Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje je za ministra unutrašnjih poslova. Radi se o procesu pasivizacije prebivališta građana u opštini Medveđa. Kao što je već nekoliko puta rečeno, u ovoj opštini se vrši masovan proces pasivizacije prebivališta građana zbog kojih oni gube svoja građanska prava, a između ostalog i pravo glasa. Na ovaj način su zadnji izbori održani u ovoj opštini 2018. godine pokazali da se ovaj proces najdrastičnije odvijao prema građanima albanske nacionalnosti, te je imalo direktan uticaj u predstavničku snagu albanske zajednice u ovoj opštini. Od osam odborničkih mandata, koliko su pre 2018. godine imale albanske stranke u ovoj opštini, na izborima 2018. godine su uspele da dobiju samo tri mandata zbog brisanja iz evidencije velikog broja birača. Dakle, ovo je, po meni, jedan nedemokratski, antiustavni proces koji se odvija i koji direktno utiče na promenu etničke strukture stanovništva ove opštine. Moje pitanje za ministra unutrašnjih poslova glasi – koliko je građana pasiviziralo prebivalište u ovoj opštini tokom 2017, 2018, 2019. i 2020. godine u sledećim naseljenim mestima: Medveđa administrativni centar, Sijarinska banja, Tupale, Svirce, Grbavce, Rama banja, Stara banja, Sijarina, Đulekare, Lapaštica i Kapit? Moje drugo pitanje za predsednicu Vlade i predsednika vladine Komisije za nestala lica, gospodine Odalovića. Naime, kako su nas mediji već obaveštavali, dana 16. novembra na lokaciji kamenoloma Kiževak u blizini Raške pronađeni su posmrtni ostaci 15 do 17 n.n. lica za koje se sumnja da bi mogli da budu tela Albanaca sa Kosova. Kao što je za RTS rekao gospodin Odalović, predsednik vladine Komisije za nestala lica, ovo je jedna od lokacija koja se pretražuje po informacijama dobijenim iz Prištine. Moje pitanje za predsednicu Vlade, odnosno gospodina Odalovića jeste da li su izvršne potrebne DNK analize koje bi utvrdile identitet osoba iz te masovne grobnice i koje su druge lokacije u pitanju koje bi trebalo pretražiti? Ukoliko u ovom trenutku nije urađena konačna analiza, molim vas da, kada je budete dobile, obavestite ovu Skupštinu i mene kao podnosioca pitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi najpre u uvodnom izlaganju, odnosno uvodnom delu, pre nego što postavim pitanje nadležnim organima i nadležnim institucijama, biću i ličan. Naime, u jednom za mene, rekao bih, i porodicu veoma teškom periodu jedan od ljudi koji je bio uz mene i moju porodicu je i predsednik Srbije Aleksandar Vučić, bio u pravom smislu reči podrška. Aleksandar Vučić zna da porodica nije samo jedna važna stvar, već da je porodica sve, ali to je poštovanje, pre svega. Reč koju ne razumeju i ne dopire do svesti onih koji su uvek za mržnju, a protiv svega što čini i radi vladajuća koalicija i to tek onako bez alternative, bez ikakvog predloga, već samo da bi se kritikovalo. Zato danas, pre svega kao čovek, ne mogu da ostanem nem, jer u životu morate imati principe, morate imati određene stavove i poštovati ih. Pre svega, kao čovek ne mogu da ostanem nem i da samo posmatram sve kvazipolitičare na šta su spremni svi kvazipolitičari zarad političkih poena i da bi politički profitirali. Brutalna kampanja protiv predsednika Republike i njegove porodice se nastavlja i dalje, i pre nekoliko dana i evo danas, na žalost, ovoga puta od strane isfrustriranih, rekao bih, političara koji nemaju drugi način da budu medijski prisutni i da pokušaju da na bilo koji način politički prežive. To su saborci ovog kvazipolitičkog lidera opozicije Dragana Đilasa. Nastavlja sa monstruoznim napadima na predsednika Srbije, na njegovu decu, što je najsvirepije. On koji je za političku javnost prestao da postoji, konkretno reč je o kvazi političaru, Srđanu Nogu, koji je za političku javnost prestao da postoji, sada ne birajući reči kojima vređa, bira strašan neljudski put ne bi li nekako ponovo pokušao da dospe u žižu javnosti. Koliko zla i mržnje treba da je u nekome kada se iscrtavaju mete na čelu članova porodice, na čelo dece legitimno izabranog predsednika države koji uživa ogromno poverenje i podršku građana? Ovo nije političko ponašanje, već, rekao bih, oličenje najprizemnije i najbizarnije negativne kampanje koja samo govori o moralu i karakteru onih koji su ovakav prljavi i nemoralni politički marketing spremni da vode. Sve prisutniji primitivizam, govor mržnje i nasilje su očigledno ostali jedino raspoloživo oružje onih koji nemaju svoje političke programe, niti znaju kojim političkim putem treba da idu. Postavlja se pitanje – da li za takve ljude uopšte postoje granice? Neverovatno koliko je mržnje sadržano u morbidnim rečima i uvredama upućenim predsedniku Vučiću i njegovoj porodici, koliko neko mora da bude bez časti i morala da na ovakav način vređa maloletnu decu i porodicu? Nije slučajnost što se sve ovo dešava u trenutku kada predsednik upravo objavljuje rat kriminalu i mafiji, zato pozivamo nadležne organe i institucije da ispitaju povezanost tih propalih političara sa kriminalnim grupama. Apelujemo na nadležne organe da iz navedenih razloga najozbiljnije shvate ovakve vrste pretnji koje su upućene predsedniku države i njegovoj porodici, jer krajnje je vreme za preduzimanje zakonom propisanih mera protiv onih koji ovu mržnju, monstruozne pretnje šalju gotovo svakodnevno. Mi sami smo bili svedoci i žrtve njegovih odijuma. Nedopustivo je da bilo čija porodica bude zloupotrebljavana zarad političke borbe i ovo nikako ne sme da postane norma društvenog ponašanja u Srbiji. Svi zajedno moramo da se usprotivimo i svi zajedno da pomognemo nadležnim organima i nadležnim institucijama da, ponavljam, ovo ne može i ne sme da bude norma društvenog ponašanja u Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Reč ima narodni poslanik Milenko Jovanov. Izvolite.
Gospodin Milićević je naveo neke stvari koje bi mogle da posluže kao šlagvort za ono što ja želim da pitam i Državno tužilaštvo i Ministarstvo unutrašnjih poslova, ali i sve državne organe. Ne bih se saglasio sa tim da je ovo samo kampanja isfrustriranih ljudi. Ovo najbolje pokazuje koliko smo se na tu kampanju navikli i koliko više nikome nije stalo do toga šta ko govori o porodici predsednika Republike. Ovo najbolje pokazuje da nam je to postalo normalno, da nam je to postalo svakodnevno. Zašto mislim da nije ovo pitanje samo isfrustriranih političara, kao što je rekao kolega Milićević? Zato što smo, i Aleksandar Martinović mi je svedok, zvao sam ga u subotu, pre pet dana, da ga zamolim da postavim ovo pitanje, dakle pre pet dana je plaćeni ubica, Čaba Der čini mi se da se zove, rekao istražnim organima Mađarske da je od dva kriminalna klana dobio ponudu da izvrši atentat na predsednika Vučića. Ta vest je prošla potpuno ispod radara, potpuno neopaženo, potpuno bez komentara. Nema, drage kolege, političkog ubistva bez političke pozadine. Nema atentata na predsednika države bez političke pozadine. Danas ja pitam i sebe i vas i javnost u Srbiji da li slučajno, gospodine Milićeviću, svedočimo ovim kampanjama napada na predsednika Vučića? Ne želim da optužujem nikoga, ne želim da ukazujem prstom ni na koga, ali ne mogu da se otmem utisku da ni malo slučajno nije da je na naslovnoj strani jednog nedeljnika, otprilike prošle godine u ovo doba, snajper uperen u glavu Aleksandra Vučića. Da ni malo slučajno nije od onog njihovog najduhovitijeg, kako ga oni nazivaju, a u stvari nije duhovit, nego je smešan i tužan i jadan, karikaturiste 10, 15, 20 meta po telu Aleksandra Vučića. Da nisu slučajni napadi na društvenim mrežama na Aleksandra Vučića i njegovu porodicu od ljudi koje nazivamo „taj neki ludak, taj je za lečenje“. Ne, nije za lečenje. Ludak nema odgovornost, zato ga i nazivaju ludakom. Kako to da sa lažnih naloga svi pišu isto i svi traže smrt Aleksandra Vučića i članova njegove porodice? Onda dolazimo do ovoga što ste rekli da se desilo juče, a desilo se i prekjuče. Desilo se i dva dana pre toga i dešava se svaki dan. Šta je u pitanju? Po mom najdubljem uverenju pripremanje javnosti na ono što je trebalo da uradi Čaba Der ili će uraditi neki drugi Čaba Der. To što je Aleksandar Vučić stao na žulj kriminalcima i objavio im rat. To je jedan deo priče. Ali, ti kriminalci uvek za svoje delovanje traže političku podršku. Meni se čini da im se politička podrška sama nudi, da neki ljudi sami izlaze u susret onome što oni žele da ostvare i stvaraju atmosferu time što crtaju metu na licu Aleksandra Vučića, na glavama njegove dece. Stvaraju atmosferu da sutra ako bi se tako nešto desilo svi slegnu ramenima i kažu – pa dobro, to je očekivano. Zato ja pitam, misli li ko konačno da reaguje? Ja zato pitam šta još treba da se desi i da li treba da se desi nešto da bismo onda post festum reagovali ili ćemo probati da uradimo nešto da sprečimo ono što jedni priželjkuju, a drugi, čini se, žele da izvrše? Ili i jedni i drugi žele isto, kako vam volja? Pet dana je prošlo od toga. Pet dana smo ovde slušali o ceni tovne teladi, pet dana smo slušali o tome gde i na kojoj televiziji je bio Predrag Kon, slušali smo razne govore i evo za pet dana niko Čabu Dera u ovom domu spomenuo nije do sada, čoveka koji je priznao da mu je nuđen novac da ubije Aleksandra Vučića. Draga moja gospodo i dame, ovo je vreme da se svi mi zapitamo dokle je ova atmosfera došla kada nam ovakve stvari deluju tako da na njih nešto ne treba posebno ni reagovati. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto nema više prijavljenih, obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Elvira Kovač. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 13. do 19. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 13. do 19. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički, jedinstveni pretres o Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Fiskalnog saveta, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPS; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPS; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa JS; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPAS; Predlogu odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podneo predsednik Narodne skupštine i Predlogu odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacije Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podneo predsednik Narodne skupštine. Da li neko od predlagača želi reč? (Ne.) Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pre nego što pređemo na diskusiju, samo bih želeo saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, da vas obavestim da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Javili su se predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Đorđe Milićević, izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Uvaženo predstavništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne mislim naravno da govorim o promenama u odborima, jer to je legitimno pravo svake poslaničke grupe, ali ono o čemu želim da govorim jeste izbor Poverenika za ravnopravnost polova, jer mislim da je važno. Izvinite, mislio da ste otvorili raspravu. Oprostite.
O Povereniku je posebna rasprava. Ovde je reč o delegacijama i promenama članova odbora. Janko Langura izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga odluke o prestanku funkcije člana Fiskalnog saveta svi smo mi svedoci da je gospodin Vučković samoinicijativno napustio Fiskalni savet. Tačnije, po njegovom mišljenju on odlazi na bolje mesto u privatni sektor, a ne iz razloga koje su pojedini opozicioni lideri pokušali nama da predstave. Što se tiče prethodnog izveštaja Fiskalnog saveta svi smo mi videli da oni kritikuju meru Vlade kojom je naša Vlada u jednokratnoj pomoći pomogla svim građanima isplatom od 100 evra u dinarskoj protivvrednosti. To su brže bolje pokušali da iskoriste oni koji su, setimo se, našim građanima nudili onu famoznu pomoć u iznosu od 1000 evra. To su pokušali da iskoriste oni koji su uništavali naše fabrike, oni koji su tražili kojekakve zajmove za preporod i slično. Apsolutno se ne slažem sa takvom kritikom Fiskalnog saveta i mišljenja sam da je ta mera Vlade Republike Srbije pomogla kako naše građane, tako i našu privredu, jer smo na primerima mnogo razvijenih zemalja mogli da vidimo davanje tzv. helikopter novca podstiče potrošnju. Moram još da dodam da je naš ekonomski sistem jako stabilan, rezerve su visoke, tako da smo mi to mogli da učinimo. Moram da kažem i da smo mi trenutno zemlja koja ima najveći rast u Evropi. Mi ćemo sledeće godine preteći Hrvatsku po stopi BDP, što je pre nekoliko godina samo, setimo se svi, za vreme prethodnog režima bilo nemoguće. Hrvatska je bila svetlosnim godinama ispred nas. Razumem gospodina Dragana Đilasa koji ne razume pojmove cirkularne ekonomije, jer znate, njemu je nepojmljivo da se novac građana sliva u budžet Republike Srbije. On to ne može da shvati. On je navikao da se novac svih naših građana sliva isključivo u njegove džepove i u džepove njegovih poslušnika. Što se tiče odbora, morao bih da navedem da su odbori veoma važni. Tako i Poslovnik nalaže. Nažalost, prethodni režim nije poštovao taj Poslovnik koji su oni sami doneli. Od kako je SNS u parlamentu odbori su postali veoma važna stalna radna tela koja su veoma bitna za rad Narodne skupštine. Iskoristio bih priliku da pohvalim Odbor za administrativno-budžetska i mandatsko-imunitetska pitanja i gospodina Martinovića na poslu koji do sada obavlja. Razumem vas, gospodine Martinoviću, i znam da ste imali i u prethodnom periodu velikih problema sa narodnim poslanicima koji su koristili svaku priliku, tako i sednice odbora da naruže ugled Narodne skupštine. Svi se mi vrlo dobro sećamo kada je Boško Obradović, do sada više puta dokazani nasilnik, fizički napao gospodina Martinovića. To nije bio ni prvi, a ni poslednji put da je Boško dokazao to što mi svi već znali. Setimo se samo kako je Maji Gojković, tada predsednici parlamenta, uvrtao ruku u njenoj kancelariji. Setimo se kako je pozivao na nasilne demonstracije. Setimo se kako je opkoljavao Narodnu skupštinu, kako je opkoljavao predsedništvo i ono što je verovatno najviše zabolelo sve građane Republike Srbije je kada je zastavom naše zemlje, koja je svetinja svakog građanina, za koju su se naši preci borili, koja je simbol naše istorije i naše slobode, pokušao da polomi prozor ovog parlamenta i da sa nasilnim demonstrantima upadne u Skupštinu. Danas taj isti Boško Obradović nastavlja politiku laži i nasilja. Danas taj isti Boško Obradović poziva na održavanje prevremenih izbora. Setimo se da je samo pre šest meseci taj isti fašista bojkotovao te izbore, pa ga ja sada sa ovom mesta pitam – šta se to Boško promenilo u prethodnih šest mesece? U prethodnih šest meseci se promenilo jedino to što je Boško Obradović, a nakon raspada tog saveza famoznog za lopovluk Srbije i nakon njegovom izbacivanja iz tzv. udružene opozicije, ostao bez direktnog finansiranja od strane Tanje Fajon i od strane Dragana Đilasa. On sada na sve načine gleda da se što pre domogne državnog budžeta i novca svih naših građana, ali na njegovu veliku žalost građani Srbije, iako taj isti Boško Obradović nekada bude skupio hrabrost da izađe na izbore, mu neće dati podršku, iako je cenzus, podsetiću vas, na nikad nižih 3%. Iskoristio bih takođe priliku da čestitam poslanici Sandri Božić na imenovanju za predsednicu Odbora za kulturu i informisanje. Sandra, pred vama je jako veliki posao i moraćete da uložite ozbiljan rad da nađete način kako ćete gledati na ove tajkunske medije koji svakodnevno pozivaju na ubistvo predsednika Aleksandra Vučića i koji i kada to neko drugi čini se raduju, oni to podržavaju. Nijednog trenutka se nisu setili da osude neki takav napad. Ta njihova demokratija, taj medijski mrak, o kome oni govore, ta njihova slobodna umetnost kojom se diče, sada ću vam pokazati neke fotografije da naši građani vide da li je to, molim vas da uveličate ovo, da li je ovo taj medijski mrak u kome se Srbija nalazi? Da li je ova snajperska puška uperena u predsednika Republike Srbije ta demokratija koju vi priželjkujete? Ne, gospodo. Ovo je poziv na ubistvo predsednika države. Svedoci smo da je u jednom od najtragičnijih događaja koji su se dogodili u modernijoj istoriji Srbije, kada nas je napustila Njegova svetost Patrijarh srpski gospodin Irinej takođe pojedine naslovnice i pojedini tajkunski mediji pokušali to da iskoriste zarad dobijanja jeftinih političkih poena. Gospodo, to što vi zamišljate to nije demokratija. To je pokušaj satanizacije kako predsednika Republike, tako i svih građana i vernika Srpske pravoslavne crkve. Na dnevnom redu se nalazi i parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje. Gospodine Orliću, ja znam da ste u prethodnom periodu imali veliki niz sastanaka sa evroparlamentarcima, često im objašnjavajući kakvo je zaista stanje sa slobodom medija u Srbiji. Znam da ste bili primorani da odgovarate na bezbroj svakodnevnih laži opozicije i znam da ste sa velikom energijom i zalaganjem radili na podizanju ugleda srpskog parlamenta u Evropi i ja vam se na tome najiskrenije zahvaljujem. Takođe znam, gospodine Orliću, da ćete u narednom periodu imati velikih problema sa Đilasovim evroparlamentarcima, sa njihovim lažima koje svakodnevno iznose, bilo to preko elektronskih ili štampanih medija. Ja tu pre svega mislim na izvesnu gospođu Tanju Fajon. Ta gospođa koja je privatizovala funkciju evroparlamentarke i koja sebi često daje za pravo da komentariše stvari koje je se ne tiču i koje nisu u delokrugu njenog posla. Setimo se njenih izjava nakon parlamentarnih izbora u Srbiji, da je vlast u Srbiji nelegitimna. Kao razlog navela je što je izlaznost bila niska. Izbori u Srbiji su održani tokom trajanja užasne pandemije korona virusa. Izlaznost u Srbiji je bila nešto iznad 50%. Podsetiću vas, takođe, na jednu veoma bitnu činjenicu. Kada je gospođa Tanja Fajon izabrana za predstavnicu Slovenije u Evropskom parlamentu, tog dana u Sloveniji je izlaznost bila 20%. Tu ne mislim, gospodo, da je gospođa Tanja Fajon imala 28%, da se ne lažemo, to je za nju misaona imenica, ne, celokupna izlaznost tog dana je bila 28%. Kao što svi vrlo dobro znamo, Tanja Fajon u Srbiji predstavlja jedino ličnu zaštitnicu tajkuna Dragana Đilasa. Ona direktno radi za njegove i isključivo njegove interese. Dotičnoj gospođi nikad nije palo na pamet da radi u interesu Slovenaca u Srbiji, kao i da radi za interese Srba u Sloveniji. Kao što svi vrlo dobro znamo, Srbi u Sloveniji nemaju status nacionalne manjine, dok to Slovenci u Srbiji imaju, iako je Slovenaca u Srbiji po zvaničnom popisu stanovništva nešto ispod 0,06%, dok je Srba u Sloveniji, prema njihovom popisu, preko 3%, iako pojedina istraživanja pokazuju da je taj broj daleko veći. Slovenci u Srbiji, njihova prava kao nacionalna manjina ostvaruju u punom obliku. Ja vam opet ponavljam – Srbi u Sloveniji nemaju nikakva prava. Gospođi Tanji Fajon nikada nije palo na pamet da se pozabavi takvim pitanjem. Približiću vam još malo o kakvim se tu dvostrukim aršinima radi. Ovaj objekat se nalazi u centru Ljubljane. Ovaj objekat je nekada bio porodična kuća jedne ugledne jevrejske porodice koja je, nažalost, pobijena od strane nacista. U tom objektu se danas nalazi stranka gospođe Tanje Fajon u koju ona svakodnevno odlazi na posao, iako je odavno morala tu kuću da vrati jevrejskoj zajednici. E, pa, tih dvostrukih aršina i tog licemerja je nama dosta. Naša je obaveza da našim građanima stalno ukazujemo o kakvim se dvostrukim aršinima radi i sa čim se sve predsednik Aleksandar Vučić svakodnevno bori. Tanja Fajon takođe zaboravlja i da njeni miljenici u Srbiji nikad nisu izneli nikakav program pred građane. Jeste li čuli da će nekada nešto da urade? Jeste li čuli da će nešto da naprave? Jesu li izneli bilo kakav program, osim što, naravno, će Vučića da sruše, osim što će Vučića da ubiju. Da li su rekli da će da izgrade više kilometara auto-puteva? Da li su rekli da će da izgrade više brzih pruga? Da li su rekli da će da naprave više škola, više bolnica, da promene politiku, da naprave bolje reforme? Ne. Nisu. Njihova jedina politika kojom se bave je kako ubiti Aleksandra Vučića. Oni su svesni da nemaju podršku građana i da legitimno nikad ne mogu doći na vlast. Ja vas podsećam da na više od 50% našeg stanovništva na kanalu 1 i kanalu 2, ima dve televizije, dve Đilasove i Šolakove televizije u koje je uloženo nekoliko stotina miliona evra. Te dve televizije su glavno oruđe Dragana Šolaka i Dragana Đilasa na tom putu kako srušiti Aleksandra Vučića. Svi se vrlo dobro sećamo kada je na toj jednoj televiziji koja se zove Nova S, u studiju, tokom trajanja cele emisije, na ekranu stajala fotografija predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice, koja je bila svrstana u red sa najvećim kriminalcima ove zemlje. Moja je dužnost i obaveza da građanima pokažem originalnu fotografiju do koje sam ja došao i koja je trebala to veče da bude prikazana u studiju. Naravno, oni su fotomontažom umesto ljudi koji se nalaze na originalnoj fotografiji stavili predsednika Vučića i njegovu porodicu. Dame i gospodo, dragi građani, ovo je originalna fotografija i ja vas molim da uveličate i približite građanima Republike Srbije. Kao što svi vrlo dobro možemo videti gospođu ovde, poznatiju u narodu kao Marinika Tepić, gospođa koja se od koki nosilja u Moroviću priviđala kojekakva droga, verovatno iz njene neke želje ili možda i korišćenja psihoaktivnih supstanci, gospodina Dragana Šolaka, jednog od najvećih tajkuna u istoriji Srbije, jednog od najboljih partnera i najboljih prijatelja gospodina Dragana Đilasa, svi prepoznajete. Ovo je tim ljudi koji uništava Srbiju već decenijama. Ovo je tim ljudi koji je otimao pare od vas, građani Srbije. Dragan Đilas je oteo od vas 619 miliona evra. Svi mi vrlo dobro znamo koliko je to kilometara novih auto-puteva, koliko je to novih bolnica, novih škola i svega ostalog. Građani Srbije su na prethodnim izborima pokazali da Aleksandru Vučiću daju maksimalnu podršku. Dva miliona građana Srbije je glasalo za bolju budućnost za svu našu decu. Hvala vam. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto nema više prijavljenih predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na raspravu po prijavama. Po mojoj evidenciji, ima dva prijavljena govornika. Narodni poslanik Miloš Banđur ima reč.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, ja bih prokomentarisao ili se osvrnuo na Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međuparlamentarnim institucijama. Mislim da sam maločas čuo stav da je to dogovoreno već i da je pravo svake parlamentarne grupe da delegira svoje predstavnike. Ja bih se sa tim u načelu složio, ali pod određenim uslovima, a to je da se neki pisani i nepisani kriterijumi obavezno ispoštuju. Naravno, kada kažem nepisani da se povede računa o ukupnom ugledu parlamenta. Smatram da najveća poslanička grupa i stranka koja dominantno učestvuje u vlasti nosi najveću odgovornost pred građanima. Građani u stvari samo nju vide kada posmatraju vlast vrlo često ili kada govore o vlasti, a neki drugi manji koalicioni partneri se ne vide pred javnošću, međutim, iz ovog ovde, iz nekih drugih akata vidim da neki kriterijumi nisu ispoštovani po mom viđanju prilikom predlaganja. Nisam za to da poslanici koji nisu aktivni i ne dolaze na sednice Narodne skupštine budu negde stalno predlagani i budu predlagani u neke bitne delegacije. Recimo, gospodina Bajatovića, osim jednom, nisam video na sednicama Narodne skupštine. Mislim da je zakasnio kada se birao i predsednik Narodne skupštine i da nije učestvovao u glasanju čak ni za predsednika Narodne skupštine, a vidim sada da je u Parlamentarnoj delegacije za ODKB. Ne znam zašto? Da li neko hoće da nametne utisak da Rusi ne mogu da žive bez Bajatovića ili da jednostavno bilo šta što se tiče Rusije i odnosa sa Rusima mora da ima u sebi i komponentu koja se zove direktor „Srbijagasa“, gospodin Bajatović? Nije mi jasno. Potpuno mi je nejasno da neko ko nije aktivan biva plus i delegiran. Što se tiče neke druge delegacije, recimo, jedan od potpredsednika parlamenta Stefan Krkobabić je vrlo retko prisutan na sednicama parlamenta. Njegovo mesto je valjda tamo gore, u radnom predsedništvu. Takođe, vidim da je on u sastavu neke delegacije, a znamo da tu postoje i neke srodničke veze koje sada nije potrebno posebno objašnjavati. Sve to što čine neki drugi manji koalicioni partneri se u javnosti komentariše i pripisuje, nekako negativno podvlači Srpskoj naprednoj stranci koja se u suštini u svemu ovome najkorektnije ponaša i na čije delegiranje, odnosno na čije kadriranje ovde ima najmanje primedbi. Kada je u pitanju, recimo, sastav delegacije u Skupštini NATO-a, Parlamentarnoj skupštini NATO-a, ja sam protiv toga da lobisti NATO-a budu na čelu te delegacije. Koji god kanal da upalim da promenim, čovek koji je predložen za šefa delegacije u Parlamentarnoj skupštini NATO-a nastupa kao NATO glasnogovornik. Ja sam se više puta pitao, da li je on naš predstavnik tamo ili je on njihov predstavnik ovde kod nas? Prosto, ta količina ostrašćenosti sa kojom se govori, ne samo o tome da Srbija treba da uđe u NATO, protiv toga nemam bilo šta, jer svako ima pravo da iznese svoje argumente, pa i on, pa i svako drugi ima pravo da diskutuje o tome, ali protiv toga sam da se druge zemlje i drugi narodi nama bliski neprekidno vređaju u medijima kako bi se pokazala odanost i lojalnost NATO paktu. Onda takvi ljudi nekako po definiciji budu predloženi da vode parlamentarne delegacije u tom delu. Nisam čuo da se šef delegacije u Parlamentarnoj skupštini NATO izvinio Ruskoj federaciji zbog niza uvreda koje su iznesene i na račun predsednika Putina i na račun Rusije, onih dana i u ono vreme jula meseca kada su u Srbiji bili incidenti. Nisam čuo da se bilo ko izvinio Rusiji po tom pitanju i ne znam na koga je neko mislio kada je rekao da on i ona, Rusija, su mali kepec na svetskoj političkoj sceni. Izvinite, mene kao građanina Srbije koji gaji neke posebne, a valjda većina nas gaji simpatije prema Rusiji i ruskom narodu, to vređa. Onda vidimo da neko takav, valjda po nekom naslednom pravu, biva i dalje član te delegacije, biva na tom mestu. Takođe, jedan vrlo ugledan profesor, valjda je ugledan u svojoj struci, je iste one noći kada su bili incidenti u Beogradu izašao, pa otišao na TV i rekao da iza toga stoji Rusija. Da li je to preporuka za Parlamentarnu delegaciju NATO-a? Jedino pozitivno što sam u sastavu te delegacije primetio je Vladimir Đukanović. To mi uliva poverenje da će u toj delegaciji mnoge stvari biti pod kontrolom, odnosno da ta delegacija ima smisla i pored ovakvih kadrovskih rešenja koja mi se jednostavno ne dopadaju. Znači, postoje i ponavljanja, imate i još neke ljude iz parlamentarne grupe SPS-a, ali i nekih drugih čija se imena ponavljaju i kao predsednika skupštinskih odbora, a zatim kao članova i zamenika članova ovih delegacija. Ovde ima 250 poslanika i mislim da uopšte nije bilo potrebno da se pojedini ljudi pojavljuju na više mesta, na više funkcija i time kumuliraju funkcije. Stiče se utisak da nema drugih kvalitetnih, nego, eto, da je to taj skup, jedan uži, manji, koji je jedino merodavan da bude na nekim mestima. Ovo je moj lični stav, nije dogovoren sa bilo kim u okviru poslaničke grupe SNS. Prosto, kao neko ko razmišlja na način na koji, ja mislim, razmišlja veliki broj naših građana, čak i većina tako razmišlja, imao sam potrebo da ovo iznesem. Hvala.
Hvala. Eto, ko kaže da nema opozicije u Skupštini. Šalim se, naravno. Pošto sam ja predlagač ovog akta o kojem ste vi govorili, dozvolite mi samo da kažem da sam dobio usaglašeni predlog koji su dogovorile sve poslaničke grupe. Shodno tome, nisam uopšte insistirao niti sagledavao personalna pitanja, niti pitanje međusobnog dogovora kojoj će poslaničkoj grupi da pripadne koje mesto. Usaglašena je praksa ranije da to dogovaraju poslaničke grupe i da to meni predlože, a ja to formalno predlažem. Govorim o sastavu delegacija u međunarodnim organizacijama. U tom smislu, ne ulazim u to ni koga su poslaničke grupe predlagale, niti je to moje pravo da se u sve to mešam. Naravno, potpuno uvažavajući ono što ste govorili i pravo da imate svoje mišljenje o tom predlogu, samo sam hteo da vam skrenem pažnju. Po kom osnovu se javljate? (Snežana Paunović: Pomenuta je Socijalistička partija Srbije.) Izvolite, kao zamenik šefa poslaničkog kluba.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, probaću da objasnim, iako ste rekli ključnu stvar. O sastavima delegacija šefovi poslaničkih grupa su postigli dogovor i tu je uvek u praksi bilo konstruktivnih dogovora. Ali, zarad javnosti, naglasiću još jednom, Dušan Bajatović, kolega koji je pomenut kao neko ko nije prisutan ili kog kolega nije video, je pozitivan na korona virus i iz tog razloga ga niste videli na poslednje dve sednice, što ne znači da već na sledećoj sednici biti neće. Ono što je važno reći, jeste da je neprikosnoveno pravo poslaničkih grupa da između sebe izaberu svoje predstavnike u delegacijama. U tom smislu, koliko god imali simpatije ili nemali simpatije prema bilo kome od nas, pa i prema Bajatoviću, dozvolićete socijalistima pravo da delegiraju na način na koji procenjuju da je najpametnije. Jako je važno naglasiti da ovaj parlament, lepo ste to, predsedniče, rekli, ipak ima opozicije, ali je besmisleno komentarisati ljude na način na koji je kolega to probao da uradi. Još je besmislenije ukoliko imamo svest o tome da, a imamo, ponovo naglašavam, šefovi poslaničkih grupa su razgovarali o svakom članu delegacije koji je predložen i usaglasili i broj u skladu sa tim koliko je koja poslanička grupa dobila mandata i ispoštovali jedni druge u smislu da veruju da je procena šefova poslaničkih grupa i poslaničkih grupa najmerodavnija kada je u pitanju predstavnik u bilo kojoj od međunarodnih delegacija. Hvala.
Hvala. Pošto je gospodin Banđur pominjao ne samo poslaničku grupu SPS, nego je pominjao nekoliko personalnih rešenja iz različitih poslaničkih grupa, jasan je predlagač, tako da u suštini ne bih hteo da otvaramo dalje sad neke replike na ovu temu, jedino ako se slažete da pređemo na sledeće diskutante ili ako hoćete da se bavimo replikama. Pošto se javio gospodin Jovanović, mada gospodin Jovanović ne znam samo da li je ovlašćeni predstavnik. Pošto niste ovlašćeni, vi nemate pravo na repliku, jer niste lično spomenuti. Izvinjavam se. Reč je o PUPS-u, pretpostavljam da je sada povodom kritike koja je izrečena. (Aleksandar Jovanović: Nije kritika. Treba mi 30 sekundi da kažem nešto.) Ali nemate osnova, niste spomenuti vi lično, a niste ovlašćeni u ime grupe. Ja bih predložio da krenemo dalje. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedniče, uvažene kolege poslanici i građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. U Skupštini ovde predstavljamo Ujedinjenu seljačku stranku, a inače sam izabran na listi "Aleksandra Vučića – Za našu decu", gde zajedno sa mojim kolegama smo u istom poslaničkom klubu i zajedno ćemo raditi u interesu svih građana Srbije, pa bilo gde da žive, da li u Svrljigu, da li u Gadžinom Hanu, da li u nekoj drugoj opštini. Inače, javio sam se po ovoj tački dnevnog reda vezano za delegacije, za odbore, mogu da kažem da sam i ja u prethodnom periodu bio član Parlamentarne delegacije PABSEK-a, gde je u ime naše delegacije bio šef i sada je gospodin Bečić, sa kojim smo stvarno na svakom mestu, u svakom trenutku govorili najbolje i mislili najbolje za našu zemlju Srbiju i želeli smo da prikažemo našu zemlju Srbiju na najbolji način. Na svim tim sastancima govorilo se o problemu, o saradnji, o rešavanju problema koji su aktuelni u tom delu sveta. Mogu da kažem da sam ja na tim sastancima uvek govorio o problemima i saradnji i razvoja poljoprivrede, trgovine u poljoprivredi, proizvodima, o svemu onom što treba. Mislim da je ovde vrlo bitno da svi ovi ljudi koji su sada predloženi od strane naših šefova poslaničkih grupa, da ti ljudi budu izabrani, da zajedno radimo u interesu svih građana, da širimo, da se čuje za našu Srbiju, jer naša zemlja Srbija je najlepša i najbolja zemlja na svetu i zato mislim da je dobro da ovde radimo u interesu svih, a kada odemo tamo van naše zemlje gde imamo te sastanke, tu moramo u najboljem pokazati kako se radi za našu zemlju. Nije dobro nijednog trenutka da članovi delegacije koji su bili nekad izabrani, a bili su ovde u Skupštini i predstavljali našu zemlju na najgori način, imalo je takvih primera gde je bio interes da Srbija bude što slabija da bi oni bili jači. Prema tome, mislim da je dobro da ovde sa ovog mesta pozovem sve poslanike, jer sam siguran da ćemo u narednom periodu tako i raditi. Nećemo dozvoliti da ovde iz Skupštine prenesemo one negativne stvari tamo negde u svet gde predstavljamo našu zemlju. Naša zemlja Srbija je cenjena, poštovana, uvažavana i uvažena na najbolji način, a to se i vidi. Što se tiče ovih odbora, mislim da je pravo svake stranke, svakog poslaničkog kluba da menja i postavlja članove odbora. Inače sam ja u Odboru za poljoprivredu zajedno sa Marijanom Rističevićem, koji sada trenutno ima problema sa koronom, želim mu vrlo brz oporavak, zato što je Marijan Rističević, kao predsednik Odbora za poljoprivredu, jedan od retkih koji se stvarno svim srcem zalaže za poljoprivredu, za selo, na isti način kao i ja. Mislim da je dobro da ti naši odbori budu mnogo aktivniji zbog situacije sa koronom, nemamo sada mogućnost da radimo kao što smo radili ranije. Mislim da je dobro da u svakom trenutku mi poslanici budemo na terenu i da zajedno sa našim ljudima govorimo, dogovaramo i da ovde prenesemo te probleme. Prethodnih godina sam uvek, na svakom mestu i ovde u Skupštini govorio o onim problemima koji se tiču naših malih sredina, malih opština, seoskog stanovništva, poljoprivrede, života na selu, a sada konačno imamo i Vladu koja u svom sastavu ima i Ministarstvo za selo. Imamo sada i ostala ministarstva – za demografiju, za borbu protiv bele kuge. Imamo još niz stvari koje do sada nismo imali, a očekujem da ćemo imati mogućnost da neke stvari promenimo na bolje, jer samo ulaganjem u selo, ulaganjem u poljoprivredu, pomoć mladim ljudima koji žive na selu, ženama na selu moramo dati podršku. Tako da, sve su to elementi koje ćemo upotrebiti u narednom periodu, kada se izborimo sa koronom, kada se izborimo sa ovom teškom pandemijom koja stvarno na svakom mestu dotiče svakog čoveka, svaki od nas je možda to preležao ili neko od njegovih ili neko od komšija, tako da je stvarno situacija veoma teška. Naši radnici u domovima zdravlja, doktori, sestre, medicinsko osoblje se stvarno maksimalno bori u svakom trenutku, na svakom mestu, za svaki život. Mi moramo imati razumevanja za ovu tešku situaciju, moramo imati razumevanja za one ljude koji su u zdravstvenim ustanovama, sa njima moramo razgovarati na način da su oni najopterećeniji. Inače, veliki problem jeste što se tiče kovida. Nadam se da ćemo mi kao zemlja uspeti da se izborimo, očekujemo vrlo brzo i vakcinaciju. Možda ovo što sada govorim nema veze sa ovom tačkom o kojoj govorim, ali tema je vrlo bitna. Parlamentarne delegacije, u svim tim delegacijama govori se o problemu kovida, na odborima se govori, tako da još jednom ovde pozivam sve naše ljude da poštuju mere našeg kriznog štaba, da se poštuje distanca, da se nose maske i na taj način da zaštitimo i sami sebe i svoje najbliže. Inače, još jedna velika podrška našim ljudima koji rade u zdravstvenim ustanovama. Sa ovog mesta bih čestitao i izbor direktora Kliničkog centra u Nišu, čestitam prof. dr gospodinu Zoranu Perišiću na izboru, u najtežoj situaciji, ali je pravi čovek na pravom mestu. Još jednom, uvažene kolege poslanici, ja ću kao poslanik podržati sve ove predloge. Uvek razmišljam svojom glavom, ali podržavam one stvari za koje sam govorio za vreme predizborne kampanje i sada posle izbora, pa ću gledati da to rešavamo na najbolji način. Podrška selu, podrška ženama na selu, deci na selu, podrška malim sredinama, podrška jugoistoku Srbije i na taj način Srbija naša ići će napred. Još jednom, hvala svima i očekujem maksimalnu podršku i zalaganje svih nas koji ćemo biti u delegacijama i u odborima, u interesu naše zemlje Srbije, u interesu naše dece.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Miletiću. Koliko vidim, na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka. Prelazimo na sledeću tačku. Primili ste Predlog odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe koje to nisu učinile da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević, predsednik Odbora za ustavna pitanja, želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedniče Skupštine gospodine Dačiću, vi ste uputili dopis poslaničkim grupama 12. novembra da u roku od osam dana predlože kandidate za izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i kandidata je predložila poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Ni jedna druga poslanička grupa nije imala predlog za kandidata i sednica Odbora je održana 23. novembra i mi smo uputili predlog Narodnoj skupštini u razmatranje. Ovo ponavljam i u plenumu, jer smatram da sam dužna da zaštitim integritet Narodne skupštine kao narodni poslanik kada vidim da su se u javnosti pojavile laži koje na vrlo perfidan način žele da ugroze taj integritet. Naime, „Otvoreni parlament“ kao organizacija ili kao projekat, koji kaže da se bavi praćenjem rada Narodne skupštine izneo je niz neistina koje se tiču izbora Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Naravno, odmah bez ikakve provere to saopštenje „Otvorenog parlamenta“ prenela je i TV N1. Ovim putem ja želim da ih pozovem da se bolje upoznaju sa zakonima, sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine i sa procedurama koje se sprovode u Narodnoj skupštini umesto što se iznose paušalne procene postupaka koji se ovde sprovode, jer znate nije dobro baš odmah napadati procedure koje se sprovode u Narodnoj skupštini jer to podrazumeva i određene posledice. Prva posledica koja je mogla da se desi jeste da oni i dalje ostanu neinformisani, ostanu u tom neznanju, ali dobro to je njihova sramota, ali ono drugo što se dešava jeste obmanjivanje javnosti i obmanjivanje građana Srbije, ja smatram da sam dužna, kao narodni poslanik i kao predsednik Odbora koji je sproveo određeni postupak da zaštitim građane Srbije od takvih stvari, Što se tiče kandidata verujem da će se o tome danas govoriti u raspravi. Takođe, želim da kažem da bi trebalo da imamo u vidu i postupanje predloga poslaničke grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, gospođe Brankice Janković u prošlom mandatu. Dakle, bili smo svedoci na desetine organizovanih događaja na kojima se govorilo o unapređenju ravnopravnosti i zapravo o načinima za suzbijanje diskriminacije. Ono što je meni posebno važno, kao poslaniku koji dolazi iz Niša, jeste što se rad te institucije usmeravao na lokalne zajednice. Imali smo insistiranje na kulturi i na obrazovanju, imali smo pravovremene reakcije na diskriminaciju itd, tako da smatram da je predlog koji je uputila poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu“ decu kvalitetan. S druge strane, kandidatura je dobila podršku i više desetina različitih organizacija, različitog spektra. Dakle, to su udruženja koja okupljaju penzionere, Rome. Imamo nacionalne organizacije za retke bolesti, nacionalnu organizaciju osoba sa invaliditetom Srbije, Udruženje poslovnih žena Srbije, Savez invalida rada Srbije, dakle, organizacije koje se takođe bave zaštitom ugroženih grupa stanovništva i moramo imati u vidu da sve one obuhvataju na stotine hiljada građana Republike Srbije. Iz svega navedenog smatram da je ovaj predlog, koji je uputila naša poslanička grupa, dobar i kvalitetan. Procedura je sprovedena u skladu sa zakonom i u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, pa bih ovom prilikom pozvala koleginice i kolege narodne poslanike da u danu za glasanje ovaj predlog i podržimo. Hvala.
Zahvaljujem. U prilog ovog što je govorila predsednica Odbora, želim zaista još jednom da ponovim da mi sve što radimo ovde radimo javno i transparentno, tako da je na sajtu Narodne skupštine, koja je zvanična, može se reći da je zvanično predstavljanje naše institucije, odmah je objavljeno kada će biti održana sednica i koji je dnevni red. Nikakvih netransparentnosti, da upotrebim tu reč koja je ovako dosta popularna u poslednjih dvadesetak godina, da nikakvih netransparentnosti nije bilo u ovom izboru. Takođe želim da pozdravim kandidata koji je sada stigao, znači koja je predložena, i dosadašnju Poverenicu, s tim što ona nema prava da diskutuje, tako da razumemo njen položaj, ona može samo da bude prisutna, dok ne bude izabrana. Pošto smo otvorili raspravu, idemo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Reč ima Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedničke, poštovana gospođo Janković, zadovoljstvo mi je što danas ispred poslaničke grupe mogu da govorim o vašem reizboru i kada govorimo o ravnopravnosti uvek nam je nekako u fokusu rodna ravnopravnost i mislim da je u javnosti najviše propraćena i da se o njoj najviše i govori. Za JS su svi oblici ravnopravnosti bitni i podjednako značajni. Smatram da se mnogo radilo u proteklih nekoliko godina upravo na tome. Možemo za jedan od dobrih primera upravo navesti ovaj visoko dom i kada bi se vratili samo nekoliko godina u nazad, na primer u 2012. godinu, kada je ovde bilo 81 poslanice, danas nas ima 99 i upravo ovi podaci su Srbiju rangirali na visoko 22 mesto od 190 zemalja po broju narodnih poslanica koje se nalaze u parlamentu. Broj poslaničkih mesta koje pripadaju ženama raste sa izbornim ciklusom. Kada pogledamo 1990. godinu kada je svega 1,3% žena izabrano, već 2008. godine imamo 21,6%, a posle 2019. godine nakon izmene izbornog zakona kada je ženama zagarantovano 40% na poslaničkim listama, možemo danas da se pohvalimo ovakvim sastavnom Narodne skupštine gde imamo 99 poslanica. Mi smo u prethodnom periodu pokazale da nismo samo broj ili procenat već je svaka od nas svojim radom, angažovanjem doprinele da žene budu vidljivije ne samo u politici nego u svim sferama života i da se njihov glas i potrebe čuju i da se konkretno donošenjem zakona i raznim aktivnostima poboljša položaj žena u Srbiji. Jedna smo od retkih zemalja koje je uvela i rodno odgovorno budžetiranje i po tome smo prepoznati u svetu kao primer dobre prakse. Puno smo doprinele i kroz rad Ženske parlamentarne mreže da rodna ravnopravnost bude tema koja će uključiti sve institucije. Želim da iskoristim priliku da pohvalim rad vaše Kancelarije i vaš rad, gospođo Janković u prethodnom periodu, nadam se da će tako biti i budućem, gde ste se odazvali svakom pozivu Ženske parlamentarne mreže, podržali ste svaku našu akciju i aktivnost. Ostvaren je veliki napredak i kada govorimo o ravnopravnosti, posebno na polju unapređenja položaja žena u Srbiji, a najviše u pogledu zakonodavnog i strateškog okvira. Vi ste prepoznali važnost uključivanja žena u društveno-politički život i poslali ste u prethodnom vašem angažovanju niz preporuka za ostvarivanje ravnopravnosti a u cilju uključivanja žena u politički i javni život gradovima i opštinama. Prateći aktivnosti mnogih lokalnih samouprava u poslednjem periodu vidi se da su oni ozbiljno pristupili tim predlozima i da će se, nadam se, u narednom periodu videti konkretni rezultati tih mera. Tu svakako ne treba da stanemo. Očekuje nas još dosta posla, naročito na lokalnom nivou i primenu strateških politika sa Republike na lokal, kao i donošenje Zakona o rodnoj ravnopravnosti kojom će se sigurna sam poboljšati ne samo položaj žena, nego i njihovo ravnopravno učešće u svim sferama društvenog života. Samo da se ogradim, ja nisam zagovornik toga da žene treba da dobiju neki posao ili funkciju samo zato što su žene, već zato što su svojim radom, iskustvom i znanjem to zaslužile i to ne sme da im se uskrati, jer žene predstavljaju osnovo jednog modernog uređenog društva, odnosno jedne zemlje, a ja Srbiju vidim upravo kao takvu. Treba naglasiti da je Srbija jedina zemlja van EU koja ima indeks ravnopravnosti i po njemu se Srbija nalazi na 22 mestu zajedničke liste evropskih zemalja. Srbija je najviše postigla u oblasti uključivanja zemalja žena u politički život ali je i dalje ekonomska ravnopravnost jedna od najvećih problema, odnosno da su žene manje plaćene od muškaraca za isti posao. Nejednaka primanja između žena i muškaraca je i dalje veliki kamen spoticanja ne samo kod nas, nego i u svetu. Navela bih primer Švedske gde žene zarađuju 5% manje od muškaraca, dok u Velikoj Britaniji taj procenat iznosi 8%, a kada bi ta primanja bila izjednačena, globalna ekonomija bi mogla biti bogatija za oko 160 milijardi dolara. Ja ne bih htela da namećem zaključak, on se sam donosi, a to je da davanje prostora ženama vodi do bogatijeg društva. Ohrabrujući je podatak i globalnog izveštaja o rodnoj ravnopravnosti za prošlu godinu, koji je ukazao na sužavanja rodnog jaza i smanjenja rodne nejednakosti. Ti podaci su različiti od zemlje do zemlje. Island je zemlja koja je uspela da ukloni 86% razlike između žena i muškaraca. Za mene lično je bio iznenađujući podatak da Nikaragva i Ruanda spadaju u vodeću grupu zemalja u kojima je najbolje primenjena rodna ravnopravnost i da imaju bolje performanse od mnogih vodećih evropskih zemalja. Posvetila sam dosta pažnje rodnoj ravnopravnosti, ali mislim da jedan od glavnih problema koji se odnosi na ostvarivanje ravnopravnosti pojedinih društvenih grupa, tu mislim na osobe sa invaliditetom, decu, starije osobe, osobe koje se otežano kreću, i ta neravnopravnost se ogleda u problemu pristupačnosti objekta, informacija, sportu. To predstavlja uslov za ostvarivanje ravnopravnosti sa ostalim građanima i vi ste u vašem prethodnom radu i u prethodnim izveštajima ukazivali na ovaj vid neravnopravnosti. Svedoci smo da u svakodnevnom životu vidimo probleme osoba sa invaliditetom. Kada sam spomenula sport, a kao neko ko je ceo svoj život proveo u sportu, želim da ukažem i na taj vid diskriminacije. Mislim da je ona tu možda čak i najizraženija. Znamo da sport utiče ne samo na fizičku snagu nego i na psihičku snagu. Znamo koliko je bitno bavljenje sportom. Uvek sa oduševljenjem pratim i podržavam učešće naših sportista na paraolimpijskim igrama, jer znam koliko je truda i rada potrebno da bi se pripremilo i učestvovalo na nekom takmičenju. Zbog toga su njihovi rezultati još vredniji i značajniji. Želim da pohvalim Ministarstvo za sport, koje u prethodnom periodu radi na izjednačavanju i ravnopravnosti svih sportista. Isto se nagrađuju medalje koji osvajaju naši paraolimpijci kao i ostali sportisti. Treba raditi na ravnopravnosti kada govorimo o školskom sportu, omogućiti, odnosno radi na tome da sport bude ravnopravno dostupan od prvih školskih dana svojoj deci. Kada govorimo o inkluziji, ona ne podrazumeva samo prisustvo na času, nego treba se omogućiti deci da se bave sportom i da mogu da priđu fizički sportskim salama. To je veliki problem sa kojim se deca koja su u inkluzivnoj nastavi susreću i mislim da je za njih to jako bitno jer će od malih noga naučiti da se bore sa svim izazovima koji im život nosi, jer će imati izgrađen takmičarski, odnosno sportski duh. Kao društvo moramo da radimo na tome da se osobe sa invaliditetom osećaju kao ravnopravni i jednaki članovi zajednice i smatram da smo dovoljni sazreli, ali kada pročitamo vaš poslednji izveštaj, imam bojazan da još moramo da radimo na osvešćivanju stanovništva i poboljšanju osoba sa invaliditetom. Njihova volja i mogu slobodno reći njihova životna borba da budu ravnopravni članovi zajednice svima nama treba da bude podstrek da radimo na društvu koje će biti sa jednakim i ravnopravnim šansama za sve. Kao Poverenik ste se upravo u vašem radu i susretali sa najvećim brojem pritužbi koje se odnose na ravnopravnost, odnosno koje su podnete na osnovu invaliditeta i vi konstantno kroz svoj rad iskazujete koliko je bitno da se ta ravnopravnost, kada govorimo o invaliditetu, smanji. Nadam se da će u vašem budućem radu, a gledajući koliko je Srbija radila na poboljšanju položaja i smanjenju diskriminacije osoba sa invaliditetom, taj broj pritužbi biti manji. Jedinstvena Srbija će uvek podržavati ideje i projekte koje će doneti ravnopravnost osoba sa invaliditetom, uopšteno ravnopravnosti u svim segmentima društva. Takođe, za Jedinstvenu Srbiju je bitan položaj svakog čoveka i zato želim da ukažem i na diskriminaciju na osnovu starosnog doba. Jako sam kao čovek iznenađena podatkom da se najveći deo pritužbi odnosi na lica od 50 do 65 godina i to su najosetljivije kategorije društva, jer tu se najviše i krši ravnopravnost u oblasti rada i zapošljavanja. Najveći problem se javlja prilikom zapošljavanja, jer zbog godina oni nisu primamljivi i budućim poslodavcima. Mi ne smemo da ih zanemarimo i ostavimo da budu prepušteni sami sebi. Želim da pohvalim vašu inicijativu za izmenu i dopunu Zakona o socijalnoj zaštiti, koja se odnosila na lakše uslove za ostvarivanje prava starih građana na materijalnu podršku, kao i preporuke mera Ministarstvu za rad i Ministarstvu za zdravlje, koje se odnose na bolju i kvalitetniju socijalnu i zdravstvenu zaštitu naših starijih građana. Ja sam ukratko iznela sve ono sa čime ste se vi u vašem prethodnom radu susretali. Verujem da ćete biti ponovo izabrani za Poverenika za rodnu ravnopravnost, da ćete sa istim entuzijazmom da radite na unapređenju ravnopravnosti, da ćete imati manje posla, što je najbitnije, ali lično se kao žena nadam da nam u budućnosti neće biti potreban izborni zakon kojim ćemo biti ravnopravne sa našim kolegama u sali. Sa zadovoljstvom želim još jednom da pošaljem podršku poslaničke grupe Jedinstvene Srbije. U danu za glasanje podržaćemo vaš izbor. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Socijaldemokratske partije Srbije gospodin Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, gospođo Janković, na početku da rešimo jednu dilemu i jednu nejasnoću. Danas imamo pred nama izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti ili Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, tačnije Poverenik za rodnu ravnopravnost, nego ravnopravnost uopšte, što vrlo često čujem da neki greše ili mešaju ili ne znaju ili ne shvataju u stvari suštinu ove institucije. Borba protiv diskriminacije, razumevanje i poštovanje različitosti temelj su ljudskih prava i sloboda i svako demokratsko društvo teži u ostvarivanju ovih ciljeva. Međutim, činjenica je da pojava diskriminacije i netolerancije postoji u svakom društvu. Zato je naš zadatak da se protiv ovih pojava borimo i reagujemo uspostavljanjem zakonodavnog okvira i jačanjem nezavisnih institucija naše države. U Srbiji je zabrana diskriminacije ustavna kategorija. Ustavom Republike Srbije jamče i ljudska i manjinska prava, a jedno od tih prava jeste i pravo na jednakost i zabrana diskriminacije po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu pola, rase, nacionalne pripadnosti, veroispovesti i drugih ličnih svojstava. Prvi sveobuhvatni antidiskriminacijski zakon je Zakon o zabrani diskriminacije. Usvojen je 2009. godine i u ovom zakonu je predviđeno i formiranje Poverenika za zaštitu ravnopravnosti kao samostalnog i nezavisnog državnog organa. Naravno da su u našem pravnom sistemu i drugi zakoni kojima se garantuje pravo na jednakost, a pre svega Zakon o ravnopravnosti polova, Zakon o sprečavanju diskriminacije osoba sa invaliditetom, Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Brojni posebni zakoni sadrže odredbe o zabrani diskriminacije u određenim oblastima, kao što su Zakon o radu, Zakon o socijalnoj zaštiti, Zakon o zaštiti lica sa mentalnim smetnjama, Zakon o pravima pacijenata itd. Ja sam gledao u uporednom pravu kako je stanje i u drugim evropskim zemljama i u zemljama u okruženju i nezavisni organ, odnosno tela za zaštitu ravnopravnosti video sam da ima većina razvijenih demokratskih zemalja, pri čemu njihov oblik nije uvek isti. Negde su to komisije, negde su parlamentarni poverenici, negde su posebni ombudsmani ili pak oblik posebnog parlamentarnog odbora. Naravno, postoje brojni dokumenti, pre svega odluke Evropske komisije. Zatim, ima ona opšta preporuka broj 2 iz 1997. godine Evropske komisije za borbu protiv rasizma i netolerancije Saveta Evrope, članicama Saveta Evrope sugerisano je da ustanove specijalna tela za borbu protiv rasizma i diskriminacije na državnom nivou. Evropska komisija u junu 2018. godine usvojila je preporuku o standardima za tela za ravnopravnost kako bi se osigurala nezavisnost i efikasnost nacionalnih tela za ravnopravnost. Hoću da kažem da postoje brojni dokumenti, evropske povelje, povelje UN i brojni su pravni osnovi za formiranje ovakvog jednog tela koji samim tim naglašava i značaj za svako demokratsko društvo, kao i nezavisne institucije kao što ove ima u razvijenim zemljama Evrope. Oni se različito zovu, to ćemo nekom drugom prilikom, ali mislim da smo mi našli jedan najprikladniji oblik i najprikladniju formu dajući ovim zakonom iz 2009. godine zaista posebnu pažnju i pocrtavajući ovu instituciju, njen značaj i njenu ulogu u savremenom društvu. Moram još navesti da smo jednoglasnom odlukom Skupštine evropske mreže tela za ravnopravnost EKVINET 17.11.2010. godine Poverenik za zaštitu ravnopravnosti Republike Srbije postaje punopravni član ove jako ugledne organizacije. Vršeći kontrolnu ulogu funkcija Narodne skupštine i njena radna tela ostvaruju značajnu saradnju sa Poverenikom za zaštitu ravnopravnosti. Redovni godišnji izveštaji Poverenika, kao i posebni izveštaji koji sadrže određene nalaze i preporuke ukazuju nam u kojim oblastima treba da radimo na daljem unapređenju zakona i primene usvojenih zakona. Zbog toga razmena iskustava i saznanja o pojavama kršenja ljudskih prava je bila tema brojnih aktivnosti kako Narodne skupštine, tako i njenih radnih tela, posebno Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova. Pitanja koja su se razmatrala odnosila su se na različite osetljive grupe, kao što su unapređenje položaja Roma i Romkinja, zaštita osoba sa invaliditetom, unapređenje rodne ravnopravnosti, unapređenje položaja starijih osoba, itd. Jedna od najtežih posledica diskriminacije po osnovu pola jeste nasilje nad ženama. Zato bih podsetio da je upravo juče počela i započela svetska kampanja 16 dana aktivizma protiv nasilja nad ženama koja se širom sveta obeležava svake godine, a 25. novembar je Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. Značajne korake u sprečavanju nasilja nad ženama smo učinili usvajanjem Zakona o sprečavanju nasilja u porodici i izmenama našeg Krivičnog zakonika. Nadležna ministarstva ovom pitanju posvećuju posebnu pažnju, pre svega Ministarstvo unutrašnjih poslova, ali i organi kao što su tužilaštva, centri za socijalni rad, zdravstvene ustanove, itd. Međutim, dosta toga nas čeka u narednom periodu, pre svega u cilju daljeg usaglašavanja sa međunarodnim aktima u ovoj oblasti, posebno Istambulskom konvencijom. To je konvencija Saveta Evrope za sprečavanje nasilja nad ženama i nasilja u porodici. Nažalost, u Srbiji i u Srbiji kao i u drugim zemljama širom svega, nismo postigli ono što je naša težnja, a to je nulta tolerancija na nasilje nad ženama i stoga ovo i dalje treba da bude naš prioritet. Verujem da će i Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, ali i novoformirano Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog ovom pitanju posvetiti još veću pažnju i da ćemo zajedničkim aktivnostima doći do najboljih zakonskih rešenja. Nas očekuju izmene i dopune Zakona o zabrani diskriminacije. To je zaista jako važan posao, jako važan zakon koji nas očekuje u predstojećem periodu. Mi smo tu obavezu preuzeli u procesu pristupanja EU, a u skladu sa Akcionim planom za Poglavlje 23 – pravosuđe i osnovna prava. Vi znate da su poglavlja 23 i 24 pod posebnim skriningom, da se prva otvaraju i zadnja zatvaraju. Reći ću da su ona ugaoni kamen naših evropskih integracija i nešto što će biti pod posebnom lupom. Njihov cilj je i dalje jačanje institucije Poverenika, to naglašavam još jednom. Znači, jačanje institucije Poverenika, njegovih kapaciteta i nadležnosti. Takođe, očekuje nas i usvajanje novog zakona o rodnoj ravnopravnosti. Verujem da će gospođa Janković na mestu Poverenice za zaštitu ravnopravnosti svojim angažovanjem u okviru delokruga rada Poverenika doprineti tome da se svi propisi efikasno primenjuju i da naši građani osete efekte njegove, odnosno njihove primene. Verujem da će gospođa Janković na mestu Poverenice za zaštitu ravnopravnosti svojim angažovanjem u okviru delokruga rada Poverenika doprineti tome da se svi propisi efikasno primenjuju i da naši građani osete efekte njegove, odnosno njihove primene. Gospođa Brankica Jovanović, Janković, izvinjavam se, se i za vreme svog prethodnog mandata na čelu institucije Poverenika veoma trudila da ova institucija bude vidljiva i aktivnosti poverenika su doprinele napretku u jačanju svesti o tome da su svi ljudi jednaki i da je diskriminacija zabranjena. Siguran sam da će u narednom mandatu ova praksa biti nastavljena i najavljujem da će moja poslanička grupa, odnosno SDPS Rasima Ljajića sa zadovoljstvom glasati za vaš izbor, naravno i ja kao predsednik Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova i Odbora kojem vi podnosite godišnje izveštaje, ću podržati vaš izbor za Poverenika za ravnopravnost. Hvala.
Hvala vama. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, gospodin Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Uvaženo predsedništvo, gospođo Janković, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da se naša podrška kao poslaničke grupe ne dovodi u pitanje. Naravno da ćemo u Danu za glasanje podržati Predlog kandidata za Poverenicu za zaštitu i ravnopravnost polova. Reći ću i razloge zbog čega. Koleginica koja je predsednica Odbora maločas je govorila u uvodnom izlaganju. Dakle, procedure su u potpunosti ispoštovane. Kolega Bačevac je govorio o suštini i jednom širem kontekstu sagledavanja zapravo šta u suštini znači poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Ono što ja želim na samom početku da istaknem jeste jedan citat koji sam našao na sajtu, vašem sajtu, a koji glasi: „Duboko sam svesna da kada govorimo o ravnopravnosti mi zapravo moramo misliti o slobodi, o istini i o sagledavanju stvarnosti u kojoj živi svaki pojedinac među nama. Ukoliko želimo da budemo društvo sa integritetom, moramo imati na umu da mere integriteta i dostojanstva društva u celini zavisi od njegovog odnosa prema pojedincu. Ukoliko želimo da budemo vrednost svake zajednice i svakog društva naša snaga da gledamo jedni u druge otvoreno, odgovorno i uz poštovanje jeste snaga koju ćemo kao društvo ostvariti u nasleđe našoj deci. U tom smislu, Poverenik za zaštitu ravnopravnosti je nosilac ogromne odgovornosti u ime društva u celini“. Ovo je vaša izjava, citat koji stoji na sajtu vašeg tima sa kojim zajedno radite. Upravo ovim rečima ja ne bih imao šta da dodam. Jednakost i sloboda, mesto za svakog čoveka u našem društvu su naši temeljni principi. Diskriminacija je nejednakost i protiv nje ćemo se svakako boriti kao društvo uz, nadam se, Poverenicu za ravnopravnost i zaštitu ravnopravnosti, zajedno u narednom vremenskom periodu. Međutim, današnja rasprava je svakako prilika da i u nešto drugačijem kontekstu govorimo o ovoj temi, da najpre govorimo o stanju u ovoj oblasti društvenog života u Srbiji, da govorimo o ulozi ovog nezavisnog tela i efektima delovanja vas kao Poverenice od trenutka kada ste izabrani do danas, a nadam se i u nekom narednom vremenskom periodu, odnosno ciljevima koje treba zajedno sa vama da ostvarimo i realizujemo u narednom vremenskom periodu. Naravno, Ustavom Republike Srbije kao i zakonom koji je kolega maločas spomenuo, a to je Zakon o sprečavanju diskriminacije, definisano je da svi uživaju jednaku zaštitu, bez obzira na lične razlike po bilo kom osnovu. Ali, znate, svako društvo ima svoje specifičnosti, svako društvo je na neki način dinamično i naravno da nažalost često postoje različiti oblici diskriminacija. Zato je zakonom i uveden institut Poverenika za zaštitu ravnopravnosti koji ima, rekao bih, širok krug ovlašćenja i čija suštinska uloga jeste zaštita i preventivna, ali dodao bih da je veoma važan segment vašeg delovanja prevencija diskriminacije, koja kao primarna ali dugoročna mera uvek daje najbolje ishode i najbolje rezultate. U svakom društvu, pa i u našem, najaktuelnije pitanje kada govorimo o ravnopravnosti jeste ravnopravnost polova. Mislim na ravnopravnost muškaraca i žena, posebno kada su u pitanju zaposlenost, napredovanje u poslu, društveni i politički angažman. Ovde naravno mislim na sve vidove društvene borbe protiv diskriminacije žena, protiv nasilja nad ženama, protiv porodičnog i bilo kog drugog vida nasilja. Koleginica Marija je pomenula jednu važnu stvar, i ona se tiče parlamenta, tiče se Narodne skupštine Republike Srbije. Ona je govorila u globalu, pretpostavljam, misleći o parlamentima u svetu, ali ja želim da izrazim pre svega lično zadovoljstvo jer je Narodna skupština Republike Srbije danas jedan od pet parlamenata u Evropi po broju pripadnica lepšeg pola. Kao muškarac ću priznati da je to jako važno, jer žene su vrlo često od nas i hrabrije, visprenije i mudrije, i snažnije. Nije to slučaj samo sa parlamentom, već i sa Vladom Republike Srbije, jer, čini mi se, polovinu odgovornih funkcija u Vladi Republike Srbije obavljaju upravo pripadnice lepšeg pola. Mislim da je to veliki iskorak u demokratskom smislu i mislim da sve to vodi ka nečemu što treba da bude naš zajednički cilj, a imaćemo snažniju, hrabriju, jaču, ali i lepšu Srbiju. Ono o čemu takođe danas želim da govorim jeste odnos parlamenta prema nezavisnim telima. Inače, maločas kada sam govorio o pripadnicama lepšeg pola, moram da se vratim na to, pripadnicama lepšeg pola u parlamentu, imam to zadovoljstvo da sam prvi među jednakima u poslaničkom klubu koji broji 50% pripadnica lepšeg pola. Mi iz SPS uvek sa ponosom ističemo da smo prva politička opcija na političkoj sceni Srbije, uz dužno poštovanje drugih, koja je na jednu od najodgovornijih funkcija, a to je gradonačelnika Beograda, upravo predložila ženu. Bila je to Slobodanka Gruden. Ono što sam želeo da govorim u nastavku jeste odnos parlamenta prema radu nezavisnih tela. Zaboravlja se, čini mi se, vrlo često, a tu želim da napravim digresiju i poređenje iz jednog prethodnog perioda i prethodnog saziva, treba uvek afirmisati uvek ono što je bilo dobro u prethodnom vremenskom periodu, ali treba izvući pouke iz onoga što je bilo loše, a bilo mnogo toga lošeg koje upravo učinjeno od strane jednog dela opozicije. Zato želim da govorim o odnosu parlamenta najpre prema radu nezavisnih tela. Zaboravlja se ovde i zaboravljala se u tom periodu jedna suštinska stvar, mi smo poslanici, legitimno izabrani predstavnici građana, neko ko je dobio poverenje i mandat građana da obavlja jedan odgovoran i ozbiljan posao, i na nama je pre svega da pomognemo nezavisnim telima, da ojačamo i osnažimo nezavisna tela, a ne da nezavisna tela guramo u politički ring, jer oni nisu politički akteri. Naš posao je da podržimo nezavisna tela, da rade po zakonu, a ne da tumačimo proizvoljno, pojedinačno zakone, kako je to bilo u prethodnom sazivu, u trenutku kada je kome i kako odgovaralo i da teramo nezavisna tela da to isto čine, jer to nije ni fer, ni korektno, ni pošteno, to nije uloga nas parlamentaraca. Kada je reč, opet na drugoj strani o odnosu nezavisnih tela prema parlamentu, nas, gospođo Janković, apsolutno ne interesuje da li vi pripadate nekoj političkoj partiji ili ne. To je za nas nebitno. Za nas je mnogo važno da ste vi posao za koji ste preuzeli odgovornost obavljali i odgovorno i ozbiljno i posvećeno i da su iza vas rezultati. Lično sam imao priliku da sarađujem sa vama i dok ste obavljali poslove državnog sekreta, na moje zadovoljstvo, i imao sam priliku da učestvujem zajedno sa vama na okruglim stolovima u periodu kada ste obaljali posao Poverenika i sa sigurnošću mogu reći da su rezultati vašeg rada vidljivi. Ono što je važno jeste da ste kao predstavnik nezavisnog tela imali odgovoran odnos prema parlamentu, prema dostojanstvu Narodne skupštine Republike Srbije. Zašto ovo pominjem? Vi ste uvek bili spremni da date odgovore na pitanja koja postavljaju poslanici, da podnosite izveštaje, a imali smo, recimo, ne tako davno, priliku da imamo Zaštitnika građana, mislim, koji je takođe izabran ovde u parlamentu od strane poslanika, on se umesto svojim poslom više bavio politikom. Parlamentarce i nas narodne poslanike, da tako kažem, uvažavao je toliko da nas nije udostojio ni da dolazi na sednice odbora, niti da odgovara na pitanja koja poslanici postavljaju na sednicama odbora, a vezana su za izveštaj o radu. Pojavio se u parlamentu onog trenutka, u skupštinskom holu kada je započeo političku kampanju. Dakle, mi smo vama zahvalni pre svega na odgovornom odnosu koji imate prema parlamentu i ubeđeni smo da ćete taj odnos zadržati i u narednom vremenskom periodu. Mislim da je ključna reč kada u bilo kom kontekstu govorimo o ovoj temi na današnjoj raspravi pristojnost. Govorim o potrebi pre svega da iz javnog diskursa izbacimo sve ono što je negativno kako ne bi imali nasilje, kako bi nastavili da idemo putem koji mi želimo, a to je da postanemo pristojna država u kojoj ćemo moći pristojno i civilizovano da komuniciramo i ova vladajuća koalicija je, podsetiću i vas i javnosti i kolege, u prethodnom vremenskom periodu delima, a ne rečima, ne floskulama, pokazala da joj je stalo do pristojnosti, ali i u istoj meri da uvažava princip odgovornosti. Dakle, nije se bežalo nikada od odgovornosti, nisu se prikrivale greške, nisu se plasirale laži i u tome i jeste suština reči pristojnost. Odgovorno obavljati posao za koji ste preuzeli odgovornost, ali i biti odgovoran i za svoje greške, imati odgovornost za ono što je učinjeno. Ovo što smo učinili zajedno u prethodnom vremenskom periodu po nama je veliki napredak u srpskoj politici u kojoj godinama unazad apsolutno niko ni za šta nije bio kriv i to je samo dokaz potvrde i pokazatelj da postajemo pristojno i odgovorno društvo. Ne treba da mi budemo samo predstavnici stranaka i predstavnici poslaničkih grupa. Mi treba kao narodni poslanici da budemo primer za čitavo društvo. Razumem, zapravo ne razumem, ali shvatam šta se dešavalo u prethodnom vremenskom periodu i kada je reč o onome što sam rekao da je loše iskustvo i da iz svega toga treba izvući pouke jer manjak političke moći i uticaja doveo je do najprimitivnijeg ponašanja, do siledžijskog i nasilničkog ponašanja i u parlamentu, ali i van parlamenta od strane jednog dela opozicije. To je do vokabulara do koji odavno prevazilazi političke okvire i onda se postavlja jedno ključno pitanje. Maločas smo govorili o pripadnicama lepšeg pola koje obavljaju odgovoran posao. Novinarke takođe obavljaju jedan krajnje odgovoran i ozbiljan posao, pogotovo danas u periodu kovida kada je svaka informacija za građane Srbije od izuzetne važnosti i od izuzetnog značaja. Da li recimo novinarke „Pinka“ treba da brinu za svoju bezbednost nakon dešavanja ispred Televizije „Pink“? Podsetiću vas, pristalice jednog dela, nazovite, lidera opozicije, fizički su nasrnule na novinarke, a nakon toga, na konferenciji za novinare, vrlo otvoreno saopštili da, parafraziraću – kada dođemo na vlast, mada vrlo teško, ugasićemo vašu televiziju, zapravo – vaša televizija neće postojati. Inače, njihova hrabrost uglavnom se svodi kroz tu Tviter ili Fejsbuk politiku, kroz sramne poruke koje su upućene novinarkama, ali koje su upućene i premijerki, koje su upućene i ostalim predstavnicima Vlade Republike Srbije. Dakle, najsramnije, beskrupulozno i za svaku osudu. Onda, znate, sledi onaj period političkog marketinga, slede deca, slede suze, deo političke kampanje, pri čemu zaboravljaju suštinsku stvar, a to je uzrok. Znači, bave se posledicom, pokušavaju politički da profitiraju, ali zaboravljaju šta je uzrok. Od političara se očekuju rešenja. Kada ulazite u politiku, vi ne pitate svoju decu da li ćete da uđete u politiku ili ne, već tu odluku donosite sami. Građani od političara očekuju rešenja, a ne sažaljenje. Ako ste želeli da pokažete da ste drugačiji od tog tamo jednog dela opozicije, onda ste trebali i mogli na vreme nešto konkretno da uradite. Govorim namerno ovo, jer je vezano za temu, izuzetno je vezano za temu. Dakle, mogli ste da pokažete da ste drugačiji i da kao, recimo, tzv. lider samozvane opozicije, pozovete svog saborca i kažete, najmanje što možete je da uputite izvinjenje predsednici Narodne skupštine Republike Srbije, jer ste fizički nasrnuli na nju, a reč je o jednoj dami. Najmanje što možete je da uputite izvinjenje novinarkama „Pinka“ ili da uputite izvinjenje onim mučenim penzionerima koje ste tu snimali i svašta im rekli u periodu kada je Krizni štab doneo rigidne mere, a vi ste te rigidne mere prekršili i sedeli pred Narodnom skupštinom Republike Srbije. Da ste to uradili, možda bi vam neko danas i poverovao. Pošto niste, onda je sve to politički marketing i politička magla. Gospođo Janković, želim samo još jednu stvar da kažem, na samom kraju. Ja znam da ovo možda nije popularno, ali prosto moram da kažem. Vas su 2016. godine proglasili najvećim homofobom od strane neke populacije. Zašto sam ovo rekao? Pre nekoliko dana je u parlamentu održana sednica, kolega, Odbora kojim vi predsedavate, nakon toga konferencija za štampu i najavljeno da će u parlament stići jedan zakonski predlog. Znate, demokratija nikada ne može biti nametanje volje manjine nad većinom. To nije demokratija. I razlog je nastavak evropskog puta, jel tako, kolega, Srbije. Jesmo mi za evropske integracije i smatramo da treba implementirati evropske standarde kako bi bili uređeno društvo, ali mnoge stvari na putu evropskih integracija mi činimo upravo zbog nas samih, ne zbog Evrope, zbog generacija koje će doći, zbog naše dece, kako bi imali normalno uređenu i pristojnu državu. Zato mislim da u trenutku kada dnevno imamo pet do šest hiljada obolelih od kovida, ali i da nemamo kovid, imamo situaciju da su podaci takvi da u godini, upravo zbog starosne strukture stanovništva, nestane jedan veći grad, mislim da u ovom trenutku nema mesta da razgovaramo i pokrećemo ovakvu inicijativu i ovakvu temu. I molim vas da na to odreagujete na adekvatan način, jer malo čas sam rekao – demokratija nikada ne može biti nametanje volje manjine nad većinom, jer to bi onda bila diskriminacija nas koji mislimo drugačije. Reč je o zakonu o istopolnim brakovima. Nadam se da će biti prilike i da o tome razgovaramo. Na samom kraju, pošto je vreme isteklo, zahvaljujem kolega Orliću što ste mi produžili 11 sekundi, svakako ćete, gospođo Janković, u danu za glasanje imati našu podršku. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Milićeviću. Mislim da je opšte poznato da smo više nego tolerantni kada je reč o pravima narodnih poslanika da saopšte ono što smatraju da je važno i takvi smo prema svima. Reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, zamenik predsednika, gospođa Sandra Božić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Uvaženi narodni poslanici, poštovana kandidatkinjo za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, poštovani građani Republike Srbije, pre nego što krenem sa svojim obrazlaganjem predloga za izbor Poverenika, samo bih jednu malu digresiju, ako mi dozvolite. Moj kolega Milićević pre mene je zaista dosta toga rekao i izuzetno mi je velika čast i zadovoljstvo što su i ostale poslaničke grupe i ovlašćeni predstavnici zaista uspeli da prepoznaju ono što je SNS već i u odgovoru naše koleginice Jelene Žarić Kovačević, kao predsednika Odbora, i rekli, da ste se vi zapravo kandidovali svojim kvalitetima i svojim rezultatima u radu, jer ste zaista u prethodnih pet godina i te kako imali i oni su opipljivi. Ali, kada govorimo o diskriminaciji, kada govorimo o ravnopravnosti, u pravu su i moje kolege koje su pre mene govorile i koje kažu da se prosto sve to uvek nekako veže za rodnu ravnopravnost i tu smo neku priču već i navikli. Ali, vas molim ovde u ime svih dama, mi koje izuzetno vodimo računa o ovoj temi, pazimo šta govorimo, kako se izražavamo i pokušavamo da budemo i rodno senzitivne u tom nekom smislu koji bi bio na našem jeziku odgovarajući, da ne govorite molim vas – pripadnice lepšeg pola. Jer, pripadnice lepšeg ili ružnijeg, mi ovde nismo ni što smo lepe, ni što smo manje lepe, već smo ovde zato što imamo određene kvaliteta za koje smo se kvalifikovale na određenim listama, na kojima su i naše kolege narodni poslanici. Nije to bilo sa zlom namerom, to vrlo dobro znam. Izuzetno cenim svog kolegu Milićevića koji je zaista hteo samo da na jedan način oda i priznanje i prosto da iskaže možda i de fakto ono što jeste istina, ali kada koristite jezik koji zapravo, pogotovo u ovakvim temama mora biti primeren rodno senzitivnim kategorijama, zaista, bolje da pogrešite možda nekada, nego da iskoristite reč koja nije primerena. Ali, eto, to je jedna mala digresija, neće mi gospodin Milićević zameriti, koliko ni ja njemu nisam. Tako da, kažem gospođa Žarić Kovačević je kao predsednik odbora zaista rekla sve ono što je vas kvalifikovalo u prethodnom periodu vašeg rada za mesto Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Meni je izuzetna čast i zadovoljstvo što ste upravo vi opet predloženi, jer sam zaista i izbliza, baveći se i temama koje su u delokrugu rada vaše institucije zaista imala priliku i da sarađujem sa vama i na nivou lokalnih samouprava i imala sam priliku i ovde u parlamentu da čitam vaše izveštaje o radu. Tako da, vidim da je zaista ispred nas neko ko se zaista zalaže i mogu reći slobodno živi ovu priču ravnopravnosti, ali zaista imate delokrug rada koji je izuzetno osetljiv i gde morate percipirati različite potrebe, višestruko marginalizovanih ponekada, u društvu grupa i morate u tom smislu biti vrlo obazrivi. Znam da nije lako kada ste nezavisno telo koje može samo da reaguje samo na osnovu preporuka, ali ono što vas upravo, a možda i vaš rad ocenjuje jeste procentualno visok nivo preporuka koje se zaista na kraju i usvoje. Prema tome, čini mi se da ste vi tu našli, ipak, način da u svom radu dođete do suštine i mislim da je to ono što vas zaista osnovno i kvalifikuje. Čisto radi građana, različitih poverenika imamo u sistemu naše uprave, pa ovde često vidimo i Zaštitnika građana i Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Čisto želim da kažem da je vaš delokrug rada i institucija zakonom definisana još 2009. godine. Vi ste uspostavljeni kao inokosni, nezavisni, samostalni organ. Na taj način u okviru Ustava i zakona Srbije delujete. Ono što je suština rada vaše institucije, jeste upravo zaštita manjinskih i ljudskih prava i to je sasvim sigurno najveći delokrug rada u kojem vi percipirate svoje delovanje. Dva su razloga zašto je zaista jedan zgodan momenat, mogu slobodno reći, da upravo danas razgovaramo o izboru poverenika. Juče smo obeležili, kolege su o tome govorile, drago mi je što su i kolege poslanici o tome govorili, 25. novembar kao dan u kojem smo se na svetskom nivou, u okviru Ujedinjenih nacija, obavezali da obeležavamo kao Međunarodni dan prevencije nasilja nad ženama. Ja to nekako ovog puta zaista pokušavam da naglasim i da možda nekako i neku inicijativu pokrenemo i u međunarodnim organizacijama u nekom trenutku. Možda bi to neko obrazloženje nekome imalo smisla, koliko ima meni, ali, eto, u nekim narednim momentima kada budete imali priliku da budete ovde ispred narodnih poslanika, ja bih vas molila prosto da razmotrite sledeću mogućnost. Dakle, kada govorimo o nasilju nad ženama, a toliko se trudimo da žene ne stavimo u taj neki, rekla bih, deo koji se i dalje odnosi prema ženama kao objektu. To je nešto što pokušavamo zaista i u ovom rodno senzitivnom jeziku da uvek izbegnemo, ali mi u samom zakonu imamo tu reč: „prevencija nasilja nad ženama“, gde zaista opet žene svrstavamo i stavljamo na mesto objekta. Čini mi se da postoje određeni izrazi koji bi tu suštinu zakona, naravno, ukoliko postoji mogućnosti da ga unapredimo, naravno da ćemo na tome raditi i na našem zakonodavstvu smo po ovoj temi mnogo toga učinili, da se ne vraćam sada na sve ono, mogli bismo zaista da ostanemo ovde čitavog dana i to je dobro, jer se mi zaista ne bavimo nasiljem prema ženama 25. novembra u okviru 16 dana aktivizma samo, već 365 dana u godini i to je obaveza Republike Srbije koja je proizašla iz obaveze koju oseća kao društvo koje je svakako i u političkom smislu, upravo iz razloga što ovde u Narodnoj skupštini danas sedi 40% žena, reklo zaista šta misli. Svakako da u okviru ovih 16 dana aktivizma i danas imamo obavezu da razgovaramo o tome na koji način ćemo se izboriti da se žene danas osećaju bezbednije u društvu, na koji način ćemo sprečiti femicid, jer zaista nulta tolerancija prema nasilju je ono što je neophodno uvesti kao obaveznu normu u društvu i ništa manje od toga. Ono na čemu moramo da radimo kao društvo da bismo došli do ove nulte tolerancije, jeste i ekonomsko osnaživanje žena, a pre toga, naravno, političko osnaživanje kako bismo što većem broju žena zapravo i dali glas. U to ime se zaista moram zahvaliti i velikoj podršci koju ne samo SNS, ali kroz SNS su možda krenuli ti svi inicijalni pokretači, predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću, koji je zaista svojim zalaganjem ličnim prepoznao da je neophodno da se zaista glas žena u Srbiji čuje snažno. Mi smo u tome, čini mi se, uspele. Bez obzira što ravnopravnost govori o tome da govorimo o procentu 50 prema 50, jer je to matematički ispravno i tačno, ja mogu reći da se mi danas osećamo daleko ravnopravnije nego što je to bilo u godinama koje su iza nas, a nije imalo izgovora zašto se to ranije nije učinilo. Zato se, kažem još jednom, zahvaljujem i u ime svojih koleginica iz poslaničke grupe, u ime svih koleginica koje su dobile priliku da u ovom parlamentu u danu kada smo izabrali novu Vladu Republike Srbije sa ovih mesta ovde 40% žena je izabralo 50% žena u Vladi Srbije. To je zaista jedan veliki pomak koji smo mi kao društvo učinili. Politički smo osnažili žene, ali ih nismo osnažili tako da bi se sada mi kao žene borili za druge žene. Hoćemo, naravno da je to cilj kojem mi težimo, ali će se čitavo društvo, čitava zajednica, zaista ta svest koju moramo imati o političkoj participaciji žena u politici ne govori samo u naše ime, mi se ne borimo ovde za sebe, mi se borimo za sve žene u Srbiji, pogotovo one koje su višestruko diskriminisane na različite načine. Mi se borimo za žene na selu, mi se borimo za žene koje su invalidi, mi se borimo za svaku ženu u Srbiji. To je suština onoga što je naše političko delovanje i naša uloga ovde u klupama našeg najvišeg zakonodavnog tela u državi. Dakle, to je naša uloga u društvu. Ne da biramo same sebe i da se između sebe borimo, nego da se borimo za sve žene koje su nas izabrale i za one koje nisu, jer to je suština. Isto tako bih volela da danas razgovaramo, jer, kažem, dosta smo razgovarali o temi žena u politici i u ekonomskom osnaživanju žena i u narednim danima mi kao Ženska parlamentarna mreža, koja je juče i simbolično ozvaničila svoje postojanje u okviru ovog mandata, razgovaraćemo o tome svakako i na različitim forumima, trudićemo se da ova tema zaista živi 365 dana u godini, ali isto tako mi je drago što smo danas zapravo ovde i razgovaramo o temi izbora poverenika iz jednog drugog razloga. Volela bih da znam šta je to, s obzirom da se Poverenik, a i Ustav Republike Srbije i svi drugi zakoni, svako na svoj način u svom delokrugu rada, bave zaštitom manjinskih i ljudskih prava, pitanje koje želim danas ovde da postavim je – šta je sa ljudskim pravima predsednika države, Aleksandra Vučića? Možda će vam biti neobično jer ću ja ovaj deo izlaganja započeti sa jednom slikom i jednim pitanjem za vas i za širu javnost. Da li je možda, evo, kolegama u sali i ljudima pokraj malih ekrana koji nas prate danas u prenosu poznato ko se nalazi na ovoj slici? Ako može da se uveliča, ja bih bila zahvalna. Verujem da ne znate. Mogu ovu sliku, pretpostavljam, da držim ovde ceo dan ovako podignutu, a da vi nećete znati ko se nalazi na slici. Možda bude ovako jasnije. Opet mislim da široj javnosti neće biti jasno o kome se radi, jer lik ovog čoveka vi ne viđate ni po medijima, ni po novinama, ni u kakvim raspravama ni ovde ni u široj javnosti. Reč je o Gojku Đilasu, bratu Dragana Đilasa. Da sada, recimo, uzmem i da vam, a mislim da nije ni potrebno, mislim da svi znate kako izgleda Andrej Vučić. Znate samo iz razloga što je brat predsednika Srbije. Vidite, o tajkunskoj braći se ne govori. O tajkunskoj braći koji su još veći tajkuni se ne govori, ali zato se priča o predsednikovom bratu, zato se o njemu neosnovano tajkunski govori, u tajkunskom maniru. Koliko puta ste čuli da Andrej Vučić poseduje restorane, pekare, zemlju po Vojvodini? Koliko puta su sami sebe demantovali da Andrej Vučić ništa od toga ne poseduje? Sami sebe su demantovali, čak nismo bili potrebni ni mi ovde niti bilo ko. Sami sebe su demantovali. Ali, o bratu Dragana Đilasa se ne govori. Je li to zabranjena tema? Zašto se govori o deci Aleksandra Vučića? Opet sam sigurna da čitava javnost vrlo jasno zna kako se zovu deca predsednika Srbije. Da li znate kako se zovu moja deca? Da li znate kako se zovu deca Aleksandra Martinovića? Da li znate kako se zovu deca Dragana Đilasa? Ne znate, sigurna sam da ne znate, ali sigurno znate kako se zovu deca Aleksandra Vučića, jer se o Danilu, Milici i Vukanu neprestano piše, neprestano govori od strane istih ovih koji svoju decu čuvaju, čija su deca vrednija od dece predsednika Srbije. Pa, nije tako niti može da bude tako. Zato mi je drago što danas u ovom danu govorimo o zaštiti svih ljudskih prava i kroz vašu instituciju i vas zaista molim da na ovakve pretnje koje smo i danas čuli, a čuli ste i gospodina Milenka Jovanova koji je savršeno objasnio čitavu korelaciju stvari na koje smo mi navikli. To je propast ukoliko mi dozvolimo da društvo u Srbiji navikne da se deci predsednika Srbije, ali ne samo predsednika Srbije, već bilo kom detetu političkog aktera preti, da bude predmet monstruoznih izjava. Ja imam ovde samo deo toga. Verujte mi, mnogo mi je teško da ovo čitam. Pročitaću samo nekoliko, da podsetim javnost Srbije na sve ono što su pričali i govorili i što su uspostavili kao normalnost u Srbiji, gde niko više ne reaguje i ne misli da misli da reaguje, kada se preti Danilu Vučiću, Milici Vučić i Vukanu Vučiću, koji ima tri godine, pa koliko god godina da imaju. „Vučiću, sotono, tvoje brigade komunalne policije prosipaju ljudima jagode“, „Skote raspali, dok se svinja Danilo drogira, rasipa“, „pa razmišljaš li nekad o svinja Danilu, o kuja Milici i psetu Vukanu“. Ima ovde još mnogo toga, ovo je apsolutno samo ono što je u poslednjim danima izvučeno sa raznoraznih Tviter naloga. Kada pogledate sve ove izjave, kad sve to sakupite u jedno, jednu stvar morate da primetite, ne možete da ne primetite, a to je da svi oni podržavaju vrlo jasno, to nisu građani koji nemaju svoje mišljenje i koji su apolitični, oni vrlo jasno podržavaju jednu političku priču, jednu političku doktrinu. Ono što priča Srđan Nogo – Dragan Đilas misli, i to je sto posto sigurno, jer smo se uverili, ovo su sve horde njegovih pristalica koje iza ovih izjava monstruoznih dele svoje političke ideje o mnogočemu i ne treba vam mnogo pameti da shvatite da zapravo svi ovi ljudi jesu u službi Dragana Đilasa i da svaki put kada neko preti deci Aleksandra Vučića, iza toga stoji Dragan Đilas, niko drugi, a onda se pojavi neki fašistički izrodnik Nogo koji samo prenese informaciju dalje. To nije Srbija u kojoj mi želimo da odgajamo našu decu, to nije Srbija u kojoj mi želimo da razgovaramo o ravnopravnosti, jer pre svega ovde ravnopravnost i ne postoji, jer čini mi se da ni predsednik Srbije i njegova deca nemaju osnovna ljudska prava. I ja pitam – a ko je tu da zaštiti njihova ljudska prava? Ko je tu da zaštiti oca kada mu napadaju ćerku, prete da će je silovati? Gde su državni organi koji treba da reaguju na ovo? Ovim putem apelujem još jednom da se na izjave Srđana Noga ne prelazi tek tako. Molim sve nadležne državne organe da reaguju. On je izneo niz pretnji, ne samo predsedniku i njegovoj deci, nažalost, proširio je to na čitavu porodicu Vučić. Stalno se priča o rodu i izrodu i da će nam satrti sve što može da satre i mi svi prelazimo preko toga. I u pravu ste, kolega Jovanov, ko se setio da priča o Čaba Deru ovde? I nije Čaba Der sam došao do toga, nije sam sebi ponudio novac, sasvim sigurno, ponudio mu je neko drugi, dobio je nalog od nekog drugog. Šta da je Čaba Der ostao na slobodi? Kakav scenario bi ovde danas gledali? I zašto stalno pristajemo da se stvara atmosfera linča? Nismo u srednjem veku, nećemo ga ni vraćati. Gradimo naprednu, zdravu i jaku Srbiju i na tom putu jedan čovek nas vodi, mi sledimo. Vrlo jasno sledimo sve ono što je on uspeo da pokrene, posle toliko godina, a trebale su decenije. Trebale su decenije nakon onoga što su ostavili iza sebe svi oni koji danas pokušavaju svoju političku inferiornost da zamene time što će napadati decu predsednika, jer znaju da sasvim sigurno predsednik neće izaći i obračunavati se sa Srđanom Nogom. Pa neće, ali ćemo mi svi ovde, sasvim sigurno, učiniti to i činiti svakoga dana i svakoga puta kada se to desi. Da se vratimo na Gojka Đilasa. Neću tek tako preći danas preko toga. S obzirom da znamo o kakvom bratu tajkunu se radi, Draganu Đilasu, onda i ne čudi što upravo ovaj drugi brat o kome javnost ne zna ništa, jer se SNS nikada sa svojim neistomišljenicima nije obračunavala na način na koji se Marinika Tepić, Dragan Đilas i ostatak tajkunske bulumente obračunava sa nama, preko naše dece, preko naše rodbine, preko naših najbližih, jer svako je najranjiviji upravo kada govorimo o onima koje najviše volimo, o svojoj rodbini i o svojoj deci. Mi zato ne znamo da Gojko Đilas ima upravljačka prava u četiri kompanije u Beogradu, da je vlasnik firme „Comodos corporation“, registrovane u američkoj državi Delaver. Zanimljivo je da se upravo na fiktivnim adresama u Delaveru registruju kompanije stranih državljana čiji je jedini cilj pranje novca i, gledajte sad, ovo je sad ona posebna zanimljivost, izbegavanje plaćanja poreza u zemljama odakle potiču vlasnici. Ako pričamo o izbegavanju plaćanja poreza, pa ne postoji maestralniji primer od Dragana Đilasa i njegovih medija koji i dan-danas ne plaćaju porez u Srbiji i brinu verovatno o porezu nekog Luksemburga. Šta još to poseduje Gojko Đilas? Evo, ja sam došla do nekih podataka i samo da prosto možete da sagledate da mi zaista u državi imamo očigledno nekog izuzetno sposobnog čoveka koji je nama nepoznat, izuzetno uspešnog čoveka koji se bavi nepoznatim privrednim delatnostima, nepoznat javnosti, a zamislite, on je brat Dragana Đilasa, jednog od, mogu slobodno reći, vođa opozicije u Srbiji. Tako Gojko Đilas poseduje, sad se spremite jer lista je zaista podugačka, molim vas da me saslušate, da budete strpljivi: stan u Siminoj ulici od 91 metra kvadratnog, stan u Gramšijevoj, stan u Dušana Radovića, stan u Beogradskoj od 91 metra kvadratnog, stan u Borislava Pekića, lokal u Požarevačkoj, stan u Gospodar Jovanovoj, stan u Dimitrija Tucovića, pet stanova u zgradi u Ulici Velisava Vujovića od po 127 metara kvadratnih svaki, dva stana u Velisava Vujovića, sedam garaža, stan u Gospodar Jevremovoj, stan u Kornelija Stankovića, stan u Svetozara Markovića, stan u Jevrema Grujića od 160 metara kvadratnih, a ovo vam nisam spominjala kolike su kvadrature, ali sve su gotovo iznad 80 i preko 150 metara kvadratnih, dve garaže u Đorđa Stanojevića. Ovo je spisak samo onih nekretnina koje poseduje brat Dragana Đilasa, a nije isključeno da ovaj spisak nije konačan. Sada samo zamislite da sve ovo što ima Gojko Đilas spojite sa onim što ima Dragan Đilas, a onda pomnožite sa mogućnošću koliko su nas slagali da imaju još. Dakle, zapamtite još jednom ovo lice, pa eto molim da se i ostali mediji CINS-ovi, BIRN-ovi, KRIK-ovi, pozabave ovom imovinskom kartom, na koji način je to jedan toliko uspešan biznismen koga mi u Srbiji ne poznajemo, nismo ni čuli za njega, jer se vešto skriva iza skuta svoga brata, došao do mogućnosti da napravi ovakvu imovinsku kartu i da je poseduje. Ko je Gojko Đilas? Za Dragana Đilasa smo utvrdili ko je, ne bi nam bilo čudno da iver ne pada daleko od klade. Vama želim puno uspeha u budućem radu Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Srpska napredna stranka, poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ će vaš izbor, kao što je i predložila, da podrži, jer znamo da ćete u budućnosti da se bavite stvarima koje su iz vašeg delokruga rada zaista presudne za ovakvu vrstu pitanja, osetljivih pitanja koja sam i maločas spominjala, a tiču se upravo osnovnih ljudskih prava i diskriminacije. Ja se nadam da ćemo do te nulte tačke u kojoj neće biti ni diskriminacije, ni kršenja osnovnih ljudskih prava i nulte tolerancije nasilja prema ženama zaista kao društvo ubrzo doći i da ćemo se tu popeti na jedan od vrhova svetskih lista, jer koliko znamo uspeli smo za jedan relativno kratak period da dođemo do mesta broj jedan u svim ostalim oblastima razvoja društva i života. Hvala vam puno.
Zahvaljujem ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Prelazimo na rad po listi prijavljenih za reč. Reč ima, narodni poslanik Samir Tandir.
Hvala. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana Poverenice za rodnu ravnopravnost gospođo Janković, želim da se zahvalim što ste danas lično prisutni, to je dokaz poštovanja prema parlamentu, prema nama narodnim poslanicima i prema svim građankama i građanima, jer mi danas govorimo o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti to je jako važna institucija. Želim na početku govora da se osvrnem na samu proceduru, pošto smo čuli određene kritike, svako ima pravo da ne zna i mislim da je to dobro jer samo javnosti objasnili kako se i kandiduje sama funkcija koju ste vi obavljali u prethodnom mandatu i koju ćete, nadam se da ćete dobiti podršku iz diskusija, to čujemo, jer ste zaista dobro radili svoj posao i zaista nemam nikakvu sumnju niti dvojbu i da imate protiv kandidata da ste svojim dosadašnjim radom, radom u prethodnom mandatu zaslužili podršku. Znači, procedura je vrlo jasna. Svi oni koji je nisu ispoštovali, šta da se radi, šta je tu je. Za neki naredni konkurs mandat su mogli da nauče. Demokratija, demokratski procesi su nešto na čemu svakodnevno moramo da radimo. Mi smo jedna mlada demokratija i diskriminacija jeste, nažalost, što je prisutno u svakoj zajednici, u svakom društvu. Vidimo da zemlje koje za sebe tvrde da su kolevka savremene demokratije suočavaju se sa rasnim nemirima, kao u SAD, Francuska, Nemačka. Zemlje EU se suočavaju sa zaista velikim izazovima sada u 21. veku. Dokaz da mi zaista želimo da uspostavimo suštinsku demokratiju jeste zakonodavni okvir na osnovu kojih postoji institucija koju vi predstavljate. To je dokaz da želimo da Srbiju učinimo suštinski demokratskim društvom i zemljom. Ono što je ključni problem, kako ga ja vidim, jeste problem implementacije zakona. Mislim da je to nešto na čemu vi i vaši saradnici, vaše institucije u narednom mandatu treba da obratite pažnju i da svi mi i parlament i Vlada i drugi činioci u društvu imaju dosta da rade. Zašto ćemo mi poslanici stranke Pravde i pomirenja akademik Muamer Zukorlić, glasati za vaš izbor, jer ste vi rad vaše institucije približili lokalnim zajednicama. Za mene kao za narodnog poslanika koji dolazi iz unutrašnjosti jako je važno da institucije, nezavisne institucije, vladine institucije, ministarstva, budu bliska i njihov rad bude transparentan i blizak čoveku koji živi u unutrašnjosti u ovom slučaju u Sandžačkim opštinama. Želim da istaknem zaista nemerljiv doprinos koji ste dali u saradnji sa manjinskim zajednicama. U ovom slučaju sa predstavnicima bošnjačkog naroda. Vaša poseta u Novom Pazaru jako je bila zapažena. Predavanje koje ste održali na Internacionalom univerzitetu se i dan danas prepričava i poslali ste jaku poruku bošnjačkoj zajednici, ali i predstavnicima svih drugih manjinskih zajednica. Podsetiću da prema zadnjem popisu jednu trećinu građanki i građana u Republici Srbiji čine predstavnici manjinskih zajednica. Ono što je dobro kod izbora i što smo istakli i što sam istakao u svojim diskusijama kod izbora nove Vlade jeste što imamo veće učešće žena. Međutim, ono što sam i tada istakao jeste da trećina manjinskih zajednica nema predstavnika u ovoj Vladi i da je to nešto na čemu moramo raditi u budućnosti. Ono što takođe očekujem od vas i vaše institucije jeste da imamo određenu problematiku koja se tiče diskriminacije pri zapošljavanju predstavnika manjinskih zajednica u državnim ustanovama i njihovu zastupljenost u policiji, u tužilaštvu, u sudovima, u javnim preduzećima, kao što su „Telekom“, EPS i neki drugi. Onda očekujem zaista da u jednom konstruktivnom razgovoru nas poslanika, vaše institucije sa predstavnicima Vlade, da uputimo apel, preporuke, da razgovaramo, jer je cilj svih nas ovde, svih društvenih činilaca, jeste da sve građanke i građani u Srbiji, Srbiju dožive kao svoju domovinu. To je naša misija i na tome moramo permanentno raditi. U danu za glasanje poslanici Stranke pravde i pomirenja, akademik Muamer Zukorlić, glasaće za vaš izbor. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima Jasmina Karanac.
Uvaženi predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici i narodne poslanice, poštovane gospođo Janković, parlament Srbije danas treći put bira Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Bez imalo skromnosti moram da istaknem da je Poverenik za zaštitu ravnopravnosti kao relativno institucija. Za deset godina postojanja pored toga što je postala vidljiva i prepoznatljiva napravila je velike i važne korake ka većoj toleranciji i ravnopravnosti i zaštiti svih naših građanki i građana od diskriminacije. Kao predsednica Odbora za ljudska i manjinska prava, ravnopravnost polova u prethodnom mandatu, imala sam priliku da kroz niz različitih aktivnosti sa Poverenikom za zaštitu ravnopravnosti i bivšom i nadam se budućom Poverenicom uverim u rad i posvećenost i institucije i Brankice Janković, kao i svih njenih saradnika u unapređenju ravnopravnosti svih društvenih grupa, ali i svih građana i građanki Republike Srbije. U prethodnom periodu Poverenik za zaštitu ravnopravnosti je kroz brojne različite aktivnosti radio na zaštiti od diskriminacije. Učestvovala sam na brojnim skupovima i pratila istraživanja o odnosu prema diskriminaciji koji iz godine u godinu sprovodi ovo nezavisno telo i činjenica je da diskriminacije ima, ali da se ona ipak smanjuje i ono što je mnogo važnije, bolje razume kao pojava koja je zakonom zabranjena. Bez obzira što je diskriminacija i dalje prisutna u našem društvu ti napori zavređuju pohvale. Mislim da je dosta toga urađeno na poboljšanju položaja osoba sa invaliditetom, tu pre svega mislim na pristupačnost objekata i na tome treba raditi još intenzivnije i još više. I, ne mislim samo na fizičke barijere, već i na druge prepreke sa kojima se suočavaju osobe sa invaliditetom i očekujem i verujem da će Poverenik na tome raditi i u narednom periodu. Takođe, Odbor je u saradnji sa Poverenicom organizovao sednice i javna slušanja posvećena položaju naših najstarijih građana povodom 1. oktobra Međunarodnog dana starih, a na kojima se ukazivalo na važnost međugeneracijske solidarnosti i povezivanje mladih i starih. Moram ovom prilikom da istaknem da su ovo samo neke od vrednosti za koje se zalaže i na vrhu liste prioriteta Socijaldemokratske partije Srbije. I pored svih napora činjenica je moramo dalje raditi na unapređenju i položaju naših starih građana i građanki, jer značajan broj starijih osoba i dalje se susreće sa različitim problemima, kao što su problemi vezani za usluge u sopstvenom domu, dostupnost i kvalitet zdravstvenih usluga, nedostatak pomoći pri kretanju i pomoći u kući, a naročito na sve ovo moramo obratiti pažnju sada u uslovima pandemije korona virusa. Takođe, postoje i problemi kojima kao društvo moramo stati na put, kao što su nasilje, zlostavljanje i zanemarivanje. Problemi starijih osoba su specifični, veoma često proizilaze iz njihovog zdravstvenog stanja, ali i porodičnih odnosa i stoga zahtevaju poseban pristup i pažnju. Uverena sam da će skupštinski odbor na čijem čelu je moj kolega Muamer Bačevac i buduća Poverenica Brankica Janković značajnu pažnju posvetiti i ovim pitanjima i ne samo oni, jer pažnja, human odnos i razumevanje je ono što svi možemo i moramo pružiti našim starijima, roditeljima, prijateljima, komšijama. To je nešto što ne zahteva posebna finansijska sredstva i angažovanje institucija već zavisi i od nas samih i zahteva samo malo vremena i dobre volje. Osvrnula bih se i na još nekoliko konkretnih aktivnosti. Kao vredno naše pažnje mislim da treba izdvojiti poseban izveštaj Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, koji nam je dostavljen pre nepunih godinu dana i u kome je predstavljena i dobra analiza, ali i pravci delovanja kako bi se poboljšalo stanje na tržištu rada i zapošljavanja. S tim u vezi, Poverenik je za poslodavce ponudio jedan dobar priručnik pod nazivom „Kodeks ravnopravnosti“ kako bi se uticalo na jednak tretman prilikom zapošljavanja. Sve ovo, naravno, sada u uslovima pandemije podložno je još većem senzibilitetu i pažnji i samim tim još većim obavezama buduće Poverenice. Kada je u pitanju položaj žena, pohvalila bi reagovanje Poverenice Brankice Janković svaki put kada su žene iz političkog i javnog života bile izložene uvredama i ponižavanjima, pa čak i govorom mržnje i ne samo žene, već i osude i pretnje predsednika Republike i njegovoj porodici, uvrede na nacionalnoj osnovi, vršnjačko nasilje itd. Moram da primetim da sam, zajedno sa svojim koleginicama narodnim poslanicama iz Ženske parlamentarne mreže, pažljivo pogledala analizu zastupljenosti žena na lokalu, o čijim se rezultatima i ovde u parlamentu govorilo. Od skoro 200 opština i gradova u Srbiji, pre samo tri do četiri godine samo 12 žena je bilo na njihovom čelu. Mislim da nam je svima, i kolegama i koleginicama, to bio motiv da se takva slika menja. Naš sadašnji parlament i aktuelni sastav Vlade, kao i zastupljenost žena u lokalnim samoupravama to i pokazuju. Iako je srpsko društvo danas spremnije da prihvati različitost, ipak treba još mnogo toga učiniti i pred nama su različiti i veliki izazovi koje kao društvo moramo da prevaziđemo. Poštovani narodni poslanici i poslanice, na kraju da zaključim, kontinuitet koji ćemo pokazati izborom Brankice Janković kao Poverenice na jasan način će pokazati koliko je ovom domu i nama kao poslanicima i poslanicama ravnopravnost značajna i ključna kao jedan od temelja svakog demokratskog društva i uslov ostvarivanja svih drugih ljudskih prava. Očekujem da će Poverenica održati obećanje dato ovde u Narodnoj skupštini pre godinu dana, kada se usvajao Izveštaj, da će Poverenik za zaštitu ravnopravnosti kao nezavisna nadležna državna institucija za zaštitu prava ravnopravnosti nastaviti svoj rad na zaštiti od diskriminacije svakog pojedinca i društvene grupe. Gospođo Janković, sagledavajući vaš rad i rad vašeg tima u proteklih pet godina, imajući poverenje da ćete i dalje profesionalno, posvećeno i savesno voditi ovu instituciju, Socijaldemokratska partija Srbije Rasima Ljajića će podržati vaš izbor na mestu Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Karanac. Reč ima narodna poslanica dr Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća, poštovana gospođo Janković, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao žena, kao majka, kao članica parlamenta danas osećam potrebu da dam svoj doprinos u ovoj raspravi kada biramo Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Na početku ovog izlaganja, prosto, ne mogu a da ne reagujem na sve ono što se dešava ne samo danas, ne samo juče, nego svih prethodnih godina, gde je meta legitimno izabrani predsednik Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić. Zaista ne mogu a da ne primetim sve to i ne mogu a da ne osudim na najoštriji način sve to, pogotovo izjave koje sam jutros pročitala u novinama, a to je gde se jasno crta meta ne samo predsedniku Republike, već i njegovoj porodici, svetinji, njegovoj deci, njegovim roditeljima. Dokle će više sve institucije nadležne da ćute na ovakve izjave propalih političara? Sa sigurnošću mogu da kažem propalih političara jer su im građani jasno rekli ne, da ih ne žele i jasno ih poslali na političko smetlište. Dokle će taj Nogo da priziva linč predsednika Republike? Taj gospodin se pokazao u prethodnom sazivu ovde. Napadao je sve nas, zavrtao ruke. Njegov tadašnji kolega Boško Obradović je napao našeg predsednika poslaničke grupe gospodina Martinovića. Dokle će nadležne institucije da zatvaraju oči na sve to i da ćute? Zaista to ne mogu da razumem. Sa ovog mesta kao žena, kao majka, kao narodna poslanica pozivam da već jednom reaguju i da takve stvari više niti čitamo, niti gledamo. Neka odgovaraju pred zakonom, kao što bi odgovarao svako drugi. Ono što drugo želim da naglasim jeste i to kao članica Ženske parlamentarne mreže, od onog momenta kada sam postala poslanica, tačnije od 2014. godine, zaista se ponosim svim onim rezultatima koje smo postigle koleginice i ja sa njima zajedno. Znate i sami da je Ženska parlamentarna mreža osnovana 2013. godine, na inicijativu tadašnjeg predsednika Skupštine gospodina Stefanovića i sve ono što smo radile i zalagale se u prethodnom periodu dalo je rezultate. Na čelu države sa premijerkom, sa predsednikom Republike, od koga smo imali izuzetnu podršku, usvojili smo i bitne zakone koji se tiču baš ravnopravnosti polova, zaštite žena i uopšte svih u porodici od nasilja i uopšte doneli smo zakon koji se tiče i izbora narodnih poslanika gde su žene prisutnije i sada nas ima maltene preko 40%, kako u lokalnim parlamentima, tako i na republičkom nivou. Sve su to zasluge jednog čoveka, moramo se složiti, gospodina Aleksandra Vučića i zaista taj čovek ne zaslužuje da ga takvi propali političari, poput Noga i ostalih, prozivaju i svakodnevno stavljaju metu na čelo njemu i njegovoj deci. Ono što želim još da istaknem jeste to da sam zaista ponosna kada sam videla da ste ponovo kandidatkinja za mesto Poverenika za zaštitu rodne ravnopravnosti, jer se sećam i sednice kada smo usvajali vaš predlog pre pet godina, kada su upravo oni koji se i danas trude da opovrgnu i da umanje vašu ulogu u svemu onome što ste uradili u prethodnih pet godina, oni su i danas protiv vas, ti koji su i pre pet godina bili protiv toga da vi budete na tom mestu, ali ono što me raduje jeste to da smo tada napravili pravi korak, da smo vas podržali, da ste vi to poverenje opravdali time što ste zaista svoj posao radili odgovorno i savesno. Zaista mi je drago što ćemo, nadam se, i danas izglasati vaš izbor za mesto Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Još nešto bih želela da dodam. Kada je u pitanju ravnopravnost i zaštita od diskriminacije, to je jako osetljiva tema i ovom prilikom želela bih da sve naše građane i svu javnost podsetim još jednom da svi moramo jednako da se borimo i da ta tema treba da bude tema koja će nas sve ujediniti i spojiti, tema koja je svetinja, a nikako tema gde bi se politika vulgarizovala ili eventualno da bi se sticali neki sitni politički poeni, jer kada je u pitanju kako nasilje prema ženama, tako i diskriminacija, zaista moramo još jednom probuditi svest svih naših građana i građanki da ukoliko nasilje postoji, da se to mora prijaviti. Nikako ne smemo da budemo slepi, da zatvaramo oči pred tim problemom, jer to je nešto što mora da snosi svoje posledice. Svaki nasilnik mora da odgovara pred zakonom. Pošto smo sada u kampanji „16 dana aktivizma protiv nasilja nad ženama“, ne smemo da dozvolimo da samo u ovih 16 dana govorimo o tom problemu. To mora da se pominje non-stop. Jednostavno, nijedna žena, nijedno biće ne sme da bude žrtva bilo kog vida nasilja. Moram da dodam i to, pošto dolazim iz Kruševca, iz Rasinskog okruga, da mi zaista nemamo problem sa rodnom ravnopravnošću i sa bilo kakvim vidom diskriminacije po polu zato što od šest opština u Rasinskom okrugu, na pet mesta su žene, jake žene koje vode odgovorno i savesno te opštine, ali i poslaničkim klupama od petoro kandidata iz Rasinskog okruga, u ovom sazivu četiri su žene i jedan muškarac, a u prethodnim sazivima gotovo samo žene su bile prisutne, tako da, što se tiče nas, ja bih volela da i ostale opštine imaju takvu sliku i da imaju svoje predstavnike kako na lokalnom nivou, tako i na republičkom. Sa sigurnošću se nadam da ćete vi svoj posao raditi onako kako ste radili, ali kao što je i koleginica Božić naglasila, pozivam vas da i vi reagujete i da naš predsednik bude zaštićen, da njegova ljudska prava, pre svega, jer ja kao majka znam kako bih se osetila, verujem da i njegova majka kada pročita bilo kakav natpis te sadržine gde se njenom sinu stavlja meta na čelo, gde se njenim unučićima stavlja meto na čelo, nikako ne može da ostane ravnodušna. Pozivam sve koleginice i kolege da podrže vaš izbor. Živela Srbija i živeo naš predsednik Aleksandar Vučić! Hvala.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažene kolege, gospođo Janković, uvaženi građani, poslanička grupa JS glasaće za izbor predložene kandidatkinje, gospođe Janković, na mestu Poverenice za ravnopravnost. Smatramo da je ovaj nezavisni organ obavljao intenzivnu delatnost na polju ukazivanja o diskriminaciji, prepoznavanja i sprečavanja diskriminacije. Delokrug rada ovog organa nije bio vidljiv samo na polju zaštite građana od diskriminacije već i u brojnim aktivnostima koje se tiču prevencije diskriminacije. Naravno, ja se oslanjam na podatke koji su navedeni u poslednjem izveštaju koji ste vi kao Poverenica dostavili Narodnoj skupštini. Kada je u pitanju oblast diskriminacije, na prvom mestu je oblast rada i zapošljavanja sa trećinom od ukupnih pritužbi koje su Povereniku podneli građani. Kada je u pitanju osnov diskriminacije najviše pritužbi podneto je na osnovu invaliditeta. Osobe sa invaliditetom se suočavaju sa brojnim problemima u svim aspektima svog života, ali Poverenici su se najčešće obraćali u vezi sa pristupom javnim površinama. Smatramo da mi kao društvo moramo da jačamo stepen inkluzivnosti. Osobe sa invaliditetom moraju da imaju pristup svim površinama, objektima. Njima mora biti pristupačno ne samo tamo gde moraju, već gde i žele da idu. Mi iz JS smo sigurni da će njihove probleme koje je institucija Poverenika prepoznala i artikulisala država uvrstiti u svoje prioritete. Iskoristila bih priliku da kažem da na inicijativu JS sve javne institucije grada Jagodine imaju rampe za osobe sa invaliditetom. Skupština grada Jagodine takođe na inicijativu JS pomaže finansijski Udruženja osoba sa invaliditetom i uopšte brojni su primeri dobrih praksi u Srbiji na lokalnom nivou, raznih gradova i opština koje se veoma odgovorno odnose prema ovom problemu. Treba pomenuti i veoma pozitivnu akciju beogradskog Gradskog stambenog preduzeća koje je u septembru pozvalo sve Beograđane čije su zgrade u njihovom sistemu da prijave svoje stambene jedinice i dobiju besplatnu rampu za osobe sa invaliditetom. Ne mogu a da ne pomenem i osobe sa totalnim ili delimičnim oštećenjem sluha, kao i slepe i slabovide. U izveštaju Poverenice Narodnoj skupštini za 2019. godinu navodi se, u vidu sugestije, da je TV program na javnim servisima prilagođen gluvima i nagluvima veoma limitiran, a da audio deskriptivnih sadržaja za slepe gotovo i nema. Ono što je primetno i pohvalno u vašem radu je održavanje obuka i radionica za pojedine državne službenike, raznih seminara i obuka za žene na srednjem i višem upravljačkom nivou, a koji su organizovani od strane vas. Izdvojila bih podatak koji nije ohrabrujući, koji se samo provukao u poslednjem izveštaju, a to je činjenica da se Poverenici za ravnopravnost u toku 2019. godine javilo više muškaraca nego žena. Šta nam ukazuje taj podatak? Da su muškarci i dalje smeliji, osvešćeniji kada su njihova prava u pitanju i da su češći korisnici socijalnih usluga. Muškarci ne ćute, a žene u velikom broju prikrivaju i opravdavaju nasilje. Kao posledica nasilja u porodično-partnerskim odnosima u Srbiji samo 2020. godine stradala je 21 žena. Za nas je veoma važno da stalno ukazujemo na ovaj problem i da ohrabrimo žene da nasilje ne trpe i da ga prijave. Mi iz JS ćemo podržati izbor gospođe Janković za Poverenicu za ravnopravnost i želimo da ovaj organ deluje kao dobar primer. Građani, a posebno pripadnici osetljivih grupa treba da budu dodatno osnaženi kako bi mogli da ostvare svoja prava, a da sa druge strane sistem omogući njihovu vidljivost, odnosno da ih prepozna u procesima kreiranja i implementiranja javnih politika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Aleksić. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažena gospođo Janković, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas izbor kandidata za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Najpre želim da kažem da na jedan potpuno transparentan, u skladu sa zakonom i svim zakonskim procedurama, ovaj predlog danas je došao na javnu raspravu ovde u Narodnu skupštinu. Neznanje ne podrazumeva i mogućnost plasiranja lažnih informacija. Lažne informacije preko medija, a to su pre svega Đilasovi i Šolakovi mediji, na najgrublji mogući način žele da manipulišu javnošću. Zato imam potrebu da kažem da je ispoštovana u potpunosti zakonska procedura, kao što je i koleginica predsednica Odbora rekla, i da na jedan transparentan način predlog za izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti danas je na dnevnom redu. Najpre želim da kažem da je Srbija zemlja koja je opredeljena za izgradnju društva zasnovanog na poštovanju ljudskih prava i zaštiti svakog njenog građanina od bilo kog vida diskriminacije. Ravnopravnost svakog građanina Republike Srbije za nas je temelj za napredak i razvoj naše zemlje, za dalje osnaživanje demokratskih kapaciteta, a na tom putu smo već duboko zakoračili, posebno zadnjih 10 godina. Institucija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti svojim predanim i odgovornim radom učinila je dosta kako bi Srbija krupnim koracima krenula dalje u ovom pravcu. Ove godine, 27. maja 2020. godine, obeleženo je 10 godina postojanja vaše institucije, a pre toga 2009. godine donet je Zakon o zabrani diskriminacije koji u stvari jeste osnov za neka vaša postupanja. Ali, takođe moram da kažem da i Ustav Republike Srbije striktno zabranjuje svaki vid diskriminacije i upućuje na to da su svi građani Republike Srbije potpuno jednaki pred Ustavom i zakonom ove zemlje. Ono što želim da kažem, to je da ste u prethodnih pet godina, od 2015. godine, i te kako radili na jačanju vaše institucije kroz povećanu vidljivost, ali naravno i kroz saradnju sa institucijama. Ovde, pre svega, želim da istaknem sa Narodnom skupštinom Republike Srbije. Radili ste i sarađivali sa nadležnim odborima Republike Srbije u čijoj nadležnosti je i tema ljudskih i manjinskih prava, a takođe učestvovali ste na mnogim javnim slušanjima koja su takođe organizovana u ovde u domu Narodne skupštine. Sa puno uvažavanja i poverenja odnosili ste se prema narodnim poslanicima, a ono što moram da istaknem je da su vaši izveštaji o radu na jedan temeljan, sveobuhvatan način prikazivali sve vaše aktivnosti, detaljno, do te mere da su čak prikazivani i pojedinačni primeri kojima su se građani obraćali vama tražeći zaštitu svog prava od diskriminacije. Nikada odgovor iz vaše kancelarije nije otišao – S poštovanjem, nismo nadležni. Uvek ste u skladu, na kraju krajeva, i sa zakonom koji ste dužni da poštujete i u skladu sa zakonom dužni ste i da postupate, uvek je i otišao pravni savet i instrukcija onom građaninu koji smatra da je povređeno neko njegovo pravo kako treba dalje da postupa i kome treba da se obrati ukoliko vi niste u mogućnosti, odnosno ukoliko vi kao institucija niste nadležni. Takođe bih želela da pohvalim i vašu veliku saradnju sa Ženskom parlamentarnom mrežom, što su već moje koleginice iznele, a i želim da pohvalim i saradnju sa lokalnim samoupravama upravo na jačanju kapaciteta onih najranjivijih i najosetljivijih kojima su pomoć i podrška najčešće potrebni i koji se, u stvari, najčešće vama obraćaju za pomoć. Takođe želim da istaknem da ste u cilju podsticaja i podrške lokalnih samouprava za razvoj usluga socijalne zaštite u zajednici 16. novembra, povodom obeležavanja Međunarodnog dana tolerancije, opštinama koje su stvorile jednake uslove za sve dodelili priznanja. Među tim opštinama nalazi se i opština Priboj iz koje ja dolazim, jer su u ovoj opštini razvijene usluge socijalne zaštite na lokalnom nivou i to devet, za najosetljivije i najugroženije, za stare, za osobe sa invaliditetom, za žrtve porodičnog nasilja, za lične pratioce, deci sa invaliditetom, za personalne asistente, za mlade koji se osamostaljuju, pružena je podrška, stanovanje uz podršku. Na pitanju rodne ravnopravnosti je postignut veliki napredak u zadnjih 10 godina, posebno u zadnjem izbornom ciklusu, zahvaljujući naporima, pre svega, našeg predsednika Aleksandra Vučića. U velikom broju lokalnih samouprava na čelu opština predsednice su žene. Koleginica Barišić navela je da u Rasinskom okrugu da od šest opština u pet opština predsednice su žene koje su vredne, marljive i svojim odgovornim radom sigurno će raditi u korist građana tih opština. Citiraću u stvari reči nekadašnje britanske premijerke Margaret Tačer, koja je rekla - kada nešto hoćeš da znaš pitaj muškarca, kada nešto hoćeš da uradiš pitaj ženu. U tom smislu naglasila bih da prvi put u istoriji Srbije dve gradonačelnice su žene i to gradonačelnica u Nišu i gradonačelnica u Užicu. To se do sada nije dešavalo. Želim takođe da naglasim i vašu saradnju sa RIK 2018. godine, a tiče pristupačnosti na izbornim mestima osobama sa invaliditetom. U tom smislu RIK postupila je po vašem predlogu, donela je odluku o proceni pristupačnosti, ali i ne samo to, sačinili su Protokol o saradnji sa organizacijama civilnog društva koje se bave zaštitom osoba sa invaliditetom. Za ovo vreme, za ovih pet godina, pokazali ste profesionalnost, marljivost, predanost i rad apsolutno u skladu sa zakonima. Očekujemo da ćete i u narednom periodu profesionalno i odgovorno obavljati svoj posao i reagovati na svako vređanje, na svaku pretnju, deteta, bilo da su to deca običnog građanina, bilo da su to deca predsednika Republike Srbije, jer za svakog roditelja, pa i za predsednika Republike Srbije deca su najveće blago. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice. Prema prijavama za reč sledeći govornik je narodna poslanica Samira Ćosović. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, uvažena gospođo Janković, pred nama je izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Želim na početku da kažem da je ravnopravnost kao pojam da svako bez obzira na godine, pol, rod, veru, etničku pripadnost ili neko drugo obeležje ima jednaka prava. U predgovoru Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima stoje reči – priznavanje urođenog dostojanstva, ravnopravnosti i neotuđivih prava svih članova ljudske zajednice temelje slobode, pravednosti i mira u svetu. Jedan od prioriteta Republike Srbije odnosi se upravo na poštovanje, zaštitu i unapređivanje ljudskih prava, kako na nacionalnom, tako i na međunarodnom planu u skladu sa Poveljom UN, Univerzalnom deklaracijom o ljudskim pravima i drugim relevantnim međunarodnim instrumentima u ovoj oblasti. U skladu sa tim i na osnovu Zakona o zabrani diskriminacije 2009. godine formiran je i nezavisni samostalni i specijalni državni organ – Poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Zadaci ovog organa su sprečavanje svih vidova, oblika i slučajeva diskriminacije, zaštita ravnopravnosti fizičkih i pravnih lica u svim oblastima društvenih odnosa. Smatram ste vi, gospođo Janković, u prethodnom periodu izuzetno dobro obavljali svoj posao i da ste sa razlogom predloženi za novi mandat. Kao neko ko se bavio pitanjima rodne ravnopravnosti u lokalnoj zajednici iz koje dolazim, znam da je dosta učinjeno u cilju podizanja svesti o pravu žena na političku participaciju i značaju njihovog većeg učešća na mestima odlučivanja, na podsticanju rada lokalnih mehanizama za uspostavljanje rodne ravnopravnosti da aktivno rade na rodnim pitanjima, na uspostavljanju saradnje nacionalnih i lokalnih vlasti i organizacija civilnog društva u bavljenju pitanjima koja su od interesa za žene. Nadam se da ćete vi i u narednom mandatu biti tako uspešni. Prvenstveno, želim vam što manje pritužbi, što manje posla. Nama iz SDPS borba za poštovanje i unapređenje ljudskih prava je od ključnog značaja i od ključne vrednosti u političkom delovanju i mi ćemo podržati vašu kandidaturu.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vuk Mirčetić je sledeći govornik.
Uvažena predsedavajuća, poštovana gospođo Janković, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, javio sam se danas po tački dnevnog reda koja se odnosi na izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Sama institucija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti je jako važna za sve građane Republike Srbije, prvenstveno zbog toga što se ona odnosi na zaštitu svih građana Republike Srbije. Posebno se odnosi na ranjive i marginalizovane grupe. Ova institucija sama po sebi ima za cilj unapređenje ravnopravnosti i smanjenje diskriminacije. Briga o najranjivijim i marginalizovanim kategorijama u Republici Srbiji je upravo ovo za šta se zalaže i poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu. Kandidat za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti je Brankica Janković koja je danas tu sa nama. Iz njene biografije može da se vidi da je reč o jednom vrsnom profesionalcu, o ekspertu kada je u pitanju zaštita ne samo rodne ravnopravnosti, kako su prethodne kolege govorile, već ravnopravnosti uopšte jer postoji i diskriminacija ne samo na osnovu pola, već i na osnovu starosne grupacije, na osnovu obrazovanja itd. Ono što je jako bitno i valja naglasiti jeste da smo mi na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo pričali sa kandidatom i ustanovili smo da ispunjava apsolutno sve kriterijume, a s obzirom na to da je kandidat i u prethodnom periodu obavljao istu poziciju iz izveštaja o radu, koji smo takođe pročitali, mogli smo da vidimo da su postignuti oni uspesi, oni ciljevi koji su zacrtani, ali to nije ono što je najvažnije ovde, jer je za građane Republike Srbije izuzetno važno pomenuti da je predlog da Brankica Janković bude izabrana za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti stigao i iz nevladinog sektora, organizacija civilnog društva, pre svega bih pomenuo Nacionalnu organizaciju osoba sa invaliditetom Srbije koja je uputila jedan dopis Narodnoj skupštini gde je podržala ovaj predlog. Za građane Republike Srbije i sve one koji to ne znaju, ova organizacija nije sama po sebi organizacija tek tako, već okuplja interese, tačnije zastupa interese oko 700 hiljada građana Republike Srbije. To su osobe sa invaliditetom, to su njihovi zastupnici, zakonski zastupnici i njihove porodice. Ova mreža, ovu veliku mrežu čini 15 saveza i negde oko 450, ako ne i više, lokalnih organizacija. To je jako bitno. Na adresu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo je stiglo i pismo podrške od još 40 nevladinih organizacija, dakle, organizacija civilnog sektora, koje su u prethodnom periodu imale priliku i da sarađuju sa gospođom Janković, ali i, s druge strane, da prate njen rad. Ono što su one istakle, ja ću to citirati – da je Brankica Janković dala doprinos pozitivnim promenama u Srbiji, ravnopravnosti i smanjenju diskriminacije. Ovih 40 organizacija nisu samo organizacije iz Beograda, to su organizacije iz skoro 20 gradova iz cele Republike Srbije. S obzirom na važnost ovog dopisa, ja ću, a nadam se da ćete mi, predsedavajući, dozvoliti, pročitati spisak svih nevladinih organizacija koje su podržale, zbog toga što smatram da je ovo izuzetno bitno: Udruženje građana „Snaga prijateljstva Amiti“, Forum za etničke odnose, Ženska inicijativa iz Trstenika, Srpsko udruženje za alchajmerovu bolest, Centar za samostalan život osoba sa invaliditetom iz Trstenika, Savez udruženja Roma zapadne Srbije i Šapca, Hendi-centar „Koloseum“, Udruženje „Evgenija“ iz Ježevice kod Čačka, Centar za razvoj inkluzivnog društva, Udruženje građana „Kokoro“ iz Bora, Crveni krst Svilajnac, Udruženje „Laris“ iz Čačka, Udruženje žena „Sačuvajmo selo“ iz Priboja, Resursni centar za specijalnu edukaciju iz Beograda, Udruženje „Miona“ iz Aleksandrovca, Udruženje penzionera iz Hrvatske, Beograd, Udruženje žena „Sremica“ iz Pećinaca, Udruženje „Ružica“ iz Arilja, Udruženja „Moravska rozetla“ iz Trstenika, Udruženje „Entuzijasti Kučeva“ iz Kučeva, Udruženje ženskog preduzetništva „Nadežda Petrović“ iz Čačka, SOS telefon za žene i decu žrtve nasilja iz Beograda, Gerontološko društvo Srbije, Centar za istraživanje i razvoj društva „Ideas“, Centar za reintegraciju i aktivizam, Udruženje „Putokaz“ iz Kragujevca, Ekološko društvo „Dragačevo“ iz Guče, Kulturno-prosvetna zajednica „Dragačevo“ iz Guče, Hrišćansko humanitarno udruženje „Hleb života“, Građanska organizacija penzionera Beograda, Asocijacija izbjegličkih i drugih udruženja Srba iz Hrvatske, Beograd, Udruženje „Help net“, Udruženje istraživača socijalnih prilika, Mreža ISP, Nacionalna organizacija za retke bolesti Srbije, Udruženje poslovnih žena Srbije, Udruženje „Žena na selu Ariljke“ iz Arilja, Lužničke rukotvorine Ž.E.C, selo Gorčinci na jugu Srbije iz Babušnice, Karitas „Sveta Anastazija“ iz Sremske Mitrovice, Ekumenska humanitarna organizacija iz Novog Sada i Kolo srpskih sestara iz Niša. Vidimo da, nadam se da mi nećete zameriti što sam vam oduzeo vreme i pročitao celokupan spisak organizacija koje su podržale, jer, opet, smatram da građani Srbije moraju da znaju, ćemo ne samo mi kao narodni poslanici podržati u danu za glasanje izbor Brankice Janković za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, već to čini i nevladin sektor. Zbog svega navedenog, ja ću glasati za ovaj predlog, podržaću ga, a ujedno pozivam sve koleginice i kolege narodne poslanike da svojim glasom podrže predlog da Brankica Janković bude izabrana za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem. Ima reč narodna poslanica Snežana Paunović.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Gospođo Janković, poštovane kolege narodni poslanici, građanke i građani Srbije, važna tema – izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Beskrajno mi je žao što Poslovnik o radu ne ostavlja mogućnost da nešto kažete, jer biste imali šta da kažete. Ja ću probati da kažem ono što bi, pretpostavljam, svakako od vas čuli. Imali ste težak zadatak u proteklih pet godina. Odgovorili ste istom i ja vam na tome čestitam. To je najpre moj lični stav, jer smo sarađivale na raznim temama i to je osnov zbog kog ću, ne samo ja, nego kao što je rekao predsednik Poslaničke grupe Đorđe Milićević, SPS će apsolutno podržati vaš izbor. Šta je važno reći? Dobili ste zadatak da sprečite sve vidove i oblike svih slučajeva diskriminacije. Najčešće mi čujemo tu diskriminaciju na osnovu pola, diskriminaciju žena u odnosu na muškarce i, praksa je pokazala neke ružne primere. Ja imam sreće da među poslanicima imam mlade kolege poput Dubravke Kralj koja me je edukovala i pomogla, 2006. godine smo imali tužbu sudu u Užicu po osnovu diskriminacije, i to na način što je tuženi, prema tvrdnji tužilja, odredio manje naknade po godini radnog staža za žene u odnosu na muškarce zaposlene u istom preduzeću i na istim mestima. Sva je sreća, koliko sam shvatila, takvih slučajeva nije bilo, tužilje su dobile presudu i to je nešto što smo u Srbiji imali 2006. godine. Bogu hvala, to nemamo 2020. godine. Ovde se govorilo o broju žena zastupljenih u političkom životu Srbije i mi imamo sreću da baštinimo odluku o tome da u parlamentu bude 40% žena, ne samo u parlamentu Republike Srbije nego u svim parlamentima i lokalnih samouprava i pokrajine, međutim, to jeste veliki zadatak, pomogli ste da se realizuje i hvala na tome, ali pred nama je čini mi se još veći zadatak, pre svega pred vama. To što smo obezbedili kvote jeste uspeh, ali mi moramo da obezbedimo i to da se podigne svest o tome da ne biramo ženu samo zato što je žena, nego da je biramo zato što ima jednak ili veći kvalitet od muškarca predloženog za ista mesta. Tu svest još uvek nismo razvili kao društvo, pojedinačno da. Nije jedino gde žene doživljavaju diskriminaciju politički život, ni u Srbiji, ni u svetu. Postoji porodično nasilje i mi smo u nedelji aktivizma, o tome sam govorila i juče kao jedna od članica Ženske parlamentarne mreže parlamenta Republike Srbije. Postoji mobing, postoje ucene, postoji omalovažavanje, postoji sprečavanje za napredovanje i niz nekih drugih problema, ali da ne bih zvučala onako kako bi mogli da me optuže na neki ultra feminizam, to nije uvek odnos samo muškaraca prema ženama, ima toga u oba smera. Istina, manje vidljivo, zato što je manje žena koje imaju šansu da na taj način pokažu taj deo svoje ličnosti. Srbija kao društvo ima problem i sledeće prirode, a to je da diskriminacijom zovemo sve ono što nam se ne dopadne, a posledica je naše projekcije, jer smo sebe, kako bih vam rekla, doživeli pogledom u ogledalo na ovaj ili onaj način, pa smo se precenili ili smo se potcenili, pa kao posledica jedne ili druge verzije onda vičemo da smo ugroženi u odnosu na nekog drugog. I sa tim treba izaći na kraj i to je ono što vas čeka u mandatu koji je pred vama. Verujem da ćete imati pritužbi, nadam se da ih biti neće, ali nažalost sigurna sam da naše društvo nije sazrelo do nivoa da vi ostane bez posla, bez obzira što bih jako volela, to bi značilo da smo baš ozbiljno iskoračili. Ono što ću takođe reći, jeste da Srbija niti je najgora na ovoj lestvici, niti je blizu najgorih. Šta više, atipično potpuno za Srbiju, za zapadni Balkan generalno, pod okolnostima načina na koji se funkcioniše, jeste sve što smo do ovde uradili u odnosu na mnoge evropske zemlje, mi se danas možemo pohvaliti procentom zastupljenosti žena u političkom životu. U odnosu na mnoge evropske zemlje, mi se danas možemo pohvaliti i brigom o svim ženama koje su pretrpele nasilje. Sigurna sam da ćemo vrlo brzo početi da govorimo i o onom drugom smeru o kome pričam, a to je nasilje nad muškarcima. Bezbroj puta sam u nekoj komunikaciji sa svojim kolegama doživela rečenicu – a šta sa muškarcima koji trpe nasilje, o tome ćute? Tačno je, nekako je u muškoj prirodi da o tome ćute. I žene ćute i teško se odlučuju da se požale na bilo koji vid nasilja, svejedno je u koju od ovih kategorija spada, ali je muškarcima to uvek još i teže. Tako da, moramo najpre probuditi svest kod ljudi da prepoznamo šta sve tačno znači nasilje, šta sve tačno znači mobing, šta sve tačno znači ucena, šta sve tačno znači zloupotreba moći u odnosu na onoga ko vam je preko puta, bez razlike kom polu pripada. Čini mi se da je to primarni zadatak koji je pred svima nama u sledećem periodu. Zakon o rodnoj ravnopravnosti ćemo takođe imati, ako sam dobro razumela ministarku za društveni dijalog, gospođu Čomić, vrlo brzo kao predmet razmatranja ovog parlamenta i tu ćemo imati šta da kažemo. Verujem i sigurna sam da ćete svoje učešće uzeti. Sve grupe koje su ugrožene, da se izmestimo iz ove polne diskriminacije, su ugrožene na svoj način i o svima njima treba voditi računa. Kolege su govorile, ja se ne bih ponavljala, na temu ostalih grupacija, ali je jako važno reći da je Srbija napravila ozbiljan iskorak i kada je u pitanju LGBT populacija, što takođe nije bilo ni lako ni opšte prihvatljivo. Razvili smo svest i o tome koji su to problemi koji muče našu decu, retke bolesti, bolesti koje ne prepoznajemo, ne znamo da postoje, imamo sreće da ne poznajemo nikog ko je izložen maltretiranju kao roditelj ili kao dete, kao i vršnjačkog nasilja koje takođe dobija neke cifre koje su zastrašujuće. Sve zajedno kada saberemo i upakujemo u ovo vreme u 2020. godinu, godinu obeleženu, nažalost, korona virusom, to sama juče rekla, čak i struka tvrdi da ova psihička presija kojoj smo izloženi na dnevnom nivou kao posledica straha dovodi i do pojačane depresije i do pojačane anksioznosti, pa samim tim možda i do povećanja agresije u odnosu na svoje okruženje svakoga od nas pojedinačno. Uvažena gospođo Janković, mogli bismo mi o ovome dugo da govorimo i imali bi šta, ali je važnije od toga raditi. Vi ste danas neko ko o tome ne može da govori, ali ja znam da ste neko ko će vrlo raditi, jer vas pratim sve vreme ovog zasedanja, svaku ste ideju i svaku sugestiju uredno zapisali i hvala vam na tome. Hvala vam što čujete narodne poslanike koji su predstavnici naroda i hvala vam što imate svest da ono što mi pričamo i navodimo kao probleme jesu problemi koje donosimo iz svojih sredina, a svaka je sredina specifikum sama za sebe. Verujem da ćete, u skladu sa svim što ste čuli, napraviti svoj plan rada, na koji apsolutno nećemo imati primedbe, a još manje ćemo primedbi imati na vaš izveštaj koji ćemo takođe ovde razmatrati. Ja vam želim sreću u daljem radu i zaista želim da poručim da možete računati na podršku kada je u pitanju ne samo Socijalistička partija Srbije, već kompletan parlament Srbije. To gotovo zasigurno mogu u ovom trenutku da tvrdim. Hvala najlepše.
Hvala, koleginice Paunović. Narodni poslanik Miodrag Linta ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo Janković, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je poznato da je Srbija posvećena izgradnji društva čiji je cilj da se poštuju prava svih građana, bez obzira na nacionalnu, versku i svaku drugu pripadnost. Naš Ustav strogo zabranjuje svaki vid diskriminacije i svi građani su apsolutno jednaki pred zakonom. Međutim, u praksi, kao i u svim društvima, pa i onim najrazvijenijim, imamo primere diskriminacije građana. Mislim da vi svojim ozbiljnim i odgovornim pristupom i radom aktivno radite na unapređenju ravnopravnosti u Srbiji. Sa pažnjom sam pročitao vaš Izveštaj za 2019. godinu. Video sam tamo da ste na jedan veoma temeljan način pokazali kako se borite protiv diskriminacije, kako dajete preporuke organima vlasti da se otkloni diskriminacija prema građanima. Video sam da je bilo negde blizu 600 pritužbi građana. Od toga preko 80% prema organima javne vlasti. Tu postoji niz oblasti, vrste diskriminacije na osnovu invaliditeta, pola, zdravstvenog stanja, starosti, članstva u političkim, sindikalnim i drugim organizacijama, bračni i porodični status, nacionalna pripadnost, seksualne orijentacije i drugi oblici. Međutim, u vašem izveštaju nisam video jednu ciljnu grupu, jednu grupu građana koja se suočava sa diskriminacijom, a radi se o proteranim Srbima kojih ima preko 400.000 u Srbiji. Proterani su devedesetih godina sa područja današnje Hrvatske i Federacije BiH. Iz Hrvatske je proterano preko 500.000 Srba, a iz Federacije BiH je proterano takođe preko 500.000 Srba i preko 200.000 Srba je proterano sa područja Kosova i Metohije. Dakle, sa područja bivše Jugoslavije devedesetih godina je proterano preko milion Srba. Mali deo se vratio u Federaciju i Hrvatsku, a jedan deo živi rasejan širom sveta. Znači, preko 400.000 proteranih Srba iz Hrvatske i Federacije BiH živi u Srbiji i, naravno, preko 200.000 internoraseljenih lica. U prethodne dve godine meni kao narodnom poslaniku obratilo se preko 1000 proteranih Srba sa nizom problema. Tačnije 1058. Ja sam nastojao sa mojim saradnicima da im pomognem u rešavanju tih problema. Jedno od glavnih problema proteranih Srba jeste rešavanje ključnog pitanja integracije, a to je pitanje stanovanja. U Srbiji je 2012. godine započeo sa realizacijom tzv. Regionalni stambeni program, čiji cilj je bio da se narednih pet godina konačno reši stambeno pitanje svih proteranih Srba, uzimajući u obzir da ti ljudi žive kao podstanari ili u neljudskim uslovima, sada već 20, 27, 29 godina. Nosilac te aktivnosti je Komesarijat za izbeglice i migracije. Nažalost, taj program se sprovodi nedopustivo sporo, aljkavo, sa nizom grešaka. Komesarijat za izbeglice je 2009. godine uradio jednu anketu, identifikovao je 17.000 prognanih porodica koji su se prijavili da nemaju rešeno stambeno pitanje. Ti ljudi su očekivali da će do 2017. godine njihova stambeno pitanje biti rešeno. Avgusta ove godine je Komesarijat za izbeglice i migracije izašao sa jednim saopštenjem koje stoji na njihovom sajtu, da će do 2021. godine rešiti svega nešto više od 7000 prognanih porodica. Dakle, umesto da bude rešeno svih 17000 izbegličkih porodica do 2017. godine, sada Komesarijat za izbeglice i migracije kaže da će biti rešeno svega 7000 do 2021. godine. Po tom saopštenju Komesarijata za izbeglice i migracije 10.000 izbegličkih porodica neće biti stambeno rešeno. Mi imamo još barem 2000, prema našim podacima, barem 2000 izbegličkih porodica koje se nisu prijavile na tu evidenciju, na tu anketu Komesarijata 2009. godine, tako da je procena da je najmanje 12000 izbegličkih porodica u statusu podstanara ili žive u neljudskim uslovima. Uputio sam jedno pismo predsednici Vlade Ani Brnabić 13. novembra, dakle, pre 10, 12 dana, gde sam apelovao na nju i na Vladu da ni u kom slučaju se ne završi realizacija Regionalnog stambenog programa dok sve izbegličke porodice ne budu stambeno rešene, odnosno da država ispuni svoje obećanje da će biti rešeno ključno pitanje njihove integracije. Daću vam jedan primer Beograda. U Beogradu je u prethodnom periodu izgrađeno 505 stanova za izbegla lica u Ovči i Kamendinu u opštini Zemun. Sada imamo dva nova konkursa za 133 stana na Novom Beogradu i 250 stanova za izgradnju zgrade u Ovči, to je, dakle, ukupno 388 stanova, a prijavljeno je u nadležnoj instituciji grada Beograda preko 1.800 izbegličkih porodica koje imaju pravo na stan. Dakle, nakon objave liste, 1.500 izbegličkih porodica će ostati ispod crte. Mene svakodnevno zove veliki broj proteranih Srba, želeći da konačno reši to svoje stambeno pitanje. Naša je procena, pored tih 1.500 izbegličkih porodica koje će ostati ispod crte, da barem još 1.000 ima izbegličkih porodica u Beogradu koje nisu rešile stambeno pitanje. Dakle, Beogradu treba da se sagradi barem još 2.500 stanova za izbegličke porodice, da bi država u Beogradu ispoštovala svoje obećanje. Slična situacija je u Novom Sadu i nizu drugih lokalnih samouprava. Pored tog ključnog pitanja da država ispuni svoje obećanje, ponavljam, da reši stambeno pitanje svih proteranih Srba i da se Regionalni stambeni program ne završi do ostvarenja toga cilja, mi imamo niz drugih problema sa kojima se suočava ta populacija. Mi, recimo, imamo preko 1.000 proteranih Srba kojima Komesarijat za izbeglice i migracije ne dozvoljava da se prijave na konkurs za rešavanje stambenog pitanja. Zašto im ne dozvoljava? Zato što ti ljudi se nisu prijavili i popisali se i nisu dobili izbeglički status, odnosno izbegličku kartu kad je bio popis izbeglih lica 1996. godine. Šta su razlozi? Jedan deo ljudi je došao 1991, 1992. godine, dobio je ličnu kartu Srbije, drugi deo je bio u strahu da se prijavi, treći deo je imao porodične tragedije, nije razmišljao o prijavi za status izbeglice i sada tih najmanje 1.000 izbegličkih porodica nema pravo da se prijavi. To je za mene jedna diskriminacija i neprihvatljivo je da se sada gleda formalnopravno stanje, umesto da se kaže – ako je taj čovek proteran iz Zagreba, ako je proteran iz Splita, sa područja Krajine, sa područja zapadnokrajiških opština, zapadne Hercegovine, Sarajeva, ima pravo da konkuriše i da mu država pomogne u rešavanju stambenog pitanja. Sledeća stvar. Mi imamo 530 izbegličkih i drugih porodica čiji su stanovi sagrađeni donacijom italijanske vlade, to je tzv. SIRP program, ti su stanovi izgrađeni 2008. godine. Taj program je jasno rekao da će ti ljudi dobiti pravo otkupa svojih stanova. Međutim, tadašnji ministar za kapitalne investicije Velimir Ilić je sa tadašnjim lokalnim samoupravama, to je bila 2006. godina, to je ukupno sedam lokalnih samouprava, Niš, Čačak, Valjevo, Kragujevac, Stara Pazova, Pančevo, u kojima su sagrađeni ti stanovi, ukinuta je opcija otkupa, evo, 12 punih godina, od 2008. godine do danas, sam se borim i ti se ljudi bore da se ispravi prema njima nepravda, da se otkloni diskriminacija i da oni dobiju pravo otkupa svojih stambenih jedinica. Ja se nadam da ćemo uskoro, bili su razgovori u kabinetu predsednika Republike, da ćemo uskoro imati mogućnost da u Skupštinu dođe Zakon o izbeglicama i da donesemo nekoliko amandmana, odnosno da se izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama ispravi nekoliko velikih nepravde. Jedna od tih je ova o kojoj sam govorio. Imamo zatim jednu drugu grupu, osamdesetak izbegličkih porodica u gradu Beogradu koje koriste stanove „Diposa“. Tu žive od početka 90-ih godina, plaćaju visoke kirije, radi se o trošnim stanovima. Ti ljudi takođe dugi niz godina apeluju na državu da im omogući da otkupe te svoje stanove. I tu se nadamo i tu sam molio i premijerku Brnabić da pomogne da tih 80 izbegličkih porodica u Beogradu dobije pravo otkupa i da im se u otkupnu cenu uračuna ta kirija koju su plaćali 25, 30 godina. U Srbiji je u prethodnom periodu izgrađeno nekoliko hiljada stambenih jedinica za proterane Srbije, međutim, moram da kažem da je odredbama Zakona o izbeglicama određena visoka cena. Nažalost, išao sam po terenu, obilazio sam te zgrade, a i moji saradnici, dosta tih zgrada i stanova je urađeno jako loše, nekvalitetno. Primer, zgrada u Beogradu, Zrenjaninu, Ubu, Topoli, Rači i nizu drugih mesta, krovovi prokišnjavaju, prilazi zgradama ostali neuređeni, loše elektroinstalacije, stolarija najnižeg kvaliteta. Apelovao sam na lokalne samouprave da se tim ljudima omogući tzv. dvostruki popust. Znači, jedan popust preko Zakona o izbeglicama, a drugi popust od strane lokalnih samouprava u visini 50%. Moram da dam dva pozitivna primera – opštine Požega i opštine Odžaci, jer su čelni ljudi te dve lokalne samouprave omogućili popust od 50%, dodatni popust od strane Komesarijata za izbeglice, po Zakonu o izbeglicama, i ti ljudi su zadovoljni što su mogli po pristojnim cenama da postanu vlasnici tih stanova. Mislim da bi trebalo razmišljati sistemski, da se svim ostalim proteranim Srbima omogući, kao najvećim žrtvama ratova na prostoru bivše Jugoslavije, da otkupe te svoje stanove po povoljnim uslovima. U Srbiji je realizovan jedan projekat – socijalno osiguranje za ratne vojne invalide i porodice palih boraca od strane Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i japanske organizacije JEN. U 11 opština je sagrađeno ukupno 318 stanova, tu se računa i šest opština gde su sagrađeni stanovi kroz tzv. Nacionalni investicioni plan. Dakle, imamo 17 lokalnih samouprava u kojima je izgrađeno 318 stanova za ratne vojne invalide i porodice palih boraca. Te porodice već više od 20 godina očekuju da postanu vlasnici svojih stanova. Međutim, šta je problem? Problem je što Uredba o rešavanju stambenih potreba ratnih vojnih invalida i porodica palih boraca to onemogućava. Ovde smo takođe apelovali, apelujemo na vas i na premijerku Brnabić, da se izmeni i dopuni Uredba o izmeni i dopuni Uredbe o rešavanju stambenih potreba ratnih vojnih invalida i porodica palih boraca i da tih 318 porodica dobije pravo otkupa tih stanova. Takođe, mislim da je važno pomoći jednom delu proteranih Srba koji su dobili stanove, radi se o 12 lokalnih samouprava, koji ne mogu dobiti svoje stanove jer nisu rešena imovinskopravna pitanja. To su zgrade koje su sagrađene u Beogradu, Požarevcu, Despotovcu, Leskovcu, Zemunu, Inđiji, Staroj Pazovi, Kragujevcu, Rači, Rekovcu, Majdanpeku i Negotinu. Dakle, ljudi ne mogu da postanu vlasnici stanova jer nisu rešena imovinskopravna pitanja, pokušavaju već 10, 15, 20 godina da reše ta pitanja i da konačno budu svoji na svome. Imamo jedan deo proteranih Srba koji su dobili stanove kroz tzv. projekat „Socijalno stanovanje u zaštićenim uslovima“. Te porodice nemaju pravo otkupa stanova. Te porodice apeluju, mole da im se omogući da takođe otkupe te stanove. Naši ljudi dok god nisu vlasnici stanova smatraju da su i dalje u podstanarskom statusu. Mislim da trebalo izaći u susret tim porodicama, a to su stanovi koji su izrađeni u Žabarima 12 stanova, Malo Crniće šest, Šabac 36, Loznica 30, Niš 16, Sombor devet, Temerin 20, Topola osam, itd. Mislim da bi bilo važno, i to je jedan vid diskriminacije, da se maksimalno ubrza realizacija legalno stambenog programa, odnosno jedan njen segment da se ubrza objava lista, dakle, kad se završi konkurs čeka se godinu, dve dana da se objave liste koje su porodice dobile stanove, a posebni problem jeste kad se objave te liste da gradnja zgrada traje tri, četiri, pet i više godina. Mi imamo slučaj Šapca, gde recimo, gradnja jedne zgrade od 25 stanova traje pet godina. Pa, zamislite sada građane koji čekaju, na listi su da moraju čekati pet godina da bi se uselili u svoj stan. Imamo slične primere i u drugim lokalnim samoupravama. Takođe, proterani Srbi koji su dobili stanove žale se na veoma visoke takse prilikom sklapanja kupoprodajnih ugovora. Velika većina tih ljudi jedva sastavlja kraj sa krajem, bori se za svakodnevni život i mislim da bi trebalo razmisliti o tome da se svim građanima, ne samo proteranim Srbima, izađe u susret ako zaista se utvrdi činjenica da imaju minimalne ili nikakve prihode, a moraju plaćati visoke takse sklapanja kupoprodajnih ugovora. Želeo bih reći jedan problem, to isto za vas posebno, obratilo mi se više od desetak građana koji su na osnovu odluke Komisije za stambena pitanja grada Beograda, novembra prošle godine dobili stanove na konkursu za rešavanje stambenih potreba kupovinom i davanjem stanova u zakup na lokaciji Kamendin 2 u Zemun Polju, u pitanju su 52 porodice. Nažalost još uvek te porodice nisu mogle da se usele u svoje stanove, prošlo je punih godinu dana. U međuvremenu kada su te porodice obilazile te stanove, zgrada je sagrađena, dakle, u Kamendinu 2, zatekli su prizore oštećenja novoizgrađenih objekata i zaraslog okoliša. Mnogi stanovi su provaljeni iz zgrade se iznose sanitarni kuhinjski elementi, bojleri, sudopere, vc šolje, baterije, elektor-instalacije su oštećene. Dakle, trebalo bi da vidimo da se što pre saniraju ta oštećenja u tim novoizgrađenim zgradama i da ove 52 porodice se konačno usele u te stanove koje su dobili novembra prošle godine. Želim još reći nekoliko problema mimo ovih stambenih o kojima sam pričao. Mi imamo, recimo jedan problem, proteranih Srba vezano za dobijanje državljanstva. Naime, država je rekla ko god ima izbeglički status plaćaće malu taksu u visini od 1.000 dinara za prijem u srpsko državljanstvo. Međutim, imamo jedan deo, rekao sam, proteranih Srba koji nisu imali status izbeglice ili njihova deca koja nemaju izbeglički status i oni sad moraju da plaćaju taksu za prijem u srpsko državljanstvo u visini od 19.000 dinara. Ponavljam radi se u velikom većini slučajeva o porodicama koje teško žive, nalaze se u teškoj ekonomskoj situaciji i trebalo bi omogućiti, ne samo njima, da ta taksa bude i za njih 1.000 dinara, a ne 19.000 dinara kao što sad moraju plaćati. Poseban problem, i za mene posebna vrsta diskriminacije, tiče se onih proteranih Srba protiv kojih pravosuđa u Sarajevu i Zagrebu vode sudske postupke. Sada kada ta lica, imamo ih desetak slučajeva, podnose zahtev za prijem u srpsko državljanstvo Uprava za upravne poslove MUP-a Srbije im odgovori da ne mogu biti primljeni u srpsko državljanstvo iz bezbednosnih razloga. Uprava za upravne poslove uzima kao osnov činjenicu da etnički motivisana pravosuđa u Zagrebu i Sarajevu pokreću istrage i podižu optužnice protiv proteranih Srba. Mislim da je to apsolutna diskriminacija da tim ljudima treba omogućiti da budu primljeni u srpsko državljanstvo, a onda su u sudskom postupku, kao i za sve druge građane, će se videti da li je to lice učinilo neko krivično delo ili nije. Dakle, ne ljude uslovljavati i odbijati im prijem u srpsko državljanstvo. Ljudi su ogorčeni, ljudi su se časno borili u Vojsci Republike Srpske, u Vojsci Republike Srpske Krajine i Vojsci Jugoslavije i sada im naša uprava odbija prijem u srpsko državljanstvo zbog krivičnog postupka koje su podnela, ponavljam, etnički motivisana pravosuđa u Zagrebu i Sarajevu. Mislim da je važno da se Komesarijat za izbeglice i migracije poveća sredstva za ekonomsko osnaživanje proteranih Srba, da pomogne tim ljudima pored ove stambene integracije, da im pomogne u pokretanju van svoga posla ili da ih osnaži u poslovnom segmentu i da im pomogne da taj posao kojim se bave da prošire svoje aktivnosti i da žive od svog rada i da zaposle i ostale građane. Mislim, takođe jedna vrsta diskriminacije od strane Komesarijata za izbeglice i migracije, a tiče se dodele jednokratne novčane pomoći humanitarnih paketa pomoći u lekovima itd. Naime, Komesarijat kaže – ko ima izbeglički status formalno taj dobija jednokratnu pomoć, pomoć u ogrevu, lekovima, drugu vrstu humanitarne pomoći, a ko nema izbeglički status taj čovek se odbija. Sad imate slučajeve da neko dobije pomoć, jednokratnu novčanu pomoć ili bilo koju drugu vrstu pomoći, a ima manju potrebu, a neko ko zaista teško živi, kome bi ta pomoć bila dragocena, ne može dobiti jer formalno nema izbeglički status. Gospođo Janković, ja sam pokušao što kraće da vam kažem o problemima, dakle preko hiljadu proteranih Srba koji su se meni obratili u prethodne dve godine. Pošto je moj broj telefona jedini dostupan i na sajtu našeg Saveza Srba iz regiona i objavljen u više medija, imam preko devet hiljada brojeva telefona u svom mobilnom aparatu, dostupan sam građanima i zajedno sa mojim saradnicima pokušavam da pomognem tim ljudima, da podstičemo nadležne institucije, da rade svoj posao, da državni službenici budu profesionalni, odgovorni, ljubazni, da se javljaju na telefone, a ne da mi moramo da im pomažemo da bi uspostavili komunikaciju. Dakle, apel prema vama, da pomognete u okviru svojih nadležnosti, da sva ova pitanja o kojima sam govorio i svi ovi problemi o kojima sam govorio, dođu na dnevni red i da uz vašu podršku podstičemo nadležne državne organe da se ovi problemi rešavaju. Nadam se, ponavljam, da će premijerka Brnabić koja je dobila moje pismo pre deset, dvanaest dana, dakle, 13. novembra takođe maksimalno učiniti sa svoje strane da ova pitanja dođu na dnevni red i da se počnu ozbiljno i kvalitetno rešavati. Na kraju želim još jednom da pozdravim vaš rad i da kažem da ću glasati za vaš izbor za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeća prijavljena je koleginica Dijana Radović.
Poštovani predsedavajući, uvažena gospođo Janković, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je danas na dnevnom redu veoma važna tačka, a to je izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Institucija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti u ovom izuzetno izazovnom periodu dobila je na značaju više nego ikada zbog toga što je pandemija korone virusa posebno uticala na sve marginalizovane grupe. Od uvođenja ove institucije, pa sve do danas Srbija je na taj način unapredila položaj mnogih diskriminisanih grupa u našem društvu. Poverenik kako nezavistan organ uradio je ono što se od njega i zahtevalo, a to je očuvanje ustavno-pravne kategorije jednakosti svih građana. Jačanjem uloge Poverenika za zaštitu ravnopravnosti jača se i uloga pravne države u našem društvu. Na taj način ova institucija je za vrlo kratko vreme dala značajne rezultate u pravnom i političkom sistemu naše zemlje. Srbija je pokazala i pokazuje po ko zna koji put da je svojim i zakonodavnim i institucionalnim okvirom zemlja koja vodi računa i o ovom aspektu društvenog života. Postavili smo temelje za unapređenje ravnopravnosti, kao što smo postavili temelje i za suzbijanje diskriminacije, ali i dalje se suočavamo sa brojnim izazovima i problemima koji nas vode na tom putu. Zbog toga Srbija mora da pobedi predrasude i Srbija mora da bude društvo jednakih šansi za sve. Tolerancija i uvažavanje marginalizovanih grupa, kao što ste i vi u svom izveštaju naveli, ne predstavlja ustupke na uštrb drugih građanki i građana. To jeste zapravo pokazatelj stepena poštovanja prava i ravnopravnosti svih nas u društvu, ali ono što nam je neophodno, ono na čemu se radilo i na čemu još mora dodatno da se radi jeste potreba preventivnog delovanja, promena društvene svesti u pravcu afirmacije i tolerancije i uvažavanja različitosti kroz razne vidove afirmativnih akcija, edukacija, pozitivnih promena i pozitivnih primera. Naravno, po pitanju ove veoma značajne teme ne smemo da zanemarimo ni ulogu medija. Mediji su značajan kreator i sistema društvene vrednosti, ali i društvene svesti. Zato je važno da nam mediji ne izveštavaju stereotipno i da ne budu sredstvo kojim se pojedinci, ali i marginalizovane grupe diskriminišu, potrebno je da mediji budu, zapravo, partner institucijama u zaštiti ravnopravnosti i sprečavanju diskriminacije na svim poljima u društvu. Osvrnuću se na unapređenu rodnu ravnopravnost i zastupljenost u republičkim organima vlasti. To je nešto što smo imali priliku da vidimo da je na veoma visokom nivou u poslednje vreme. Ako pogledamo i parlament, prvi put imamo priliku da vidimo više od 40% žena u ovom domu, prvi put imamo priliku da vidimo i 50% ministarki u Vladi Republike Srbije i to je za svaku pohvalu. Takođe bi trebalo posebno ukazati važnost i neophodnost na jačanje uloge osetljivih i marginalizovanih grupa na nižim nivoima vlasti, odnosno na decentralizovanim nivoima vlasti i to po ugledu na baš republički nivo. Smatram da zbog toga organi u lokalnim samoupravama treba da smanje predrasude i da daju šansu tim grupama u organima odlučivanja. Tu pre svega mislim i na manje zastupljeni pol, osobe sa invaliditetom, mlade ali i starije osobe, kao i nacionalne manjine ili bilo koje druge manjinske grupe. To je potrebno sve u cilju njihove što veće uključenosti u procese odlučivanja na lokalnom nivou i ostvarivanju njihovih što većih prava. Posebno bih istakla vašu ulogu koju ste imali u procesu ukazivanja na neophodnost implementacije uloge ličnog pratioca dece sa invaliditetom, naročito u lokalnim samoupravama u onim sredinama u kojima ta uloga još uvek nije zaživela. S obzirom na važnost ove teme i ovakvog vida pomoći i podrške koja znači za decu sa invaliditetom, ali i za njihove roditelje, potrebno je da se što više angažujemo kako bi se što više uključili i u školovanje, ali i u sve druge aspekte i aktivnosti lokalne zajednice. Takođe, podsetiću da je juče bio i Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama i da su sa tim danom započeti dani aktivizma protiv svih oblika nasilja nad ženama. Verujem da će Poverenica i u narednom mandatu posebnu pažnju posvetiti ovom izuzetno značajnom društvenom problemu koji se odražava na sve segmente našeg društva, počev od porodice kao primarne zajednice, pa preko društva u celini. Bilo koji oblik nasilja nad ženom nije i ne sme biti njen lični problem. To je problem celog društva i zato borba protiv nasilja nad ženama jeste i mora biti borba svih nas. Ta borba je i naša obaveza i mi od te obaveze ne smemo da odustanemo. Zbog svega što sam iznela u prethodnom trenutku želim da podržim izbor gospođe Brankice Janković za Poverenika i u novom mandatu, imajući u obzir njenu posvećenost koju je obavljala u prethodnom periodu. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažena gospođo Janković, kolege uvaženi poslanici i uvaženi građani Srbije, da se ne bih ponavljao sa mojim prethodnicima i da ne bih ponavljao sve ono što smo i govorili o radu Poverenice u prethodnom periodu na sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, želim samo ukratko da kažem da rezultati gospođe Brankice Janković u prethodnom periodu dovoljno govore. Odlično ste radili svoj posao. Imali smo prilike i zajedno da učestvujemo u organizaciji određenih bitnih događaja što se tiče zaštite ravnopravnosti, naročito kada je u pitanju uloga lokalne samouprave. Vi ste i sami na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo odgovorili na moje pitanje i pod kakvim ste bili pritiscima kada ste uvek stali u odbranu porodice Aleksandra Vučića posle užasnih pretnji koje su uputili i predstavnici pojedinih nevladinih organizacija i opozicioni lideri. Međutim, ono što ja sada moram da istaknem, a što su me i sinoć molile moje komšije sa Vračara i moji prijatelji to je ono što se pojavilo u medijima ponovo, nažalost, o čemu su više govorile moje drage kolege u ova dva dana, gospodin Aleksandar Martinović i Milenko Jovanov, Sandra Božić i drugi, a to je što potvrđuje i ovaj naslov u današnjim medijima - bolesnik Srđan Nogo crta metu na čelu Vučićevoj deci, uputio monstruozne pretnje celoj predsednikovoj porodici. Inače, ko je Srđan Nogo? To je opozicionar, to je doskorašnji koalicioni partner Dragana Đilasa koji je, zajedno sa Đilasom, bio suorganizator sramnih julskih nasilnih protesta koji je ponovo uputio gnusne pretnje predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću i celoj njegovoj porodici. Kada dolaze ove pretnje? Dolaze kada je predsednik Vučić objavio rat mafiji i kada vidimo prve rezultate borbe protiv mafije i kada predsednik Vučić danima trpi intenzivne pretnje, a nadležni organi, prema mom mišljenju, ne reaguju adekvatno, a da ne govorim o većini medija. Opoziciji, to jest delu opozicije kojoj pripada i Đilas, Šolak, Jeremić, Boško Obradović, Srđan Nogo i njihovi saborci, ništa nije sveto. Njima nisu sveta ničija deca, to jest deca predsednika Vučića i bilo koga iz SNS. Preti se trogodišnjem Vukanu, preti se Milici, preti se Danilu. Najoštrije svi mi iz SNS, a nadam se i svi poslanici u ovom parlamentu osuđujemo te pretnje, ali ono što mi nikako nije jasno jeste zbog čega je Srđan Nogo zaštićen, zbog čega je zaštićen Dragan Đilas, zbog čega je zaštićen Šolak? Đilasu komšije na Vračaru gde ima jednu od niza svojih nekretnina, to jest danas sam čuo i njegov brat Gojko, čini mi se da sam dobro prebrojao, od ovih nabrojanih nekretnina koje je pročitala koleginica Sandra Božić, pet je na Vračaru i još ko zna koliko ima Đilas, kada mu komšije kažu „Đilasu, lopove“, on cmizdri pred kamerama, ne može da se zaustavi od plača i onda većina medija staje u njegovu stranu, a kada se na najgori mogući način preti predsedniku Vučiću i njegovoj porodici, većina medija ćuti, a da ne govorim o tome, da ne bih se sa Milenkom ponavljao, kako većina medija ćuti kada jedan koji je optužen za najteža krivična dela, za ubistvo, prizna javno da su mu dva kriminalna klana nudila novac da likvidira našeg predsednika. Na vašem sajtu, tj. na sajtu Poverenice za zaštitu ravnopravnosti pročitao sam divan tekst o diskriminaciji. Tu stoji da je diskriminacija nejednako postupanje prema jednakima, a mi tu imamo sada situaciju kada je u pitanju predsednik Vučić i zaštita njegove porodice. Poruka na sajtu vaše kancelarije – Mi se borimo za Srbiju bez diskriminacije, pridružite nam se jer zajedno možemo izgraditi društvo istinske ravnopravnosti. Mi poslanici SNS se pridružujemo, ali isto tako tražimo zaštitu i porodice Aleksandra Vučića i svih porodica, a naročito da se zaštite deca. Niko nikada iz SNS za ovim govornicama ili u bilo kom javnom nastupu nikada nije ugrozio bezbednost bilo kog političkog protivnika, a da ne govorimo o deci. Na kraju, želim da istaknem šta kaže o svemu ovome što sam govorio Krivični zakonik - „Ko ugrozi sigurnost nekog lica pretnjom da će napasti na život ili telo tog lica ili njemu bliskog lica kazniće se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do jedne godine“. To se u Srbiji ne dešava. Nešto oštriju kaznu predviđa ukoliko je pretnja upućena većem broju ljudi, koja je izazvala uznemirenost građana ili drugu ozbiljnu posledicu. Najstroža zatvorska kazna u trajanju od šest meseci do pet godina odnosi se na ugrožavanje sigurnosti predsednika Republike, narodnog poslanika, predsednika Vlade, članova Vlade, sudija, tužilaca, advokata, policajaca i lica koja obavljaju poslove od javnog značaja u oblasti informisanja. Tu se prevashodno misli na novinare. Dakle, zakon jasno govori. Zakon se ne primenjuje. Đilas - zaštićen. Nogo -zaštićen. Boško Obradović - zaštićen. Zašto? Viši sud u Beogradu je osudio jedno lice na godinu dana uslovne kazne zatvora zbog pretnji upućenih novinarima jedne televizije, a pretnja je glasila – prvi ćete osetiti osvetu. Kakve bi onda kazne trebali da dobiju ovi monstrumi koji prete porodici predsednika Republike.? Ako želimo, kao što ste i vi istakli u ranijim nastupima i ovde moje drage kolege poslanici, da gradimo jedno društvo zaštite ravnopravnosti, jedno društvo bez diskriminacije gde se poštuje zakon, onda, dragi moji prijatelji, moramo da primenjujemo te zakone i moraju svi oni da budu kažnjeni u skladu sa zakonom za svaku upućenu pretnju. To mi kao narodni poslanici moramo da ponavljamo, ako treba svaki dan. Ako ovi bolesni umovi svaki dan prete, sada u jako teškim trenucima Srbije, kada se borimo protiv korona virusa i kad imamo prve ozbiljne rezultate u borbi protiv mafije u proteklih nekoliko meseci i kada se maltene svakodnevno hapse kriminalci, mi moramo, poslanici, da kažemo veliko – ne i diskriminaciji i pretnjama, naročito pretnjama upućenim deci i pretnjama koje su upućene predsedniku Vučiću i njegovoj porodici. Da nema predsednika Aleksandra Vučića koji uspešno vodi Srbiju, i pre toga Vladu godinama, ne bi mi danas imali sve ove rezultate, i u borbi protiv mafije i u borbi za zdravlje građana i za punjene budžeta i u borbi protiv korona virusa. Živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Sledeći je narodni poslanik Milenko Jovanov. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovana kandidatkinjo za Poverenicu za zaštitu ravnopravnosti, prva rečenica mi se odnosi na javnost, pa sam prebacio na nešto drugo, a tiče se ideje da se ospori, kao što je osporen, pokušan u stvari da se ospori legitimitet ove Skupštine, Vlade koja je proistekla iz ove Skupštine, tako je pokušano i da se osporava legitimitet izbora gospođe Janković time što je izmišljeno da je zakazana neka tajna sednica, a zatim i da je održana tajna sednica na kojoj je bilo šest kamera. Dakle, na tajnoj sednici bilo je šest kamera, bila je prisutna i javnost, bili prisutni i poslanici. Tako da, ja samo mogu da se pitam – kako bi izgledala javna sednica, ako je ovo bila tajna, jel? To je jedan plus, gospođo Janković, koji imate bar kod mene kao poslanika i funkcionera SNS, jer taj napad koji ste doživeli od jednog dela političke scene govori o tome da im vaš izbor iz nekog razloga ne odgovara. Šta je to neću da ulazim, ali što se mene tiče sve što oni tako žestoko napadnu verovatno je dobro za državu Srbiju. Jer, ono što su oni radili kada su imali prilike da odlučuju i o kadrovskim i o suštinskim pitanjima nije bilo dobro za državu Srbiju i prosto ne verujem da se nešto promenilo u međuvremenu, pa da su postali svesni i postali dovoljno odgovorni i sposobni da donesu bilo kakvu dobru odluku. Što se tiče rada u narednom periodu, Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, moram da kažem nekoliko stvari. Vas čekaju ozbiljna iskušenja. Mi smo ovde slušali o tome da su unapređena prava žena, ja se tome kao otac dve devojčice veoma radujem. Želim da posebno, znate i sami kakve očevi imaju odnose sa svojim ćerkama i kako ih doživljavaju i sve je malo kada su ženska deca u pitanju i kada je njihov muški roditelj u pitanju, kako kažu da će se ubuduće otac zvati, dakle, drago mi je zbog toga. Međutim, mi ovde svedočimo nečemu drugom, a to je da se u našem društvu diskriminacija dešava na više nivoa i da nema reakcija toliko koliko bi, po mom najdubljem uverenju, trebalo. Dakle, moje pitanje, pre svega vama, je pitanje hrabrosti i vaše odlučnosti da se upustite u ono što vas čeka u narednom periodu. Da li imate hrabrosti da kažete da je brat Aleksandra Vučića diskriminisan samo zato što je brat Aleksandra Vučića, da mu se pripisuje ono što nema, jer čovek živi u stanu na Novom Beogradu za koji otplaćuje kredit, i to od onih čiji stanove sad kad bih trebao da nabrajam verovatno bih potrošio vreme poslaničke grupe? Dakle, mi ne znamo za brata Dragana Đilasa, evo, do danas. Mi ne znamo da Gojko Đilas ima nekretnine u hektarima u centru Beograda. Mi ne znamo ništa o tome, ali zato znamo za sve napade i optužbe, lažne optužbe za čoveka koga sam upoznao pre pet godina i koji je sušta suprotnost svemu onome kako ga predstavljaju. Sušta suprotnost, sve suprotno. Dakle, imate li hrabrosti da u to uđete ili ne? To je jako važno pitanje. Veliki broj ljudi koji obavljaju funkcije nezavisnih tela ili inokosnih organa, dakle ne mora biti kolegijalan, ne žele da se zameraju, ne žele da prolaze kroz toplog zeca na društvenim mrežama, na Tviteru, u njihovim medijima, da budu predmet sprdnje, da budu predmet napada, omalovažavanja itd, klone se toga. Moje pitanje je – da li ćete se boriti za tu ravnopravnost? Dakle, ja ne želim da mi dođemo u situaciju u srpskom parlamentu u koju smo došli u nekim drugim oblastima života, recimo fudbalu, pa nam kažu – ovo prvenstvo je regularnije od prethodnog. Prvenstvo može da bude regularno ili neregularno, ne može biti regularnije, jer ako je regularnije od prethodnog, a ono bilo neregularno, znači i ovo je neregularno. Da li je tako? Dakle, ravnopravnost ili postoji ili ne postoji. Ili smo ravnopravni ili nismo ravnopravni. Ja vas sada pitam – hoćemo li se boriti? Pri tom, ne tražim od vas da vi branite politiku ili predsednika Republike zato što podržavate njegovu politiku. Da li njegovu politiku podržavate ili ne, to me apsolutno ne zanima. To nije stvar o kojoj vi treba da se izjašnjavate i ne interesuje me, nego da li branite princip. Da li ćete na isti način da reagujete kada je u pitanju on, kada je u pitanju njegova porodica, kada je u pitanju pravo svakog člana SNS, koji su takođe provlačeni kroz blato gde god mogu da ih provuku, kao što se štite deca nekih drugih ljudi? Treba da budu štićena deca i svako dete mora da se zaštiti, ali ne mogu deca Aleksandra Vučića da budu jedina deca bez zaštite u ovoj zemlji, jedina deca iza kojih niko neće da stane, jedina deca koja su osuđena na to da nemaju detinjstvo zato što su deca Aleksandra Vučića i zato što je prema njima apsolutno sve dozvoljeno. Kada smo kod ljudskih prava - važe li ta ljudska prava za sve podjednako? Imamo li mi svi jednaka ljudska prava ili nemamo? Ako ih imamo, dajte onda da zaštitite i naša ljudska prava. Ne interesuje me ta priča - vlast ima odgovornost, ali valjda ima odgovornost i onaj sa druge strane. Sa druge strane želim da znam i da mi se kaže koga je to i gde je to krenula hajka sa ove strane, ako ćemo već o tome da pričamo i o tim kategorijama, mada je to po malo infantilno. Dakle, ne sme se ćutati na takve stvari. Ćutanje nije odraz neutralnosti u ovoj situaciji. Ćutanje je odraz usaglašavanja sa postojećim stanjem. Zato vas pitam - da li ste spremni da braneći princip, da braneći ravnopravnost preživite sve ono što su neke vaše kolege iz nekih drugih oblasti državne uprave preživljavali? Mi sa druge strane ne možemo a da ne primetimo sve ovo o čemu smo govorili. Neko će možda reći evo opet govore o nečemu što nije tema ili jeste tema ili nije baš striktno vezano za nadležnost Poverenice ili ovako ili onako. Vi morate da razumete da sve nas na ovoj strani boli to što sa jedne strane cela država plače, kuka, ima razumevanja za sve ono što oni kaže da ih je mnogo povredilo ili uvredilo. Juče sam čitao i nisam mogao da verujem svojim očima da se Junajted grupa, zamislite, obratila EU - kaže oni su ovde ugroženi. Oni su ovde ugroženi? Oni koji funkcionišu i rade ne poštujući ni jedan jedini zakon ove zemlje? Na kraju krajeva, ne znam šta se žale EU, nek se žale Luksenburgu, odande su, pa ih nek ih zaštiti matična zemlja, sedišta firme i kompanije. Dakle, na te njihove naučene po raznim seminarima reakcije gde odmah od sebe prave žrtvu, šta god bilo u pitanju, i kad nisu žrtva, na šta svi reaguju, prećutkuje se ono što doživljavaju pravu žrtvu, a prava žrtva jeste, i ono o čemu smo govorili ovih dana i danas, porodica Aleksandra Vučića. Gospođo Janković, nabrojana su poimenice deca predsednika Republike, poimenice roditelji predsednika Republike. I da nije predsednik Republike, to je nedopustivo. Dakle, ako smo ravnopravni, dajte da budemo apsolutno ravnopravni, a ne da su jedni ravnopravniji od drugih. Neću imati apsolutno ništa protiv da prvo meni, koji vrlo često umem da budem i oštriji nego što možda i ponekad potrebno, skrenete pažnju i držite lekciju da sam preterao u nekim stvarima, ali vas molim da to uvek i na svakom mestu prema svakome. Tada ćete biti u potpunosti u skladu sa onim što od vas očekujem i u skladu što vam je, i na kraju krajeva, nadležnost i obaveza jer mi neke stvari u našem društvu predugo tolerišemo, predugo prihvatamo, jutros sam govorio o tome, i one na našu žalost postaju normalne. One ne smeju da postanu normalne, kao što ne sme da postane normalno i nije normalno i neće da bude normalno i treba da borimo protiv toga da kada je neko ljut ne znam zbog čega dođe kući pa izmaltretira ženu i decu, tako ne može da bude normalno ni ovo verbalno nasilje koje se provodi godinama. Danas je tema Nogo. Juče je bio neki anonimni tviteraš koji je pisao ne znam šta, prekjuče je bio tema neko treći. Ne može da se isprati više ko preti toj deci, ko ih spominje. Za sve to vreme u miru i tišini neki tamo Gojko Đilas postaje kolekcionar stanova i dok je povika na Andreja, na Milicu, Danila i Vukana za to vreme neko drugi… Ne znam samo šta će mu toliki stanovi. Ne može istovremeno da bude u svim, ali očigledno da su to neki različiti univerzumi u kojima živimo. Dakle, podržaću naravno vaš izbor. Kažem, činjenica je da su toliko skočili, da su se toliko pobunili zbog vašeg izbora govorimo mi da je taj izbor dobar za Srbiju. Imaćete apsolutnu podršku svih nas u tome da bude pravični, ne da budete na našoj strani, mi to ne tražimo i ne očekujemo, nego da budete pravični, da kažete popu pop, a bobu bob i da ocenjujete događaje onakvim kakvi jesu bez obzira sa koje strane neke stvari koje ne bi trebalo da se dešavaju dolaze. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Jovanov. Narodni poslanik Milija Miletić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedniče, poštovane kolege poslanici, građani Srbije, uvažena gospođo Janković, ja bih ovde još jednom, pošto sam učestvovao i u prošlom vašem izboru gde sam dao podršku, i sada ću reći puno pohvalnih stvari, puno stvari koje ste radili za vreme kada ste bili Poverenik za rodnu ravnopravnost. Mislim da je ovo sada još jednom pravo rešenje jer period koji je iza nas pamtimo, od 2008. do 2012. godine, kako su poštovane osobe suprotnog pola, od mene na žene, tu mislim i na nas muškarce koji smo bili u nekim problemima. Suština svega jeste da moramo biti realniji jer se vidi pomak, vidi se boljitak, čuje se za probleme, sve one koje tište sve osobe koje imaju problema sa nekim ili sa nekom. Najbitnije je to što moramo ići napred. Moramo razmišljati na način da svaka osoba, tu sada mogu govoriti za osobe suprotnog pola od mene, za žene, za žene koje žive na selu, za žene koje žive od sela, da tim osobama moramo staviti mnogo veći akcenat, tim osobama moramo obezbediti mnogo bolje uslove za život u svakom pogledu i u radnom pogledu i zdravstvenom pogledu, socijalnom pogledu. Na svakom mestu moramo govoriti o tim ženama da one žive mnogo teže, da život žena na selu jeste život žena koje imaju radno vreme od jutra do sutra, koje nemaju mogućnost da se leče jer u tom selu nema ambulante, jer u to selo ne dolazi doktor, jer u tom selu nema drugih povoljnosti kao što imaju one koje žive u gradu. Zbog toga maksimalnu podršku moramo dati našim ženama koje žive na selu, baš u svakom pogledu. Da se njima obezbede drugačiji uslovi za rad, tu mislim konkretno ukoliko je ona član gazdinstva ako uplaćuje socijalno i penziju preko poljoprivrede da ta žena sutra ima pravo na porodiljsko, pravo na bolovanje, da ima pravo kao i ona žena koja je u radnom odnosu. Kada sam ja bio predsednik opštine u periodu od 2009. do 2012. godine mi smo tada kao opština inicirali i tada sam ispred USS i doneli smo odluku da se za žene na selu kada se formira bračna zajednica da bračna zajednica na selu dobije 50% veća primanja, odnosno veću pomoć u odnosu na one koji žive u gradu. Ja sam tad imao opomenu od tadašnje vaše koleginice da to nije u redu, da ne možemo odvajati, da se nekima daje više a nekima manje, da neko ima veća prava. Nikada ljudi koji žive na selu i život sela, posebno žena na selu, posebno deca na selu, nemaju iste mogućnosti i ista prava kao i oni koji žive u gradu. Mi se svi trudimo da obezbedimo iste uslove života, ali stvarnost je sasvim drugačija. Kada ovde govorimo, čujemo puno pozitivnih stvari. Kada sam bio odbornik u lokalnom parlamentu, govorio sam, i sada kao poslanik, uvek govorim one stvari koje su realne. Našim ženama na selu moramo obezbediti, kao što sam rekao, drugačije uslove kada se zapošljavaju, kada se daju subvencije za te osobe se moraju imati veće pogodnosti, veće privilegije, veća naknada. Takođe, i za decu koja se rode na selu, i njima moramo obezbediti mnogo veća primanja, makar 50% da bude više nego što se izdvaja našoj deci koja žive u gradu. Da niko ne zameri od naših ljudi koji žive u gradovima, ja ovo govorim zato što znam kakav je život na selu. I sam sam rođen na selu, radim na selu i osećam te naše probleme naših ljudi. Mislim da je u narednom periodu potrebno, kada budemo usvajali budžet za 2021. godine, da u tom budžetu imamo veće mogućnosti da uložimo za žene na selu, kada imaju poljoprivredno gazdinstvo da mogu da rade neku svoju domaću radinost, da ona može od toga da živi, kad ima problema da može od toga da ide na bolovanje, kada rodi decu da ta njena deca imaju ista prava kao i žena u gradu, pravo na dečiji dodatak. Sa druge strane, kada sutra to ne mogu da rade, da ima ista prava kao i one žene koje žive u gradu, da koriste socijalnu pomoć. Odnosno, jedna od bitnih stvari je da ljudi koji žive na selu, ukoliko imaju više od 50 ari zemlje, oni nemaju prava na socijalnu pomoć, dok onaj koji živi u gradu ima 38 ari, kako čujem malo pre, neki ovde bogataši koji imaju na desetine stanova, oni mogu da imaju 50 ari zemlje sa 15 ili 20 stanova i ti ljudi sutra imaju pravo na socijalnu pomoć, a onaj čovek u selu koji ima 50 ari zemlje nema pravo na socijalnu pomoć. To posebno govorim za žene. Prema tome, moramo staviti apostrof na naše žene na selu, da njima obezbedimo zdravstvenu zaštitu, socijalnu zaštitu, da mogu da se obezbede radna mesta, da kada formiraju bračnu zajednicu imaju mogućnost da dobiju sredstva kojima mogu oni sebi da obezbede određene povoljnosti, da mogu da letuju od stočarstva, povrtarstva, voćarstva, seoskog turizma ili nečeg drugog. Bitno je da postoji razlika kada se daju subvencije, kada se daje neka pomoć, da ljudima koji ostanu na selu, koji žive na selu, posebno mladim bračnim parovima koji žele da stvore bračnu zajednicu, koji žele da imaju svoju decu, da se njima obezbedi makar 50% veća naknada u odnosu na ostale. Žene na selu koje rađaju, koje sutra tamo rade svoj posao, imaju potrebe za zdravstvenom zaštitom, njima treba što veća pažnja i edukativno, na svakom mestu, da se dođe, da se razgovara sa njima, na koji način da mogu da zaštite sebe, da vide ukoliko ima nekih simptoma, nekih znakova, da mogu da se jave na vreme. Sa druge strane, moramo obezbediti, to konkretno mislim na Ministarstvo zdravlja, posle kovida, kada rešimo problem, kada se dobije vakcina, da Ministarstvo zdravlja da mogućnost da lokalne samouprave, kao što je opština Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, da u tim opštinama ima mogućnosti da se zaposle doktori, medicinske sestre, koji će ići po terenu, koji će tim ljudima stavljati akcenat mnogo veći, zato što je, verujte mi, život na selu mnogo teži, jer nisu sva sela koja imaju iste mogućnosti, vodovod, kanalizaciju, internet, prodavnicu, ambulantu i sve ostalo što imaju pojedina mesta odnosno pojedina sela. Iz opštine iz koje ja dolazim sasvim je drugačija situacija. Mi smo kao opština siromašni, ali, s druge strane, mi smo pokušavali da pomognemo tim našim ljudima. Inače, u periodu do 2020. godine opština Svrljig imala je osobe, žene, koje su vodile opštinu, predsednika opštine, predsednika skupštine, pravobranilac. Najveći broj žena su vodile opštinu. Sada je to prešlo na grad Niš. Grad Niš je sada dobio gradonačelnicu, ženu koja će sigurno imati i mogućnost i snagu da vrati osmeh Nišu. Njena zamenica je takođe žena. Ovo govorim baš zbog toga što se sada stavlja mnogo veći akcenat na žene, da one mogu da vode, da one to rade na najbolji način. Naša premijerka Ana se pokazala kao veoma uspešna i zato smo joj dali ponovo mogućnost da nastavi da radi u interesu građana. Stavljam akcenat na to da pokušamo da olakšamo uslove živote na selu u odnosu na život u gradu. Pre nekoliko dana, predsednik Skupštine, gospodin Dačić, predsedavao je Odborom za prava deteta, gde sam ja isto govorio da moramo staviti akcenat na decu na selu. Dete na selu nema iste uslove života kao dete u gradu, a nigde ga ne vidimo kada se rangiraju problemi. Prema tome, bilo bi dobro da na to stavimo akcenat, da se deci koja žive na selu obezbede isti uslovi, da ukoliko nema tu odeljenja škole, obdaništa, da se njemu obezbedi da kroz neka sredstva, da li je to Ministarstvo za brigu o porodici, da li je Ministarstvo za selo, da li je neko drugo ministarstvo, imamo sada i ministra bez portfelja, gospodin Tončev, gde će biti obuhvaćena nerazvijena područja, tu moramo naći mogućnost da se kroz neke formalne stvari obezbede sredstva za žene i decu na selu, da se obezbede sredstva za bračne parove. Normalno, ima velikih problema i kod starih ljudi, čija su deca otišla, čija su deca van tih opština i van tih sredina, koja su otišla po nekim većim centrima ili su otišli van zemlje. Zbog toga, veliki akcenat i odgovornost je za vas, a i za nas, da u narednom periodu ostavimo veću mogućnost, ne samo kroz priču, već kroz direktna davanja, zato što smo već i formirali nadležna ministarstva koja će na tome raditi. Vi ste osoba koja ima i odgovornost i obavezu, ja ću svim srcem vas podržati i siguran sam da ćemo imati mogućnost puno stvari da rešimo. Još jednom, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati vas kao Poverenicu, zato što ste prethodno pokazali kako treba da se radi, s tim što moramo da radimo malo više i ozbiljnije za decu i žene na selu, kao i za sve ljude koji žive u tim ruralnim područjima.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedniče, poštovana gospođo Janković, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, današnja tema iz ugla građana može biti i bitna i manje bitna, ali iz ugla nas, narodnih poslanika, moram istaći da je jako bitna. Mislim da su prethodni govornici nabrojali mnogo stvari koje ste do sada uradili. Ja nisam imao prilike da sarađujem sa vama, prvi put sam poslanik, ali uzimajući u obzir da se politikom bavim već 12 godina, znam i koliko ste toga uradili i čime ste se bavili i naravno da ću podržati vas kao predlog. Međutim, ono što će odrediti moje mišljenje o vašem profesionalnom radu, zavisiće od onoga što ćete preduzeti u nekim narednim koracima i u narednom periodu. Kolege koje su pre mene diskutovale, konkretno mislim i na gospodina Mrdića i na Jovanova i koleginicu Sandru Božić, naveli su nešto o čemu ja želim da diskutujem, ali pre svega sa tačke diskriminacije. Kako se uvek pripremam temeljno za sednice Skupštine, nisam bio lenj, pa sam ušao na sajt, da vidim čime se sve to bavite i kako definišete neke stvari i mislim da je kolega Jovanov postavio jedno dobro pitanje… (Predsednik: Ja bih vas upozorio – Jóvanov.) Izvinjavam se. Dakle, kolega Jovanov je postavio jedno ključno pitanje – da li ćete vi u narednom periodu biti spremni da se nosite sa pritiskom koji vas očekuje? Takođe, izlaganje koleginice Sandre Božić je završeno pre nekih možda sat ili dva, ali odmah da znate da je ona već predmet fizičko-psihičkog zlostavljanja, a ja ne želim da to preraste u fizičke napade, samo zbog toga što je iznela istinu o bratu najbogatijeg čoveka u ovom delu Evrope, Dragana Đilasa. Dakle, u narednom periodu, i to ponavljam, sa ovog mesta, koleginica Sandra Božić će biti izložena raznim napadima kojekakvih Đilasovih medija, portala, biće izložena napadima kojekakvih tviteraša, razvlačiće je po njihovom glibu i mulju, prolaziće kroz toplog zeca, samo zato što je imala hrabrosti da kaže i ukaže na sve ono što se dešava oko najbogatijeg čoveka u ovom delu Evrope, Dragana Đilasa. Ja vas molim sa ovog mesta, pošto sam uveren da ćete biti izabrani, da obratite pažnju i da sa svog mesta zaštitite i nju kao građanina Srbije, pre svega, od diskriminacije koju očekuje u narednom periodu, a startovala je već danas. Lepo stoji na vašem sajtu da su zadaci ovog državnog organa sprečavanje svih vidova oblika i slučajeva diskriminacije, zaštita ravnopravnosti fizičkih i pravnih lica u svim oblastima društvenih odnosa. U prethodnom periodu nisam ispratio, nemojte mi zameriti, koliko ste se trudili i borili da diskriminacija ne postoji u svim različitim nivoima. Danas smo u prilici da sam ja zajedno sa svim kolegama koji sede ovde diskriminisan u odnosu na one ljude koji misle drugačije od nas. Njima je dozvoljeno da kažu o nama šta god im padne na pamet, da nam upute bilo kakvu pretnju, da pozivaju na naše ubistvo, linčovanje, vešanje, kako god oni to definisali u svojim tvitovima ili pozivima, a da nažalost za to niko ne odgovara ili se za to niko ne zauzme. Moje kolege i ja smo u prethodnom periodu, sigurno u proteklih nekoliko meseci, makar na nedeljnom nivou raznoraznim izjavama i saopštenjima sugerisali na to koliko, kako se i na koji način satanizuje porodica predsednika Aleksandra Vučića. Nažalost, prođe dan-dva sve se to zaboravi i dođem u ovu situaciju da nam je normalno, što je apsolutno nenormalno s druge strane, da Čaba Der, ili kako god se taj čovek zove, mađarskim istražnim organima prizna da su mu čak dva klana nudila saradnju po pitanju da izvrši ubistvo predsednika Vučića. Nakon dva dana ta priča je otišla u zaborav. Onda vidite koliko je svest u narodu došla do tog nivoa da nakon konstantnih, svakodnevnih pretnji koje se upućuju na račun predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice to postane svakodnevnica i više se niko na to ne osvrće. Ne smemo to da dozvolimo kao društvo. Juče je izašao snimak, ne znam kada je to izgovoreno, kada je to snimljeno, zbog građana koji i mene kontaktiraju od jutros. Samo da znate, uznemirenost građana je na jako visokom nivou. Sada pričam ne samo o predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću, pričamo o građaninu Aleksandru Vučiću. Zamolio bih sve samo da se stave u poziciju da umesto imena i prezimena Aleksandar Vučić čuju svoje ime i prezime. Njegov kraj će biti vrlo tragičan. Put kojim je krenuo je tragičan za celokupnu njegovu familiju, od Angeline, Anđelka, roditelja Aleksandra Vučića, do Danila, Milice i Vukana, dece Aleksandra Vučića. Sa tim što Vukan ne znam da li ima tri godine. Da li ste, ljudi, svesni kolika je to opasnost, mržnja, kada se dete, za koje se ne zna ni da li ima tri godine, dovodi u kontekst da će i njemu da se presudi i da će imati tragičan kraj? Zbog čega? Zašto? Što mu je otac Aleksandar Vučić? Što ne mislite kao taj Aleksandar Vučić? Pitam sve ovde ljude u sali, ljude koji nas gledaju – kako ćete se osećati ili kako biste se osećali da izađete na ulicu, da vam neko priđe i pomene imenom i prezimenom oca, vašu decu i kaže da će doživeti tragičan kraj? Hajde, ljudi, da ne diskutujemo ovde o instituciji predsednika. Hajde da diskutujemo o pravima građanina Aleksandra Vučića. To će biti vaš posao, gospođo Janković, u ovom ili onom obliku, kako god to želeli da definišemo. Ovo je direktno u vezi sa vašim poslom i sa onim sa čime ćete se vi baviti u narednom periodu. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ovlašćen je da sprovodi postupak po pritužbi u slučajevima diskriminacije osoba ili grupe osoba koje povezuje isto lično svojstvo. Dakle, ovo je i deo vašeg posla. Takođe, prati sprovođenje zakona i drugih propisa, inicira donošenje ili izmenu propisa radi sprovođenja i unapređivanja zaštite o diskriminaciji i daje mišljenje o odredbama nacrta zakona i drugih propisa koji se tiču zabrane diskriminacije. Ja sa ovog mesta sada mogu da vam kažem da ćete vi kao poverenik imati punu našu podršku, ali isto tako ćete imati i opterećenje u smislu ovih pitanja. Kada se ovakve stvari dešavaju, a izostane vaša reakcija, budite uvereni da ću vas ja sa ovog mesta pitati zašto je ta reakcija izostala. Zašto kada izađe tekst o Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, gde se direktno poziva na njegovo ubistvo, svi to smatraju normalnim, a ne sme niko da kaže da je Dragan Đilas uzeo 619 miliona evra, da je najbogatiji čovek u ovom delu Evrope i da mu je rođeni brat ili brat, kako god, kolekcionar stanova? Znači, taj čovek, njegov brat nije u stanju da obiđe sve te stanove u roku od 24 sata. O njima ništa ne sme da se piše, a o Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici je dozvoljeno sve. E, pa to nije Srbija u kakvoj želimo da živimo. Ne vezano da li je to Aleksandar Vučić, neka se taj čovek zove kako god, prava važe za sve jednako i isto. Molim vas da o tome povedete računa i da se o svim vidovima ove diskriminacije pozabavite, kao što ste se uspešno bavili i o diskriminaciji o pravima i dama i različitih verskih pripadnosti ili rase, kako god to želite da definišete. Ovakav vid mora da se uvede kao nešto što je normalno. Kolege su pričale da je to sve definisano zakonom i slažem se. Kada budu dolazili ovde predstavnici Vlade, ponavljaću jedno isto pitanje, jer me zanima kada ćemo konkretno dobiti odgovor i kada ćemo konkretno kao društvo svi dobiti tu svest da nije normalno i nije dozvoljeno da bilo kome pretite samo zato što se ne slažete sa njim. Diskriminacija po definiciji, u nekoj najširoj definiciji, predstavlja razlikovanje i odlučivanje da li je neko dobar, poželjan društvu na osnovu nekih razlika. Sada ovde u ovoj definiciji se svi mi pronalazimo zato što, eto, nas u ovoj sali diskriminišu ljudi koji ne misle kao meni. Dakle, ja nemam jednaka prava da se osećam bezbedno na ulici, da izađem, samo zato što podržavam politiku SNS i Aleksandra Vučića, jer će Nogo da dođe i da napadne mene ili nekog iz mog okruženja ili moje porodice. Kada sam dobijao pretnje nisam se obazirao na njih, jer, kao što su moje kolege rekle, uvek je najteže porodici i onim ljudima kojima je stalo do vas, oni najteže prolaze kroz te stvari i oni se brinu za vas. Da li treba u 21. veku da živimo u strahu i zebnji da ne smemo da kažemo šta mislimo? Pa, nas ubeđuju ovde da postoji nekakva cenzura medija, a na njihovim medijima stoje slike gde se sin predsednika Aleksandra Vučića Danilo Vučić nalazi na slikama kojekakvih kriminalaca. Pa, na taj način mu direktno crtate metu, ljudi. Ne znam kako neko može mirno to da posmatra i da ne reaguje. Kada stavite sliku Danila Vučića na istu sliku gde se nalaze kriminalci pripadnici različitih klanova, kakvu poruku šaljete? I sve to prođe, dva dana dosta čuda i nikom ništa. Mislim da su ljudi u našoj zemlji dovedeni u tu situaciju, ja sam pre godinu dana na to sugerisao i upozoravao, da će biti normalno da se preti Aleksandru Vučiću i da će to biti neka svakodnevnica. Nažalost, došli smo u tu situaciju da kada jedan kriminalac, plaćeni ubica prizna da je dobio ponudu da ubije predsednika Aleksandra Vučića od dve različite mafije, ama baš niko ili malo ko, retko ko odreaguje. Što se tiče zakona i kako se on definiše, o tome je pričao gospodin Mrdić, neću se ponavljati, ali samo još jedna stvar. Različito postupanje prema pojedincima ili grupama na temelju činjenice koja ih određuje različitima smatra se diskriminacijom. Ovde već morate da znate još jednu stvar. Polako završavam, gospođo Janković. Ne radi se ovde o diskriminaciji mene, mojih kolega narodnih poslanika, Aleksandra Vučića kao Aleksandra Vučića, da li predsednika ili građanina. Morate da shvatite da pretnje Srđana Noga i konstantno pozivanje na ubistvo Srđana Noga nisu pozivanja samo na ubistvo ljudi koji su članovi ili funkcioneri SNS ili predsednika države, to je poziv na ubistvo 60% ljudi u Srbiji koji su pružili podršku SNS, koji su glasali za nas. Na ovaj način se diskriminišu ti ljudi samo zato što podržavaju odgovornu politiku koju danas sprovodi država. Ja ne mogu nemo da ćutim i da posmatram da se to dešava, a da ne reagujem i da vas ne zamolim da se pozabavite i ovim pitanjem. U Srbiji nikada nije bilo mesta nasilju od kada je SNS na vlasti, uvek smo se borili protiv toga. Kada su upućivane i pretnje, uvek smo bili ti koji smo želeli da spustimo loptu i da se sa političkim neistomišljenicima razgovara o svakoj temi, da učestvujemo u dijalogu. Oni taj dijalog neće, ne žele, znaju da argumente nemaju, jer rezultate iza sebe Dragan Đilas nikad nije imao, pa kako o nekim rezultatima i da priča. Ali, jedino im je preostala gola mržnja i to da pokušaju nekog da zastraše ili da nekog motivišu da izvrši atentat na predsednika Aleksandra Vučića. Sa takvim stvarima mora da se prekine, mora da se završi jednom za svagda i država konačno mora jasno da pošalje poruku da pretnja bilo kome, bilo kom građaninu Srbije je apsolutno nedozvoljena i nezamisliva. Ja ću podržati vas kao predlog i isto tako uveren sam da ćete najdobronamernije shvatiti sve ovo o čemu sam ja sada govorio. Građanima Srbije želim samo da poručim da zadrže svoju prisebnost, da ne budu uznemireni. Imam puno poverenje u državne organe Srbije, pre svega vojsku i policiju. Neće Srbiju zaustaviti propali političari, poltroni Dragana Đilasa, poput ovog Srđana Noga. Srđan Nogo je svoju političku karijeru završio, ostalo mu je još samo da na ovaj način pokuša da pridobije neki jeftin politički poen od onih najekstremnijih ljudi koji jedino što znaju i umeju jeste da mrze Aleksandra Vučića i SNS, ali uveren sam da će Srbija i u narednom periodu ići napred, jer sve to dugujemo našoj deci i generacijama koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik i potpredsednik Narodne skupštine dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću iskoristiti priliku da sa vama, a i sa građanima Srbije koji prate Skupštinu u ovo vreme, naravno, podelim par reči, budući da je današnja rasprava, odnosno proces koji je prethodio ovoj raspravi poslužio ponovo za još jednu hajku na Narodnu skupštinu Republike Srbije, a predstavlja, složićete se svi, jedan mali segment, možda samo jedan sastavni delić šire slike, ukupnog mozaika onih stvari koje su danas u Srbiji nažalost aktuelne, koji čitavu zemlju i čitavo društvo opterećuju. Pitanje odnosa prema Narodnoj skupštini pojedinih, i da tu budemo odmah načisto, onih koji ne žele dobro ni Narodnoj skupštini, a ni Srbiji uopšte, poznato je od onog momenta kada je položio zakletvu ovaj saziv, ali ako ćemo iskreno, poznat je i od ranije. Ne zna se prosto danas da li imaju veći problem sa prethodnim sazivom parlamenta ili sa ovim koji tek upoznaju, da li više sa ljudima koji su, baš zato što su pokazali u prethodnom sazivu da su u stanju da argumentima, srčanošću, borbom u paramparčad rasture sve one grupe bivšeg režima koje su sedele sa one strane tamo, mislila je da mogu agresijom i bahatošću da dominiraju ovom salom, pa se gorko pokajali i prevarili, zbog toga čini mi se i više od dve godine proveli izvan ulaznih vrata Doma Narodne skupštine, ili im više smetaju novi mladi ljudi, a preko 50% sadašnjeg saziva čine upravo takvi, dakle ljudi kojima je ovo prvi mandat kao narodnim poslanicima. Oni među njima koji su završili akademiju SNS verovatno smetaju najviše. Ali da čujemo šta tačno smeta i zbog čega tačno smeta. Jel im bilo loše? Ako jeste, neka objasne tačno šta i zbog čega im je bilo loše ono što smo mi uradili ovde u ovoj sali zajednički četiri godine unazad, time što smo raspravljali o svim onim stvarima koje su bile 50. rupa na svirali svima onima pre nas, što smo organizovali posebne sednice da govorimo i o Kosovu i Metohiji i o Vojvodini, pokazali da ne bežimo od tih tema, naprotiv, da ih cenimo i poštujemo, pa da to radimo čak i na predlog ljudi koji su bili opozicioni narodni predstavnici. Nikada takav problem imali nismo. Je li to loše? Nek objasne zašto je to loše. Možda samo zato što nikada nikome na pamet nije palo da se na taj način odnosi prema tim pitanjima ranije. Stvarno? Je li to loše i koliko je tačno loše što smo stavljali na dnevni red predloge koji su dolazili sa druge strane sale, pokazujući time da poštujemo svakoga, i verovatno je od toga gore što to radimo danas? Traže, između ostalog, i cenzuru u Narodnoj skupštini. Traže da se zabrani nama da govorimo ovde o čemu mi smatramo da je potrebno, ispravno i korisno i da nam se verovatno nametne da govorimo ono što oni smatraju da treba da kažemo. Pa nije nego. Dakle, prethodni saziv je verovatno kriv, između ostalog, i za to što smo mi ovde usvojili one standarde kakve nikada opozicija bilo kakva u ovoj zemlji nije mogla ni da sanja. Jesmo li spustili izborni prag sa 5% na 3% na svim nivoima? Ko je to uradio pre nas i kome to koristi? Nama ne sigurno, ali smo to uradili, pokazujući da smo u stanju da razumemo potrebu za pluralizmom, potrebu za tim da se uvaži svako, ma koliko malu podršku imao, ako je ima, ako za njega ljudi hoće da glasaju. Mi ćemo svaki glas da poštujemo i poštovali smo ga uvek, kako onaj koji dobijemo mi, tako i onaj koji dobiju i oni drugi, o kome god da je reč. Je li to greh? A onda je verovatno ispravno što su oni svojevremeno sa 3% za lokalne izbore dizali na 5% preko noći, da bi na taj način sputali svoju političku konkurenciju. A šta je danas tajno, kako kažu, gospođo Janković, vezano za ovu sednicu, pa su oko toga ponovo pravili hajku i harangu? To što smo mi pristojno, normalno, kako se uvek radi, javno objavili u petak da zakazujemo sednicu Odbora za ponedeljak, da se raspravlja o Predlogu kandidata za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Šta je tu tajno, kad se to objavi zvanično na glasilu Narodne skupštine, kada za to zna cela Srbija, osim onih kojima je teško da se bave svojim novinarskim poslom, a reč je o predstavnicima tajkunskih medija, Đilasovih i Šolakovih. Pa kažu – a mi saznali tek u nedelju. A što ste saznali tek u nedelju? Jel vam bilo teško da se bavite svojim poslom dva dana? Išli ste na vikend? Jesmo li mi za to krivi? Pa onda dođu na sednicu Odbora i kažu – zakazana je tajno, a ne znamo kako smo za nju saznali kada je to tako tajno bilo, ali evo došli smo, pa sad snimamo ovde raspravu i prisustvujemo onome što se dešava u direktnom prenosu, što cela Srbija gleda, ono što se nalazi i na strimu na našem sajtu, toliko je tajno bilo. Onda nas maltretiraju kojekakvim pitanjima i zapažanjima, da li zbog toga što nije predložen kandidat kojeg oni smatraju za svog. Što bi to nas opterećivalo i što bi to nas zanimalo? Pa nemojte, ljudi, da maltretirate Narodnu skupštinu, nemojte one koji su narodni poslanici postali koliko juče, koje još ni upoznali niste čestito i pošteno, a našli ste da ih maltretirate svaki dan po svojim televizijama, dnevnim novinama, nedeljnicima, veb portalima, šta već sve imate, bog sveti zna šta sve već imate. Onda dođemo na sednicu Narodne skupštine, evo nas u velikoj sali ovoga doma, usred plenuma, mi govorimo otvoreno, raspravljamo i opet se sve prenosi na javnom servisu i ko god hoće može to da gleda i da komentariše. I šta mi to tajno i loše radimo? Ama baš ništa. Ali to je ta potreba da se ocrni ovo mesto i da se kaže sve najgore i o Skupštini i o svakome ovde, svakom poslaniku koji ovde sedi, o državi pre svega. Zbog čega? Zato što je predsednik te države Aleksandar Vučić. Pa tako kažite. Kažite da vam to pre svega smeta. I nemojte vi da se smatrate pozvanim da nam brojite koliko smo puta izgovorili njegovo ime ili bilo koje drugo ime. Verovatno vas boli, bezmalo fizički boli, svaki put kada vidite da se negde na vašem televizoru ispod imena i prezimena narodnog poslanika koji govori nalazi i „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Izvinite, molim vas, ako treba zbog toga mi da nešto brinemo i da patimo. Tako se zove naša poslanička grupa koja je izabrana upravo sa izborne liste „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ i za to su glasali građani ove zemlje. A to što vi smatrate da ste pametniji nego 60% i više od 60% ljudi u ovoj zemlji, i vi sa, koliko imate, je li 2%, je li to po njihovim najnovijim istraživanja toliko, 2% ili 3%? Pa neće biti da je baš tako. I baš zato što mislite da ste vi bolji i vredniji od svih drugih u ovoj zemlji, a 2% vas meri narod, da ste zbog toga vi veći nego 60% sa druge strane, zato ste i zaslužili da vam svi kažu da ste umišljeni. Zaslužili ste da vam svi kažu da niste nikakva elita, samo ste lažna elita, koliko god sami sebe doživljavali za nešto specijalno i posebno, lažni ste i nikakvi. I kada vam to kaže visoki predstavnik Srpske pravoslavne crkve i kada vam to kaže neko od nas – jednako je istina, a može da nas boli ovoliko ili onoliko, vaša je stvar. Jesmo mi nešto pogrešili što smo prvi put za 20 godina formirali Nadzorni odbor u ovoj Skupštini da kontroliše izbore? Jeste vi to tražili genije? Rekli ste ne može da se živi bez toga. Rekli ste nema izbora bez toga. I, evo, mi uradi. I, ne samo uradili. Od ukupno pet predstavnika u tom Nadzornom odboru, koji dolaze na predlog poslaničkih grupa, većinu smo izabrali na vaš predlog. Tri, došlo je direktno na predlog opozicionih grupa. Nije nam to nikakav problem bio. Nikakav problem, pa ne valja ni to. Hajde objasnite zašto? I što smo izabrali tri plus dva pet članova Saveta REM-a, opet jer ste vi to tražili. Ako ne razumete tačno šta to znači, novu većinu smo napravili u tom REM-u koji ima ukupno devetoro ljudi. Toliko članova okuplja. Vi to tražili i opet od onoga što predlažu poslaničke grupe i one iz Skupštine Srbije, a Skupštine AP Vojvodine, predložili, izabrali ljude koji su bili vaši favoriti i evo ovi sad što tamo prave cirkus, oni koji su vam najveći heroji tamo. Pa, to su ljudi koji su izabrani pre samo nekoliko meseci od strane naše većine, da vam pokažemo da hoćemo da vam uvažimo i taj predlog i da nikakav problem nemamo. Sad ne valja ni to. I, baš ništa vezano za Narodnu skupštinu nije valjalo. Taj dijalog, koji ste pominjali danas međustranački. Pa, na taj dijalog mi smo sve pozvali kad smo ovde usvajali zakone, a ceo smo set usvojili svega što ste hteli i za jače, više, rigoroznije kazne i za kraće rokove odlučivanja i da se bolje sankcioniše svaka zloupotreba javnih resursa i da se sprečava funkcionisanje kampanjama, ma ljudi sve što ste hteli. Sve smo usvojili i rekli nikakav problem nije. Mi možemo na izbore sa tim ili bez toga, ali videćete pobedićemo svakako. Tada smo organizovali ovde javna slušanja, evo da se spusti cenzus, mi ovde, u ovoj sali, maloj sali doma Narodne skupštine, organizovali javnu raspravu i pričate niste nikad, a zato što vi niste došli, zato nismo nikada. Pozvali sve, ne samo poslaničke grupe, ne samo svaku stranku, svaku pojedinačnu stranku koja je bila zastupljena u ovom domu, nego i svaku stranku koja nije bila zastupljena u ovom domu. Nije postojala ni opozicija ni bivšeg režima ako ćemo iskreno, ni stranke, ni pokreta, ni udruženja, ni Bog sveti zna kako se ne nazivaju, da ih nismo pozvali. I ko je od njih došao? Nije niko. Eto, toliko ih je bilo briga za bilo šta vezano za taj proces. Ali, toliko smo sa druge strane mi pokazali spremnosti za taj dijalog. Ovo u čemu su učestvovali predstavnici Evropskog parlamenta. Od ukupno 17 tačaka u tabeli obaveza. Za dve smo se još tada dogovorili sa njima, to ćemo da vidimo, da raspravljamo nakon izbora 2020. godine. Onih 15 koje na bilo koji način moguće realizovati sve je realizovano do kraja. Pogledajte tu tabelu danas. Pored svake rubrike napomena, realizovan u potpunosti. I šta sad tu ne valja? I šta je sad tu pogrešno? I, hajde evo, da prihvatimo to vaše da tu ništa nije bilo dobro. Što smo sve izabrali što ste tražili, što smo sve usvojili za čim ste plakali. Šta je sad problem sa novim sazivom onda? Eno, onaj ne možete da prežalite nikako. Šta su vam krivi ovi ljudi koji danas ovde nešto rade, mladi ljudi, zbog toga što pripadaju poslaničkoj grupi Aleksandar Vučić – Za našu decu, zbog toga što su sa te liste izabrani, pa onda ne prestajete bukvalno da se bavite time, maltretirate ih. Stavljate u vaše novine, kačite na vaše portale, vrtite po onim, nikome smešnim i zabavnim šou programima. Zbog čega tačno? Da li je Luka Kebara kriv zbog onoga što je rekao, pa vam se pride ne dopada njegova frizura ili boja odela koju je izabrao? Izvinite, molim vas, ako vas pogađa lično što ne idemo kod frizera kod kog idete vi, što se ne oblačimo u skupim salonima i buticima u kojima se oblačite vi, ali to nas uopšte ne opterećuje. Biće da je tu problem što je taj mladić rekao istinu. A šta vam je rekao? Rekao vam je da ste se kao divljaci ponašali i u ovoj sali do pre samo nekoliko meseci, da ste ovde vitlali kamenjem. Jel nije istina? Da ste razvaljivali ulazna vrata. Jel nije istina? Da ste upadali u kabinet predsednice Skupštine Maje Gojković, napali ženu fizički. Jel nije istina? Da ste ovde izazivali tuče, udarali narodne poslanike, da ste na kraju pokušavali da provalite, to se dogodilo sada krajem leta, da provalite u dom Narodne skupštine, uspeli da probijete vrata, bacali upaljene baklje sa sve pokličima - zapali sve. Šta vam je to narodni poslanik Kebara rekao, a da nije istina? Biće da boli to što i sami znate da je apsolutno sve istina. Janko Langura, kome čestitam na izvanrednom obraćanju danas kada je imao ulogu našeg ovlašćenog predstavnika. Zbog toga što se drznuo da kaže neće ovaj saziv biti partner tajkunima, bahatim lopužama iz prethodnog režima, a vi mislite da moramo da budemo saveznici sa takvima. Da mi budemo saveznici sa onima koji hoće da spale Narodnu skupštinu. Izvinite, molim vas, što nas to nešto ne privlači naročito, pa nemamo želju da sa takvima sarađujemo, što o takvim ne mislimo ništa specijalno lepo, a za to je kriv verovatno. Ivana Nikolić, što se usudila da izgovori ime Aleksandra Vučića. Vi geniji ako to još niste shvatili i naučili, evo danas prilike da neke stvari naučite. Narodna skupština je politička institucija. U političkoj instituciji se govori o politici. Šta je politika koju zastupa poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pa, ona politika koja je dobila tu i takvu fantastičnu, rekordnu, snažnu, plebiscitarnu podršku građana ove zemlje i mislite da se mi stidimo, da smo dužni da se stidimo te i takve politike. Vi onda ne znate ni samo šta očekujete od nas, jer to što očekujete nije realno. Mi smo na tu politiku ponosni. Na svaki rezultat te politike i svaki rezultat te politike ćemo sa ponosom da ističemo ovde, o tome da govorimo, o našim planovima, o svemu onome što dodatno napravimo u periodu pred nama koliko god da traje ovaj mandat i sve to naravno ide uz ime Aleksandra Vučića. To je čovek koji je tu politiku ustanovio, to je čovek koji je taj rezultat napravio, to je čovek koji je dobio podršku naroda ove zemlje u tom i takvom fantastičnom broju. Šta očekujete o čemu da govori poslanička grupa koja predstavlja tu politiku i koja je sa te liste izabrana? Možda je malo veći problem kada se neko usudi pa pomene vas bandite najobičnije iz bivšeg režima, da pomene vas i da kaže šta ste radili. Izvinite, molim vas i za to. Evo, baš smo se svi potresli zbog toga što vama nije prijatno da se čuje, a moraće da se čuje, bojim se, baš zato da se ne bi nikada zaboravilo šta ste i kako ste radili i o vašem odnosu prema Skupštini, lažima i muljačinama kada ste glasali iz koje kakvih Bodruma i Soluna, kad ste uspevali da zapalite Narodnu skupštinu, da popljačkate i poharate sve živo, ali prema državi u celini. Da se nikada ne zaboravi da ste više od pola miliona ljudi izbacili na ulicu. Banditi najobičniji, u vreme kada ste bili da se o njima brinete i starate, da obezbedite budućnost njihovoj deci, vi ste tako obezbedili što ste poslali njihove roditelje da lutaju gradovima i selima u ovoj zemlji gledajući gde da nađu koricu hleba. Da ne pričamo o bilo čemu drugom što se tiče budućnosti te zemlje. To da se zaboravi. Pa, neće dok smo mi ovde. Naša je obaveza da se to ne zaboravi, a kada vam neko to kaže, još kaže imenom i prezimenom da ste to radili, taj onda zaslužuje da bude stavljen na stub srama. Šta zna Lav Pajkić o Ustavu, pa da bude član Odbora za ustavna pitanja. Pa, zna mnogo više nego vi genije, jer on za početak taj Ustav nikada kršio nije, niti je pozivao da se krši, a vi to radite svaki božiji dan kad filozofirate na temu – e, hoćemo da redovni izbori budu danas ili za mesec dana ili dok se dogovorimo kad nam odgovara. Redovni izbori, to u Ustavu piše kada su, ali dobro. Ni to vama ništa bitno nije, bitno je samo da ispirate usta mladim ljudima koji su od vas stotinama puta i bolji i pametniji i sposobniji i već su do sada pokazali da su u politici uspešniji, a koliko su puta moralniji, koliko puta su čestitiji i bolje vaspitani, bolje da ne upoređujemo. Bolje da ne upoređujemo postidećete se još više ako ste za stid uopšte sposobni. Loše je što je Ivana Popović rešila da bude u Beogradu kada dolazi na sednice Narodne skupštine. Stvarno? Šta vas je tu posebno potreslo? Činjenica da hoće da dolazi na sednice Narodne skupštine, pa zbog toga ima pravo na određeni trošak koji pokriva Narodna skupština. Možda je trebalo da iznajmi stan od Đilas Gojka, čuli ste za njega, ima odličnu ponudu stanova, a ništa nije smetalo kada je batina Dragana Đilasa, Boška Obradovića u prethodnom sazivu uzimao silne pare i na tzv. putovanja za Beograd, ali i za stan koji je navodno iznajmljivao na Dedinju, što bi rekao profesor Atlagić – gle čuda, ne ume čove da izabere komšiluk. Baš nema ukusa i to je od nekog svog prijatelja iznajmljivao samo za nerad, ne za to da dođe kao i ostali naši narodni poslanici u dom Narodne skupštine svaki put kad je sednica. Nije taj sednice ni video pošteno, nego je vitlao po Beogradu dan i noć, čupao saobraćajne znakove i to je bio kompletan njegov doprinos radu Narodne skupštine. Taj se ovde hvalio da je zvanični predstavnik, koordinator tajkunskog saveza za Srbiju u domu Narodne skupštine. I danas oni koji su sebe navikli da nazivaju velikim liberalima, velikim demokratama, nosiocima sloboda svih boja i vrsta, pod pokličem „živela cenzura“ traže ne slobodu, traže ograničenja, traže zabrane, ne daju nama da zastupamo svoju politiku, ne daju nama da pomenemo ko je tvorac te politike i ko je najzaslužniji za dobre rezultate te politike. Kažu nama, ne smete da pomenete imenom nas zato što mi nismo učestvovali na izborima. Šta bi tačno bilo drugačije da ste na izborima učestvovali? Nisam baš siguran da biste uopšte prešli cenzus ni ovaj od 3% koji smo vam mi obezbedili, ako sami kažete da ste na nivou podrške 2 do 3%, realno niste ni tu. Upravo njihovi mediji, dakle njihovi izvori su u pitanju kažu tako. Uzeli za vreme onih mitingovanja i šetanja, anketirali, pazite, ne građane Srbije, nego samo njihove simpatizere one koji su im došli na skup. Kažu, evo među ovim okupljenima, njih ukupno 6% podržava sve njih zajedno, a pojedinačno ko 1, ko 2%, to vam je to. Ako vi u sopstvenim redovima, među ljudima koji su vam naklonjeni na bilo koji način nemate podršku veću od 2%, šta biste onda u Srbiji napravili, koji biste rezultat tu ostvarili? Da li biste ušli u Narodnu skupštinu uopšte, baš nešto nisam siguran, ali sve i da uđete? Šta biste onda? Opet napolje i opet praznu salu da gledamo, odnosno deo sale u kome biste vi, eventualno dobili da sedite. E oko toga smo se stvarno mnogo zabrinuli i baš smo zbog toga rešili, kako kažete, uvedemo strahovitu diktaturu, autokratiju, strahovladu, zbog toga smo mi, kako danas vode da filozofiraju ovi njihovi geniji, nekakav hibridni režim. Strašni zli hibridni režim koji njima omogućava da pređu cenzus. Samo kada bi imali bar za lek glasova, a nemaju. Strašni, užasni hibridni režim koji dozvoljava da se u Narodnoj skupštini diskutuje otvoreno i slobodno. Sada i to ne valja i to vam smeta. Strašni, odvratni hibridni režim koji ima, prosto, hrabrosti da kaže kako je to danas dobro i navedeno svakome u lice i popu pop i bobu bob. Ne valja ni Marko Atlagić zato što nikada nije pokušavao da ima drugačiji stil, nego tako, direktno u lice svakome ono što je zaslužio. Marijan Rističević, što na isti način slobodno govori. Vi biste hteli da se ponašamo kao vaši robovi poslušnici, pa da zaslužimo mala pauza s druge strane. Taj nas aplauz uopšte ne zanima. Da nas je to zanimalo ne bismo mi bili ovde. I da jesmo zastupali onu politiku koju zastupamo. Kako traže cenzuru oni koji sami sebe kite nazivima liberala, demokrata i čega sve ne. U Narodnoj skupštini tako je tražio u medijima, a sve se to tiče između ostalog i vaših dužnosti. Tačno je, rekao je danas jedan od naših narodnih poslanika, gospodin Mirković je to rekao – ljudi koji su predmet odmazde zbog određenih ličnih svojstava jesu ljudi nad kojima treba da se zabrinete i vi i o kojima treba da brinete i vi. Između ostalog jedna od stvari koje spadaju u vaše nadležnosti i obaveze je da o takvim pojavama alarmirate javnost, da o tome govorite javno. I kada to kažu naši narodni poslanici, mladi narodni poslanici na sednici odbora, ovi geniji kažu – niste pročitali zakon. Ajde vi nam ga pročitajte, molimo vas lepo. Ajde vi nam ga pročitajte, pa kada zaključimo da ti mladi ljudi znaju sve 500 puta bolje od vas, šta ćemo onda. A, u medijima hoćete cenzuru. Jeste pretili, ne samo jednom nego stotinama puta da ćete da progonite i hapsite novinare, baš kao što ćete i policajce, e samo da dođete na vlast nekako, baš kao što ćete i sve nas ovde. Jeste li otvoreno pretili, to su činili Boško Obradović, onaj fašista Ljotićevac i oni njegovi, da će da se založi za strožije zakone, da svi novinari koji se njima ne dopadaju dobiju dugogodišnje robije. Bilo mu je malo, pa je rekao da se založi za to da se uvedu smrtne kazne za takve novinare. Zamislite to, smrtne kazne za novinare koji se njima ne dopadaju, a da bi sve bilo onako kako je njima lepo i kako se njima dopada. Sada ću da vam pokažem malo preciznije šta to tačno znači, to lepo i to što se njima dopada. Izašao je zvaničan izveštaj REM koji se bavio analizom rada medija u prethodnoj izbornoj kampanji. Na tajkunskim televizijama, a to su ove televizije Đilasove i Šolakove, ova N1, Nova S i slično, da vidite šta su to standardi slobode, jednakosti, ravnopravnosti i fer pleja. Zastupljenost učesnika predizborne kampanje na televiziji N1, evo izmereno sve i prikazano, Savez za Srbiju, tako su se krstili ovi pripadnici bivšeg režima do skoro, a kako se zovu danas, ne znaju ni oni sami, ali tako su se zvali tada 16,81% kada im se pridodaju filijale 20,44% lepih 20,5%. Aleksandar Vučić – za našu decu, kompletna lista 5,5%. Pazite, neko ko ima plebiscitarnu podršku u ovoj zemlji, to je njegova politička težina i relevantnost, da ima četiri puta manje vremena nego oni koji sami sebe ocenjuju na 2 do 3%. Da li je to ravnopravnost, da li je to fer plej, to je cenzura, da mi stvari nazovemo pravim imenom. Dnevne informativne emisije, ista televizija, opet N1, oni svi đuture 28,3%, a kompletna izborna lista Aleksandar Vučić – za našu decu 7%, četiri puta manje, jer njihovih 2% je verovatno četiri puta veće, nego naših 60%. Centralna informativna emisija iste televizije, oni opet 16,4% a kompletna izborna lista Aleksandar Vučić – za našu decu 4%, jer je to verovatno normalno i logično da oni koji uopšte ne izlaze na izbore imaju četiri puta više od onih koji imaju nadpolovičnu podršku građana Srbije. Šta bi bilo tek da ste na izbore izašli, ne bi imali četiri, nego koliko, četrdeset puta više. Redovna i specijalizovana informativna emisija, opet četiri puta više zastupljeni oni koji kao za izbore nisu ni najmanje zainteresovani. Šta ste onda imali ovoliko da pričate i pišete, ako ste potpuno nezainteresovani za temu i kakva je to ravnopravnost, kome ćete to da objasnite. Nadležnim telima u Luksemburgu? Nova S televizija, da vidite sada šta je ekstremizam, zastupljenost učesnika predizborne kampanje, ovi što nisu ni učestvovali ni u čemu navodno 16%, 15,9%, a onda krenete da tražite gde se tu nalazi izborna lista koja je dobila 60% glasova, pa nije ni na drugom mestu, tu su ovi slobodni građani koji nisu ni prešli cenzus, a pokušali su, nije ni na trećem, ni na četvrtom, tu su opet neki koji su ispod 1%, ni na petom ni na šestom, pa lupom morate da tražite, ovo je deseto mesto, rekao bih. Aleksandar Vučić – za našu decu 1,16% njihovog uvaženog vremena. Tu smo petnaest puta manje relevantni, mi koji predstavljamo 60% glasova građana, preko dva miliona živih fizičkih glasova u odnosu na one koji sami znaju i sami priznaju da ni za cenzus nemaju. Centralna informativna emisija Nova S, 16,4% oni. Ovde moram da priznam, da ne grešim dušu, ovde smo se značajno popravili, ovde imamo samo četiri puta manje, nije petnaest puta manje u odnosu na ukupan program, samo četiri puta manje imamo vremena nego oni sa svojih fantastičnih 2%. Bilo je tu različitih razloga za ovu vrstu rezultata, u pravu ste gospodine Atlagiću. Redove i specijalizovane informativne emisije, taman kada pomislite da se stvari popravljaju, opet oni 16%, a tražite i tražite rezultat izborne liste Aleksandar Vučić – za našu decu i nema ga nigde, dok ga slučajno ne nađete na samom začelju 0,58% njihovog izbornog vremena. Toliko smo bili zastupljeni na bilo koji način. Kažete, ovo je neka strašna autokratija, strašna diktatura, ovde prostora za vas nema. Šta je onda ovo? Kako to da vi možete da imate negde po 16% ukupnog učešća u programu, a mi vlastodršci, tirani, 0,58%? Kada ukupno pogledate sve televizije, da budemo egal, vi koji navodno ne učestvujete ni u čemu, da imate isto onoliko vremena koliko imaju oni koji imaju suštinski značaj i većinsku podršku građana ove zemlje. Kako to uspevate u diktaturi, i dalje mi nije jasno, ali to vam je to, oko 10% i jedni i drugi. Zbog čega je vama toliko stalo da morate da kontrolišete sve medije? Da biste mogli da sprovodite uređivačku politiku na koju ste navikli. Evo jednog primera. Da li ovo hoćete da radite na svim medijima, kao što ste radili onom prilikom kada je prvo lagao žuti tajkun Đilas Dragan da nisu njegovi poslušnici palili knjige kao nacisti najobičniji, a to su radili kada su na sred Knez Mihajlove, kao da je Berlinski Opren plac, palili knjige, divljaci najobičniji, pa onda lagali nedeljama – e, nismo mi, to je neko drugi, da bi na kraju, pritisnuti dokazima, pritisnuti video snimcima, morali da priznaju pred kamerama i Đilas i Miljaš. Evo kako „N1“ izveštava. Prvo izađe vest, Đilas rekao – član SSP zapalio knjigu. To je ova partija koju je on kupio. Onda shvati, ne zvuči to dobro, pa se menja naslov, 12 minuta kasnije, sad glasi – član SSP se pridružio paljenju knjige. Nije on palio, neko drugi je palio, a on je video šta se dešava, pa se pridružio. Kako završi ta vest? Na kraju tako što dobije nekim čudom naslov - Dragan Đilas rekao – za sve je kriva BIA, oni su montirali ceo slučaj. To je ta uređivačka politika i odnos prema medijima koju vi zagovarate i koja bi valjda trebao da bude standard samo da vi dođete na vlast. Dakle, samo laž i samo cenzura. Da ovakve stvari postanu standard ili ono što je danas izašlo u jednom od vaših nedeljnika, one skaradne karikature na kojima su članovi SNS prikazani listom kao huligani, mafijaši, batinaši, a među njima da nacrtate i patrijarha, pokojnog patrijarha, da mu na kapu stavite znak SNS, da kažete da je za vas on politički patrijarh bio, naš valjda. (Marko Atlagić: Sram ih bilo!) Čoveka koji je preminuo pre neki dan, da. To su ti divni standardi kojima treba da stremimo svi. To je ta divota u kojoj treba da uživamo svi ponovo samo ako vi dođete na vlast. To nam želite svima? Izvinite što se sa tim ne slažemo i što smatramo da Srbija može i mora mnogo bolje od toga. Toliko želite da imate kontrolu nad medijima da se takve stvari isključivo vide i prikazuju, a da se ne vidi i ne prikazuje šta? Na primer, istina. Da ste u tim svojim medijima na kriminalan način obračunavali cenu reklamiranja u političkom programu, da ste one vaše spotove za bojkot tarifirali na par hiljada dinara po sekundi ili po prilogu, ali brat bratu 60 puta manje nego što ste naplaćivali ostalima, da za druge ono što košta između 180 i 212, 215 hiljada, za vas košta nekoliko hiljada dinara samo. Da se to slučajno ne vidi, da se to slučajno ne sazna. Jel zato hoćete cenzuru u medijima? Jel zato hoćete apsolutnu kontrolu nad svim medijima? Da za vaš lopovluk niko ne čuje u ovoj zemlji. Što ste ovo uopšte radili? Zbog toga što nemate dovoljno para, pa da uštedite malo? Nemojte da se lažemo, ne fali vama ništa, kad je o parama reč. Šest stotina devetnaest miliona evra tačno toliko su prihodavale samo četiri, četiri one veće firme Dragana Đilasa u vreme dok je bio na vlasti. Dakle, nisu imali tih 619 miliona evra u momentu kada je stupio na vlast. Prihodovale su do momenta kada ga je narod najurio. Ako nemaš nešto kada stupaš na vlast, a imaš u momentu kada sa vlasti silaziš, pa kad si ga stekao, majstore? Mogao si samo u međuvremenu. Vremenski tok je jedan jedini, tu je fizika neumoljiva. Ko je onda zgrtao i ko je onda pljačkao, ko se besomučno bogatio tokom bavljenja politikom, e baš od tog bavljenja politikom? Pa, ti si, Đilas Dragane, koliko god ti se ne dopadalo da čuješ, ali to je istina i to svi u ovoj zemlji znaju. Laž je da se time ne bave nadležni organi, gospodin Bakarec je na to podsetio ovih dana. Zvanično se istražuje i obrađuje od strane za to nadležnih organa povezanost „Dajrekt medije“ i njenog menadžmenta i zaposlenih. Dakle, Đilasove firme za vreme dok su se slivale, kap po kap, a pre će biti kamion po kamion sume od 619 miliona evra u zbiru u njegove i onako prepune džepove i onako već otežale bankarske račune. Dakle, te „Dajrekt medije“, njegove „Dajrekt medije“, s jedne strane, i marketinga RTS-a, s druge strane, u koje je Dragan Đilas, po povlašćenoj ceni, od jedan prema 10 u odnosu na tržišnu, preprodavao sekunde. Tad se to desilo i to se istražuje i obrađuje. Procenjena šteta u ovom trenutku, gospodine Bakarec, pet ili šest miliona evra, a videćemo šta će sve da bude obuhvaćeno na samom kraju, ali to, znate, ne sme da se čuje i da se vidi. Šta još ne sme da se čuje i da se vidi? To da je čovek imenom Đilas Gojko trgovao vilama čija je vrednost takođe merena u milionima evra. Izvinite, vi koji ne vadite iz usta brata Aleksandra Vučića, brata predsednika države i nema za šta ga niste optužili, od toga da je vlasnik ovog ili onog restorana, vinarije i kojekakvih čuda, a sve vreme lagali, samo besomučno lagali da su morali da izlaze pravi vlasnici da govore – ljudi, nema ovo veze sa istinom, mi smo vlasnici, nije nikakav čovek pod tim i takvim imenom, a vi samo ponavljali sirove, odvratne laži na račun tog čoveka. Hoćete sada možda da nas ubedite da je neko ko se zove i preziva Gojko Đilas, brat Aleksandra Vučića? Neće to ići, prezime ne odgovara, ali odgovara prezime onom drugom Đilasu, onom koji se zove Dragan, a ne voli da čuje kada mu se ime izgovara. Dok vi optužujete tu zlu državu, tu autokratsku, despotsku vlast, da navodno nešto loše radi sa našim javnim preduzećima, sa našom Namenskom industrijom, vaš brat, vaš rođeni brat sa direktorima tih preduzeća o kojima vi pričate i samo laži iznosite, tereteći druge, razmenjuje ispod ruke, ispod žita, ispod cene svake vile koje vrede za pravo malo bogatstvo. Pa, kako vas nije sramota? Kako vas, ljudi, nije sramota da vi sami radite sve vreme, sve vreme ono za šta druge optužujete? Gde to ima? Sad hoćete da se mi pravimo glupi i gluvi, da budemo nemi na sve to i da se pravimo kao da se ništa desilo nije da bi se vama dodvorili, da bi se vama zbog nečega i na neki način dopali. Bojim se da to tako neće ići, ali isto to što rade vezano za Narodnu skupštinu, što su uradili u Narodnoj skupštini dok su ovde bili, isto to što rade u medijima, isto to rade i na društvenim mrežama. Opet da se potpuno razumemo i otvoreno govorimo, oni to rade, bivši režim, poslušnici Đilasa i ostalih tajkuna. Da li su mu braća ili šta su mu drugo, ne znam i ne zanima me, ali njihovi ljudi su ti koji iznose najgore, najmonstruoznije moguće optužbe uvrede na račun porodice predsednika Republike Aleksandra Vučića, na račun njegove dece. Nema tome, čini mi se, ni godinu dana. Mi smo isto ovako kao danas u ovoj sali protestvovali, nismo mogli da verujemo šta se dešava, kada su javno upućene preko društvenih mreža, pretnje deci Aleksandra Vučića. Pozivali na silovanje, odnosno smrt i silovanje njegovog starijeg sina i njegove ćerke. I, kako su se branili od tih stvari? Rekli su – pa, to su neki anonimni ljudi sa društvenih mreža, mi sa tim nemamo ništa. Pa, neće biti, jer kako se onda dogodi da baš ti anonimni ljudi, a nisu nimalo anonimni. Aleksandra Janković Aranitović je u pitanju. Ime se zna. Kada budu procesuirani od strane nadležnih organa, postanu vaši heroji. Vaši heroji! Čiji je portal „Direktno“ koji slavi ovu ženu? Kaže Sergej Trifunović, a ja mu verujem, jer je to koalicioni partner Dragana Đilasa, zajedno su na izbore u Beogradu izašli, imaju zajedničku odborničku grupu, to je portal Dragana Đilasa, taj „Direktno“. Čiji je ovaj tajkunski NIN? E, vidite, i kod jednih i kod drugih je ta žena što je upućivala pretnje, što je pozivala na likvidaciju i silovanje dece Aleksandra Vučića, heroina. Iznose dramatičan tekst o njenoj teškoj sudbini političkog pobunjenika i progonjenika i kažu – tužiće ona državu zbog toga što joj se desilo, nije ona ništa kriva. Slušajte sada ovu fantastičnu misao. Kažu – što se tiče tvitera, to su te mreže gde oni te stvari pišu, aktivna je Aleksandra, pa povremeno piše pesme rugalice Aleksandru Vučiću, sporadično ponovi i post zbog kog je bila kažnjena. Dakle, sporadično ponovi te odvratne, monstruozne stvari, a slušajte nastavak rečenice – jer ona je stvarno neustrašiva. Ona je stvarno neustrašiva i treba svi da joj se divimo zbog tih gadosti, zbog toga što je ne neljudski, to je zverski bih rekao. Neko kaže „vaša aktivistkinja, vaši ljudi, ti koji i vas slede koji sa vama sve to zajedno rade“, oni kažu „ne, to su neki, mi ne znamo ko su“. Ali evo, nekako čudom završe u tajkunskim medijima, dožive hvalospeve, u zvezde ih kuju i dive im se, jer su stvarno neustrašivi. Zbog čega, šta su to tako hrabro uradili? Koliko tačno hrabrosti treba da pozivaš na silovanje i smrt nečije dece? Da izgovoriš neke od ovih stvari koje izgovaraju ovih dana, da je stariji sin predsednika Republike „mentol“, da mu je ćerka „bolesna“, da da mu je mlađi sin „pašče“? Da li treba mnogo hrabrosti, mnogo pameti za takve reči? Ne treba ni jednog ni drugog. Ali, to je prava slika onoga ko ste vi, šta želite ovoj zemlji i deci ove zemlje, samo ako smatrate da njihovi roditelji zaslužuju vašu odmazdu. Ne može ni za, neću da kažem najbezazleniju, ali najčistiju, najpozitivniju moguću stvar, da izađe supruga predsednika Republike da podrži jednu lepu plemenitu akciju, poziv da se omogući bolje, kvalitetnije lečenje za decu i odrasle, da se ne nađe opet neko pametan i da kaže – ovo je katastrofa, ovo je zloupotreba, ovo je tiranija. Zašto? Jer gospođa stoji pored srpske trobojke, državne zastave. Hoćete da nam zabranite da volimo i svoju zastavu? Hoćete da nam zabranite da budemo ponosni na naše nacionalno znamenje, da nam oduzimate zastave koje imamo i koje volimo? (Marko Atlagić: Oni cepaju te zastave.) Tako je. Cepali su oni te zastave, znamo šta su im radili, ali nas da sprečite da svoju zastavu volimo, da svoju zemlju volimo, bojim se da očekujete previše. To se prosto nikada dogoditi neće. Mi smo, dame i gospodo narodni poslanici, u obavezi da osećamo brigu i odgovornost prema ovoj zemlji, da cenimo i poštujemo njena znamenja, da čuvamo svako dete u ovoj zemlji, da se trudimo da pomognemo svakom čoveku. Konačno, da volimo, jer ovaj posao ne možete da radite, ako ne volite. Neću da kažem posao, ali ono o čemu treba da brinete, a to nešto je samo najvažnije što imamo, najvrednije što imamo. To je naša država, to je naša zemlja, to je naša Srbija. Biće puno posla kao što su mnogi rekli, gospođo Janković, da se o ovakvim stvarima brine i bavi, ali time što mi danas praktično na početku mandata pristupamo poslu, formiranja odgovarajućem kapacitetu jedne od nezavisnih institucija i za to ste vi svedok i dokaz, mi pokazujemo između ostalog i kako se odnosimo i prema svojoj državi i kako poštujemo sve njene institucije. Uvek ćemo tako dobrim odnosnom, vodeći računa o institucijama koje treba da štitimo i koje zastupamo, mi da pokazujemo kako se odnosimo prema našoj državi. Borićemo se za nju sigurno svakoga dana, koliko god to nekima smetalo i govorićemo sa ponosom da je to politika kojoj je narod dao podršku. To je politika koju smo mi obavezni da zastupamo, jer naše obaveze se sastoje u tome da svoju zemlju volimo i da pokazujemo da nam nije teško, ni najmanje teško, već nam je, naprotiv, zadovoljstvo da se borimo do poslednjeg daha, do poslednje kapi znoja za tu zemlju, jer mi drugu nemamo. Na tu ljubav mi smo obavezni i na tu obavezu poslanička grupa „Aleksandar Vučić – za našu decu“ je ponosna. Neka to dobro čuje i dobro zapamti cela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li neko još od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo želi reč? (Ne) Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, u celini. Poštovani narodni poslanici, saglasno članovima 27. i 205. Poslovnika, određujem pauzu do 16,00 časova, kada nastavljamo sa radom u delu sednice koja se odnosi na postavljanje poslaničkih pitanja Vladi poslednjeg četvrtka u mesecu. Samo podsećam, a ne zakazujem i ne određujem Dan za glasanje, nego podsećam da će glasanje o svim ovim tačkama o kojima smo završili raspravu biti nakon te sednice, znači oko 19,00 časova. Zahvaljujem i budućem starom i novom Povereniku na prisustvu i želim uspešan rad, ukoliko Skupština joj dodeli i ovaj mandat, a siguran sam da će tako biti. Hvala. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine, koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta, član 204. stav 4. Poslovnika. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Pre nego što pređemo na postavljanje pitanja, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 26. novembar 2020. godine, sa početkom u 19.05 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Pozdravljam predsednicu Vlade i članove Vlade. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik i potpredsednik Skupštine, Muamer Zukorlić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, sve vas pozdravljam. Moje pitanje se, sasvim logično, odnosi i vezano je za stanje u kome se nalazimo, a konkretno za ono što se dešavalo na području Sandžaka, tačnije Novog Pazara, Tutina i Sjenice tokom jula meseca, kada smo imali teško stanje vezano za Kovid 19 i izuzetno teške posledice po građane ovog prostora. Naime, tada, prema našim podacima, na prostoru te tri opštine, od posledica kovida umrlo je preko 300 ljudi. Po tome, a shodno broju stanovnika, bili smo tačka sa rekordnom smrtnošću u tom mesecu. Bilo je i do sada zahteva sa više strana, a moje pitanje se odnosi – šta će Vlada, a pre svega nadležno ministarstvo, preduzeti u pogledu utvrđivanja odgovornosti za ovakvo stanje? Svakako da postoji jedan aspekt koji je moguće opravdati objektivnim okolnostima, ali ne sve to što se dešavalo, jer je jako mnogo pokazatelja da je stanje u medicinskom centru u Novom Pazaru izuzetno loše, bez obzira što su u tom trenutku, i to treba istaći, i Vlada Republike Srbije i sam državni vrh preduzeli sve što je bilo potrebno i, hvala bogu, to je dalo rezultate, pogotovo intervencija i vojne bolnice i svi ostali kapaciteti. Isto tako, treba istaći i činjenicu da su mnogi ljudi pokazali svoju solidarnost, lekari širom Šumadije i ostalih delova Srbije, iz drugih medicinskih centara, kao i iz Bosne i Hercegovine. To su bile sve pozitivne strane. Ali, sve te pozitivne strane solidarnosti ljudskog odnosa ne bi nam smele zaseniti ono što treba da bude naša odgovornost u državnim organima, a to je pojedinačna odgovornost ljudi u medicinskom centru u Novom Pazaru, jer imamo situaciju da se za proteklih 15 godina dva lica, dva čoveka, smenjuju na čelu Medicinskog centra, još su članovi iste porodice, u bliskim rodbinskim odnosima i takmiče se ko će više ostvariti ličnih privilegija i profita. Nažalost, i sada, taj isti direktor Medicinskog centra se nalazi na toj poziciji, uprkos brojnim zahtevima i unutar centra i izvan centra. To je nešto što ostavlja određenu senku i građani koji su nas birali očekuju odgovor, a evo mi, u ime njih, postavljamo pitanje nadležnima u Vladi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Vlade, Ana Brnabić. Izvolite.
Pre svega, dobar dan svima, drago mi je što sam danas ovde da pokrenemo i taj dijalog između Vlade i Narodne skupštine, odnosno da mi ovde kao odgovorni vama budemo svakog poslednjeg četvrta u mesecu i da odgovaramo na pitanja narodnih poslanika, da vam podnosimo izveštaje o svemu što radimo i da, na kraju krajeva, zabeležimo one teme na kojima bi trebali više da radimo, odnosno na koje nam vi ukažete da treba da stavimo veći fokus u našem radu. Što se tiče situacije u Raškoj oblasti, u Novom Pazaru, ona je zaista i bila, kao što svi znamo, izuzetno, izuzetno teška, tokom jula meseca posebno i donekle avgusta. Mi smo učinili sve što je u našoj moći da, kao što ste i vi, hvala vam na tome, prepoznali, pružimo svu moguću dodatnu pomoć i podršku bolnici u Novom Pazaru i svim stanovnicima Novog Pazara, ali, isto tako, i Tutina i Sjenice i mislim da smo u datim okolnostima uradili dobar posao, ili najbolji mogući. Vi znate da sam ja bila u Novom Pazaru, zajedno sa ministrom zdravlja, Zlatiborom Lončarom, a da je pre toga predsednik Srbije Aleksandar Vučić posetio Novi Pazar i sam odneo dodatnu opremu, respiratore, zaštitnu opremu i sve ono što je potrebno našim zdravstvenim radnicima da se uspešno bore protiv korona virusa. Što se tiče lične odgovornosti, imam tu dva odgovora. Jedan je da niko od nas u sistemu ne beži od lične odgovornosti, nikada nije bežao i nikada neće bežati, pa ni u ovim, ne teškim trenucima, već najtežim trenucima za sve zemlje Evrope, ali i sveta od Drugog svetskog rata. Dakle, tu smo, da podnesemo i ličnu odgovornost i da kažemo šta smo uradili i kako smo radili i da smo svi zajedno u svakom trenutku u tim užasnim okolnostima radili i radimo u interesu građana Republike Srbije, i to svih građana Republike Srbije. Druga stvar koju želim da vam kažem, a to je da mi se čini da svačija lična odgovornost treba da se traži tek kada sve ovo bude iza nas i kada sve ovo prođe i kada mi izađemo iz ovoga kao pobednici, a znam da ćemo izaći kao pobednici, i da onda imamo vremena da sednemo i da vidimo ličnu odgovornost svakoga i kako je svako pojedinačno činilac u ovom društvu doprineo ovoj borbi, koja je borba čitavog društva i svakog pojedinca za čitavo društvo, ili odmogao ovoj borbi, a bilo je i toga. Dakle, nadležni ograni i nadležne institucije neka rade svoj posao, a ja vas pozivam da nastavljamo ovu našu borbu zajedno, a da onda o odgovornosti svakog pojedinačno razgovaramo kada sve ovo bude iza nas. U svakom slučaju mogu da garantujem da je svako od nas, i u Vladi Republike Srbije u resornom ministarstvu, dao sve od sebe da svi građani Republike Srbije u svakom trenutku budu zbrinuti najbolje moguće, da svima zaštitimo život koliko god je moguće u ovoj užasnoj situaciji i da smo u tome, bez obzira koliko bilo teško. U Novom Pazaru je zaista bilo teško, u svakom trenutku smo bili među malobrojnim brojem zemalja koje su uvek mogle da zbrinu sve one koji su zaraženi od korona virusa, da obezbede sve lekove koliko god skupi oni bili, dovoljno respiratora, da ne bi morali da isključujemo neke ljude koji možda imaju manje šanse, da bi dali šansu nekima koji imaju veće šanse za život, već da svima obezbedimo apsolutno sve da ozdrave, prežive i da mi kao društvo nastavimo dalje. Tako da, svakako to je moj odgovor i znam šta smo uradili za Novi Pazar i kako smo to uradili i koliko smo radili, kao i za bilo koji drugi grad i opštinu u Republici Srbiji. Ponosim se tom borbom. Ona i dalje traje, teže je verovatno u ovom trenutku nego ikada i biće teško sigurno još neko vreme, biće teško dok ne dođe do vakcine. Mi ćemo to garantujem, to je rekao i predsednik Aleksandar Vučić, biti među onim zemljama koje će prve na svetu dobiti ili među prvima na svetu dobiti vakcinu protiv korona virusa. Za to nećemo štedeti resurse, nećemo štedeti ni novac, ni političke veze, ni šta god je potrebno da dođemo do tih vakcina da bi mogli konačno da krenemo u period oporavka i ozdravljenja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Muamer Zukorlić ima pravo da komentariše. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru i logično je da punu odgovornost ne možemo imati dok se kompletno stanje ne okonča. Ali, pošto smo u borbi protiv korone za one ljude za koje se pokaže da su destruktivni u toj borbi, odnosno da su odgovorni za određene pojave u Medicinskom centru, loše ih je držati do kraja bitke, jer onda bitka može biti neuspešna. To je ono što zapravo građani od vas očekuju, a mi evo ovde prenosimo. Znači, prenosimo detaljnu istragu i da se ne odustane. Svi oni koji su krivi neka odgovaraju. Potpuno smo svesni osetljivosti i ni na koji način ne želim ovo politizirati, politički iskoristiti te emocije, ali ovo je nešto što smo dužni građanima i na čemu ćemo insistirati. Dopunsko pitanje se odnosi na borbu protiv organizovanog kriminala. Obradovani smo najavom novog talasa borbe protiv organizovanog kriminala, mafije i svih oblika kriminala. Samo opet želimo insistirati da to ne ostane samo na nivou velikih centara poput Beograda. Obradovala nas je činjenica da su određena lica odgovorna za pljačku imovine građana u Novom Pazaru, privedena zakonu, uhapšena, procesuirana, ali se u Novom Pazaru pojavila informacija da je to hapšenje bilo pripremljeno još u decembru prošle godine. Molim vas odgovorite nam da li je to tačno da kažemo građanima? Da li je to tačno da je to hapšenje odgođeno zbog izbora ili nije? Želimo da to znamo, iako pozdravljamo tu akciju, istina, u pitanju su sitnije ribe što bi se kazalo u političkom sistemu, a znate dobro da sam upravo u ovom časnom domu više puta govorio o sprezi organizovanog kriminala i kriminala uopšte i politike. Želimo da vas u tome podržimo, da se nastavi sa tim. Svako ko je stavio ruke u pare građana mora da odgovara i to je dobar prvi korak, ali je jako bitno dati ova pojašnjenja. Isto tako proteklih dana imamo nervozu kriminalaca u Sjenici, gde jedan ozloglašeni kriminalac, tamo poznati, da mu ne pominjem ime ovde, ne zaslužuje to, dakle sa svog mobilnog telefona sa svog zvaničnog broja pretio aktivistima suprotne političke stranke, predsedniku opštine i onima koji zapravo raskrinkavaju sav taj kriminal, potrebna je reakcija MUP-a i nadležnih državnih organa. Pitanje za Ministarstvo finansija – kako je moguće da sedam godina predstavnici Revizorske institucije ne dođu u kontrolu budžeta Sjenica. Došli su tek na naš zahtev pre dva meseca i otkrili takve zloupotrebe, preko 260 miliona samo u prvoj kontroli. Naravno pozdravljamo sada ovu akciju, ali želimo odgovor, za tih sedam godina mora neko biti odgovoran zašto je to bilo prepušteno ljudima u opštinskoj vlasti? Hvala.
Hvala gospodine Zukorliću. Predsednica Vlade, izvolite.
Hvala. Vratiću se još jednom na odgovornost. Dakle, možemo sada da raspravljamo o ličnoj odgovornosti i da mislimo da je neko kriv ili nije kriv, da je nešto dobro uradio ili nije dobro uradio, ali ovo zaista nije pravi trenutak. Zato što čini mi se mi ili niko u svetu u ovom trenutku i dalje ne zna tačno sa čime se mi suočavamo kada govorimo o ovom virusu, niti zna koje su prave i pravovremene mere da bi se reagovalo na ovaj virus. Tako da, čini mi se da je najbolji trenutak da kada sve prođe pogledamo svi zajedno šta smo uradili, kako smo uradili, kako smo balansirali i mere i život ljudi, i ekonomiju od koje na kraju krajeva žive ti ljudi i te porodice i da vidimo šta smo uradili. Tako i u Novom Pazaru. Mislim da bi sada svako pozivanje na ličnu odgovornost i pretpostavka da je neko u bolnici u Novom Pazaru dobro ili loše radio svoj posao, bila preuranjena, da ne bi bila objektivna i da to ne bi izašlo sve ukupno na dobro. Mi vidimo na kraju krajeva i na republičkom nivou ljude koji svaki dan nam spočitavaju šta radimo i pričaju sve suprotne stvari. Danas vidimo ne ljude koji su prekinuli aplauz lekarima koji je bio u osam časova uveče, lupanjem o šerpe, gelendere, uznemiravanjem ljudi zato što smo imali restriktivne mere, svi ti ljudi danas kritikuju nas zato što nemamo restriktivnije mere ili zato što smo tobože zakasnili sa nekim merama, pa je onda uvek pitanje u stvari da slušamo te ljude dokle bi došli? Jel smo tada trebali da popuštamo mere, a valjda sada treba da ih stežemo i uvodimo policijski čas zato što oni tako kažu iako imaju obraza nešto da kažu, pošto su već kritikovali te mere tada u martu i aprilu, u tom trenutku kada su mislili da korona valjda ne postoji i da mi zatvaramo ljude u kućama samo zato što smo diktatori, tirani i sadisti. Ali, dobro, tako je bilo. Na kraju krajeva ako postoji jedna pozitivna stvar ove strašne pošasti onda je to da je svako od nas pokazao svoje pravo lice i pokazao se kakav je u najtežim okolnostima i koliko su važni ili ne važni životi ljudi u odnosu na jeftine političke poene. Tako da, stojim pri tome da mislim da o odgovornosti treba da razgovaramo kada se sve ovo završi i pogledamo šta smo uradili, kako smo uradili, kako smo prošli i da vidimo onda ko je radio dobro, a ko je radio loše i uz to naravno niko od nas, ni u jednom trenutku neće bežati od odgovornosti. Takođe, želim još jednom da se zahvalim medicinskom osoblju iz Kruševca, iz Kragujevca koji su odmah otišli da pomognu Novom Pazaru i zaista u najvećoj mogućoj meri tamo uspeli da uspostave svu kontrolu i red. Videli smo nažalost, kao što smo to viđali od marta, kada je identifikovan prvi slučaj korona virusa u Srbiji, mnogo lažnih vesti i u trenucima kada je bilo najteže u Novom Pazaru, a meni je drago da kažem da je danas dosta dobra situacija u Novom Pazaru iako naravno je teška kao i svuda širom Republike Srbije, opet imamo u poslednjih 24 časa 20 novozaraženih, nije samo ali je mnogo bolje nego što je u većini drugih gradova u Republici Srbiji i zahvaljujem se Novopazarcima na odgovornom i disciplinovanom ponašanju zato što ne bi to moglo da bude tako da oni nisu disciplinovani i da poštuju u velikoj meri epidemiološke mere. Ali i tada smo videli, kao što sam počela da pričam, lažne vesti oko toga da nema vitamina C, da nema zaštitne opreme, da nema lekova, ispostavilo se da je sve to laž, i da je bilo i vitamina, i zaštitne opreme, i lekova. E, takve lažne vesti imamo u svakom trenutku, najviše verovatno i tokom tih najtežih situacija, političkih kampanja i izbora, pa je tako i lažna vest da su bilo kakva hapšenja odlagana zbog izbora. To je apsolutna laž. Mi nikada nismo stavljali izbore na prvo mesto, odnosno pre svega onoga što smo morali da uradimo za građane Republike Srbije, koliko god to lako ili teško bilo. Dakle, kategorično tvrdim da nikakva hapšenja nisu odlagana i da smo sve sprovodili maksimalno efikasno u trenucima kada smo imali informacije i kada smo prikupili dokaze i kada smo bili spremni da takve akcije implementiramo. Konačno, što se tiče revizora, Državna revizorska institucija je nezavisna, ona odgovara Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ni ja ni ministar finansija ne možemo da utičemo na njihov rad, ne možemo da ih pošaljemo negde, ali to svakako možete vi. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Zukorlić se javlja, pošto ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od dva minuta. Izvolite.
Hvala vam na odgovorima, posebno na ovoj informaciji vezano za revizore. Dakle, gonićemo ih sa ove pozicije, zato smo ovde, naravno, zajedno sa vama koji ćete nam dati i dodatne informacije, jer ste u prilici da sve to pratite, jer uloga naša jeste zapravo, pored toga što smo članovi najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tela, istovremeno smo i članovi najvišeg nadzornog organa u zemlji, to je Narodna skupština. Što se tiče insistiranja na odgovornosti vezano za kovid u Novom Pazaru, ne odnosi se samo na vreme akcije protiv kovida. Kazao sam tu šta se sve činilo sa nivoa državnih organa, dakle, to je sasvim jasno, ali haos određeni koji je nastao je zapravo bio posledica odgovornosti od pre, u pogledu lošeg vođenja, lošeg kadrovanja, zapošljavanja po raznim osnovama, korupcija, to je ono. Zato sada treba podstaći one odluke koje bi olakšale dalju borbu. Ono što mi tražimo, odnosno građani, jeste da se formira posebna komisija sa nivoa ministarstva ili Vlade, da ispita sve to do kraja. Svakako ovo vezano za borbu protiv organizovanog kriminala, to je nešto na čemu ćemo nastaviti insistirati zaista, posebno u opštinama Tutin i Sjenica. To su crne rupe u pogledu legalnosti. Sada nakon što je promenjena vlast u Sjenici, to se jednostavno otkriva. Znači, evo, zadnja informacija, 10 miliona je uplaćeno prošle godine od Ministarstva za turizam i trgovinu, za ski centar, gubi im se svaki trag, prosto ih nema, ne samo nenamenski, jednostavno ih nema. To je tamo bila uobičajena pojava. Zato pozivam i Vladu i nadležno ministarstvo da pomognu onima koji sada žele da stvari postave na zdrave osnove. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici i članovi Vlade, uz jezik, nacionalni simboli predstavljaju elemenat posebnosti jednog naroda preko kojeg pripadnici tog naroda, odnosno njegove nacionalne manjine mogu da predstavljaju, odnosno izražavaju svoj nacionalni identitet. Polazeći od ovog načela, danas zastava Republike Srbije slobodno vijori u Gračanici, u Kotoru, Kumanovu, gde ondašnji Srbi uživaju status nacionalne manjine. Ni vidim ništa loše u tome da manjina, na osnovu zakona, ostvaruje pravo slobodne, javne i službene upotrebe svog nacionalnog simbola. Ali isti standard ne važi u Republici Srbiji. Iako u Ustavu član 79. priznaje pravo nacionalnim manjinama i na upotrebu svojih simbola na javnim mestima, kao načinu čuvanja njihovog identiteta, Zakon o pravima i slobodama nacionalnih manjina u stavu 2. člana 14. ograničava ovo pravo formulacijom da njihovi simboli ne mogu biti identični sa simbolima drugih država. Jednostavno, dok zastava Republike Srbije može slobodno da vijori na teritorijama susednih država, zastave susednih država ne mogu da vijore na teritoriji Republike Srbije. Koja se poruka šalje na ovaj način? Da i druge države mogu da ograniče nacionalnim manjinama da slobodno i javno upotrebe svoje simbole. Ne, ne mislim da je to rešenje. Rešenje nije u zabrani ispoljavanja nacionalnog identiteta, već u postavljanju standarda koji nas čine ravnopravnim. I pored zakonske zabrane službene upotrebe nacionalnog simbola Albanaca u Republici Srbiji, mi se zalažemo za ravnopravnost – da srpska zastava može slobodno da se koristi od srpske manjine, ali da istovremeno pripadnici manjina u Republici Srbiji mogu slobodno da koriste svoje simbole. Jednakost je da ono što želim za sebe priznam i drugima. Dakle, da ova zastava može slobodno da vijori u Gračanici ili drugim mestima na Kosovu, ali isto tako da i ova zastava može slobodno da vijori u Bujanovcu, Preševu i Medveđi. Ne jednakost u diskriminaciji nacionalnih manjina, već jednakost u poštovanju njihovih prava. Dok zabranjuje pravo službene upotrebe nacionalnih simbola, samo se ugrožavaju prava Srba u regiona koji uživaju status nacionalne manjine. Kako biste reagovali ukoliko sutra parlament iz Severne Makedonije, Crne Gore, Kosova hoće da usklade svoje zakone po pitanju upotrebe nacionalnih simbola nacionalnih manjina sa zakonom u Republici Srbiji? Zato izmena Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina u Srbiji nameće se kao neophodnost koja ide u dobrobit i srpske manjine u regionu. Postavljanje simbola drugih država na reverima sakoa predsednika država u bilateralnim susretima predstavlja samo lažnu iluziju demokratije, sve dok ne priznamo pravo jedne nacionalne manjine da slobodno i službeno koristi svoje nacionalne simbole. Jednakost u pravu na korišćenje simbola nacionalnih manjina predstavlja stabilnost i mogućnost za pomirenje i održivi mir. Suprotno tome predstavlja samo izvor daljih nestabilnosti i mržnje među narodima. Zato u svojstvu predsednika parlamentarne grupe Ujedinjena dolina i SDA pitam predsednicu Vlade Republike Srbije i ministarku za ljudska i manjinska prava – da li će Vlada pokrenuti postupak izmene Zakona, odnosno brisanja ograničenja iz stava 2. člana 14. Zakona o pravima i slobodama nacionalnih manjina. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ja vas molim da, kao što svi znate, tolerancija je na najvišem mogućem nivou, ali vas molim da poštujete Poslovnik. Nije dozvoljeno unošenje bilo čega što nije deo skupštinskog materijala, a naročito isticanje zastava drugih zemalja. Zamolio bih vas da sklonite zastavu Albanije, zato što to nije zastava albanske nacionalne manjine u našoj zemlji. Ako to ne želite, onda ćemo zaista da napravimo pauzu. Gospodine Kamberi, izvolite.
Samo bih vas zamolio da pogledate Zakon o upotrebi grba, zastave i himne Republike Srbije, koji opisuje način na koji se može upotrebiti zastava drugih država, član 8, član 33, član 30, član 41. U skladu sa tim, ja sam ovo primenio.
Pošto to nije u skladu sa Poslovnikom…
Ukoliko nema tolike tolerancije…
Ja bih vas zamolio, nemamo toleranciju za kršenje Poslovnika i tražim od vas da sklonite zastavu. Zahvaljujem. Reč ima ministarka Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, predlog za izmene i dopune Zakona o nacionalnim savetima podneće nakon dijaloga koji će biti organizovan u okviru Ministarstva za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, a na inicijativu samih nacionalnih saveta. Na sastanku održanom sa svim predstavnicima svih nacionalnih saveta u Republici Srbiji tako je dogovoreno. Nije Vlada ta koja treba da kaže pripadnicima nacionalnih manjina šta je za njih dobro, nego je obrnuto. Na nacionalne manjine kroz dijalog u eks-post analizi, a na osnovu Zakona o planskom sistemu o primeni Zakona o nacionalnim savetima u saradnji sa civilnim društvom, sa predstavnicima akademske zajednice, sa predstavnicima Vlade, na kojoj se direktno odnose primedbe koje imate, da se formiraju predlozi izmena i dopuna o kojima onda razgovaramo kada budemo pripremali konačnu verziju nacrta, odnosno Predloga izmena i dopuna. Predstavnici nacionalnih saveta saglasili su se da je to jedini način da zaista primenjujemo ono što je zapisano u zakonima koji štite ljudska i manjinska prava, kao i da će u okviru svojih nadležnosti, a zbog popisa koji će biti održan sledeće godine dati predloge na koji način da učestvuju i predstavnici nacionalnih saveta u procesu popisa da sve bude usklađeno sa okvirnom konvencijom o pravima manjina i poslednja, a možda ne i poslednja, a važna stvar je, da se uz Predlog u izmene i dopune zakona o popisu da čujemo i njihove stavove o tome na koji način su pripadnici nacionalnih manjina pretrpeli i šta su pretrpeli od pandemije koja nas je pogodila sve, ali da li ima nešto specifično. Bilo je govora i o tome kako se upotrebljava i službeni jezik i pismo i simboli i nije to jedini problem koji postoji ima dosta primedbi na službenu upotrebu jezika i pisma od strane predstavnika raznih nacionalnih manjina i to će biti tema dijaloga. To je zaključak sa sastanka do 15. decembra biće održan još jedan i ja na takav sastanak pozivam ne samo vas kao uvaženog narodnog poslanika, nego i druge narodne poslanike zainteresovane da direktno od izabranih predstavnika nacionalnih manjina u dijalogu čuju šta su njihovi zahtevi, šta su njihove potrebe, šta su njihove primedbe i da se čujemo i da se saslušamo i da jedni drugima pružimo dobrobit sumnje da zajedno radimo za bolje stanje ljudskih i manjinskih prava u Srbiji. To uključuje i teme koje ste imali u članu zakona u kojem se opisuje upotreba simbola nacionalnih, kao i kasnije upotreba jezika. Ja bih volela da način na koji ćemo dalje voditi dijalog bude da budemo fokusirani na zaštitu svojih prava, jer vi imate prava na sve ono što je zapisano u Ustavu i zakonu bez obzira da li bilo ko, bilo gde na planeti ima neka prava. Država Srbija garantuje prava manjinama na osnovu onoga što je zapisano i ima obavezu da sluša manjine ako ono što je zapisano niko neće da primenjuje ili želi da zanemari tako da čekamo Ministarstvo i vas i sve druge zainteresovane da zajedno radimo na zaštiti prava nacionalnih manjina.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Šaip Kamberi ima pravo da komentariše odgovor.
Zahvaljujem na odgovoru. Nadam se da će barem proces evrointegracija u kojoj se Srbija nalazi doprineti tome da se podrazumevaju osetljiva pitanja koja znače identitet jedne manjine i da taj proces pomogne da se ovo pitanje reši. Ja se nadam da taj proces koji ste vi sa nacionalnim savetima pokrenuli prekjuče dati konkretne rezultate iako do sada nije bilo naročite volje da se ovo pitanje reši. Evo, vidimo i po reakciji kolega narodnih poslanika. A ja vas samo podsećam na Zakon o upotrebi grba, zastave i himne Republike Srbije koji u članu 8. kaže – da grb, odnosno zastava strane države mogu se isticati u Republici Srbiji samo uz grb, odnosno zastavu Republike Srbije. Što sam i učinio. Član 30. – ako se zastava Republike Srbije ističe u Republici Srbiji zajedno sa drugim domaćim ili stranim zastavama zavisno od načina postavljanja tih zastava., pa stav 4. istog člana kaže – na prvom mestu uvrsti, odnosno sa leve strane spreda gledano ako su zastave poređane u vrstu. I kada je zabranjeno da se ona ističe jeste, ne sme biti izložena da dodiruje tle, niti kao podloga, podmetač, prostirka, zavesa ili draperija. Zastavom se ne mogu prikrivati vozila ili drugi predmeti niti se mogu ukrašavati konferencijski stolovi ili govornice, osim u formi stone zastavice. Dakle, vi meni uskraćujete pravo da ovo koristim. Na neki način pokušavate uvesti monopol i cenzuru nad slobodnom rečju. Ako neće ministarstvo sigurno će naša poslanička grupa da pokrene inicijativu za izmenu tog člana u vrlo bliskoj budućnosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Naravno da vas najljubaznije molim da poštujete Poslovnik Narodne skupštine kao i odluku o unutrašnjem redu u Narodnoj skupštini u kojoj jasno piše da u prostorijama zgrade Narodne skupštine je zabranjeno isticanje simbola i obeležja političke stranke i strane države osim u prostorijama koje su poslaničkim grupama dodeljene na korišćenje. Ne znam šta piše i da li piše i kako piše u drugim zakonima, ali je jasno šta se može i šta se sme u ovoj sali gde se održavaju sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Shodno tome vas zaista najljubaznije molim da se ponašate u skladu sa tim. Reč ima, predsednica Vlade, Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Pre svega ću reći da se ja zaista kao građanka Republike Srbije izuzetno ponosim time šta Republike Srbije radi za predstavnike svih nacionalnih manjina, koliko smo otvoreno društvo i kakva prava predstavnici nacionalnih manjina u Republici Srbiji uživaju. Kao predsednica Vlade, ja sam takođe i predsednica republičkog Saveta za nacionalne manjine koji okuplja sva resorna ministarstva, relevantna ministarstva i čak 23 nacionalna saveta nacionalnih manjina, da razgovaramo jednom zaista regularnom i redovnom dijalogu o tome šta još dodatno možemo da uradimo za predstavnike nacionalnih manjina u Republici Srbiji. U Republici Srbiji, za one koji nisu znali, a mislim da svi zajedno treba da se ponosimo, mi imamo čak 11 različitih jezika nacionalnih manjina koji su u zvaničnoj upotrebi u 42 lokalne samouprave i u 49 mesta. Imamo 44 hiljade 70 učenika koji pohađaju školu na jednom od osam jezika nacionalnih manjina. To je 5,4% broja učenika u Republici Srbiji. Mi smo, ako govorimo, recimo o Nacionalnom savetu Albanske nacionalne manjine, ukupno u prethodnih šest godina dali podršku od nešto od preko jedan milion evra za nacionalni savet. To samo za nacionalni savet, dakle, ne pričamo uopšte o svemu onome što dajemo kao podršku učenicima i studentima u Preševu ili u Bujanovcu kroz Ministarstvo kulture i informisanja za različite kulturne programe, medijske programe, informisanje na jeziku nacionalne manjine, o svemu onome što dajemo dodatno kao Vlada Republike Srbije, odnosno svi građani Republike Srbije kroz koordinaciono telo za Preševo, Bujanovac i Medveđu, za podršku i mladima i ekonomiji i malim i srednjim preduzećima. Posebno mi je drago što upravo danas mi u Bujanovcu imamo dodelu bespovratnih sredstava za mala i srednja preduzeća gde smo dodelili 30 miliona dinara na 13 preduzeća, a za period osam godina prethodnih dodeli više od 300 miliona dinara za mala i srednja preduzeća iz tih opština. Osim redovnog budžeta opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa svake godine od države Srbije dobiju i dodatnu finansijsku pomoć za redovno funkcionisanje u ukupnom iznosu oko dva miliona evra. Otvorili smo tamo i fakultet, a i kroz Koordinaciono telo dajemo podršku, odnosno stipendije za školsku 2019/2020. Stipendije je dobilo 300 učenika u ukupnom iznosu od 16,2 miliona dinara. Uz to je stipendirano pet generacija studenata, njih 68 koji su upisali fakultete u Novom Sadu, iznos stipendije od 45.000 dinara. Još od 2009. godine đaci prvaci svakog 1. septembra dobiju na poklon školski pribor i rančeve. Tokom kovid virusa smo zbog potreba domova zdravlja zaposlili 21 zdravstvenog radnika u Bujanovcu i 25 zdravstvenih radnika u Preševu. Dakle, sve u svemu, zaista mi se čini da nacionalni savet nacionalnih manjina i generalno nacionalne manjine u Republici Srbiji imaju u Vladi Republike Srbije i u Republici Srbiji dobrog partnera, partnera koji je uvek bio otvoren da sasluša koje su sve dodatne potrebe i šta je sve dodatno potrebno da uradimo. Kao predsednica Vlade i građanka Republike Srbije znam koliko bih srećna bila da sve ovo imaju predstavnici Srba u drugim zemljama regiona. Da mogu da se školuju na srpskom jeziku, da dobijaju ovoliko novca od vlada tih država, da bi sačuvali svoju kulturu, tradiciju, svoje pismo, svoj jezik, da imaju programe na svom jeziku i da se u svakom smislu na ovaj način podržavaju i uvažavaju. To na žalost nije slučaj i mi ovo ne radimo zbog reciprociteta već zato što zaista verujemo u to da Srbija jeste zemljama svih svojih građana. Ponosimo se sa raznolikošću koju imamo, a imamo u Republici Srbiji preko 26 nacionalnih manjina, odnosno pripadnike, preko 26 nacionalnih manjina. Kada govorimo, to moram takođe da kažem, o tim nesrećnim 90-tim u kojima je Srbija toliko puta optužena za agresora, nekako je neverovatno pogledati istini u oči i videti da su sve ostale države u tim ratovima u kojima je Srbija bila agresor postale etnički čiste, a Srbija zadržala svoj status i svoju poziciju kao zemlje sa jednim od najvećih broja nacionalnih manjina u čitavoj Evropi. To je nešto čime se svi ponosimo i to je nešto, ja mislim, što nama daje osnovu i za dalje razgovore. Kao što sam rekla i u prvom našem razgovoru poštovani narodni poslaniče, zaista bi možda volela da govorimo o nekim konkretnijim stvarima koje su važne za kvalitet života građana, ala ja to ne mogu da odredim. Ako vi mislite da je činjenica da vi imate pravo na sopstvenu zastavu, zastavu nacionalnog saveta vaše nacionalne manjine za koju vi određujete kako će izgledati, da je potrebno da razgovaramo o nekoj drugoj zastavi, neke druge države. Pa dobro, onda to dovoljno govori i o tome koliko vi mislite da postoje realni problemi za albanske stanovnike u Preševu i u Bujanovcu. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik Kamberi ima pravo da se izjasni o odgovoru, u trajanju od najviše dva minuta.
Što se tiče pomoći Koordinacionog tela mislim da to nije neki pokloni koji se daje već je to obaveza Republike Srbije na osnovu programa tadašnje savezne i republičke vlade iz 2001. godine koja traje i danas. Što se tiče činjenice da se danas deli u Bujanovcu 30 miliona za malu privredu. U redu je to, to pozdravljam. Ja sam kao član predsedništva Koordinacionog tela to podržavao i na moju inicijativu je taj deo u budžet ušao. Međutim, istovremeno imamo pre nekoliko dana, pre nedelju dana smo iz budžeta naših opština skinuli po 20 miliona, baš iz tog Koordinacionog tela, što za opštine kao što je Preševo, Bujanovac i Medveđa zaista znači mnogo. Ako je, kako vi kažete, kordinacija saveta nacionalnih manjina u jednom partnerstvu sa Vladom onda ne znam zašto je zadnji sastanak pre godinu dana održan. Takvo partnerstvo nije garancija nekom uspehu. Onda bi trebalo što češće da se sastanete sa predstavnicima saveta nacionalnih manjina kako biste saslušali njihove probleme i imali razumevanje. Ja ne znam gospodo predsednice ima li važnijeg pitanja za čoveka od svog identiteta. Možemo mi imati i pare, možemo imati i zaposlenje, ako nemamo identitet, a bez identiteta, rekao sam, uz jezik, nacionalni simbol predstavlja deo identiteta albanskog naroda. Da se razumemo, zastava koju Albanci koriste nije iz 2012. godine, to je zastava koju Albanci koriste od 1443. godine i ona je više narodna zastava, nego što je državna zastava. Zahvaljujem.
Ja želim samo da zamolim gospodina Kamberija, kao što vidite želja nam je da svako ima pravo da kaže šta misli, čak i ako se većina naravno ne slaže sa onim što neki poslanik misli, isto tako da se diskusija i polemika obavlja slobodno, a samo bih zamolio da svi budete svesni, pa i gospodin Kamberi da ste vi narodni poslanik u Narodnoj skupštine Republike Srbije, da niste poslanik strane države i da u tom smislu morate da se ponašate u skladu sa Poslovnikom i ostalim aktima koje uređuju rad u zgradi Narodne skupštine Republike Srbije. U tom smislu, ako postoje inicijative za određene promene zakona, dijalog sa Vladom, čuli ste i od premijerke, od ministarke, o tome može slobodno da se razgovara. Naravno da mi je drago što ste istakli zastavu Srbije, što ne radite tako često, a sa druge strane i pored svega što ste istakli zastavu Albanije, moram da kažem da mi je lakše, jer niste istakli zastavu Kosova, jer to ipak kazuje da ste i vi svesni da kada u Gračanici se vije srpska zastava, da to nije zastava strane države, nego ove države Srbije. Ovo sam rekao bez bilo kakve zluradosti i želje da zaista na najbolji mogući način vodimo dijalog i o najtežim i najsloženijim temama. Idemo dalje, dr Muamer Bačevac iz SDPS.
Mi u SDPS Rasima Ljajića veliku pažnju pridajemo energetskoj efikasnosti i zdravom i čistom vazduhu. S druge strane, mi smo zemlja koja, nažalost, najveći deo svoje energije dobija sagorevanjem uglja i drugih fosilnih goriva. Vlada je u januaru usvojila Predlog pregovaračke pozicije za Poglavlje 27 – Životna sredina i klimatske promene u kojoj je definisana promena kursa energetske politike sa oslanjanjem, pre svega, na obnovljive izvore energije. Naravno, ne možemo kao neke zapadne evropske zemlje, na primer kao Nemačka, da potpuno ukinemo ugalj kao osnovni resurs za dobijanje električne energije, ali svakako naš fokus mora da bude na odsumporavanju, odnosno na pročišćavanju dima iz naših termoelektrana i toplana. Moram da pohvalim to što je u martu ove godine u Ministarstvu energetike potpisan jedan ugovor o izgradnji nove toplane u Novom Pazaru na biomasu. To je ugovor vredan 5,8 miliona evra, čime će Novi Pazar dobiti jednu modernu toplanu. Podsećam da danas u Novom Pazaru toplana je u samom centru grada i da koristi mazut, koji zaista mnogo zagađuje vazduh građana Novog Pazara. Ova toplana će imati ekološku proizvodnju i cena grejanja će biti znatno niža, a obezbeđivaće duplo veću količinu energije. Ono što je jako bitno za građane mog kraja jeste da se trenutno razvija projekat razvodnog gasovoda od Aleksandrovca koji će povezivati Kopaonik, Novi Pazar i Tutin. Gasifikacijom se otvara mogućnost da se toplani doda još jedan toplotni kotao sa četiri megavata, što će Novom Pazaru omogućiti potpunu energetsku sigurnost. U Tutinu i Novom Pazaru je započeto sa procesom eksproprijacije zemljišta na trasi gasovoda koji prolazi kroz ove opštine. U Novom Pazaru je predviđeno da oko 810 parcela bude eksproprisano, odnosno neki njeni delovi. U gradskoj upravi su već za više od 300 uradili projektnu dokumentaciju. Obzirom da ovde nije ministarka rudarstva i energetike, želim da, pre svega, apelujem na predsednicu Vlade, koja je ipak glava ove kuće, da što pre započne sa izgradnjom ovog gasovoda. On je nužan i neophodan i omogućiće da se smanji zagađenje gradova, kao što je Novi Pazar. Vi znate da je Novi Pazar u jednoj kotlini, da je zagađenje izuzetno veliko obzirom da se apsolutno svi greju na fosilna goriva, na drvo, na ugalj, na mazut. Lokalna samouprava je učinila puno, čini i na tome da i toplana dobije novi izvor energije, ali…
Gospodine Bačevac, molim vas da završavate.
Ali, naglašavam, izuzetno je bitno da se ovaj gasovod završi i za Kopaonik, koji je turistički centar, kome je to preko potrebno, a, Boga mi, i za Novi Pazar, koji je centar kompletnog regiona tog dela naše zemlje.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala. Obećavam da ću da se postaram da idemo u ovaj projekat i da ga završim što pre, ali u stvari sam želela da vam kažem jednu izuzetno važnu stvar o kojoj sam pričala sa ministarkom za zaštitu životne sredine, a to je da smo konačno u budžetu za 2021. godinu budžetirali za kompletno rešavanje deponije u Prijepolju, odnosno deponije Stanjevine. Sećam se da ste mi u prethodnom mandatu nekoliko puta postavljali to pitanje, i meni i tadašnjem ministru Trivanu. Znamo koliki je to problem. Kada smo Irena i ja razgovarale, moram da vam kažem da sam bila zaista pozitivno iznenađena i radosna zato što je ministarka Vujović odmah to uzela kao jedan od prioriteta za rešavanje, tako da smo razvili plan, budžetirali. Zatvorićemo deponiju Stanjevine. Mi ćemo voziti đubre na sanitarnu deponiju, verovatno u Priboj, Irena će me ispraviti, ako se ne varam. Napravićemo jednu transfer stanicu u Novoj Varoši dok ne proširimo sanitarnu deponiju Užice. Budžetirali smo i za proširenje sanitarne deponije u Užicu, ali ovo je jedna stvar za koju smo se dogovorili. Ako postoji jedna stvar koju ćemo uraditi, onda ćemo uradi ovu. Znam koliki je problem. Hvala vama zato što ste nam kao narodni poslanik skrenuli pažnju na ovaj problem da smo ga zaista i zapamtili i rešili da se pozabavimo i da ovo rešimo i da to bude nekako simboličan početak rešavanja preko 3,5 hiljade ovakvih deponija širom Srbije. Tako da, završavamo ovo i biće mi drago da uskoro posetimo zajedno Prijepolje i da krenemo da radimo na ovom problemu. Za gasifikaciju, zapisala sam, to ću vam javiti dodatno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Meni je jako drago što ona politika koju ja zastupam, a to je rešavanje osnovnih problema građana u ovoj državi, bez obzira koje su nacionalnosti, iako sam ja Bošnjak, daje rezultate i rešavamo svakodnevne probleme ljudima. Uopšte nije upitno da je identitet važan, ali gradimo ga sami. U crti mog identiteta možda je najvažnije što sam lekar, u crti nečijeg drugo identiteta je možda najvažnije to što je verski pripadnik određene organizacije ili određenog verovanja, ali politika koju SDP jeste najteži put, politički put, borba za građane, borba za gasifikaciju, borba za uklanjanje deponije. Hvala vam. Verujte mi da Novi Pazar i Valjevo i Bor biju istu bitku i da su jako zagađeni u određenim trenucima u zimskom periodu. Gasifikacija je jedino rešenje, apsolutno jedino rešenje. To pričam za Novi Pazar, ali se borim i za Kopaonik. Boriću se i za Goliju. To je sve ono na čemu insistira ova politika. Naravno da raduje zaista Stanjevine. Nekako sa imenovanjem nove ministarke došla je i nekakva nova energija, ali i sa imenovanjem novog rukovodstva u samoj opštini Prijepolje. To su časni ljudi, novi ljudi puni nove energije koju čine, slobodno ću reći, SDP i SNS, isto preslikana koalicija, kao i na državnom nivou, dala je jednu novu energiju sa novom ministarkom i, evo, ja sam zaista prezadovoljan što će se rešiti ovaj višedecenijski problem. Jedna ekološka bomba će biti praktično sanirana, a taj kraj će zasijati u svom punom kapacitetu i turistički i ekonomski i u proizvodnji zdrave hrane itd. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan D. Marković. Izvolite.
Poštovani članovi Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti malo o koroni, a juče sam govorio o dr Konu, koga izuzetno dobro cenim i rekao sam da neću više da ga slušam, jer sam to video od Aleksandra Vučića, predsednika Srbije. Dr Kon je rekao maja meseca da juna, jula i avgusta nestaće korona u Srbiji zato što će biti velika temperatura. Aleksandar Vučić nije ga slušao, pa krenuo da pravi kliniku, adaptacija drugih kliničkih centara, nabavka onog što se zove medicinska oprema itd. Čak ga nije slušao ni Ivica Dačić, koji je otišao u Kinu, kada je Kina bila jedina država sa najvećim brojem zaraženih na svetu i za taj vremenski period obišla još nekoliko afričkih država, gde su dve afričke države povukle priznanje o nezavisnosti Kosova i Metohije. Ja molim Vladu i predsednicu Vlade da smanjimo doziranje, medicinskim rečnikom rečeno, trovanja ljudi od strane nekih stručnjaka. Preko televizije da mi drže konferencije po dva sata. Ajde da oni doktori koji leče narod, koji se nalaze u opremi koja se zove sauna i medicinske sestre da pričaju o koroni i šta je to što je preventiva i zašto je neko otišao na respirator - zato što je imao sedam dana temperaturu, a nije se javio. Statistika po ovom pitanju u medicini ne postoji i ne postoji medicinska praksa, jer mi nismo imali koronu 2019. i ranijih godina, tako da niko ne može na osnovu medicinske prakse… Može on da bude ne znam koji stručnjak. Zašto je to radio Aleksandar Vučić? Pa, zato, dame i gospodo, što sve bolnice u Beogradu su postale kovid ambulante i treba nam neki novi smeštaj, da se leče oni drugi koji imaju upute za te specijalne klinike. Da li znate koliko bolesnih ljudi ne mogu da uđu u te bolnice? Takvih ljudi, garantujem vam, u Srbiji ima preko dve-tri hiljade, da se ne desi da nam više umru oni drugi zato što nisu mogli da idu na operaciju, od ovih koji se leče od korona virusa. Takođe, dame i gospodo, škole, roditelji treba da daju saglasnost da li će deca da im idu u škole, a ne da mi da saglasnost neko ko se zove struka. Juče ta struka rekla - e, pola tima struke su predložili nešto, a druga polovina politička nije prihvatila. Pazi, Boga ti. Nije prihvatila. Ko je svu tu opremu nabavljao, iz kojih para, ko raspolaže sa tim parama? Druga strana, ta politička, ne verujem tu odnos 50:50 u broju članova, mora da se bori za svakog čoveka, naravno i za decu, ali mora da se radi ljudi. Korona mora bude sastavni deo života i ko zna dokle će trajati ta korona. Niko živi ne zna kako se prenosi korona.
Gospodine Markoviću, ja nisam doktor Kon da se plašite, ali…
Samo još jedno pitanje imam. Niko ne priča o vojnom oruđu i naoružanju Vojske, samo o koroni, niko ne priča da Zvezda večeras igra. Samo o koroni. Ljudi, psihički ćemo da uništimo naciju.
Hvala. Predsednice imate neki odgovor ili je ovo retorsko pitanje koje ne zahteva odgovor?
Mislim, teško mi je da dam odgovor. U principu se slažem sa vama. Mislim da je ljudima dosta više korone, dosta slušanja o koroni, ali nažalost, s druge strane, mislim da je izuzetno važno da stalno ponavljamo da ljudi moraju da budu odgovorni, da moraju da poštuju mere, da moraju biti disciplinovani. Na kraju krajeva, ne samo ni zbog nas samih, nego zbog tih naših neverovatnih zdravstvenih radnika, lekara, medicinskih sestara, njihovih timova, nemedicinskog osoblja, koje čitave ove godine naporno radi, da vidimo da njima olakšamo. Ti brojevi su zaista užasni. Oni nisu nažalost, neočekivani, kada pogledate šta se dešava širom Evrope, širom regiona. Ja i dalje stojim pri tome da se mi odlično borimo. Apelujem i sada na ljude, da, nekako znam da je svima dosta svega, znam da ljudi nemaju više strpljenja, znam da ovo sve postaje užasno teško psihički da se iznese. Verujte, isto i meni koja čitave godine ležem i budim se sa tim brojevima, to je poslednje na šta pomislim kada krenem da spavam, prvo na šta pomislim kada se probudim ujutru ili tokom noći. Moramo da izdržimo. Nadam se da je vakcina blizu i nadam se da ćemo onda polako da se vraćamo u normalan život. Vi ste u pravu, ova utakmica večeras je izuzetno važna i ja želim takođe sve najbolje našoj Crvenoj Zvezdi. Hvala.
Zahvaljujem. (Dragan Marković: Imao sam mi pitanje za vojnog ministra.) Potpredsednik Vlade i ministar, Nebojša Stefanović.
Ja sam čuo ovaj prvi deo pitanja, možda ću imati priliku da odgovorim i na taj drugi, nisam znao da ćete imati neko pitanje za mene, ali pošto ste pomenuli vojno naoružanje, pre svega hteo bih da iskoristim ovu priliku da se zahvalim onim lekarima i medicinskom osoblju, naravno u celoj zemlji, ali posebno onima koji rade u vojnom sistemu, kao ministar odbrane, i kako onima koji rade u Kovid sistemu, tako i onim ljudima koji rade u redovnom sistemu zdravstva. Nekad mi se čini da možda zaboravimo da ogroman broj medicinskog osoblja radi u sistemu i leči ljude od svih onih drugih bolesti, zbog svih onih drugih potreba zbog kojih ljudi idu u bolnice i kao što znate, recimo VMA danas je bolnica koja radi 24 časa za svakog građanina ove zemlje, za svakog. Dakle, ne samo za vojno osoblje, već i za svakog čoveka u našoj zemlji. Apsolutno posvećeno radi. Imao sam prilike nekoliko puta da odem da ih obiđem, da im dam ohrabrenje, da vidimo šta je to što možemo da uradimo mi za njih. Mislim da je ovo ključno pitanje koje se povezuje sa vašim pitanjem. Naravno da je to psihički teško, ali ovo je trenutak da mi pitamo te ljude šta mi možemo da uradimo da njima olakšamo, šta možemo da uradimo da kroz jedan dobar pristup kakav mislim da Republika Srbija ima mi pokažemo tim ljudima da ih poštujemo, ne da to izgovorimo i da to bude floskula i rečenica, već da zaista poštujemo to što padaju od umora. Imao sam prilike da vidim i bore se ti ljudi. Evo, u sistemu vojnog zdravstva zaista disciplinovan, čeličnom disciplinom, ne idu, ne kukaju. Ne možete mnogo da ih vidite ni da negde nešto pričaju ni da kažu. Oni obično kažu onako vojnički, odsečno ono što ih pitate i nastave da rade. Primaju ljude, bore se sa tim, rizikuju svoje zdravlje. Znate, vi nekad imate nekog ko asimptomatski može da prenese Kovid koji je došao zbog drugih bolesti. Imamo pacijente koji nam, ljudi su bili strpljivi, čekali da ovo prođe i teško je naravno prognozirati kada će to biti, odlagali neke druge preglede čekajući za to i onda kada ti pregledi više ne mogu da se odlažu, dolaze kod lekara, imamo i pritisak u celom sistemu zdravstva. Siguran sam da je tako u celom sistemu, ono što ja mogu da sagledam, mogu da sagledam u vojnom delu koji to radi. I pored vojnih bolnica koje su pretvorene u Kovid gde ljudi stvarno ogromnom disciplinom rade i pomažu da kroz, jer to je pored onih delova koji se vežu za lečenje, vojni sistem može da se pohvali, da kažem, ono što je nekada komparativna prednost vojnog sistema, to su organizacije discipline. Kroz organizaciju discipline, kroz jednu čvrstu hijerarhiju vojničkog života, pomažu da u taj sistem kada ljudi dođu brzo i efikasno dobiju pomoć i da im se izađe u susret, da se organizuje njihov život u jednim novim okolnostima kakve vladaju u Kovid bolnicama, jer zaista dolaze teški pacijenti, pa i u onim privremenim Kovid bolnicama gde su nešto lakši pacijenti, a koje smo napravili od sportskih hala, od dvorana gde nije namenjeno da neko provodi toliko vreme. Zaista velika zahvalnost svim tim ljudima. Što se tiče ovog drugog dela, želim da vam kažem da apsolutno i predsednik kao i vrhovni komandant vojske i svi mi koji radimo u sistemu odbrane veoma dobro razumemo da je ovo samo jedna faza. Ja podržavam, gospodine Markoviću, ono što je rekao. Dakle, naravno tu očekujem kao i uvek podršku Narodne skupštine zato što naša vojska kao najjači i najsnažniji garant bezbednosti naše zemlje i kao neko ko garantuje stabilnost, rekao bih u čitavom regionu, kada je Srbija snažna i stabilna, onda su i svi drugi stabilni u regionu. Mi moramo da nastavimo opremanje naše vojske. Moramo da razmišljamo o standardu, ja sam o tome razgovarao sa predsednikom, ja verujem da će on sagledati sve ono o čemu smo pričali i da će zajedno sa Vladom, sa premijerkom pronaći rešenje da u narednom periodu vojska bude i u tom smislu bolja, da ima više podrške zato što vojnici moraju imati bolja primanja. Isto tako, da nastavimo sistem opremanja koji smo imali u prethodnom periodu još intenzivnije, još jače zato što takva čvrsta vojska i čvrsto vojno zdravstvo kakvo se i pokazalo sada kada vidite, iako i ono naravno ima velike potrebe za investicijama i za opremanjem, pokazuju da je ovaj dobar, zdrav deo sistema naše zemlje i te kako ume da bude na liniji sa narodom, da bude uz svoj narod i da podrži u onim teškim vremenima kada malo kome imate da se obratite i kada malo ko može da vam izađe u susret sa nekim vrlo složenim zahtevima. Tako da, ja vas molim da podržite svoju vojsku, svoju armiju kada dođe za to trenutak, naravno i kada budemo razgovarali o nekim budućim vremenima. I te kako će vojni sistem umeti to da vrati.
Gospodin Dragan Marković.
Da nema nikog od lekara tu, ne znam, možda je neko od vas i lekar, ali ja tražim odgovor od Vlade, pošto ste tu da vam ne pišem, da li će biti smanjena doza pojavljivanja lekara u medijima i da sada paralelno kupuju se lekovi za temperaturu sa onim drugim lekovima koji se zovu sredstva za smirenje? To je jedno. Drugo, vi treba da kažete, dame i gospodo, tom stručnom delu Kriznog štaba, da smo mi država na osnovu broja stanovnika koja ima najmanje zaraženih, najmanje umrlih i mi imamo isti problem kao što ima Italija, Amerika, Austrija itd, kod njih je virus na osnovu broja stanovnika mnogo veći nego kod nas, a paralelno Srbija ekonomski raste. Zamislite u ovom vremenskom periodu Srbija se nalazi na Londonskoj berzi. Ti, Siniša Mali, to treba da pričaš stalno. Time treba da se hvali i Siniša i Vlada. Znate šta to znači, kada se Srbija vratila tamo gde su kursne liste svih drugih jakih država. Narod ne zna šta znači i ne zna ovde 90% poslanika šta znači naći se na Londonskoj berzi. To treba da se objasni gledaocima koji gledaju, da kažu – ljudi, imamo budućnost u ekonomskom smislu. Zašto se brakovi rastaju? Zato što smatraju da ne postoji budućnost u Srbiji, nema posla, male plate, itd. A kada mi kažemo da postoje kriterijumi, neko ko ocenjuje taj naš rad i da je Srbija u samom vrhu, onda će ti ljudi malo da sačekaju. Ništa se ne dešava preko noći. Dalje, ovaj Nogo, Srđan Nogo, on preti celoj porodici Aleksandra Vučića. Ljudi, ja nisam za to da mi na sedeljkama pričamo o tome, da sprovodimo zakone. Jel tu ministar policije? Nije. On istog trenutka mora da bude uhapšen. Zamislite za vreme Tita da je smelo tako nešto da se radi! Ali, za vreme Tita niste trebali da zaključate vrata, crveni pasoš je imao otvorena vrata gde god da se nađete, bila je sigurnost za svakog čoveka. Nemojte više da gledate šta će da nam kažu oni sa strane. Kako su policajci u Francuskoj pretukli one koji su nosili žute prsluke? Kako? Šta, oni će da me kritikuju? Šta se dešava u Nemačkoj? Kako se Angela Merkel ponaša kada se desi neki incident? Neko će da kaže. Šta me briga što će da kaže… (Predsednik: Gospodine Markoviću, tri munuta.) Hoću da živimo u bezbednoj državi. Primenite zakon. Hoću da mi odgovori neko na to.
Hvala. Pošto nema odgovora… (Dragan D. Marković: Kako nema? Zašto ste došli ministri?) Šalim se. Reč ima Nebojša Stefanović.
Naravno da će biti odgovora. Poštovani gospodine Markoviću, naravno da se slažemo da zakon mora da bude poštovan. Ja sam jedan od onih koji se uvek zalagao za najoštrije mere prema svima koji krše zakon i zalažem se i danas. Očekujem da reaguju tužilaštva koja smo ovlastili zakonima od 2013. godine. Podsećam uvek da od oktobra 2013. godine istrage u Srbiji vode tužilaštva, policiji su čak oduzete tada bilo kakve istražne mogućnosti. Policija nije više organ istrage, policija je suštinski pomoćni organ tužilaštva. Dakle, policija postupa po nalozima tužilaštva za prikupljanje obaveštenja i te dokaze koje prikupi u svom radu može dati tužiocima, a tužilac ne mora uopšte da traži to od policije, može samostalno da prikupi dokaze i samostalno prikupljene dokaze da preda sudu, da podiže optužne predloge, optužnice i da traži dalje krivično gonjenje svih učinilaca dela. Ovde imamo jednu brutalnu stvar i nije prvi put, nažalost, od istog čoveka. I nije samo on. Mi imamo, nažalost, jednu pojavu na koju sam mnogo puta upozoravao, a to je da se i porodici Aleksandra Vučića, čak i njegovom maloletnom detetu Vukanu, preti na jedan vrlo brutalan način. I šta je tu sad opasnost? Opasnost su ne samo pretnje, nego što ti ljudi koji to rade pokušavaju da učine da to bude normalna stvar. To je najopasnija stvar, taj tihi pokušaj kriminalizacije čak i malenog deteta i svih drugih članova porodice Vučić. Onda pošaljete poruku – kada to mogu da urade našem predsedniku, kada to mogu da urade članovima njegove porodice, kome to sve dalje mogu da urade? Zato tražimo, i tu vas potpuno podržavam, nemam šta da dodam na reči koje ste vi izgovorili, nemam ništa da dodam na to, potpuno podržavam to što ste vi izgovorili, stroga, oštra, hitra reakcija nadležnog tužilaštva koje je nadležno da ove slučajeve procesuira. Ovo nije pritisak na tužioca. Tužilac to treba sam da prouči i da vidi da li u tome ima, ja sam uveren iako nisam tužilac, neću ja da kvalifikujem, ali ovde se sigurno stiču obeležja krivičnog dela, jer kad nekom pretite fizički, tu nema sumnji da li se radi o delu ili ne, ali tužilac to treba da sagleda, ne mi koji smo političari. Mi možemo da damo svoje preporuke, ali je posao tužioca da to sagleda i da traži postupanje i da privede poznaniju zakona, kako bi pravnici rekli, onog ko ovakvo delo učini. Onda ćemo biti država koja potpuno poštuje svoje zakone. Verujem da ovo gledaju ti tužioci i vreme je da uzmu te stvari u svoje ruke.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan Marković. Izvolite.
Ovo nije prvi put da se dešava pretnja porodici Aleksandra Vučića. Pošto je tu ministarka pravde, nisam je nikad video ni čuo, a mislim da je to njen opis posla, želim da čujem kad ćemo da presečemo tu praksu i da kažemo – tužilaštvo neće. Ko u tužilaštvu neće? Ako postoje svedoci i materijalni dokaz za neko delo, kako može da neće? Ima nešto što se zove izuzeće sudija kad neko vrši neki proces, jel tako ministarka? Ima nešto ako neko ne obavlja posao i čita samo izveštaje, pa, nije on ćata, nije ministar pravde ćata i nismo vas izabrali da budete ćata. Ako ne štitite predsednika države, šta ćete onda sa običnim čovekom, običnom porodicom koja živi na selu i čuo neko da taj ima 20 bikova, prodao je, on će sutra da ide da ga opljačka i da mu uzme taj novac. Hajde da čuju građani ministarku pravde da jednom presečemo i da li je ovo poslednji put i šta ste vi uradili i šta ćete raditi u narednom vremenskom periodu?
Gospodine Markoviću, ne može da vam odgovori ministarka pravde. (Dragan D. Marković: Zašto?) Zato što po Poslovniku, Poslovnik važi za sve, pa i za vas, a to znači sledeće – imate pravo tri puta da kažete šta imate. Treći put kada kažete to je pravo da se izjasnite o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta, a predstavnici Vlade na to nemaju pravo da reaguju. Idemo dalje. Arpad Fremond ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedniče, predstavništvo, poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SVM želim da postavim pitanje koje sam već više puta postavljao i tiče se PIO poljoprivrednih proizvođača. Pitanje je – kada ćemo konačno rešiti problem PIO za naše poljoprivrednike i pitanje bih postavio prvenstveno gospođi Ani Brnabić, ali i gospodinu Siniši Malom, ministru finansija. Pre par dana kada smo imali raspravu o rebalansu budžeta za 2019. godinu onda je na moje izlaganje gospodin, ministar, Siniša Mali je dao odgovor kroz koji je naveo da se intenzivno radi na rešavanju ovog problema. Znamo dobro da je ovo jedno interesantno pitanje i mi poslanici SVM već godinama se bavimo ovim problemom svih poljoprivrednika u Srbiji koji gazduju na manjim površinama i koji nemaju od čega da plate PIO. Smatramo da je izuzetno dobro ono što je već urađeno vezano za ovo pitanje prethodnih godina, izuzetno je dobro što je bilo reprograma. Izuzetno je dobro što je u porodici dovoljno samo jedan član da plati PIO. Izuzetno je dobro što je formirana Radna grupa u okviru više ministarstava za rešavanje ovog pitanja, a ipak pravo pitanje je samo da li ćemo u 2021. godini konačno rešiti ovaj problem naših poljoprivrednika? Ostao je još problem vezan za sam iznos PIO, kao i dugovi koji su veliki problem našim proizvođačima. Prošle godine, poštovana gospođo Brnabić, vi ste obećali da ćemo u toku godine imati konačno rešenje i rekli ste da ste imali konsultacije sa Svetskom bankom i MMF. Međutim, zbog pandemije, zbog situacije sa Kovidom 19 naravno sve se odlaže, ali verujem da ćemo ipak imati šansu da u 2021. godini stavimo tačku na ovo pitanje. Poljoprivrednici koji gazduju na manjim posedima imaju vrlo skromne prihode i nemaju od čega da plate ni PIO, ni zdravstveno osiguranje koje na godišnjem nivou iznosi oko 100 hiljada dinara. Dug tih poljoprivrednika prema državi je više od dve milijarde evra, što nije mali iznos. Svakom je jasno da doprinose poljoprivrednici treba da plate u srazmeri sa prihodima i veličinom zemljišta i da svi ne mogu da plate iste iznose za PIO. I oni koji gazduju na pola hektara i oni koji gazduju na 100 hektara, isti iznos ne mogu da plate. Ono što nas interesuje - kada možemo da očekujemo da će se rešiti ovaj problem? Hvala.
Hvala. Ministar Siniša Mali, izvolite.
Hvala puno. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što ste ponovo pokrenuli ovu temu. Ja sam imao tu priliku i zadovoljstvo sa vama da razmenim mišljenje oko toga kada smo govorili o rebalansu budžeta. Meni je veoma važno da vidite koliko smo posvećeni rešavanju svih nasleđenih problema iz prošlosti. I rekao sam i tada da možda i najveći problem koji je ostao da se reši su upravo penzije poljoprivrednih proizvođača, odnosno doprinosi koji se plaćaju PIO Fondu. Da bi građani Srbije znali ono što ste vi rekli, dakle da ogroman je dug. Dug se meri u milijardama evra, dakle to je negde oko dve milijarde evra duga. Probani su i razni reprogrami itd., ali sve su to bili pokušaji koji nisu davali sistemsko rešenje. Jedno na čemu mi sada radimo u radnoj grupi, kao što sam rekao sa ministrom Nedimovićem, dakle radimo na sistemskom rešenju. Želimo da nađemo meru da svi poljoprivredni proizvođači mogu da plaćaju poreze i doprinose upravo srazmerno prihodima koje ostvaruju. Dakle, nažalost prihodi i jesu vezani za veličinu parcele koju obrađuju, tako da tu mora da se napravi direktna veza. Ja sam obećao da nećemo izlaziti u javnost pre nego što takvo jedno rešenje podelimo i sa vama i sa stručnom javnosti, dakle onima koji su stručni u tome, kako ne bi napravili grešku, jer ovaj pristup malo pažljivije analize pre nego što izađemo sa konkretnim rešenjem po meni je potreban. Ne želim da napravim grešku i ne želim da izađem sa rešenjem koje ćemo morati godinu ili dve dana nakon toga da menjamo. Dakle, želim da napravimo sistemsko rešenje isto kao što je to želja ministra Nedimovića. Kada smo razgovarali sa predsednicom Vlade, dakle ako već nalazite rešenje, rešite i stare dugove, rešite i način na koji će poljoprivredni proizvođači da svoje obaveze vrše u budućnosti, ali tako da bude fer i da bude održivo. Tako da sa te strane što bi se reklo, kucate na otvorena vrata. Mi ćemo vrlo brzo izaći sa nekim predlogom. Ne bih želeo da prejudiciram kada, da ne bi neke rokove probili, ali to je prvi kvartal naredne godine sigurno, dakle nema potrebe da čekamo, to naredne godine moramo da rešimo. Sve ostale probleme smo u principu i kada je PIO fond i kada je RFZO u pitanju rešili. Ja ću vam samo dati informaciju da uprkos Kovidu 19, dakle uprkos najvećoj pandemiji krize na svetu po podacima koje trenutno imamo i PIO Fond i RFZO će biti u suficitu, odnosno neće imati gubitke usled smanjenih doprinosa i poreza zbog onog programa Vlade Republike Srbije koju smo napravili za pomoć, odnosno odlaganje poreza svim zaposlenima, pogotovo u privatnom sektoru. To su sve dobre stvari. Dakle, ti sistemi su sada na stabilnim nogama, dakle stabilno posluju, ali rešenje koje ostaje za poljoprivrednike da, mora da se nađe i od te teme ne bežimo, tu temu ćemo rešiti, dakle, brzo nakon rebalansa, ako se ne varam, nakon budžeta imamo još dvadesetak i nešto zakona koji su veoma važni. Nakon toga jedini prioritet koji ću ja imati su poljoprivredne penzije, odnosno uplate koje su vezane za porez i doprinose. Ono što bih iskoristio priliku sada kada sam dobio reč, takođe imao sam jednu lepu vest juče za vas kada smo pričali o potpisivanju ugovora i početku izgradnje autoputa „Mira“ dakle, prvih 33 kilometra od Niša do Pločnika. Obezbeđeno je finansiranje, krećemo polovinom naredne godine u izgradnju. Ono što je lepa i nova vest za sve građane Srbije i za vas, danas smo potpisali i sporazum sa Vladom Francuske republike, Sporazum o izgradnji i saradnji na realizaciji prioritetnih infrastrukturnih projekata u našoj zemlji. Ovde se to odnosi i u tom sporazumu se konkretno odnosi na dva projekta, izgradnje metroa u Beogradu i unapređenje, odnosno podizanje efikasnosti elektroenergetske mreže u našoj zemlji. Vrednost tog sporazuma je 581 miliona evra i to nam je osnova da krenemo da realizujemo projekat na koji čekamo decenijama, a to je projekat izgradnje prve linije metroa u Beogradu. Kao što znate, ono što je predsednik Vučić obećao i predstavio krajem prošle godine, program „Srbija 20-25“, deo tog programa podrazumeva i početak izgradnje metroa. Inače sam program je, kao što znate u iznosu od 14 milijardi evra. Novac koji dodatno ulažemo na budžet, kako bi do 2025. godine i plate prosečne u Srbiji bile 900 evra i prosečna penzija bila 430 evra. Ono što je možda i važnije od toga, kako bismo u potpunosti završili mrežu autoputeva kroz našu zemlju, kako bismo u potpunosti završili nedostajuću kanalizacionu i vodovodnu mrežu, fabrike za prečišćavanje otpadnih voda, kako bismo potpuno rehabilitovali naše pruge još niz škola, vrtića i zdravstvenih ustanova. Sa te strane, još jedno obećanje koje smo dali, dakle, krećemo sa realizacijom, do kraja naredne godine očekujemo i početak izgradnje prve linije metroa u Beogradu i upravo ovaj sporazum je bliže ka ostvarenju tog cilja. Naravno, ono što je posebno važno i što je vama takođe poznato, Srbija je lider kada je rast ekonomije u pitanju ove godine u Evropi. Dakle, prvi smo u Evropi po podacima koje imamo sada i za novembar mesec. Dakle, tu nemamo nikakve sumnje. Ono što je izazov za nas, to je 2021, 2022. godina. Po projekcijama i Evropske komisije i MMF, Srbija će održati tu lidersku poziciju, ali naravno, mi moramo da tražimo te izvore rasta, nove projekte, nove investicije, da otvaramo fabrike, da otvaramo nova gradilišta kako bismo tu stopu rasta održali. Nadam se naravno i da imamo veći rast nego što je planiran. Upravo je i projekat metroa i projekat unapređenja elektrodistributivne mreže projekat koji treba da pokrene dodatno našu ekonomiju, da da još jedan jak inpuls razvoju naše privrede. Možete sami da zamislite kaka krene da se gradi jedan metro, da povlači sa sobom čitav niz privrednih grana, čitav niz preduzeća koja će svoju ulogu imati u tome. Jednostavno pokreće našu ekonomiju u celini i to je velika vest za građane Srbije. Ono što nas očekuje u narednih desetak dana ovde sa vama, to je rasprava o budžetu za narednu godinu. Videćete, osim povećanja plata, penzija, minimalne zarade od prvog januara, veoma je važno da ćemo u budžetu imati rekordan iznos kapitalnih investicija. Dakle, 5,5% od našeg BDP. Nikada toliko nije bilo, 5,2% je bila projekcija za ovu godinu, a 4,9% je bilo 2019. godine. Dakle, idemo sa investicijama i kada budemo o njima pričali, videćete u budžetu i nove autoputeve i nove regionalne pute i puteve koje ćemo rehabilitovati, pruge koje ćemo izgraditi i bolnice, zdravstvene ustanove koje ćemo napraviti. Tako da sa te strane, Srbija ide napred i svi ovi sporazumi, eto i taj koji smo juče potpisali i ove koje smo danas potpisali govore u prilog tome. Dakle, borimo se i na frontu smo sa jednom pandemijom koja se zove Kovid 19 i to je borba koju vodimo za zdravlje građana Srbije. Sa druge strane, borimo se i za našu ekonomiju. Na oba fronta vodimo tu borbu i nećemo odustati dok ne pobedimo. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima Arpad Fremond.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, hvala vam na datom odgovoru. Pored izmene zakona, odnosno donošenja novog zakona, za nas poslanike SVM izuzetno je važno i da omogućimo barem reprogram u sledećoj godini. Izuzetno bi bilo dobro da taj reprogram traje najmanje godinu dana, pošto to nije bila praksa u prethodnom periodu. Ono što je isto jako važno, da kroz taj reprogram omogućimo svim poljoprivrednicima koji žele da plate glavnicu, da to plate odmah, ako su u stanju da to urade. Naravno, posle toga da im se otpišu kamate. Veliki problem je i Poreska uprava koja je svim poljoprivrednim proizvođačima koji su ušli u reprogram i koji imaju dugove stavila hipoteku na poljoprivredno zemljište. To poljoprivredno zemljište ne može da se proda, ne može ni da se prepiše, ne može ni da se pokloni unutar porodice. Postoji još jedan problem vezano za to. Za neke proizvođače koji su ušli u reprogram i koji su plaćali redovno te rate nekima Poreska uprava nije priznala uplatu i nije im otpisala kamate, nije skinula hipoteku, treba da vidimo, da proverimo kakvo je stanje na terenu i smatram da treba da izađemo u susret s tim poljoprivrednim proizvođačima, da rešimo ovaj problem. Pitam vas – da li može po ovom pitanju bilo šta da se uradi? Mi smatramo da treba da vodimo računa o najmanjim proizvođačima, moramo napraviti razne kategorije, kao što ste to i vi naveli. Po našem predlogu, naime, oni koji gazduju na manjoj površini od pet hektara nikako ne mogu da imaju dovoljno prihoda da plate sve ove doprinose. Želim da podsetim svakog da rešavanje ovog problema stoji i u koalicionom sporazumu između SNS i SVM. Smatramo da rešavanje ovog problema će biti dobro i za državu. Ako rešimo ovaj problem puniće se budžet, jer trenutno jako mali broj poljoprivrednika plaća ove iznose i ako rešimo ovaj problem onda država može samo da dobija, jer će poljoprivrednici početi redovno da izmiruju svoje obaveze. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Siniša Mali. Ministre, samo da vam skrenem pažnju, videli ste, a i premijerka je videla kada je držala govor prilikom ekspozea, da je ovaj sistem iz prošlog veka, mislim informacioni sistem, tako da imate to u vidu prilikom pravljenja nekog novog budžeta.
Hvala puno. Nisam dobro čuo, recite.
Mogu ja da ponovim, nije problem.
Dobro. Samo da odgovorim uvaženom poslaniku. Dakle, sami ste nabrojali sedam, osam, devet, deset stvari koje treba rešiti, dakle, nagomilalo se godinama unazad. Nema šta, to je izazov za sve nas. Ali, verujte mi, potpuno ćemo posvećeno pristupiti tom problemu, na kraju krajeva, već radimo na tome. Samo bih vas molio jednu stvar, uvek kada pričate o Poreskoj upravi, svi da budemo nekako puniji razumevanja. Ti ljudi samo rade svoj posao. Nije jednostavno ni njima, nije jednostavno nikome, ali i oni će biti deo sveobuhvatnog rešenja, jer vam kažem i to je moj stav, ne možete parcijalno ovako veliki problem da rešavate, ovo mora da bude sistemsko rešenje, sveobuhvatno rešenje, rešenje koje će biti održivo narednih decenija. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Fremond.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, želim još jednom da vam se zahvalim na datim odgovorima. Mi iz Saveza vojvođanskih Mađara apsolutno podržavamo napore Vlade Republike Srbije u rešavanju ovog pitanja. Važno je da napravimo red, i to što pre, u ovom sistemu, važno je da pogledamo kakvu ekonomsku moć imaju ta mala gazdinstva, neka da oslobodimo plaćanja i izuzetno je važno za nas da u srazmeri sa prihodima plaćaju ubuduće poljoprivredni proizvođači doprinose za penzijsko i invalidsko osiguranje. Naravno, ja ću sve ovo preneti svim poljoprivrednicima na terenu, ne samo u mojoj opštini u Bačkoj Topoli, nego u nekim drugim opštinama gde su poljoprivredni proizvođači jako zainteresovani za rešavanje ovog problema. Hvala vam još jednom na datim odgovorima i naravno mi poslanici Saveza vojvođanskih Mađara stojimo vam na raspolaganju oko rešavanja ovog problema. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Poštovana predsednice Vlade, dame i gospodo ministri, kolege i koleginice, najpre pitanje za ministarku pravde. Optužnica protiv bivših pripadnika OVK, koliko je meni poznato, ima 70 strana i nije u potpunosti i u celosti objavljena. Lista svedoka je takođe zatamnjena, sva imena su precrtana. Kada će biti obnarodovano i jedno i drugo i kada to bude učinjeno, šta je plan Ministarstva, da li postoji plan Ministarstva i Vlade Republike Srbije da preduzme nešto u vezi zaštite svedoka i eventualnog pojačanja dokaza? Cilj je, naravno, da se podrži sud, da se ne ponovi slučaj Haradinaj, svedoci su pobijeni, nije to moja konstatacija, to je i sudsko veće potvrdilo. Da li Vlada razmatra mogućnost da formira neku grupu ili tim koji će time da se bavi, jer je javnost veoma zainteresovana? Mi smo kao država pokazali spremnost za saradnju, valjda zauzvrat možemo očekivati pravdu i istinu, a to je konačno da bude sankcionisana ta vrhuška, jer očigledno se ne ide u dubinu. Uz to, molim vas da, evo, dajem vam priliku, maločas niste imali mogućnost, da odgovorite na pitanje koje je postavio gospodin Marković – kada će tužilaštvo konkretno reagovati? Sledeće pitanje vrlo konkretno za ministra prosvete – da li Ministarstvo prosvete vrši analizu usklađenosti redovnih školskih programa sa sadržajem onlajn sistema obrazovanja i koliko ova vanredna situacija izazvana kovidom utiče na kvalitet obrazovanja? Još jedno, po meni, izuzetno važno pitanje – kakav, po vašem mišljenju, može biti uticaj onlajn nastave na socijalizaciju dece? Treće pitanje za novog ministra koji je dobio zaduženje da se bavi pitanjem problema nedovoljno razvijenih opština u Srbiji – da li će Vlada doneti novi program podsticaja regionalnog razvoja i razvoja nedovoljno razvijenih opština, koji će sprovoditi vaš kabinet? Drugo pitanje, opet vezano za prvo – da li vi kao ministar zadužen za razvoj nerazvijenih područja već imate projekte za zaustavljanje devastacije malih sredina i za obezbeđenje boljih uslova života u nedovoljno razvijenim područjima u Srbiji? Nastaviću u narednih tri minuta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Maja Popović. Ja vam se izvinjavam što malopre nije bilo poslovničkih mogućnosti, tako da iskoristite priliku da imate u vidu i ono što vas je pitao i gospodin Dragan Marković. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Hoću da kažem da će Ministarstvo pravde učiniti sve da dođe do osuđujućih presuda ljudi koji su radili ratne zločine. U konkretnom slučaju, Vlada je napravila već radnu grupu koja će se pozabaviti tom temom. Iskreno se nadam da će do takvih presuda i doći. U prošlom nekom periodu nismo imali takve slučajeve, baš imajući u vidu da su svedoci pobijeni, nestajali dokazi, ali mi ćemo kao Ministarstvo i kao Vlada učiniti sve da dođemo do neke osuđujuće presude. Naravno, u okviru je nadležnosti suda da presuđuje i sudi. Upravo bih iskoristila ovu priliku da odgovorim i poslaniku Palmi da su pretnje koje su izrečene ne samo od poslanika Noga nego na mnogim drugim sajber mrežama i medijima zaista brutalne i neverovatne. Smatram da tužilaštvo mora da reaguje u ovom konkretnom slučaju. Izuzetno sam upoznata sa činjenicama da je apsolutno urađeno sve u tom predmetu i da je taj predmet procesuiran. Ministarstvo pravde ne može da naredi tužilaštvu šta da radi, ono može samo da radi nadzor, da se raspita šta se događa u tom predmetu. Postoji trenutno 11 predmeta koji su živi predmeti na sudu, gde se vode postupci za ugrožavanje sigurnosti i predsednika i njegove porodice i sigurna sam da će to biti osuđujuće presude, imajući u vidu da su već neki prvostepeni postupci završeni. Ministarstvo će, naravno, dati svu podršku i sudovima i tužilaštvima da se brutalno sankcioniše svaki napad i ugrožavanje sigurnosti svakog lica, a posebno predsednika Aleksandra Vučića. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Branko Ružić.
Zahvaljujem predsedniče. Poštovani poslaniče, imajući u vidu da je Vlada Republike Srbije na osnovu preporuke Kriznog štaba, pre svega zdravstvenog dela Kriznog štaba danas donela uredbu koja tretira pitanje prelaska na nastavu na daljinu ili na onlajn nastavu koja se tiče starijih razreda u osnovnim školama. Dakle, od petog do osmog razreda, takođe srednjih škola uz preporuku da to urade visokoškolske ustanove ne zadirući naravno u autonomiju univerziteta. Mislim da je važno zbog javnosti, i hvala vam na tom pitanju, da prosto znamo da čitav obrazovni sadržaj, taj vaspitno-obrazovni proces ni na koji način neće biti doveden u pitanje. Podsetiću vas, da je i pre otpočinjanja školske godine ostavljena mogućnost roditeljima da se opredele da li žele da njihova deca pohađaju nastavu na daljinu, odnosno onlajn nastavu ili na jedan konvencijonalan način, neposredno u vaspitno-obrazovnim ustanovama. U septembru i oktobru mesecu taj procenat je bio negde između 2,5 do 3,5%, sada nakon ove donete odluke naravno da su svi sadržaji spremni da na tome rade i prosvetni savetnici i referentni eksperti Zavoda za unapređenje obrazovanja i vaspitanja. Tako da u tom smislu obrazovni sistem, kao što je pokazao jedan visok stepen vitalnosti u otporu ovom Kovid-19 virusu, tako je vrlo vitalan i u delu koji se tiče procesa sticanja znanja. U tom smislu očekujemo da do raspusta, koji je takođe kalendarski usklađen na teritoriji čitave Republike Srbije, imajući u vidu da smo imali dva različita kalendara za AP Vojvodinu i ostatak Srbije praktično od 21. decembra, ako se ne varam, do 15. januara trajaće raspust, a do tog raspusta ovi stariji razredi i srednjoškolci i uz preporuku naravno i visokoškolci će nastavu pohađati onlajn i ni na koji način sam proces sticanja znanja neće biti ugrožen. Mi ćemo jednim konkretnim uputstvom, koje ćemo sutra poslati školskim upravama, definisati one situacije iznimno kada i ukoliko dođe do potrebe da đaci, ukoliko izraze želju da poprave neku ocenu, da to urade i u neposrednom kontaktu u školama, ali to će svakako sutra biti objavljeno. Ono što svakako dugujemo kao veliku zahvalnost, to je zahvalnost prosvetnim radnicima, vannastavnom osoblju, pre svega deci i učenicima, studentima koji su pokazali taj visok stepen odgovornosti i pokazali na koji način je potrebno da se ponašamo kao odgovorni građani i građanke ove države kako se ova pošast ne bi razvijala na način na koji se nažalost razvija u poslednje vreme. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Tončev. Izvolite.
Poštovani predsedniče, s obzirom, da je ovo moje prvo javljanje i obraćanje ovom domu kao članu Vlade Srbije, ja moram na početku da zahvalim predsedniku najveće partije, odnosno partiji koja ima najviše poslanika u Skupštini, što je prepoznao i prihvatio da zajedno i SPS sa JS može da doprinese da Srbija bude jedna savremena, moderna država, država članica EU i ja sam mu na tome zahvalan. Zahvalan sam onda i mojoj partiji i predsedniku moje partije i mojim drugovima i drugaricama koji su mene izabrali da predstavljam SPS u ovoj Vladi Srbije, a znamo da SPS je partija sloboda, socijalne pravde i jednakosti, i onda sam zahvalan i našoj premijerki koja mi je dala ovaj zadatak da se bavim sa nedovoljno razvijenim opštinama, namerno neću da kažem nerazvijenim, nego nedovoljno razvijenim opština. Moje ministarstvo će zajedno sa Ministarstvom za lokalnu samoupravu, zajedno sa Ministarstvom za selo, zajedno sa Ministarstvom za finansije, sa prosvetom, zdravstvom, onda sa Kancelarijom za javna ulaganja, sa stalnom Konferencijom gradova, a i kao tim Vlade da učini sve da smanjimo broj nerazvijenih opština, posebno ovih devastiranih opština kojih u Srbiji ima 19. S obzirom, da sam bio predsednik jedne takve opštine od 2008. do 2014. godine znam sve probleme koje imamo u takvim opštinama, a i u to vreme i u toj Vladi bez obzira što je moja partija bila tad član i te Vlade, teško je bilo nama predsednicima takvih opština da uopšte dođemo do nekog ministra i da dođemo da kažemo neki problem u Vladi Srbije tako da će ovo moje Ministarstvo zajedno za mojim kolegama uraditi što više projekata, što više zadataka, a glavna stvar je da što više smanjimo razliku između nerazvijenih i razvijenih opština u Srbiji. Prvi koraci kabinete ministra bez portfelja, odnosno mog ministarstva za unapređenje razvoja nedovoljno razvijenih opština biće analiza trenutne situacije i identifikacija problema i potreba nedovoljno razvijenih opština. Glavni zadata pružanje podrške u sagledavanju problema i potreba nedovoljno razvijenih opština kao njihovo rešavanje kako bi opštine bile osposobljene za kvalitetno i efikasno funkcionisanje. Različiti su nam izazovi sa kojima se danas susreću lokalne samouprave od nedovoljno obučenih kadrova do nedostatka sredstava za značajne projekte. O oblasti delovanja kabinete neću sada ovaj dom da obaveštavam već trenutno sagledavamo situaciju u svim opštinama. Hoću samo da obavestim javnost Srbije da imamo 48 opština u Srbiji kao treću grupu to je stepen razvijenosti od 60 do 80% republičkog proseka. Imamo četvrtu grupu 44 opštine sa stepenom razvijenosti ispod 60% i na kraju imamo devastirana područja, a to je 19 opština gde je prosek razvijenosti ispod 50% republičkog proseka. Ovom prilikom moram da zahvalim i ministru finansija koji su stvarno odobrili budžet da možemo da razvijamo projekte ove godine, a onda smo dogovorili da kao tim odaberemo za iduću godinu koje projekte ćemo da realizujemo, ali glavna stvar je obučiti kadrove da sami pišu projekte, a mi ćemo im kao Vlada pomoći da ih realizuju. Ako imate još neko pitanje. Hoću još da kažem da ima dosta ovde poslanika koji dolaze iz nerazvijenih opština, može svako da dođe kod mene u kabinet i u Vladu Srbije i možete da kažete vašim građanima da Vlada Srbije stoji iza svakog građanina bez obzira da li žive u razvijenim ili nerazvijenim delovima naše zemlje. Hvala vam.
Hvala, ministre. Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Gospodin Tončev je u odgovoru na pitanje pomenuo EU, a to je nešto što me brine u ovom trenutku i tim povodom želim da postavim pitanje predsednici Vlade i ministru spoljnih poslova. Naime, šef diplomatije EU, gospodin Borele je izjavio da od Srbije očekuje da svoju spoljnu politiku uskladi sa stavovima EU kako naša evropska perspektiva ne bi bila narušena. Ako sam ovu izjavu dobro razumeo, ona se odnosi na spoljno političke partnere Srbije, odnosno na neki način ovo sam razumeo i kao uslovljavanja Srbije da se opredeli za jednu stranu, za EU ako želi da postane punopravan član. Ova izjava se može smatrati i zadatim uslovom koji moramo da ispunimo. Srbija je slobodna i nezavisna država, samostalna država, vodi samostalnu spoljnu politiku u najboljem interesu svojih građana. Srbija svakako ima cilj da postane punopravan član EU, ali Srbija želi da zadrži i tradicionalno prijateljske odnose sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama i SAD i sa Kinom i sa Rusijom, jer period kovida je pokazao da kada je teško možete da računate na dve stabilne i sigurne stvari, a to su najpre sopstveni resursi, a onda odnosi sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama. U vezi sa ovim konstatacijama pitanje bih postavio predsednici Vlade, a tu je i ministar spoljnih poslova. Dakle, imajući u vidu poziciju Srbije u Evropi i svetu s jedne strane i naš državni nacionalni interes, s druge strane da li smatrate da se nekako prepliću interesi i ciljevi koji se žele postići između EU koja poseduje po pitanju Kosova i Metohije u dijalogu i recimo nove američke administracije? Da li očekujete, da li se po vašem mišljenju može desiti da nova američka administracija promeni diskurs svoje spoljne politike prema Srbiji? Mi znamo i to je predsednik Srbije vrlo jasno rekao nakon izbora novog predsednika SAD da mi želimo da zadržimo dobre odnose sa SAD, da će Srbija poštovati Vašingtonski sporazum. Postavlja se pitanje da li je prištinska strana spremna na to.
Predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala. Pre svega, kao što sam rekla i u ekspozeu ovde pred vama. Ovo je evropska Vlada, to je Vlada koja vodi Srbiju dalje ka EU. Evropske integracije su naš strateški prioritet i u smislu naše spoljne politike, ali i svakako. Srbija pripada Evropi ili EU, treba i mesto joj je u toj porodici evropskih naroda. Mi izvozimo između 65 i 70% naših proizvoda na tržište EU. Drugo najvažnije, naše tržište je regionalno tržište. Zbog toga je važna ona tzv. mini šeng inicijativa koju je pokrenu Aleksandar Vučić, jer to je zaista važno i politički i ekonomski. Sa druge strane oko 70% ukupnih stranih direktnih investicija u Republici Srbiji dolazi iz zemalja članica EU. Ekonomski mi smo praktično već deo te unije. Politički i na svaki drugi način mi prolazimo kroz proces integracije, pregovaranja sa EU. Do sada smo otvorili 18 poglavlja, dva privremeno zatvorili. Da li će se otvoriti još neko poglavlje do kraja godine, ne znam. Mi se trudimo. Ja verujem da smo zaslužili. Imala sam juče sastanak sa ambasadorima iz zemalja članica EU, kao i sa ambasadorom EU u Srbiji i njihovom delegacijom, da razgovaramo o tim stvarima kao i o izveštaju o napretku. Fokus ove Vlade na evropskom putu, ali i zbog građana Republike Srbije i naše privrede biće pre svega na vladavini prava. Ja očekujemo da ćemo 2021. godinu iskoristi na najbolji mogući način za dodatno približavanje. Ali, kao što ste i vi rekli, ja sam to rekla u ekspozeu, mi stojimo na tom stanovištu i to jeste naša politika potpuno otvorena, iskrena i transparentna, a to je da ćemo mi čuvati i poštovati naša tradicionalna prijateljstva i tu pre svega mislim na Narodnu Republiku Kinu, Rusku Federaciju, na ostale zemlje, kao što su recimo Ujedinjeni Arapski Emirati ili Indija, Turska i da ćemo se truditi i na mnoge, ali ovo su nekako naši bliski partneri i da ćemo nastaviti da se trudimo da dalje produbljujemo i jačamo odnose sa SAD. Na tom evropskom putu Srbija svakako postepeno treba da usaglašava našu spoljnu politiku i stavove te spoljne politike sa politikom EU. To ne znači da Srbija neće ili ne može da zadrži svoje razmišljanje, tradicionalno partnerstvo i svoju sopstvenu politiku. Kada to kažem zaista to nije nikako u suprotnosti sa našim evropskim integracijama. Vi imate i zemlje članice EU koje imaju dobre odnose, dobra prijateljstva sa npr. Ruskom Federacijom ili Narodnom Republikom Kinom. Odnos između EU i SAD je u poslednje vreme bio dosta dinamičan, ako mogu tako da kažem, da budem politički korektna, zbog čega smo i mi trpeli. Recimo trgovinski rat između SAD i EU u odnosu na čelik je značio da EU uvodi kvote na čelik za sve tzv. treće zemlje, uključujući i nas zbog čega se mi već preko 18 meseci zaista izuzetno teško borimo za našu Železaru i za održavanje proizvodnje u Železari. To nam polazi za rukom, ali nije ni malo lako. Mene kao predsednicu Vlade raduje ukoliko bi mogli da se poboljšaju odnosi između SAD i EU, da se prekinu ti trgovinski ratovi, zato što će to značiti dobre stvari i za našu privredu. Kada vidite da u mehanizmu 17+1 u inicijativi „Pojas i put“ predsednika Narodne Republike Kine, Si Đipinga učestvuje i nekoliko članica EU, Srbija je tu ponosna članica tog mehanizma, zemlja sa najviše potpisanih ugovora koja je na najbolji način iskoristila to partnerstvo sa Narodnom Republikom Kinom, pre svega za izgradnju naše infrastrukture, ali i za programe u oblasti zaštite životne sredine, onda vidite da su jedno političke floskule, a drugo je suština i život. Dakle, možete biti članica EU i imati takve odnose sa nekim zemljama za koje bi rekli na prvu loptu da EU nema dobre odnose sa njima. Takođe je slična situacija ako uzmete primer turskog toka gde takođe u njemu učestvuju i taj program guraju i zemlje članice EU. To neće biti lako, ali nije ni nemoguće. Ono što ja mislim da je najvažnije i to je naša politika i kao što sam toliko puta rekla, mislim da je to politika koju je u Republiku Srbiju doveo i uveo Aleksandar Vučić, a koja je hrabra i pametna, a to je da vi uvek imate iskren, potpuno otvoren i transparentan odnos sa svim svojim partnerima i da tako gradite svoj kredibilitet kao predvidivog i pouzdanog partnera i da isto pričate u Briselu, Berlinu i Parizu, kao što pričate u Vašingtonu, Pekingu ili Moskvi i mi to radimo. Kažem, to nije nekada najlakša politika, ali jeste apsolutno najbolja i građanima Republike Srbije i privredi Republike Srbije je donela mnogo toga dobrog, tako da mi nastavljamo na tom putu, nastavljamo predano da radimo na našim evropskim integracijama. Rekla sam, skoro potpuno novi fokus na oblast vladavine prava, i videćete u prvih 100 dana rada Vlade velike pomake u toj oblasti. Ceo moj tim već zaista predano radi na tome, tako da ja očekujem na kraju krajeva i da naši partneri iz EU to pozdrave i prepoznaju otvaranjem novih poglavlja. Nadam se da će se to desiti, a ako se ne desi, EU ima svoje interne izazove. Nama je važno da na tome dalje radimo, pre svega zato što je to u interesu naših građana, naše privrede, naše zemlje, a onda i zato što će to doprineti našim bržim integracijama. Što se tiče nove američke administracije, mi ćemo se truditi da radimo kao što smo radili do sada, a to je da pokušavamo da dalje produbljujemo odnose sa SAD, da gradimo to jako partnerstvo. Juče sam imala sastanak i sa ambasadorom SAD, Entonijom Godfrijem. Imali smo dobar sastanak, razgovarali dalje o implementaciji Vašingtonskog sporazuma. Srbija je ozbiljna država sa ozbiljnim državnicima. Mi stojimo iza sporazuma koji smo potpisali. Nismo kao neki koji ih potpisuju zato što im to politički odgovara u tom trenutku, bez ikakve namere da ih u stvari implementiraju. Ne, mi smo pouzdani, kredibilan partner i stojimo iza toga. Nastavićemo da radimo na tome i pokušaćemo i da sa novom administracijom u SAD održimo makar isti nivo komunikacije. Nastavljamo da ulažemo u to partnerstvo i svakako očekujem sa pravom, ipak su SAD jedan ozbiljan partner, da ne menjaju oni baš toliko radikalno svoju politiku i da sve ono što smo uradili u poslednje otprilike četiri godine da će nastaviti da daje rezultate i sa novom administracijom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, predsednice i uvažene kolege članovi Vlade, pitanje da li se prepliću interesi EU i nove američke administracije mislim da je sa jedne strane i suvišno. Interesi EU i interesi stare i nove američke administracije su odavno isprepletani, kada je u pitanju područje zapadnog Balkana, Balkana uopšte, a naročito Republike Srbije. Razlikuju se viđenja, razlikuju se pristupi u rešavanju nekih problema, a da li će nova američka administracija promeniti svoj pristup u odnosu na prethodnu, to ćemo videti. Veliki brodovi teško menjaju svoj kurs, malo da, ali ono što je na ponos svih građana Srbije, svakog našeg čoveka jeste da smo jednom ozbiljnom, odgovornom, mudrom, državnom i spoljnom politikom u prethodnom periodu uspeli velikima u svetu, koji su kumovali nekim teškim događajima iz naše prošlosti od pre dve decenije, da otvorimo oči i pokušamo da njihovu pažnju skrenemo na nas i na naše probleme na neki malo drugačiji način. Sada to već izgleda kao da je davno bilo, ali te 2013. godine, kada je postignut prvi Briselski sporazum o normalizaciji, kada su tadašnju Vladu, u kojoj sam bio, mnogi osuđivali i napadali, tadašnji njen prvi potpredsednik, a današnji predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić rekao je – doći će vreme kada ćemo se pozivati i mi držati tog dogovora i tog sporazuma, a oni za koje se u tom trenutku mislilo da slave zbog toga, bežati od njega i gledati kako da izbegnu njegovo ispunjenje. Rekao bih da nije to samo spoljna politika. Sve što Republika Srbija čini i na spoljnom i na unutrašnjem političkom planu, ali apsolutno sve, svedoči ozbiljnost, odgovornost i posvećenost očuvanju mira i stabilnosti ne samo u Srbiji, u Srbiji na prvom mestu, ali i u čitavom regionu. Nećete naići ni na jednu jedinu izjavu našeg državnog vrha, od predsednika Republike, predsednice Vlade, predsednika Narodne skupštine, ministara u Vladi, koja može da bude faktor nestabilnosti. Ono u šta sam siguran jeste da se takvo ponašanje, takva ozbiljnost, takva odgovornost, takva istinska posvećenost ovim vrednostima, koji su od značaja za čitav region, pažljivo i marljivo osluškuje u svakoj prestonici u kojoj se nekada sa nestrpljenjem čekalo na svaku našu oštru reč, nepromišljen potez ili grešku. Danas, kada toga nema, Srbija je ocenjena kao ozbiljna i odgovorna država, kao država sa kojom kada se nešto dogovorite znate da će to biti ispunjeno. Dugi niz godina za nama Srbija je tom ozbiljnom i odgovornom politikom, na prvom mestu onom koju vodi predsednik Vučić, uspela da izgradi svoj novi ugled i svoj novi kredibilitet. Zato mi danas nismo tačka koja se zaobilazi u redovnim okolnostima, ne govorim o ovim teškim okolnostima pandemije, nego smo tačka koja se obavezno posećuje kada se ide kroz ovaj deo Evrope. Zaštita naših nacionalnih interesa i rad, ozbiljan i posvećen rad na realizaciji naših nacionalnih ciljeva i ciljeva ove Vlade, jeste nešto što je apsolutni prioritet. Predsednica je već ukazala na to. Parafraziraću taj deo njenog ekspozea u kome ona kaže – evropski put Srbije, ali i očuvanje tradicionalnih prijateljstava sa Ruskom Federacijom i Narodnom Republikom Kinom, svim drugim prijateljima i izgradnja i uzdizanje na neki novi, kvalitetniji nivo naših odnosa sa SAD. Naročito želim da istaknem ono što je predsednica pomenula, a što smatram za jedan od važnih ciljeva naše spoljne politike, to jeste da posvetimo više pažnje i onim državama članicama EU koje su nas podržale u pitanju koje je za nas najvažnije i najbolnije. To su naši istinski, pravi prijatelji - i Kipar i Grčka i Rumunija i Slovačka i Španija. To nikad ne smemo da zaboravimo. Naravno da ćemo ekonomski da sarađujemo sa svima onima koji mogu da nam pomognu da uzdignemo našu ekonomiju. Samo Srbija koja je ozbiljan faktor mira i stabilnosti u regionu, ne Srbija koja seje razdor i sukobe, već Srbija koja ozbiljno vodi računa o svakoj svojoj reči i svakom svom potezu, takva Srbija je bolja kuća za svakog svog građanina, ali takva jaka Srbija, koja se razvija, kao što rekoh, i ekonomski i tehnološki i naučno i kulturno, takva jaka Srbija znači i jakog Srbina, ma gde on živeo, od Kosova i Metohije do Crne Gore, Republike Srpske, Federacije BiH, Hrvatske, Severne Makedonije i bilo gde drugo u svetu. Mi baš zato što smo toliko razasuti po celom Balkanu, baš zato što smo prošli ono što smo prošli, naučili smo lekciju iz prošlosti, vodimo računa o svakoj svojoj reči, a prema velikima, kao što su SAD, kao što je EU, ali i kao što su naši veliki tradicionalni prijatelji, Ruska Federacija i Narodna Republika Kina, ozbiljno unapređeni odnosi sa jednom Indijom i više drugih regionalnih sila, da ne govorim posebno o zemljama Afrike i arapskog sveta, to su oni koji cene takvu odgovornost, cene takvu politiku, cene takav pristup. Činjenica da je predsednik Vučić došao u priliku da u Beloj kući razgovara sa predsednikom SAD, da se naš glas kao države čuje, je ništa drugo nego potvrda takvoj odgovornoj i dobroj politici. Takvi faktori, to sam apsolutno uveren, na duge staze utiču i na velike. Da li oni utiču presudno, da li oni utiču na promenu politike za 180 stepeni, sumnjam, to je nemoguće. Nekada nisu hteli ni da nas saslušaju, nekada nisu hteli ni da obraćaju pažnju na nas, nekada nisu hteli da dolaze u Srbiju, u Beograd, a već danas vidimo da je to drugačije. Ako nastavimo tako ozbiljno da radimo, ja sam uveren da ćemo doći u priliku da postignemo mnogo više. Da li je lako? Daleko je od lakog. Apsolutno sam uveren da nas čekaju teški trenuci, teška vremena. Zato je važno da budemo jedinstveni, kao što jesmo ovde. Zato je važno da budemo jedan glas po onim stvarima i po onim pitanjima po kojima ne smemo nikako da se razlikujemo, da kažemo popu pop, a bobu bob, da iznad očuvanja naše otadžbine, našeg naroda, prava i interesa svih građana Republike Srbije nema i ne sme da bude veće i važnije svetinje i dužnosti. Hvala puno.
Zahvaljujem, uvaženi ministre. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Predsednice Vlade, u potpunosti se slažem sa vama kada kažete da Srbija…. [[Isključen mikrofon]] Sad moram ponovo. Iskoristiću svoja dva minuta. Vratite mi vreme.
Imate predviđeno vreme. Ispočetka.
Skratiću. Još jednom najpre da zahvalim predsednici Vlade Republike Srbije i da ponovim da se u potpunosti slažem sa njom kada kaže da Srbija treba da nastavi putem koji je trasirao predsednik Republike Srbije, a to je iskren odnos sa partnerima. Druga stvar koju sam maločas rekao, da se takođe u potpunosti slažem kada govorite o važnosti i značaju jednog vizionarskog projekta predsednika Republike, a to je „Mini šengen“, i rekao sam da je to nešto što je lekovito za čitav region, i ako postoji jedan deo opozicije koji to ne shvata, ali ne treba gubiti vreme na to. Ministre spoljnih poslova, u pravu ste kada kažete, Srbija danas jeste simbol novih vrednosti u regionu i jeste faktor stabilnosti. I mir i stabilnost u regionu i prosperitet, dobrosusedski odnosi, to jeste prioritet trenutno, kada govorimo o regionalnoj saradnji. To je jasno, to je vidljivo i prepoznatljivo. Takođe, u potpunosti ste u pravu i to je takođe veoma važno, da danas Srbiju svi sagledavaju kao pouzdanog, sigurnog i stabilnog partnera. Rekli ste, i u pravu ste, nekada nismo mogli sa velikima da razgovaramo. Kada dođete u SAD, vi ne možete da razgovarate. Recimo, 2011. ili 2012. godine niste mogli da razgovarate o suštinskim političkim pitanjima, kada govorimo o nacionalnim i državnim interesima. Možete, ali sa „staferima“. Mi smo danas u 2020. godini u situaciji da predsednik Srbije je razgovarao sa predsednikom SAD i potpisao bilateralni sporazum, ne trilateralni, bilateralni sporazum između dve države. Zahvaljujem na odgovorima, zahvaljujem na spremnosti Vlade da danas bude u parlamentu i potpuno sam ubeđen da će zadržati ovako odgovoran i ozbiljan odnos prema Narodnoj skupštini Republike Srbije, kao najvišem zakonodavnom telu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine. Poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, veliki broj medija u Srbiji je danas objavio informacije o ogromnom bogatstvu u nekretninama brata Dragana Đilasa, Gojka Đilasa, a koje se meri u hiljadama kvadrata raznih nekretnina. Dakle, stanovima, lokalima i garažama u samom centru grada, ali i u širem centru Beograda, a čija se vrednost meri u milionima evra. S toga, postavljam nekoliko pitanja predsedniku Vlade, gospođi Brnabić, ministru unutrašnjih poslova, i ako nije tu, ministru pravde, takođe. Kako je Đilasov brat, kako je bilo ko u Srbiji, ali u ovom slučaju Đilasov brat, stekao toliko bogatstvo koje se meri u 29 stanova, lokala i garaža u centru Beograda? Na koje načine je zaradio stanove poput stana u Siminoj ulici u Beogradu od 91 kvadrata, zatim stana u Beogradskoj ulici, takođe čak pet stanova u jednoj zgradi u ulici Velisava Vulovića od po 127 kvadrata svaki stan? U pitanju je Savski Venac, jedna od centralnih beogradskih opština. Zatim, stan u Gospodar Jevremovoj ulici od 143 kvadrata. Gospodar Jevremova, sam centar Beograda, i još mnogo nekretnina, kao što sam rekao, 29 ukupno čija je ukupna kvadratura 1.726 kvadrata. Znate li koliko godina je potrebno da čitava porodica radi da bi zaradila jedan ovakav stan, a ne skoro 30, koliko godina je potrebno za to? Pedeset prosečnih porodica u Srbiji, ukupno 50 porodica nema ove nekretnine ili ovoliko nekretnina koliko ima samo jedan čovek, brat Dragana Đilasa, Gojko Đilas. S tim u vezi pitam, kako je to moguće i da li će biti istraženo poslovanje firmi, pogotovo ofšor kompanija u kojima Đilasov brat ima upravljačka prava? Smatram, gospođo predsedniče Vlade, da je potrebno detaljno istražiti sve ove navode, jer je to idealna prilika da vidimo kako su se pojedini tajkuni decenijama bogatili do enormnih granica na račun građana Srbije, dolazili do nenormalnog kapitala i bogatstva i to u vreme kada su građani Srbije rapidno siromašili. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Vlade, Ana Brnabić.
Hvala vam na ovom pitanju. Ja se nadam da će ponovo nadležne institucije reagovati, da će ispitati ove navode koje, ja moram priznati, zvuče neverovatno, da neko nagomila toliko bogatstvo a da to nije sve i to nije samo to što smo mi sada mogli da vidimo. Naravno, nadležne institucije treba da kažu da li je to istina, već imate svo ono ostalo bogatstvo koje ima i samo gospodin Đilas. Mislim da je zaista jedino što možemo svi mi da tražimo i da očekujemo, a vi kao Narodna skupština, pre svega, da nadležne institucije rade svoj posao, da se ne plaše nikoga koliko god finansijski i medijski moćan bio, da istraže ovo i da pokrenu određene postupke, ukoliko za to postoji osnova. Da bi svi bivši funkcioneri, svi sadašnji funkcioneri i njihovi bliski ljudi bili zaista čisti i odgovorni pred građanima Republike Srbije, Vlada Republike Srbije u prethodnom mandatu predložila je Zakon o poreklu imovine, Narodna skupština Republike Srbije ga je usvojila i ja očekujem da krene primena Zakona o poreklu imovine. Ako je istina da i gospodin Đilas i njegov brat imaju svu ovu imovinu, ja bih zaista izuzetno volela da vidim koje je poreklo te imovine. Kako je moguće steći toliku imovinu, ne u tako kratkom roku, ma i u dužem roku? Posebno, pošto je jedan lično 10 godina politički funkcioner, politički funkcioneri nemaju realno neka velika primanja, i sve ovo je povod za ozbiljnu istragu. Bilo kakav izostanak ozbiljne istrage, nedostatak reakcije nadležnih institucija značiće da su oni jači od države samo zato što poseduju takvo bogatstvo i samo zato što su toliko medijski moćni, a medijski moćni su naravno zato što poseduju toliko bogatstvo i da nisu svi građani Republike Srbije isti pred zakonom i pred ovom državom. Ja ne mogu da se mešam u rad sudstva i tužilaštva, mogu da se mešam u rad MUP i sprovođenja istraga, ali zaista mislim da ovo prevazilazi nešto što običan građanin Republike Srbije uopšte može da shvati, kakvo i koliko je to bogatstvo. Mislim da je red da se ispita i da se objasni poreklo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Aleksandar Marković ima reč.
Zahvaljujem predsedavajući. Zahvaljujem i vama, gospođo Brnabić, na odgovoru. Želeo bih samo da kažem da se, kada govorim o toj temi, vrhunac licemerja tog dela opozicije upravo vidi u hajci i kampanji koju vode protiv Aleksandra Vučića i članova njegove porodice, konkretno brata, koga uporno napadaju za razne kvadrate, imovinu, zemljišta, itd. Naravno, uvek se ispostavi da su u pitanju gole laži, besmislice i izmišljotine, a oni su upravo ti koji poseduju nenormalno bogatstvo, dokazano, prijavljeno. Upravo u tome se vidi suština njihovog licemerja. Iskoristio bih priliku da postavim i neka pitanja kada je reč o Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave. Gospođo Obradović, nedavno ste pozvali građane da provere svoje podatke u Centralnom registru stanovništva na portalu e-uprave, pa me zanima kakve su prve reakcije građana? Imate li podatke da li građani uopšte koriste Centralni registar stanovništva? Drugo pitanje za gospođu Obradović je sledeće. U medijima se spominje da odbornici SO Bujanovac žele da proglase počasnim građaninom ministra spoljnih poslova Albanije Gent Cakaja. Da li je u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave stigla zvanično ta inicijativa? Treće pitanje – pre nekoliko dana Nacionalna akademija je započela obuku za nove gradonačelnike, odnosno predsednike opština. Kakav je odziv i kakve efekte očekujete od ove obuke? Zahvaljujem.
Hvala. Prvo reč ima predsednica Vlade Ana Brnabić.
Nema tu mnogo šta da se kaže, svakako dok nadležne institucije ne urade svoj posao. Ali ću vam reći jednu stvar, koju je meni lično rekao predsednik Vučić, a rekao je nekoliko puta i u javnosti. Ta jedna rečenica zaista sve objašnjava, a posebno sada, kada vidite i ove podatke koje smo mogli da vidimo u medijima danas. Ta rečenica glasi – Oni kad pričaju o nama, oni pričaju o sebi. I to je to. Dakle, te stvari koje oni insinuiraju za nas, verujte, to niko pri zdravoj pameti koji je ovde i bavi se ovim poslom iz ljubavi prema svojoj zemlji, da uradi nešto za svoju zemlju i svoje građane, ne bi mogao da pomisli, da vi nameštate milionske poslove nekome iz svoje porodice. Zašto? Zato što su ljudi nesposobni pa ne mogu sami za sebe da zarade normalno da žive oni i njihove porodice? Da namešta neko da kupuje neku zemlju, restorane, kafiće? To je zaista van pameti, bilo kome ko se prihvatio uloge odgovornosti za to kako se živi u ovoj zemlji, ne zato što želi lično bogatstvo, nego zato što želi da pomogne ovoj zemlji, ne može ni da zamisli stvari za koje su oni nas optuživali. Oni nas optužuju zato što su sve te stvari oni radili. Sve te stvari su oni radili na način kako nas optužuju, i mnogo gore. To pokazuju sve ove stvari koje sada možemo da vidimo. Kako su samo vodili lokalne samouprave? Evo, sada vidimo u Šapcu da su lokalne samouprave vodili tako što su svi ili pola beogradskih tzv. novinara ili tzv. intelektualaca radili za jedno ili drugo šabačko komunalno preduzeće. Dakle, ti građani Šapca su plaćali ljude u beogradskim medijima da bi napadali Aleksandra Vučića. Imamo čoveka koji je jedan od tih viđenijih kolumnista u „Danas“, ima svoju emisiju na Nova S ili nekom tom njihovom kanalu, koji je ni manje ni više nego portparol šabačkog vodovoda. Zamislite vi kakva je to sprdnja sa građanima Šapca! Zamislite vi šta su građani Šapca plaćali! I takvi ljudi imaju obraz da kažu nama bilo šta! A koliko je to malo u odnosu na to šta je radio prvi među njima, a to je svakako Dragan Đilas! I sve što oni pričaju o nama, to oni u stvari pričaju o sebi. Kada pričaju o krađi i bogatstvu, oni pričaju o svojim krađama, šta su oni sve radili, kakve su oni sve mehanizme imali i koje bogatstvo oni imaju. Kada pričaju o Jovanjici, narko-dilerima, ili kokama u Moroviću, pričaju oni čiji su najbolji prijatelji narko-dileri. I sve što kažu za nas, ljudi samo pričaju o sebi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Marija Obradović.
Hvala predsedavajući. Čini mi se da sam u nekoj specifičnoj situaciji i želim posebno da pozdravim kolege poslanike. Do pre mesec dana ja sam sedela u tim istim klupama i želim da pored tog ličnog osećaja koji je mnogo manje važan da podsetim građane Srbije da poslednjeg četvrtka u mesecu od 16 do 19 časova se realizuje taj vrlo važan kontrolni mehanizam parlamenta nad radom Vlade Srbije i nova Vlada Srbije gotovo da nije sastavila 30 dana, mi smo 29. formirani, nema ni 30 dana a mi se nalazimo već pred poslanicima Skupštine Srbije, gde odgovaramo na aktuelna pitanja o aktuelnim dešavanjima. Volela bih da građani Srbije budu svesni da je ovo veliki broj poslanika koji se nalazi u skupštinskoj sali za ovo prvo propitivanje Vlade. Vrlo je važno što je i veliki broj poslanika opozicije sada u sali. U ovom trenutku nema predstavnika albanskih partija. Poslanik Marković je postavio pitanja koja se tiču upravo njih i dešavanja u Bujanovcu, ali je tu kolega Mitrović iz Bujanovca koji može da adekvatno odgovori i proprati moj odgovor. Volela bih da i ubuduće građani Srbije znaju da pitanja koja se postavljaju ministrima Vlade Srbije su rezultat komunikacije poslanika sa građanima Srbije i dobijala sam kao poslanica od 2012. godine, poslednjih osam godina, a sada znam da to rade i poslanici SNS, da ovde pitam ono što pitaju građani Srbije. Dobila sam tri, moram vam reći, opširna pitanja. Trudiću se da budem koncizna u odgovorima, ali bih volela da taj poslednji četvrtak u mesecu bude najgledaniji program u Srbiji na Drugom programu RTS jer ovde treba da nas propitaju građani Srbije kroz glas poslanika Skupštine Srbije. To je vrlo važan kontrolni mehanizam kako bismo proverili da li mi ministri, potpuno i Vlada Srbije radimo svoj posao kako treba. Idemo jedno po jedno pitanje. Trudiću se da budem što kraća, ali je tema jako opširna. Centralni registar stanovništva. Hvala kolega Markoviću što ste spomenuli tu temu. Mi smo 1. septembra 2020. godine, pre neka tri meseca, uspostavili, krenula je da radi ta jedinstvena, centralna, vrlo pouzdana državna baza podataka. Šta znači Centralni registar stanovništva? Trinaest najvažnijih evidencija u ovom trenutku, rekla bih, osnovnih evidencija u državi sa podacima o stanovništvu, o građanima. Zašto je važan taj Centralni registar i zašto sam pozvala građane da provere svoje podatke u tom registru? Neću da vas zamaram da je inicijativa jako duga, da je ono što je premijerka Brnabić, a tada ministarka državne uprave i lokalne samouprave na tome insistirala, na toj ideji pa i ljudi koji su bili posle nje razrađivali tu ideju i realizovali je, pa smo mi sada 1. septembra krenuli sa tim. Kada pričamo o 13 različitim evidencijama koje su ovde spojile svoje podatke, to su registar matičnih knjiga, to je evidencija o državljanstvu, evidencija o matičnim brojevima građana, prebivališta, boravišta, evidencija o ličnim kartama, putnim ispravama, centralni registar obaveznog socijalnog osiguranja, evidencije poreskih obveznika, evidencija o različitim kategorijama stranaca, izbeglim licima, adresni registar, dakle to su oni osnovni podaci o građanima Srbije i ovaj Registar treba da posluži institucijama u Srbiji da mi više ne idemo po šalterima kao pojedinci, kao građani, nego da institucije potražuju iz tog Centralnog registra sve neophodne podatke. Šta je dobro osim uštede u vremenu? Mi ćemo uštedeti i dosta novca i biće sve praktičnije, brže, modernije. To je suština i glavna poruka e-uprave, elektronske uprave. To je nešto na čemu je premijerka Brnabić insistirala sve vreme, čini mi se kako je stupila u Vladu Srbije, bez obzira na kojoj se poziciji nalazi i sada uz snažnu podršku premijerkinog kabineta i ovo Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu i dalje nastoji da realizuje te zadatke. U nekoliko obraćanja javnosti, a nije ih bilo mnogo od kada sam na ovoj poziciji insistiram na tome da moramo da budemo efikasniji servis građana i volela bih da svakodnevno da me ljudi sreću na ulici, a i gde god ima na različite druge kanale komunikacije zapravo traže da bude još efikasniji. Znam da je to rak rana svake državne uprave na svetu, da budemo što efikasniji, brži, moderniji, da što manje zamaramo građanina, a da on proba iz fotelje sa svog mobilnog telefona, ispred svog računara, zapravo reši sve svoje administrativne probleme. Dakle, svi upravni procesi koji se sprovode, sva potraživanja dokumenata sada će biti skraćeno, tako što ćete vi poslati svoj zahtev elektronski instituciji da započnete bilo koji proces za od izdavanja putnih isprava, ličnih karata do dostavljanja poreskih rešenja, ali o svemu tome pričaću u više navrata, jer ceo sistem e-uprave i različitih elektronskih servisa i uspostavljanja e-sandučeta, zapravo treba sve nas da natera da mi budemo e-građani, dakle da koristimo elektronsku upravu. Znam da nam je potrebno vremena, znam da nažalost u našem stanovništvu postoji i veliki procenat ljudi koji nisu završili ni osnovnu školu, a kako ćemo očekivati od tih ljudi da budu informatički pismeni i da mogu da koriste tu e-upravu? O svemu tome smo razmišljali, ali je važno da u ovom trenutku krenemo u skladu sa onim što su evropske vrednosti u regionu i u svetu, da probamo da uspostavimo sistem i zato sam pozvala građane da na portalu e-uprave oni koji mogu i kojima je dostupno, a naravno ostavili smo rok od nekoliko meseci da provere svoje podatke. Dakle, gde to možete da učinite na portalu e-uprave, a za one kojima više odgovara da to lično urade mogu da urade na šalterima pošta i na tzv. šalterima, poreskim šalterima u vašim opštinama, dakle u lokalnim poreskim administracijama. Na ta dva mesta, na tim šalterima i na šalterima pošta su posebno obučeni radnici i posebno su obeleženi šalteri na kojima piše da će vam pomoći u priključivanju e-upravi, odnosno da postanete e-građanin, dođite, zatražite, oni su posebno obučeni da vam pomognu. Ne možete to sami uraditi potpuno od kuće. Pristupićete e-portalu, ali će vam tražiti određene parametre i to se jako specifično zove. Ja mislim da je jako teško za prvi susret građanstva sa ovom uslugom da vam pričam o dvofaktorskoj autentifikaciji ili slično tome. To nama ne treba u ovom trenutku. Važno je da na šalterima pošta i šalterima poreskim potražite parametre, da se priključite, pogledate šta pod vašim imenom država ima u evidenciji, kažete nije u redu, odmah ćete na tom portalu ili tu u pošti da štiklirate i kažete ovo nije tačan podatak o meni. Započinje se proces gde će u okviru centralnog registra stanovništva biti potraženo i vi ćete biti obavešteni da li je ispravljen podatak o vama. Treba nam vremena, treba strpljenja, ali molim vas da nas podržite da budete partner državi u ovome, da uspostavimo centralni registar stanovništva koji će svima nama značajno olakšati život. Ako vas mrzi da to radite u ovom trenutku za sebe zato što je to promena ponašanja, maltene promena mentaliteta, razmišljajte o svojoj deci kojima će već biti ponuđen mnogo uredniji sistem administracije i lokalne samouprave i državne uprave ubuduće. Pričaću o tome i drugi put, ali ste me pitali o efektima centralnog registra. Dakle, pored mog poziva da se uključite i da to proverite, ja ću vam reći da od 20. oktobra od kada smo zvanično pustili potpuno u rad centralni registar da mogu ljudi da proveravaju svoje podatke, do 26. novembra 2.072 građanina su proverila svoje podatke. Od nešto više od 2.000 ljudi mi imamo 254 zahteva da se isprave neispravni podaci. To je dakle, neki prvi ja mislim onako lično dobar podatak. Još uvek građani nisu dovoljno ni čuli o svemu ovome ali je naš zadatak da pričamo stalno o tome. Ne samo naše ministarstvo, nego i kancelarija za IT i svakako u kabinetu premijerke ljudi koji su zaduženi za to. To je što se tiče centrlanog registra. Kada je opština Bujanovac u pitanju, upotrebiću jednu finu reč, i speficična odluka da bude proglašen počasnim građaninom Gent Cakaj, koji je vršio dužnosti ministra za Evropu i spoljne poslove Albanije. U bujanovcu je 26 odbornika, od ukupno 41 koliko ih ima u Bujanovcu, predložio da on bude počasni građanin Bujanovca. Ja ću vam sada samo reći i vi ćete reći u redu, 26 od 41, imaju većinu sasvim legalno. Oni jesu poslali predlog da on bude počasni građanin i to je poslato 20. novembra ministarstvu na čijem sam čelu i trebalo bi da potpišemo odluku koja se slaže sa tim. To je bio prošli petak, danas je četvrtak, ja sam danas potpisala odluku u kojoj se odbija njihov predlog. Obrazložiću zašto. Žao mi je što nisu tu predstavnici, posebno Šaip Kamberi koji je bio aktivista za ljudska prava, koji je sada predsednik opštine Bujanovac, mislila sam da će ga zanimati taj odgovor zbog čega je odbijen taj njihov predlog. Oni su u svom predlogu zaista naveli neke stvari za koje ne mogu reći da nisu istina, ali znate kako, kada nećete da kažete istinu, a ne želite da slažete vi onda zaobiđete neke stvari i prećutite. Upravo su tu prećutali. Da taj gospodin Gent Cakaj sa kojim smo mi više puta u spoljnoj politici imali susreta, to i Nikola Selaković ministar svakako može, i kao savetnik predsednika Vučića, sretao se sa tim izjavama gospodina Genta Cakaja, taj isti čovek za koga su predložili da bude počasni građanin Bujanovca je rekao tokom sukoba na KiM da je Srbija ta koja je odgovorna za ubistvo više od nekoliko hiljada Albanaca, za masovnu deportaciju, više od milion ljudi, milione dolara štete i da to nisu pojedinačni slučajevi, već da je direktno to radila srpska država. Treba li da potpišem odluku u kojoj želim da bude počasni građanin jedne od opština u Srbiji neko ko kaže da smo mi odgovorni za masovnu deportaciju milion ljudi? Ne radi se ovde o ličnom stavu, radi se o zdravom razumu. Treba li taj čovek da bude počasni građanin Bujanovca? I to nije prvi put, ovo je samo nastavak političkih provokacija, predstavnika Albanaca u Srbiji. Ne želim da niko ovo shvati kao bilo kakvo podsticanje netrpeljivosti između Srba i Albanaca i ovo moje obraćanje. Ono što želim to je da vam kažem jednu vrlo važnu stvar i treba da je znate. Ne znam koliko vas zaista prati kakav je odnos u višeetničkim optinama i gradovima. U Bujanovcu od 41 odbornika, 26 su Albanci, formirali su vlast, ono do broja 41, tih 15 ljudi, nigde se ne spominju. Vi ćete reći, dobro, opozicija, nema ih, u redu, imaju pravo Albanci da formiraju vlast u Bujanovcu. Ali, jednu stvar zaboravljate, 42% stanovništva u Bujanovcu je nealbansko stanovništvo, Srbi, Romi. Jel se ne računa 42% ljudi u opštini? E, o tome treba da pričamo. Neću netrpeljivost, neću zastavu jednu, drugu, treću, dajte da razmišljamo o brojkama, hajde da pričamo o političkoj zastupljenosti. Gent Cakaj, uznemirena sam kada odgovorim o ovoj temi kada nešto nije fer, Gent Cakaj jeste mnogo učinio za Albance, jeste ih ujedinio, jeste im pomogao da prvi put se ne sukobljavaju, i kada je bila borba za nacionalne savete među Albancima, među njihovim predstavnicima, jeste im mnogo pomogao. On za njih jeste počasni građanin, ali neka to bude tamo negde na drugom mestu. Čovek koji želi da bude počasni građanin opštine u Srbiji, koji želi da nastavi cepanje, ono što je uspeo da uradi na Kosovu i Metohiji, i da se bori da Srbi ne dobiju ono što im pripada, ne mogu da dozvolim da to sad čini i u Bujanovcu. Ne znam šta je sledeće, ne ja lično. Ja vas pozivam da podržite ovu ideju i da samo racionalno razmišljamo o ljudima koji su otvoreno protiv Srbije. Treba li takvog čoveka nazvati počasnim građaninom? Razmišljajte o tome. Još jedno vrlo važna tema, možda je trebalo da je vežem za onaj centralni registar kada smo govorili, ali svejedno, jer je više administrativna tema i teško je posle ovakvih teških političkih tema vratiti se ponovo na ovu administraciju, ali samo kratko i o tome ću više govoriti u narednih nekoliko dana. Pitali ste, poslaniče Markoviću, za Nacionalnu akademiju za javnu upravu. To je takođe još jedan od događaja koje je podržao kabinet premijerke i premijerka lično i to je ideja takođe na kojoj je premijerka radila. Nacionalna akademija za javnu upravu je institucija koja je formirana kako bismo unapredili kapacitete i državnih službenika i funkcionera. Dakle, funkcioneri i u državnim organima, zaposleni u državnim organima, funkcioneri i zaposleni u lokalnim samoupravama imaju instituciju gde mogu potpuno da ojačaju svoje kapacitete, da se upoznaju sa obavezama pozicije na koju su došli. Narodskim jezikom rečeno, u Srbiji imate posle ovih lokalnih izbora 60 novih gradonačelnika, novih ljudi, novopostavljenih, dobar deo njih, zapravo 60 ljudi nije nikada bilo na tim pozicijama, nije se sretalo sa tom vrstom odgovornosti gradonačelnika ili predsednika opštine, odnosno gradonačelnice ili predsednice opštine, i mi smo kroz Nacionalnu akademiju napravili obuku kako da im pomognemo. Spremili smo programe koji su njihova svakodnevica. Morate da razmišljate i o tome da ljudi koji imaju političku moć da dobiju glasove na lokalu često budu ljudi koji nisu bili okrenuti politici, često sportisti, često ugledni lekari, pravnici, advokati, koji u malim sredinama imaju veliko poverenje i uživaju ugled građana, dobiju pravo i dobiju šansu da vode svoje gradove i opštine. Ne možemo da budemo ljuti na te ljude zato što ne poznaju sistem javnih nabavki, finansijskog uređenja grada ili opštine, saradnje sa privredom, način inkluzije mladih i Roma u sve programe na lokalu. Ne možemo da se ljutimo na te ljude, ali moramo da budemo spremni da im pružimo obuku. To je Nacionalna akademija. Nacionalnu akademiju od pre desetak dana pohađa 44 novih gradonačelnika i predsednika opštine, od tih 60 novih, izuzetno su pokazali da su im korisna znanja. Ovog puta pozivam i ostale gradonačelnike i rukovodioce sa lokala, dakle, iz lokalnih samouprava da nam se obrate, pre svega našem ministarstvu, a onda i Nacionalnoj akademiji, da probamo da unapredimo vaše kapacitete, da bi građani bili zadovoljniji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Orlić mi je rekao da gospodin Marković neće koristiti treću mogućnost. Hvala. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Poštovani predsedniče, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, moje pitanje je upućeno ministarki za zaštitu životne sredine, a pošto ona nije tu može predsednica Vlade da mi odgovori. Danas ste već spomenuli, moje pitanje se odnosi na uklanjanje nesanitarne deponije Stanjevine u opštini Prijepolje. Znam delimično dokle se stiglo, međutim, to je jedan generacijski problem što se tiče Prijepolja i tog dela Srbije. Taj problem ima manje-više svaka opština u Srbiji. On je izražen i u Prijepolju i u Priboju i u Novoj Varoši i u Sjenici i Novom Pazaru itd, znači deo Srbije odakle ja dolazim, manje-više sve sandžačke opštine. Taj problem datira od polovine prošlog veka, od 1965. godine, i sve vlade do ovog mandata su pokušavale da reše taj problem. Ja sada ne govorim kao političar, kao poslanik, već govorim kao građanin opštine Prijepolje. Želim da se zahvalim ovom mandatu, želim da se zahvalim vama kao predsednici Vlade, želim da se zahvalim resornoj ministarki Ireni Vujović, jer to je problem koji se tiče svih građanki i građana opštine Prijepolje i Srbije. Znači, ne postoji građanin koji je putovao magistralom ka moru, kada prođe kroz Prijepolje da nije zapamtio tu sliku. Nema razvoja opštine Prijepolje dok se nesanitarna deponija Stanjevine ne ukloni za sva vremena. Zaista vam hvala. Želim da istaknem veliki doprinos, da maknemo politikanstvo i zaista govorim kao građanin opštine Prijepolje, ljudima kojima to utiče na zdravlje, utiče na razvoj, ne možemo da pričamo o razvoju turizma, iako imamo jednu od najlepših reka u Srbiji, iako možemo da radimo na razvoju verskog turizma, jer se najveće svetinje srpskog naroda nalaze u Prijepolju. Velika kulturna baština islamske kulture i civilizacije nalazi se u Prijepolju, čak imamo i katoličke bogomolje i ne možemo da se bavimo razvojem ni privrede ni turizma dok to ne uklonimo. Želim da istaknem veliki doprinos kolege narodnog poslanika Krsta Janjuševića, koji je zaista bio, iako nije iz Prijepolja, pravi lobista, da se taj problem reši, jer on ima, kao što sam rekao, regionalni karakter i naravno da se zahvalim i predsedniku opštine gospodinu Vladimiru Babiću koji je takođe tek stupio na dužnost, a dao je ogroman doprinos. Moje pitanje, osim Stanjevina, tiče se toga šta ćemo sa Banjicom. Da li je to transfer stanica, regionalna deponija, regionalni sabirni centar? Hvala.
Samire, hvala. Predsednice Vlade, izvolite.
Kao što sam rekla, mi ćemo krenuti od deponije Stanjevine zato što, kao što i vi kažete, to stvarno jeste jedan primer nebrige višedecenijski i mi smo mislili da je to simbolično dobar način da počnemo da uklanjamo brojne tzv. privremene deponije, koje su tu decenijama i decenijama i divlje deponije po Srbiji kojih ima preko 3.500. Uskoro ću zajedno sa Irenom Vujović posetiti Prijepolje, da razgovaramo malo sa ljudima, ali i da na licu mesta vidimo kakav je plan i predstavimo taj plan. Dakle, ono što ja znam, iz mog sastanka sa Ministarstvom za zaštitu životne sredine, kada smo prolazili kroz njihove prioritete i planove, a to je da ćemo krenuti u zatvaranje deponije Stanjevine, da ćemo odatle voziti đubre na sanitarnu deponiju u Priboju, da ćemo praviti transfer stanicu u Novoj Varoši, dok ne proširimo sanitarnu deponiju u Užicu, koja takođe već čeka godinama na proširenje, a mi smo evo sada budžetirali u 2021. godini sredstva i za proširenje te sanitarne deponije. Neće to svakako ići ni brzo ni lako, ali mogu da vam garantujem da ćemo mi taj posao završiti. Za sve ostale pojedinosti oko svih ostalih planova možemo i da se vidimo u Prijepolju i da razgovaramo i da se konsultujemo o tome što je najbolje i najpametnije učiniti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Samir Tandir.
Želim da se zahvalim predsednici Vlade na odgovoru, na trudu. Moje sledeće pitanje se tiče, ono je upućeno ministru unutrašnjih poslova gospodinu Aleksandru Vulinu ili predsednici Vlade ili nekom ko može da odgovori ili u pisanoj formi. Znači, blizu opštine Prijepolje imamo naseljeno mesto koje je udaljeno 18 kilometara i koje se zove Brodarevo. Znači, pre desetak godina je napravljena vatrogasna stanica, vatrogasni dom koji do dana današnjeg nije pušten u rad. Mene zanima, to je jedan zaista gorući problem običnog građanina, dok vatrogasni automobil, kola za gašenje požara dođe od Prijepolja do Brodareva vrlo često dešavaju se štete. U letnjim mesecima to je planinski kraj jako razuđen dešavaju se požari u šumama, na poljoprivrednim dobrima, domaćinstva itd. Zanima me kada ćemo krenuti u realizaciju ovog projekta? Ujedno da ukažemo da je jako važno da nasleđene probleme koje imamo iz prošlosti, a tiče se procentualne zastupljenosti Bošnjaka u državnim institucijama iskoristimo da izbalansiramo kada je u pitanju i vatrogasno, kada je u pitanju policija, sud, tužilaštvo, javna preduzeća itd. Takođe, pitanje za ministra zdravlja šta se dešava sa novom šemom zdravstvenih ustanova i da li je predviđeno da opšta bolnica u Prijepolju bude subregionalni centar i za opštine Prijepolje, Priboj, Nova Varoš i takođe zanima me odgovor, imali smo znači sednicu Kriznog štaba Vlade, gde se izašlo sa novim merama kada je u pitanju osnovno i srednje obrazovanje prema školama, a onda imamo naslov u medijima, jednog od članova Kriznog štaba, doktora Kona koji kaže – zakasnili smo. Malo to izgleda kontradiktorno, pa mislim da je važno da čujemo obrazloženje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Predsednica Vlade.
Što se tiče vatrogasnog doma u Brodarevu, ja ću proveriti sa ministrom Vulinom kako stoje stvari, da li može da počne da radi, šta je potrebno da bi počeo da radi, kakve su takođe sveukupne potrebe i kada budem posetila Prijepolje možemo da odemo zajedno i do Brodareva i da pogledamo to, a dugujem vam tačno odgovor o čemu se radi. Ovo što se tiče zdravstva može svako da odgovori ministar Lončar. Što se tiče toga da li smo zakasnili sa nekim merama, pa dobro to je svakako stvar shvatanja, sada ja mislim da nismo zakasnili ni sa jednom merom. Mislim da je situacija kompleksna, pa je kompleksna, bilo bi kompleksno vidimo i zemlje koje su mnogo ranije imale i mnogo restriktivnije mere, pa imaju katastrofalne brojeve i novoobolelih i preminulih. Nažalost taj virus je takav u ovo doba godine svi smo znali, od početka pričali da će jesen i zima biti izuzetno, izuzetno teške. To je sada došlo i kao što uvek kažem, kao predsednica Vlade i neko ko vodi Krizni štab uvek sam se trudila i trudim se da pokušam da nađem najbolju moguću meru između epidemioloških mera, života i ekonomije. Drugačije bi to bilo da ovaj virus nije bio prisutan čitave godine. Mi smo se u martu borili izuzetno restriktivnim merama, ali onda vidite da ni ljudi ne mogu to da izdrže, a tek privreda ne može da izdrži. Trudili smo se da neke stvari držimo otvorene i da rade za koje ne smatramo da postoje naročito epidemiološki rizik zato što ti ljudi od nečega moraju da žive i da hrane svoje porodice. Reći ću vam potpuno iskreno jedno od preporuka jednog dela stručnog dela Kriznog štaba je bilo da mi u 17.00 časova zatvorimo i sve ono što se zove saloni lepote, frizerski saloni, kozmetički saloni i sve ono ostalo. Šta bi uradili onda ti ljudi koji drže te salone, od čega bi živeli, kako bi prehranili svoju decu? Da li je to mesto koje je naročito rizično. Da li ima razlike da li idete tamo u 15.00 časova popodne ili u 19.00 časova uveče. Nije to isto kao kafići ili restorani. Tako da sam se borila koliko god sam mogla i ako sam pogrešila neću se libiti da to priznam i da preuzmem ličnu odgovornost za to. Zaista sam se trudila da razmišljamo i o životima ljudi i njihovih porodica, kako da održe svoje poslove, svoje male firme, kako da prehrane svoju decu, zato što je pri tom nemoguće da vi iz budžeta Republike Srbije od svih građana Republike Srbije paralelno kada se borite sa korona virusom i dajete zaista enormne novce i na zaštitnu opremu i na testove. Mi dnevno sada oko 22.000 testova i za sve ostalo, ne možete da date zaista toliku podršku privrede ako ih samo jednostavno zatvorite. Mislim i ne bih zaista bila ovde da ne mislim tako niti bih tako radila da ne mislim tako, da smo mi do sada uspeli da nađemo najbolji mogući balans. Da li smo mogli sve da zatvorimo i da sve bude mnogo bezbednije sa te epidemiološke strane? Pa, da. Ali da li bi to bilo najbolje za živote ljudi, za njihovu psihu, za čitave porodice koje treba da nastave da žive, da rade? Ne. Kao što sam rekla na i na početku, kada prođe sve ovo, verovatno 2021/2022. godine, biće tada moguće podvući crtu, svesti račune i reći da li je neko dobro radio ili je loše radio. Mislim da mi za sada bijemo najbolju moguću bitku, imamo najbolje moguće rezultate koliko god je moguće u ovako teškim okolnostima i zdravstvene ali i ekonomske. Tako da nastavljamo dalje i još jednom velika molba, apel svim građanima da zajedno bijemo ovu bitku zato što ova bitka ne može da se dobije samo od strane mera koje usvaja Vlada Republike Srbije ili Krizni štab ili na kraju krajeva, ni zakona koje usvaja Narodna skupština Republike Srbije, ovo je zaista po prvi put u poslednjih sto godina ja mislim, bitka koju dobija samo svaki pojedinac za čitavo naše društvo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto je predviđena sednica od 16,00 do 19,00 sati, ovim smo završili, s tim što je ministar Lončar se javio, pa ako se slažete da ga saslušamo. Ministre, molim vas samo kratko.
Hvala vam. Najkraće moguće, Prijepolje ide, biće zdravstveni centar, znači, imaće bolnicu i dom zdravlja i to je nešto što ćemo uraditi. Mi smo krenuli u taj proces, međutim korona se desila, a u ovom momentu to apsolutno nije bitno, zdravstveni sistem mora da funkcioniše kao jedna, kao jedinstven. Sve snage su na raspolaganju, tako da je to tema koju ćemo raditi, kojom ćemo se baviti čim prođe korona, ali to je pravac kojim idemo. Još jednom molim za jedinstvo. Molim za slogu i da se zajedno izborimo sa ovom koronom kako u Prijepolju, tako i u celoj Srbiji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pošto je sada već prošlo 19,00 časova, završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja. Zahvaljujem se svima na učešću. Zahvaljujem se predsednici Vlade, Ani Brnabić i članovima Vlade. Želim samo da kažem da je od 24 članova Vlade, 18 bilo prisutno na sednici. Želim da se zahvalim na tome i na jednom odgovornom odnosu prema ovom delu rada Narodne skupštine Republike Srbije koji je povezan sa aktivnošću i Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem se na prisustvu i odgovorima i bićemo i dalje ovde, gotovo svake nedelje. Hvala vam puno. Pošto sam već odredio dan glasanje, odnosno 19,05 časova molim vas da zauzmete svoja mesta da nastavimo sa radom. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika kvorum za rad u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 163 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 174, za – 166, nije glasalo – osam. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 177, za – 174, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179.. Konstatujem da je jednoglasno Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Carinskog zakona, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 178, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Carinskog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj službi, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj službi. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma i zakona kojim se uređuje javno zaduživanje tačke od 6. do 12. dnevnog reda. Podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. i 6. Ustava Republike Srbije Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje i zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu Projekat „Hitan odgovor Republike Srbije na KOVID 19“ između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 177, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanik usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 2053 (2020) između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za finansiranje javnog sektora – podrška naporima Republike Srbije na ublažavanju pandemije kovid 19, u celini Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 2025 (2019) između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za programski zajam-energetska efikasnost u zgradama centralne vlasti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 2026 (2019) između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za programski zajam-vodosnabdevanje i postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između KfW Frankfurt na Majni i Republike Srbije (zajmoprimac) koju predstavlja ministar finansija za Projekat rehabilitacije sistema daljinskog grejanja u Srbiji, faza V, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 176, nije glasalo - troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije (zajmoprimac) koju predstavlja ministar finansija za Projekat energetska efikasnost u objektima javne namene, faza II, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ, celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije člana Fiskalnog saveta, celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 179, za – 178, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPS. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 179, za – 178, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela SPS, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa JS, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 177, nije glasalo troje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPAS, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 178, nije glasalo dvoje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 179, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 178, nisu glasala dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 178, protiv – jedan, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam Brankici Janković na izboru za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i da joj poželim puno uspeha u radu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, pošto nema povreda Poslovnika, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Zahvaljujem se.