ne razriješi ratna prošlost – nemoguće je krenuti dalje. A ovdje ste naveli ono sa čime smo više zatrpali i javnost, i nas, i medije i Tužilaštvo, po ovom pitanju srpski narod, RS; žrtve, čiji sam i ja predstavnik su povrijeđene radom Tužilaštva BiH. I ne uzimam više riječ. Dakle, Izvještaj vaš ne prihvatam kao pojedinac, kao predstavnik žrtava, kao čovjek kome se obraća ogroman broj ljudi – građana iz RS-a, jer po ovom pitanju, ne da ste selektivni, ne da ste jednostrani, nego jednostavno niste uradili ništa. Hvala lijepo.
Za diskusiju se prijavio Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedatelju. Dame i gospodo zastupnici, uvaženi gosti, pa ja moram reći da nemam neku posebnu primjedbu na sadržaj Informacije koju mi, u biti, možemo primiti, možemo ne primiti k znanju, u biti, to je jedna od zakonskih obveza Tužiteljstva da nas informira o onome što poduzima u okviru svojih nadležnosti, sukladno Zakonu o kaznenom postupku i o Zakonu o Tužiteljstvu BiH. Ono što meni nedostaje ovdje, sad moram reći, evo drago mi je da su ovdje ovlaštene osobe Tužiteljstva, evo neka procijene same, ja sam jutros postavio jedno zastupničko pitanje, sad ću pokušati malo na drugi način, možda isto tu materiju prezentirati i pitati koliko je moguće, evo, danas da informirate ovaj Zastupnički dom. Tužiteljstvo BiH u tužiteljskom poslu je najvažnija tužiteljska institucija BiH, najviše pozicionirana, i u toj oblasti trebala bi da bude, kako bih se izrazio ovako narodski, krema, jel', znači vrh vrhova, nešto od čega će sve ove druge tužiteljske institucije u entitetima, kantonima u Federaciji itd. moći koristiti iskustva, praksu itd., kako bismo osigurali da pravna država u punom kapacitetu funkcionira i da se ova vrlo odgovorna dužnost na najbolji mogući način izvršava. Najnovijim izmjenama, reformom kaznenog zakonodavstva ovoj instituciji u BiH date su iznimno velike ovlasti. Ja znam da je i javnost podijeljena, je li to opravdano ili neopravdano, da li mi smo dorasli, da tako kažem, jednom takvom sustavu, ali evo već 10-tak godina taj Zakon o kaznenom postupku se provodi, pa već možemo konstatirati da imamo nekakva iskustva. Ono što je meni, evo pravim ovaj uvod da bih istakao, što je meni zabrinjavajuće, mi već u proteklih četiri-pet godina, možda koja godina tamo-amo, imamo situaciju da ... u toj lažnoj instituciji naprasno odlaze čelni ljudi. Hajde da kažem naprasno ne odlaze nakon odrađenog mandata, ne odlaze nakon u mirovinu, ne odlaze svojom voljom, da tako kažem, nego odlaze ili evo zadnji slučaj suspenzija glavnog tužitelja, a njegov prethodnik je pod, hajde da tako kažem, vrlo misterioznim okolnostima prije vremena otišao s te dužnosti. Ono što je zabrinjavajuće, ili je odabir ljudi na tu vrlo, vrlo, vrlo važnu i odgovornu i osjetljivu dužnost loš pa mora ići prije vremena ili postoje neki, e, sad to je ono što mene zabrinjava ako je to i ovo je prvo zabrinjavajuće, ili postoje neki neformalni centri moći koji glavne tužitelje pa, ako je to tako, onda i čitavu instituciju drže u šaci, od nje traže nešto što mi u javnosti i ovi obični smrtnici ne znamo, pa kad ne udovolje tim 103 zahtjevima onda moraju odlaziti prije vremena s te pozicije. Možda malo preoštro rečeno, međutim ono što sam ja imao priliku informirati se kroz medije, nažalost evo najviše, o razlozima odlaska ili privremenog udaljenja sa dužnosti glavnog tužitelja gospodina Barašina je zastrašujuće. Meni je kao građaninu zastrašujuće da je neko prisluškivao, tako sam čuo, vidjet ćemo je li to točno ili nije, da je neko ilegalno prisluškivao glavnog tužitelja u ovoj državi. Ako je to moguće glavnom tužitelju uraditi, e, ja mogu misliti šta nas ove ostale smrtnike može čekati. I što je još veća tragedija: taj ilegalni snimak se poslije koristi kao argument za suspenziju tužitelja, ako je tačno. Znači, to je, mi smo u vrlo osjetljivom razdoblju izgradnje povjerenja i izgradnje institucija ove zemlje i ovo su osjetljiva pitanja na kojima se na najgrublji mogući način ruši dignitet tih institucija i ionako vrlo, vrlo, da tako kažem, klimavo povjerenje u ove institucije. Želio bih sa svoje strane znači evo dati podršku radu Tužiteljstva BiH, dati podršku da potpuno neovisno, nepristrano i bez bilo kakvih pritisaka, a pogotovo bez ove vrste pritisaka o kojima sam govorio, radi u interesu svih građana ove zemlje. Pa evo, ne znam koliko su pitanja osjetljiva i koliko mi Vi danas možete pružiti odgovore. Uglavnom, evo i Vama i ostalim kolegama u Tužiteljstvu jedino što mi možemo, s ove strane iz Parlamenta, možemo iskazati potporu i ukoliko imate zahtjeva od Parlamenta da vam nedostaje nekakvog alata u toj vašoj odgovornoj borbi, evo, volio bih da nam sugerirate.To u ovom izvješću isto tako nema. Hvala lijepo.
Nema više prijavljenih za diskusiju. Zaključujem raspravu. Jeste li se Vi prijavili za diskusiju.
Jesam, jesam.
Izvolite.
Ja ću biti kratka. S obzirom da pred nama ovdje nije podnosilac Izvještaja i ne znamo kako će se sve to okončati u njegovom predmetu, a da zamjerke što možda objektivne što subjektivne već dugo vremena na rad Tužilaštva BiH postoje, ne ulazeći u to uopšte ko je u pravu ko ne, činjenica je da tamo postoje problemi. Činjenica je da su se dešavali neki procesi proteklih godina koji su se neslavno završili po to Tužilaštvo BiH, ja ću reći samo neke istrage, koje slobodno mogu reći nisu bile u nadležnosti Krivičnog zakona BiH, čisto su montirani sudski procesi koji su se vodili protiv pojedinih funkcionera pa čak i SDS-a, Partije demokratskog progresa, HDZ-a, svi su se više-manje nalazili na udaru. Smatramo da zaista treba uvesti red u ovu oblast, da Tužilaštvo BiH mora biti oslobođeno svakog spoljnjeg uticaja i da je potrebno – nedovoljno je samo po ovoj tački iznijeti kratko neke možda ocjene i zapažanja – mislim da je bez profesionalnog, zaista, nezavisnog pravosuđa BiH nemoguće da imamo pravnu državu. I prijedlog Kluba poslanika SDS-a jeste da održimo jednu 104 tematsku sjednicu ovog parlamenta, to je zaključak koji mi predlažemo, gdje ćemo razmotriti stanje pravosuđa BiH, koji su to problemi s kojim se možda i oni suočavaju i da donesemo ovdje zajedno svi neke zaključke koji bi vodili poboljšanju položaja institucija pravosuđa BiH. Toliko, hvala.
Replika, Azra Hadžiahmetović.
Predsjedavajući, ja se izvinjavam, ovo što ću ja reći nije replika, ali ne znam kako se to može poslovnički upakovati u celofan s mašnom. Ali evo, ja sam pažljivo pratila i ovu sadašnju diskusiju i govorim samo povodom Vašeg prijedloga. Mi smo danas povodom nekoliko tačaka dnevnog reda imali prijedlog inicijativa, recimo kolegica Zaimović je povodom rasprave o radu Upravnog odbora Agencije za visoko obrazovanje pokrenula inicijativu, bila je inicijativa kolegice Pandurević vezano za Javni RTV servis itd. Evo sad i ova inicijativa. Ja bih predložila s obzirom da inicijative kod nas imaju drugačiji tretman i obično idu na početku sjednice u okviru poslaničkih pitanja, odnosno da inicijative tretirate kao prijedlog zaključaka ili da idu autmatizmom kao inicijative, da ne bi eventualno proceduralno zapale u neke teškoće. Zahvaljujem.
Mi ćemo se o njima izjašnjavati kao o zaključcima. Za diskusiju se prijavila Dušanka Majkić. Izvolite.
Samo prijedlog, dakle da mislim da je dobra ideja da se cijeli slučaj sa Sudom BiH, Tužilaštvom i Visokim sudskim i tužilačkim savjetom razmatra na jednoj zajedničkoj sjednici oba doma Parlamentarne skupštine i time bi cijela priča o pravosuđu bila završena. Mislim da je bespredmetno danas otvarati pitanje Tužilaštva, a za par dana doći u poziciju da govorimo o tim istim stvarima o Visokom sudskom i tužilačkom savjetu koji se direktno naslanja na probleme u Tužilaštvu. Dakle, ja mislim da treba insistirati na izvještaju Suda BiH. Ja mislim da je taj izvještaj morao doći u Parlamentarnu skupštinu. Govorim o 2010. godini, evo završava se sedmi mjeseci. I molim da se ova inicijativa pretoči u zaključak: da se i Sud i Tužilaštvo i Visoki sudski i tužilački savjet raspravlja na jednoj zajedničkoj sjednici oba doma Parlamentarne skupštine.
Replika, Šefik Džaferović. 105
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, ne postoji slučaj Suda BiH, Tužilaštva BiH, Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, postoje informacije o radu ovih institucija koje se po zakonima, na kojima je utemeljeno funkcioniranje ovih institucija, dostavljaju određenim organima u ovoj državi pa, između ostalog, i Parlamentarnoj skupštini BiH. Ovo je Informacija koju mi možemo primiti na znanje, nemamo pravo ni da je usvajamo zbog poznatih stvari koje se tiču samostalnosti sudske vlasti u BiH ili bar potrebe da se taj princip afirmira u BiH ovdje. Možemo je, dakle primiti na znanje, možemo iznijeti određene primjedbe, a cilj tih informacija je da se vidi šta je to što u sistemu ne funkcionira i šta je to što je do Parlamenta i do Vijeća ministara da se pomogne tim institucijama. Ovdje su prisutni predstavnici Tužilaštva, ja sam to vidio, bili su prisutni i na Ustavnopravnoj komisiji. Mi imamo sve pretpostavke da danas donosimo one odluke koje Predstavnički dom donosi u ovakvim situacijama. Pokušaj danas, cijelo vrijeme kroz raspravu, da se povodom Izvještaja o radu Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, Informacije o radu Tužilaštva – problematizira paket koji se zove pravosuđe BiH i ono dovede ovdje u raspravu na ovakav način, ja mislim da ne može da ide. Postoji put kako se to radi i taj put treba da se ispoštuje. Ovo su danas izvještaji i informacije o radu. I odmah da kažem svoj stav, dakle bez obzira bilo kakva rasprava ili ako ne bude kakva rasprava, iz ove rasprave i iz ovog dijaloga koji se vodi: institucije pravosuđa BiH će izaći još snažnije i izaći će još funkcionalnije, upravo u skladu sa zahtjevima EU i standardima koje treba BiH da ispuni. Toliko, hvala vam.
Replika, Dušanka Majkić.
Kakve će institucije izaći, to ćemo vidjeti kad se završi ovaj dijalog koji vodimo, koje je pokrenula RS, pa ćemo vidjeti, gospodine Džaferoviću, na šta će to ličiti. Zašto sam ja rekla ovaj prijedlog maloprije? Zato što prvo nije korektno i ne može se voditi dovoljno dobar dijalog ako nemamo pred sobom ljude koji su odgovorni za Izvještaj za 2010. godinu. Imamo vršioca dužnosti glavnog tužioca koji može i ne mora da odgovori na pitanja koja nas interesuju. Dakle, ona će biti vjerovatno prisutna tu, biti naš sagovornik onoliko koliko u onom domenu koji ona može, ali je sigurno da je najveći broj odgovor koji može da dadne bivši Milorad Barašin, kao donedavni glavni tužilac. Drugo pitanje, koje bih voljela da mi odgovore svi, s obzirom da se u BiH na visokim sudskim i tužilačkim i drugim položajima nalaze pojedinci koji su osumnjičeni za ratne zločine, a čije procesuiranje je navodno u toku, voljela bih da konkretno pitanje postavim, istovremeno kad govorim o Tužilaštvu, da to pitanje postavim Visokom sudskom i tužilačkom savjetu – kako je to moguće. Dakle, to nije separat. Pravosuđe je cjelina o kojem treba da se izjasni Parlamentarna skupština BiH. I dobro je da se tu izjasne oba njena doma. I ne vidim ništa loše u tome. Zašto bi to, gospodine Džaferoviću, bila problematizacija pravosuđa? Govorićemo o problemima koji se nalaze 106 u toj oblasti i neka se čuje, jer mi ne usvajamo ali imamo pravo da damo stav. I Visoki sudski i tužilački savjet nas samo obavještava. Nemamo nikakvu obavezu da mi usvojimo taj izvještaj, ali imamo obavezu da kažemo ono što imamo da kažemo, i mislim da bi to bilo cjelovito sagledavanje stanja u pravosuđu. Ne vidim razlog zaista zašto to osporavate. /kratko prekinuto snimanje/
Ja bih gospodinu Džaferoviću rekao da mi imamo sistemski problem, da je ovdje mnogo, mnogo reformi, pod navodnicima, urađeno koje su u stvari izvor naših današnjih problema. Tri osnovna stuba države, znači pravosudna vlast, izvršna vlast i zakonodavna vlast, ... trebala bi po svakoj teoriji da imaju uvid u rad jedni drugih, to vam Amerikanci kažu ... Svako mora odgovarati nekome. Ovdje po priči o nezavisnosti pravosuđa se pokušava napraviti odvojen entitet, nešto što je postalo svrha samo sebi, a evo ja vam tvrdim da pravosuđe u BiH nije nezavisno. Ko kaže da pravosuđe i tužilaštvo nije pokretalo u proteklom periodu političke procese? Kako je moguće da pokrene protiv najviših političkih funkcionera u proteklom periodu procese koje poslije tri ili četiri godine izgubi? Da li je neko odgovoran za to? Da li je Visoko sudsko i tužilačko vijeće moralo sankcionisati te tužioce koji su pokrenuli političke procese za koje nisu imali osnova? Ili je odgovoran Sud? Možda Sud nije htio da donese odluke koje su u skladu sa dokazima koje je Tužilaštvo podnijelo. Mi imamo i ličnih razlog da budemo nezadovoljni, imamo dokaz da ovo što se radi u BiH nije uredu. Imamo potpredsjednika SDS-a Branislava Garića, koga je čovjek ubio u njegovoj kancelariji, priznao da ga je ubio, i na kraju prošao kroz pravosudni sistem i oslobođen, eno ga čovjek bez ikakve sankcije, bez ikakvog liječenja i dan-danas hoda Dobojom. Hoće li neko dati odgovore na ta pitanja? Mi zato insistiramo da predsjednik Visokog sudskog i tužilačkog savjeta bude prisutan ovdje, da ga pitam – da li ima odgovornosti u pravosuđu? Napravili ste odvojen sistem. Nije tačno da pravosuđe treba da bude nezavisno od političkog sistema. U Americi Senat razrješava i postavlja sudije i tužioce. Mora segment, možda i najvažniji segment društva, mora nekome odgovarati i mora odgovarati ovdje u Parlamentu, jer ovo bi trebalo da bude parlamentarno društvo. Hvala.
Znači, i mi trebamo preuzeti nadležnosti Senata. Replika, Drago Kalabić.
... i sve ono što ide uz Senat. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] 107 U paketu ja bjanko prihvatam, evo, iako je u ovim replikama rečena suština onoga što sam i ja mislio reći pa sam u razmišljanju da li da odustanem, iako nije možda fer jer smo trebali učestvovati u diskusiji. Moja osnovna suština replike je bila gospodinu Džaferoviću, o svemu možemo razgovarati ali je problem ako je, a mislim da jeste, doveden u pitanje postulat nezavisnog pravosuđa. Kad biste me u to ubijedili da to imamo, o svim drugim nedostacima bi mogli razgovarati. Međutim, pored činjenice da iz ovih, evo, nazovimo političkih krugova ili predstavničkih, ili kako hoćete, dolaze kritike na račun pravosuđa, tužilaštva, ja mislim da u ovom momentu 90% građana BiH misli da pravosuđe nije nezavisno. I to je problem. I u to sam ubijeđen. I naravno da se niko neće latiti istraživanja jer zna da bi dobio taj rezultat, znači nikoga, a od koga su sve zavisni vjerovatno bi bilo različitih opcija, ali ni 10% ne biste dobili onih koji su ubijeđeni da je to institucija koja je potpuno nezavisna, sigurno. Ja ovdje smijem u opkladu da iznad 10% to ne bi bio rezultat. A onda ako imate zavisno pravosuđe, onda imate problem. Od države bezakonja je samo gora država u kojoj se zloupotrebljava zakon. To je onda problem. Previše toga se izdešavalo proteklih godina i previše argumenata, što misterioznih, o kojima je govorio gospodin Lozančić, a što ovih direktno potkovanih argumentima da bismo se upitali imamo li bilo koju instituciju nezavisnu. Proteklih dana je Murat Šabanović dao intervju mnogim medijima u BiH, vidim da su to prenijeli i zagrebački i hrvatski, gdje se stavlja akcenat na priču da su sve ovo nama prodali stranci i da se njih trebamo što prije riješiti da bismo počeli normalno komunicirati i da bismo počeli graditi normalne institucije. Danas smo imali četiri-pet rasprava gdje su nam tako jeftino stranci prodali zakonodavne pakete, što milom što silom, i doveli nas u neviđene probleme. Pravosuđe, visoko obrazovanje, javne nabavke, gospodin Pilav je danas govorio. Sav taj paket je nama donesen ovdje i, da se ne lažemo, serviran po principu uzmi ili ostavi, morate to. To su navodno prednosti zapadnih demokratija. A kad smo mi poslije počeli čačkati po tome, pa to ni jedna zemlja nema što je nama prodato. Niko to nema. Bili smo i na nekim putovanjima, vidjeli kako izgleda nezavisno pravosuđe u Španiji, nema nezavisnog pravosuđa, maloprije je govorio, postoje samo različiti modeli kako jedna suverena država, pa kako je moguće da budete nezavisni od svog naroda, od svojih građana, od svoje države, od svog najvišeg zakonodavnog tijela. To ne postoji nigdje. Ali je jedno jasno, međunarodna zajednica nakon grubih sredstava sile kojom je upravljala ovom zemljom je u njen sistem ugradila ovakve defektne stvari da bi preko tih sistema dalje upravljala i kreirala političke procese. To je sad potpuno vidljivo i to je bilo za njihove potrebe, ja potpuno razumijem njih, ali ne razumijem nas da nismo kao ljudi sjeli i rekli – ljudi, ovo je defektno ovom podneblju, ovom prostoru, ovim narodima ovdje ovo ne odgovara, hajmo se dogovoriti da napravimo nešto svoje. Nažalost, postoje političke grupacije u BiH koje sve ono što stranci predlože prihvataju zdravo za gotovo. Mi smo toga svjesni, da ne otvaramo tu priču. Postoje grupacije koje ne dozvoljavaju nikakav kritički odnos prema onome što dolazi od institucija. I onda imate paradoksalnu situaciju – u onim oblastima u kojima su sve stranci odlučivali, a odgovornost ostala nama, evo, mi smo sad odgovorni i za stanje u pravosuđu, iako nas se tu ništa nije pitalo, i svakim danom se trudi svako živ da se nas tu ništa ne pita. Ali kad sad pitate, dajte oni koji su nam to 108 namjestili ima li njihove odgovornosti, ne nema, nema ni tih likova, sjećam se onih raznih imena reformatora,
Ovo je replika bila, jel' tako?
(jeste i završavam), eksperata koji su prodefilovali, ko zna gdje se sad nalaze širom svijeta na nekim nižerazrednim pozicijama u svojim sredinama, a ovdje su nama bili eksperti i mi sada imamo ovo što imamo. Znači, da bismo o bilo čemu razgovarali, morali bi konstataciju, i mi ćemo o tome vjerovatno zahtijevati da se na svim međunarodnim forumima i međunarodne institucije prvo obavijeste o tome da nije pravosuđe nezavisno, pa da onda vidimo šta ćemo dalje. Ako moje informacije govore da u pravosudnim institucijama ...
Kolega Kalabiću, dvije replike ste objedinili u jednoj.
(završavam) sjede predstavnici pojedinih ambasada stranih zemalja, da sjede u pravosudnim institucijama jedne zemlje koja hoće da bude suverena, pa izvinite me, to nije suverena država.
Nema više prijavljenih za raspravu. Prelazimo na 28. tačku dnevnog reda: Ad. 28. Prijedlog zaključka o osnivanju Privremene zajedničke komisije oba doma Parlamentarne skupštine BiH za provoĎenje procedure za izbor tri člana Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguravanje kvalitete (Prijedlog Zajedničkog kolegija oba doma) Zajednički kolegij oba doma je na 1. sjednici, održanoj 7. 7. 2011. godine, utvrdio Prijedlog zaključka kojeg ste svi dobili. Prijedlog Kolegija Doma u proširenom sastavu je da se za članove Privremene zajedničke komisije imenuju: Nermina Zaimović-Uzunović, Božo Ljubić, Petar Kunić. Ima li drugih prijedloga? Nema drugih prijedloga. 109 Prelazimo na tačku 29. Predlažem prije nego što počnemo govoriti o tački broj 29. da sve tačke od 29. do 43. i 43. da objedinimo raspravu o davanju saglasnosti za ratificiranje ovih sporazuma. Ako ste saglasni, predlažem da glasamo o tom zaključku. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad za ovaj zaključak. Konstatujem da smo jednoglasno usvojili ovaj zaključak. Ad. 29. do 43. Davanje saglasnosti
nije uključen mikrofon
Ma neće promijeniti situaciju. Hoćete li da ponovimo glasanje?
nije uključen mikrofon
Dakle, na zahtjev Ljubića ponavljamo glasanje. [[zajednička diskusija]] Hoćemo li u drugi krug glasanja? Pripremite se za drugi krug glasanja. Glasajte, sad!
Ponovite glasanje.
Na zahtjev poslanika Beriza Belkića ponovit ćemo glasanje. Molim vas da se pripremite za glasanje. Ja želim samo poslanicima reći da nema nikakvih problema da glasamo do ujutro ako se vama ne žuri ili zaista malo pažnje da pokušamo da glasamo. Pripremite se za glasanje. Glasamo sad o Amandmanu poslanika Milorada Živkovića, drugi krug glasanja. Konstatiram da Amandman nije dobio opću većinu i da nije prošao. Prelazimo na glasanje o Prijedlogu zakona u drugom čitanju i napominjem da imamo ispravku jednog amandmana iz Izvještaja Komisije. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je Prijedlog zakona u drugom čitanju dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je usvojen. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda: 111 Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mineralnim Ďubrivima (drugo čitanje) Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je i ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mineralnim đubrivima dobio jednoglasnu podršku, i opću i entitetsku. Konstatiram da je usvojen. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] /zajednička diskusija/ Dobit ćete i broj glasova. Dobro, ako hoćete da malo sačekamo, nije problem. [[zajednička diskusija]]
nije uključen mikrofon
Osjete se recidivi prošlosti, ta potreba za jednoglasnošću ... Prelazimo na devetu tačku dnevnog reda: Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ministarstvima i drugim organima uprave u Bosni i Hercegovini, s Mišljenjem Ustavnopravne komisije Ovdje glasamo o negativnom Mišljenju Ustavnopravne komisije. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! 113 Dakle, ovdje nemamo opće većine. Možemo konstatovati da je više bilo za, dakle protiv negativnog Mišljenja Ustavnopravne komisije, i ovaj Zakon je odbijen, vraća se Ustavnopravnoj komisiji. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: Prijedlog zakona o sprečavanju dopinga u sportu u Bosni i Hercegovini (prvo čitanje) Ovdje glasamo o Prijedlogu zakona u prvom čitanju. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je Prijedlog zakona dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo usvojili Prijedlog zakona u prvom čitanju. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državljanstvu Bosne i Hercegovine, s Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku Ovdje glasamo o negativnom Mišljenju Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! 'Za' je glasalo 24, 'protiv' 13, jedan 'suzdržan'. Imamo potrebnu opću većinu, nemamo entitetske većine. Usaglašavanje u Kolegiju. Hoćemo li odmah u drugi krug? Pripremite se za drugi krug glasanja. Glasajte, sad! Nemamo 10 glasova 'protiv', odnosno ima 12 'protiv', vraća se Komisiji s obzirom da nismo usvojili ovo negativno Mišljenje. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: Godišnji izvještaj Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH za 2010. godinu (odgoĎena rasprava na 5. sjednici Predstavničkog doma, održanoj 14.07.2011. godine) Naglasit ćemo da je ova tačka skinuta s dnevnog reda zbog odsustva predsjednika Visokog sudskog i tužilačkog vijeća BiH. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: 114 Izvještaj o radu Odbora za žalbe graĎana Parlamentarne skupštine BiH za 2010. godinu Glasamo o usvajanju Izvještaja s Mišljenjem Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost BiH i zaključcima sadržanim u njemu. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je Izvještaj usvojen. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2010. i Plan rada Nezavisnog odbora kao nezavisnog tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine za 2011. godinu Glasamo o usvajanju Izvještaja i Plana rada Nezavisnog odbora. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je Izvještaj dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu – 35 glasova 'za', 0 'protiv', četiri 'uzdržana'. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu parlamentarnog vojnog povjerenika BiH za 2010. godinu Glasamo o usvajanju Izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu opću većinu, da nemamo potrebnu entitetsku većinu. Idemo na usaglašavanje u Kolegiju. Jeste li saglasni da ovo prihvatimo? ____________(?) Drugi krug. Drugi krug glasanja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da je Izvještaj o radu parlamentarnog vojnog povjerenika BiH za 2010. godinu usvojen. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda Izvještaj o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju u 2010. godini 115 Prvo glasamo o Zaključku poslanika Mirze Kušljugića. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Da li vam je potrebno da vam pročitam taj zaključak? Sve znate, tim bolje.
nije uključen mikrofon
Nije ovo poslovnička inicijativa.
nije uključen mikrofon
Kolega Živković ima potrebu za intervencijom.
Zahvaljujem se. Samo kratko. Znači, u dosadašnjem radu Parlamenta kada je bila inicijativa ili prijedlog tačke dnevnog reda za iduću sjednicu, onda se to više formulisalo kao inicijativa i onda ide u komisiju. Komisija kaže da li je to ok, nije ok, i priprema se materijal, tako da ne iniciramo na ovakav način stavljanje tačaka dnevnog reda na iduću sjednicu skupštinu. Mislim, dosadašnji rad da je bio dobar ovdje u Parlamentu i predlažem kolegi da umjesto zaključka ovo formuliše kao inicijativu. Ona će proći određeni tretman i sigurno će se naći kao tačka dnevnog reda.
Riječ ima poslanik Mirza Kušljugić. Izvolite.
Ja bih samo volio da znam koja komisija, jer
Komisija za saobraćaj i komunikacije.
ni jednom u prethodnom mandatu Komisija za saobraćaj i komunikacije osim izvještaja DERK-a nije razmatrala stanje i analizu. zajednička diskusija 116 Ako mislite da je ona nadležna komisija, onda je u redu. [[zajednička diskusija]]
Dakle, prijedlog je kolege Živkovića, evo i kolega Kušljugić se saglasio, da ovaj zaključak pretočimo u inicijativu koju upućujemo prema, u ovom slučaju, nadležnoj Komisiji za saobraćaj i komunikacije da se ona očituje o ovoj inicijativi a onda nakon toga Parlament će se izjasniti o njoj. Molim vas da se pripremite za glasanje o tom zaključku. Glasajte, sad!
nije uključen mikrofon
Da upućujemo Komisiji. Ja ću vas zamoliti malo pažnje, ne možete svi odjednom pričati, ipak. Konstatiram da smo usvojili ovaj prijedlog zaključka, da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Sada glasamo o usvajanju Izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da smo usvojili Izvještaj o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju u 2010. godini. Imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu i Finansijski izvještaj Agencije za poštanski saobraćaj BiH za 2010. godinu Glasamo o usvajanju izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo usvojili ove izvještaje. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda: Izvještaj o aktivnostima Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu 117 Prvo glasamo o Zaključku Dušanke Majkić. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Evo pročitat ćemo vam Zaključak: 'U skladu s članom 10. Zakona o reviziji institucija BiH, „Službeni glasnik BiH“ broj 12/06, Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH nalaže Uredu za reviziju institucija BiH da odmah pokrene postupak profesionalne ocjene svog rada od strane nezavisne revizorske kuće druge zemlje, te da izvještaj o profesionalnom ocjenjivanju dostavi Parlamentarnoj skupštini BiH.' Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu opću većinu, nemamo potrebnu entitetsku većinu. Prelazimo na usaglašavanje u Kolegiju. Idemo u drugi krug glasanja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Zaključak poslanika Dušanke Majkić je prihvaćen. Prelazimo na glasanje o usvajanju Izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je usvojen Izvještaj o aktivnostima Ureda za reviziju institucija BiH. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda: Godišnji finansijski izvještaj Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine za 2010. godinu. Glasamo o usvajanju Izvještaja. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo usvojili Godišnji finansijski izvještaj Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu Upravnog odbora Izvozno-kreditne agencije Bosne i Hercegovine za 2010. godinu 118 Glasamo o usvajanju Izvještaja. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je Predstavnički dom usvojio Izvještaj. Prelazimo na 21. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu i poslovanju BHRT-a za 2010. godinu Ima pripremljen jedan zaključak kolega Magazinović. Izvolite.
Hvala. Dakle, predlažem sljedeći zaključak: 'da se odgodi izjašnjavanje, te da se zaduži nadležna komisija da sistematizira predložene zaključke i predloži konzistentne zaključke ovom domu.'
Dakle, s obzirom da u okviru ove tačke dnevnog reda imamo veliki broj zaključaka od čitavog niza poslanika, prijedlog je da ovo ide prema nadležnoj komisiji, da ova komisija to sistematizira a da se onda mi nakon toga kao Predstavnički dom izjasnimo. Možemo li se izjasniti o ovom zaključku? Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je ovaj zaključak usvojen. Prelazimo na 22. tačku dnevnog reda: Godišnji izvještaj o rezultatima aktivnosti Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH za 2010. godinu Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je usvojen Godišnji izvještaj. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda: Specijalni izvještaj o pravima lica s invaliditetom Glasamo o usvajanju Specijalnog izvještaja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. 119 Glasajte, sad! Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da smo usvojili Specijalni izvještaj o pravima lica s invaliditetom. Prelazimo na 24. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2010. godinu Riječ ima poslanik Saša Magazinović. Izvolite.
Dakle, predsjedavajući, predlažem isti zaključak: 'da se odgodi izjašnjavanje i da nadležna komisija sistematizira zaključke.'
Dakle, isti zaključak kao kod tačke 21. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! Zaključak je dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu i konstatiram da smo ga prihvatili. Prelazimo na 25. tačku dnevnog reda: Izvještaj o radu Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguranje kvaliteta za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine I ovdje kao i u prethodnoj tački dnevnog reda prijedlog je da ponovo prihvatimo isti zaključak da i ovo ide prema nadležnoj komisiji, a nakon toga će doći i do nas, do glasanja. Pozivam vas da se pripremite za glasanje o ovom zaključku. Glasajte, sad! Konstatiram da je ovaj zaključak dobio potrebnu opću većinu i potrebnu entitetsku većinu i da je usvojen. Prelazimo na 26. tačku dnevnog reda: Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Prijedlogu zaključka poslanika Dušanke Majkić s 5. sjednice Doma, povodom rasprave o Izvještaju o radu Pravobranilaštva BiH za period od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. godine, koji glasi: 'Izvještaj o radu Pravobranilaštva BiH za 2010. godinu vratiti Pravobranilaštvu BiH s ciljem postizanja saglasnosti izmeĎu pravobranioca i zamjenika pravobranioca' Dakle, glasamo u drugom krugu o Zaključku poslanice Dušanke Majkić. Pozivam vas da se pripremite za glasanje. 120 Glasajte, sad! Konstatiram da nema dovoljan broj glasova 'protiv' ni iz jednog entiteta. Konstatiram da je ovaj zaključak usvojen. Ukoliko usvojimo ovaj zaključak, a usvojili smo ga, Izvještaj o radu Pravobranilaštva za ovaj period se vraća Pravobranilaštvu BiH. Prelazimo na 27. tačku dnevnog reda: Informacija o radu Tužilaštva BiH za 2010. godinu Prvo glasamo o Zaključku poslanika Borislava Bojića. Svi ste dobili taj zaključak, ima li potrebe da ga pročitamo. Ima. Evo, ipak ćemo pročitati. Zaključak glasi: 'Zbog nagomilanih problema u pravosuđu Predstavnički doma i Dom naroda održat će zajedničku tematsku sjednicu s tačkom dnevnog reda – Stanje i problemi u institucijama pravosuđa BiH i prijedlog mjera za prevazilaženje problema. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Nema ni potrebne opće većine. Zaključak nije prihvaćen. Prelazimo na glasanje o primanju k znanju Informacije. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte, sad! 'Za' 22, 13 'protiv'. Nemamo potrebnu entitetsku većinu. Ovdje je jasno da smo je primili k znanju ali nismo glasali samo o tome da smo je primili k znanju. Prelazimo na usaglašavanje. Drugi krug. Naknadno usaglašavanje. Prelazimo na 28. tačku dnevnog reda: Prijedlog zaključka o osnivanju Privremene zajedničke komisije oba doma Parlamentarne skupštine BiH za provoĎenje procedure za izbor tri člana Upravnog odbora Agencije za razvoj visokog obrazovanja i osiguravanje kvalitete (Prijedlog Zajedničkog kolegija oba doma) Glasamo o usvajanju Prijedloga zaključka s predloženim članovima, a članove jednoglasno predlaže Zajednički kolegij, odnosno Prošireni kolegij. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i konstatujem da smo usvojili ovaj zaključak s predloženim članovima. 121 Prelazimo sada na glasanja o tačkama od rednog broja 29. do 43. Predlažem da prvo glasamo o tome da se o svim sporazumima izjasnimo u paketu. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram, što bi rekao kolega Jovičić, da smo jednoglasno usvojili ovaj zaključak. Prelazimo sada na glasanje o davanju saglasnosti za ratifikacije sporazuma od tačke 29. do 43. i 43. Pripremite se za glasanje. Glasajte, sad! Konstatiram da smo ratificirali sve ove sporazume, da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Time smo završili glasanje po svim tačkama današnje sjednice Predstavničkog doma. Hvala vam još jednom na konstruktivnom doprinosu u radu ove sjednice. Naredna sjednica Predstavničkog doma je u augustu mjesecu. Sjednica je završena u 19,50 sati.