Etter ønske fra familie-, kultur- og administrasjonskomiteen vil presidenten foreslå at debatten blir begrenset til 45 minutter, og at taletiden blir fordelt slik på gruppene: Arbeiderpartiet 10 minutter og de øvrige grupper 5 minutter hver. Videre vil presidenten foreslå at det ikke gis anledning til replikker etter de enkelte innlegg, og at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
Jeg konstaterer at samtlige forslag til endringer i lov om Statens Pensjonskasse og de øvrige forslag som ble fremmet i Ot.prp. nr. 94 for 1998-99, har støtte fra et bredt flertall i Odelstinget. Forslagene omhandler ulike forhold knyttet til pensjonsloven og de øvrige pensjonsordningene. Ingen av dem kan imidlertid sies å representere noen omfattende endringer av loven, selv om det for enkeltpersoners eller gruppers vedkommende vil føre til begrensede endringer i pensjonsutbetalingene. I hovedsak er det snakk om endringer med det formål å oppnå viktige system- og prosedyreforenklinger. Det siste gjelder forslaget om å overføre myndigheten til å foreta endelig inn- og utlemming av medlemmer i Pensjonskassen fra Stortinget til Regjeringen. Stortinget har og vil fortsatt ha ansvaret for å trekke opp retningslinjene for hvilke virksomheter som skal kunne være medlemmer i Pensjonskassen. Stortingets rolle har mer vært å betrakte som en kontrollørrolle i forhold til departementets avgjørelser. Dagens vedtak vil innebære en betydelig avlastning av Stortinget og en langt raskere avklaring i forhold til innlemming i og utlemming av Pensjonskassen. En samlet komite støtter myndighetsoverføringen. Fremskrittspartiet og Høyre har imidlertid i egne merknader redegjort for sine prinsipielle holdninger til medlemskap i Statens Pensjonskasse, nemlig at dette skal forbeholdes statsansatte og ikke ansatte i virksomheter som ikke lenger er en del av statsforvaltningen. Disse partier vil formodentlig selv redegjøre for sine standpunkter, både i forhold til dette punkt og til de øvrige forslag i proposisjonen. Et forslag som har fått en del oppmerksomhet, er forslaget om å gjøre enke- og enkemannspensjonene fra Pensjonskassen om fra brutto- til nettoytelser, unntatt fra samordning og inntektsprøving. Hensikten med denne omleggingen er primært å forenkle og avvikle samordningen på det mest kompliserte området vi har innenfor bruttosystemet. Det forhold at kvinner i stadig større grad har egen arbeidsinntekt og pensjonsopptjening, har etter hvert gjort forholdet til etterlattepensjon lite oversiktlig gjennom den inntektsprøving og samordning som det er i dagens system. Ved å gjennomføre den foreslåtte forenklingen unngår en derfor de to kompliserte leddene i pensjonsberegningen for Pensjonskassen som samordningen og inntektsprøvingen utgjør. Rent prinsipielt innebærer dette også en endring ved at pensjonsordningen går over fra i dag å sikre alle etterlatte en minsteinntekt, til nå å bli en pensjon som gir ytelser ut fra hva den enkelte avdøde har hatt av inntekt, uavhengig av hva den etterlatte selv har av inntekt. Forslaget om å gjøre om enke- og enkemannspensjonene fra Statens Pensjonskasse fra brutto- til nettopensjonsytelser ble fremmet av det såkalte Samordningsutvalget. I proposisjonen er det gjort grundig rede for bakgrunnen for pensjonsutvalgets forslag. Det er også verdt å merke seg at den foreslåtte forenkling er tiltrådt av samtlige arbeidstakerorganisasjoner i høringsrunden. Departementet har i sitt forslag lagt til grunn at nyordningen skal være provenynøytral i forhold til den tidligere ordningen. Det er derfor ikke til å unngå at endringen medfører at noen får større utbetaling etter endringen, mens noen også får mindre. I utgangspunktet vil omleggingen være mest fordelaktig i de tilfeller der avdøde hadde lav inntekt og pensjonsopptjening. Enker etter menn med lav inntekt får derved størst økning. Dersom avdøde hadde inntekt over 270 000 kr, blir imidlertid nettopensjonen noe mindre enn dagens bruttopensjon. Og fordi kvinner gjerne har lavere inntekt enn menn, får enkemenn en noe bedre nettopensjon enn i dag. Eventuelle utslag av omleggingen som noen kan oppleve som uheldige, må imidlertid veies opp mot de fordeler det innebærer å komme bort fra den kompliserte samordningen. Dette har vært avgjørende både for komiteens flertall og for de ulike høringsinstansene. Fremskrittspartiet har i egne merknader og forslag redegjort for hvorfor partiet ønsker å utsette behandlingen av dette punktet. Til det kan jeg bare si at komiteen har vurdert forholdet til et nærmere omtalt høringsnotat fra Sosialdepartementet vedrørende etterlattepensjon fra folketrygden. Etter å ha innhentet uttalelse fra departementet, som konkluderer med at eventuelle endringer i etterlattepensjon i folketrygden ikke bør få noen innvirkning på behandlingen av denne proposisjon som er til behandling i dag, har også komiteflertallet kommet til at forslaget kan vedtas nå. Flere av forslagene i proposisjonen har støtte fra en samlet komite. Det gjelder både forslaget om å la en oppsatt alderspensjon komme til utbetaling fra det tidspunkt det foreligger rett til straks løpende pensjon, videre forslaget om å gjøre barnepensjonene om fra brutto- til nettopensjonsytelser som er unntatt fra samordning og inntektsprøving, samt noen mindre endringsforslag av mer språklig og redaksjonell art. De forslag som er fremmet om endring av lov om pensjonsordning for statsråder, bl.a. slik at alderspensjon ikke skal utbetales så lenge en tidligere statsråd har heltidsstilling som kommunalt ombud, støttes av alle partier unntatt Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet går også mot forslagene om å innføre en rett til enke- og enkemannspensjon etter et medlem som gifter seg etter fylte 65 år, og etter et medlem som gifter seg etter å ha fått innvilget alders- eller uførepensjon, samt de forslag til endringer i lov om pensjonsordning for apoteketaten som er fremmet, og som svarer til de forslag i proposisjonen som omhandler lov om Statens Pensjonskasse. Jeg er imidlertid tilfreds med at et stort flertall stiller seg bak de foreslåtte endringer i pensjonslovgivningen, og viser for øvrig til innstillingen.
Jeg vil gjerne slutte meg til både de vurderinger og de synspunkter som saksordføreren nå gav uttrykk for på vegne av flertallet. Jeg vil bare gi noen korte kommentarer til odelstingsproposisjonen. I proposisjonen understrekes det at Statens Pensjonskasse skal sikre alle statsansatte og alle de andre utenfor statstjenesten som er tilknyttet Statens Pensjonskasse, trygghet og sikkerhet for å få pensjonsutbetalinger etter opptjente rettigheter etter endt yrkeskarriere. Nyorganiseringen av mange statlige selskaper de siste 10-15 årene har medført stadige diskusjoner om hvem som skal innlemmes i eller utlemmes av Statens Pensjonskasse. Sist vi hadde dette til debatt i Stortinget, var i forbindelse med etableringen av Statsbyggs utleievirksomhet som AS. Arbeiderpartiet anser denne typen avgjørelser å tilligge departementet, men vil påpeke at det er Stortinget som trekker opp retningslinjene for hvilke virksomheter som skal kunne være medlem av Statens Pensjonskasse. Ved en overføring av myndigheten til å treffe endelig vedtak om medlemskap i Pensjonskassen fra Stortinget til departementet vil tiden før endelig svar foreligger, bli vesentlig kortere. Men som komiteens flertall understreker, forutsettes det at de ansattes pensjonsrettigheter blir ivaretatt ved eventuell omorganisering og fristilling av statlige virksomheter på samme måte som i dag. Når det gjelder endringene i enke- og enkemannspensjonene, støtter Arbeiderpartiet forslaget om å gå fra brutto- til nettopensjonsytelser, som er unntatt fra samordning og inntektsprøving. Denne omleggingen ser vi på som positiv og som et incitament til etterlatte til å ha egen arbeidsinntekt ved at pensjonen ikke inntektsprøves. Når det gjelder de andre endringene i proposisjonen, støtter Arbeiderpartiet disse.
Fremskrittspartiet støtter under tvil at avgjørelsesmyndigheten i forbindelse med inn- og utmeldelse i Statens Pensjonskasse blir overført fra Stortinget til departementet. Dette vil bety en administrativ forenkling, og Fremskrittspartiet ser ikke det store poenget i at man skal videreføre dagens praksis. Det som imidlertid fortsatt er viktig, er at Stortinget også i tiden fremover trekker opp de prinsipielle retningslinjene vedrørende dette. Når det gjelder spørsmålet om datterselskaper som inngår i statlige virksomheter, bør være medlem av Statens Pensjonskasse, er Fremskrittspartiet av den oppfatning at det kun er helstatlige etater og institusjoner som bør være medlem. Virksomheter som staten delvis har solgt seg ut av, eller statlig eide aksjeselskaper bør ikke være medlem av Pensjonskassen. Disse må behandles på lik linje med private selskaper uten særskilte fordeler. Når det gjelder forslaget om at enke- og enkemannspensjonene gjøres om fra brutto- til nettopensjonsytelser, kan ikke Fremskrittspartiet støtte dette. Vi ser at forslaget vil innebære en forenkling og muligheter for en administrativ gevinst, noe som vi selvsagt ser på som positivt. Men meningen med forslaget er jo at summen av nettopensjon og etterlattepensjon fra folketrygden for hele gruppen under ett skal bli den samme. Dette innebærer altså at noen får en forringet pensjonsutbetaling. Det finnes ikke noe eksakt proveny på dette nå, men jeg viser til at Sosialdepartementet har ute på høring forslag om betydelige reduksjoner og delvis bortfall av etterlattepensjon fra folketrygden. Hvis disse forslagene skulle føre frem, ville forutsetningene om nettopensjon i denne proposisjonen falle bort. Fremskrittspartiet finner det derfor riktig og fornuftig å behandle disse forslagene sammen, rett og slett for å gjøre de riktige vedtak. Vi forslår derfor en utsettelse av disse prinsipielle forslagene. Når det gjelder innføring av rett til pensjon etter ekteskap inngått etter fylte 65 år, kan dette virke som en bagatellmessig sak som kun vil gjelde noen få. Men Fremskrittspartiet mener at enke- og enkemannspensjon er noe som er opparbeidet gjennom et langt yrkesliv i fellesskap mellom to mennesker, der den ene har vært avhengig av forsørgelse til livsopphold fra den som har vært medlem av Pensjonskassen, og vi kan på denne bakgrunn ikke støtte dette. Fremskrittspartiet vil også i denne sammenhengen fremme forslag om at man har krav på full pensjon utbetalt fra fastsatt pensjonsalder når man har 30 års opptjeningstid i Statens Pensjonskasse. Full opptjening i Statens Pensjonskasse oppnås som kjent etter 30 år, jf. § 23 i lov om Statens Pensjonskasse. Dette gjelder imidlertid ikke hvis et medlem slutter i staten og går over i annen virksomhet. Dersom et medlem av Pensjonskassen går over i privat virksomhet etter 30 år i statens tjeneste, regner vedkommende med at ved oppnådd pensjonsalder vil full statspensjon komme til utbetaling. Slik er det ikke, og de fleste pensjonister blir svært overrasket når de oppdager dette. Virkeligheten er at de som slutter og går over i annen virksomhet, får en opptjeningstid for full pensjon som tilsvarer tiden frem til pensjonsalder – dog maksimum 40 år. Dette er hjemlet i § 24 2. ledd. Et eksempel på dette: En person begynner å arbeide i staten som 20-åring. Når vedkommende er 50 år, har han 30 års tjenestetid og har etter vanlige regler oppnådd rett til full pensjon når han når aldersgrensen. Personen slutter i staten ved fylte 50 år og går over i privat virksomhet, hvor han blir til pensjonsalder – 67 år. Full opptjening blir da 40 år – ikke 30, og hans pensjon fra staten blir redusert til 30/40. Fremskrittspartiet mener at denne ordningen er urettferdig, og at regelen om opptjening må være den samme for alle. Loven sier at full opptjening er 30 år. Hvorvidt man bestemmer seg for å slutte i staten eller ikke etter at full opptjening er oppnådd, burde ikke vedkomme Pensjonskassen. Jeg bare avslutter med å fremme Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Per Sandberg har tatt opp de forslag han refererte til.
Jeg er glad for de lovendringene som nå blir foreslått. Saksordføreren gikk gjennom dem på en grei måte, og jeg har bare lyst til å kommentere de to særmerknadene som Høyre har. Først til dette med inn- og utlemming. Vi støtter overføringen av myndighet fra Stortinget til departementet til å avgjøre disse sakene. Vi skal ikke sitte og pusle med dette. Vi satt jo her med lange lister over ulike virksomheter som skulle vurderes, og når en, spesielt for Høyres del, har som et prinsipp at virksomheter som er organisert etter særlov eller som aksjeselskap eller som stiftelse, ikke bør tilbys medlemskap, ble det ganske arbeidskrevende å vurdere hver enkelt. Men jeg vil på vegne av Høyre likevel be departementet se nøye på dette, og at ikke alle virksomheter som har en eller annen tilknytning til staten, får tilbud om medlemskap. Vi mener at aksjeselskap og virksomheter som er organisert etter særlov eller som stiftelse, ikke bør tilbys medlemskap i Statens Pensjonskasse, men ønsker at de inngår andre pensjonsavtaler for sine ansatte. Så til dette med enke- og enkemannspensjoner. Vi slutter oss til forslaget og er glad for at det nå blir en overgang fra brutto- til nettopensjoner. Dette vil løse flere problemer knyttet til samordningen for denne gruppen, bl.a. problemet med negativ effekt. Forslagene i odelstingsproposisjonen løser imidlertid ikke problemene knyttet til samordning av de ordinære tjenestepensjonene i Statens Pensjonskasse. Høyre mener at de ordinære ytelsene fra Statens Pensjonskasse også bør gjøres om til nettopensjoner, og vi viser i den forbindelse til våre merknader i Innst. S. nr. 180 for 1995-96 om velferdsmeldingen. Vi mener at det er behov for en trygghetsreform av folketrygden, der tilleggspensjonene fondsbaseres slik at den enkelte får sikkerhet for at fremtidige pensjonsytelser vil stå i forhold til egen opptjening. Vi ber derfor Regjeringen om å følge opp dette i forbindelse med Moland-utvalgets innstilling og legge fram forslag om at pensjoner fra Statens Pensjonskasse går over til å bli nettopensjoner som fondsbaseres.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 1.[[Votering, se nedenfor]]
Vi går da til votering.
Under debatten har Per Sandberg på vegne av Fremskrittspartiet satt fram forslagene nr. 1 og 2. Forslag nr. 1 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utsette forslaget om overgang fra brutto- til nettopensjonsytelser til enker og enkemenn inntil det eventuelt kan behandles sammen med forslagene om nedbygging av etterlattepensjon fra Folketrygden.» Dette forslaget blir i samsvar med forretningsordenens § 30 fjerde ledd å sende Stortinget.
Presidenten vil her la votere over forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, til § 24 andre ledd. Forslaget lyder: «I lov om Statens Pensjonskasse gjøres følgende endring:
Fremskrittspartiet har varslet at de vil stemme imot.
Fremskrittspartiet har her varslet at de vil stemme imot.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.