Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici, gospođo predsjednice Vlade, gospodo ministri. Dame i gospodo. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav utvrdio je Prijedlog za utvrđivanje Nacrta Promjene Ustava Republike Hrvatske. Prethodno ću iznijeti Izvješće sa sjednice Odbora za Ustav koji je na 49. i 50. sjednici koje su održane 18. i 24. svibnja 2010. godine na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. stavka 1. podstavka 4. Poslovnika Hrvatskoga sabora kojim je propisano da u postupku promjene Ustava Republike Hrvatske Odbor priprema prijedloge odgovarajućih akata proveo raspravu o prijedlogu za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Na početku 49. sjednice predsjednik Odbora podsjetio je članove Odbora da je 30. travnja 2010. godine Hrvatski sabor donio odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske kojom je utvrđen opseg promjene Ustava Republike Hrvatske, te zadužen Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav da na temelju i okviru Odluke i provedene rasprave u Hrvatskom saboru, podnese Hrvatskom saboru prijedlog za utvrđivanje nacrta Promjene Ustava Republike Hrvatske čime se sukladno proceduri propisanoj Ustavom pristupa drugoj fazi ustavnih promjena. Slijedom toga izrađen je prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji se u najvećem dijelu temelju na usuglašenim odredbama dvaju prijedloga Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske podnesenih od Vlade Republike Hrvatske i zastupnika u Hrvatskom saboru. U raspravi Odbor je utvrdio da je potpuno suglasje postignuto glede članka 1. Prijedloga Izvorišne osnove, članka 2. 17. i 18. Izvori i prava, članka 3. Oružane snage, članka 4. Europski uhidbeni nalog, članka 5. nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije, članka 8. Hrvatska narodna banka, članka 9. Državni ured za reviziju, članaka 10. i 11. terminološko usklađivanje sa konvencijom o pravima osoba sa invaliditetom. Članka 13. nomotehničko usklađivanja zbog potrebne većine za odluku o prelasku ili djelovanju Oružanih snaga preko granica Republike Hrvatske, članaka 14. i 26. koji se odnosi na referendum, članka 15. donošenje Državnog proračuna, članka 16. Pučki pravobranitelj, članka 19. sudačka dužnost, članka 20. sudački imunitet, članka 21. trajnost sudačke dužnosti, članka 22. Državno sudbeno vijeće, članka 23. Državno odvjetništvo i Državno odvjetničko vijeće, članka 25. pravo na lokalnu i područnu samoupravu, te članaka 28. i 29. propisivanja obveze i roka donošenje Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, te stupanja na snagu promjene Ustava. Navedene odredbe prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, uz određena nomotehnička i izričajna poboljšanja proizašla iz rasprave prihvaćene su jednoglasno. Pri tome u raspravi odbor je utvrdio da je inicijativa pučkog pravobranitelja za izmjenu članka 92. Ustava Republike Hrvatske prihvaćeno u cijelosti kako je predložio pučki pravobranitelj s prijedlogom da se institut imuniteta proširi i na ostale opunomoćenike Hrvatskog sabora za promicanje i zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Odbor je u raspravi utvrdio da je odredba kojom se predlaže izmjena članaka 38. Ustava Republike Hrvatske, a kojom pravo na pristup informacijama postaje ustavno pravo u pogledu ograničenja toga prava je potrebno uskladiti sa odredbom članka 16. stavka 2. Ustava, te međunarodnim dokumentima te posebice Konvencijom Vijeća Europe o pristupu službenim dokumentima. Naime, udruge civilnog društva koje su inicirale izmjenu navedene odredbe, kao jedini kriterij za ograničenje prava na pristup informacijama, predložile su kriterij tajnosti, dok konvencija navodi znatno širi krug mogućih ograničenja koja moraju biti propisana zakonom, nacionalna sigurnost, obrana, međunarodni odnosi, javna sigurnost, prevencija, istraga i progon kaznenih djela, disciplinski postupci, inspekcija, kontrola i nadzor od strane javnih vlasti, privatnost i druge legitimni i privatni interesi, komercijalni i drugi ekonomski interesi, monetarna i ekonomska politika valutnog tečaja države, jednakostrana kao sudskim postupcima i učinkovitost pravosuđa, okoliš, rasprave unutar između javnih tijela o nekom predmetu. Manjina članova odbora izrazila je protivljenje predloženoj odredbi držeći da se pravo na pristup informacijama može ograničiti jedino u pogledu klasificiranih podataka, tih tajnih, te odredba članka 6. prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, pravo na pristup informacijama prihvaćena većinom glasova. Većinom glasova prihvaćena je odredba članak 12. prijedloga za utvrđivanje nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske kojom se predlaže izmjena odredbe članka 65. Ustava Republike Hrvatske, a koja se odnosi na obvezatnost i besplatnost obrazovanja. Odbor je utvrdio da u svim prethodnim raspravama nije postignuto suglasje glede sadržaja navedene odredbe, te je odredbu predložio u tekstu kako je predložena od Vlada Republike Hrvatske u prvoj fazi ustavnih promjena. U raspravi je istaknuto da su se predloženom odredbom kojom se propisuje da je obrazovanje svakom dostupno pod jednakim uvjetima u skladu sa njegovim sposobnostima, te je opće obrazovanje obvezatno i besplatno omoguće daljnje reguliranje ovog područja zakonom na način da se opće obvezno obrazovanje sa razine osnovne škole, produlji na srednjoškolsku razinu čime će se Republika Hrvatska glede obrazovnih standarda izjednačiti sa državama Europske unije. U raspravi je također naglašeno da predložena izmjena neće dovesti do promjene postojeće strukture ustanova koje realiziraju primarno i sekundarno obrazovanje. Manjina članova odbora nije prihvatila predloženu odredbu izmjene članka 65. Ustava, držeći da bi odredba trebala sadržavati obvezatnost i besplatnost obrazovanja do stjecanja prvog zvanja. Međutim, u raspravi je istaknuto da bi takva odredba dovela do neravnopravnog položaja učenika koji pohađaju gimnazije i učenika strukovnih škola na način da bi gimnazijalci trebali nastaviti obrazovanje na razini stručnog ili sveučilišnog studija kako bi stekli prvo znanje. U vezi sa predloženim člankom 24. prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske kojom se predlaže izmjena stavka 1. članka 125. Ustava Republike Hrvatske, odbor je utvrdio prijedlog da uz ranije usuglašenu odredbu o potrebnoj većini za izbor ustavnog suca sadržava i odredbu kojom se uvodi ustavni mehanizam koji je s obzirom na novo predloženu potrebnu dvotrećinsku većinu glasova za izbor ustavnih sudaca nužan za osiguranje redovnog funkcioniranja suda u punom sastavu. U tom smislu predlaže se da se mandat ustavnog suca produljuje do stupanja na dužnost novog suca u slučaju da novi sudac nije izabran i nije stupio na dužnost. Tijekom rasprave, predsjednik odbora izvijestio je članove odbora da je navedenu izmjenu inicirao Ustavni sud Republike Hrvatske, te da je Venecijanska komisija Vijeća Europe prihvatila standard prema kojom bi državi članici u cilju osiguranja stabilnosti institucije trebale predvidjeti mogućnost da se mandat suca Ustavnog suda produlji do stupanja na dužnost novog suca pri čemu se komisija poziva na ustavna rješenja u pojedinim državama. Manjina članova odbora izrazila je protivljenje takvoj odredbi, držeći da bi se njome omogućilo da se mogućom pasivnošću Parlamenta odnosno nemogućnošću postizanja dogovora oko najkvalitetnijeg kandidata neopravdano produži mandat pojedinog suca Ustavnog suda. Odredba članka 24. prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske kojom se predlaže izmjena članka 125. stavka 1. Ustava prihvaćena je većinom glasova. Većinom glasova prihvaćene su i odredbe članka 27. prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, kojom se Ustava Republike Hrvatske uvodi nova glava 7a, članci 141.a do 141.b Europska unija. Manjina članova odbora izrazila je protivljenje predloženoj odredbi držeći odredbi članka 141.b držeći da se Ustavom mora propisati potrebna većina, te postupak za donošenje zakona o nadzoru Hrvatskog sabora nad djelovanjem Vlade u institucijama Europske unije. Nakon provedene rasprave o pojedinim odredbama prijedlog za utvrđivanje nacrta predsjednik odbora upoznao je članove odbora sa inicijativom Ustavnog suda Republike Hrvatske za izmjenu članka 128. alineje 4 Ustava Republike Hrvatske. Postojećom odredbom članka 128. alineja 4 kojom je propisano da Ustavni sud odlučujući povodom ustavnih tužbi protiv pojedinačnih odluka državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te pravnih osoba s javnim ovlastima kad su tim odlukama povrijeđena ljudska prava i temeljne slobode, kao i prava na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu zajamčenu Ustavom Republike Hrvatske da je bitno ograničena nadležnost Ustavnog suda. Na taj način zaštita pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda svedena je na ustavnopravni nadzor formalnih pojedinačnih pravnih akata te se povrijeđene osobe temeljem Konvencije Vijeća Europe za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda obraćaju i Europskom sudu za ljudska prava. Stoga Ustavni sud predlaže izmjenu navedene odredbe u smislu da Ustavni sud štiti temeljna ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom, međunarodnim ugovorima koji su dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske te općim pravilima međunarodnog prava. S tim u vezi Odbor je jednoglasno prihvatio zaključak kojim predlaže Vladi Republike Hrvatske da sukladno članku 142. Ustava Republike Hrvatske podnese amandman na prijedlog za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske kojim bi se predložila izmjena članka 128. alineja 4 Ustava Republike Hrvatske. Nakon provedene rasprave, a vezi sa provođenjem zaključka odbora sa 48. sjednice kojom se odbor obvezao da će prigodom rasprave o Prijedlogu za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske raspraviti sve prijedloge u vezi članka 45. Ustava Republike Hrvatske. Predsjednik odbora izvijestio je članove da je izgledno da će se postići politički dogovor oko članka 45. Ustava odnosno glasovanja hrvatskih državljana bez prebivališta u Republici Hrvatskoj. U svezi s time odbor je donio zaključak da će zastati s raspravom o prijedlozima za izmjenu članka 45. Ustava do rezultata spomenutog političkog dogovora. Na početku 50. sjednice predsjednik odbora podsjetio je članove odbora da je 21. svibnja postignut dogovor glede članka 45. Ustava na način da će hrvatski državljani bez prebivališta u Republici Hrvatskoj glasovati u diplomatsko konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske te da će u Hrvatski sabor birati tri zastupnika. Na taj način otvorena je mogućnost da odbor utvrdi tekst izmjene članka 45. Ustava te je predložena moguća stipulacija rečenoga članka. Odbor je utvrdio da se odredbom predlaže sljedeća stipulacija: hrvatski državljani sa navršenih 18 godina, birači, imaju opće i jednako biračko pravo u izborima za Hrvatski sabor, Predsjednika Republike Hrvatske i Europski parlament te u postupku odlučivanja na državnom referendumu u skladu sa zakonom. U izborima za Hrvatski sabor birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj imaju pravo izabrati tri zastupnika u skladu sa zakonom. U izborima za Hrvatski sabor, Predsjednika Republike Hrvatske i Europski parlament te u postupku odlučivanja na državnom referendumu biračko se pravo ostvaruje na neposrednim izborima tajnim glasovanjem, pri čemu birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj ostvaruju biračko pravo na biračkim mjestima u diplomatsko konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske u stranoj državi u kojoj prebivaju. U izborima za Hrvatski sabor, Predsjednika Republike Hrvatske i Europski parlament te u postupku odlučivanja na državnom referendumu ostvarivanje biračkog prava Republika Hrvatska osigurava i svojim državljanima sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj koji se u doba izbora zateknu izvan njenih granica tako da mogu glasovati u diplomatsko konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske u stranoj državi u kojoj se nalaze ili na drugi način određen zakonom. U raspravi o predloženoj odredbi postavilo se i pitanje treba li člankom 45. propisati aktivno i pasivno biračko prava državljana Europske unije na izborima za Europski parlament koji imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj ili tu materiju treba riješiti zakonom. Isto tako postavilo se pitanje u vezi sa glasovanjem hrvatskih državljana koji osim u Republici Hrvatskoj imaju prebivalište u drugoj državi u smislu treba li ustavnom odredbom utvrditi obvezu jedinog i isključivog prebivališta. U svezi sa rečenim odbor je jednoglasno utvrdio odredbu članka 7. Prijedloga za utvrđivanje nacrta u tekstu kako je predloženo, s tim da će se prigodom rasprave na sjednici Hrvatskoga sabora raspraviti sva spomenuta pitanja. Također odbor nije ponovno raspravljao o člancima Prijedloga za utvrđivanje nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji su na 49. sjednici odbora prihvaćeni većinom glasova držeći da i te odredbe mogu biti ponovo raspravljene u sljedećoj fazi ustavnih promjena. Nakon rasprave na temelju točke 2. Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske te sukladno odredbi članka 57. stavka 1. podstavka 3 i 4 Poslovnika Hrvatskoga sabora Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav jednoglasno je sa 11 glasova za utvrdio te podnio Hrvatskom saboru Prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjena Ustava. Taj Nacrt promjena Ustava koji je odbor ustanovio i u svome obrazloženju ima bitne elemente koji su nužni za razumijevanje cijelog dosadašnjega tijeka stvari u radu na ustavnim promjenama. Naime, odlukom o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske koji je Hrvatski sabor donio na 17. sjednici 30. travnja 2010. godine odlučeno je da se pristupi promjeni Ustava Republike Hrvatske prema Prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa Prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji je na temelju članka 142. Ustava Republike Hrvatske podnijela Vlada Republike Hrvatske 1. listopada 2009. godine i prema Prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa Prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske kojeg su na temelju članka 142. Ustava Republike Hrvatske podnijeli zastupnici u Hrvatskom saboru 16. listopada 2009. godine i to prvo, dopunom Izvorišnih osnova na način da se uz postojeće nacionalne manjine dodaju i sljedeće nacionalne manjine: Bošnjaci, Slovenci, Crnogorci, Makedonci, Rusi, Bugari, Poljaci, Romi, Rumunji, Turci, Vlasi i Albanci. Drugo, izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske vezanim uz pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji u dijelu koji se odnosi na članak 9. stavak 2. Europski uhidbeni nalog, članak 53. Hrvatska narodna banka, uvođenje novog članka 53a. Državni ured za reviziju, članak 5. stavak 2., članak 117. stavak 3., 118. stavak 1. Izvori prava, članak 120. sudačka dužnost, članak 121. stavak 3. sudački imunitet, članak 122. stavak 2. trajnost sudačke dužnosti, članak 123. Državno sudbeno vijeće, članak 124. Državno odvjetništvo i Državno odvjetničko vijeće. Članak 132. pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Članke 141. i 86. referendum i uvođenje nove glave 7a. Europska unija, a sa člancima i naslovima iznad njih koji glase: "141a. Pravna osnova članstva i prijenos ustavnih ovlasti. 141b. Sudjelovanje u institucijama Europske unije. 141c. Pravo Europske unije. 141d. Pravo građana Europske unije." Treće, dopunom članka 31. dodavanjem novog članka 4. kojim se propisuje nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije, izmjenama i dopunama članka 7. Oružanih snaga Republike Hrvatske, članka 38. Prava na pristup informacijama, članka 65. obvezatnosti i besplatnosti obrazovanja. Članka 90. donošenje državnog proračuna. Članka 92. pučki pravobranitelj. Članka 125. izbor sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske. I četvrto. Propisivanjem obveze i roka donošenja Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, te stupanje na snagu promjena Ustava opisani opseg promjena Ustava Republike Hrvatske u najvećem dijelu rezultat je usuglašenih odredaba Prijedloga nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske predloženih od Vlade Republike Hrvatske i skupine zastupnika u Hrvatskom saboru, te raspravljenih na sjednici Sabora u listopadu 2009. godine. Nakon provedene rasprave a u cilju iznalaženja najboljih rješenja spomenutih prijedloga Hrvatski sabor je osnovao paritetnu radnu skupinu koja je nastojala pronaći zajednička rješenja i formulirati zajednički usuglašeni Prijedlog nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske uzimajući u obzir prijedlog Vlade Republike Hrvatske i prijedlog skupine zastupnika kao ovlaštenih predlagatelja. Iako radna skupina nije uspjela utvrditi zajednički nacrt promjene Ustava postignuto je suglasje glede većine predloženih rješenja i to u vezi Glave I – Izvorišne osnove, članka 7. Oružane snage, članka 9. Europski uhidbeni nalog, članka 31. nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva. Članka 53. Hrvatska narodna banka, 82. potrebna većina za odluku o prelasku i djelovanju Oružanih snaga preko granica Republike Hrvatske. Članka 90. donošenje državnog proračuna. Članka 123. Državno sudbeno vijeće. Članka 124. Državno odvjetništvo i Državno odvjetničko vijeće. Članka 125. odluka o izboru sudaca Ustavnog suda RH. Članka 132. prava na lokalnu i područnu samoupravu, te nove Glave VII, a članci 141a. do d) Europska unija. Nakon dugotrajnih usuglašavanja postignutih dogovora oko izmjene odredbe članka 45. Ustava odnosno glasovanja hrvatskih državljana bez prebivališta u Republici Hrvatskoj, te njihove zastupljenosti u Hrvatskom saboru, te je i ona dio prijedloga za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Osim navedenih odredbi koje su bile dio prijedloga Vlade Republike Hrvatske, odnosno skupine zastupnika u Hrvatskom saboru odlukom Sabora dio promjena Ustava Republike Hrvatske su i odredbe predložene od udruga civilnog društva, prava na pristup informacijama, te određenih institucija, pučki pravobranitelj i Ustavni sud Republike Hrvatske. Sve te prijedloge promjene Ustava u prijedlogu za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava mogu se sistematizirati u dvije skupine, ali sve je to potanko razloženo i opisano u obrazloženju prijedloga za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske i u nomotehničkom dijelu i sa obrazloženjem za svaki pojedini članak. I zaključno. Ponovit ću da je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav jednoglasno utvrdio i podnio Hrvatskom saboru prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske u predloženom i iznijetom opsegu, smislu i sadržaju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa potpredsjedniku i predsjedniku Odbora za Ustav. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, želio bih ispraviti dva netočna navoda koje je iznio potpredsjednik Doma. Prvo, nije točno da se opozicija i vladajuća koalicija nisu usuglasile oko prijedloga članka 65. Ustava, jer smo gospodine potpredsjedniče nakon razgovora s vama 4.2. ona osoba koju ste vi ovlastili, a to je predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu 5.2. kolegica Lugarić i ja postigli Sporazum o formulaciji koji međutim vama nije bio prihvatljiv. Vama osobno. Drugo. Desila se jedna zamjena teza, gospodine potpredsjedniče, jer nije točno da u formulaciji koju je predložio SDP bi gimnazijalci bili preferirani pred ostalima jer bi trebali nastaviti obrazovanje, nego je ta teza iskazana upravo kao prigovor 14.10. na sjednici odbora prijedlogu Vlade. Jer produljenje općeg obrazovanja znači produljenje gimnazijskog obrazovanja, a velika većina ljudi se školuje u strukovnom obrazovanju. I drugo, nama je cilj dati ljudima zanimanje, a ne zapravo im produljivati opće obrazovanje kojima ne stječu nikakve kvalifikacije.
Hvala. Gospođa predsjednica Vlade, gospođa Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Hvala vam lijepa još jedanput na prilici da evo progovorim nekoliko riječi u ime Vlade Republike Hrvatske o Nacrtu promjena Ustava Republike Hrvatske. Dakle, ono što je sasvim sigurno što mogu konstatirati u ovom trenutku jest da u ime Vlade dakako jest da Republika Hrvatska ulazi u završnu fazu pregovora za ulazak u Europsku uniju. Mislim da mogu reći da i rezultati referenduma u Sloveniji pokazuju da smo otklonili još jednu zapreku. Ja očekujem do ljeta, dakle u ovih zapravo nekoliko dana do ljeta, da se otvore i preostala tri poglavlja, posebice tu sada naravno mislim u kontekstu referenduma u Sloveniji na poglavlje 31, ali svakako očekujem i otvaranje poglavlja 23., dakle za koje smo uistinu puno radili, puno toga napravili, sasvim sigurno da će i naši napori rezani za suradnju sa Međunarodnim kaznenim sudom biti prepoznati, biti ocijenjeni kao posao koji daje rezultate, ali isto tako podsjećam da smo se mi prije svega našim Ustavnim Zakonom o suradnji sa Međunarodnim kaznenim sudom obvezali, dali si jedan okvir, dali si obveze i ja sam sigurna da mi te obveze u potpunosti ispunjavamo. Svakako da poglavlje 23 nije samo suradnja sa Međunarodnim kaznenim sudom, da je to puno više među ostalim svakako je reforma pravosuđa, ali i borba protiv korupcije koja se, ne samo u Hrvatskoj, nego i u inozemstvu, u svijetu, a svakako u Europskoj Komisiji ocjenjuje kao učinkovita. Dakle, očekujem do ljeta da će ponavljam preostala tri poglavlja biti otvorena, da će većina biti zatvorena, na tome uporno i predano radimo, i ja vas molim evo upravo u ovoj godini i do kraja zasjedanja, ali svakako i u nastavku najesen da svi zajedno damo doprinos da se taj veliki posao uistinu uspješno završi. Mi smo počeli raditi i na pristupnom ugovoru za Hrvatsku, vjerujem da ćemo početkom sljedeće godine taj ugovor i potpisati i tako onda de facto i postati članica Europske unije. Dame i gospodo, dakako da je ovo trenutak podsjetiti i na ono što nam se, neću reći nudi, ali ono što je na stolu, ako sav taj posao obavimo, to je proračun za prve dvije godine od 3 i pol milijarde eura. Dakle sasvim sigurno respektabilan novac, koji će ako budemo znali, ako budemo htjeli, ako budemo dodatno uprli, a vjerujem da hoćemo, koji će sasvim sigurno pomoći da se mnoga pitanja prije svega vezana za gospodarstvo, za infrastrukturu u Hrvatskoj povoljno riješe. Sve to govorim u kontekstu činjenice da je pred nama evo još jedna stepenica, u izmjenama Ustava Republike Hrvatske. Zapravo sve zemlje su i većina prije pristupanja Europskoj uniji mijenjale svoje ustave, to predlaže i Vlada da učinimo mi, svakako na tragu i ovoga o čemu je govorio predsjednik Odbora za Ustav Hrvatskoga sabora. Nužnost određenih ustavnih promjena naznačena je svakako i od strane Europske unije, tijekom procesa pregovora o pristupanju, u određenom broju pregovaračkih poglavlja i sasvim sigurno da su određene ustavne promjene o kojima i danas govorimo zapravo određene i utvrđene kao izravan uvjet, znači kao mjerilo za zatvaranje određenih poglavlja. Ono što mislim da je posebno važno za nas u Vladi jest, i budući da ćemo taj posao naravno morati završiti jest i da će nekoliko zakona, točnije 14 zakona izravno, ali i 3 neizravno biti morati promjeni na tragu izmjena Ustava. Što hoću reći? Mi uistinu samo čekamo da se taj trenutak dogodi, dakle da vi zastupnice i zastupnici odlučite o promjeni Ustava kako bismo mi u saborsku proceduru odmah ili kroz određeno vrijeme poslali izmjene 14 zakona koji se izravno naslanjaju na izmjene Ustava, od kojih su ponavljam neki mjerila za zatvaranje određenih poglavlja. Taj smo posao u potpunosti pripremili, i vjerujem da će vrlo brzo nakon što vi, ja vjerujem uspješno privedete ovaj posao kraju, biti upućeni u proceduru. Iako je to predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav već učinio, dozvolite da ja u ime Vlade kažem, odnosno ukažem na nekoliko prema našem mišljenju najvažnijih promjena Ustava koje je Vlada predložila. Svakako tu mislim na dopunu izvorišnih osnova Ustava Republike Hrvatske, na način da se uz navedene već nacionalne manjine dodaju i sljedeće, dakle Rusi, Bugari, Poljaci, Romi, Rumunji, Turci, Vlasi, Albanci, Bošnjaci, Crnogorci, Makedonci i Slovenci. Isto tako proširuju se izvori prava, redefinira uloga i postupanje Oružanih snaga Republike Hrvatske, svakako osobito za nas važno uvođenje instituta Europskog uhidbenog naloga dakle kojim se omogućava izručenje hrvatskih državljana temeljem sklopljenih međunarodnih ugovora s nekom trećom državom. Ono što je posebno važno što nije uvjet niti jedno mjerilo za zatvaranje bilo kojeg poglavlja i što smo si sami odredili kao našu zadaću u ovim izmjenama Ustava, što Vlada posebno ističe kao pozitivno, jest dogovor o uvođenju kao ustavne kategorije nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije. Ono što je dakako posebno važno i dobro što smo se dogovorili da se Ustavom regulira i oduzimanje imovinske koristi, tako stečenim kaznenim djelima, i mi mislimo u Vladi da je to, da su to iznimno teška kaznena djela za koje nema nikakvoga opravdanja, i da valja oko tih djela, odnosno u tim djelima uskratiti primjenu instituta zastare. Posebno ističem zadovoljstvo što smo se oko ovoga spremno dogovorili, dakle i mi iz vladajuće koalicije, i stranke oporbe u Hrvatskom saboru. Isto tako ističem uvođenje prava na pristup informacijama koja posjeduju tijela javne vlasti, kao Ustavnog prava, a oko biračkog prava hrvatskih državljana bez prebivališta u Republici Hrvatskoj želim također izraziti zadovoljstvo što smo se uspjeli dogovoriti, što smo uspjeli pronaći model, što smo uspjeli preskočiti katkada uskostranačke interese i uistinu došli do jednog konkretnog rješenja koje sada ugrađujemo u Ustav. Dakle, da hrvatski državljani bez prebivališta u Republici Hrvatskoj biraju 3 zastupnika, dakle da imaju pravo birati 3 zastupnika i to u diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Također u potpunosti naglašavamo neovisnost Središnje banke, dakle Hrvatske narodne banke, koja više nema odgovornosti prema Hrvatskome saboru u skladu sa zahtjevima pravne stečevine. Isto tako to se odnosi na Državni ured za reviziju koja postaje najviša revizijska institucija Republike Hrvatske. Svakako obvezatnost i besplatnost općeg obrazovanja. Što se tiče referenduma mi podupiremo dakle da za donošenje odluke na referendumu je potrebna većina birača koji su pristupili referendumu i to je nešto što će sasvim sigurno relaksirati odlučivanje u konačnici kad cijeli ovaj veliki posao i završimo. Svakako da podupiremo i donošenje državnog proračuna većinom glasova svih zastupnika. Ima promjena oko institucije Pučkoga pravobranitelja, dodatnog učvršćivanja i razrade Ustavnog načela neovisnosti sudbene vlasti kroz izmjene odredaba o Vrhovnom sudu, dodatno učvršćivanje i razrada neovisnosti sudbene vlasti kroz odredbe o sudačkoj dužnosti. Isto tako učvršćivanje položaja Državnog sudbenog vijeća kao samostalnog i neovisnog tijela sudbene vlasti, neovisnog od svakog utjecaja izvršne i zakonodavne vlasti. Što se tiče Državnog odvjetništva izmjene se odnose na trajnost državnoodvjetničke dužnosti, jamstva transparentnog i objektivnog načina izbora zamjenika državnih odvjetnika, dodatnu razradu odredaba o Državno-odvjetničkom vijeću. Isto tako vezano za odluku o izboru sudaca Ustavnog suda da se biraju dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika. Tu postoje još neka otvorena pitanja oko kojih smo apsolutno spremni na razgovor. Svakako da se uvode i pravo na lokalnu i područnu, odnosno regionalnu samoupravu građanima EU nakon pristupanja Republike Hrvatske EU i uvodi se nova glava, EU. Dame i gospodo, dakle na kraju želim još jedanput podcrtati činjenicu da će Vlada odmah nakon što Hrvatski sabor donese odluku o izmjeni Ustava poslati u proceduru Zakon o izboru članova, člana ili članova u Europski parlament, Zakon o izboru državljana EU u tijelu lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, izmjene Kaznenoga zakona vezane za uhidbeni nalog, europski uhidbeni nalog, izmjene Zakona o sudovima, o Državnom sudbenom vijeću, o Državnom odvjetništvu, o Državno-odvjetničkom vijeću, Zakon o Pravosudnoj akademiji, Zakon o obrani, Zakon o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim operacijama, Zakon o Državnom uredu za reviziju, o Hrvatskoj narodnoj banci, Zakon o referendumu i Zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju. Međutim, isto tako i zakone koji nisu, ponavljam, izravno vezani za samo zatvaranje pregovora, odnosno određenih poglavlja, ali svakako na tragu izmjena Ustava. Znači, Zakon o pravu na pristup informacijama, Zakon o Pučkom pravobranitelju i Ustavni zakon o Ustavnom sudu. Dakle, to je veliki posao na koji smo se mi u Vladi pripremili i zbog toga, dame i gospodo, na tragu činjenice, i tu izražavam zadovoljstvo koje vjerojatno dijelim sa vama, da smo na kraju velikog, važnog i povijesnog puta, a to je završetak pregovora za ulazak Hrvatske u EU. Predlažem u ime Vlade da se potvrdi, odnosno utvrdi nacrt promjena Ustava Republike Hrvatske u Hrvatskom saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa predsjednici Vlade gospođi Jadranki Kosor. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Gospođa predsjednica Vlade u svom obrazloženju navela je 2 netočna navoda na koje želim intervenirati. Prvo je da je sa strankama oporbe postignut sporazum o tome da državljani bez prebivališta u RH glasaju u diplomatsko-konzularnim predstavništvima i da imaju samo 3 zastupnika u Saboru što nije točno jer se to odnosi samo na dio stranaka oporbe. A drugo što želim naglasiti je to da Hrvatska ne ulazi u završnu fazu pregovora. Istina je da je jedna prepreka uklonjena, ali postavljeno je Hrvatskoj nekoliko novih. O tome je govorio prethodnog tjedna belgijski premijer prilikom posjeta Hrvatskoj, a tome treba dodati i nove uvjete iz Nizozemske. Hvala lijepo.
Hvala. Dame i gospodo prije prelaska na raspravu prema Zakonu za biranje Vijeća za šport treba izvršiti ždrijebanje u pogledu dužine mandata tako da polovica članova imaju 2-godišnje, a polovica 4-godišnji mandat. Predlažem da to obavi Odbor za izbor imenovanja, to ždrijebanje, i da izvijesti Hrvatski sabor. Jedino tako to možemo ili neku ad hoc komisiju, ali Odbor za izbor imenovanja … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A do glasovanja, glasovat ćemo, ali neka nas izvijesti o ždrijebanju jel'. Dobro. Sada prelazimo na raspravu. Dakle, otvaram raspravu. Prvi u raspravi u ime kluba SDP-a je gospodin zastupnika Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovana predsjednice Vlade, ministri, kolegice i kolege saborske zastupnice i zastupnici. Odradili smo dosada dosta posla, čeka nas još malo i vjerujem da će i dogovori oko ovih nekoliko još prijepornih, ali manje prijepornih točaka nego ranije biti mogući i ostvarivi u kratkom vremenu. Ovo je važan posao, važan postupak, vremena smo imali dovoljno, truda smo uložili. Kažu je li to vrijedno truda, vremena i energije? Vrijedno je. Ako treba i 2 i 3 puta više jer Ustav je nešto što se, a možda se ne mijenja jednom u 100 godina, možda se mijenja i češće, možda se mijenja i prečesto, ali kada se mijenja treba jako dobro i oprezno izmjeriti pa onda još jednom izmjeriti i tek na kraju rezati bez obzira što su i škare i sukno u našim rukama, to je proces u kojem se lako porezati. Prije kratkog vremena dogovorili smo se o jednoj od prijepornijih točaka rekao bih u ovim Ustavnim promjenama to je glasovanje hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u RH. Jedan proces koji je po našem sudu godinama unosio i nered i nejasnoće u Hrvatski izborni proces, njega se može urediti kako se želi. Biračko pravo se može urediti kako se želi u pogledu vlastitih državljana. Iskustva su različita, pravila su različita, kriterij prebivališta je različit on varira od države do države, od Europe, Kanade, Novog zelanda, prema tome svako rješenje koje mi usvojimo a koje ne proturječi nekim temeljnim baznim načelima međunarodnog prava odnosno među civiliziranim narodima, svako takvo rješenje je naše rješenje, ono je prihvatljivo, ono je dobro ukoliko nam omogućava da u nekakvoj razumnoj ravnoteži živimo i radimo jedan broj godina, 10, 20, 30, 5 sasvim svejedno. I čini se da smo do takvog rješenja došli. Ono na što bih želio ukazati kada je riječ o glasanju izvan Republike Hrvatske, s obzirom da smo se prilično jasno i pred javnošću očitovali i dogovorili na što smo mislili, to ću još jednom ovdje ponoviti. Dakle, SDP, HNS, IDS, HSU smo inzistirali na tome da su cilju uvođenja reda glasovanje izvan Republike Hrvatske ograniči na sjedišta diplomatsko-konzularnih predstavništava, a onda smo se na sjedišta, naglašavam tu riječ jer je važna jer je u zadnjih nekoliko dana bilo lepršavih interpretacija, i molim da se oko toga jasno razumijemo, jer premijerka i ja smo se oko toga jasno razumjeli, a onda smo se dogovorili i oko kvote. Nije bitno čiji je to prijedlog bio, dogovorili smo se oko kompromisnog rješenja na negdje pola puta da to budu fiksno tri propisano u Ustavu osobe s prebivalištem izvan Hrvatske države, izvan teritorija Hrvatske. Taj dogovor je baziran odnosno utemeljen na premisi od 150 zastupnika u Hrvatskom saboru. To se podrazumijevalo i vjerujemo da to tako ostaje i zato moram ovdje iskoristiti priliku i reći da određene najave, razgovori, signali zadnjih dana o tome kako će se možda pristupiti, ili će se pristupiti izmjenama Izbornog zakona nisu naprosto dio tog razgovora, nisu dobri, ja ću o tome tražiti i tražim ovdje jasno očitovanje odgovornih osoba to je prije svega predsjednica Vlade. Dakle, postoji li namjera da se na bilo koji način, a naročito radikalniji način, ali na bilo koji način redigira, promjeni ili konceptualno izmijeni Hrvatski izborni zakon. Kao što znamo to je moguće samo prema posebnim ustavnim odredbama, samo unutar godinu dana dakle nije moguće unutar godinu dana prije redovnog roka za raspisivanje izbora, što znači da je moguće još određeni broj mjeseci. Dakle, molit ću vaš stav o tome, ali isto tako ću reći i naš stav. Izborno zakonodavstvo je, sam Ustav govori zašto je to tako osjetljivo, i zašto ga se i kako ga se i u kojem kontekstu ga se smije i kada ga se smije mijenjati ali to je nešto što bi trebalo trajati. Koliko god nesavršeno bilo, ako nije izravno štetno. Pa gledamo države kolijevke demokracije, koje već stoljeće i pol glasaju po istom sistemu koji je rekao bih nepravilan, ali je to faktor stabilnosti i legitimnih očekivanja. Hrvatska je u svojih 20 godina iskušala nekoliko izbornih modela, neki su možda metodski demokratski čak i bili nešto reprezentativniji od ovoga koji je sada na snazi, ali ovaj koji je sada na snazi, omjeri koji su na snazi već 10 godina omogućavaju da se izbori koliko toliko normalno i predvidivo održavaju i kao što vidimo sa različitim ishodima. ON osigurava određenu razumnu čistu reprezentaciju stranaka u odnosu na broj glasova koji su dobili u općoj populaciji i naravno što se tiče samoga rasporeda izbornih jedinica on je nesavršen ali opet vodi računa da u svakoj jedinici bude plus minus 10 ili 5% jednak broj birača. Dakle, to je stav i molim o tome očitovanje jer to je bila jedna od premisa naših razgovora. U tom smislu predložit ćemo da se u ovoj Ustavnoj odredbi koja je prošla na Odboru, a prošla je dakle naši kolege su tamo glasali za naprosto u cilju dobre volje i ubrzanja procesa, da neke stvari pojasnimo da se u članku 45. još doda da se glasa u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništava da stvar bude potpuno jasna, dakle ovdje se radi o načelima, za koje smo se zalagali, za koje smo jasno definirali i koje kao takva nema razloga da ne budu jasno stipulirana u Hrvatskom ustavu. Što se tiče obrazovanja, već pola godine, o tome razgovaramo i čini mi se dakle odredbe o obaveznom i besplatnom obrazovanju u Hrvatskom ustavu to je članak 65. koji bi se ovdje trebao mijenjati i glasiti nešto drukčije. Ovaj prijepor o kojem slušam, teško mi se kao predsjednik stranke i predsjednik Kluba postavljati kao arbitar, smatram da su naši argumenti bili i jasni i dobronamjerni, ali isto tako smatram da je ovo jedna od rijetkih tema nema onog klasičnog političkog odnosa nadmetanja u kojoj jedna strana želi nešto postići onda kroz Ustavnu ili zakonsku formulaciju to prikriva na manje ili više vješt način. Ovdje se, siguran sam, obostrano radi o tome radi dobre namjere i o tome da se danas ili sutra, dođe li do promjene vlasti, tko god bio na vlasti, postigne najbolje zakonsko rješenje kojemu Ustav neće smetati. I zato mislim da je i danas još moguće sjesti i o tome razmisliti te stvari jer vjerujem da tu više nego igdje postoje dobre intencije koje će omogućiti naknadno dobar i pravedan, socijalan, općenit jedan zakonodavni okvir. Izbor Ustavnih sudaca, ta kao i neke druge odredbe proizvod su razmišljanja i promišljanja u SDP-u rekao bih, to je bio naš prijedlog, naš amandman je bio da se Ustavne suce bira dvotrećinskom većinom, kao i to da se proračun donosi većinom svih zastupnika kao akt povjerenja prema jednoj politici koja mora biti testirana barem jednom godišnje, i to ste prihvatili. Dakle, izvorno stajalište evo reći ću HDZ-a ili vladine koalicije bilo je da se Ustavne suce nastavi birati na način na koji su birani proteklih godina. Po nama loš način, po nama način koji je omogućio da tamo na tom časnom benchu sjede ljudi koji nisu kvalificirani za taj posao, koji ispunjavaju samo minimum kriterija formalnih, to nije dobro, zato ovaj prijedlog o dvotrećinskoj većini. Taj prijedlog omogućava, to je jedan kompliciran proces, ali omogućava sutra da se onemogući svatko onaj tko misli da se običnom saborskom većinom može u Ustavni sud ubaciti bilo koga. To daje moć kontrole, sutrašnje opozicije tko god to bio, to je bila naša intencija, to je bio naš amandman. Netko može reći da je politički naivan, ali ja smatram da demokratski da je dobar i da je srednjoročno ali naročito dugoročno da je dobar za Hrvatsku i da će naprosto nametnu volens nolens najviše standarde Ustavnom sudu i da se nitko neće usuditi predložiti i zastupati bilo koju kandidatkinju ili kandidata koji nije najviše klase. Tome, takvoj odredbi koja je SDP-ov prijedlog, SDP-ova amandman je u zadnjih nekoliko tjedana dodan još jedan dio, jedna zavisna rečenica koja kaže da će u slučaju da se ne postigne dvotrećinska većina, mandat aktualnom sucu kojem je istekao mandat biti produžen u nedogled. To nije bio naš prijedlog. Ja sam vidio da se u tu raspravu pa i kroz medije uključio i jedan mali dio ustavnih sudaca, što smatram da nije dobro. Radnici znaju, "Iura novit curia", sud zna pravo, ali ga ne propisuje. Toga nema ni u američkom vrhovnom sudu, toga nema nigdje. Radilo se tu o ustavnim izmjenama tehničke prirode, statusne prirode, ideološke prirode, nacionalne prirode, ustavni suci, vrhovni suci moraju imati neovisnost, status, koji proizlazi iz načina na koji su birani ali ne bi trebali i ne smiju sudjelovati ni na koji način u procesu izmjena Ustava. Javnost može i treba, ne vladine organizacije mogu i trebaju, crkva, udruge, da, političke stranke prije svih jer donose tu odluku u Saboru. Ustavni suci ne. I na kraju riječ dvije o samoj ideji da se sucima produlji mandat, to nije dobra ideja. Mi smo za to, to smo rekli jasno i na odboru. Prema tome, kada sucu istekne mandat ne vidim opasnost da se dovede u pitanje funkcioniranje suda. Pritisak je i odgovornost na političkim strankama i njihovim vodstvima da u jednom transparentnom, kvalitetnom procesu odaberu kandidata dvotrećinskom većinom. I uvjeren sam da će tom pritisku javnosti i struke popustiti i da neće zavlačiti sa izborom kandidata nego da će se lako dogovoriti oko kvalitetnog kandidata dvotrećinskom većinom. Ukoliko prihvatimo predloženu odredbu, postoji mogućnost, a vi znate da ljudi nastupaju u životu sa raznih pozicija i raznim motivima, postoji mogućnost da onaj tko ne želi promjenu u Ustavnom sudu, a ima manjinu u Saboru naprosto u nedogled opstruira odabir nove sutkinje ili novog suca. To nije dobro. I nemojmo se tu pozivati na mišljenja Venecijanske komisije od prije 13 godina, jer ako ćemo se baš pozivati na ta mišljenja koja su mi jako dobro poznata kao tada mladom diplomatu, u njima također stoji, to je jedna labava preporuka na temelju iskustva samo jedne države tada, a to je Portugal. Ukoliko se ne može postići dogovor, onda u najgorem slučaju treba sniziti kvorum, dakle pristupiti izboru običnom većinom. I vraćamo se na početak priče, izbor običnom većinom. Jel želite to? Prema vašem prijedlogu vi želite. Vi niste predlagali amandman. Mi smo ga predložili. Ostanimo kod tog prvotnog prijedloga i nemojmo se, možemo se pozivati, ali nemojmo inzistirati na neobvezujućim mišljenjima pravnim debatnim forumima od prije 13 godina. I nemojmo ovo je naprosto apel, nema drugog instrumenta, da ga ne bi netko protumačio kao pritisak na pravosuđe, ovo je proces u kojem sudjeluju svi osim onih koji tumače prava. Oni moraju biti nepristrani, neovisni i distancirani. I još dvije stvari, nadam se još samo dvije o kojima smo također u zadnjoj fazi razgovora ponešto rekli. Spolna orijentacija i ured predsjednika. Spolna orijentacija. Dakle, naš prijedlog je bio da se u hrvatski Ustav nakon što je to uređeno Organskim zakonom o suzbijanju diskriminacije, također kao jedna od osnova za sprečavanje i izbjegavanje diskriminacije, uvede i spolna orijentacija. Naime, to je jedina odrednica koja postoji u Organskom zakonu u njegovom članku 1., a nema je u hrvatskom Ustavu. Može ostati tako načelno. Dakle, zaštita je osigurana Organskim zakonom. Bilo je dosta bure oko donošenja toga zakona. Međutim, to bi po našem sudu bila dobra poruka svima onima koji misle i smatraju da je nasilno i diskriminirajuće ponašanje moguće i da se tolerira, da tako nešto predvidimo hrvatskim Ustavom. Mislim da su se i predstavnici udruga, ovdje govorim prije svega u ime SDP-a, da su se predstavnici udruga vrlo jasno očitovali o onome što možda brine neke protivnike unošenja zabrane spolne diskriminacije u Ustav, a to je na posvajanje djece i pravo na brak i mogućnost da se potpuno drugačije definira brak. Dakle, prema onome što čujemo u javnosti takvih očekivanja i zahtjeva nema. Unošenje takve odredbe u Ustav, a unijeli ste je vi dame i gospodo u Organski zakon prije godinu i nešto dana, unošenjem takve odredbe u Ustav, poslali bismo poruku nasilnicima i onima koji smatraju i žive u 19. stoljeću. Razmislite malo o tome. Nema opasnosti za nekakvo šire tumačenje, jer to je osjetljivo društveno pitanje i mi smo svjesni toga. I konačno, ured predsjednika. Imam još minutu. Ured predsjednika, ali o ovome danas i "Sapienti sat". Više tu ne želimo biti kako da kažem zastupnici, mislim da o tome mogu i moraju još razgovarati možda i Vlada i predsjednik Republike. Dakle, Ured predsjednika je prema Ustavu uređen zakonom koji donosi Hrvatski sabor. Hrvatski sabor u 10 godina ne da nije donio taj zakon, ne da ga Vlada nije nikada predložila, nego se o tome nije nikada ni razgovaralo, pa je bivši predsjednik uredio svoj ured svojom odlukom koja je neustavna, nema je u Ustavu. Ustav govori o zakonu i o pravilniku. Naš stav je, nemamo mi što uređivati strukturu ureda predsjednika, strukturu. Što bi pisalo u tom zakonu? To da je predsjednik direktno biran, da može biti muškarac ili žena i da ima ured i da se ured uređuje pravilnikom. Ono što je ključni instrument kontrole, a on mora postojati i postojat će uvijek, dok je ovog sabora, to je financijska kontrola, kako nad sudovima, kako nad upravom, kako nad Vladom, tako i nad Uredom predsjednika. Pa ako predsjednik želi imati 50 savjetnika, neka si nađe proračun od 500 milijuna kuna. Ovaj Sabor mu daje 50 milijuna kuna. I uvijek će to biti predmet političkog razgovora i razuma. Ali sam zakon bi trebao sadržavati što? 5 članaka. Reći možeš imati savjetnika za poljoprivredu, ali ne možeš imati savjetnika za nuklearne podmornice ili za obranu. To neka predsjednik odredi sam i to je prijedlog. Mislim da je nakon 10 godina neaktivnosti ova norma odumirala, da više nema nikakvu društvenu, političku osnovu. Vidite. O tome očekujem u krajnjoj liniji očitovanje zainteresirane strane. Mi ambicija to uređivati nemamo, posebno. Kolegice i kolege hvala vam u nadi da je dogovor oko ovih nekoliko važnih ali otvorenih pitanja, nakon dogovora o nekim jednako važnim ili možda malo važnijim pitanjima, ako ne važnijima ono neurologičnijim pitanjima moguć, ja vam se zahvaljujem na pozornosti i na prekoračenju vremena se ispričavam. I poštovanje.
Hvala lijepa. Za riječ se javio u ime predlagatelja predsjednik odbora, predsjednik Vladimir Šeks. Izvolite.
Hvala lijepo. Da jedanput raščistimo tu dilemo oko članka 65. dakle oko obvezatnosti i besplatnosti obrazovanja. Postojao je u prijedlogu Vlade prijedlog koji je sada i pred vama da je opće obrazovanje obvezatno i besplatno i postoji prijedlog skupine zastupnika za promjenu Ustava da se u članku 65. unese stipulacija da je to obrazovanje do stjecanja prvog zvanja obvezatno i besplatno. Kvalitetna radna skupina nije uspjela pronaći kompromis između ova dva rješenja pa sam ja kao supredsjednik zajedno sa kolegom Mimicom smo dali to vama gospodine Flego, gospođi Lugarić, predsjedniku Odbora za obrazovanje i znanost gospodinu Petru Selemu i ministru obrazovanja Fuchsu da pokušaju pronaći to rješenje. Oni su obavljali razgovore, konzultacije uzajamno i na kraju tih konzultacija su mi došli sa time da rješenje nije pronađeno. Prema tome kolega Flego, nemojte mi stalno imputirati već ne znam koji puta da sam ja otklonio prihvatiti usuglašeno rješenje. Ja nemam nikakav motiv ni interes da bih ja otklonio jedno usklađeno rješenje koje je bilo između opozicije, između Vlade, između vladajuće stranke, između odbora, da ja to rješenje ne prihvatim. Dakle, nema nikakvog razloga. Gospodin Petar Selem evo ovdje je živ i zdrav pa se izjasnite o tome što ste vi meni na kraju došli, s kakvim ste mi došli rješenjima. Jeste mi rekli da nakon razgovora na odboru, razgovora sa kolegicom i kolegom niste došli do zajedničkoga rješenja pa sam ja to onda rješenje stavio dalje i u opticaj na raspravu u odboru. Da li je sad moguće, moguće je naći, ali ne može se pronalaziti rješenje da se opet odustane od ključnoga stajališta. Odbor je naveo razloge zašto drži da se pod ovom formulacijom da je opće obrazovanje obvezatno i besplatno da se može zakonom urediti i trajanje dužega osiguranja od osmogodišnjega osnovnoga obrazovanja, da to ne isključuje da se zakonima, kad se steknu materijalne i druge pretpostavke riješi pitanje i obrazovanja za koja se stječe već određeno zvanje, određeno zanimanje. Ja ne znam kako mi drugačije, mi nismo mogli, mi ne možemo drugačije nego smo mogli riješiti taj prijepor glasovanjem. Drugo, u pogledu ustavnih sudaca, izbora ustavnih sudaca. Točno je da je bila inicijativa skupine zastupnika koji je i vladajuća koalicija i Vlada prihvatila da se suci biraju Ustavnog suda 2/3-skom većinom. Ali tada je došla inicijativa od Ustavnog suda da ako se suci Ustavnog suda biraju 2/3-skom većinom da ne dođe… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Pa saslušajte pa osim toga saslušati znači biti i podučen u nečemu. … [[Upadica se ne razumije.]] Znači biti i podučen. Pa ću vam ja sada prirediti jednu malu prezentaciju u pogledu toga izbora ustavnih sudaca. Zašto je ta 2/3-ska većina kada se uvodi zašto je potrebno spriječiti određenim korektivnim mehanizmima blokadu rada Ustavnog suda odnosno njegovo funkcioniranje u punom sastavu u slučaju kada Parlament ili drugo nadležno tijelo ne izabere ili ne imenuje pravodobno suca Ustavnog suda a prethodno mi je istekao mandat. O tom pitanju postoje čvrsti, višekratno provjereni europski pravni standardi koje je izradila Komisija za demokraciju putem prava, Venecijanska komisija Vijeća Europe kojem su članice 47 europskih država. Venecijanska komisija predlaže da u slučaju kada novi ustavni sudac ili novi ustavni suci ne izaberu na vrijeme da mora postojati zaštitni mehanizam koji će omogućiti da Ustavni sud i dalje neometano radi i ima puni kvorum pa je u skladu s time Venecijanska komisija i prihvatila standard prema kojem države članice Vijeća Europe trebaju predvidjeti mogućnost da zbog institucionalne stabilnosti Ustavnoga suda mandat suca Ustavnoga suda se može produžiti do stupanja na dužnost novog suca u slučaju da do isteka njegovog mandata novi sudac nije izabran. Taj standard Venecijanske komisije objavljen je u dokumentu Venecijanske komisije pod nazivom "Sastav ustavnih sudova iz '97. godine". Dokument naziv "Sastav ustavnih sudova iz '97. godine". Citiram: "Pravila o izboru trebala bi predvidjeti mogućnost nedjelovanja nadležnog tijela i propisati produženje mandata suca do izbora njegovog ili njezinoga nasljednika." Ovo rješenje je ugrađeno u pravne poretke država Bugarske, Njemačke, Portugala i Španjolske. Nepostojanje takvog mehanizma je Vijeće Europe kritiziralo i u slučaju Italije, a također je ustanovljeno da je to bio uzrok i nestabilnosti Ustavnog suda Mađarske kada je došlo do neizbora ili prestanka mandata, a novi ustavni suci nisu izabrani. Dakle to je stajalište Venecijanske komisije ugrađeno u taj pravni standard i ugrađeno u 4 zakonska rješenja ovih država koje sam naveo. 2001. godine Venecijanska komisija je predložila hrvatskoj Vladi, Hrvatskom saboru, predložila je da se ugradi takav mehanizam o kome je ovdje sada riječ. Ali 2002. godine kod donošenja Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o Ustavnom sudu predloženo je to rješenje i mišljenje Venecijanske komisije putem prava koji je iznio ekspert Venecijanske komisije Pierre … [[Govornik se ne razumije.]] nije prihvaćeno u izmjeni Ustavnog zakona o Ustavnom sudu. I sada ga je Ustavni sud ponovo kada ide dvotrećinska većina ponovo predložio da se to unese promjenom Ustava kada ide dvotrećinska većina, da postoji jedan mehanizam koji će osigurati stabilnost ustavno-sudske vlasti. Samo za jednu još ilustraciju. U ovom cijelom dosadašnjem razdoblju od 2001. do 19.11.2002. godine Ustavni sud nije djelovao u punom sastavu, 6 godina i 11 mjeseci i 24 dana. Često je u brojnim godinama djelovao sa manje sudaca ili 2 godine je imao manje sudaca ili jednu godinu ili dugo vremensko razdoblje. Daklem, to su razlozi zašto je parlamentarna većina u prijedlogu nacrta Ustava preko Odbora za Ustav išla ugraditi da se ovo stajalište Venecijanske komisije ugradi da ne bi došlo do blokade jednostavno na način da kada dođe u jednom valu do prestanka mandata niza sudaca ustavnih sudova da Ustavni sud ne ostane u krnjem ili još krnjijem sastavu. Daklem, to su razlozi i ja se pozivam na te razloge, iznosim argumente i Venecijanske komisije i ovih ustavnih poredaka ove četiri europske države.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo, gospodin Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, neugodno mi je što koristim ovaj institut. Prvo ću ispraviti navod. Dakle, '97. godine to rješenje je imao samo Portugal, prema tom istom mišljenju u tom Portugalu inače su se i suci međusobno sami birali. Dakle, 13 sudaca, 10 bira Parlament, a preostala 3 sami suci. Ja vas molim još jednom, jer zlorabim sad ovaj institut na sekundu. Nemojte citirati stvari površno. U tom izvješću stoje i mnoge druge stvari. To je neobvezujuće mišljenje iz '97. godine. Zadnja rečenica tog izvješća kaže da su ovi kriteriji extremly wake, dakle iznimno nejasni i da ih se primjenjuje od slučaja do slučaja tko želi. Nemojte na kraju da mi povlačimo vlastiti amandman, jer to je naš amandman zato što ga sada ovakvim intervencijama potpuno obezvređujete i oduzimate mu smisao. Hvala.
Hvala. Gospodin Gvozden Flego, ispravak.
Gospodine potpredsjedniče, ja naravno ne bih želio imputirati da ste vi to odbili. Ali ja sam u tome sudjelovao, pa vam svjedočim iz prve ruke da smo nakon razgovora s vama 4.2. sa delegatom da tako kažem ili opunomoćenikom kojeg ste vi imenovali 5.2. postigli sporazum o tome kako bi mogla glasiti formulacija Ustava. I drugo. Molim vas da uzmete u obzir, a i cijeli vaš odbor da je 14.10. matični Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu donio odluku da prijedlog koji je donijela Vlada nije dobar zbog formulacije općeg obrazovanja. I to imate u točki 2. zaključaka odbora od 14.10. Jer opće obrazovanje je gimnazijsko obrazovanje i inzistiranje na općem obrazovanju diskriminira 70 i nešto posto onih ostalih, dakle strukovnog obrazovanja. I to vam piše u zaključku odbora od 14.10. prošle godine.
Oprostite, jeste li vi tražili povredu Poslovnika? Ne, ne može replika, ne može ispravak, nego može povreda Poslovnika. To može. O.k. Izvolite. Izvolite povreda Poslovnika.
Gospodin predsjedniče, povrijeđen je Poslovnik članak 209. u smislu da tvrdnja kolege Flege ne odgovara u potpunosti istini. Naime, ja sam kao predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu to svi kolege znaju upravo imajući u vidu da su znanost, kultura i obrazovanje nešto što mora biti iznad stranačkih prijepora. Uvijek sam nastojao voditi jednu politiku sporazumijevanja, dogovora i apsolutno izbjeći bilo kakvo stranačko nadmetanje. Što se tiče ove konkretne situacije, ja sam od početka upozoravao da ideja o obvezatnom obrazovanju do prve kvalifikacije ne može proći jer unosi jednu nesimetričnost u smislu obveznog obrazovanja. Što se tiče konkretno rada naše male skupine kolega Flego, kolegica Lugarić i ja, mi smo tu razgovarali i došli smo do jednog mogućeg sadržaja za koji sam ja odmah upozorio da smatram da to nije ustavna formulacija i da prepustimo ustavnoj komisiji da procijeni u kojem smislu i u kojoj mjeri sadržaj kojeg smo mi na neki način skicirali može biti činjenica Ustava. Hvala lijepo.
Dobro. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je klub IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice Vlade, gospodo zastupnici, ministri. Evo ispred nas je jedan kompot, ne znam kako da ga nazovem ustavnih normi a koji se tiče kao što smo imali malo prije čuti i Europe, ali i manjinskih prava. Mislim ovdje na ovu preambulu u odnosu današnjih susjeda. Kada kažem odnosa do susjeda onda mislim na pravo glasa građana Bosne i Hercegovine hrvatske nacionalnosti itd. O izručenju se ovdje govori, reviziji pretvorbe i privatizacije. Dobro, državljana. Položaju Hrvatske narodne banke, čut ćeš šta mislim o tome. Položaja Hrvatske narodne banke, Ustavnog suda itd., glasanja europskih državljana na lokalnim izborima itd. Možda su još bitniji, ma ne da možda, nego zasigurno bitnija su ona rješenja koja će nakon toga biti ucrtana u naše zakone itd. itd. No pođimo sada redom. Od dogovora gospode Milanovića i gospođe Kosor ili gospođe Kosor i gospodina Milanovića puno se toga jasno dogodilo. U tom dogovoru ja kažem nitko ni gospođa Kosor, ni gospodin Milanović nisu izgubili, ali se postavlja pitanje tko je dobio. Hajde dobro je da se glasa u tim diplomatskim predstavništvima. Njih ima u Bosni i Hercegovini ako se ne varam četiri ili pet. To je nešto hvale vrijedno što je pošlo za rukom gospodinu Milanoviću, iako sam ja osobno protiv da tzv. hrvatska dijaspora u Bosni i Hercegovini ima zajamčena tri mandata člankom 7. stavkom 2. i da se oni biraju, citiram: "u skladu sa zakonom." Dobro je da su u međuvremenu objavljeni ti ratni dnevnici Martića da se vidi kakva je bila politika ondašnjeg političkog vodstva prema Bosni i Hercegovini. Ali da budem odmah i nedvosmislen jasno protiv sam da građani Bosne i Hercegovine uopće glasuju za hrvatske izbore ili da glasuju na nekom hrvatskom referendumu. Bosna i Hercegovina je suverena država, samostalna, ona je neupitna, ona je neovisna država i gospodo dijelite sudbinu u njoj. Ono što poštujem, što se dogodilo na prošlim predsjedničkim izborima, da su građani hrvatske nacionalnosti u Bosni i Hercegovini kao jedan glasali za svog i možda bi bilo dobro da se tako glasa i drugdje. To ja priznajem i to poštujem. Treba kazati jasno pomoći ćemo, ali dosta nečeg majoriteta. Slažem se, onaj tko ima hrvatsko državljanstvo u Hrvatskoj može sve, ali razumjet će me baš građani iz Bosne i Hercegovine, evo Istrijani po stanovniku vjerojatno najviše izdvajaju u proračun, najmanje se vraća, da li Istrijani imaju ijednog ministra? Nemaju. Da li imamo jednog tajnika od 150 iz redova HDZ-a jasno, jednog ambasadora od njih 150, jednog suca Ustavnog suda, niti jednog šefa neke agencije ili neke druge nacionalne ustanove, ima ih brat bratu 150, niti jednog generala, ima ih nekih 150, niti jednog direktora nekog državnog poduzeća od njih 150, itd. Znači jedini pravi stranci. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A je, rekao sam da imamo jednoga suca Ustavnog suda, Alda Radolovića, znači jedini pravi stranci u ovoj državi su Istrijani, pa bi prije da budem drzak takva jedna fiksna kvota trebala važiti za Istru, nego za Hercegovce. I ja kada to govorim gospodo, ja se doista ne šalim, jer ovo što sam rekao je istina i ovo što govorim je jedna zbilja. Evo npr. Hrvati u Bosni i Hercegovini birat će prema Ustavu tri zastupnika, imaju fiksnu kvotu tri zastupnika. Kako će ih birati? Ja sam 100% siguran da će se oni birati kao i Srbi, znači ako ovi budu imali znači tri zastupnika na način da onaj tko bude imao glas više, taj će odnijeti sva tri mandata. Niti je pošteno ono prvo za Srbe, niti je pošteno ovo drugo. Ova igra oko izbora, tri srpska glasa, glasom više bez dvostrukog prava glasa, je po meni destrukcija demokracije, kao i izbor tri zastupnika hrvatske nacionalnosti u Bosni i Hercegovini ili dijaspori opet glasom više. Zašto gospodine Šeks u ovim Ustavnim izmjenama nema zakona o dvostrukom pravu glasa, tzv. manjih, malih ili manjina ili manjih manjina. Jasno je da HDZ-u to ili takva rješenja donijet će sva tri mandata, pa sigurno da ćete odigrati na tu soluciju. Crkva će sve to normalno blagosloviti, traži još više, ali bit je da se time ili postojećim zakonima i ako se to ne ugradi, kažnjava one koji najdosljednije zastupaju upravo nacionalne manjine. Evo maloprije gospodin Milanović govorio i o Friščićevom, ili prijedlogu gospodina Friščića oko novog izbornog modela, ja kažem da je i on na tragu jedne izborne aritmetike, ali ja pozivam sve narodne zastupnike, pogotovo gospodu u Vladi da dignu ruku za neposredan izbor zastupnika, jer zašto bi se svi u Hrvatskoj mogli neposredno birati samo narodni zastupnici ne mogu neposredno biti birani od naroda. Možemo neposredno birati i predsjednika države i gradonačelnika Grada Zagreba, i 20 župana i 127 gradonačelnika, neposredno biramo i 429 načelnika, i 5 od 8 manjinskih zastupnika, jedino se narodni zastupnici ne mogu neposredno birati od svog naroda. Zašto onda Hrvatsku ne podijelimo u 120 izbornih jedinica, pa da vidimo čija majka crno runo prede. Pa ja sam siguran da narod to hoće, 100% sam siguran da narod to hoće. A tko neće? Neće elita u ovom domu i u izvršnoj vlasti. Eto to je zapravo tako. A zašto nećete? Zato jer se neki boje da ne mogu na taj način proći, da bude odgovor kompletan. Da se vratim sad na Europsku uniju, štogod da Europa danas znači. Ako je netko pred 20 godina zazivao Europu onda je to IDS, pa i ja, danas su se ljudi diljem ove zemlje malo ohladili kada je riječ o Europi, bogami i ja, danas najviše zbog naše politike iz 90-ih prema Bosni i Hercegovini i Europa na Hrvatsku gleda drugačije nego što nas je gledala prije toga, danas se nakon pretvorbe i iz Europe gleda na Hrvatsku drugačije nego prije pretvorbe, danas se ne znam nakon njene pakračke poljane, selotejpa i iz Europe gleda drugačije na Hrvatsku nego prije toga, itd. Međutim, prekjučer to je bilo znači 7.6. "Dnevnik", gledam "Dnevnik" i sada ona glasnogovornica Mađarica poručuje kaže kvaliteta pregovaranja je hitnija od brzine. Tog istog prekjučer znači 7.6. spekulira se o raspadu eurozone, ja ne vjerujem u to, jer ne bih volio da sam još jednom u pravu kada poručujem taman kad ispunimo sve uvjete onda će se ta Europa raspasti. Ja bih osobno volio da mi u prve dvije godine povučemo 3 i pol milijarde eura iz Europe, ali su se tome nadali i Bugari pa su u prvoj godini, ili Rumunji ne znam sada točno, povukli svega 7 ili 10 milijuna eura itd. Jasno, šalim se da se može raspasti eurozona, iako je to rečeno u jednoj informativnoj emisiji, ali opet nikad ne reci nikad. Nama Europa treba normalno zbog eura, zbog financiranja vanjskog duga, zbog uvoza, a ja kažem da HDZ-u Europa treba jer na gospodarskom planu nisu ništa ponudili, ok, i ono što je bit sva ova benevolentnost do Europe, a najbolje je to došlo do izražaja kod Slovenije, mislim da vladajućoj stranci treba da negdje u 4. mjesecu 2010. spoji izbore za hrvatski Parlament, sa referendumom o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji. To je bit ja bih rekao ovih i Ustavnih izmjena. Znači ako se ove dvije stvari poklope, to je ono kako je predsjednik našega odbora rekao poklapanje zvijezda kada bi se eto ova politička elita mogla ponovo zadržati na vlasti. Tako je nekako rečeno. Zato, a ovaj set promjena ja bih rekao tiče se baš referenduma i Europske unije, Hrvatska je zbog ovoga svega trebala i popustiti Sloveniji na način da smo de facto ustupili 150 kvadratnih kilometara teritorijalnih voda, znači uz privatizaciju banaka, uz prepuštanje tržišta, uvozimo 25 milijardi eura, izvozimo 10 milijardi eura. Trebali smo dati i komad mora i sad prikazujemo slovenski referendum kao hrvatski uspjeh, a da slovenski esteblišment spram Hrvatske nije riješio niti jedno otvoreno pitanje, ni kad je riječ o Ljubljanskoj banci, ni kada je riječ o okupaciji Svete Gere, ni kada je riječ o negradnji cesta prema Hrvatskoj, niti liberalizira granični režim itd. I želim vjerovati, prema mojim informacijama to bi se trebalo dogoditi 6.07. u Buzetu, da će tamo gospoda predsjednici Josipović i Turk o tome možda razgovarati. Jasno je, da budem iskren, da sam i ja slovenski državljanin glasovao bi sigurno za slovenski referendum, ali da mi se dala takva prilika u Hrvatskoj, i zato nam nije dana takva prilika, teško da bih digao ruku za isti referendum. Kod revizije … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Kod revizije pretvorbe … … [[Upadica se ne razumije.]] Jesam rođen sam u Sloveniji, ništa zato. I vjerojatno jedini sam, mi je pošlo za rukom da odvratim Račana da parafira onih 1 hektar oko Jorasove kuće, pokrenuo sam Buzetsku pivovaru u Buzetu, izdavao koncesije o Piranskom zaljevu. Pa vidite što ste vi drugi ovdje napravili oko toga. Vjerojatno bi danas polazišna točka za razgraničenje bila daleko, daleko na hrvatskoj strani da toga nije bilo. Što se tiče revizije pretvorbe, mi to možemo gospodo kako se kaže, okačiti mački o rep. Ja sam apsolutno za, ali od toga neće biti ništa. Mi ne možemo gospodo riješiti niti pitanje tzv. turističkog zemljišta, a gdje ćemo riješiti pitanje revizije pretvorbe ili privatizacije? Mi i dalje dopuštamo da ljudi koriste kampove 100, 200 hektara, normalno privatni kapital da nikome ne plaćaju ništa, a da za jedan stol po metru kvadratnom u Poreču moraju ugostitelji plaćati,ne znam 15 ili 17 eura, jasno da tu treba biti obazriv. Jer je ovaj promet u turizmu za prvih 5 mjeseci pao 15%, investicije se procjenjuju ne na više od milijardu kuna, prošle godine 4 milijarde. Samo po tom osnovu je država izgubila 700 milijuna kuna PDV-a. Ali tko kontrolira ovu državu? Ja tvrdim Sabor ne, izvršna vlast zasigurno da. Ovu zemlju uz izvršnu vlast kontrolira i kapital. Tko posjeduje medije? Pa jasno da posjeduje kapital. Tko posjeduje monopole van one HEP-a, Hrvatskih voda itd.? Posjeduje ih kapital. Tko ima banke? Ima kapital. Tko ima monopol nad cigaretama? Pa jasno da ima kapital. Tko ima turističke tvrtke? Ima kapital. Što možemo mi? Odlučivati o svom meniju, možda o plaćama, o Ustavu, zakone će nam ionako pripremiti u Vladi pa ćete samo dizati za iste ruku. A ja tvrdim, kad bi se zastupnici neposredno birali da bi se sve to isto tako neposredno promijenili. Što se tiče izručenja apsolutno sam za europski uhidbeni nalog, ali volio bih znati da li je Gotovina sa Rojsom i Rosom kupio udio u Hidroelektri. Zašto onda tvrtke javne skupljaju novac za nečiju obranu ako netko posjeduje Hidroelektru? Za kraj preambula, vraćaju se Slovenci, Bošnjaci. Uvijek sam se za njih borio, i kada je 3. siječanjska koalicija mijenjala ovaj Ustav i kad ga se mijenjalo '97., '98., ali isto tako mislim da bi trebalo predložiti da u duhu dobrosusjedske politike i povratka Hrvatska obnovi i one zgrade koje su naši rušili van ratom okupiranog područja, a mi smo mijenjali Zakon o obveznim odnosima, mislim da je riječ o čl. 196., kako se tim ljudima ne bi jednostavno omogućila obnova kao što se obnavlja od strane hrvatskih vlasti ono što je rušeno po Oluji itd. Za kraj, protiv sam da državljani izvan Hrvatske glasaju za prilike u Hrvatskoj. Ja se slažem da su u velikoj mjeri mnogi od njih zadužili ove prostore. Jesam, još jedanput ću reći, za Europu. Ne i za ustupanje teritorija, ali bit izmjena je u sljedećem: znači poklopiti referendum o EU sa izborima za Hrvatski parlament jer bi to onda moglo nekome poklopiti i zvijezde. Evo, to je ono što su moje primjedbe na ovaj ustavni tekst. Za ovaj prijedlog ćemo biti, a za Ustav ćemo vidjeti kada se naprosto dogodi.
Dobro hvala. Imamo nekoliko ispravaka. Prvi je gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam sve netočne navode kolege Kajina kad je govorio o dijaspori iz BiH, kad je govorio o izborima u Hercegovini, kad je govorio o zastupnicima iz BiH. On zna da to nije tako, on zna da se odnosi ovaj zakon i ovo sve o čemu govorimo na hrvatske državljane izvan RH. Ja bih kazao da je ovo doista premašilo svaku mjeru, kolega Kajin. Da je ovo svojevrsni rasizam Damira Kajina. Na osudu je u ovome Saboru, na osudu je svakog normalnog čovjeka u Hrvatskoj i dosta je toga više. Vi se prometnuo Kajine, Damire Kajine ti se prometnuo u zastupnika podjela umjesto u zastupnika miritelja i približavanja i redu u Hrvatskoj državi i hrvatskom narodu i to je doista više nedopustivo. A mito o kojem stalno govoriš, o nekoj hrvatskoj politici u BiH je mit i najobičnija podvala koju uporno ponavljaš iako i sam znaš da nije tako. Hvala lijepo.
Imamo jednu povredu Poslovnika. Gospodin Damir Kajin.
Ja želim gospodine predsjedniče da upozorite gospodina zastupnika kada moje izlaganje kvalificira tezama o rasizmu. Jer nijedno moje ponašanje, nijedna moja izgovorena riječ u zadnjih 20 godina koliko sam u politici ne može se na taj način okarakterizirati. Ni kada su neki sa puškom rušili Stari most u Mostaru, kada su neki drugi brinuli se da se one koji su protjerivani zbrinjavaju i tome slično. I dosta ovih uvreda i dosta ovih kvalifikacija. Dosta!
Ja molim sve zastupnice i zastupnike da općenito ne upotrebljavaju teške riječi i diskvalifikacije jer rasizam je doista jedna teška kvalifikacija i zato malo, da tako kažem, budimo malo umjereniji u kvalifikaciji jer sve možemo isto reći, ali malo drugačijim riječima. Eto, to molim. Dalje, ispravak netočnog navoda gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Kajin u svom je izlaganju rekao kako će temeljem ovog prijedloga ustavnih promjena Hrvati u BiH imati 3 zastupnika. Naime, to je netočno jer zastupnika 3 će po ovom imati hrvatska dijaspora živjela ona u Torontu, Sttutgartu, BiH ili negdje dalje, a bez obzira na to što je cijeli ovaj model po meni za Hrvatsku neprihvatljiv, štetan dugoročno a uvredljiv za Hrvatsku dijasporu jer je nemoguće da mi imamo tri kategorije Hrvatskih državljana, onih koji imaju dvostruko državljanstvo Hrvatsko i Srpsko su građani deluxe kategorije, a oni koji imaju Hrvatsko i Bosne i Hercegovine su građani trećeg reda. To se događa u ovim Ustavnim promjenama i to je neprihvatljivo.
Hvala. Dame i gospodo prije prelaska na raspravu prema Zakonu za biranje Vijeća za šport treba izvršiti ždrijebanje u pogledu dužine mandata tako da polovica članova imaju 2-godišnje, a polovica 4-godišnji mandat. Predlažem da to obavi Odbor za izbor imenovanja, to ždrijebanje, i da izvijesti Hrvatski sabor. Jedino tako to možemo ili neku ad hoc komisiju, ali Odbor za izbor imenovanja … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A do glasovanja, glasovat ćemo, ali neka nas izvijesti o ždrijebanju jel'. Dobro. Sada prelazimo na raspravu. Dakle, otvaram raspravu. Prvi u raspravi u ime kluba SDP-a je gospodin zastupnika Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovana predsjednice Vlade, ministri, kolegice i kolege saborske zastupnice i zastupnici. Odradili smo dosada dosta posla, čeka nas još malo i vjerujem da će i dogovori oko ovih nekoliko još prijepornih, ali manje prijepornih točaka nego ranije biti mogući i ostvarivi u kratkom vremenu. Ovo je važan posao, važan postupak, vremena smo imali dovoljno, truda smo uložili. Kažu je li to vrijedno truda, vremena i energije? Vrijedno je. Ako treba i 2 i 3 puta više jer Ustav je nešto što se, a možda se ne mijenja jednom u 100 godina, možda se mijenja i češće, možda se mijenja i prečesto, ali kada se mijenja treba jako dobro i oprezno izmjeriti pa onda još jednom izmjeriti i tek na kraju rezati bez obzira što su i škare i sukno u našim rukama, to je proces u kojem se lako porezati. Prije kratkog vremena dogovorili smo se o jednoj od prijepornijih točaka rekao bih u ovim Ustavnim promjenama to je glasovanje hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u RH. Jedan proces koji je po našem sudu godinama unosio i nered i nejasnoće u Hrvatski izborni proces, njega se može urediti kako se želi. Biračko pravo se može urediti kako se želi u pogledu vlastitih državljana. Iskustva su različita, pravila su različita, kriterij prebivališta je različit on varira od države do države, od Europe, Kanade, Novog zelanda, prema tome svako rješenje koje mi usvojimo a koje ne proturječi nekim temeljnim baznim načelima međunarodnog prava odnosno među civiliziranim narodima, svako takvo rješenje je naše rješenje, ono je prihvatljivo, ono je dobro ukoliko nam omogućava da u nekakvoj razumnoj ravnoteži živimo i radimo jedan broj godina, 10, 20, 30, 5 sasvim svejedno. I čini se da smo do takvog rješenja došli. Ono na što bih želio ukazati kada je riječ o glasanju izvan Republike Hrvatske, s obzirom da smo se prilično jasno i pred javnošću očitovali i dogovorili na što smo mislili, to ću još jednom ovdje ponoviti. Dakle, SDP, HNS, IDS, HSU smo inzistirali na tome da su cilju uvođenja reda glasovanje izvan Republike Hrvatske ograniči na sjedišta diplomatsko-konzularnih predstavništava, a onda smo se na sjedišta, naglašavam tu riječ jer je važna jer je u zadnjih nekoliko dana bilo lepršavih interpretacija, i molim da se oko toga jasno razumijemo, jer premijerka i ja smo se oko toga jasno razumjeli, a onda smo se dogovorili i oko kvote. Nije bitno čiji je to prijedlog bio, dogovorili smo se oko kompromisnog rješenja na negdje pola puta da to budu fiksno tri propisano u Ustavu osobe s prebivalištem izvan Hrvatske države, izvan teritorija Hrvatske. Taj dogovor je baziran odnosno utemeljen na premisi od 150 zastupnika u Hrvatskom saboru. To se podrazumijevalo i vjerujemo da to tako ostaje i zato moram ovdje iskoristiti priliku i reći da određene najave, razgovori, signali zadnjih dana o tome kako će se možda pristupiti, ili će se pristupiti izmjenama Izbornog zakona nisu naprosto dio tog razgovora, nisu dobri, ja ću o tome tražiti i tražim ovdje jasno očitovanje odgovornih osoba to je prije svega predsjednica Vlade. Dakle, postoji li namjera da se na bilo koji način, a naročito radikalniji način, ali na bilo koji način redigira, promjeni ili konceptualno izmijeni Hrvatski izborni zakon. Kao što znamo to je moguće samo prema posebnim ustavnim odredbama, samo unutar godinu dana dakle nije moguće unutar godinu dana prije redovnog roka za raspisivanje izbora, što znači da je moguće još određeni broj mjeseci. Dakle, molit ću vaš stav o tome, ali isto tako ću reći i naš stav. Izborno zakonodavstvo je, sam Ustav govori zašto je to tako osjetljivo, i zašto ga se i kako ga se i u kojem kontekstu ga se smije i kada ga se smije mijenjati ali to je nešto što bi trebalo trajati. Koliko god nesavršeno bilo, ako nije izravno štetno. Pa gledamo države kolijevke demokracije, koje već stoljeće i pol glasaju po istom sistemu koji je rekao bih nepravilan, ali je to faktor stabilnosti i legitimnih očekivanja. Hrvatska je u svojih 20 godina iskušala nekoliko izbornih modela, neki su možda metodski demokratski čak i bili nešto reprezentativniji od ovoga koji je sada na snazi, ali ovaj koji je sada na snazi, omjeri koji su na snazi već 10 godina omogućavaju da se izbori koliko toliko normalno i predvidivo održavaju i kao što vidimo sa različitim ishodima. ON osigurava određenu razumnu čistu reprezentaciju stranaka u odnosu na broj glasova koji su dobili u općoj populaciji i naravno što se tiče samoga rasporeda izbornih jedinica on je nesavršen ali opet vodi računa da u svakoj jedinici bude plus minus 10 ili 5% jednak broj birača. Dakle, to je stav i molim o tome očitovanje jer to je bila jedna od premisa naših razgovora. U tom smislu predložit ćemo da se u ovoj Ustavnoj odredbi koja je prošla na Odboru, a prošla je dakle naši kolege su tamo glasali za naprosto u cilju dobre volje i ubrzanja procesa, da neke stvari pojasnimo da se u članku 45. još doda da se glasa u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništava da stvar bude potpuno jasna, dakle ovdje se radi o načelima, za koje smo se zalagali, za koje smo jasno definirali i koje kao takva nema razloga da ne budu jasno stipulirana u Hrvatskom ustavu. Što se tiče obrazovanja, već pola godine, o tome razgovaramo i čini mi se dakle odredbe o obaveznom i besplatnom obrazovanju u Hrvatskom ustavu to je članak 65. koji bi se ovdje trebao mijenjati i glasiti nešto drukčije. Ovaj prijepor o kojem slušam, teško mi se kao predsjednik stranke i predsjednik Kluba postavljati kao arbitar, smatram da su naši argumenti bili i jasni i dobronamjerni, ali isto tako smatram da je ovo jedna od rijetkih tema nema onog klasičnog političkog odnosa nadmetanja u kojoj jedna strana želi nešto postići onda kroz Ustavnu ili zakonsku formulaciju to prikriva na manje ili više vješt način. Ovdje se, siguran sam, obostrano radi o tome radi dobre namjere i o tome da se danas ili sutra, dođe li do promjene vlasti, tko god bio na vlasti, postigne najbolje zakonsko rješenje kojemu Ustav neće smetati. I zato mislim da je i danas još moguće sjesti i o tome razmisliti te stvari jer vjerujem da tu više nego igdje postoje dobre intencije koje će omogućiti naknadno dobar i pravedan, socijalan, općenit jedan zakonodavni okvir. Izbor Ustavnih sudaca, ta kao i neke druge odredbe proizvod su razmišljanja i promišljanja u SDP-u rekao bih, to je bio naš prijedlog, naš amandman je bio da se Ustavne suce bira dvotrećinskom većinom, kao i to da se proračun donosi većinom svih zastupnika kao akt povjerenja prema jednoj politici koja mora biti testirana barem jednom godišnje, i to ste prihvatili. Dakle, izvorno stajalište evo reći ću HDZ-a ili vladine koalicije bilo je da se Ustavne suce nastavi birati na način na koji su birani proteklih godina. Po nama loš način, po nama način koji je omogućio da tamo na tom časnom benchu sjede ljudi koji nisu kvalificirani za taj posao, koji ispunjavaju samo minimum kriterija formalnih, to nije dobro, zato ovaj prijedlog o dvotrećinskoj većini. Taj prijedlog omogućava, to je jedan kompliciran proces, ali omogućava sutra da se onemogući svatko onaj tko misli da se običnom saborskom većinom može u Ustavni sud ubaciti bilo koga. To daje moć kontrole, sutrašnje opozicije tko god to bio, to je bila naša intencija, to je bio naš amandman. Netko može reći da je politički naivan, ali ja smatram da demokratski da je dobar i da je srednjoročno ali naročito dugoročno da je dobar za Hrvatsku i da će naprosto nametnu volens nolens najviše standarde Ustavnom sudu i da se nitko neće usuditi predložiti i zastupati bilo koju kandidatkinju ili kandidata koji nije najviše klase. Tome, takvoj odredbi koja je SDP-ov prijedlog, SDP-ova amandman je u zadnjih nekoliko tjedana dodan još jedan dio, jedna zavisna rečenica koja kaže da će u slučaju da se ne postigne dvotrećinska većina, mandat aktualnom sucu kojem je istekao mandat biti produžen u nedogled. To nije bio naš prijedlog. Ja sam vidio da se u tu raspravu pa i kroz medije uključio i jedan mali dio ustavnih sudaca, što smatram da nije dobro. Radnici znaju, "Iura novit curia", sud zna pravo, ali ga ne propisuje. Toga nema ni u američkom vrhovnom sudu, toga nema nigdje. Radilo se tu o ustavnim izmjenama tehničke prirode, statusne prirode, ideološke prirode, nacionalne prirode, ustavni suci, vrhovni suci moraju imati neovisnost, status, koji proizlazi iz načina na koji su birani ali ne bi trebali i ne smiju sudjelovati ni na koji način u procesu izmjena Ustava. Javnost može i treba, ne vladine organizacije mogu i trebaju, crkva, udruge, da, političke stranke prije svih jer donose tu odluku u Saboru. Ustavni suci ne. I na kraju riječ dvije o samoj ideji da se sucima produlji mandat, to nije dobra ideja. Mi smo za to, to smo rekli jasno i na odboru. Prema tome, kada sucu istekne mandat ne vidim opasnost da se dovede u pitanje funkcioniranje suda. Pritisak je i odgovornost na političkim strankama i njihovim vodstvima da u jednom transparentnom, kvalitetnom procesu odaberu kandidata dvotrećinskom većinom. I uvjeren sam da će tom pritisku javnosti i struke popustiti i da neće zavlačiti sa izborom kandidata nego da će se lako dogovoriti oko kvalitetnog kandidata dvotrećinskom većinom. Ukoliko prihvatimo predloženu odredbu, postoji mogućnost, a vi znate da ljudi nastupaju u životu sa raznih pozicija i raznim motivima, postoji mogućnost da onaj tko ne želi promjenu u Ustavnom sudu, a ima manjinu u Saboru naprosto u nedogled opstruira odabir nove sutkinje ili novog suca. To nije dobro. I nemojmo se tu pozivati na mišljenja Venecijanske komisije od prije 13 godina, jer ako ćemo se baš pozivati na ta mišljenja koja su mi jako dobro poznata kao tada mladom diplomatu, u njima također stoji, to je jedna labava preporuka na temelju iskustva samo jedne države tada, a to je Portugal. Ukoliko se ne može postići dogovor, onda u najgorem slučaju treba sniziti kvorum, dakle pristupiti izboru običnom većinom. I vraćamo se na početak priče, izbor običnom većinom. Jel želite to? Prema vašem prijedlogu vi želite. Vi niste predlagali amandman. Mi smo ga predložili. Ostanimo kod tog prvotnog prijedloga i nemojmo se, možemo se pozivati, ali nemojmo inzistirati na neobvezujućim mišljenjima pravnim debatnim forumima od prije 13 godina. I nemojmo ovo je naprosto apel, nema drugog instrumenta, da ga ne bi netko protumačio kao pritisak na pravosuđe, ovo je proces u kojem sudjeluju svi osim onih koji tumače prava. Oni moraju biti nepristrani, neovisni i distancirani. I još dvije stvari, nadam se još samo dvije o kojima smo također u zadnjoj fazi razgovora ponešto rekli. Spolna orijentacija i ured predsjednika. Spolna orijentacija. Dakle, naš prijedlog je bio da se u hrvatski Ustav nakon što je to uređeno Organskim zakonom o suzbijanju diskriminacije, također kao jedna od osnova za sprečavanje i izbjegavanje diskriminacije, uvede i spolna orijentacija. Naime, to je jedina odrednica koja postoji u Organskom zakonu u njegovom članku 1., a nema je u hrvatskom Ustavu. Može ostati tako načelno. Dakle, zaštita je osigurana Organskim zakonom. Bilo je dosta bure oko donošenja toga zakona. Međutim, to bi po našem sudu bila dobra poruka svima onima koji misle i smatraju da je nasilno i diskriminirajuće ponašanje moguće i da se tolerira, da tako nešto predvidimo hrvatskim Ustavom. Mislim da su se i predstavnici udruga, ovdje govorim prije svega u ime SDP-a, da su se predstavnici udruga vrlo jasno očitovali o onome što možda brine neke protivnike unošenja zabrane spolne diskriminacije u Ustav, a to je na posvajanje djece i pravo na brak i mogućnost da se potpuno drugačije definira brak. Dakle, prema onome što čujemo u javnosti takvih očekivanja i zahtjeva nema. Unošenje takve odredbe u Ustav, a unijeli ste je vi dame i gospodo u Organski zakon prije godinu i nešto dana, unošenjem takve odredbe u Ustav, poslali bismo poruku nasilnicima i onima koji smatraju i žive u 19. stoljeću. Razmislite malo o tome. Nema opasnosti za nekakvo šire tumačenje, jer to je osjetljivo društveno pitanje i mi smo svjesni toga. I konačno, ured predsjednika. Imam još minutu. Ured predsjednika, ali o ovome danas i "Sapienti sat". Više tu ne želimo biti kako da kažem zastupnici, mislim da o tome mogu i moraju još razgovarati možda i Vlada i predsjednik Republike. Dakle, Ured predsjednika je prema Ustavu uređen zakonom koji donosi Hrvatski sabor. Hrvatski sabor u 10 godina ne da nije donio taj zakon, ne da ga Vlada nije nikada predložila, nego se o tome nije nikada ni razgovaralo, pa je bivši predsjednik uredio svoj ured svojom odlukom koja je neustavna, nema je u Ustavu. Ustav govori o zakonu i o pravilniku. Naš stav je, nemamo mi što uređivati strukturu ureda predsjednika, strukturu. Što bi pisalo u tom zakonu? To da je predsjednik direktno biran, da može biti muškarac ili žena i da ima ured i da se ured uređuje pravilnikom. Ono što je ključni instrument kontrole, a on mora postojati i postojat će uvijek, dok je ovog sabora, to je financijska kontrola, kako nad sudovima, kako nad upravom, kako nad Vladom, tako i nad Uredom predsjednika. Pa ako predsjednik želi imati 50 savjetnika, neka si nađe proračun od 500 milijuna kuna. Ovaj Sabor mu daje 50 milijuna kuna. I uvijek će to biti predmet političkog razgovora i razuma. Ali sam zakon bi trebao sadržavati što? 5 članaka. Reći možeš imati savjetnika za poljoprivredu, ali ne možeš imati savjetnika za nuklearne podmornice ili za obranu. To neka predsjednik odredi sam i to je prijedlog. Mislim da je nakon 10 godina neaktivnosti ova norma odumirala, da više nema nikakvu društvenu, političku osnovu. Vidite. O tome očekujem u krajnjoj liniji očitovanje zainteresirane strane. Mi ambicija to uređivati nemamo, posebno. Kolegice i kolege hvala vam u nadi da je dogovor oko ovih nekoliko važnih ali otvorenih pitanja, nakon dogovora o nekim jednako važnim ili možda malo važnijim pitanjima, ako ne važnijima ono neurologičnijim pitanjima moguć, ja vam se zahvaljujem na pozornosti i na prekoračenju vremena se ispričavam. I poštovanje.
Hvala lijepa. Za riječ se javio u ime predlagatelja predsjednik odbora, predsjednik Vladimir Šeks. Izvolite.
Hvala lijepo. Da jedanput raščistimo tu dilemo oko članka 65. dakle oko obvezatnosti i besplatnosti obrazovanja. Postojao je u prijedlogu Vlade prijedlog koji je sada i pred vama da je opće obrazovanje obvezatno i besplatno i postoji prijedlog skupine zastupnika za promjenu Ustava da se u članku 65. unese stipulacija da je to obrazovanje do stjecanja prvog zvanja obvezatno i besplatno. Kvalitetna radna skupina nije uspjela pronaći kompromis između ova dva rješenja pa sam ja kao supredsjednik zajedno sa kolegom Mimicom smo dali to vama gospodine Flego, gospođi Lugarić, predsjedniku Odbora za obrazovanje i znanost gospodinu Petru Selemu i ministru obrazovanja Fuchsu da pokušaju pronaći to rješenje. Oni su obavljali razgovore, konzultacije uzajamno i na kraju tih konzultacija su mi došli sa time da rješenje nije pronađeno. Prema tome kolega Flego, nemojte mi stalno imputirati već ne znam koji puta da sam ja otklonio prihvatiti usuglašeno rješenje. Ja nemam nikakav motiv ni interes da bih ja otklonio jedno usklađeno rješenje koje je bilo između opozicije, između Vlade, između vladajuće stranke, između odbora, da ja to rješenje ne prihvatim. Dakle, nema nikakvog razloga. Gospodin Petar Selem evo ovdje je živ i zdrav pa se izjasnite o tome što ste vi meni na kraju došli, s kakvim ste mi došli rješenjima. Jeste mi rekli da nakon razgovora na odboru, razgovora sa kolegicom i kolegom niste došli do zajedničkoga rješenja pa sam ja to onda rješenje stavio dalje i u opticaj na raspravu u odboru. Da li je sad moguće, moguće je naći, ali ne može se pronalaziti rješenje da se opet odustane od ključnoga stajališta. Odbor je naveo razloge zašto drži da se pod ovom formulacijom da je opće obrazovanje obvezatno i besplatno da se može zakonom urediti i trajanje dužega osiguranja od osmogodišnjega osnovnoga obrazovanja, da to ne isključuje da se zakonima, kad se steknu materijalne i druge pretpostavke riješi pitanje i obrazovanja za koja se stječe već određeno zvanje, određeno zanimanje. Ja ne znam kako mi drugačije, mi nismo mogli, mi ne možemo drugačije nego smo mogli riješiti taj prijepor glasovanjem. Drugo, u pogledu ustavnih sudaca, izbora ustavnih sudaca. Točno je da je bila inicijativa skupine zastupnika koji je i vladajuća koalicija i Vlada prihvatila da se suci biraju Ustavnog suda 2/3-skom većinom. Ali tada je došla inicijativa od Ustavnog suda da ako se suci Ustavnog suda biraju 2/3-skom većinom da ne dođe… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Pa saslušajte pa osim toga saslušati znači biti i podučen u nečemu. … [[Upadica se ne razumije.]] Znači biti i podučen. Pa ću vam ja sada prirediti jednu malu prezentaciju u pogledu toga izbora ustavnih sudaca. Zašto je ta 2/3-ska većina kada se uvodi zašto je potrebno spriječiti određenim korektivnim mehanizmima blokadu rada Ustavnog suda odnosno njegovo funkcioniranje u punom sastavu u slučaju kada Parlament ili drugo nadležno tijelo ne izabere ili ne imenuje pravodobno suca Ustavnog suda a prethodno mi je istekao mandat. O tom pitanju postoje čvrsti, višekratno provjereni europski pravni standardi koje je izradila Komisija za demokraciju putem prava, Venecijanska komisija Vijeća Europe kojem su članice 47 europskih država. Venecijanska komisija predlaže da u slučaju kada novi ustavni sudac ili novi ustavni suci ne izaberu na vrijeme da mora postojati zaštitni mehanizam koji će omogućiti da Ustavni sud i dalje neometano radi i ima puni kvorum pa je u skladu s time Venecijanska komisija i prihvatila standard prema kojem države članice Vijeća Europe trebaju predvidjeti mogućnost da zbog institucionalne stabilnosti Ustavnoga suda mandat suca Ustavnoga suda se može produžiti do stupanja na dužnost novog suca u slučaju da do isteka njegovog mandata novi sudac nije izabran. Taj standard Venecijanske komisije objavljen je u dokumentu Venecijanske komisije pod nazivom "Sastav ustavnih sudova iz '97. godine". Dokument naziv "Sastav ustavnih sudova iz '97. godine". Citiram: "Pravila o izboru trebala bi predvidjeti mogućnost nedjelovanja nadležnog tijela i propisati produženje mandata suca do izbora njegovog ili njezinoga nasljednika." Ovo rješenje je ugrađeno u pravne poretke država Bugarske, Njemačke, Portugala i Španjolske. Nepostojanje takvog mehanizma je Vijeće Europe kritiziralo i u slučaju Italije, a također je ustanovljeno da je to bio uzrok i nestabilnosti Ustavnog suda Mađarske kada je došlo do neizbora ili prestanka mandata, a novi ustavni suci nisu izabrani. Dakle to je stajalište Venecijanske komisije ugrađeno u taj pravni standard i ugrađeno u 4 zakonska rješenja ovih država koje sam naveo. 2001. godine Venecijanska komisija je predložila hrvatskoj Vladi, Hrvatskom saboru, predložila je da se ugradi takav mehanizam o kome je ovdje sada riječ. Ali 2002. godine kod donošenja Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o Ustavnom sudu predloženo je to rješenje i mišljenje Venecijanske komisije putem prava koji je iznio ekspert Venecijanske komisije Pierre … [[Govornik se ne razumije.]] nije prihvaćeno u izmjeni Ustavnog zakona o Ustavnom sudu. I sada ga je Ustavni sud ponovo kada ide dvotrećinska većina ponovo predložio da se to unese promjenom Ustava kada ide dvotrećinska većina, da postoji jedan mehanizam koji će osigurati stabilnost ustavno-sudske vlasti. Samo za jednu još ilustraciju. U ovom cijelom dosadašnjem razdoblju od 2001. do 19.11.2002. godine Ustavni sud nije djelovao u punom sastavu, 6 godina i 11 mjeseci i 24 dana. Često je u brojnim godinama djelovao sa manje sudaca ili 2 godine je imao manje sudaca ili jednu godinu ili dugo vremensko razdoblje. Daklem, to su razlozi zašto je parlamentarna većina u prijedlogu nacrta Ustava preko Odbora za Ustav išla ugraditi da se ovo stajalište Venecijanske komisije ugradi da ne bi došlo do blokade jednostavno na način da kada dođe u jednom valu do prestanka mandata niza sudaca ustavnih sudova da Ustavni sud ne ostane u krnjem ili još krnjijem sastavu. Daklem, to su razlozi i ja se pozivam na te razloge, iznosim argumente i Venecijanske komisije i ovih ustavnih poredaka ove četiri europske države.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo, gospodin Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, neugodno mi je što koristim ovaj institut. Prvo ću ispraviti navod. Dakle, '97. godine to rješenje je imao samo Portugal, prema tom istom mišljenju u tom Portugalu inače su se i suci međusobno sami birali. Dakle, 13 sudaca, 10 bira Parlament, a preostala 3 sami suci. Ja vas molim još jednom, jer zlorabim sad ovaj institut na sekundu. Nemojte citirati stvari površno. U tom izvješću stoje i mnoge druge stvari. To je neobvezujuće mišljenje iz '97. godine. Zadnja rečenica tog izvješća kaže da su ovi kriteriji extremly wake, dakle iznimno nejasni i da ih se primjenjuje od slučaja do slučaja tko želi. Nemojte na kraju da mi povlačimo vlastiti amandman, jer to je naš amandman zato što ga sada ovakvim intervencijama potpuno obezvređujete i oduzimate mu smisao. Hvala.
Hvala. Gospodin Gvozden Flego, ispravak.
Gospodine potpredsjedniče, ja naravno ne bih želio imputirati da ste vi to odbili. Ali ja sam u tome sudjelovao, pa vam svjedočim iz prve ruke da smo nakon razgovora s vama 4.2. sa delegatom da tako kažem ili opunomoćenikom kojeg ste vi imenovali 5.2. postigli sporazum o tome kako bi mogla glasiti formulacija Ustava. I drugo. Molim vas da uzmete u obzir, a i cijeli vaš odbor da je 14.10. matični Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu donio odluku da prijedlog koji je donijela Vlada nije dobar zbog formulacije općeg obrazovanja. I to imate u točki 2. zaključaka odbora od 14.10. Jer opće obrazovanje je gimnazijsko obrazovanje i inzistiranje na općem obrazovanju diskriminira 70 i nešto posto onih ostalih, dakle strukovnog obrazovanja. I to vam piše u zaključku odbora od 14.10. prošle godine.
Oprostite, jeste li vi tražili povredu Poslovnika? Ne, ne može replika, ne može ispravak, nego može povreda Poslovnika. To može. O.k. Izvolite. Izvolite povreda Poslovnika.
Gospodin predsjedniče, povrijeđen je Poslovnik članak 209. u smislu da tvrdnja kolege Flege ne odgovara u potpunosti istini. Naime, ja sam kao predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu to svi kolege znaju upravo imajući u vidu da su znanost, kultura i obrazovanje nešto što mora biti iznad stranačkih prijepora. Uvijek sam nastojao voditi jednu politiku sporazumijevanja, dogovora i apsolutno izbjeći bilo kakvo stranačko nadmetanje. Što se tiče ove konkretne situacije, ja sam od početka upozoravao da ideja o obvezatnom obrazovanju do prve kvalifikacije ne može proći jer unosi jednu nesimetričnost u smislu obveznog obrazovanja. Što se tiče konkretno rada naše male skupine kolega Flego, kolegica Lugarić i ja, mi smo tu razgovarali i došli smo do jednog mogućeg sadržaja za koji sam ja odmah upozorio da smatram da to nije ustavna formulacija i da prepustimo ustavnoj komisiji da procijeni u kojem smislu i u kojoj mjeri sadržaj kojeg smo mi na neki način skicirali može biti činjenica Ustava. Hvala lijepo.
Dobro. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je klub IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice Vlade, gospodo zastupnici, ministri. Evo ispred nas je jedan kompot, ne znam kako da ga nazovem ustavnih normi a koji se tiče kao što smo imali malo prije čuti i Europe, ali i manjinskih prava. Mislim ovdje na ovu preambulu u odnosu današnjih susjeda. Kada kažem odnosa do susjeda onda mislim na pravo glasa građana Bosne i Hercegovine hrvatske nacionalnosti itd. O izručenju se ovdje govori, reviziji pretvorbe i privatizacije. Dobro, državljana. Položaju Hrvatske narodne banke, čut ćeš šta mislim o tome. Položaja Hrvatske narodne banke, Ustavnog suda itd., glasanja europskih državljana na lokalnim izborima itd. Možda su još bitniji, ma ne da možda, nego zasigurno bitnija su ona rješenja koja će nakon toga biti ucrtana u naše zakone itd. itd. No pođimo sada redom. Od dogovora gospode Milanovića i gospođe Kosor ili gospođe Kosor i gospodina Milanovića puno se toga jasno dogodilo. U tom dogovoru ja kažem nitko ni gospođa Kosor, ni gospodin Milanović nisu izgubili, ali se postavlja pitanje tko je dobio. Hajde dobro je da se glasa u tim diplomatskim predstavništvima. Njih ima u Bosni i Hercegovini ako se ne varam četiri ili pet. To je nešto hvale vrijedno što je pošlo za rukom gospodinu Milanoviću, iako sam ja osobno protiv da tzv. hrvatska dijaspora u Bosni i Hercegovini ima zajamčena tri mandata člankom 7. stavkom 2. i da se oni biraju, citiram: "u skladu sa zakonom." Dobro je da su u međuvremenu objavljeni ti ratni dnevnici Martića da se vidi kakva je bila politika ondašnjeg političkog vodstva prema Bosni i Hercegovini. Ali da budem odmah i nedvosmislen jasno protiv sam da građani Bosne i Hercegovine uopće glasuju za hrvatske izbore ili da glasuju na nekom hrvatskom referendumu. Bosna i Hercegovina je suverena država, samostalna, ona je neupitna, ona je neovisna država i gospodo dijelite sudbinu u njoj. Ono što poštujem, što se dogodilo na prošlim predsjedničkim izborima, da su građani hrvatske nacionalnosti u Bosni i Hercegovini kao jedan glasali za svog i možda bi bilo dobro da se tako glasa i drugdje. To ja priznajem i to poštujem. Treba kazati jasno pomoći ćemo, ali dosta nečeg majoriteta. Slažem se, onaj tko ima hrvatsko državljanstvo u Hrvatskoj može sve, ali razumjet će me baš građani iz Bosne i Hercegovine, evo Istrijani po stanovniku vjerojatno najviše izdvajaju u proračun, najmanje se vraća, da li Istrijani imaju ijednog ministra? Nemaju. Da li imamo jednog tajnika od 150 iz redova HDZ-a jasno, jednog ambasadora od njih 150, jednog suca Ustavnog suda, niti jednog šefa neke agencije ili neke druge nacionalne ustanove, ima ih brat bratu 150, niti jednog generala, ima ih nekih 150, niti jednog direktora nekog državnog poduzeća od njih 150, itd. Znači jedini pravi stranci. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A je, rekao sam da imamo jednoga suca Ustavnog suda, Alda Radolovića, znači jedini pravi stranci u ovoj državi su Istrijani, pa bi prije da budem drzak takva jedna fiksna kvota trebala važiti za Istru, nego za Hercegovce. I ja kada to govorim gospodo, ja se doista ne šalim, jer ovo što sam rekao je istina i ovo što govorim je jedna zbilja. Evo npr. Hrvati u Bosni i Hercegovini birat će prema Ustavu tri zastupnika, imaju fiksnu kvotu tri zastupnika. Kako će ih birati? Ja sam 100% siguran da će se oni birati kao i Srbi, znači ako ovi budu imali znači tri zastupnika na način da onaj tko bude imao glas više, taj će odnijeti sva tri mandata. Niti je pošteno ono prvo za Srbe, niti je pošteno ovo drugo. Ova igra oko izbora, tri srpska glasa, glasom više bez dvostrukog prava glasa, je po meni destrukcija demokracije, kao i izbor tri zastupnika hrvatske nacionalnosti u Bosni i Hercegovini ili dijaspori opet glasom više. Zašto gospodine Šeks u ovim Ustavnim izmjenama nema zakona o dvostrukom pravu glasa, tzv. manjih, malih ili manjina ili manjih manjina. Jasno je da HDZ-u to ili takva rješenja donijet će sva tri mandata, pa sigurno da ćete odigrati na tu soluciju. Crkva će sve to normalno blagosloviti, traži još više, ali bit je da se time ili postojećim zakonima i ako se to ne ugradi, kažnjava one koji najdosljednije zastupaju upravo nacionalne manjine. Evo maloprije gospodin Milanović govorio i o Friščićevom, ili prijedlogu gospodina Friščića oko novog izbornog modela, ja kažem da je i on na tragu jedne izborne aritmetike, ali ja pozivam sve narodne zastupnike, pogotovo gospodu u Vladi da dignu ruku za neposredan izbor zastupnika, jer zašto bi se svi u Hrvatskoj mogli neposredno birati samo narodni zastupnici ne mogu neposredno biti birani od naroda. Možemo neposredno birati i predsjednika države i gradonačelnika Grada Zagreba, i 20 župana i 127 gradonačelnika, neposredno biramo i 429 načelnika, i 5 od 8 manjinskih zastupnika, jedino se narodni zastupnici ne mogu neposredno birati od svog naroda. Zašto onda Hrvatsku ne podijelimo u 120 izbornih jedinica, pa da vidimo čija majka crno runo prede. Pa ja sam siguran da narod to hoće, 100% sam siguran da narod to hoće. A tko neće? Neće elita u ovom domu i u izvršnoj vlasti. Eto to je zapravo tako. A zašto nećete? Zato jer se neki boje da ne mogu na taj način proći, da bude odgovor kompletan. Da se vratim sad na Europsku uniju, štogod da Europa danas znači. Ako je netko pred 20 godina zazivao Europu onda je to IDS, pa i ja, danas su se ljudi diljem ove zemlje malo ohladili kada je riječ o Europi, bogami i ja, danas najviše zbog naše politike iz 90-ih prema Bosni i Hercegovini i Europa na Hrvatsku gleda drugačije nego što nas je gledala prije toga, danas se nakon pretvorbe i iz Europe gleda na Hrvatsku drugačije nego prije pretvorbe, danas se ne znam nakon njene pakračke poljane, selotejpa i iz Europe gleda drugačije na Hrvatsku nego prije toga, itd. Međutim, prekjučer to je bilo znači 7.6. "Dnevnik", gledam "Dnevnik" i sada ona glasnogovornica Mađarica poručuje kaže kvaliteta pregovaranja je hitnija od brzine. Tog istog prekjučer znači 7.6. spekulira se o raspadu eurozone, ja ne vjerujem u to, jer ne bih volio da sam još jednom u pravu kada poručujem taman kad ispunimo sve uvjete onda će se ta Europa raspasti. Ja bih osobno volio da mi u prve dvije godine povučemo 3 i pol milijarde eura iz Europe, ali su se tome nadali i Bugari pa su u prvoj godini, ili Rumunji ne znam sada točno, povukli svega 7 ili 10 milijuna eura itd. Jasno, šalim se da se može raspasti eurozona, iako je to rečeno u jednoj informativnoj emisiji, ali opet nikad ne reci nikad. Nama Europa treba normalno zbog eura, zbog financiranja vanjskog duga, zbog uvoza, a ja kažem da HDZ-u Europa treba jer na gospodarskom planu nisu ništa ponudili, ok, i ono što je bit sva ova benevolentnost do Europe, a najbolje je to došlo do izražaja kod Slovenije, mislim da vladajućoj stranci treba da negdje u 4. mjesecu 2010. spoji izbore za hrvatski Parlament, sa referendumom o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji. To je bit ja bih rekao ovih i Ustavnih izmjena. Znači ako se ove dvije stvari poklope, to je ono kako je predsjednik našega odbora rekao poklapanje zvijezda kada bi se eto ova politička elita mogla ponovo zadržati na vlasti. Tako je nekako rečeno. Zato, a ovaj set promjena ja bih rekao tiče se baš referenduma i Europske unije, Hrvatska je zbog ovoga svega trebala i popustiti Sloveniji na način da smo de facto ustupili 150 kvadratnih kilometara teritorijalnih voda, znači uz privatizaciju banaka, uz prepuštanje tržišta, uvozimo 25 milijardi eura, izvozimo 10 milijardi eura. Trebali smo dati i komad mora i sad prikazujemo slovenski referendum kao hrvatski uspjeh, a da slovenski esteblišment spram Hrvatske nije riješio niti jedno otvoreno pitanje, ni kad je riječ o Ljubljanskoj banci, ni kada je riječ o okupaciji Svete Gere, ni kada je riječ o negradnji cesta prema Hrvatskoj, niti liberalizira granični režim itd. I želim vjerovati, prema mojim informacijama to bi se trebalo dogoditi 6.07. u Buzetu, da će tamo gospoda predsjednici Josipović i Turk o tome možda razgovarati. Jasno je, da budem iskren, da sam i ja slovenski državljanin glasovao bi sigurno za slovenski referendum, ali da mi se dala takva prilika u Hrvatskoj, i zato nam nije dana takva prilika, teško da bih digao ruku za isti referendum. Kod revizije … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Kod revizije pretvorbe … … [[Upadica se ne razumije.]] Jesam rođen sam u Sloveniji, ništa zato. I vjerojatno jedini sam, mi je pošlo za rukom da odvratim Račana da parafira onih 1 hektar oko Jorasove kuće, pokrenuo sam Buzetsku pivovaru u Buzetu, izdavao koncesije o Piranskom zaljevu. Pa vidite što ste vi drugi ovdje napravili oko toga. Vjerojatno bi danas polazišna točka za razgraničenje bila daleko, daleko na hrvatskoj strani da toga nije bilo. Što se tiče revizije pretvorbe, mi to možemo gospodo kako se kaže, okačiti mački o rep. Ja sam apsolutno za, ali od toga neće biti ništa. Mi ne možemo gospodo riješiti niti pitanje tzv. turističkog zemljišta, a gdje ćemo riješiti pitanje revizije pretvorbe ili privatizacije? Mi i dalje dopuštamo da ljudi koriste kampove 100, 200 hektara, normalno privatni kapital da nikome ne plaćaju ništa, a da za jedan stol po metru kvadratnom u Poreču moraju ugostitelji plaćati,ne znam 15 ili 17 eura, jasno da tu treba biti obazriv. Jer je ovaj promet u turizmu za prvih 5 mjeseci pao 15%, investicije se procjenjuju ne na više od milijardu kuna, prošle godine 4 milijarde. Samo po tom osnovu je država izgubila 700 milijuna kuna PDV-a. Ali tko kontrolira ovu državu? Ja tvrdim Sabor ne, izvršna vlast zasigurno da. Ovu zemlju uz izvršnu vlast kontrolira i kapital. Tko posjeduje medije? Pa jasno da posjeduje kapital. Tko posjeduje monopole van one HEP-a, Hrvatskih voda itd.? Posjeduje ih kapital. Tko ima banke? Ima kapital. Tko ima monopol nad cigaretama? Pa jasno da ima kapital. Tko ima turističke tvrtke? Ima kapital. Što možemo mi? Odlučivati o svom meniju, možda o plaćama, o Ustavu, zakone će nam ionako pripremiti u Vladi pa ćete samo dizati za iste ruku. A ja tvrdim, kad bi se zastupnici neposredno birali da bi se sve to isto tako neposredno promijenili. Što se tiče izručenja apsolutno sam za europski uhidbeni nalog, ali volio bih znati da li je Gotovina sa Rojsom i Rosom kupio udio u Hidroelektri. Zašto onda tvrtke javne skupljaju novac za nečiju obranu ako netko posjeduje Hidroelektru? Za kraj preambula, vraćaju se Slovenci, Bošnjaci. Uvijek sam se za njih borio, i kada je 3. siječanjska koalicija mijenjala ovaj Ustav i kad ga se mijenjalo '97., '98., ali isto tako mislim da bi trebalo predložiti da u duhu dobrosusjedske politike i povratka Hrvatska obnovi i one zgrade koje su naši rušili van ratom okupiranog područja, a mi smo mijenjali Zakon o obveznim odnosima, mislim da je riječ o čl. 196., kako se tim ljudima ne bi jednostavno omogućila obnova kao što se obnavlja od strane hrvatskih vlasti ono što je rušeno po Oluji itd. Za kraj, protiv sam da državljani izvan Hrvatske glasaju za prilike u Hrvatskoj. Ja se slažem da su u velikoj mjeri mnogi od njih zadužili ove prostore. Jesam, još jedanput ću reći, za Europu. Ne i za ustupanje teritorija, ali bit izmjena je u sljedećem: znači poklopiti referendum o EU sa izborima za Hrvatski parlament jer bi to onda moglo nekome poklopiti i zvijezde. Evo, to je ono što su moje primjedbe na ovaj ustavni tekst. Za ovaj prijedlog ćemo biti, a za Ustav ćemo vidjeti kada se naprosto dogodi.
Dobro hvala. Imamo nekoliko ispravaka. Prvi je gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam sve netočne navode kolege Kajina kad je govorio o dijaspori iz BiH, kad je govorio o izborima u Hercegovini, kad je govorio o zastupnicima iz BiH. On zna da to nije tako, on zna da se odnosi ovaj zakon i ovo sve o čemu govorimo na hrvatske državljane izvan RH. Ja bih kazao da je ovo doista premašilo svaku mjeru, kolega Kajin. Da je ovo svojevrsni rasizam Damira Kajina. Na osudu je u ovome Saboru, na osudu je svakog normalnog čovjeka u Hrvatskoj i dosta je toga više. Vi se prometnuo Kajine, Damire Kajine ti se prometnuo u zastupnika podjela umjesto u zastupnika miritelja i približavanja i redu u Hrvatskoj državi i hrvatskom narodu i to je doista više nedopustivo. A mito o kojem stalno govoriš, o nekoj hrvatskoj politici u BiH je mit i najobičnija podvala koju uporno ponavljaš iako i sam znaš da nije tako. Hvala lijepo.
Imamo jednu povredu Poslovnika. Gospodin Damir Kajin.
Ja želim gospodine predsjedniče da upozorite gospodina zastupnika kada moje izlaganje kvalificira tezama o rasizmu. Jer nijedno moje ponašanje, nijedna moja izgovorena riječ u zadnjih 20 godina koliko sam u politici ne može se na taj način okarakterizirati. Ni kada su neki sa puškom rušili Stari most u Mostaru, kada su neki drugi brinuli se da se one koji su protjerivani zbrinjavaju i tome slično. I dosta ovih uvreda i dosta ovih kvalifikacija. Dosta!
Ja molim sve zastupnice i zastupnike da općenito ne upotrebljavaju teške riječi i diskvalifikacije jer rasizam je doista jedna teška kvalifikacija i zato malo, da tako kažem, budimo malo umjereniji u kvalifikaciji jer sve možemo isto reći, ali malo drugačijim riječima. Eto, to molim. Dalje, ispravak netočnog navoda gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Kajin u svom je izlaganju rekao kako će temeljem ovog prijedloga ustavnih promjena Hrvati u BiH imati 3 zastupnika. Naime, to je netočno jer zastupnika 3 će po ovom imati hrvatska dijaspora živjela ona u Torontu, Sttutgartu, BiH ili negdje dalje, a bez obzira na to što je cijeli ovaj model po meni za Hrvatsku neprihvatljiv, štetan dugoročno a uvredljiv za Hrvatsku dijasporu jer je nemoguće da mi imamo tri kategorije Hrvatskih državljana, onih koji imaju dvostruko državljanstvo Hrvatsko i Srpsko su građani deluxe kategorije, a oni koji imaju Hrvatsko i Bosne i Hercegovine su građani trećeg reda. To se događa u ovim Ustavnim promjenama i to je neprihvatljivo.
Hvala. Gospođa Dubravka Šuica, također ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, ispravljam jedan netočan navod, međutim, ne moguće je zapravo ispraviti čitav niz netočnih navoda koje je izrekao gospodin Kajin. Rekao je HDZ-u služi promjena Ustava i Europska unija samo zato što Vlada nije ponudila nikakav gospodarski program. Gospodine Kajin sve što ste izgovorili nije točno, vi ste iskoristili ovu govornicu za pledoaje o aktualnoj političkoj situaciji, čudim se predsjedniku Sabora da nije ispravio gospodina Kajina u dijelu da je kršio Poslovnik. Sve je drugo pričao samo ne konkretno o ustavnim promjenama. I na kraju gospodin Kajin će biti za Ustavne promjene iako je sve izgovorio što je ovdje izgovorio.
Ja sam sklon tumačiti pa čak neke ideje koje nisu baš u skladu ni sa Poslovnikom, kao jedan svojevrsno stvaralački nemir u Saboru, pa onda malo sam tolerantniji u tom pogledu kada predsjedavam, premda je gospođa Šuica u pravu, pa ja molim eto. Evo, nitko nije primijetio da je gospodin Kajin zapravo osporio našem zastupniku Furiu Radinu da glasuje u Italiji. Pa to je ipak jedan presedan ovdje i sada kakve to imamo građane, koje su to relacije. Osporio je na načelima nekim, ne znam kojim. Jer pretpostavljam da su Hrvati u Bosni i Hercegovini, ili Talijani u Hrvatskoj ili Hrvati u Italiji u istom statusu. Pogotovo što su ovi državljani, a mogu i oni biti državljani. Evo i gospodin potpredsjednik Vladimir Šeks će ispraviti netočan navod.
Sa zadovoljstvom. Netočan je navod i tvrdnja i neistina gospodina zastupnika Kajina da je hrvatska arbitražnim sporazumom sa Slovenijom ustupila ili predala 150 kvadratnih kilometara svoga državnoga teritorija. Opetovana lažna i neistinita tvrdnja zastupnika Kajina, Hrvatski sabor je usvojio ogromnom većinom arbitražni sporazum sa Slovenijom pa je ovakva lažna i neistinita tvrdnja najblaže rečeno velika netočnost.
Ispravak gospodin zastupnik Dragan Vukić izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Kajin u svom govoru pobrkali ste državljanstvo, nacionalnost, govoreći o pravima glasa Hrvatskih državljana u 11. izbornoj jedinici. Molio sam vas i prije s ovoga mjesta i to činim i sad, da ne omalovažavate Hrvate poglavito Hrvate iz Bosne i Hercegovine, oni su dio jednog Hrvatskog naroda isto kao Hrvati Istre ili Hrvati Slavonije,a to što su se povijesnim prilikama našli u dvije države, to oni nisu krivi, jednako kao što nisu krivi Hrvati iz Istre i Hrvati iz Like. I bilo bi dobro u ovome Saboru uvesti institut umjesto ispravka netočnog navoda, institut popravka nastupa zastupnika. Jer ja sam puno puta na ovu temu ispravljao gospodina zastupnika ali on nikako da uvaži sve naše ispravke. Hvala lijepo.
Hvala idemo dalje. Ja bih još jedanput zamolio da teške kvalifikacije riječi pa i uvrede koje se ovdje čuju da nastojimo prevladati, ipak je ovo jedna ozbiljna rasprava o promjeni Ustava i budimo na razinu pravo tog visokog ili velikog zadatka koji je pred nama. E sada, u ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo predsjednice Vlade, gospodo ministri, kolegice i kolege. Nije lako govoriti nakon gospodina Kajina jer bi najradije svoje cijelo vrijeme iskoristio za ispravke netočnih navoda, ali onda ne bih imao prilike reći ono što mislim, pa ću preskočiti a s njim obračunati u kafiću ako se on složi. Dakle, pred nama je prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava. MI smo do sada raspravljali u ovih dva, dva i pol sata vremena o detaljima samoga Nacrta promjena iako su krupne stvari već usuglašene u pregovorima predsjednika dviju vodećih stranaka. Mislim da je dobro raspravljati o svemu ovome što još nismo usuglasili i da ćemo to napraviti do kraja današnjeg dana, ako ne onda do vremena usvajanja samoga Ustava i da je dobro da se raspravlja dalje, a vidim izašli su van i gospodin Šeks i gospodin Milanović, pa će se raspraviti i o izboru ustavnih sudaca, i nadam se o članku 65. sa gospodinom Selemom, nadam se i o Zakonu o Uredu predsjednika, o spolnoj orijentaciji nećemo raspravljati, Zakon je donešen i duboko sam uvjeren da je apsolutno dovoljno na razini Europskih zakonodavnih formi. NO, ja bih umjesto ovih detalja pokušao u svom izlaganju ukazati na širi okvir onoga o čemu mi danas raspravljamo i o čemu ćemo glasovati ovih dana. Širi okvir je interes Republike Hrvatske. Interes Republike Hrvatske da se usvoji prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjena Ustava, da se usvoje amandmani na ovaj Ustav jer se Hrvatska nalazi u prijelomnom trenutku svoje dugogodišnje političke aktivnosti. To je trenutak u kojem trebamo pokazati Europi, pokazati svijetu da smo sposobni sami unutar sebe se dogovoriti za one krupne promjene koje se Ustavom definiraju a u cilju priključenja Europskoj uniji. Dakle, molim da u našim malim razmimoilaženjima koji su još preostali, nikada ne izgubimo iz vida ovaj veliki cilj. I zato mislim da je ova sjednica Sabora jedna od važnijih, ali jedna od onih koji će se sigurno citirati u budućnosti i koja ide u red onih sjednica Sabora kada smo se ipak uspjeli usuglasiti unatoč različitih stavova i donijeti one ključne odluke koje su u interesu Republike Hrvatske. Tako bih apelirao na sve da postupimo i danas. Ova sjednica Sabora ima za mene dvije važne osobine. Jedna je da bi trebalo postići što viši stupanj konsenzusa, što veće suglasje jer je to poruka koja se očekuje od nas, to je poruka koju očekuju naši prijatelji sutra u Europskoj uniji, naši prijatelji koji itekako osluškuju što se danas ovdje događa. To suglasje je danas možda potrebnije nego ikada. U velikim odlukama saborovih 20 godina nismo uvijek postigli suglasje. Bilo je velikih razmimoilaženja, ali smo ipak išli dalje. Sjetimo se veliki odluka o kojima se nismo usuglasili od božićnog Ustava '90.-te, preko odluka o skidanju socijalislitičkih oznaka, pa zatim odluke o razdruživanja od zemalja bivše Jugoslavije. Nije bilo suglasja niti u donošenju ZERP-a, iako je danas potpuno jasno da je to bila važna karika u lancu pristupanja Europskoj uniji. Nije bilo suglasja niti oko NATO-a, jer su neki tražili da se provede referendum, što bi svakako bila još jedna moguća zapreka na tom putu. Nije bilo suglasja čak niti o arbitraži. Znamo da je današnji predsjednik Republike glasovao protiv arbitraže sa Slovenijom, danas je potpuno jasno da je to bio najveći potez s kojim se nastavio pregovor Hrvatske za ulazak u Europsku uniju i da je predsjednica Vlade inzistirajući na tome napravila najveći iskorak u našem pristupu Europskoj uniji. Vjerujem da će danas i ovih dana ovakva nesuglasja nestati i da ćemo imati kada dižemo ruku ne interes svoje stranke, svoje političke grupacije ili svoje interesne grupacije, nego interes Hrvatske države. A interes Hrvatske države jest da zaokruži 20 godišnju politiku čiji je cilj bio ne samo samostalna država, nego država članica europske civilizacijske skupine. I mi danas o tome odlučujemo i mi danas dokazujemo da li smo tome dorasli ili nismo. Vjerujem da ćemo imati snage za takve odluke, vjerujem da ćemo uskladiti ove male nesporazume i vjerujem da ćemo Europi poslati jednu snažnu poruku. Hrvatska ima snage prebroditi unutarnje probleme u interesu Europe. A to je poruka koja danas Europskoj uniji kada je u velikoj financijskoj krizi treba više nego ikada. I ono što mislim da je važno, to je poruka da Hrvatskom Europa dobiva čvrstu i stabilnu zemlju, čvrstu i stabilnu demokraciju, da dobiva pravnu državu, da dobiva financijski stabilnu državu, koliko god to možda čudno zvučalo u današnje doba krize. Ali Hrvatska će Europi doprinijeti na financijskog stabilnosti, a to možemo tvrditi usporedbom naših nekih ekonomskih pokazatelja sa zemljama Europske unije. Mi smo primjerice nezadovoljni sa našom anketnom stopom nezaposlenosti, od 9,4% i to je doista visoka stopa nezaposlenosti. Ali ću vas podsjetiti da je stopa nezaposlenosti EU 27 zemalja veća od naše i iznosi 9,7%. Dakle, mi imamo manju anketnu stopu nezaposlenosti koji je najobjektivniji pokazatelja od EU 27 zemalja. Europa naravno takvu Hrvatsku treba. Moramo reći isto tako da je mjerama Vlade, na čelu sa premijerkom Kosor, Hrvatska napravila veliki iskorak u stabilizaciji svojih državnih financija. Ja ću navesti još jednu usporedbu koja će mnoge iznenaditi. Jedno od najvećih problema je deficit platnog sporazuma. Mnoge europske zemlje se grčevito se bore, vidjeli smo Mađarsku, danas gledamo Grčku, sutra nadam se ne ali prijeti opasnost Španjolske, Portugala, Irske, neki spominju već i Englesku. Hrvatska je dokazala da je u stanju kontrolirati svoje financije. Prošle godine deficit platnog proračuna Hrvatske bio je manji od platnog deficita Njemačke. Naš je deficit bio prošle godine 2,9, a Njemačke 33%. Podsjetit ću vas još i na dug kojeg nosimo sa sobom u Europsku uniju, o kojem toliko pričamo. Naš dug od 44 milijarde eura je 50% bruto domaćeg proizvoda. Znate li koliki je postotak duga Njemačke? 72% njihovog bruto domaćeg proizvoda. I mi se s našim dugom nalazimo u sredini europske ljestvice, što dokazuje da Europa sa nama ne dobiva problem. Europa s nama dobiva primjere rješavanja problema. I mislim da bi trebali biti ponosni na to i da bi trebali mnoge naše partikularne interese podrediti jednoj ovakvoj poruci Europi, jer nemojmo zaboraviti još uvijek u Europi ima i onih koji nisu baš 100% sigurno odlučili da dignu ruku za hrvatsko članstvo. I zato mislim da je ovo što je preostalo su beznačajni problemi prema onome što smo imali. Jedno od najprjepornijih pitanja je bilo glasovanje Hrvata izvan Hrvatske. I doista je to u Hrvatskoj problem koji je posebno značajan iz nekoliko razloga. Jedan od razloga je to što je iseljena Hrvatska jednako brojna kao i broj građana u Hrvatskoj. Jedan od rijetkih zemalja koja ima još jedanput toliko stanovnika izvan svoje granice. Drugi razlog dubine toga prijepora je bio taj što iseljena Hrvatska, a i Hrvati u Bosni i Hercegovini, kao druga kategorija Hrvata koja živi izvan svoje domovine, izvan granica, itekako su doprinijeli stvaranju Hrvatske države, osobno sudjelovanjem sebe, svojih sinova, svojih kćeri, financijskim doprinosima itd. i mi prema njima imamo također velike obveze. U tim prijeporima koji su izgledali kao najveći prijepor u usuglašavanju zapravo je postignut kompromis i to je ono što smatram velikim uspjehom i velikom porukom hrvatske politike. S jedne strane zajamčili smo tri člana Hrvatima izvan Hrvatske u Saboru, što je otprilike sukladno rješenjima drugih zemalja. S druge strane doveli smo u red i način glasovanja, tako da neće više biti prigovora o tome da glasuju mrtve duše i da su ti izbori zapravo u tom dijelu nevjerodostojni. Ja ću samo spomenuti da slična rješenja imaju i druge europske zemlje. Ima i Portugal, ima i Italija. Npr. Italija bira 12 članova svojih državljana izvan granice u Gornji dom, 6 u Donji dom. Kada to podijelite sa brojem članova Gornjeg i Donjeg doma, onda je to otprilike negdje ovaj postotak koji smo i mi uspjeli dogovoriti. Slično imaju Irska, ima i Poljska. Dakle, takvih primjera doista ima i mislim da je to kvalitetno rješenje, jer jamči 3 zastupnika u Saboru od građana Hrvatske koji žive izvan granica. I to je jedno jamstvo koje apsolutno je dobro za njihovo sudjelovanje u kreiranju svih važnih odluka u Hrvatskom saboru. I ovdje moramo govoriti da se problem dosta politizirao. Mi nikada nismo tom problemu prišli sa stajališta gledanja tko će biti naši birači. Napokon Hrvati iz BiH su u prošlim predsjedničkim izborima pokazali da nisu više birači HDZ-a. prema tome, išli smo prema tome objektivno. Išli smo sa zaštitom interesa Hrvata izvan Hrvatske, naravno uključujući prije svega Hrvate u Bosni i Hercegovini kao konstitutivni dio te države. Ako smo riješili te velike probleme vjerujem da ćemo riješiti još i ove koji su pred nama. I zato vjerujem da ćemo sutra izglasovati ovaj Nacrt promjena Ustava, da ćemo nastaviti prema izglasavanju amandmana i da ćemo pokazati Europi ono što je najvažnije. Onaj koji digne ruku za ove prijedloge taj je dignuo ruku za Hrvatsku, taj je dignuo ruku za Europu, taj je dignuo ruku za demokraciju, taj je dignuo ruku za pravnu državu, ali je dignuo ruku i za bolje okvire gospodarskog napretka i razvitka Republike Hrvatske. Vjerujem da će to biti dovoljna većina u ovom Saboru i da ćemo pokazati da smo shvatili povijesnu važnost ovoga trenutka. Hvala lijepo.
Hvala. U 11,19 je prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvo gospodin Daniel Srb, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Ja bih ispravio dva netočna navoda. Prvi je da je interes Republike Hrvatske usvajanje ovog prijedloga Ustava. Ja mogu prihvatit da je potrebno Ustav izmijeniti, ali ne da je to ovaj prijedlog Ustava jer se Ustav mijenja bez strategije i koncepcije i omogućit će da u budućnosti svega četvrtina ukupnog broja državljana Hrvatske može donositi odluke o budućnosti Hrvatske, uključujući udruživanje s drugim državama u naddržavne saveze što će Hrvatsku isto tako koštat. S druge strane, tvrdnja da dignuti ruku za ovaj Ustav znači dignuti ruku za Hrvatsku nije točna jer ustavne promjene bilo je moguće napraviti i na jednom drugačijem modelu koji bi dugoročno Hrvatskoj garantirao i suverenost i samostalnost i gospodarski razvoj i bolji život građana. Hvala.
Hvala. Drugi ispravak, gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Dobro ajde manje-više svi smo za Europu, je da se malo hladimo kada je riječ o Europi, ali se slažem sa gospodinom Hebrangom kada kaže da Europa u Hrvatskoj ne dobiva problem. Dobili su oni sa Hrvatskom i naše poslovne banke, poslovna aktiva je danas gotovo 400 milijardi kuna, znači itekako dobro ovdje zarađuju. Dobili su monopole, dobivaju tržište, ali gdje i tko je kome problem? Problem smo mi sami sebi, gospodin Hebrang i ne stoje svi oni ekonomski podaci koje ste vi iznijeli ili oni su samo djelomično točni, a netočni su ako se ne spomene da je prošle godine u prvom kvartalu brutoproizvod pao za 6,8%, da je nastavio padati i u prvom kvartalu 2010. što će reći da mi 9% imamo lošiji bruto društveni proizvod nego 2008. Turizam u prvih 5 mjeseci ove godine pada negdje 15%, investicije i ulaganja drastično, trgovina je prošle godine pala 15, možda 20%. Broj nezaposlenih…
Hvala.
Broj zaposlenih pardon, smanjio se za 94 tisuće, industrijska proizvodnja…
Hvala.
U 6. mjesecu ove godine …/Govornik isključen./… Ja bih iskreno volio da i po ovoj našoj gospodarskoj zbilji jednog dana u ovoj sabornici …/Govornik isključen./…
Hvala. U ime kluba HSLS-a i SDA, gospodin zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Dva su osnovna shvaćanja u filozofiji politike, vrijednosti i značenja Ustava u jednoj političkoj zajednici, ono starije shvaćanje da je Ustav izraz suverenosti naroda i novije shvaćanje da je zapravo Ustav izraz i osnovna formulacija temeljnih ljudskih prava i sloboda. Bilo kako uzmemo ta dva shvaćanja vidjet ćemo da ona proistječu iz onoga osnovnoga političkoga shvaćanja u europskim državama i ne samo europskim, da je Ustav kako bi rekao Hegel izraz umnoga samoodređenja naroda ili suverena, da je to temeljni akt političke volje jedne političke zajednice. I upravo stoga što je najteže inače u životu za svakoga od nas osobno, a onda naravno i za zajednicu umno odrediti volju ili doći do umnosti volje pa i političke volje, ja bih ipak rekao da smo propustili u metodologiji donošenja ovih prijedloga promjena i cijeloga Ustava pa i u metodologiji javne rasprave nekako zajamčiti da naš Ustav bude izraz toga javnoga uma ili da se politička volja doista konstituira na temelju javne rasprave i na temelju onoga što danas u jednoj demokratskoj državi, u jednoj demokratskoj zajednici svi sudionici javnoga života ili toga širokoga foruma uma mogu reći. Ovako se ipak stječe dojam, o tome su i govorili prethodnici pa i javno priznali, mogu reći da je i medijski interpretacijski obrazac bio takav da je ovaj Ustav ipak plod dogovora gospođe Kosor i gospodina Milanovića i da je na neki način riječ o kompromisnom rješenju, o tome je govorio i poštovani prethodnik Hebrang. Svjesni smo činjenice da je kompromis dogovor s kojim su obje strane jednako zadovoljne i jednako nezadovoljne. Međutim, kad smo već razmišljali o tome kako u toj općoj volji ili u nekakvom suglasju postići kompromise onda mislim da je više trebalo tražiti kompromise upravo oko nekih odredbi poput primjerice ove o općem i obvezatnom obrazovanju, manje pak o pravu glasa, manje pak o fiksnim kvotama ili nekim drugim odredbama koje su ovako postale onda i temeljni kamen spoticanja pa onda na kraju evo i kad smo se već uspjeli dogovoriti ili su se uspjeli dogovoriti od kamena spoticanja postale su zapravo i ugaoni kamen ili zaglavni kamen novoga ustavnoga prijedloga. Mislim da to nije dobro, mislim da se ovako stječe dojam da će Ustav biti plod nagodbenjaštva i pogodbenjaštva i da po malo i patetičnoj riječi zaklinjanje u Europu i u to da je ovo izraz i nekakve naše europske volje i europske perspektive padaju u vodu pred činjenicom da je ipak riječ o nagodbenjaštvu i pogodbenjaštvu koje na kraju nije najsretnije. Ono nije najsretnije za državljane Republike Hrvatske koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Mislim da smo tu trebali ipak pronaći rješenje pa onda naravno i ustavnopravnu formulaciju, sada ustavnu, nakon toga i pravnu koja će biti dugoročna, koja će otkloniti sumnje i koja će i tim našim državljanima omogućiti da na neki način budu konstitutivni dio i Republike Hrvatske. Ali smo s druge strane evo i na neki način kao kompromisno velim jednako zadovoljni i jednako nezadovoljni i stavili pod sumnju buduće ustavne zakone i buduće zakone koji će se baviti izborom zastupnika. Tako da na kraju se i ovaj kompromis može ili će se moći tumačiti kao poraz ili barem kao jedan kompromis koji na dugo ili za dugoročno razdoblje zapravo nije donio ono što smo htjeli kompromisom postići. Ako se smanji broj zastupnika sigurno je da i ova fiksna kvota će se drukčije tumačiti. Dakle, hoću reći bojim se da i ta kompromisna varijanta može in ultima linea biti izvor novih prijepora, novih razdora, pa i novih razlaza ili novoga kamena spoticanja i onda zapravo taj nagodbenjački ili pogodbenjački pristup Ustavu će biti još više izražen i bit će opet jasnije da i ono što smo uspjeli dogovoriti zapravo u drugoj instanci ili drugom koraku smo jednako tako uspjeli jedni druge nasamariti, na to ciljati, nasaditi ili kako drukčije hoćete prevariti. Ne bih volio da donošenje Ustava u bilo kojem trenutku, dakle u bilo kojem od tih koraka posluži upravo za takvo nagodbenjaštvo, pa onda naravno i za nove razdore. Ustav je uvijek temeljni konstitucijski akt jedne političke zajednice, a ovako mi se čini da neće biti konstitucijski, nego će zapravo biti supstitucijski. Dakle, mi ćemo mijenjati nešto za nešto. To nije dobro. Mislim da je trebalo, ako ništa drugo paziti na moguće interpretacijske medijske obrasce da nam se ne dogodi doista da na kraju ispadne da je to dogovor Kosor – Milanović umjesto da to bude izraz velim konstitucije jedne političke volje, jedne političke zajednice napose stoga što kad govorimo o nužnosti donošenja, kad govorimo o dinamici donošenje, kad govorimo o hitnosti donošenja onda govorimo o europskoj perspektivi Hrvatske. Europska perspektiva Hrvatske ne treba početi ni sa kakvom nagodbom. Kad je god u povijesti, ja se inače ne volim to svi znate vraćati u prošlost. Ali kad smo god u povijesti donosili bilo kakvu političku odluku iz nagodbenjačkih ili pogodbenjačkih razloga uvijek smo pogriješili. Prema tome, pokušajmo razmišljati o tome da ipak nekako danas makar ili kad budemo glasovali se pokaže da nije riječ samo o kompromisu, nego da je riječ o nečemu što ćemo svi prihvatiti. Pa stoga ja doista apeliram da se razmisli i o institutu izbora sudaca. Još uvijek imamo vremena. Sasvim sigurno neće biti dobro ili nije dobro da prihvaćamo institut ili mehanizam kojim će biti bilo koja strana nezadovoljna. I jednako tako mislim da predložena odredba o općem i obvezatnom obrazovanju nije dobra. Gospođe i gospodo, Hrvatska nema velikih razvojnih šansi. Obrazovanje je naša jedina strateška razvojna šansa. O ovim formulacija, sa postojećom obrazovnom strukturom Hrvatske, sa postojećom mogu tako reći zahirenom strukturom neformalnog obrazovanja, izvanškolskog obrazovanja, permanentnog obrazovanja, ... [[Govornik govori engleski, ne razumije.]] mi nemamo apsolutno nikakve šanse promijeniti lošu kvalifikacijsku i obrazovnu strukturu stanovništva. I ako ne zajamčimo to se može formulacijski, da je obvezatno obrazovanje ono koje obuhvaća i osnovno, ali i obrazovanje do stjecanja prve kvalifikacije. Možda to nije formulacija koju su predložile kolege iz SDP-a. Ako to ne zajamčimo, ako to ne bude jasna, ako svim sudionicima u obrazovnom sustavu ne bude jasno od donošenja Ustava da obvezatno školovanje znači da je osoba zaposliva, a to govori i temeljni dokument Europske unije prema društvu koje uči. Dakle, taj temeljni dokument upravo govori o stjecanju prve kompetencije i prve kvalifikacije kao ključnome u tim zglobnim mjestima. Dakle, u prijelazu iz osnovne škole u srednju ili iz srednje na tržišta rada ili iz srednje na visoko obrazovanje. Dakle, ta zglobna mjesta koja su i inače najosjetljivija se zapravo ojačavaju tim kvalifikacijama. I mislim da bi trebalo tu opet učiniti kompromis ne zbog kolega iz SDP-a ili ne zbog općeg velim stava da je potrebno raditi nagodbe, nego radi budućnosti učenika hrvatskih, hrvatske mladeži danas. Ali onda naravno i opstanka hrvatskog društva i gospodarstva u cjelini, jer velim ponavljam mi bez promjene kvalifikacijske obrazovne strukture nemamo dugoročnih razvojnih šansi. Hrvatska ima previše stanovništva sa završenom samo osnovnom školom, previše onih koji uopće nisu završili osnovnu školu, previše onih koji imaju samo kvalifikaciju i koji se ne mogu ili se jako teško mogu prekvalificirati. To su strukturalno gledano teško zaposlive osobe. Hrvatska ima premalo visoko obrazovanih i Hrvatska na žalost na kraju kad pogledate u cjelini ima premalo ljudi koji danas mogu se prekvalificirati za tržište rada i za ono što gospodarstvu treba. Dakle, ja bih se založio za to ispred našega kluba, da ipak pronađemo sretniju formulaciju i da svima jasno poručimo da obvezatno obrazovanje znači stjecanje one kompetencije koje će učiniti našeg mladog čovjeka danas zaposlivim, koji će mu omogućiti da ne izlazi iz osnovnoga ili iz obvezatnog obrazovanja bez bilo kakve kvalifikacije i bez mogućnosti da se negdje zaposli. To nema veze ni sa dobnom granicom, ni 16, 18. To nema veze ni hoće li osnovna škola trajati 8 ili 9 godina. To naprosto ima veze s onime što mi kao država, kao zajednica jamčimo mladom čovjeku napose stoga opet da s time završim što u našoj strukturi nezaposlenih da je daleko više manjih ljudi nego u Europi. Dakle, u našoj strukturi nezaposlenih upravo je najviše onih od 21 do 24, mnogo više nego u europskim državama. I zato ako već mijenjamo tu formulaciju, onda je idemo učiniti. Možda je ta prva kvalifikacija nešto što uz ... [[Govornik se ne razumije.]] nomotehnički, ako hoćete na kraju leksički, semantički zvučno nam ne odgovara. Ali je sigurno nešto što dugoročno osigurava zaposlivost osobe i osigurava razvojne šanse i mladim ljudima i osobama i nama kao zajednici u cjelini. I na kraju mislim da je moguće pronaći i sretnije rješenje i za izbor Ustavnih sudaca kako ne bismo ili kako bismo od početka uklonili mogućnost da je riječ o nečemu što će bilo kada biti dio dnevnopolitičkih nagodbi, onda idemo radije sada se ustavno nagoditi nego da se dogovaramo ili nagađamo na dnevnopolitičkoj razini, na stranačkoj razini, na blokovskoj razini ovdje u Parlamentu ili bilo gdje drugdje u društvu. Dakle, kad smo već taj temeljni konstitucijski akt pretvorili u supstitucijski akt, onda mislim da se treba dogovoriti još i oko ovih nekih detalja.
Hvala. U ime kluba SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Izgleda da smo mi najveći dio naše strasti i našeg udjela u raspravi o Ustavnim promjenama potrošili prije ovoga mjesta, tj. prije samoga Sabora u kojem bismo trebali te promjene raspraviti i usvojiti. To je u neku ruku dobro, u neku ruku nije dobro, ali jedno je sasvim sigurno, dobro je da se neke stvari riješe prije ovog Sabora, a nije dobro da se u Saboru ne čuje sve što se treba čuti. Prvo htio bih kazati u ime kluba SDSS-a da se ovim Ustavnim promjenama vrši poboljšanje teksta Ustava Republike Hrvatske i to u znatnoj mjeri, i u različitim segmentima. Drugo htio bih kazati da ono što se činilo u proteklih više od pola godine bez obzira na povremeni incidentni karakter rasprava i načina na koji smo sudjelovali u tim raspravama je značajno doprinijelo kulturi pregovaranja oko važnih političkih tema. I koliko god se činilo da ta stvar nije bitna, ja bih htio istaći da je ona od velike važnosti. Ni jedna demokracija ne može biti ozbiljna ni zrela ukoliko nema razvijenu kulturu pregovaranja. Ne trgovanja, ne pogađanja, nego kulturu pregovaranja. I to zbog toga što je ta kultura jamstvo da će ono što je dogovoreno i što je usuglašeno poslije ostati kao zajednička vrijednost i zajedničko stajalište, nešto što je zajednički prihvaćeno. I to mislim da je dobar rezultat ili dobra tekovina rasprava o Ustavnim promjenama, pa kako god se one ili gdje god se one odvijale, da li u radnoj grupi za promjenu Ustava ili pak u samoj javnosti ili negdje iza zatvorenih vrata kao što se događalo. Htio bih navesti nekoliko točaka koje smatram posebno važnim. Prvo to je pitanje glasanja dijaspore i pitanje europskoga uhidbenoga naloga. Na taj način Hrvatska regulira svoj odnos sa susjednim državama, a prije svega sa Bosnom i Hercegovinom u vlastitom interesu, u interesu susjedne države i u interesu dijelova hrvatskoga naroda ili državljana Republike Hrvatske koji žive u toj državi. Istovremeno Hrvatska na taj način pokazuje da može biti ozbiljan i važan jamac uspostavljanja europskih pravnih standarda u odnosima sa drugim državama, i zagovarati i jačati vladavinu prava u svim segmentima a ne kao što je to bio do sada slučaj da zbog neriješenih takvih odnosa se praktički na dnevnoj bazi može diskreditirati odluke hrvatskih, presude hrvatskih sudova ili da se može diskreditirati pravni poredak Republike Hrvatske kao i pravni poredak susjednih država. Na taj način je bilo ozbiljno kompromitiran institut dvojnoga državljanstva, koji nekim ljudima treba. Koji nekim ljudima predstavlja … [[Ne razumije se.]] potrebu iz niza razloga, a nekima predstavlja sredstvo za manipulaciju, sredstvo za kompromitaciju i jednog i drugog državljanstva. I mislim da je dobro da su ove odredbe usvojene. Drugo što se tiče Ustavnog suda, Državnog sudbenog vijeća, proračuna, Pučkog pravobranitelja, na taj način se s jedne strane jača, snaži uloga ovih ključnih pravosudnih institucija u Republici Hrvatskoj, a s druge strane se jača uloga parlamentarizma, kada je u pitanju proračun i način donošenja proračuna. Odluka o tome da se i ustavne suce i proračun donosi dvotrećinskom većinom je snažan doprinos jačanju parlamentarizma. Istovremeno je i snažan doprinos uozbiljavanju u pogledu postupka biranja sudaca s jedne strane, a istovremeno i načina na koji se donosi proračun Republike Hrvatske, kao važan dokument. Što se tiče prava europskih državljana, kao i europskih zakona koje će Republika Hrvatska usvajati ili usklađivati sa svojim zakonodavstvom, dakle prava europskih državljana da glasaju na lokalnim izborima, to će nesumnjivo pojačati integrativni kapacitet Republike Hrvatske, njezinoga društva i pojačati pluralnost unutar toga što imamo u hrvatskom društvu. I to su razlozi zbog kojih smatram da će i ta vrsta promjena značajno doprinijeti unapređenju demokratskih vrijednosti u Hrvatskoj, ali istovremeno i njihovom integriranju u širi demokratski kontekst, u širi demokratski sistem Europske unije. Što se tiče manjina o kojima je danas bilo riječi samo u kontekstu preambule Ustava, mi znamo da će nakon današnje rasprave o izmjenama Ustava uslijediti i rasprava o izmjenama Ustavnoga zakona i da će u izmjenama Ustavnoga zakona biti na drugačiji način regulirano pitanje biračkog prava manjina, kojim će se reguliranjem otkloniti sve slabosti koje su do sada postojale i iznaći rješenje koje će unaprijediti manjinsku politiku i položaj manjina i pojačati manjinske mandate u Hrvatskom saboru i političkom životu Hrvatske općenito. Isto vrijedi i za reguliranje statusa manjinskih institucija, posebno institucija manjinske samouprave koje se organiziraju posredstvom manjinskih vijeća. I tu posebno mislim na institucije koje se tiču srpske zajednice, odnosno koje su stvorene tokom procesa integracije srpske zajednice, odnosno tokom procesa osamostaljivanja RH kao što je Srpsko narodno vijeće i kao što je Zajedničko vijeće općina. Dvije stvari bih još htio kazati. Da se ne bi stekao dojam kako mi ove ustavne promjene donosimo samo zato da bismo završili pregovore i kako bismo bili spremni za završetak pregovora sa EU, što je sigurno važan, neposredan zadatak. Važan zadatak koji treba riješiti što je moguće prije i tu sam suglasan i sa predsjednicom Vlade i sa predstavnikom kluba HDZ-a kao i sa svima drugima da je to od našeg važnog, vitalnog interesa. Međutim, postoji još jedna druga stvar zbog kojeg, koja ne bi smjela pasti u drugi plan kad se govori o ustavnim promjenama i Ustavu posebno. Riječ je o jačanju institucija u RH. Institucija koje su, nažalost, još uvijek vrlo krhke. Institucije koje su još uvijek nedovoljno razvijene i promjenama Ustava RH, ovim promjenama Ustava RH mi bismo barem jedan značajan dio tih institucija trebali pojačati. U sferi pravosuđa sasvim sigurno. Dakle, sudbene vlasti sasvim sigurno. U sferi školstva, prijedlozima koji dolaze od kolega kada je u pitanju, koliko god bili otvoreni, besplatno, odnosno pravo na besplatno obrazovanje do srednje škole, odnosno uključujući i srednju školu je sasvim sigurno jačanje institucionalnog kapaciteta našeg društva kao što je ovdje već netko prije mene govorio. Isto naravno vrijedi i za jačanje parlamentarizma. Koliko god se činilo da je naš parlamentarizam razvijen, koliko god se činilo da je uloga našega Parlamenta vrlo snažna u političkom životu Hrvatske ja bih se usudio reći da to ni približno ne odgovara činjenicama. Uloga našega Parlamenta i uloga parlamentarizma u odnosu prema drugim centrima političke i nepolitičke moći u Hrvatskoj je još uvijek preslaba. I iz toga razloga mi se čini da ovim ustavnim promjenama bismo trebali iskoristiti priliku za jačanje parlamentarizma i onoga što ide uz jačanje institucija parlamentarizma. Na kraju ću reći na ovom mjestu nešto što, iako bih volio da me može čuti veći broj kolegica i kolega, nešto što sam spomenuo na radnoj grupi za izradu Ustava, novog Ustava, prijedloga Ustava, odnosno ustavnih promjena. Ali to nije našlo mjesto u ušima naših kolegica i kolega. A to je pitanje čl. 141., stavka 2. koji glasi: "Zabranjuje se pokretanje postupka udruživanja Republike Hrvatske u saveze s drugim državama u kojima bi udruživanje dovelo ili moglo dovesti do obnavljanja jugoslavenskog državnog zajedništva, odnosno neke balkanske državne sveze u bilo kojem obliku." Ovo je jedino mjesto u našem Ustavu u kojem se nešto zabranjuje i to se zabranjuje u sklopu inicijativa za referendume, inicijativa za pokretanje referenduma ili inicijativa za udruživanje. Ako je za ovakvu formulaciju u nekom razdoblju naše novije političke povijesti ili razvoja naše ustavnosti ili razvoja državnosti bilo nekakve osnove danas kada donosimo i prilagođavamo svoj Ustav za potrebe ulaska u EU potrebe za ovakvom odredbom u našem Ustavu više nema. Jednako tako kao što nema nikakvih strahova niti ikakvih inicijativa posebno od onih kojih se to tiče, dakle onih koji žive na bivšem jugoslavenskom prostoru ili na bivšem balkanskom prostoru koji bi imali razloga da zagovaraju neku posebnu separatnu formu udruživanja osim zajedničkog udruživanja u EU. Drugi razlog koji bih htio kazati je mnogo važniji od ovog prvog, a tiče se nas samih. Je li doista naša povijest takva, i povijest 20. stoljeća i ranija povijest, takva da je udruživanje u tzv. južnoslavenske ili balkanske saveze bilo najgore u našoj povijesti što treba biti zabranjeno, kolegice i kolege? Nije li bilo nečega u našoj povijesti u intermezzu toga udruživanja što je bilo mnogo gore i drastičnije nego što je taj savez? Ovo kolegice i kolege implicira i daje pravo onima koji misle da je moguće da se vrijednosti koje ozbiljno kompromitiraju do dana današnjega hrvatsku demokraciju i Hrvatsku državu, a to su vrijednosti NDH-zije da su one u nekom smislu abolirane zbog ovakve odredbe. Dakle, mi u Ustavu ne nalazimo odredbu po kojoj bi se zabranjivalo veličanje takvih vrijednosti, takvih politika, takve tradicije, ali nalazimo da treba zabranjivati mogućnost udruživanja u ovakve sveze iako takve mogućnosti nema. Iz tih razloga, kolegice i kolege, predlažem da se ova odredba članka 141., stavka 2. briše kao prilog, kao zalog, kao doprinos ka potpunom europskom karakteru naših ustavnih promjena.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prisiljen sam reagirati po tri netočna navoda. Dakle, prvi je da se radi o poboljšanju teksta Ustava. Ne, ovo je konceptualno pogoršanje i to zbog toga što se ovaj koncept Ustava novi donosi bez strategije, nema koncepcije a i napušta princip ravnopravnosti svih državljana sa jednakim pravom glasa. Dakle, jedan državljanin jedan glas i uvode se tri kategorije različite državljana. Drugo, što se tiče poboljšanja položaja manjina, ja mislim da je ovo problematiziranja i instrumentaliziranje položaja manjina što će u konačnici osjetiti prije svega same manjine jer se pokazalo da nikada nije bilo dobro kada su bile instrumentalizirane, a sada već imamo situaciju da se u Hrvatskoj novci iz državnog proračuna dijele na temelju nacionalne pripadnosti i posljednje što se tiče zabrane udruživanja u balkanske integracije. One itekako trebaju ostati u ovome Ustavu, jer upravo inzistiranje na njegovom uklanjanju iz Ustava zapravo govori o potrebi da one u Ustavu ostanu. Hvala.
U ime Kluba HNS-a HSU-a gospođa zastupnica Vesna Pusić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Postoji naravno dobar i valjan razlog zašto se Ustav donosi i mijenja dvotrećinskom većinom. Ustav nije i ne smije biti revolucionarni akt, ne smije i nije radikalni akt, on mora biti kompromis. Ustav je dokument koji mora što je moguće šire uzeti u obzir raznolikost stavova, pozicija i pravo na izjašnjavanje i iznošenje različitih stavova i pozicija koje u jednom političkom korpusu postoje. Iz tog razloga postoji ova odredba, pokazalo se i u našim razgovorima i u našem procesu donošenja Ustava da je ta dvotrećinska većina pametna i nužna odredba zato jer se postigla rješenja koja u bilo kakvom drugom aranžmanu ne bi bili u stanju doseći, ali forsiranje ili dominacija bilo čija u situaciji donošenja Ustava čini Ustav po definiciji nelegitimnijim, ne samo po formalnim procedurama jer se one mogu definirati kako god hoćete ali po širokoj prihvaćenosti, kao što je poznato postoji više oblika legitimiteta, dakle po širini prihvaćenosti i razumijevanju ljudi da to je jedan dokument koji na neki način uključuje mišljenja i stavove s kojima oni mogu živjeti, dakle koji možda nisu najidealnije ali koje mogu prihvatiti i prepoznaju ih kao takve. U ovim promjenama bavimo se sa tri kategorije. Jedne promjene Ustava koje se donose zbog okončanja pregovora. Dakle, zbog mogućnosti da završimo ovu fazu našeg ulaska i punopravnog članstva u Europsku uniju. Moram reći da mi je drago to vidjeti zbog toga što mi imamo problema da vrlo često nemamo snagu da izdržimo do kraja na jednom projektu koji smo započeli. Dugo nam je trebalo da se unutar zemlje dogovorimo da želimo biti zemlja Europskog profila i politički a ne samo zemljopisno i da želimo biti članica Europske unije, trebalo nam je 14 godina da oko toga postignemo konsenzus i onda smo nastavili taj proces koji je postignut na početku samo većinom a ne konsensualno i došli do pred kraj samog procesa u kojem je mnoge stvari trebalo mijenjati i pregovoriti pa i pregristi i imamo ja se nadam snage da izdržimo do kraja, ja se nadam, dakle da ono što smo započeli i realiziramo. Biti će lijepo i dobro kada budemo članica Europske unije, ali kao i mnogo puta prije toga ponavljam, to nije naš temeljni cilj. Naš temeljni cilj nije članstvo u Europskoj uniji, to je samo posljedica, naš temeljni cilj je urediti svoju vlastitu zemlju po nekim standardima pristojne države, koja je pristojna prema svojim građanima i koji su sistematizirani u nekoj vrsti zajedničkog iskustva 27 zemalja koje su u ovom trenutku članice europske unije. I to će biti naš uspjeh. Članstvo će biti samo posljedica. Drugi dio promjena u koje idemo su one koje su neophodne za funkcioniranje Hrvatske unutar Europske unije, dakle u trenutku kada postanemo članicom Europske unije, neke Ustavne odredbe treba mijenjati da bi mogle funkcionirati unutar te Europske unije, o tome možda najmanje razgovaramo a gledano ustavno to su najradikalnije promjene. Najradikalnije su zato što tim promjenama de facto prenosimo jedan dio Hrvatskog suvereniteta, ili ako baš hoćete jedan dio suvereniteta odlučivanja ovog Sabora na Europsku uniju. Kada dođem do toga podsjetit ću na taj članak gdje se radi o tome. Začudo o tome nismo puno razgovarali iako je to sigurno Ustavno gledano najradikalnija promjena u konstituiranju naše države. U razgovorima o ova dva aspekta promjena, dakle, one koje su neophodne za okončanje pregovore i one koje su neophodne za funkcioniranje Hrvatske unutar Europske unije, nije bilo gotovo nikakvog spora. Tu smo vrlo brzo postigli slaganje na razini i većoj od dvije trećine u ovom Saboru. Izmjene u kojima je bilo spora pa i u ovom trenutku još postoje su treća grupa izmjena, a to su one izmjene kojima se mijenjaju ili ako hoćete i podižu standardi funkcioniranja pojedinih instituta Hrvatske države. Tu je bilo najviše neslaganja i najviše prijepora. To strogo govoreći nisu promjene koje su neophodne bilo za okončanje pregovora bilo za funkcioniranje formalno gledano hrvatske unutar Europske unije, ali jesu potrebne za ostvarenje onog prvobitnog cilja, a to je da uredimo Hrvatsku državu po standardima pristojne države, države koja funkcionira tako da institucije imaju legitimitet prepoznaje raznolikost, a istovremeno potrebu za jednakim kriterijima i zaštitom političke volje izražene u Hrvatskoj. Dakle, ima veze sa onim zbog čega smo ušli u proces čija će usputna pojava biti članstvo u Europskoj uniji, a čiji će pravi rezultat biti jedna pristojna država, dakle jedan moderna uređena država u kojoj se pravila znaju. I ako imamo malo sreće i ustrajnosti i poštuju. Mnoge stvari koje su ovim prijedlogom zacrtane su pozitivni pomaci po mišljenju HNS-HSU kluba. Činjenica da su manjine primjerice nabrojane u preambuli naravno tvarno neće ništa promijeniti, ali je znak uvažavanja. Znak uvažavanja jednog cijelog niza nacionalnih manjina koje do sada iz različitih razloga nisu bile ili su u jednom trenutku izbačene iz te preambule i to je dobro. Mi smatramo da je to dobro, jer znači uvažavanje nacionalnih manjina je zajednički cilj svake zrele i pravedne države. Stipulacije koje se odnose na odluku o Oružanim snagama bilo našima, bilo savezničkima izvan naših granica, odnosno unutar naših granica koje između ostalog sada uključuju i obvezatno mišljenje vrhovnog zapovjednika Oružanih snaga a to je predsjednik države su svakako pozitivan pomak. Mijenja se i odredba, odnosno ukida se pag koji smo do sada imali u reguliranju pravovaljanosti referenduma. Taj prag je u većini slučajeva bio vrlo, vrlo visok, a u jednom slučaju a taj se upravo odnosi i na referendum vezano na članstvo u Europskoj uniji, bio je nedostižan praktični gledano. Jedan od razloga zašto je bio nedostižan je i činjenica da nemamo pročišćene popise birača. Ono što ovim nacrtom rješava, odnosno predlaže da se riješi je liberaliziranje uvjeta što se referenduma tiče, dakle referendum odlučujem većinom glasova ljudi izašlih na referendum bez obzira koliko ljudi na referendum izađe, dakle koliko državljana Republike Hrvatske na referendum izađe. U ovom trenutku to naravno olakšava cijelu stvar, mi to podržavamo. Ali u ovom trenutku ta brojka se čini prohibitivnom, postotak je 10%, ali postotak je 10% od onog što piše na nepročišćenim popisima birača. Na popisima birača gdje po procjeni domaćih stručnjaka ima 400 tisuća nepostojećih ljudi, a po procjeni međunarodnih stručnjaka izloženih u ovom Saboru i do 900 tisuća nepostojećih ljudi. I ako imate takve nepostojeće popise birača, onda naravno da je i cifra od 10% prohibitivna jer nije to više 10%, nego je de facto od stvarno postojećih birača to vjerojatno i 12 i 13, a možda i 15%. Prema tome, da bi ovakve odredbe o referendumu mogle stajati, sastavni dio rješenja cijelog problema mora biti pročišćavanje popisa birača, iako naravno to nije ustavna materija, ali je vrlo blizu vezano za ono što se određuje u ovom novom reguliranju valjanosti referenduma. Daljnja točka za nas važna i mislimo pozitivan pomak je nadležnosti pučkog pravobranitelja i proširenja nadležnosti pučkog pravobranitelja, što smatramo na dosadašnja iskustva i sa radom i sa kvalitetom rada toga instituta je pozitivan pomak i dobro da je ušlo u ovaj nacrt. Raspravlja se dosta i o obrazovanju i da li Ustavom regulirati obrazovanje do prve kvalifikacije. Nema naravno nikakve sumnje da je obrazovanje i da su obrazovani ljudi naš najvredniji resurs. Pitanje ovdje je da li se formalno to i na koji način se uređuje Ustavom i bilo bi dobro da se na toj temi također postigne nekakav kompromis. Pozitivan pomak je i natpolovična veličina za donošenje proračuna. Nema sumnje. Neki od ovih odredbi odnose se na kvalitetu pravosuđa. One su ovdje vrlo blage. Mi znamo da je to naš ključni problem. I u ovom trenutku stojim pred vjerojatno grubo rečeno stotinjak ili 80-ak zadaća i nešto preko 20 različitih mjerila koja ćemo na nižoj razini od ustavne morati provesti da bi garantirali kvalitetu pravosuđa. Ali želim reći nešto i o tome koja je bila puno raspravljana, a to je glasanja Republike Hrvatske bez prebivališta u Republici Hrvatskoj. Rješenje koje je postignuto nije čisto. Nema nikakve sumnje. To nije jasan stav o tome, to je kompromisni stav. Ali obzirom da je kao što sam rekla pametno da se Ustav donosi dvotrećinskom većinom jer mora uvažavati i usmjeravati ljude prema kompromisu i uvažavati različite političke stavove, postignut je kompromis da ljudi koji ne žive po hrvatskim zakonima i nemaju prebivalište u Hrvatskom saboru i drugim riječima ne tiče ih se oni zakoni koje Hrvatski sabor donosi, da se opasnost da se tu promjeni politička volja izražena u Hrvatskoj ne uklanja, ali se minimalizira sa kvotom od tri zastupnika i sa glasanjem u diplomatsko konzularnim predstavništvima. Ponavljam, rješenje nije idealno, nije čisto, kompromisno je, ali je bolje od postojećeg. Što se konkretno Hrvata u Bosni i Hercegovini tiče svi su pokazatelji da od tog glasanja oni nisu imali ništa, možda par političara u Bosni i Hercegovini, ali narod taj nije imao ništa i da je obaveza Hrvatske, slažem se, da zaista promijeni politiku i prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini, a naravno i prema Bosni i Hercegovini. Konačno, ono što ostaje sporno je izbor sudaca Ustavnog suda. To je po mišljenju kluba HNS-a i HSU-a jedina točka koja je bitna, koja će se odlučivati sada podrška ovom nacrtu ili ne. Mi ne možemo podržati aranžman u kojem ljudi koji su izabrani…
Vrijeme!
Za ustavne suce mogu ostati preko svog mandata ako se ne može 2/3-skom većinom dogovoriti za nove suce. U tom slučaju tim ljudima prestaje mandat i do dogovora Ustavni sud radi ili u krnjem sastavu ili se vremenski mora ograničiti to na 3 ili 6 mjeseci.
Privedite kraju. Vrijeme vam je isteklo, uvažena zastupnice.
Hoću, potpredsjedniče. Dakle, ukoliko se vremenski ne ograniči na 3 do maksimum 6 mjeseci mogućnost da ljudi čiji je mandat istekao sjede u Ustavnom sudu i budu ustavni suci iako to više nisu, HNS-HSU neće podržati ovaj nacrt jer smatra da je to delegitimiranje institucije Ustavnog suda.
Hvala lijepa. Dakle, uvažene zastupnice i zastupnici, s obzirom da još imamo dva kluba, a imamo i 23 pojedinačne rasprave prijedlog je da se radi bez pauze kako bi danas tu raspravu priveli kraju pa tako da znate neće biti pauze, nastavit ćemo radit u kontinuitetu. A sada je na redu uvaženi zastupnik Boro Grubišić… … [[Upadica se ne razumije.]] A ispričavam se, nije bilo rečeno. Ispričavam se. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođa kolegica Pusić je kazala kako su svi pokazatelji do sada bili takvi da Hrvati u Bosni i Hercegovini nisu imali ništa od toga što su oni glasovali na izborima za Hrvatski sabor. Ja ne znam koji su to svi pokazatelji, međutim ja mislim da je ta tvrdnja u osnovi netočna i apsolutno ne stoji zato što se ne polazi prije svega od toga da li netko ima koristi ili nema što glasuje, što sudjeluje nego da li ima pravo na to ili nema. To je broj jedan. Broj dva, dakle onda bi se isto tako moglo postaviti pitanje koliko imaju koristi Hrvati u Bosni i Hercegovini što glasaju u Bosni i Hercegovini jer tamo nažalost nemaju jednaka prava. Ali se ne može to pitanje postaviti niti se može usporedit. S druge strane, apsolutno je netočno jer su mnogi projekti koji su od vitalnog nacionalnog interesa Hrvata u Bosni i Hercegovini potaknuti između ostaloga i zastupnicima izabranim na 11. izbornoj jedinici, odnosno zastupnicima Hrvata iz Bosne i Hercegovine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. E sada je na redu uvaženi zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Evo pred nama je Prijedlog za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. HDSSB je pozivan na razgovore u Vladu Republike Hrvatske skupa ili zajedno s predstavnicima ostalih stranaka pa i gospodina Srba s kojim sam jedanput sudjelovao iz stranke prava i s kojima smo imali otprilike prilično slična razmišljanja u svezi promjene Ustava Republike Hrvatske za koju HDSSB izražava načelnu spremnost potpore najavljenim ustavnim promjenama. No ova načelna spremnost uvjetovana je proširenjem opsega ustavnih promjena i na područje reforme upravno teritorijalnog ustroja Republike Hrvatske. Dakle, nama je jasno i mi smo da kažem također jedna od stranaka koja teži ulasku Hrvatske u Europsku uniju, ali kao države koja je uređena dakle prije toga ulaska i države koja je razriješila svojim Ustavom i dugoročno sve ono što je do sada bilo ili neuređeno ili potpuno nejasno. Kada pogledamo dakle ono što smo mi predlagali i Nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske onda vidimo da zapravo u ovome nema niti jedne riječi o onome što smo u razgovorima, ne kažem prijedlozima, dakle u razgovorima zašto smo se mi zalagali. A to je da se i u ustavne odredbe ili članke uvede ili unese dakle regionalni ustroj Republike Hrvatske, zatim smanjivanje broja zastupnika u Hrvatskom saboru unatoč tome što smo da kažem inzistirali ili predlagali da Sabor bude dvodoman, s tim da uz Zastupnički dom ima ili postoji i dom regija. Dakle, ukupan broj zastupnika za koje smo se mi zalagali je bio od sadašnjih 153 na 126. Dom regija, kako smo ga mi nazvali u Hrvatskom saboru ili dom regija Hrvatskoga sabora bi otklonio sve nedostatke ranijeg županijskog doma. On bi pridonio policentričnom, ravnomjernom i skladnom razvoju Republike Hrvatske, dakle svih regija, svih krajeva Republike Hrvatske. E sada svjedoci smo posljednjih dana da mnogi mašu upravo onim za što smo se mi prije 5 godina zalagali, a to je upravo taj regionalni ustroj, pet regija ili četiri regije i Grad Zagreb. Ali čini mi se i iz današnjih govora ovdje da se zapravo radi više o brizi za promjene Izbornoga zakona kako bi tim novim preustrojem se nekim strankama osigurala majorizacija u tim regijama. Dakle, vodi se više briga o tome, dakle o stranačkom broju zastupnika nego li o tome kako će se Hrvatska podijeliti dakle administrativno upravno u regiji. I to je zapravo jedan perfidni, krajnji cilj onih koji mašu sada idejom regionalizma. U novim, u ovom Nacrtu promjene Ustava o tome nema ništa. Ono što je bilo sporno ili prijeporno cijelo vrijeme razgovora i dogovora to je da kažem kvota i način glasovanja dijaspore, iako ja osobno ne smatram Hrvate Bosne i Hercegovine dijasporom. Oni su tamo gotovo bih rekao jednako dugo od stoljeća sedmog kao i Hrvati u Hrvatskoj, ako ne i prije. Dijaspora u Njemačkoj, dijaspora u Americi, dijaspora u Novom Zelandu i Australiji, dijaspora bez ikakvih navodnika. I eto u tim razgovorima moramo odati malu tajnu. Čuo sam sa one lijeve strane da oni ne pristaju na više od jednog do dva zastupnika za tu ukupnu dijasporu. I evo došlo se sa brojke pet u ovom sazivu na brojku tri zastupnika. 1995. godine dok je trajao rat, dok su bojovnici iz Bosne i Hercegovine ratovali i na hrvatskim ratištima bilo ih je 12. Glasovati u konzularnim i diplomatskim predstavništvima zaista ne znam koliko je ostalo kada netko ovdje spominje broj Hrvata u Bosni i Hercegovini i četiri ili pet predstavništava konzularno-diplomatskih. Ispalo bi da ima svaki glasač tijekom dana od 7 do 19 sati jednu sekundu za glasovanje. Dolazak, glasovanje i odlazak. Je li to ravnopravnost prema zakonu i Ustavu? Jesmo li mi stvorili jednu drugu kategoriju građana naših državljana. Jesmo li nekako podijelili Hrvate na one koji imaju priliku glasovati koliko god hoće i kad hoće i na one druge koji zaista evo moraju u sekundi izvršiti glasovanje i to isključivo putujući možda i stotine kilometara do diplomatskog konzularnog predstavništva Republike Hrvatske u drugoj državi. Tu ne govorim samo o Bosni i Hercegovini, nego i Hrvate u Njemačkoj, Hrvate u Australiji gdje će biti možda u Sydneyu, u Melbournu i Perthu gdje već ima točno, pardon Canberra Veleposlanstvo Republike Hrvatske. Mislite da će putovati po 5 stotina kilometara da glasuje netko? Kada pogledamo prijedloge ovih izmjena, promjena onda je vrlo zanimljiv članak u kojemu se govori o pravu građana Europske unije aktivnom i pasivnom pravu glasa na glasovanje za lokalnu upravu i samoupravu. Dakle, netko iz Njemačke ili Španjolske se naseli ovdje, dobije boravište i ima pravo glasovati isključivo kao građanin Europske unije na lokalnim izborima. S obzirom na mogući da kažem uvoz pod navodnike radne snage i već sada prisutne mnogobrojne neke druge stanovnike Hrvatske koji imaju boravište u Hrvatskoj i iz prekomorskih zemalja Azije itd. Jesu li oni time diskriminirani u odnosu na građane Europske unije? Jesu li ti građani koji nisu iz Europske unije, a žive ovdje, borave ovdje diskriminirani ovakvim prijedlogom našega Ustava. Imaju li oni pravo glasovati na lokalnoj razini za lokalnu upravu i samoupravu aktivno ili pasivno. Dakle, biti biran i birati. Da pojasnim što je aktivno i pasivno. Nadalje, netko je ovdje spominjao da je došlo vrijeme da se iz Ustava izbaci riječ zabraniti, a to se odnosilo na članak 141b. sadašnjeg Ustava, dosadašnjeg Ustava u kojemu se zabranjuje udruživanje sa republikama bivše Jugoslavije u bilo kakvu asocijaciju, pa s obzirom na ovaj komentar nisam se javio za ispravak netočnog navoda jer to je samo mišljenje, a ne netočan navod. Ja bih rekao, a što je to prestalo da bi se mijenjala ta odredba. Je li to nastalo nešto novo? Jel' su nastale nekakve uzor države na prostoru bivše Jugoslavije kojima bi Hrvatska rado hrlila u asocijaciju. I koje su to države ako su takve uzor uređene države? Zbog čega bi se mijenjala ta odredba? Mi smo ovdje danas prije svega s ciljem da uredimo Ustav tako da možemo pristupiti ulasku u Europsku uniju, a ne u nekakvu balkansku asocijaciju. I još nešto. Radi se, dakle o referendumu o kojemu je HDSSB zauzeo stav i mišljenja smo da s obzirom na med i mlijeko koje tamo teče, kamo hrlimo, a neuređeni može se razgovarati i o tome da se kvota kojom se građani izjašnjavaju za ulazak na referendumu, dakle za ulazak u Europsku uniju i spusti ali ne na ovaj način. Ne na polovicu od ukupno izišlih birača na biralište. To zaista znači da 25% građana Republike Hrvatske može odlučiti o sudbini Republike Hrvatske o ulasku ili ne ulasku u Europsku uniju. Čemu to? Kada se Crna Gora odvajala od Srbije iz zajednice SCG tada je bilo potrebno 55% crnogorskih birača da kažu da će se izdvojiti ili neće se izdvojiti. Zašto mi kao predstavničko tijelo, najviše predstavničko tijelo u Republici Hrvatskoj u ovoj državi ne možemo donijeti određeni drugačiji ili drugačije mišljenje izložiti. Evo ja ću ga izložiti, a to je da na referendum za ulazak u Europsku uniju treba izići 2/3 od ukupno upisanih birača, ali uređenog spiska i popisa. Gospođo Pusić, nemojte se smijati. Malo prije ste o tome govorili, ali uređenog popisa birača, a ne onih 4900 o kojima ste vi govorili. Ili pak da se od ukupno izišlih birača na referendumu za izjasni 2/3 ili 66% onda je to referendum, onda možemo zaista priznati i reći da je referendum uspio kada građani koji su tako radosni što ulaze i hrle i mašu zastavama Europske unije, hrle u Europsku uniju glasovanjem za ulazak u Europsku uniju. A tko se to boji gospođo Pusić referenduma? Tko se boji referenduma? Zašto se spušta kriterij na referendum? Zbog čega? Ma zbog čega? Zašto niste inzistirali do sada na uređenju biračkih popisa? Što radi Državno izborno povjerenstvo u popisu birača? 4 i 900 Hrvatska broji po zadnjem popisu, 4 milijuna i 350 tisuća, od toga je djece i mladih predškolske dobi, adolescentske 500, 600 tisuća. Pa nitko se nije priupitao, pa ni vi iz oporbe otkuda takav popis birača i zašto Državno izborno povjerenstvo koje je zaduženo za popis birača ne izvrši svoju zadaću. Prema tome, smatram da nitko ozbiljno ne razmišlja o onome što smo izložili, a to je da se napokon Hrvatska regionalizira, decentralizira, fiskalno posebice, da jedinicama regionalne samouprave ostane više novca za svoje projekte, i da se to i ustavno da kažem verificira, HDSSB za ovakav prijedlog nacrta ustavnih promjena na žalost ne može biti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odnosi se na to da nitko ne inzistira i nije inzistirao na pročišćavanju popisa birača. To zaista nije točno kolega Grubišić. Mi smo inzistirali, pa i ja osobno, toliko puta i toliko puta već mi se činilo da sam se svima popela na vrh glave na pročišćavanju tog popisa birača zato što zaista smatramo da to delegitimira u velikoj mjeri i rezultate izbora. Dakle to nije točno, a usput samo da kažem 55% na referendumu u Crnoj Gori nisu Crnogorci izmislili, to je njima nametnula Europska unija, odnosno konkretno to se i danas kolokvijalno zove tzv. solanina većina. Nisu to oni sebi nametnuli, nego su im nametnuli izvana, a oni su uspjeli pobijediti po tome. Pa mi sami sebi odlučujemo i nećemo si dat nametnut.
Zahvaljujem. Bez polemike u klupama uvaženi zastupniče. Na redu je klub HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ustavne promjene koje donosimo radi pristupanja Europskoj uniji već su neko vrijeme predmet mnogih rasprava, a neki od prijedloga kojima se nastoji postići nužan kompromis izazivaju prijepore, ne samo među političkim strankama, već i građanima. No ukoliko želimo postati članicom Europske unije, ta različita stajališta oko nekih pitanja moraju se prevladati na način koji će omogućiti dovršetak procesa, koji smo zajedno započeli i koji naposljetku od nas očekuju i hrvatski građani. Stoga pozdravljamo svaki kompromis koji je na tragu prihvatljivog rješenja za sve, kako nam se ne bi dogodilo da zbog ustrojavanja na određenoj poziciji sami sebe blokiramo. Članstvo u Europskoj uniji zbog načina njezina funkcioniranja od Republike Hrvatske traži prilagodbu koja svoje temelje mora imati i u Ustavu te smo zbog toga i pristupili ovom procesu, koji od nas traži prije svega odgovornost u definiranju i raspravljanju nacrta promjena Ustava. I druge zemlje koje su postale članice Europske unije, morale su proći kroz taj proces, prije ili poslije, kako bi se prilagodile novim okolnostima koje su proizašle iz integracijskih procesa. Vjerujem da smo ovim prijedlogom o kojem danas raspravljamo na dobrom putu da učinimo ono što moramo i što od nas obzirna odgovornost koju imamo i očekuje. Prijedlog za utvrđivanje nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske uz pitanja koja je potrebno definirati zbog pristupanja Europskoj uniji obuhvaća i pitanja koja je potrebno na odgovarajući način riješiti obzirom na već promijenjene okolnosti poput ulaska u NATO savez. Tako izmjena članka 7. potrebna zbog članstva Republike Hrvatske u NATO-u, temeljem kojeg je preuzela obavezu štititi drugu državu članicu ukoliko bi bila napadnuta, u tom bi slučaju Oružane snage Republike Hrvatske bile obvezne štititi suverenitet i neovisnost napadnute države. Nadalje, postojeća ustavna odredba članka 9. ne dopušta izručivanje hrvatskih državljana drugim državama, te zbog toga predstavlja prepreku za izvršavanje europskog uhidbenog naloga. Naime, uvođenjem europskog uhidbenog naloga otvorit će se nove mogućnosti kažnjavanja za kaznena djela, neovisno o tome gdje se osumnjičeni nalazi, a podrazumijeva predaju osobe u drugu državu već u trenutku kad se protiv nje pokrene kazneni postupak uz neko od 32 kaznena djela navedena u nalogu, kao što su terorizam, rasizam, trgovina ljudima, korupcija, teška ubojstva ili trgovina drogom. Dodavanje novog stavka članku 38. građanima će se jamčiti pravo na pristup informacijama koje posjeduju tijela javne vlasti, čime će se doprinijeti transparentnosti njihovog rada i otvorenosti prema građanima, što je preduvjet za borbu protiv korupcije, a i važno je za suzbijanje tzv. šutnje birokracije. Članak 45. zadnjih mjeseci je čini se postao najpoznatiji članak Ustava, gotovo svi znaju da se odnosi na biračko pravo a predloženom formulacijom postiže se usuglašavanje između različitih stajališta o tome na koji način to pravo osigurati biračima koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Neka pitanja ustavnopravnog karaktera pojavila su se već tijekom pregovaračkog procesa, i to kao sastavni dio pojedinih pregovaračkih poglavlja, kao npr. pitanje položaja Hrvatske narodne banke. Naime, integracijski proces od Republike Hrvatske zahtijeva da u okviru usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije uredi i položaj Hrvatske narodne banke, kako bi se osigurala njezina potpuna neovisnost i omogućila integracija u europski sustav središnjih banaka. Također je potrebno urediti i pitanje neovisnog položaja Državnog ureda za reviziju kao najviše revizijske institucije u Republici Hrvatskoj. U prijedlogu je vidljiva želja za jačanjem položaja Pučkog pravobranitelja, kao i neovisne pozicije Državnog sudbenog vijeća, i Državnog odvjetničkog vijeća od bilo kakvog utjecaja izvršne i zakonodavne vlasti. Pozdravljamo što se prilikom razmatranja potrebnih izmjena vodilo računa i o hrvatskim građanima koji imaju neku vrst invaliditeta te je predloženi ispravak dosadašnje formulacije čime se uvažava nazivlje koje u prvi plan ističe osobu, a ne njezin invaliditet. I promjena članka 65. odražava životnu stvarnost na području obrazovanja te je to potrebno formulirati na način da bude u skladu sa stvarnim stanjem pa i promjenama koje možemo očekivati na tom području, a koje traže trendovi. Prema postojećoj ustavnoj odredbi za pozitivan ishod referenduma traži se vrlo stroga većina, odnosno većina glasova svih birača u državi. To znači da je svaki neizlazak na referendum i glas protiv što bi u slučaju da se referendum organizira na temelju postojeće ustavne odredbe moglo u pitanje dovesti to da se referendumom do izražaja dođe stvarna biračka volja biračkog tijela. Članstvo u EU također podrazumijeva i prijenos određenih ustavnih ovlasti na institucije EU. Izravan pravni učinak i primjenu prava EU te garanciju određenih prava građanima EU na području RH. Tako je potrebno osigurati pravni okvir ostvarivanja prava građana EU na lokalnu i područnu samoupravu budući da im se ugovorom o osnivanju europske zajednice jamči aktivno i pasivno biračko pravo na lokalnoj razini u državama članicama EU u kojima borave, a nisu državljani te države. Što se izvora prava tiče u EU u njih se ubrajaju osnivački ugovori, ali i pravna pravila poput uredbi, direktiva ili odluka koje institucije EU donose na temelju osnivačkih ugovora, a na koje se stranke u sudskim postupcima mogu pozvati kao na izvor subjektivnih prava. Potrebno je stoga sudovima dati ustavnu osnovu da izravno primjenjuju pravo EU. Nesumnjivo je stoga da je potrebno pristupiti ustavnim promjenama koje su nužne kako bi se zaokružio ovaj dugi proces pripremanja i prilagodbe pravnog, gospodarskog i administrativnog sustava pristupanja članstvu RH u EU. Iz svega ovog navedenog klub HSS-a podržati će ovaj prijedlog izmjena. Hvala.
Zahvaljujem. Završili smo raspravu po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prva prijavljena je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Hrvatska danas mijenja svoj Ustav i u svojim ovim zadnjim, u ovom zadnjem vremenu, u ovom procesu promjena oči javnosti dakle uprte su upravo prije svega i u Hrvatski sabor. To smo vidjeli i iz velikog interesa, što je sasvim i razumljivo, jer kad se mijenja Ustav bilo koje zemlje da to izaziva opću pozornost. Kada se radi o izmjenama Ustava onda je možda i vrijeme da se prisjetimo i podsjetimo kako se i primjenjuje naš Ustav. Da li su sporne i one odredbe koje u biti ne bi trebale biti sporne? Naime, Hrvatska je u svom, Hrvatska se u članku 1. našeg Ustava definira i kao socijalna država. Kako se primjenjuju te norme? Kako se razrađuju osnovna načela Ustava? To je veliko pitanje. Jer nažalost Hrvatska je sve ove godine, nažalost upravo od onog trenutka kada smo je mi definirali kao socijalnu državu, svakim danom od tada sve manje socijalna. Zar će Hrvatska na kraju postati zemlja socijalnih slučajeva, a ne socijalna država? Ovo je vrijeme da se prisjetimo, pogotovo možda nikad kao danas i u ovo recentno vrijeme, odredbe članka 54., 55. koje su za nas svih nesporne, a koje se tiču rada i čovjeka. Svatko ima pravo na rad i slobodu rada stoji u našem članku 54. U članku 55. svaki zaposleni ima pravo na zaradu kojom može osigurati sebi i obitelji slobodan i dostojan život. Svaki zaposleni ima pravo na tjedni odmor i plaćeni godišnji odmor i ovih se prava ne može odreći. Ta se prava još uređuju zakonom i kolektivnim ugovorom. Vidimo da su sva ova prava danas u velikoj opasnosti i to nas sve skupa treba zabrinuti i vidjeti dakle i kod promjene Ustava i kasnije zakona, a prije svega kod naše prakse što se tu dade učiniti. Naime, stari su još Latini govorili labor omnia vincit – rad sve pobjeđuje. Nemojmo dozvoliti da rad bude pobijeđen. Evo i ovo je trenutak, kažem, da se toga podsjetimo. Sva pitanja koja su od temeljne važnosti za svakog našeg građanina uređuju se Ustavom, temeljna prava i ljudske slobode. A da bi ona uopće mogla biti ostvarena potrebna nam je neovisna sudbena vlast. Potreban nam je sudac koji je educiran, koji zna. Jer su još stari Latini govorili sudac koji ne zna nesreća je za stranku. Dakle, vjerujem da postoji politički konsenzus da se stanje u pravosuđu unaprijedi, da u većoj mjeri postignemo neovisnost i stručnost pravosuđa. Zato odredba, odnosno zajednički prijedlog da se godišnje podnosi Parlamentu izvješće o radu izazvala, ne treba shvatiti kao napad nego upravo kao jedan prijedlog u cilju jačanja sudbene vlasti. Međutim, kako se zaista radi o osjetljivim pitanjima onda ova pitanja treba i razjasniti da ne izazivaju prijepor kod onih koji upravo primjenjuju zakon i koji su prvi pozvani u RH jer to im je dao i Ustav i zakon da štite ljudska prava, da odlučuju o temeljnim ljudskim vrijednostima, o njegovoj časti, o njegovoj slobodi, o njegovoj imovini. A to su upravo suci, to je sudbena vlast u cjelini. Možda zbog toga da to ne bi izazvalo neke prijepore u sudbenoj vlasti jer da bi zaista postigli konsenzus i da bi ljudska prava bila ostvarena potrebna je suglasnost koliko god su te vlasti odvojene potrebna je suglasnost oko toga i izvršne i zakonodavne, ali i sudbene vlasti. I da bi se upravo otklonio bilo kakav prijepor koji se pojavio u sudbenoj vlasti, dakle da bi se raspravljalo u parlamentu ili na bilo kojem drugom mjestu o nekakvim pojedinačnim slučajevima zaista ne dolazi u obzir, ali kada bi se otklonila takva opasnost, možda da stipulacija upravo glasi na način da predsjednik Vrhovnog suda kojeg je imenovao Hrvatski sabor obavještava javnost i to u Hrvatskom saboru o radu sudbene vlasti. Tako da i druge grane vlasti koje su dužne pripomoći državnoj vlasti ne samo u pogledu proračuna i traženja i neophodnih sredstava za rad nego jednako tako i kod donošenja zakona što je to što koči sudbenu vlast njezinoj neefikasnosti, mislim da će na takav način svi prijepori biti deklasirani biti otklonjeni. Drugo pitanje koje je jako važno odnosi se na sastav Državnog sudbenog vijeća. Znamo da od kada je nastalo Državno sudbeno vijeće izazivalo je bez obzira u kojem i kakvom sastavu njihove odluke izazivale su dosta prijepora u javnosti. S druge strane od kada je formirano državno odvjetničko vijeće u ovakvom sastavu nije izazvalo ni jednu prijepornu odluku. Zato taj model, zato su se i predlagači rukovodili da upravo taj model koji je primjeren kod Državnog odvjetničkog vijeća bude primijenjen kod Državnog sudbenog vijeća. Opaske i prijedlozi sudaca ja bih rekla jednog dijela, ukazuju na bojazan utjecaja politike, zbog toga što bi u Državnom sudbenom vijeću bio jedan predstavnik vladajućih i jedan predstavnik oporbe od zastupnika. Takav prigovor ne stoji, jer ja mislim da nema zemlje u svijetu u kojoj praktički sudbena vlast sama sebe bira kao što smo mi to omogućili. I na kraju krajeva nije važno tko koga imenuje, tko koga bira jer uvijek netko nekoga može imenovati i birati, problem nastaje onda kada nedostaju kriteriji, transparentnosti i izračunljivosti što su temeljne vrijednosti dobre vladavine i dobre svake grane vlasti. Dakle, kada postoje kandidati, kada kandidat unaprijed zna da će on biti izabran jer je najbolji kandidat, jer postoji za to objektivna mjerila i kriteriji i a ne da ovisi o tome kakva je određena struktura na vlasti i koja je politička kombinacija u tome. Jesmo li daleko od toga ili se tome približavamo. A javnost ima pravo znati zašto jedan dobar sudac nije imenovan, zašto nije napredovao, zašto su najbolji suci gotovo omraženi od svojih kolega. Zašto se premješta sudac sa 100% normom, to javnost hoće znati. Jer javnost ima pravo na neovisnog suca jer je to temeljno ljudsko pravo, neovisnost i sva ona prava koja se daju toj neovisnosti ne postoje radi suca i suda nego postoje radi čovjeka, njegovog prava. Jer svatko od nas želi da u njegovoj pravnoj stvari sudi sudac koji nije pod bilo kakvim pritiskom, ne samo politički nego bilo kakvim drugim, koji mogu biti još gori i opasniji, a svaki pritisak na pravosuđe je uvijek i u samom startu i u konačnici opasan. Eto, zbog toga mi smatramo oko toga je postignut konsenzus da takav jedan oprobani model koji mi ovdje imamo i prakticiramo kod Državnog odvjetničkog vijeća bude jednostavno preslikan na državno sudbeno vijeće, jer u drugim modelima, čak izvršna vlast direktno ministri predsjednici Vlade, ili predsjednik države imenuju suce na ovaj ili onaj način. MI smo to izbjegli. Eto, ovakva rješenja koja su izazvala prijepor u stručnost javnosti ne treba možda a apriorno odbijati nego treba razgovarati i otklanjati takve neke nesuglasice. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnoga navoda, uvaženi zastupnik Stjepan MIlinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegica Antičević-Marinović je rekla da je Hrvatska sve manje socijalna država. To je netočno jer mogu vas kolegice podsjetiti da je u poziciji Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi nisu smanjena sredstva glede toga. To je prvo. A drugo ako ćemo se baš prisjećati tih svih okolnosti, onda je potrebito se prisjetiti vašeg vremena koalicijske vlasti koja su mnoga socijalna prava uskratila. Dakle, da ne govorimo o Hrvatskim ratnim vojnim invalidima gdje su smanjene mirovine 8 do 20%, pa je onda nezakonito provedeni postupci poništavanje ukidanje rješenja Hrvatskih vojnih invalida, 4280 predmeta. Da još malo spomenemo rodiljne naknade i ostalo itd. Zahvaljujem.
Bez dobacivanja iz klupe, molim lijepo. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Daniel Srb izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegica je u svom izlaganju govorila o temeljnim vrijednostima Ustava definiranim kroz postojeće promjene Ustava, pa ja bih rekao da ove Ustavne promjene, praktično na žalost napuštaju temeljni jedan demokratski princip ravnopravnosti svih državljana, jer se nakon promjene ovog Ustava uvode tri kategorije Hrvatskih državljana. Prvu kategoriju činili bi predstavnici nacionalnih manjina koji će imati pravo na dva glasa. Drugu kategoriju Hrvatskih državljana činit će Hrvatski državljani sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj, a treću kategoriju netko će možda zlonamjerno reći, trećerazredni Hrvatski državljani biti će oni sa Hrvatskim državljanstvo bez prebivališta u Republici Hrvatskoj, bez obzira žive li u Münchenu, Sidney-u ili negdje dalje u sjedinjenim Državama. Oni će na žalost imati takvu situaciju da će ispred diplomatsko konzularnih predstavništava doći već uoči izbora kampirati pred vratima kako bi primjerice 40 tisuća Hrvatskih državljana koji žive u Münchenu prošlo kroz diplomatsko konzularno predstavništvo, a znamo da je fizička mogućnost maksimalno glasovanje 3 tisuće birača. Dakle, jednom dijelu Hrvatskog biračkog tijela ograničava se pravo glasanja na izborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Nema kolega straha od nikakve kategorizacije od naših građana kao soba, jer u turizmu nema nikakvog straha. Jedna većina koja sigurna u sebe i ono što radi nikada se ne boji manjine, to je samo njezina snaga, a ne slabost. Što se tiče ovih drugih stvari o kojima ste govorili da bi naši državljani s obzirom na to gdje imaju prebivalište, bili jednostavno ljudi prve ili druge kategorije, to također ne stoji pogotovo glede ne biračkog prava. Sama je činjenica što se glasuje u konzularnim predstavništvima, tj. u sjedištima konzularnih predstavništava, pa i na brodovima što se ništa ne isključuje ne dovodi u nikakvu nepovoljnu poziciju. Pogotovo kod postojećeg stanja što smo imali. Dakle, nije bio rijedak slučaj. Ja sam osobno ne samo slušala nego i vozila jednu ženu, putem mi je rekla gdje ide. Da je glasovala jutros u Bosni i Hercegovini, a popodne u nedjelju. Ja sam je vozila ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] I ona govori, ja sam išla glasovati. Ja sam je pitala, pa kako možete to raditi? A ona kaže, mogu jer mi nitko ne zabranjuje. Dakle, ja ne kažem čak niti ću kazati da je takvih slučajeva bilo puno, ali oni su itekako osramotili Hrvatsku. I to nama ne treba. I ja mislim ako smo oko ovoga postigli jedan konsenzus, da ne treba na tome zarađivati nekakve političke bodove. Tim prije to mjesto ukoliko je prijeporno naći će se načina i kroz zakon da se eventualno reagira na ...
Hvala lijepo. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Da ja pričekam da ova galama prestane u dvorani. Sada će oni. Hvala lijepa. Prvo što želim reći da iz sadržaja ustavnih promjena posebne nove glave 7 nakon usvajanja ovih ustavnih promjena, ispada da je Hrvatska već članica Europske unije, iako te odredbe stupaju na snagu tek ulaskom Hrvatske u Europsku uniju. Mi smo Ustav pripremi kao da jedno već članica. I sada će naravno netko reći, ma ne treba više većina od ukupnog broja birača glasati za ulazak Hrvatske u Europsku uniju. Ne treba više čak niti većina birača ili državljana sa biračkim pravom izaći na referendum za ulazak Hrvatske u Europsku uniju, jer je dovoljno da većina izašlih glasa o tome da ulazimo u Europsku uniju. No, ipak jeste li toliko sigurni da i takav europski referendum obezglavljen ne može donijeti iznenađenje. Dakle, što ako na referendumu građani odluče da ne idemo u Europsku uniju, što ćemo sa tim dijelovima Ustava onda? Ili ćemo referendum tako dugo ponavljati dok građane ne iscrpimo pa će ipak takvu odluku donijeti. Mislim da je moj prijedlog ponavljam dva puta o tome da se o ovim ustavnim promjenama raspiše referendum, a odbijen i od vladajućih i oporbenim bio bi dobar test raspoloženja birača o ulasku i pripremljenosti Hrvatske za ulazak u Europsku uniju. No, to nije bila bitna tema, o tome se nije željelo puno pričati, nego smo hrvatsku javnost dva, tri tjedna držali u velikom iščekivanju o dogovoru vladajućih i oporbenih o dijaspore. Kada će ona glasati, gdje će glasati, kako će glasati, koliko mandata će imati i cijela rasprava u hrvatskoj javnosti o ustavnim promjenama svela se na tri zastupnika, fiksnu kvotu i biračka mjesta, kao da je to u ovom trenutku bilo najvažnije. I onda su obznanili idemo na fiksnu kvotu i tri zastupnika dijaspore. I naravno, odmah se rodila ideja o smanjenju ukupnog broja zastupnika kako bi se izbalansirali odnosi 5 na 150 ili 3 na 100 zastupnika i to je bilo za očekivati. Čak je ovdje danas bilo rečeno, da ostali dio izbornog modela kojeg imamo je dobar i da izborne jedinice odgovaraju odredbi zakona, gospodine ministre vi ćete se toga sjetiti, da broj birača po izbornoj jedinici ne smije biti veći plus minus 5%. A prema popisu birača razlika između najmanje i najveće nije 5% nego 23%. Dakle, čak i sadašnje izborne jedinice ne odgovaraju po broju birača ne odgovaraju Zakonu o izboru zastupnika u Hrvatski sabor. Naravno da popis birača kao temeljni akt jedan od najvažnijih za regularnost izbora, a da bi bio on dobro sređen onda je naravno Zakon o prebivalištu ključ svega. Usput gdje je on nestao? Što je sa novim Zakonom o prebivalištu? Negdje u proceduri na nečijem tavanu ili ladici. Naravno da ću izraziti i svoje nezadovoljstvo činjenicom da Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće neće više biti birano u Saboru, a ne zna kako će biti jer se to prepušta posebnim zakonima. No, svi su se s tim složili, pa neka im onda bude, ali kada se nečega već odreknete dvotrećinske većine odlučivanje, idete na običnu većinu, prije ili kasnije će se vratiti onima koji su na to pristali. Vratimo se sada referendumu. Članak 141. tražio je odluku većine ukupnog broja birača, nerazumno vraćamo. Članak 86. govori o državnom referendumu koji u sebi ima odredbu da je on pravovaljan ako na njega izađe više od polovice birača. Sada se i to briše. Ali pazite, ostavlja se odredba u članku 86. po kojem ako građani žele zahtijevati referendum taj zahtjev mora potpisati 10% birača, 450 tisuća ljudi. Podsjećam da prema Zakonu o lokalnu samoupravi, lokalni referendum građani mogu izazvati čak sa 20% potpisa birača, državni sa 10%, lokalni sa 20. Ovakva ustavna odredba znači da 77 zastupnika raspiše referendum i dovoljno je da samo njih 77 izađe na referendum i 39 glasa za i odluka je donijeta. Ali ako bi slučajno građanima Hrvatske palo na pamet da traže referendum onda i zahtijevati mora njih 450 tisuća, onda se referendum raspiše ali na njega da bi bio pravovaljan dovoljno je da izađe tisuću birača. Kakva će odluka biti druga je stvar. I sad pitam, ako demokratiziramo procese u Hrvatskoj, ako vjerujemo građanima zašto ovih 10% ne spuštamo na 2%. U nekim zemljama članicama Europske unije to je 1% biračkog tijela i zato sam podnio amandman na članak 14. nacrta izmjena koji se odnosi na članak 86. Ustava s prijedlogom da se 10% birača zamijeni sa 2% birača jer smatram da je to razumna, dovoljno velika brojka birača koji imaju pravo zahtijevati referendum od Hrvatskoga sabora. Ukoliko ovaj amandman neće bit prihvaćen kao zastupnik hrvatskih laburista stranke rada neću glasati za Nacrt promjena Ustava. Neću. I sada još dvije stvari koje u Ustavu nema. Jedna životna situacija, a mogla je biti riješena ustavnim promjenama, koja nije za nas nimalo ugodna, odnosi se na mandat saborskog zastupnika. Mi imamo slučaj da je zastupnik Hrvatskoga sabora u bijegu pred hrvatskim pravosuđem. Njemu mandat nitko ne može uskratit, on prima punu plaću, ali s obzirom da je u bijegu ne može obavljat saborsku dužnost. Da li nas je ovo iskustvo koje smo doživjeli a nismo ga mogli upisati u Ustav nikad do sad, opametilo da u Ustav upišemo i damo rješenje o takvim slučajevima ili nam se mora deset puta to desiti da bi i to riješili. I drugo, članak, a s obzirom da nisam sudjelovao u ovim dogovaranjima i dobro je da nisam, članak 55. Ustava nije predmet promjena pa ne mogu amandmanom na njega intervenirati, ali u članku 55. Ustava zapisano je da zaposleni imaju pravo na zaradu, ne na plaću nego na zaradu. Zarada i plaća nisu ista stvar i ni u jednom drugom zakonu nakon Ustava riječ zarada se ne koristi nego plaća i plaća je osnov svega, od poreznog sustava, svih prava u radnom i socijalnom zakonodavstvu do kolektivnih ugovora. Ne bi li bilo sad konačno vrijeme da Ustav napišemo da zaposleni u Hrvatskoj imaju pravo na plaću jer zarada se ostvaruje i izvan radnog odnosa, izvan ugovora o radu, izvan kolektivnog ugovora, izvan Zakona o radu, ali i dodati dakako zaposleni imaju pravo tako i poslodavci obavezu isplaćivati zaposlenicima plaću. Mislim da bi onda to bila razrada preambule i članka 1. ako se ne varam Ustava o Hrvatskoj kao socijalnoj državi, da bi u Ustavu koristili riječ plaća za zaposlene jer ovaj članak 55. govori o zaposlenima, dakle da bude plaća ne samo pravo zaposlenih nego i obaveza poslodavaca da zaposlenima isplaćuju plaću. Velim žao mi je što ne mogu amandmanom intervenirati na članak 55. jer nije predmet ustavnih promjena. Oni koji znaju kako se to radi, koji vode pregovore i pišu završni tekst nije kasno da u hrvatski Ustav kad već nemamo riječ radnik u hrvatskom Ustavu, riječ radnik u hrvatskom Ustavu ne postoji da barem postoji riječ pravo na plaću. Hvala lijepa.
Hvala. Ima jedna replika, gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Lesar, vi ste u svom izlaganju govorili o referendumu i ja smatram da je za promjenu Ustava na ovakav način obzirom da se mijenja suština božićnog Ustava koji je istina promijenjen u više puta, ali je njegov koncept do sada ostao, bio potreban referendum. Ali kada je riječ o članku 141. dakle taj jedan zaštitni mehanizam od ulaska Hrvatske u neke integracijske procese apsolutno mora ostati po mišljenju Hrvatske stranke prava jer evo i danas smo ovdje imali prilike čuti ideje i o uklanjanju stavka 2. iz tog članka kojima se zabranjuje ulazak u balkanske integracije, južnoslavenske ili nešto. Dakle, iskazana je želja za ulaskom Hrvatske u nove balkanske integracije otvoreno s ove govornice. I upravo je to razlog zašto se tu mora s jedne strane osigurat Hrvatskoj zaštita od izbjegavanja volje hrvatskih državljana na referendumu o tako važnim pitanjima i upravo zbog toga treba ostat i ta zaštitna klauzula da je moguće donijeti odluku o ulasku u nadnacionalne integracije samo ako za to glasa više od 50% hrvatskih državljana. To mora ostati isto. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Dragutin Lesar.
Kolega Srb, moram prvo izreći svoje zadovoljstvo što sad više nisam jedini koji smatra da bi ove ustavne promjene trebale biti predmet referenduma i drago mi je da ste to sad i vi rekli. Sad smo dvoje. Ostat će vjerojatno samo nas dvoje za to, ali neka. Moji razlozi predlaganja referenduma slični su ali ne do kraja i vašima. Dakle da i članak 141. koji se radikalno mijenja, ali i članak 86. također koji govori o referendumu jer građani i nisu do kraja upoznati sa sadržajem ustavnih promjena niti će biti tako dugo dobro upoznati dok recimo hrvatska javnost, možda recimo bilo bi jako zdravo da i hrvatski akademici sudjeluju u raspravi o ustavnim promjenama, pisci, umjetnici, elita hrvatskog naroda koja je zašutjela od prvog dana kad su se pripremale ustavne promjene. Ali ono što je strahovito bitno, dio Ustava koji se odnosi na Europsku uniju i hrvatsku poziciju u Europskoj uniji bio bi idealan pred referendum kada će doista građani onda moći odlučivati o tome da li idemo u Europsku uniju ili ne i sa kojim sadržajem pristupnog ugovora. No nećemo dobiti referendum taman da sad vi i ja to ponavljamo pet puta.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ustavne promjene i njihovo donošenje poklapa se sa završnim procesom pristupanja Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju i ta činjenica nas legitimira kao uređenu demokratsku državu. Jer kao što smo čuli jutros predsjednica hrvatske Vlade rekla je da nam nakon donošenja ustavnih promjena preostaje još 14 zakona koje treba uskladiti sa pravnom stečevinom Europske unije i time smo završili onaj zakonodavni dio koji je bio potreban da bi Republike Hrvatska ispunila uvjete da pristupi u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Ja u svojoj raspravi bih se osvrnuo na uglavnom one ustavne odredbe koje ili o kojima smo manje raspravljali prošli mjesec kada smo pokrenuli inicijativu oko promjena Ustava. No, prije toga želio bih reći da pozdravljam dogovor najvažnijih političkih stranaka u Hrvatskoj oko glasovanja hrvatskih državljana koji žive izvan Republike Hrvatske. Važno je i po meni najveća vrijednost tog dogovora je što smo konačno u hrvatskom političkom prostoru svi zajedno utvrdili da hrvatski državljanin neovisno o tome gdje živi, da li žive u Republici Hrvatskoj ili žive izvan Republike Hrvatske imaju pravo glasovati i birati zastupnike u Hrvatski sabor. To je najvažnija činjenica. Druga stvar je, je li taj broj, ta fiksna kvota od tri zastupnika mogla biti veća ili mogla biti manja. Ali važnije od toga jest da je ja se nadam konsenzusom svih saborskih zastupnika riješena ta dvojba, ta dilema koja je dugi niz godina i u ovoj sabornici opterećivala ukupnu raspravu o glasovanju Hrvata koji žive izvan Hrvatske. No, ono što mislim da bi još trebalo biti stvar dogovora, stvar razgovora, što mislim da bi trebalo riješiti to jest pravo kako i na koji način hrvatski državljani koji žive izvan Hrvatske mogu u potpunosti ostvariti to svoje pravo. Jer činjenica da 90 ili 100000 Hrvata koji će primjerice u Bosni i Hercegovini izići na izbore ili koliko ih je izišlo u prošloj godini teško mogu u jednom gotovo nemoguće u jednom danu ostvariti svoje biračko pravo. Prema tome, o tome kako i na koji način omogućiti svima njima da to svoje biračko pravo ostvare mislim da će biti još stvar i dogovora i da o tome moramo donijeti jasan nedvosmislen stav kako im se kroz mogućnost da u jednom danu glasuju samo na 4 izborna mjesta ne bi praktično to biračko pravo onemogućilo. Mislim da će o tome trebati još evo i razgovora. Da li je to veći broj dana ili neka druga, nekakav drugi način mislim da o tome treba razgovarati. Druga stvar koju želim također reći to je činjenica da se ovim ustavnim promjenama dalje doprinosi punoj demokratizaciji Hrvatske na način da ove ustavne promjene doprinose daljnjoj neovisnosti hrvatskog pravosuđa. I ja mislim da je to jedna vrlo važna, jedan vrlo važni niz odredaba kojima se i sudačkom pozivu, kojima se Državnom sudbenom vijeću daje još veća neovisnost ovim ustavnim promjenama. U tom smislu svakako da je potrebno razmisliti o onome što su nam dostavili, što nam je dostavila Hrvatska udruga sudaca, u njihovom dopisu u kojemu oni iskazuju dvojbu oko potrebe da saborski zastupnici po jedan iz većinske, a drugi iz opozicijske strane sudjeluju u radu Državnog sudbenog vijeća. Druga stvar koja je također i o čemu smo danas raspravljali bilo je oko imenovanja sudaca Ustavnog suda i mislim da je dobro da smo se evo usuglasili o tome da je potrebno u tom smislu imati dvotrećinsku većinu. No, ja osobno držim da nije dobra formulacija prema kojoj sudac Ustavnog suda kojemu prestaje mandat automatski prestao biti sudac Ustavnog suda dok se ne izabere u skladu sa ovim ustavnim promjenama novi sudac Ustavnog suda. Mislim da je potrebno zbog kontinuiteta u radu Ustavnog suda zbog omogućavanja rada Ustavnog suda ostaviti jedan prijelazni period, da do izbora novog suca Ustavnog suda temeljem ovakvih ustavnih promjena postojeći sudac kojemu prestaje mandat još određeno vrijeme ima pravo obnašati dužnost suca Ustavnog suda kako ne bi došlo do blokade u određenim okolnostima, određenim uvjetima oko suca Ustavnog suda. Također je o tome je nešto malo prije govorila i gospođa Ingrid Antičević Marinović u dopisu Hrvatske udruge sudaca izražena dvojba oko potrebe da predsjednik Vrhovnog suda jednom godišnje podnosi izvješće o radu sudbene vlasti Hrvatskome saboru. U svom dopisu udruga sudaca govori da je vrlo dvojbeno takva jedna odredba kojom bi se propisivala obveza predsjednika Vrhovnog suda da izvješćuje Hrvatski sabor o stanju sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj, jer da to na određeni način onda ukazuje na potpunu, da nema potpune neovisnosti hrvatskog pravosuđa, odnosno da nema potrebe, dakle da predsjednik Vrhovnog suda o tome izvješćuje Hrvatski sabor. Ja mislim dakle da je i u ovim dogovorima o kojima smo, o kojima, koje je još potrebno do konačne promjene Ustava da je potrebno i o tome razmisliti i naći načina kako i na koji način učiniti potpuno neovisnu sudbenu vlast u Republici Hrvatskoj. Također, ono što smo do sada manje u Hrvatskom saboru raspravljali prilikom podnošenja inicijative oko promjene Ustava bila je riječ o referendumu. Ja se slažem sa ovakvom odredbom, dakle da se utvrdi kako je referendum uspio ako je 50% izišlih građana odnosno birača glasovalo za. I mislim da je to dobra odredba koju treba zadržati, no slažem se sa svima onima koji govore da je prag … [[Ne razumije se.]] prag od 10% koliko treba građana Republike Hrvatske potpisati peticiju o pokretanju referenduma uistinu velik, tim više što znamo da je u Republici Hrvatskoj popis birača negdje gotovo 5 milijuna birača, a da je negdje oko 4 milijuna i 350 tisuća građana Republike Hrvatske prema posljednjem potpisu. Prema tome, točno je da samim time već taj prag nije 10% nego 13, odnosno 14% i mislim da je to, da to gotovo u startu onemogućava provedbu samog referenduma i slažem se da kroz ove ustavne promjene trebamo razmisliti o spuštanju tog praga, kako bi jasno taj referendum učinili dostupnim svim, da ga se može jednostavno provesti i da se može o pojedinim važnim pitanjima u Republici Hrvatskoj provoditi referendum. Dakle, ono što evo i s čime želim zaključiti ovakve promjene Ustava u svakom slučaju doprinose daljnjoj demokratizaciji Hrvatske, omogućuju završetak predpristupnih pregovora za ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju i ono što je bitno mislim da je dogovorom svih važnih političkih stranka u Hrvatskoj, rekao bih jedna dvojba koja je postala u hrvatskom političkom prostoru otklonjena i da je na ovaj način evo sve one mogućnosti koje su postojale dobro realizirane i ovakvim ustavnim promjenama su praktične i prihvaćene. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prvo je gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodne predsjedniče. Poštovani kolega Bačić je u svom izlaganju govorio o pravi glasovanja hrvatske dijaspore, odnosno hrvatskih državljana koji ne žive u Republici Hrvatskoj, koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj na izborima. Ovako rješenje koje je predloženo ovim postojećim nacrtom promjena Ustava ja smatram neprihvatljivim i vrlo problematičnim, jer se zapravo u konačnici je pa ja bih rekao i protuustavno, jer se jednom dijelu hrvatskih državljana onemogućuje glasovanje zbog toga što ono fizički nije provedivo. To je jedan razlog. Drugi razlog svest hrvatsku dijasporu na tri zastupnika je nekorektno, nepošteno i neprihvatljivo. U konačnici isto tako i neustavno, jer dok ostali hrvatski državljani imaju pravo na jednog zastupnika na 12 do 14 tisuća zastupnika koliko otprilike treba glasovati za jednog zastupnika, hrvatska dijaspora, odnosno ne samo dijaspora, dakle Hrvati koji žive i hrvatski državljani koji žive izvan Republike Hrvatske imat će bitno lošiji status jer će ukupno imati sve skupa bez obzira na njihov iznimno velik broj samo 3 saborska zastupnika. Ali pri tome treba napraviti i usporedbu s brojem zastupnika nacionalnih manjina koji bi morao bit na istoj razini kao i broj zastupnika iz dijaspore ili hrvatskih državljana koji žive izvan Republike Hrvatske, zbog političke ravnoteže u Hrvatskoj i zbog činjenice da se ni preko nacionalnih manjina, ali ni preko hrvatske dijaspore ne vodi obračun političkih snaga u Hrvatskoj, nego da oni budu zastupljeni kao predstavnici posebnog dijela hrvatskog društva. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Odgovor gospodin Branko Bačić.
Zahvaljujem gospdine predsjedniče. Pa ja mislim gospdine Srb da sam ja u svom izlaganju rekao dakle da je rješenje o kojemu bi se u jednom danu, samo u jednom danu, na dan izbora, … [[Ne razumije se.]] na četiri mjesta u Bosni i Hercegovini, da na određeni način ne omogućava svim Hrvatima koji žive u Bosni i Hercegovini isto pravo glasa kao što omogućuje Hrvatima koji žive u Hrvatskoj, jer je gotovo nemoguće da primjerice 100 tisuća građana u jednom danu obavi na jednom mjestu glasovanje. I rekao sam da o tome još treba i dogovoriti i naći načina kako i na koji način omogućiti da se to pravo glasa provede u susjednoj državi, jer mislim da kada govorimo o pravu glasa, da je onda samo u Bosni i Hercegovini sporna provedba glasovanja na način da se samo u jednom danu glasuje na četiri mjesta. To je jedna stvar. A druga stvar, što se tiče pak broja zastupnika koji će predstavljati u Hrvatskom saboru hrvatske državljane koji žive izvan Hrvatske, i to sam rekao, dakle da je moglo biti riječi od 4 ili 5 predstavnika koliko ih je u protekla dva mandata bilo u Hrvatskome saboru, ali i u tijeku jutrošnje rasprave kada je predsjednik kluba Hrvatske demokratske zajednice gospodin Hebrang govorio o primjerima u drugim državama, i kad je spomenuo primjer Italije rekao je da je otprilike takav broj zastupnika u talijanskom Parlamentu otprilike odgovara postotku koji je ovakvom fiksnom kvotom utvrđen u Hrvatskom saboru.
Hvala. Druga replika, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kažete kolega Bačiću da je u svrhu stabilnosti ustavnosudske vlasti nužno predvidjeti mogućnost da se mandat jednog ustavnog suca produži kako ste rekli još određeno vrijeme do izbora novog. I time svjesno ili nesvjesno, namjerno ili nenamjerno krivo tumačite odredbu koja je predložena i unosite zabunu. Ovdje se ne govori o određenom vremenu, nego je to vrijeme upravo neodređeno. To vrijeme teče do stupanja na dužnost njegovog zamjenika. A kad taj zamjenik može biti izabran? Kad se postigne dvotrećinska većina. A šta ako se ne postigne nikad? Je, onda nikad neće stupiti ni na dužnost. To znači da se mandat ovog prethodnog suca ne produžuje određeno vrijeme, što bi možda bilo prihvatljivo, znači do stupanja na dužnost njegovog zamjenika, ali ne dulje od 3 mjeseca ili 6 mjeseci. Tada bi to bilo određeno vrijeme. Ovako kako će to izgledati u praksi. Ako bilo koja strana u ovom Saboru odluči da ima, da sudac koji ima odgovara u Ustavnom sudu. Ostane tamo doživotno. Jer neće pristati na izbor njegova zamjenika i zadržat će ga u Ustavnom sudu doživotno, a onda odredba u tome da mandat suca Ustavnoga suda traje 8 godina i bezvrijedna. Ona je derogirana ovim repićem koji je sada ovdje dodan. Prema tome taj repić je u potpunoj kontradikciji sa odredbom, posve jasnom i preciznom, koliko može trajati mandat ustavnoga suca. Bilo kakvo produženje koje bi išlo … [[Govornik se ne razumije.]] a ono ovim prijedlogom je takva namjera izričito navedena je apsolutno i ustavno-pravno neprihvatljiva.
Odgovor gospodin Branko Bačić, izvolite.
Uvaženi kolega Staziću ničim vi meni niste replicirali. Zašto? Zbog toga što ja jako dobro znam što piše u prijedlogu ustavnih promjena. Nego ja sam rekao da u ovim danima koji su pred nama do donošenja Ustava treba iznaći formulaciju u Ustavu koja će omogućiti sucima, postojećim sucima Ustavnog suda, ne zbog njih nego zbog normalnog funkcioniranja Ustavnog suda da u određenom vremenu nakon što prestane mandat, u određenom vremenu, do izbora novog suca Ustavnog suda dvotrećinskom većinom kako je to ovdje predviđeno još obavlja dužnost Ustavnog suda kako u tom razdoblju ne bi došlo do blokade u radu Ustavnog suda. Dakle, ja znam što piše u ustavnim promjenama, u prijedlogu ustavnih promjena ja znam što piše, ali ja govorim što trebamo napraviti u smislu dakle da se ne dogodi da neki sudac može biti nakon 8 godina još dugi niz godina sudac Ustavnog suda nego da dok se ne izabere novi sudac Ustavnog suda određeno vrijeme koje se izmjenom Ustava može definirati obavlja tu dužnost kako ne bi došli do blokade Ustavnog suda.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Želio bih samo dotaknuti se jedne stvari koju je gospodin Bačić rekao dakle, a to je ostvarivanje prava glasa državljana ne samo onih koji imaju prebivalište izvan Hrvatske ja bih rekao. Dakle, u našem izbornom zakonodavstvu dosta je konzervativno, da tako kažem, određena mogućnost glasovanja izvan mjesta prebivališta, a to je da građanin koji ima prebivalište i u Hrvatskoj pa onda i izvan Hrvatske na jedan dosta kompliciran način to svoje pravo može ostvariti. Svaka izmjena sadašnjeg stanja mora dakle ići na tome da se građanima olakša glasovanje, a da se kontrola izbora napravi na način da izbori budu transparentni. U tom smislu rješenje koje bi se primjenjivalo za građane koji nemaju prebivalište u RH, a imaju pravo glasa, bi trebalo biti na način da se ili glasuje jedno duže vrijeme ili da se u RH otvori jedan broj posebnih biračkih mjesta da ti građani mogu doći glasovati. Jer ukoliko naravno žele ostvariti pravo glasa u RH to mogu na teritoriju RH. A cijela suština našeg prijedloga izmjena je ta dakle da se glasa na teritoriju RH što su diplomatsko-konzularna predstavništva u svijetu i cijeli teritorij unutar granica RH. Prema tome da se jednostavno broj ljudi koji dođe u RH bude nešto veći nego što je to na dan lokalnih izbora. Prema tome na taj način se također može to odrediti jer ta odredba neće imati utjecaj u broju zastupnika na izborima za Sabor, ali će recimo imati utjecaj na izborima za predsjednika države ukoliko se bude drugačije definiralo nego što je to sada po jednom rigidnom tumačenju sadašnjem zakona i ustavnih promjena. Prema tome mislim da kod dogovora o načinu ostvarivanja biračkog prava građana izvan RH još treba dodatno razmisliti. Dakle, nije tako jednostavno da to pravo neće imati utjecaj na ukupni rezultat izbora. Za Parlament neće, ali za predsjedničke izbore i za referendume hoće i tu treba dalje razgovarati. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor, gospodin Branko Bačić. Izvolite.
Pa evo ja moram zahvaliti gospodinu Bauku što je ustvari podržao moj prijedlog. Ja to prvi put čujem od vas, dakle da se i vi slažete s time da treba omogućiti svim državljanima RH koji žive izvan Hrvatske da to pravo uistinu i ostvare. Jer ako im ne omogućimo, bilo produženjem broja dana kada mogu glasovati, ili na neki drugi način o kojemu ja sad ovdje ne želim govoriti, ali na neki drugi način, mi uistinu to biračko pravo koje je njima Ustavom zajamčeno ne možemo omogućiti ovakvom striktnom formulacijom kao što je dana u ovim ustavnim promjenama. Da li je to, kako ste vi rekli, mogućnost da glasuju u RH na prostorima koji jesu uz blizu njihovim mjestima prebivališta ili neki drugi način ja to u ovom trenutku ne želim špekulirati, ali se slažem s vama da je potrebno i zbog glasovanja za izbor predsjednika RH i za neke druge izbore da im je potrebno omogućiti da to svoje pravo, biračko pravo, konzumiraju.
Hvala. I replika gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bačić vi ste u svojoj raspravi spomenuli, a dotakli su se i moji kolege prije, 2 stvari. Prva, apsolutno se slažem sa vama i drago mi je da i HDZ u tom smjeru razmišlja da ovakva formulacija vezana za ustavne suce ne može biti održiva. Da bi Ustavni sud funkcionirao od 13 ustavnih sudaca teoretski 7 bi ih moralo biti aktivno da Ustavni sud funkcionira. Vrlo teško bi se mogla zamisliti situacija da 6 ustavnih sudaca dođu do kraja svog mandata, a da se ne dogovori konsenzusom svih 6 ili 5, ili 4 ili 3, odnosno da dvotrećinska većina se ne postigne za izbor novih sudaca. Još jednu stvar bih tu napomenuo, a to je da je prijedlog SDP-a, odnosno amandman SDP-a bio išao za time da se i kod takvog važnog pitanja postigne dvotrećinska većina. Dosada je to bilo moguće natpolovičnom većinom zastupnika i svjedoci smo mnogih izbora koji su bili u najmanju ruku kontroverzni do sada. SDP želi odustati od takve prakse i zbog toga predlaže taj viši prag nego što je bio dosada, ali normalno ne da jednim driblingom se omogući da neki koji su možda i kontroverzno izabrani dosada ostanu na neodređeno vrijeme. Mislim da bi jedan prijedlog od 6 mjeseci bio razuman da se u tom roku vrijedi mandat, ukoliko se ne nađe rješenje unutar tog roka da sudac više ne bi imao pravo obnašati svoj mandat. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo ja sam u svojoj raspravi dakle i sam rekao i to kad sam izreplicirao gospodinu Staziću da držim da je nužno ograničiti jedan period nakon što istekne mandat sucu Ustavnog suda da može nastaviti sa radom dok se ne izabere novi sudac Ustavnog suda. No, ne slažem se s vama da je u tolikoj mjeri bio kontroverzan u posljednje vrijeme postupak izbora sudaca Ustavnog suda u Hrvatskom saboru, s time se ne slažem. Mislim da vi ste točno tako rekli, mislim da suci, članovi Ustavnog suda u Republici Hrvatskoj zadovoljavaju i da bi postali članovima Ustavnog suda vrlo visoke kriterije koji su postavljeni za izbor suca ustavnog suda. Prema tome, i to želim jasno reći, da sastav Ustavnog suda i ovom metodom koje do sada bila za izbor sudaca Ustavnog suda jamči vrlo visoku kvalitetu sudaca Ustavnog suda, a mislim da način na koji Ustavni sud funkcionira to u najvećoj mjeri potvrđuje.
Hvala. Idemo dalje, na redu je gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Evo ja ću u svojoj raspravi uvodno pokušati naglasiti osnovnu razliku između predmetnog Prijedloga za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske u odnosu na prihvaćenu Odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske i mislim da tu razliku možemo sagledavati kroz sljedeća dva segmenta, odnosno dvije grupe ustavno pravnih pitanja. U prvom redu je prvi taj ustavno pravni institut se odnosi na već spominjani članak 45. odnosno nakon dugotrajnih usuglašavanja postignut je politički dogovor i upravo je on pretočen u smislu izmjene ovog članka 45. Ustava Republike Hrvatske i koji se u prvom redu odnosi na modalitet, odnosno način glasovanja Hrvatskih državljana bez prebivališta u Republici Hrvatskoj, te njihovu zastupljenosti, odnosno brojnost, svi znamo već smo u dosadašnjim raspravama čuli koji je model prihvaćen, dakle fiksna kvota, tri zastupnika u odnosu na taj birački korpus, odnosno državljanin Republike Hrvatske bez prebivališta u Republici Hrvatskoj. Što se toga tiče složio bih se sa svim onim mojim prethodnicima koji su u raspravi naglasili potrebu, u prvom redu prihvaćanje ovakvog rješenja ali da se ovakvim rješenjem u praksi ne dogodi da faktički onemogućimo s obzirom na brojnost ljudi koji će pristupiti glasovanju jer znamo za rješenje, dakle, po predloženom rješenju ono može biti samo u diplomatsko konzularnim predstavništvima da ta biračka mjesta ne bi bila toliko opterećena da se u faktičnom smislu to glasanje ne bi moglo učiniti, izvršiti. Dakle, potrebno je prihvatiti sva ona rješenja, koja idu, afirmativno da se svim onim ljudima omogući koji temeljem članka 45. žele pristupiti glasovanju, da im se to omogući, pa ako na bilo koji način vremenskim produženjem ili da se taj vid glasovanja, takvo glasovanje može obavljati ne jedan nego više dana. Osim ovog instituta ovako preciziranog kao novine u odnosu na odluku koju smo raspravili, naglasio bih i sljedeće stvari, dakle, one izmjene koje su došle pred nas, a radi se o inicijativama udruga civilnog društva ili nekih drugih institucija. Dakle, radi se o Ustavnim odredbama, pravo na pristup informacijama, dakle, o Pučkom pravobranitelju, a isto tako dosta spominjanoj odredbi o Ustavnom sudu Republike Hrvatske odnosno o načinu izbora sudaca Ustavnog suda. Svi znamo da je prihvaćeno rješenje, da saborska većina, za izbor sudaca Ustavnog suda, prihvaćeno to rješenje bude 2/3 većina, međutim, složio bih se sa svim onima koji su raspravljali u smislu da treba doraditi ovaj izričaj da bi se otklonile sve te mogući problemi koji bi mogli nastati u smislu funkcioniranja Ustavnog suda i jedino ovo rješenje koje bi vremensko ograničilo taj period ili definiralo taj vremenski period na rok od 6 mjeseci, od prestanka mandata u kom roku bi Ustavni sudac nastavio sa radom, odnosno to bi bio taj rok u kojem bi se izvršio dakle izbor suca Ustavnog suda onako kako smo mi to predložili u ovim izmjenama Ustava. Svi drugi, ili gotovo svi drugi Ustavno pravni instituti u ovom Prijedlogu oni su gotovo u identičnom obliku, ili su bili, odnosno bili su već predmet rasprave u okviru donošenja Odluke o pristupanju promjeni Ustava, a u tu grupu ustavno pravnih pitanja možemo uistinu sagledati i sistematizirati na idući način. Dakle, prva grupa tih ustavno pravnih pitanja, to je definiranje ustavnih pitanja koja proizlaze kao obveza iz pojedinih poglavlja pregovora, sa Europskom unijom, tu se naravno misli na neovisnost Hrvatske narodne banke i Državnog ureda za reviziju, aktivno i pasivno pravo državljana Europske unije koji borave u Republici Hrvatskoj, zatim ustavne odredbe koje se odnose na neovisnost, nepristranost, profesionalnost sudbene vlasti, dakle sve one ustavne odredbe koje se dotiču tih problema. I naravno ustavne odredbe o Europskom uhidbenom nalogu. U drugu grupu tih ustavnih pitanja, tu grupu predstavlja pitanja koja nisu izravno povezana sa pojedinim poglavljima pregovora već se odnose na način pristupanja te razradu Ustavno pravne pozicije Republike Hrvatske kao buduće punopravne članice Europske unije. I u tu grupu pitanja spadaju i naravno da je za podržati takva ustavna rješenja od referenduma o članstvu, prijenosu Ustavnih ovlasti, sudjelovanju institucija Europske unije, izravni učinak i primjena prava Europske unije, odnosi između izvršne i zakonodavne vlasti i sudbene vlasti nakon stjecanja punopravnog članstva u europskoj uniji i naravno položaj državljana Europske unije u Republici Hrvatskoj s tog ustavno pravnog aspekta. I ostala nam je ta treća grupa pitanja, isto tako Ustavno vrlo važnih pitanja iz koje grupe bih ja naglasio ili apostrofirao tri jer mi se čine neobično važnim. Naravno radi se o redefiniranju uloge i načina postupanja Oružanih snaga Republike Hrvatske, drugo uvođenje instituta nezastarijevanja kaznenog djela ratnog profiterstva i kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije i naravno vrlo važna ustavna odredba koja se odnosi na obveznosti i besplatnost općeg obrazovanja naravno u skladu sa Zakonom. Nadalje, dopustite mi da nakon ovog osvrta na konkretne ustavno pravne odredbe kažem nekoliko misli, rečenica, sugestija, a koji se odnose na doradu izričaja prigodom utvrđivanja prijedloga promjene Ustava Republike Hrvatske. Mislim da je to isto tako vrlo bitno pitanje i da smo sada u toj fazi postupka izmijene ili donošenje novih Ustavnih odredbi kada u svakom slučaju na te stvari trebamo dodatno paziti nema nikakvog razloga da bi tom izričajno u nomotehničkom smislu tekst Ustava kako je to netko kazao izbrusimo odnosno da on bude u skladu sa svim nomotehničkim standardima. U tom smislu svakako bih naglasio da je to članak 1. jer nepotrebno je ponavljanje tako da se samo nomotehnički to treba riješiti, samo da se doda taj novi tekst koji idu u članak 1., a ovo ostalo uistinu predstavlja ne potrebno ponavljanje. Drugo, što se tiče članka 3. u ovom članku ali i u narednim člancima rabi se nepotrebno različiti izričaji za isti pravni institut. Primjera radi imamo izričaj u skladu sa sklopljenim međunarodnim ugovorima, ali isto tako i na temelju međunarodnog ugovora, onda međunarodni ugovor koji prihvati Republika Hrvatska i tome slično. Ili pak izrazi propisani zakonom, propisuje se zakonom, u skladu sa zakonom, sukladno zakonu dakle to apsolutno treba uskladiti. Isto tako u članku 16. stavak 2. ne radi se o tijelima već o pravnim osobama s javnim ovlastima kao što je to ispravno navedeno i napisano u članku 141.c. Članak 24. u ovom članku ali u prethodnim rabe se pojmovi na vrijeme ili na razdoblje dok se samo u slučaju kada govorimo o sucima Ustavnog suda, rabimo izraz mandat. I naposljetku u članku 27. uvodnom dijelu valja tekst doraditi jer se radi o poglavljima dodatne glave, a ne o naslovima iznad članaka. U dodatnim člancima valja ispitati osnovanost uporabe različitog izričaja kao što su prava utemeljena na pravnoj stečevini Europske unije, pa onda imamo pravo Europske unije, ugovori na kojima se temelji Europska unija itd. Dakle, apsolutno podupirem ovaj prijedlog izmjena, svih ustavnih instituta i instituta ustavnog prava o kojima sam govorio. Predlažem da se i u ovim izričajnim nomotehničkim stvarima apsolutno ne sumnjam da će to biti tako, povede dodatna briga kako bismo u tom smislu imali što kvalitetniji i bolji čistiji tekst Ustava Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin Ivan Hažek. Izvolite.
Pa s obzirom da ja nisam pravnik, ali kao zagorcu mi pravo nije strano, malo ću pokušati kolega Tomljenović mi je zapravo dao šlagvort da prije odlaska na sjednicu odbora mogu reći dvije stvari. Prva stvar kada se radi o glasovanju naših građana koji ne žive u Hrvatskoj, zašto se mi držimo toga da izbori mogu biti samo u jednom danu u jednoj nedjelji. Faktički od Novog Zelanda do nas oni se odvijaju u dva dana. Ako je manji broj biračkih mjesta, subota i nedjelja uvijek stoje na raspolaganju građanima u nekim državama i u tjednu da pristupe na birališta. Drugo pitanje oko ustavnih sudaca. Tu malo pravnici uvijek zakardaše. Post festum, zašto mi o ustavnim sucima odlučujemo kada im istekne mandat? Gospodo draga, za ustavne suce malte ne na danas znade tko će za 4 godine trebati biti u izboru ili reizboru. 6 mjeseci prije isteka toga roka Sabor treba imati na dnevnom redu najkasnije pitanje izbora ili reizbora ustavnih sudaca. I ako tog roka do kada ističe nismo u stanju onda vjerojatno nećemo i narednih godinu i pol dana. Evo, samo malo šlagvort da pokušate kao pravnik gledati svoje viđenje.
Hvala. Odgovor gospodin Tomljenović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo u smislu odgovora na repliku, pa vi ste mene pažljivo slušali i primijetili ste da sam ja zapravo predložio s obzirom na brojnost tih naših ljudi dakle državljana Republike Hrvatske bez prebivalište u Republici Hrvatskoj koji će pristupiti izborima ili se pretpostavlja da će pristupiti izborima, da im se zapravo to omogući na najbolji mogući način. A što to znači na najbolji mogući način? To znači tumačiti odredbu Ustava i zakona, afirmativno. Dakle, ako vi nekome propisujete nekakvo pravo, onda ne propisujete niti ustavnu niti zakonsku odredbu da biste mu to pravo na nekakav indirektan način uskratili. Dakle, apsolutno se slažem s vama i ovo što kažete da se u tom vremenskom smislu, ako mi a imali smo prilike čuti na jednom tom diplomatsko-konzularnom predstavništvu imamo 20, 30 tisuća potencijalnih birača, da bi bilo u najmanju ruku prihvatljivo rješenje da im se omogući glasovanje ne jedan dan nego više dana, dakle svatko onaj tko ima pravo da pristupi tom biračkom mjestu da to svoje pravo i ostvari. Tu se zapravo slažem s vama, ali moja rasprava je upravo komentirajući taj članak bila u tom smislu. Drugo što se tiče sudaca Ustavnog suda. Tu moram kazati sljedeće, dakle slažem se s vama da možda treba raspravu o njihovom mandatu početi znatno prije, pa nećemo imati problema o kojima razgovaramo. Ali možemo uvijek doći u poziciju s obzirom na većinu koja je potreba jer smo prihvatili konsensualno rješenje da je to dvotrećinska većina. Različito ustavno rješenje nego što je to bilo do sada. Do sada je bila potreba većina od svih od broja zastupnika u Hrvatskom saboru. I mišljenja sam da je potrebno otvoriti jedan vremenski period koji uistinu mora biti duži od 6 mjeseci, da ustavni sudac kojem je istekao mandat nastavi još raditi, dakle imam status ustavnog suca i da se u tom roku kao jednom ajmo reći "alarm" u tom smislu donese odluka u skladu sa Ustavom, odnosno da se donese odluka o izboru suca Ustavnog suda. Dakle, podržavam vas u ovom dijelu da o tome treba na vrijeme razgovarati, ali i u onom dijelu da tu treba ostaviti jedan rok kako ne bismo niti sebi ili tom sastavu Parlamenta ali u prvom redu Ustavnom sudu da mu omogućimo da normalno radi. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću vrlo kratko. Kada se donosi Ustav ili ustavne promjene, normalno da ne mogu biti svi zadovoljni i nikada nije 100%-tna podrška bilo kakvom prijedlogu koji se predlaže. I činjenica je da je dobro da je barem jako visoka razina suglasja između onih koji donose takav akt. Kako sada stvari stoje u Hrvatskom saboru na najboljem smo putu da nacrt prijedloga promjena Ustava se donese uz takvu jednu izrazitu visoku razinu suglasnosti između aktera koji će taj Ustav donijeti. Tako da s obzirom da je Ustav do sada mijenjan ili donošen 4 puta, ovo će biti 5 promjena u 20 godine hrvatske neovisnosti i dobro je kažem da smo nakon 9 godina postigli ili da ćemo postići do trenutak donošenja nacrta visoku razinu suglasnosti. Ono što bih ja napomenuo a što je izuzetno bitno, ne zaboravite dosta se priča o stvari kao što su biračko pravo u dijaspori ili evo danas je aktualna tema i reizbora ustavnih sudaca, ali potrebno je napomenuti neke stvari koje su već usuglašene prije, a koje su bile predlagane i zbog čega su bile predlagane. Prvenstveno tu mislim na nezastarijevanje zločina odnosno kaznenih djela ratnog profiterstva. Svjedoci smo i to je bio prijedlog predsjednika Republike Ive Josipovića i u ime SDP-a, koji je on dao u ime SDP-a i koje je već sada i naravno prije pola godine ili nekog vremena kada se prvi nacrt usuglašavao bilo prihvaćeno od vladajuće stranke i to je dobro zbog toga što zbilja '90.-te godine su obilježile, naravno uz rat koji je Hrvatska vodila, ali i puno nepravilnosti, netransparentnosti, kriminala. Ja bih rekao dok su jedni krvarili drugi su se neosnovano bogatili. Mnogi od tih djela su završile u zastari i dobro je da smo uveli ovaj institut u Ustav da takva djela nikad ne smiju zastariti jer se nije nitko imao pravo bogatiti dok su drugi na frontu ginuli. Što se tiče izbornog postupka i regulacije prava glasa naših državljana, ovdje smo pričali o tome da u dijaspori odnosno van granica Hrvatske će naši državljani glasati da li jedan, da li dva dana, da će glasati i birati tri zastupnika u Hrvatskom saboru. To je u nekoj korelaciji odnosno odgovarajućim omjerima i u drugim parlamentima, primjerice talijanskom gdje na isti način se izjašnjavaju građani Republike Italije koji imaju isto jako veliku dijasporu i biraju pod otprilike sličnim omjerima, znači oni od 600 biraju 12 zastupnika u Parlament. Znači ništa novo i ne bi trebalo biti ništa sporno. I da SDP tu nije, predlagajući takve stvari, išao za time da li će biti 2, 3, 5 ili 7 zastupnika vidi se iz toga da su predložena određena kvota bez obzira koliko tih glasača izašlo, nego je jedino što je bilo u interesu SDP-a da se taj proces regulira na jedan normalan način, da ga ne prate kontroverze koje su ga pratile svih ovih godina. Mi imamo situaciju da u dijaspori se broj birača ne da se nije smanjio nego kontinuirano raste i praktički ispada da se niti jedna osoba ne ispiše iz biračkog popisa svih ovih 20 godina. To ili može biti u red svjetskih čuda, ali normalno da priroda poznaje svoje zakonitosti i da to jednostavno ne može tako funkcionirati. S druge strane, svake izbore do sada je preko noći su doputovali glasovi i obavezno u dvije, tri izborne jedinice se obrne rezultat za jednog ili, za dva ne, ali za jednog zastupnika. Tako da recimo primjerice zadnje izbore u 5. izbornoj jedinici, u 4. izbornoj jedinici se preko noći za nekoliko stotina zastupnika obrnuo rezultat. I moramo na neki način regulirat da se ne manipulira sa tim glasovima koji se odvijaju van Republike Hrvatske i zbog toga je dobro da se zna koliko zastupnika predstavlja hrvatsku dijasporu. Bilo bi još idealno, kao što je recimo to opet riješila Italija, da se podijeli te zastupnike da je jedan recimo za dijasporu sjeverne i južne Amerike, Australije, a da su dva iz nama susjedne zemlje Bosne i Hercegovine. Tako bi se znala pravila već unaprijed i nikad ne bi imali problem toga i takvog izbora. S druge strane žao mi je što se u Ustav ne uvede odredba da su birački popisi javni. Mi ne možemo doći do biračkog popisa niti itko u Hrvatskoj zna popis birača, osim ministra uprave ili onoga koji je u poziciji da pristupa tim informacijama. Tako se legitimnost odnosno tako se transparentnost biračkog prava odnosno i tijeka izbora ne može nikada utvrditi. Mora taj popis biti transparentno dostupan svima koji sudjeluju u izbornoj utakmici. Mi imamo 4,5 milijuna birača, a u Hrvatskoj ima manje stanovnika. To je jedna kontroverza koja nas prati cijeli ovaj period i žao mi je zbog čega to nismo u Ustav stavili da se zna unaprijed da je to javni podatak. Iščekujemo, naravno ne postoji zapreka da se to objavi, ali očito nije u interesu ove vlasti da takav podatak javno da, obećanja postoje već čitav niz godina. Priča se o tome 4, 5 godina, ali mislim da se to neće desiti niti za sljedeće parlamentarne izbore. Imat ćemo i na sljedećim parlamentarnim izborima puno više birača nego što imamo stanovnika. Očito je to nekome u interesu. Što se tiče glasanja, ja se slažem da se to glasanje olakša. Prijedlozi su razni, može biti prijedlog pošto se traži da se glasa na teritoriju Republike Hrvatske ako je nekome iz susjedne zemlje Bosne i Hercegovine bliže, može glasati na teritoriju Republike Hrvatske uz granicu. Tu se mogu organizirati biračka mjesta i nekom je možda bliže doći iz pojedinog mjesta u Bosni i Hercegovini nego da ide u konzularna predstavništva koja jesu. Može se i na taj način organizirati glasanje kako bi se olakšalo tim ljudima da glasaju. Što se tiče drugih izmjena, drago mi je da revizija ulazi u Ustav na ovaj način na koji ulazi. Revizija mora imati jaču ulogu, mora joj se i posebnim zakonom dati mogućnost i sankcioniranja, ne samo obavljanje revizije nego i mogućnost pokretanja određenih prekršajnih ili kaznenih postupaka, da oni budu ti koji su odgovorni da se to radi, ne da se preusmjeravaju stvari na odvjetništvo a onda vidimo da se u nekim situacijama u ladicama odvjetništva to zadržava 3, 4 i više godina. Ja bih dao reviziji pravo da sama daje inicijativu i na neki način pokreće pred određenim sudovima određene kaznene prijave, ako se ustanovi da su naravno povrijeđeni hrvatski zakoni. Što se tiče referenduma, podržavam smanjenje ove potrebe da izađe određeni broj birača da bi bio važeći odnosno ne mora biti 50+1 birač za od svih ukupno birača jer smo imali samo jedan takav referendum koji je uspio. Radi se o referendumu 19. svibnja '91. kada je izašlo 83,56% hrvatskih birača. 94 je glasalo za odcjepljenje od bivše države. Nikad vjerojatno više nećemo oko niti jedne teme postići takvu razinu suglasja i normalno kada ulazimo i kada ćemo imati referendum za Europsku uniju da taj standard ne smije biti tako visok, nego jednostavno spustiti ga da ono od onoliko koliko je birača izišlo da jedan više od polovice znači da smo se izjasnili da prihvaćamo takvo pridruživanje. Da zaključim, drago mi je šta će očito doći do prihvaćanja i velike suglasnosti u Hrvatskom saboru. Dobro je da ove neke stvari nismo ja bih rekao vukli svako na svoju stranu, nego se došlo do dogovora koji je na kraju krajeva u interesu Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku, gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Maras je u svom izlaganju osvrnio se na nekoliko stvari koje smatram potrebnim odgovoriti. Jedno je pitanje popisa birača. Naime, kada je riječ o popisima birača svi smo svjesni toga da na tim popisima ima osoba koje su između ostalog i davno vjerojatno preminule. Ali nikad se ne govori o popisu birača, odnosno o osobama na popisima birača koje su napustile Hrvatsku '91. godine, ratovale protiv Republike Hrvatske. Neki od njih možda u tom ratu poginuli, neki živi ali zasigurno je veliki broj njih i preminuo negdje u Srbiji. Pitanje zapravo prvo. Na koji način i kako će Hrvatska raščistiti taj popis birača? Vjerojatno će možda u jednom trenutku uklanjati s popisa one starije od 120 godina. Ali s druge strane mi imamo isto i problem da se tamo redovito uplaćuju mirovine iz Hrvatskog mirovinskog sustava osobama koje zasigurno nisu više među živima. Dakle, to je jedan problem. Drugi problem kad je u pitanju dijaspora i glasovanje o dijaspori, odnosno hrvatskim državljanima koji žive izvan Republike Hrvatske i modalitetima osiguravanja njima mogućnosti izlaska na izbore. Ovaj Ustav od njih proizvodi trećerazredne hrvatske državljane, a sve se rasprave svode na to kako tim trećerazrednim hrvatskim državljanima omogućiti i olakšati ipak glasovanje pa dva dana, pa nekoliko puta, pa neka putuju u Republiku Hrvatsku i tome slično. To je neprihvatljivo. Kada se radi o visokoj razini suglasnosti oko ovih ustavnih promjena. Znate, u Hrvatskoj svaki put kada postoji neka euforija upravo je to vrijeme kada se naprave i najveći propusti i najveće pogreške. Mi smo doista jedno društvo euforije, kampanje i ekstrema. Euforično se ide u ustavne promjene, kampanjski se provodi cijela procedura sa lošim rješenjima. I onda ćemo za neko vrijeme tražiti rješenja koja su radikalno suprotna ovima jer ćemo shvatiti da ne valjaju. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospodin Gordan Maras.
Hvala lijepo. Oko popisa birača i načina na koji se to može srediti, a ne bi, vjerojatno postoje mehanizmi, postoji suradnja između država Srbije, Bosne i Hercegovine. Da se ima volje vjerojatno bi se sve moglo ustanoviti tko je živ tko nije. Činjenica je da popisi birača ne odražavaju sliku stvarnosti i činjenica da Hrvatska nema u ovom trenutku kontrole i mogućnosti da sama sredi te popise. I zbog toga je naravno i ovo rješenje unutar Ustava možda u ovom trenutku i potrebno. Kada bi se te sve stvari raščistile, kada bi sve bilo transparentno možda bi bilo manje i problema. Što se tiče trećerazrednih hrvatskih državljana ja se ne bih složio sa vama. Šta znači trećerazredni hrvatski državljan? Oni imaju pravo izabrati, pravo birati. Činjenica je da je povećan interes za te državljane kod određenih stranaka i u određenim sredinama najizraženiji pred izbor. Dosta se rijetko ljudi sjete tih naših ne sugrađana, nego hrvatskih državljana kada se mandat dobije ili kada period do izbora je duži od godinu i dvije. Obično prije lokalnih izbora se vrlo lako organiziraju autobusi, dovoze birači na biračka mjesta. Tada je interes velik. Da li mislite da je to pošteno prema tim biračima? Da li vam to govori da su ti birači na neki način trećerazredni kada se o njima vodi najviše brige samo kada trebaju dati glas. Ovdje je jasno i pozicija tih birača je jasno definirana i na taj način mislim da će se postići i njihova uloga neće biti samo izborna nego će imati svoju poziciju koja je Ustavom zagarantirana. Hvala lijepo.
Hvala. I replika, gospodin Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodin Maras, pa činjenica je da ovo pitanje o kojem ste govorili koliko zastupnika i gdje ih treba birati i tko glasa da je jako bitno. Jer upravo u ovom zadnjem, u svim izborima koji su bili to se postavljalo kao jedno značajno pitanje jer primjeri rješavanja i izbora u Parlament bili su vrlo raznoliki. I upravo što kažete često puta se dešavalo upravo zbog tih autobusa ili ne znam sličnih dolazaka i ljudi iz susjedne nam Republike, da smo imali velikih problema, odnosno u rješavanju određenih pojedinih izboru pojedinih zastupnika. Međutim, i pitanje lokalnih izbora. Pa mi smo čitali primjer Vrgorca ne znam u prošloj godini kako je bilo i na televiziji se to vidjelo kako su ljudi dolazili, odlazili itd. Prema tome, broj glasača i mjesto gdje će se birati mislim da je to jedno od značajnih pitanja koje trebamo riješiti i kroz ove ustavne odredbe, ali isto tako i kroz zakon. Jer jednom zauvijek bi trebalo prestati da se poteže ovo pitanje kao što se i ovdje sada danas govoriti, kao što je i kolega Srb govorio te birači drugog, trećeg reda, ovog, onog. Postavljate li si pitanje, bio sam u Perthu i vidio sam da i tamo postoje Hrvati, odnosno državljani koji glasuju. Da li su oni drugog ili trećeg reda ovo što ste rekli, jer oni po ovome neće uopće sigurno nikada imati u ovome Saboru predstavnika i da će moći biti izglasan. Prema tome, kada i na koji način i u kojem vremenskom razdoblju sigurno se mora dovesti u jedne optimalne odnose, odnosno u odnose koji će tim ljudima omogućiti da glasuju u pravo vrijeme i da izaberu svoje zastupnike prema najboljem svom kriteriju. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Da budemo precizni i pošteni, ne dovodi se samo iz jedne zemlje. Ima više zemalja gdje se dovode autobusi glasača kada je to potrebno. Ja bih samo apelirao i mislim da je to dobro i pozicija po meni tih ljudi tamo će biti jača ukoliko ne licitiramo s njima, ukoliko sada ne predstavljamo to kao ne znam kakav problem, a ne zbog njih, nego zbog određenih interesa i zbog toga što je bitno i do sada je bilo bitno kako ih motivirati da bi vama dali glas i na neki način osigurali mandat ili dva više. SDP se nije vodio za time da li će biti mandat ili dva više, nego da bude pravedniji, transparentniji i pošteniji proces izbora. Činjenica da smo na taj način rezonirali, onda ne bi stavili ni tri zastupnika u taj prijedlog. Razumijete? Jer teoretski sada možda neće biti ni dovoljno, možda će biti u ta tri predstavništva 5 tisuća birača po zastupniku, a ne 14 ili 20. Želim vam reći da to nije pitanje toga da li će izaći više ili manje, nego da se te ljude na neki način stavi u Ustav da imaju određeno pravo, a ne da se sa njima licitira od izbora do izbora.
Hvala. Imamo još jednu repliku i jedan ispravak. Gospodin Ivica Pančić, replika.
Čitav dan slušamo o glasovanju hrvatskih državljana izvan Republike Hrvatske, međutim za mene jedno drugo pitanje je ključno. Vi ste ga ovdje spomenuli kolega Maras, imam potrebu da ga potenciram dodatno, a to je pitanje provedbe referenduma, referenduma o udruživanju sa drugim državama, odnosno zajednicama, tj. u ovome slučaju sa Europskom unijom. Čini mi se da, odnosno smatram da nije dobro što je članak 141. Ustava izmijenjen na ovaj način, u pravu ste kada kažete da bi uz naše nesređene biračke popise za što odgovornost neupitno snosi vladajuća garnitura, teško bi bilo ispuniti taj uvjet ostvarenja natpolovične većine od ukupnog broja birača, ali rješenje se onda možda trebalo tražiti u postojećoj odredbi za ostale referendume unutar Republike Hrvatske, znači minimum je makar da izađe ta natpolovična većina upisanih birača, pa onda da oni koji su izašli da se tu traži dodatna natpolovična većina, a ne da dođemo u situaciju da o ključnome pitanju ne samo za ovu generaciju, već i za buduće generacije se odlučuje običnom prostom većinom. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Ne bi se složio s vama kolega Pančiću, postoji mogućnost i bojkota. Teoretski oni koji bi bili protiv odluke o određenom pitanju mogu reći ne mi nećemo izaći na izbore, i ako je takvih recimo 25% uz najveću moguću motivaciju teško da će izaći na referendum 75 i više posto, kada su izbori za Parlament Republike Hrvatske nikada ne izlazi veći broj od toga na izbore, ma kolika bila motivacija da se promijeni vlast ili bilo šta drugo. S druge strane vidite sada referendum u Sloveniji, izašlo je 42% ljudi na referendum. Znači to, takvu mogućnost vjerojatno ne bi ispunili. Da se mora izać 50% na birališta, onaj tko je protiv ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju mogao bi reći nemojte izaći i mi nikad ne bi imali potreban kvorum da je ovaj prijedlog koji vi predlažete u Ustavu. Zato se ja slažem da ostane ovako, da većina građana odlučuje svojim izlaskom na birališta i za ili protiv glasanjem, a ne da mogu usmjeravati odluku na način da bojkotiraju referendum i na taj način onemoguće provođenje odluke većine, odnosno odluke većine hrvatskih građana i njihove izražene želje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Puno je tog rečeno nakon ove rasprave kolege, pa onda više ne znam pamtimo li uopće što je sve rečeno, pa bi se ja na to osvrnuo kad budem govorio, međutim on je kazao kako je očekivao da se smanjuje broj birača. Pa što … [[Ne razumije se.]] da se smanjuje broj birača? Šta bi da nas nestane? Dakle, mislim i u Hrvatskoj ili bilo gdje. Polako. Dakle, koja je to logika da je očekivati da se smanjuje broj? Što bi se smanjivao. Broj dva, samo malo, pročišćavanje dakle birača, odnosno popisa birača je jednaka dužnost bila u Karlovcu bila u Mostaru. I vama za informaciju, jer vidim da ne znate, u Mostaru je između ostaloga za posljednje parlamentarne izbore pročišćeno preko 3 tisuće ljudi koji su bili na popisima, a više nisu, jer su preminuli, jer su promijenili mjesto stanovanja itd. Recimo hoću vam reći da se na tome radi. I nije točno da se ne radi. S druge strane, kad spominjete stalno i uporno o dolasku nekih birača od nekuda, pa čovječe vi ste stvorili mit od toga. Dakle jedan mit koji nema veze sa činjenicom. Dakle na prošlim parlamentarnim izborima nije bilo ni jedne prevare, ni jedne vrste, niti je bilo moguće to učiniti.
Vrijeme.
Prema tome, dakle bilo je svega onoga što je moglo biti i u Hrvatskoj, i ni po čemu se ne razlikuje … [[Ne razumije se.]]
Hvala lijepa.
Na prostoru Bosne i Hercegovine.
Isteklo vam je vrijeme. Molim vas da se držite vremena, jer nema smisla da svaki baš prekorači vrijeme. Uvaženi zastupnik Arsen Bauk nastavlja raspravu pojedinačnu po 10 minuta. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U svojoj raspravi dotaknut ću se tri do četiri teme, ovisno koliko budem imao vremena. Dakle prva odredba koju još nitko nije spominjao, a to je da se ukida dvotrećinska većina za odlazak vojske izvan granica. Mislim da to nije dobro. Mislim da bi trebala ovakva odredba ostati i dalje u Ustavu, da vojska ne bude jedan od elemenata dnevnopolitičkog prepucavanja stranaka, nego da za angažman vojske izvan granica jednaku odgovornost imaju i vlast i opozicija. Ovakva odredba sada stavlja nešto još gore, a to je da predsjednika države kao vrhovnog zapovjednika Oružanih snaga stavlja u poziciju arbitra između pozicije i opozicije preko Oružanih snaga, jer on ima pravo vratiti dakle, ili uskratiti suglasnost na odluku Sabora ako je donesena jednom većinom ili ako je donesena drugom većinom. Mislim da to tek nije u redu. Niti jedna odluka u povijesti Hrvatskog sabora koja se trebala donijeti dvotrećinskom većinom nije bila ne donesena zbog toga što suglasnost nije bila postignuta, dapače svaki put kad je trebalo pokazati odgovornost, kad je trebalo ostvariti dvotrećinsku većinu, bez obzira tko je bio na vlasti u poziciji ta odgovornost je ostvarena. Imamo dva primjera. Jedan primjer je odlazak Hrvatske vojske u Afganistan, kada je 2003. godine HDZ ujutro bio protiv, a popodne bio za. A imamo i drugi slučaj, a to je Sporazum o arbitraži sa Slovenijom, kada je kod jednog glasovanja kad nije trebala dvotrećinska većina SDP bio suzdržan, a kada je trebala i kada je trebalo pokazati odgovornost bio je za. Prema tome, ta dvotrećinska većina je jedan dosta dobar instrument da hrvatske političke stranke u nekim stvarima, tih nije puno, ali u nekim stvarima pokažu svoju odgovornost, i zato se zalažem da odredba o dvotrećinskoj većini koja je potrebna za slanje vojske izvan granica ostane u Ustavu. Što se tiče druge stvari, dakle ponovo govorim o dvotrećinskoj većini, to je stvar ustavnih sudaca. Vidim da je tu postignut konsenzus među strankama, što je dobro, ostaje još samo ovaj mali prijepor o produženju mandata sucima Ustavnog suda. Što se mene osobno tiče produženje mandata sucima Ustavnog suda koji su izabrani dvotrećinskom većinom čak nije toliko ni sporno, ali sucima Ustavnog suda, a posebno nekima koji su izabrani na način kakav je sada apsolutno je sporno da im se produži mandat, i zbog toga sam da se ta odredba izbaci iz prijedloga Ustava, prijedloga ovoga nacrta. E sada, što se tiče referenduma, po sadašnjem zakonu i po sadašnjim zakonskim odredbama svi oni koji ne izađu na referendum njihov glas se broji kao glas protiv. I prema tome neizlazak i bojkot referenduma jedan je od instrumenata protivnika referendumskog pitanja da a) samu činjenicu da otprilike 30% građana koji su na popisu birača ne izlazi ni na kakvu vrstu izbora izjašnjavanja pa onda još 10-ak, 15% onih koji su protiv, ali se onda još i prijetnjama može ili na neki drugi način pritiska utjecati na građane da ne izađu na referendum i na taj način ustvari niti jedan referendum ne bi mogao proći. Ovako je poštenije, svak ima pravo glasati, svak ima pravo vršiti kampanju, bitno je da kampanja za to referendumsko pitanje bude poštena, da bude dovoljno duga da se građani mogu odlučiti i da na kraju izbori, odnosno taj referendum bude pošten tako da se volja građana vidi. Pa oni koji su glasali za su za, a oni koji su glasali protiv su protiv. Ukoliko je neko sudbonosno pitanje od interesa za RH u kojem postoje recimo 2 različita mišljenja u društvu koje su jednako, ili približno jednako zastupljena, obje strane će se potruditi da što više građana izađe na referendum i obje strane će morati prihvatiti izjašnjavanje građana koji su za da su za, koji su protiv da su protiv, a oni koji su ostali doma da su ostali doma, da ih to ne zanima i da nisu mogli glasati. A ne na način da oni koji su ostali doma da se broji da su protiv. Prema tome podržavam ovakav blaži način za određivanje rezultata referenduma i sasvim sigurno mi je nelogična stvar koju je rekao gospodin Lesar da 77 zastupnika može raspisati referendum i sami glasati. Pa valjda će onda još onih 15 tisuća ljudi koji su u biračkim odborima na 6 hiljada biračkih mjesta barem uzeti listić i zaokružiti, to više nije 77 to je višestruko više. Prema tome, takvo poigravanje sa ekstremnim situacijama je nesumnjivo zanimljivo i zabavno, ali u svakom slučaju nije odgovorno. Što se tiče onog najzanimljivijeg pitanja, a to je izbora, izbornog prava, biračkog prava, jedna rečenica u ovim raspravama je bila ustvari nešto što treba ponoviti. Dakle, kolega Dragan Čović predsjednik HDZ-a BiH: "Bolje nam ukinite prava nego ga ovako definirati." Mislim da je to pošteno. Uostalom u RH je na snazi odredba da svi građani imaju opće i jednako, svi državljani imaju opće i jednako biračko pravo, a onda ima jedna druga odredba da se pripadnicima nacionalnih manjina može dati posebno biračko pravo. E sada, postoji jedno dosta ovako kreativno tumačenje, a to je da se može, ali ako ćete uzeti posebno biračko pravo da se onda odričete općeg. Dakle, to je ono što je sada na snazi u Hrvatskoj mislim da je to čak i malo krivo tumačenje Ustava. Međutim, odredba da svi državljani imaju opće i jednako biračko pravo prekršena je, odnosno nije promijenjena, ali je sasvim sigurno u osnovi izmijenjena ovim prijedlogom dakle da državljani Hrvatske izvan RH biraju 3 zastupnika. Teoretski može ih par tisuća izabrati 3 zastupnika pa da onda njihovo pravo bude više jednako nego pravo državljana sa prebivalištem u Hrvatskoj, a može se dogoditi da njihov broj bude takav da njihov zastupnik vrijedi puno više nego što vrijedi zastupnik u Hrvatskoj. E to je kompromis. Od jednog stava da u RH državljani koji nemaju prebivalište u Hrvatskoj nemaju biračko pravo pa do drugog stava, a to je da imaju jednako biračko pravo iako nemaju jednake obaveze kao i svi drugi državljani. I to je kompromis sa kojim, kako je istaknuo predsjednik SDP-a ćemo svi moći živjeti 10 ili 20 godina, ali s kojim nećemo biti zadovoljni. Zašto je to kompromis? Zato što u BiH nemaju svi državljani biračko pravo. Državljani s dvojnim državljanstvom nemaju biračko pravo ako BiH nije država njihovog prebivališta. Prema tome to ustavno načelo da je državljanstvo vezano za biračko pravo već pada u BiH, ne moramo ići dalje. I zbog toga je zahtjev da ta skupina državljana nema biračko pravo jednako legitiman kao što je legitimno da imaju jednako. O tome kakav će biti konačni rezultat odlučit će Sabor dvotrećinskom većinom. Što se tiče druge stvari, ne slažem se s onima pa čak i onima koji dolaze iz redova moje stranke koji za eventualne nepravilnosti na biralištima uzimaju kao argument da se nešto promijeni. To nisu krivi građani, kriva je država i političke stranke koje možda dobro ili loše kontroliraju izbore. Nemojmo državljane, birače, optuživati za nešto što mora osigurati država. Nažalost, i 5 godina nakon uočenih nepravilnosti na biračkim mjestima u BiH na predsjedničkim izborima još nitko zbog toga nije odgovarao. Dakle, kad se govori o dvostrukom glasanju na istim izborima imamo primjer novinarke Jutarnjeg lista koja je 2005. glasala 2, tek se onda počelo nešto napraviti, ali nitko nije kažnjen zbog toga što je to omogućio. Također, što se tiče broja zastupnika, da – možda je 3 zastupnika kompromis, ali po kojem kriteriju 200 tisuća pripadnika srpske nacionalne manjine bira 3 zastupnika? Po broju birača može ih biti i 9, a 2000. godine uz isti Ustav birali su jednoga. Prema tome i to je stvar društvenog i političkog dogovora. Da zaključim, što se tiče dakle općeg i jednakog biračkog prava ono u Hrvatskoj nakon ovih ustavnih promjena više neće biti takvo kako god to mi zvali i rasprava o tome da li to treba ostati ili ne jednako je legitimna kao što je i rasprava o tome da to ne treba biti tako. Što se tiče načina omogućavanja biračkog prava građana državljana apsolutno se za to dakle da se državljanima omogući glasanje dok oni imaju na teritoriju RH. Prema tome kada govorimo o biračkim mjestima, otvoriti 100, 200, 500, 1000 posebnih biračkih mjesta u RH je ono protiv čega nitko ne bi trebao biti ako se na taj način građanima omogućava glasanje. Ali otvoriti u BiH 150 biračkih mjesta izvan konzularnih predstavništva gdje nije teritorij RH to je ono što ne podržavam. I na tom tragu se može tražiti rješenje da se svim državljanima omogući pravo glasa jer da malo parafraziram, u Ustavu postoji obaveza skrbi RH o Hrvatima izvan RH. A ovdje se događa nešto drugo, da se Hrvati izvan RH više skrbi o RH. Nama takva skrb mislim da nije potrebna. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo 2 replike. Prvo je uvaženi zastupnik Ivica Pančić, izvolite.
Ja 20 godina ovdje slušam o neupitnoj hrvatskoj državnoj suverenosti, o hrvatskom nacionalnom interesu tako da mi je teško odjednom napraviti zaokret kao što je većina to u Hrvatskome saboru napravila. Ja smatram da pitanje države, ulaska u nove saveze ne može biti u istom rangu kao prekrajanja općina. A mi smo došli u situaciju da je u Hrvatskoj teže jednu općinu priključiti drugoj ili ne daj Bože promijeniti granice županija, što čini mi se nitko nije niti pokušao nego hrvatsku priključiti nekoj drugoj političkoj tvorevini. Smatram da ta dva referenduma ne mogu biti u istoj frazi, ja znam gdje je i problem, znam i zbog čega gospođa Kosor govori o relaksirajućem pristupu referendumu, pa zar smo nakon 20 godina stvaranja Hrvatske države došli do toga da ne vjerujemo svojim građanima, pa ćemo radi toga relaksirajuće pristupiti tome ključnom političkom pitanju za ovu generaciju i za sljedećih nekoliko. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Kolega Pančiću, čudi me vaša rečenica da vam je teško napraviti zaokret jer ste napravili zaokret kada ste izabrani na jednoj listi za Sabor, iz nje ste izašli a ostali ste zastupnik, i ništa nakon toga vam ne mora biti teško, zato ovako relaksirajuće raspravljate. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I sada je na redu replika uvaženi zastupnik DAniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni kolega Bauk se u svom izlaganju osvrnuo na legitimnost različitih zahtjeva. To je točno, doista svi su zahtjevi izrečeni ovdje kao politički stav, legitimni, zasigurno postoji jedan dio birača koji je tome sklon. MI smo imali ovdje danas prilike čuti gotovo otvorene zahtjeve za ulazak Hrvatske u Balkanske integracije odnosno da budem precizniji uklanjanju zapreke i zabrane ulaska Hrvatske u Balkanske integracijske procese, što je isto jedan legitiman zahtjev što zasigurno jedan dio biračkog tijela želi ovdje na određeni način u Hrvatskoj podržati i u tome vidi smisao svog političkog djelovanja. Ono protiv čega ja izrazito ovdje želim ustati je činjenica da se praktično provodi jedan sustavan puzajući put prema Balkanskim integracijama i kroz ove Ustavne promjene gdje se jednim po jednim Ustavnim promjenama praktično osnaživaju oni elementi i one političke snage koje vode u tom smjeru a to nam se događa na žalost i kroz ovu Ustavnu promjenu i kada je u pitanju korištenje nacionalnih manjina upravo u tu svrhu. Ja doista nemam ništa protiv nacionalnih manjina u smislu njihovih posebnih prava obrazovanja na materinjem jeziku, zaštite jezika, kulture, tradicije, posebnosti apsolutno sam za to ali nisam za to da se one instrumentaliziraju i koriste ovdje u obračunu dvije političke opcije, kako bi se stvorila prevlast ovdje a za posljedicu to ima u konačnici i ono što sada imamo prilike vidjeti ove godine i kroz državni proračun, da se novci dijele prema nacionalnoj pripadnosti. To je apsolutno neprihvatljivo.
Vrijeme. Ja bih ipak vas zamolio da ne kažemo da je to puzajući odlazak u Balkanske integracije, jer su Ustavne promjene to je valjda svima jasno, upravo usmjerene k Europskim integracijama, pa sada u to se barem ne bi trebali uvjeravati. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Ja nisam baš tako shvatio kolegu Pupovca kada je o tome govorio, rekao je da je u Ustavu to jedina zabrana. Najveća zabrana tome je volja Hrvatskog naroda i vrlo velike većine građana Republike Hrvatske iskazana na referendumu 1991. godine i ponovljena nebrojeno puta od svih političkih stranaka a to je da je Republika Hrvatska suverena, samostalna i neovisna država, država koja želi ići u Europske integracije. Ako u tim Europskim integracijama bude neka Balkanska zemlja kao što je danas Grčka i kao što je Bugarska, nećemo se buniti. Moja osobna želja da i druge države na Balkanu, Bosna i Hercegovina, Srbija, Crna Gora, Kosovo i Makedonija dođu do tog stadija svog razvoja demokratske razine da budu kandidati za europsku uniju, pa da na jedan način u obitelj 30 ili 40 zemalja Europske unije zajedno razvijamo ove prostore. Što se tiče instrumentalizacije koje ste spomenuli u nekom obliku, sami zastupnik nacionalnih manjina ne bi to miješao sa onim što je prije rečeno. Dakle, moje mišljenje je da oni zastupnici koji su izabrani na temelju posebnog prava glasa, dvostrukog prava glasa ako bude manjina i dijaspore ne bi trebali sudjelovati u formiranju parlamentarne većine već da se priključe nakon toga. Onda se ne bi dogodilo da prvog dana nakon izbora se rezultat izbora intepretira tako kome je jedan zastupnik koji je izabran sa 300 glasova prvi prešao da se nešto izjednači itd. A što se tiče drugih stvari koje ste spomenuli prije referendum i trećerazrednih državljana, to je jedna opasna teza s kojom se ne bi složio jer se onda može reći da su trećerazredni oni državljani koji uredno plaćaju porez i na koje se odnose zakoni koje donose i predstavnici onih koji ne plaćaju porez na koje se ti zakoni ne odnose. Prema tome, ipak ima dvije strane iste medalje i tu se ne bih složio s vama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo, da se malo vratimo Europskim integracijama i razlogu zbog čega smo uopće pokrenuli ove izmjene Ustava. Upravo su Europske integracije bilo povod da pokrenemo izmjene Ustava, ovo sve što u zadnjih nekoliko rasprava govorimo nije vezano s time iako smo uključili ove promjene. Sjećam se prošli put kada smo ovdje razgovarali o Ustavu, u ime Vlade je ministar naglasio dvije stvari, to su bile ažurnost i ne zatvaramo vrata. Kao što vidite vrata se nisu zatvorila, došlo je do dogovora između gospođe Kosor i gospodina MIlanovića i danas je pred nama takav prijedlog. Iz ove rasprave, koliko pratim od jutros su ostala samo dva prijepora, i ako mi dalje raspravljamo tri zastupnika a oko njih smo se dogovorili, pa ne vidim razloga da toliko dugo o tome raspravljamo, ako je već dogovor postignut. Dvije velike stranke, jedne naše pozicijske i vaše opozicijske, ali dobro Sabor je mjesto za raspravu pa nema razloga da ne izmjenjujemo mišljenja. Ali znamo svi da ćemo za to glasovati, prema tome, tog prijepora nema više, bar između velikih političkih subjekata, ali su ostala bila dva prijepora u jutrošnjoj raspravi jedan je izbor Ustavnih sudaca i njihov nastavak mandata mogućih drugo je srednje obrazovanje, govorimo o srednjem obrazovanju, a vidim da smo tu na tragu dogovora koliko sam jutros vidjela ovdje kretanje naših predstavnika, vidim da će se doći tu do nekih kompromisnih rješenja, prema tome već smo dovoljno usuglašeni i imamo dovoljan stupanj kompromisa. Jutros sam čula također ovdje govoriti od nekih predstavnika klubova, to nije gospodin Čehok zvao kompromis, nego je to zvao nagodba, pogodba, pa čak je govorio da je to jako loše, pogodbenjaštvo, nagodbenjaštvo na kojemu ima počivati Ustav i jedan država. A s druge strane čujemo da je kompromis nešto najbolje što smo mogli postići i da je dvije trećine s čime se ja slažem, da je dvotrećinsko glasovanje oko ustavnih promjena nešto što je dobro, što dopušta svima izraziti stajalište i doći do ovakvih rješenja do kojih smo došli. I zapravo to je bio jedini način da izađemo iz moguće pat pozicije, znači dogovor odnosno kompromis. Evo sada smo u drugoj fazi. Usuglašena su ova dva prijedloga, jedan je prijedlog bio Vlada Republike Hrvatske, drugi je prijedlog bio skupine zastupnika. Ali naravno moramo priznati da ovaj Ustav ipak prvenstveno donosimo zbog ulaska u Europsku uniju i to su promjene o kojima je jutros govorila premijerka, koje nas se najviše tiču, a naravno da je i sve ovo drugo što će se promijeniti dobro za Hrvatsku državu, dobro za razvoj demokracije, dobro za jačanje institucije, institucija pravne države. I ono što se meni jako čini dobrim je ipak se jača uloga Parlamenta, jača se parlamentarizam što mislim da nama kao zastupnicima bi trebalo odgovarati. Pa reći ću to samo na onom jednom primjeru, to je izglasavanje državnog proračuna. Moram priznati da me je to nekako brinulo dok smo donosili proračun na lokalnim razinama, uvijek morate imati većinu vijećnika da biste donijeli proračun u gradu, općini ili županiji, a u Hrvatskom saboru to nije bio slučaj što je bilo prilično nelogično morat ćete priznati. I zato se jako veselim što će se državni proračun donositi većinom apsolutnom svih zastupnika. Pa u tom smislu smatram da je to jedan doprinos jačanju parlamentarizma i vjerujem da smo se oko toga složili. Također pravo europskih državljana da glasuju u Hrvatskoj, smatram da je to jačanje demokratskih vrijednosti pa i oko instituta dvojnog državljanstva smatram da su dobri prijedlozi i u tom smislu da se oko toga slažemo. Da se ne bi stekao dojam da samo donosimo Ustav zbog Europe, ali kao što sam rekla prvenstveno zbog Europe, jer 14 zakona ne možemo donijeti. Evo naš Odbor za europske integracije u zadnje vrijeme ne djeluje uopće jer nemamo prijedloge zakona. Znači čekamo ove promjene Ustava da bismo mogli pokrenuti izmjene zakona. I u tom smislu smatram da je dobro ovo oko čega smo se dogovorili. Isto tako nije na odmet spomenuti 3,5 milijarde eura o kojima stalno govorimo i oko mogućeg povlačenja tih novaca iz europskih fondova ukoliko što brže donesemo Ustav, ukoliko što brže otvorimo poglavlje 23., ukoliko što brže otvorimo i 2 preostala poglavlja i zatvorimo sva ostala kako bismo pregovore završili i kako bismo pristupni ugovor za Europu potpisali 2011. godine, i kako bismo otvorili referendum o kojemu danas cijelo vrijeme govorimo. Smatram a je dobra ova odredba da će se poštovati broj građana birača koji su izašli na izbore i njihova većina 50% plus jedan. Mislim da je to dosta i na građanima i na našoj demokratskoj kulturi koja nam kaže da neće izaći 50% upisanih birača. Znači nema razloga da ne vjerujemo našim građanima, i da ne vjerujemo volji naših građana. Pa prema tome, ona priča oko 77 mislim da nije uopće upotrebljiva. Također sam željela napomenuti da ove druge promjene o kojima smo prestali govoriti zadnje vrijeme, a to je možda smo malo zaboravili da smo unijeli jedan vrlo važan institut, a to je ne zastarijevanje kaznenih djela ratnog povjerenstva, pa unosimo odredbu da se imovina oduzimanjem imovine diže na ustavnu razinu, pa prošli puta je puno bilo govora o europeizaciji, pa čak neke države koje jesu već u Europskoj uniji, koje očekuju da mi ispunimo kriterij nemaju tako nešto u njihovom Ustavu niti na toj razini. Stoga smatram da je dobro da je došlo do ovih promjena i da je dobro da smo pokazali da imamo nekada čak veći stupanj nazvat ću je europeizacije nego što je imaju i oni sami. Znači Ustav ne donosimo radi nas samih, ali donosimo i radi nas samih i radi Europske unije i mislim da je za pozdraviti ovakav dogovor. Vjerujem da sve naše rasprave vode u istom smjeru i da ćemo na kraju sutra svi prihvatiti ove ustavne promjene. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prvo je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Imam dvije stvari što je rekla uvažena gospođa Šuica. Dakle, što se tiče donošenja proračuna. Ja ne vidim tu neku veliku izmjenu. Naime, jedino što će biti izmjene je to da manji koalicijski partneri više neće moći glumiti da su protiv. Oni bi lijepo ostali u dvorani, dignuli bi ruku protiv ali učinili bi kvorum i proračun bi prošao. Ovako će morati glumiti da su za iako stvarno nisu. E što se tiče ove druge stvari koju ste rekli da se oko svega slažemo i da zašto raspravljamo. Dobro je raspravljati, da ljude podsjetimo koje su bile početne pozicije i koji je napravljen kompromis. Zašto je napravljen kompromis? Zato što interes Republike Hrvatske u ulasku u Europsku uniju puno veći nego interes HDZ-a da ima dva zastupnika više ili interes SDP-a da HDZ ima dva zastupnika manje. I to treba vrlo jasno i otvoreno reći jer vjerojatno s ovim rješenjem nisu presretni ni vaši ni naši birači. A što se tiče gospodina Čehoka i njegove riječi nagodba i kompromis, stranka koja je 10 godina u poziciji sa svima i 10 godina na vlasti sa svima i sa svakim koja je sa 22 spustiti na dva zastupnika, dakle na njihove objekcije ne mogu reći. A kada bi ja nazvao kako se to ponašanje zove, onda ne bih rekao ni nagodba ni kompromis, nego nešto što bi sasvim sigurno dobio opomenu od gospodina potpredsjednika pa neću reći. Zahvaljujem..
Bolje ne. Na redu odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa ja smatram da je ovo prijelomni trenutak u razvoju Republike Hrvatske naših posljednjih 20 godina i na ovom ćemo Ustavu zapravo pokazati jesmo li zreli za ovaj korak koji nas čeka u sljedećih godinu dana. I to je razlog zašto smo jutros podsjetili na situacije prošlih 20 godina kada se nismo slagali oko velikih pitanja. Pa nismo se slagali oko božićnog Ustava, nismo se složili 25. lipnja 1990., nismo se složili oko referenduma za NATO, a evo prilike da se svi složimo i vidim da je sazrela atmosfera da se složimo oko toga. Druga stvar je državni proračun. Mislim da je zaista bilo nelogično i da je vrlo važno da Hrvatski sabor apsolutnom većinom donosi državni proračun jer ako jedinice lokalne uprave i samouprave to trebaju činit onda logika govori da to radi isto i Sabor. A što se tiče malih stranaka mislim da je to samo vaša mala slika.
Zahvaljujem. Druga replika, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Šuica vi ste dobro primjetili, obzirom da nakon dugotrajnih usuglašavanja konačno se postigla neka simbioza političkih stranaka pa su se usuglasili faktički i oko svih spornih pitanja Ustava i nije stvarno trebalo, ja nisam očekivao da će se voditi tolike rasprave, ali televizija radi svoje i dok su javni prijenosi ima mnogih koji su zaljubljeni u sebe i žele se gledat i logično da će raspravljati dokle god televizija to prenosi. No što se tiče same promjene Ustava normalno da je ona važna i to su danas ovdje jedno stotinjak puta mnogi spomenuli za donošenje određenih zakona iz paketa Europske unije. Normalno da je važno za ulazak u Europsku uniju, ali ono što je najvažnije važna je u svakom slučaju za poboljšanje prava i kvalitete života svih građana u Republici Hrvatskoj. To je ono što je najvažnije. I važno je to i to ste sami napomenuli, a ustvari to mi je bio cilj spomenuti da konačno po prvi puta ova vlast predlaže u izmjenama Ustava da nema zastarijevanja kaznenih djela ratnog profiterstva što se tiče procesa pretvorbe i privatizacije. Znate, i drugi su bili na vlasti pa su to prešutjeli. Prošao je i mandat da uopće to nisu ni spominjali. Konačno da se tome stane na kraj, da oni koji su bili profiteri u ratu, a i oni koji to misle kroz pretvorbu i privatizaciju biti da im ovakva ustavna odrednica donese nesanicu i da razmišljaju kada će u principu i ta njihova imovina doći na bubanj koji su na jedan nemoralan način pa i čak neki na nezakonit način stekli.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dubravka Šuica.
Kolega Kunst, riskiramo da i mi budemo jedni od tih koji su zaljubljeni u sami sebe pa se javljaju zbog televizijskog prijenosa, ali u svakom slučaju želim vam odgovoriti na ova pitanja koja ste ovdje istakli. Sigurno da mijenjamo Ustav kao što sam već rekla zbog Europske unije, ali i zbog nas samih i zbog dosezanja standarda jedne demokratske civilizirane države, a sigurno ove neke odredbe koje mijenjamo će doprinijeti jačanju institucija kao što sam već rekla. Možda što se tiče same pretvorbe, o tome sam također u raspravi govorila i slažem se s vama da smo možda danas, ponavljam, zanemarili govoriti o tome jer smatramo da smo to unijeli prošli put u dogovoru i da više o tome ne treba govoriti. Dobro je to napomenuti i kažem, to je institut koji sigurno mnoge druge države nemaju, a mi ćemo to imati u našem Ustavu. Također pitanje manjina u preambuli nije samo simboličke naravi. Smatram da je pitanje spominjanja svih manjina u preambuli Ustava vrlo važno pitanje i da taj način dokazujemo uvažavanje i da je to jedan isto veliki civilizacijski doseg naše države.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš, replika. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice Šuica, ovo nisam shvatio što ste oko produžetka mandata ustavnih sudaca dali, da smo se dogovorili ili nismo se dogovorili ja ne znam to, ali mislim da je do sada bio slučaj da bez obzira koga smo mi predlagali odnosno htjeli da uđe u Ustavni sud, bez obzira da li je to čak bio i nobelovac, vjerojatno ste vi mogli nadglasati to i kao takvi da ne uđe, ali isto tako neki problematični slučajevi su bili izglasani za suce Ustavnog suda. Uostalom, bili smo svjedoci toga da su se poslije toga provodila još i dopunska neka usuglašavanja odnosno sudski neki zakonski da se odredi da li je ili nije bilo u redu to. Međutim ono što smatram da je ovo pitanje produžetka, ja barem što smatram, pitanje produženja mandata ustavnih sudaca da to sigurno ne bi trebalo ići kao takvo, jer ako možemo rješavati i ako po statutima, da li to zdravstvenih ustanova ili sveučilište itd. određeno da se 6 mjeseci prije isteka mandata bira ili ravnatelj neke zdravstvene ustanove ili dekan ili rektor itd., mislim da se i ovdje može u roku od 6 mjeseci prethodno izvršiti izbor. Što se tiče druge stvari, to mislim da je pitanje kvaliteta onoga tko će biti izabran puno važnije. Mi smo predložili 2/3-sku većinu što vjerojatno nama kao stranci koja će vjerojatno u sljedećem razdoblju obnašati i biti pozicija sigurno, neće biti prihvatljivo previše, ali mislim da baš zbog te demokracije takav smo prijedlog i dali. A ovo da se ide na produljenje mandata sigurno nije prihvatljivo.
Vrijeme! Hvala. Uvažena zastupnica Dubravka Šuica, odgovor na repliku.
Gospodine Mondekar, ne znam jesam li dobro čula, rekli ste da vam neće biti prihvatljivo. Bodakoš, oprostite. Da vam neće biti prihvatljivo. Nevjerojatno da biste imali drugačije kriterije u opoziciji i u poziciji kad biste bili u prigodi, ali nadamo se da se to neće dogoditi. A što se tiče sfere pravosuđa, također bitne su promjene to morate priznat, sveukupne, od jačanja pozicije ustavnih sudaca do pučkog pravobranitelja, da je u neovisnosti sudačke vlasti itd. A što se tiče konkretno zbog čega ste se javili, a to je institut ustavnog suca i produženje mogućeg mandata, čini mi se da smo na tragu tog opet novog kompromisa da će se produljiti 3 do 6 mjeseci i da će u tom razdoblju biti moguće izabrati ustavnog suca ili neće biti izabran. Vjerujem da neće nas to poremetiti da se ustavne promjene sutra ne izglasuju.
Zahvaljujem. Nastavljamo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Pa evo po četvrti puta od listopada prošle godine raspravljamo na plenarnoj sjednici Hrvatskoga sabora o ustavnim promjenama. Danas raspravljamo o Prijedlogu za utvrđivanje Nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske koji je utvrdio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na svojoj sjednici održanoj 24. svibnja, a kojoj je prethodila rasprava na sjednici odbora 18. svibnja kada se zastalo s raspravom zbog očekivanog političkog dogovora ili bolje rečeno kompromisa između HDZ-a i SDP-a, odnosno predsjednice HDZ-a i predsjednice Vlade, gospođe Kosor i predsjednika SDP-a, gospodina Milanovića o izmjenama članka 45. Ustava koje izmjene je uvjetovala skupina zastupnika SDP-a, HNS-a i IDS-a a što su na kraju prihvatile stranke vladajuće koalicije čini mi se bar tako i većina oporbenih stranaka zastupljenih u Hrvatskom saboru. Dogovor je dakle postignut 21. svibnja. Iz njega proizlazi da će hrvatski državljani koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj ostvarivati svoje biračko pravo glasovanjem na biračkim mjestima u diplomatsko-konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske, a u Hrvatski sabor će birati tri zastupnika. Time je dakle u Hrvatskom saboru zagarantirana zastupljenost predstavnika hrvatskih državljana koji žive u inozemstvu. Shodno tom dogovoru odbor je utvrdio tekst izmjena članka 45. kako je predloženo u ovom Nacrtu promjena Ustava. Predložena stipulacija kao što sam rekao rezultat je političkog dogovora, rezultat je kompromisa i odraz je trenutnih političkih odnosa u ovom Saboru i kao takvu je i prihvaća. Osobno sam imao malo drugačija stajališta o tom pitanju. Njih sam obrazložio prilikom rasprave o prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava 28. travnja pa ih neću ponavljati. Također, neću se ponovo osvrtati na institute i rješenja o kojima nije bilo prijepora, o kojima je postojala visoka razina suglasnosti, odnosno potpuna suglasnost. Kada je riječ o ova dva prijedloga ustavnih promjena, dakle prijedlogu Vlade i prijedlogu skupine zastupnika SDP-a, HNS-a i IDS-a. Naglasit ću samo da se te ustavne promjene prvenstveno odnose na one odredbe koje su nužne za dovršetak pristupnih pregovora i članstva u Europskoj uniji, zatim one koje se odnose na modalitete pristupanja i funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji, te prijedlozi promjena proizašlih iz inicijativa različitih institucija i udruga civilnog društva. Preostalo je tek nekoliko članaka sadržanih u ovom prijedlogu koji nisu u potpunosti usuglašeni i koji na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav nisu jednoglasno utvrđeni. To su dakle prijedlozi sadržani odredbama članka 6. kojima se u članku 38. Ustava uvodi pravo na pristup informacijama kao ustavno pravo. Zatim, članka 12. kojima se predlaže izmjena odredba članka 65. u dijelu koji se odnosi na obvezatnost i besplatnost obrazovanja, te odredbama članka 24. kojima se predlažu izmjene u članku 125. stavku 1. o potrebnoj 2/3 većini za izbor ustavnih sudaca, te uvođenje ustavnog mehanizma kojim se osigurava funkcioniranje suda u punom sastavu. U ovom Nacrtu sporna je još i odredba članka 141b. gdje se traži propisati potrebna većina, te postupak za donošenje Zakona o nadzoru Hrvatskog sabora nad djelovanjem Vlade u institucijama Europske unije. U dosadašnjoj raspravi, prije svega u onoj izraženoj kroz stajališta klubova, ali i zastupnika naravno čuli smo različita mišljenja i prijedloge o preostalim neusuglašenim inicijativama. Meni osobno se predložena rješenja kako su stipulirana u ovom nacrtu čine dobrim, korektnim i prihvatljivim. Ali naravno, ako se ponude bolja rješenja, a tijekom rasprave ih je i bilo spreman sam ih podržati. Hvala.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Promjena Ustava treba biti rezultat konsenzusa. Dakle, ne samo političkog konsenzusa stranaka unutar Parlamenta, nego i najšireg konsenzusa što je moguće veće javnosti. To se postiže kroz javnu raspravu. Bilo bi dobro da i ovaj Nacrt prijedloga promjena Ustava prođe javnu raspravu u onim dijelovima barem u kojim još postoje neka sporenja ili neka različita mišljenja. Ustav se dakako mijenja 2/3 većinom, što znači da ga je nemoguće promijeniti bez dogovora glavnih političkih aktera u državi. Šta dogovor podrazumijeva? On podrazumijeva prije svega dobru namjeru i poštenje. To jest da se drugoga sasluša, da se drugoga uvaži i da se njegovi prijedlozi primaju u dobroj vjeri kao i da se prijedlozi koje bilo koja strana iznosi predlažu u dobroj vjeri. Da li je to kod ovih naših promjena uvijek tako? Postignut je dogovor oko najspornije stvari. To je način glasanja naših državljana koji žive izvan Republike Hrvatske i broj zastupnika koji oni biraju u ovaj Sabor. Ja taj dogovor smatram i ključnim za donošenje ovoga Ustava, smatram ga i izrazito dobrim rješenjem. Ali na marginama promjene Ustava i u javnosti paralelno sa ustavnim promjenama javljaju se i neke druge inicijative koje dovode u pitanje da li je taj dogovor postignut s dobrom namjerom i u poštenim nakanama. Zašto? Čuli smo prijedloge da bi trebalo smanjiti broj zastupnika u ovome Domu. Sama po sebi ideja možda i nije loša. Ustav kaže između 100 i 150. Funkciju bi Sabor obavio i sa 120 zastupnika, obavio bi i sa 100, pogotovo kad znamo da gotovo polovice ovdje nema od ovih koji su izabrani, uglavnom u sabornici. Međutim, to baca sjenu sumnje na iskrene namjere kod sklapanja ovog dogovora. Sada je u Hrvatskom saboru pet zastupnika koji su izabrani glasovima birača koji žive izvan Republike Hrvatske. Na 150 to je 3%. Ako ostane 150 zastupnika, a broj se smanji na 3 to će iznositi 2%. Toliko je primjerice u Italiji i to je jedna primjerena zastupljenost. Talijanski Donji dom ima 6 zastupnika, biraju 12, znači 2%. Tako bi bilo u Republici Hrvatskoj. Međutim, ako se smanji broj zastupnika, a u Ustavu ostane 3 koja se biraju izvan Republike Hrvatske, pa ako se to smanji na 120 zastupnika onda 3, ta 3 iznose 2 i pol posto. A ako se smanji na 100 zastupnika koliko Ustav omogućuje onda je to 3%. Onda je to stanje koje imamo sad. Znači 5 od 150 ili 3 od 100 je potpuno isto, potpuno isto, i kada mi ovdje postižemo dogovore, želimo vjerovati da ih postižemo sa stranom koja ih prihvaća u dobroj vjeri, i koja misli pošteno. Nekakva neugodna iznenađenja koja bi se mogla dogoditi kod promjene izbornog zakonodavstva, ne bi služila na čast onima koji se dogovaraju sa figom u džepu. Kad smo već kod ta tri predstavnika građana, državljana Republike Hrvatske, koji se biraju izvan Hrvatske, onda bi bilo još možda bolje da smo ih i definirali i specificirali. Naime izvan Republike Hrvatske hrvatski državljani žive svagdje u svijetu, ne samo u Bosni i Hercegovini, i bilo bi dobro da taj jedan od ta tri bude izabran glasovima državljana koji žive u prekooceanskim zemljama Australiji, Novom Zelandu, sjevernoj i južnoj Americi. Državljana Republike Hrvatske ima i po europskim zemljama, bilo bi dobro da jedan od njih bude njihov predstavnik, pa da jedan bude i predstavnik naših državljana u Bosni i Hercegovini. To bi bilo jedno ne samo razumno, nego jedno rješenje gdje bi se, u kojem bi se očitovala jedna poštena, iskrena namjera da u ovom Domu uistinu budu predstavnici naših državljana koji žive izvan Hrvatske, ali da budu svi zastupljeni. Naravno da se ovo pitanje može riješiti izbornim zakonodavstvom, i bilo bi dobro da se na taj način rješava izbornim zakonodavstvom, kako bi se otklonila svaka sumnja, pa i trag sumnje da se u pregovore ulazi sa nepoštenim namjerama. Kažem da je ta dobra namjera osnova svakog poštenog dogovora. Tako i kod izbora sudaca Ustavnoga suda. Prihvaćeno je rješenje da se suci Ustavnog suda u ovom Saboru biraju dvotrećinskom većinom. Šta znači dvotrećinska većina? Nužan konsenzus, nužan sporazum. Barem između najvažnijih partnera. Ali onda se tome doda jedan repić, koji kaže da se mandat ustavnog suca koji traje 8 godina produžuje, do stupanja na dužnost novog suca koji može biti izabran jedino dvotrećinskom većinom. A na koji rok se produžuje, to ovdje ne piše. A ako ne piše rok na koji se produžuje, je onda roka nema. Znači ovdje se kroz ovaj ustavni repić zapravo uvodi mogućnost doživotnog obnavljanja dužnosti suca Ustavnoga suda. Kako to u praksi izgleda. Postoji na dužnosti sudac Ustavnoga suda koji odgovara npr. HDZ-u, ili SDP-u, svejedno. Njemu istekne mandat. HDZ ga neće zamijeniti, jer mu paše da takav ostane. I on nikada neće pristati na dvotrećinsku većinu, pa da se nobelovac javi. I tako ovome se produžuje mandat dovijeka. E onaj tko to tako predlaže, a predlaže, pa i bojim se nema najpošteniju namjeru u tome da ovaj naš dogovor oko ustavnih promjena bude čist, bude kvalitetan, bude pošten, i da donese ono najbolje što možemo ovdje iznjedriti. A sve se to umata u jedan celofan, da bi trebalo osigurati funkcioniranje svuda u celofan venecijanske komisije, u tobožnju potrebu osiguranja stabilnosti ustavnosudske vlasti, a iza toga krije se jedna najobičnija prozirna namjera ili se može kriti a to je zadržati svoje suce Ustavnog suda na doživotnoj funkciji. Kolege ja se obraćam i vama iz koalicijske većine. Ova zamka tu postoji. Možda je samo nespretnost, ali izbjegnimo i tu nespretnost. Izbjegnimo mogućnost izigravanja Ustava kojeg sad donosimo. To je naša dužnost, to je naša obaveza kao zastupnika. Nije moralo doći iz zle namjere. Ali nemojmo dopustiti da nekome padne na pamet da ovo zloupotrijebi na ovakav način. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Staziću govorili ste o omjerima, postocima, zastupljenosti itd. Osim zastupnika dijaspore dakle, po posebnim zakonskim odredbama i u posebnim izbornim jedinicama u ovom trenutku izabrano je 13 zastupnika, 8 zastupnika nacionalnih manjina i 5 zastupnika iz 11. izborne jedinice, tzv. dijaspore. Ono šta je zanimljivo da svih 13 zastupnika se nalazi u vladajućoj koaliciji i da ustvari na temelju općeg jednakog biračkog prava državljana Republike Hrvatske koji žive u Hrvatskoj mi imamo manjinsku vladu, i kad pričamo o izborima to također treba imati u vidu. Dakle svaka rasprava u tom smislu je dobrodošla i legitimna, a rasprava o Ustavu upravo pravo mjesto da se na to na neki način upozori. Jer mnogi kažu imamo ravnotežu, ovdje će bit par zastupnika dijaspore, ovdje će bit par zastupnika manjina, pa će onda tu bit obje strane jednake. Par zastupnika dijaspore u koaliciji s HDZ-om, par zastupnika manjina ponovo u koaliciji s HDZ-om. Ne vidim ja tu neke, neke velike ravnoteže. I zbog toga, da i to ne bi bio argument da se takvo biračko pravo ospori ili da ga se ojača, to treba također jasno reći. Što se tiče druge vrste omjera, dakle u Hrvatskoj je trenutno po zakonu proporcionalni sustav. Postoje određene izborne jedinice koje budimo iskreni na ruku idu velikim strankama i regionalnim strankama, ali je to u osnovi izborni sustav, proporcionalni i sada se kroz medije pokušava provući ideja da se pa i zastupnik u 11. i u 12. izbornoj jedinici bira većinskim sustavom na način da pobjednik dobiva sve. E to bi tek bilo neravnopravno ili neravnomjerno raspoređeno u ovim postotcima kao što ste rekli, jer mi tu imamo dva zastupnika koji predstavljaju 100 tisuća birača.
Zahvaljujem. Vrijeme vam je isteklo. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Pa gledajte u vašoj replici vidim 2 problema. Prvo, moguće politikantsko kalkuliranje oko stvaranja većine tim zastupnicima koji su izabrani izvan RH. Mislim da kod promjene Ustava to nije dobar argument nikome. Mi ovdje moramo težiti tome da postignemo principijelno rješenje. Principijelno rješenje mora počivati na nekoliko osnova. Prvo, državljani RH imaju pravo birati i biti birani – točka. Moraju, mora im se to omogućiti. Drugi princip koji nam mora biti u interesu, kad se radi o državljanima koji žive izvan RH moramo principijelno osigurati zastupljenost svih tih grupacija. I onih u prekomorskim zemljama i onima u Europi i onima u BiH. Računati koju će oni parlamentarnu većinu činiti nije dobro. Jednako tako to se tiče i zastupnika predstavnika nacionalnih manjina. Da li će predstavnici nacionalnih manjina prići ovoj ili onoj parlamentarnoj grupaciji izabranoj u Saboru, činiti Vladu, vladajuću koaliciju ili ostati u oporbi to je stvar njihove političke odluke, njihova političkog interesa. Ali ne bi te brojke smjele određivati sadržaj ili takva razmišljanja, sadržaj Ustava. Ustav je temeljni akt, Ustav je ogledalo jedne države, Ustav mora biti principijelan. U Ustavu ne smije biti politikantstva, u Ustavu ne smije biti računice. To se odnosi kako na zastupnike tako i na suce Ustavnoga suda kao što sam rekao.
Hvala. I druga replika, uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Stazić mislim da ovo pitanje produžetka mandata ustavnih sudaca je jedno ovako pitanje koje, kao što ste i rekli, dovodi u zabludu one koji će čitati taj Ustav. Da li mi želimo da uistinu se ponašamo prema Ustavu, odnosno da nakon isteka mandata mijenjamo, odnosno vršimo izbor da li starih ili novih sudaca, ali da vršimo izbor u tom vremenskom periodu ili želimo da produžujemo taj njihov mandat do neke beskonačnosti? Da li će biti to 3 ili 6 mjeseci kao što je rekla kolegica Šuica da će se u tom smislu, mislim da to ne može stajati u ovakvoj jednoj ustavnoj odredbi. Tim više što sam ono i prije rekao, pa mi biramo i ravnatelje i dekane itd., 6 mjeseci prije isteka njihovog mandata. I zna se koji će doći, a još stari obnaša dužnost. Zbog čega to mi ne možemo napraviti u jednom Ustavnom sudu, odnosno u najvišoj instituciji ove države? Mislim da je pitanje kvalitete kadra, odnosno ljudi koji će doći na ta mjesta i da rasprave oko toga i postavljanja određenih zahtjeva u vezi toga je puno značajnije nego ovo drugo pitanje. Pitanje koje dovodi u sumnju da se ide sa dobrom namjerom u izmjenu ovoga zakonskog, ustavne odredbe. A mi, evo pokazali smo toliko svoju i dobrohitnost i sve ostalo da predlažemo dvotrećinsku većinu bez obzira što u određenom momentu kad dođemo na vlast sigurno će biti jedna od otežavajućih okolnosti pri izboru. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Pitate kolega Bodakoš da li je moguće pronaći rješenje? Pa naravno da je moguće. Mandat predsjednika republike traje 4 godine i završava određenog datuma, prisegom novog izabranog [[Upadica: 5 godina.]] 5 godina, pardon 5 godina i završava određenog datuma prisegom novo izabranog predsjednika. A novo izabrani predsjednik se izabire mjesec, dva ranije i čeka lijepo strpljivo kao izabrani predsjednik da prethodniku istekne mandat. Kakva je tu zapreka da se isto učini kod ustavnih sudaca? Taj izgovor da ovo se uvodi zbog stabilnosti ustavno-sudske vlasti je, pa to je jeftin trik. To je prozirna koprena iza koje se jasno vidi stvarna namjera. Jer za ovo nema apsolutno nikakvog razloga. Mandat saborskih zastupnika traje 4 godine, završava nakon 4 godine – točka. Nema sada produžit će se ako se ne izabere, a ovo, a ono. Nema, novi se mora izabrati. To tjera parlamentarne zastupnike da se dogovore oko ustavnog suca novoga. Moraju ga izabrati, ako ne pa oni snose odgovornost. Oni su znači politički neodgovorni, nisu zaslužili da budu izabrani ovdje. Ako ne mogu postići dogovor oko suca Ustavnoga suda. Stvarati ovakvu dimnu zavjesu, ovakvu maglu unositi u Ustav posve je nepotrebno. Upućuje na lošu namjeru. I ja pozivam i predsjednika Odbora za Ustav da uvidi opasnost ovakvog izričaja i da ga do konačnog prijedloga zakona izmijeni.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav predsjednik odbora i potpredsjednik Doma uvaženi Vladimir Šeks. Izvolite.
Sa najvećom indignacijom odbacujem maliciozne optužbe zastupnika Stazića i nekih drugih koji su u predloženoj formulaciji da sucima Ustavnog suda kada im istekne mandat da mogu obnašati dužnost do izbora novoga da je to skrivena namjera vladajućih, da je to HDZ-a. To, vi ste to, to ste iznijeli i na Odboru na Ustav, ne vi osobno, ali iznijeli su je drugi članovi Odbora za Ustav, da je to skrivena namjera da se zacementira stanje, postojeće stanje u Ustavnom sudu jer sa pretpostavkom da tamo je po volji vladajućih je većina sudaca ustavnih izabrana pa budući da ide dvotrećinska većina, e onda neće nikada dvotrećinska većina se postići tako da će mandat sadašnjih sudaca Ustavnog suda moći se unedogled produžavati dok ne bude izabran netko drugi, a netko drugi neće moći biti izabran jer vladajuća većina koja nije dvotrećinska većina neće dopustiti da bude neki izabran. To je bila već defekt kolega Stazić već defekt u vašem unaprijed optužujete i insinuirate da je namjera Vlade i vladajuće većina bila da unaprijed sa takvom stvorenom namjerom i nakanom da osigura trajni mandat sadašnjim sucima Ustavnog suda ili takav mandat u tolikom vremenom trajanju dok se to ne svidi sadašnjoj vladajućoj većini. Nije to istina kolega Stazić i kolegice Antičević to nije istina. Vaše loše namjere su rezultat nekih drugih vaših unutrašnjih osjećaja. To je nešto posve drugo. Zašto ste gluhi na argumente, zašto ste gluhi na činjenice, zašto ste gluhi na to da je na inicijativu Ustavnog suda Republike Hrvatske da bi se spriječila blokada Ustavnog suda u slučaju ne izbora sudaca Ustavnog suda koji bi se izabirali dvotrećinskom većinom da se ne bi krnjio legalitet Ustavnoga suda i da se ne bi smanjivao broj sudaca ako ne bi bili izabrani. I to je u tome smjeru i na tome smjeru je bila iznijeta taj prijedlog za tu Ustavnu promjenu jer je Ustavni sud u svome obrazloženju i brigi na nesmetani rad Ustavnog suda u punom sastavu obrazložio primjerke da je to i u skladu sa standardima Venecijanske komisije Vijeća Europe da je to što sam iznio na Odboru za Ustav, da je to i u skladu sa jednim sudom koji ima sličan karakter a to je Europski sud za ljudska prava u Strasbourghu, da prema Konvenciji članku 3. stavku 7. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda kojim je ustanovljen i Europski sud za ljudska prava i koji su pripisuju uvjeti za obnašanje mandata sudaca Europskog suda za ljudska prava glasi članak 23. "suci ostaju na dužnosti toga Europskog suda za ljudska prava dok ne budu zamijenjeni", međutim, oni nastavljaju završavanje slučajeva što su ih započeli. Prema tome, dakle i ovaj na sličan način je riješeno produžetak mandata sucima Europskog suda za ljudska prava u Strasbourghu u skladu sa standardom Venecijanske komisije, to je bila podloga pravno politička podloga na temelju koje je većina na Odboru predložila da se unese ova ustavna odredba upravo samo i jedino zbog toga da Ustavni sud može rješavati u svom kompletnom sastavu radi nesmetanog funkcioniranja Ustavnog suda. Ja sam se pri tome pozvao na praksu četiri zemlje Bugarske, Njemačke, Španjolske i Portugala. Članak 5. stavak 2. Bugarskog zakona o Ustavnom sudu propisuje članovi Ustavnog suda nastavljaju obnašati svoje dužnosti do stupanja na dužnost njihovih nasljednika. Njemački temeljni zakon ili Ustav ne uređuje mogućnost produživanja mandata ustavni sudac, to je pitanje uređeno saveznim zakonom. Članak 4. stavak 4. Njemačkog saveznog zakona o Saveznom Ustavnom sudu propisuje: "Nakon isteka mandata sudac nastavlja obnašati svoje dužnosti do imenovanja nasljednika", da vam pročitam to i u Njemačkom izvornom, naslovu izvornika u Njemačkom, broj Njemačkog službenog lista i ostalo tu je. Portugal, Portugalski ustav ne uređuje produživanje mandata Ustavnih sudaca, to je pitanje uređeno Zakonom o Ustavnom sudu Portugala, članku 21. koji uređuje trajanje mandata ustavnih sudaca, članak 21. stavak 1. tog Zakona glasi: "trajanje mandata, suci Ustavnog suda imenuju se na razdoblje od devet godina računajući od dana stupanja na dužnost, a njihove dužnosti prestaju kada sudac koji je imenovan na ispražnjeno mjesto preuzme dužnost". Španjolski usta također ne uređuje mogućnost produljivanja mandata Ustavnih sudaca, uređeno je Organskim zakonom. Organski zakon o Ustavnom sudu u članu 7. 17., uređuje trajanje mandata Ustavnih sudaca, i stavak 2. članka 17. tog Zakona glasi: "Suci Ustavnog suda nastavljaju obnašati svoje dužnosti sve dok ih ne preuzmu njihovi nasljednici". Dakle, intencija ova četiri Zakona, Njemačke, Bugarske, Portugala, Španjolske, kao i praksa i standardi Venecijanske komisije upravo idu i smjeraju prema tome da ako uslijed nekih proceduralnih razloga između parlamenta koji bira Ustavne suce i Ustavnog suda dođe do jedne pat pozicije da se ne može izabrati sudac Ustavnog suda da se to pokuša da se to razriješi na ovaj način da sudac Ustavnog suda kojemu je istekao mandat nastavlja obnašati svoju dužnost dok ne bude izabran drugi sudac Ustavnog suda. To je bila namjera a ne i motiv, koji je neka skrivena koji kolega Stazić i kolegice Antičević nama imputirate, to je bila namjera predlagatelja isto kao što je bila namjera predlagatelja u ove četiri zemlje, kao što je bila namjera predlagateljima u standardima Venecijanske komisije Vijeća Europe. Međutim, ima nešto drugo i mi smo sada se složili u ovim raspravama da se i podnijeli smo Klub zastupnika HDZ-a je podnio amandman da šest mjeseci do isteka, šest mjeseci traje dok se ne izabere novi. Ali treba učiniti jedan korak dalje i o Ustavnom sudu, o Ustavnom zakonu o Ustavnom sudu koji se donosi isto dvotrećinskom većinom. Treba regulirati, ja bih rekao da najmanje godinu dana prije isteka mandata suca Ustavnog suda, da počne procedura i postupak za kandidiranje, imenovanje i izbor Ustavnog suca koji će treba doći na mjesto onoga kojemu će isteći mandat. I to moramo urediti tim Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu. To prvenstveno to moramo urediti da najmanje godinu dana prije počne taj postupak i da se tu onda traži da dođe u tih godinu dana u tom postupku da se dođe do potrebne dvotrećinske većine. I to treba nastaviti ovim zakonom o Ustavnom sudu koji treba slijediti nakon izmjena Ustava. Sada unesimo u Ustav ovaj prijedlog da 6 mjeseci traje, to je amandman već vjerojatno i poslat i ja sam razgovarao sa predsjednikom vaše stranke i sa Milanovićem i još nekima u tom pravcu da idemo sa tim amandmanom. I zato nemojte stalno kucati na otvorena vrata i imputirati HDZ-u da je imao zle i nepoštene namjere. Nismo imali te namjere, namjera je jedino bila ta da se pronađe jedan mehanizam koliko je on sretan koliko je on spretan, ali da se pronađe mehanizam koji neće dovesti do blokiranja i krnjeg sastava Ustavnog suda.
Hvala lijepa. Imamo tri ispravka netočnih navoda, prvo uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Netočna je tvrdnja potpredsjednika Šeksa da je moja primjedba bila maliciozna. Upravo suprotno ona je dobronamjerna i to sam u raspravi i rekao. Nemojte dopustiti lošu interpretaciju loše odredbe. Netočna je i tvrdnja da ja unaprijed optužujem. Ja unaprijed upozoravam. Jer upozoravati na neki događaj nakon što se on već dogodio bilo bi ne samo nesmisleno nego ne inteligentno. Upozoravati se mora unaprijed. Kažete da ta inicijativa dolazi iz Ustavnog suda. Tim mi je i sumnjivija. Pa interes je ustavnih sudaca da im se mandat produži ako se ne izabere novi. Pa to je njihov interes. Tu njihovu inicijativu mi kao predstavnički dom, kao predstavnici građana ne moramo uvažiti. Naročito ako je nerazumna kao što je ova. A maliciozan nisam to sam vam rekao na početku, ali ću biti na kraju ovog ispravka. Kažete da takvo rješenje postoji u Njemačkoj, Bugarskoj, Španjolskoj i Portugalu. Možda ali u tim zemljama nema HDZ-a.
Hvala lijepo. Mislim da ovakav komentar, sada bi trebao biti odgovor, ali nema ni SDP. A kuda to vodi? Zašto to radimo? Mi razgovaramo ovdje o Ustavu ljudi o Ustavu. I to samo potvrđuje da je potpredsjednik Šeks u pravu bio. Drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
... potpredsjedniče u Portugalu se na vlasti izmjenjuju socijalisti i socijaldemokrati pa ova vaša tvrdnja nije u potpunosti točna. Dakle, ispravljam netočan navod koji govori o tome da su bile skrivene namjere. Ja mislim da nisu bile skrivene namjere, namjere su bile otvorene mi smo na njih upozorili, vi ste sukladno tome korigirali vaš stav, što je dobro i dali ste ovu odredbu od 6 mjeseci. A što se tiče prečestog pozivanja na Venecijansku komisiju. Znate u Bugarskoj, Portugalu i Njemačkoj nisu se birali suci ustavnog suda na ovakav način kao što se biraju kod nas, pa u tim zemljama nije bilo to ni teško produžiti. I onda kad ovi ustavni suci budu izabrani dvotrećinskom većinom vjerujem da neće ni Hrvatskom saboru biti teško produžiti. Pa nemojte se baš previše pozivati na Venecijansku komisiju jer meni je to jedina asocijacija na mletačke trgovce, a mislim da mi to nismo i mislim da o tome ne bi trebali više raspravljati posebno ako smo našli dobro rješenje. Zahvaljujem.
Nemojte čak u Mlečane. Idemo dalje. I treći ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
... pogriješili ali pogriješio je kolega Šeks, pa moram ispraviti njegov netočni navod jer je preporuke Venecijanske komisije pogrešno interpretirao i to ispravljam. Naime, u preporukama Venecijanske komisije ne stoji nikakva ovakva izrijekom stipulirana odredba, odnosno preporuka na koju se kolega Šeks poziva, nego stoji ... [[Govornica se ne razumije.]] dakle zbog neaktivnosti nominatora. A vi bi imali problema zbog velike aktivnosti, jer ovaj bi htio ovoga, ovaj bi htio onog kandidata. U tome je taj problem. Prema tome, to treba dobro kolega Šeks pogledati. Ali ja mislim da nije čudno što je kolega Šeks pogriješio, jer ipak su to preporuke Venecijanske komisije o kojima je HDZ u oporbenim vremenima bolje sudio nečastivog nego samoj Venecijanskoj komisiji, pa sada se to malo teže u ovim vremenima poslije 13 godina i iščitava.
Vama je isteklo vrijeme i zahvaljujem dalje na ispravku. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ako su se stavovi oko Venecijanske komisije usuglasili možda ćemo trebati autentično tumačenje, jer na Venecijansku komisiju se svako voli pozivati prema potrebi pa onda i tumačiti preporuke Venecijanske komisije kome kako odgovara. Ali evo mi smo danas u raspravi o ozbiljnom aktu promjene Ustava o kojima danas raspravljamo 4. puta, jer je to komplicirana procedura izmjena i dopuna Ustava kako i treba biti za temeljni akt jedne države i najozbiljniji akt koji donosimo u ovom sazivu Sabora. Dakle, možemo reći da u ove 4 rasprave i ovoj današnjoj smo se uglavnom u ovom Hrvatskom saboru usuglasili u većini odredbi. A i promjene koje sadržava ovaj prijedlog nacrta su sadržane uglavnom u nužnosti ustavno pravne prilagodbe za pristupanje Europskoj uniji bilo kao otklanjanja ustavnih zapreka, bilo kao otvaranja ustavnih mogućnosti za direktno usklađenje zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije. Ali ove izmjene obuhvaćaju i neke promjene koje su rezultat drugih inicijativa, ali posredno također možemo reći da doprinose vjerodostojnosti Republike Hrvatske, odnosno daju dodatne ustavne garancije poštivanja prava nacionalnih manjina, borbe protiv svih oblika kriminala i korupcije i neovisnosti pravosuđa. Ovih dana smo čuli u javnosti i negdje na televiziji da je neukusno ili nepristojno prema hrvatskim građanima kao razlog izmjena Ustava navoditi ulazak u Europsku uniju, tumačeći to kao neku nepogovornu poslušnost prema Europi kao nešto što nama nameće neka imaginarna europska sila itd. Ja osobno u tome razlogu ne vidim ništa sporno. Zašto? Zato jer imamo na umu da je u Hrvatskoj postignut politički konsenzus o pristupanju Europskoj uniji, a onda je valjda i normalno da zakonodavac učini sve da bi u okviru ustavnih promjena otklonio ustavne i zakonodavne zapreke kako za prihvaćanje pravne stečevine Europske unije tako i za uređenje načina kojim se djelomično prenosi suverenitet referendumskog pitanja i posredno naravno da je to za boljitak hrvatskih građana jer o tome uvijek govorimo da ulazak Hrvatske u Europsku uniju nije svrha sama sebi već je svrha boljitak hrvatskih građana ulaskom u uređeni europski pravni sustav, područje visokih demokratskih standarda, jedinstveno područje gospodarskog prosperiteta. Dakle, u dijelu ovih drugih izmjena koje nisu nužnost pristupanja Europskoj uniji dakle tu je dopuna Izvorišnih osnova kojima se obuhvaćaju sve manjine u Republici Hrvatskoj da bi se dovele u ravnopravan položaj imanja svojih predstavnika u zakonodavnoj vlasti, zatim uvođenjem ustavne osnove za kazneni progon i ne zastarijevanje kaznenih dijela ratnog profiterstva počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije čime se uklanja nepravda da počinitelji kaznenih djela ostanu nekažnjeni za najteže zločine. To je bilo puno govora o tome čiji je to prijedlog pa je predsjednik SDP-a na prošloj raspravi rekao da je HDZ valjda sada sazreo pa prihvaća njihov prijedlog a ja bih rekla da je vjerojatno sazreo i SDP jer u ustavnim izmjenama 2000. i 2001. ove odredbe nije bilo, ali kako se vidi da vrijeme protječe, a da će moguće ostat neki nekažnjeni odnosno da neće biti imovinska korist oduzeta koja je uglavnom stečena tim kaznenim djelima kao glavnim motivom za njih onda se to sada predlaže i ja mislim da je to dobro zbog toga da ipak imamo jedan mehanizam da nismo bespomoćni da će onaj koji je počinio kazneno djelo za njega i odgovarati. U ovaj dio također kao daljnji demokratski i civilizacijski doseg svakako je i uvođenje ustavne garancije prava na pristup informacijama da to već ne ovisi u budućnosti o volji političke većine u ovom Saboru već da se to pravo garantira Ustavom. Također pravo odnosno otvaranje puta višoj razini odnosno višegodišnjem obveznom obrazovanju, obzirom na nove tehnologije i na nove zahtjeve rada u svijetu također mislim da je dobro. Ovdje u ovom dijelu dolazimo i do ovih famoznih uvjeta za izbor ustavnih sudaca. Ja mislim da je dobro da se ustavni suci biraju 2/3-skom većinom što znači da mora biti postignut politički konsenzus oko njihovog izbora i obzirom na narav i dignitet samog Ustavnog suda držim da je to dobro. Naravno da je uvjet 2/3-ske većine, strogi uvjet i teže ga je postići i ne bih rekla da je sebičan interes Ustavnog suda. Naime, interes Ustavnog suda je da on može nesmetano funkcionirati. Vjerojatno zbog nekih primjera iz europskog okruženja mislim da je to u Mađarskoj se dogodilo, dugovremene blokade ustavnoga suda zbog neizbora novih sudaca. Onda je predložena ovakav jedan osigurač na način da Ustavni sud ne bi ostao u krnjem sastavu. Mislim da je naravno da bi ovo rješenje o produženju ad infinitum produženju mandata ustavnih sudaca moglo dovest do zloporabe i stoga mislim da je kompromisno i dobro rješenje da u slučaju neaktivnosti onoga tko treba izabrat ustavne suce, a tu znači i nedogovor politički, da se onda može produžiti taj mandat, ali da on bude u jednom ograničenom trajanju. U ovom dijelu također koji nije obveza u odnosu na pristupanje Europskoj uniji, a što se tiče ovih obveza za Europsku uniju mislim da smo tu svi postigli konsenzus, jest i odredba o Vrhovnom sudu i to je u stručnoj javnosti potaknulo dosta velike rasprave o tome da li je predsjednik Vrhovnog suda, kako je predloženo, trebao podnosit izvješće Hrvatskom saboru. Naravno, tu su iskazani prigovori o miješanju u neovisnost sudstva. Ja bih rekla da sadašnji članak 4. Ustava kaže da je vlast naravno podijeljena na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu, ali stavak 2. kaže da načelo diobe vlasti uključuje oblike međusobne suradnje i uzajamne provjere i stoga određena informacija javnosti o stanju u sudstvu ne bi bila na odmet. To imaju i druge europske zemlje u ovakvim ili onakvim oblicima u dijelu Zakona o Vrhovnom sudu i time nipošto i nitko se nije htio miješat u neovisnost u sudovanju. I na kraju samo da kažem dvije riječi jer vrijeme ističe, dakle o onoj izmjeni koje do sada u prijedlogu nije bilo. Ja osobno sam zastupala stanovište da je niti ne treba, a to je članak 45. jer i sadašnja ustavna odredba otvara mogućnosti koje su mogle bit riješene zakonom. Ali budući da su SDP i HDZ krenuli sa potpuno suprotnih pozicija i HNS naravno, a to je da HDZ drži da je pravo svakog hrvatskoga građana odnosno državljana Hrvatske da ima izborno pravo temeljem državljanstva do potpuno suprotnog stava po kojem se onim državljanima Republike Hrvatske koji ne žive u Hrvatskoj u potpunosti odriče takvo pravo. Kako je smisao Ustava, njegovog donošenja i izmjena 2/3-ske većine upravo da provocira i osigura politički konsenzus, evo na kraju je taj konsenzus postignut, dakle bitno je meni osobno i nama je bitno da hrvatskim državljanima koji ne žive u Hrvatskoj nije oduzeto pravo glasa, a način biranja i kvota je kompromis. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Cijenjena kolegica Lovrin je govorila podosta o razlozima ulaska Hrvatske u Europsku uniju prikazujući jednu idealističku sliku same Europske unije koja zapravo ne odgovara stvarnosti. Naime, Hrvatska ako treba ulaziti u Europsku uniju treba zbog toga što će ostvariti određene svoje nacionalne interese uključujući i bolji životni standard i sigurnost svojih državljana. Da li će se to postići ovisi prije svega o nama samima, a ne o Europskoj uniji. Neće ulaskom u Europsku uniju niti hrvatski atletičari brže trčati, niti hrvatski pjesnici pisati ljepše pjesme, niti će hrvatski plivaći brže plivati. A isto tako će biti situacija u hrvatskom gospodarstvu. U onoj mjeri u kojoj se ona organizira na jednom novom velikom tržištu u toj mjeri će polučiti i određene pozitivne efekte kao posljedica ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Ali kada je u pitanju nezastarijevanje počinjenih kaznenih djela u pretvorbi i privatizaciji pitanje je zapravo nešto drugo. Iako tu postoji načelno velika suglasnost oko toga da to ne treba zastarijevati s tim se slažem. Ali je pitanje, uvjeravaju me pravnici jedne druge prirode, a to je da li se mogu donositi zakoni sa retroaktivnim djelovanjem što je jedno ozbiljno pravno pitanje. Drugo, da li u Hrvatskoj u ovom trenutku obzirom da je većina tih kaznenih djela debelo u zastari postoji odgovarajuća dokumentacija, jer se nije morala čuvati niti po postojećim zakonima i onda se može kao posljedica toga dogoditi da se procesuiraju samo oni slučajevi za koje nekome odgovara, a za one koje ne odgovara, e za to nema odgovarajuće dokumentacije i ne mogu se realizirati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa naravno da sam ulazak neće sam po sebi značiti čarobni štapić, ali kao što ste rekli otvara mogućnosti i činjenica je da htjeli mi to priznati ili ne da ulazimo uređeniji pravni prostor, u više standarde i da smo mi već u mnogome svoja mjerila i svoje standarde u Hrvatskoj poboljšali upravo zato jer smo htjeli dostići do ovoga cilja. Ja ne kažem da to naravno i uvijek to govorimo da to radimo radi svojih građana, ali nas ovaj motiv dodatno ubrzava u tom poslu. Što se tiče nezastarijevanja zaista je veliko pravno pitanje. Općenito je prijepor i u stručnoj javnosti i zastara materijano-pravni ili procesno-pravni institut. Može li se primijenit na ona djela koja su već u zastari, pa ako i ne onda će se primijeniti na ona koja još nisu, a naravno da protek vremena u svakom procesuiranju kaznenog djela otežava njegovo procesuiranje jer je teže doći do dokaza, teže ih je sačuvati. Dakle, to je opće poznata stvar. Ali ovo omogućuje da ako još ima mogućnosti da ne izbjegne pravdi, odnosno da ne ostane nekažnjen i da ostane sa koristi od tog kaznenog djela netko tko je počinio zločin da se otvori dodatna mogućnost da on odgovara za to.
Zahvaljujem. Obavještavam uvažene zastupnice i zastupnici, da sutra u 10,00 sati je glasovanje o utvrđivanju Nacrta Ustava pa molim vas da bute svi tu prisutni. Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom. Uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da je već puno toga rečeno u dosadašnjoj raspravi i od strane predstavnika klubova i u pojedinačnoj raspravi i naravno od strane naše premijerke gospođe Kosor. Ali ja bih se također posebno osvrnuo na ovaj dio koji se tiče izmjena i dopuna Ustava Republike Hrvatske a vezanih uz pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Naime, doista se pokušava u javnost plasirati teza da se mi nalazimo pod nekim i nečijim pritiskom kao što je to već rekla kolegica Lovrin koja je to dobro zapazila što nije istina. Naime, mi smo se opredijelili upravo prema tom pravcu. Mi smo se opredijelili i političkim konsenzusom u Hrvatskom saboru i na Nacionalnom odboru koji prati pregovore sa Europskom unijom. Mi smo se opredijelili da je naš cilj, politički cilj da Hrvatska postane i članicom tog saveza. Dakle, da postane i članicom Europske unije kao što je to postala i u slučaju NATO saveza. Dakle, to je naše političko opredjeljenje za koje smo postigli rekao bih, priča o veliki konsenzus, neki možda ovdje među nama koji sjede ne podržavaju to. Ali ti su zbilja u manjini i ja sam siguran da će ovaj dio koji se tiče ustavnih promjena i ovog nacrta biti usvojen rekao bih velikom velikom većinom i sasvim sigurno dvotrećinskom većinom. Ovaj dio koji se tiče Europske unije je direktno vezan i uz završetak pregovora i uz zatvaranje poglavlja. Dakle, da bismo mogli doći u poziciju da završimo pregovore i da potpišemo pristupni ugovor sa Europskom unijom mi moramo zatvoriti pojedina poglavlja. A konkretno izmjene i dopune Ustava Republike Hrvatske su preduvjet, dakle mjerila su za zatvaranje pojedinih poglavlja. Dakle, direktno su mjerila postavljena kao mjerila da bi se određena poglavlja o kojima pregovaramo, o kojima još uvijek pregovaramo i zatvorila, što znači da u tom slučaju i tim slučajevima zatvaranje tih poglavlja ovisi o nama. Zavisi isključivo, dakle i o odluci Hrvatskog sabora da se uskladi i hrvatski Ustav sa zakonodavstvom Europske unije. Dakle, sa pravnom stečevinom. Konkretno evo spomenut ću samo jedna od tih izmjena Europski uhidbeni nalog je direktno vezan kao mjerilo za zatvaranje poglavlja. Dakle, mi smo tu jednostavno ti koji odlučujemo kad će biti zatvorena ta poglavlja. U tom pogledu mi moramo doista napraviti sve i ja sam siguran da će tako i biti nakon današnje rasprave u kojoj se pokazalo zapravo da svi oni koji su sudjelovali u raspravi najvećim dijelom oni podržavaju raspravu i podržavaju ove izmjene i dopune Ustava Republike Hrvatske i sasvim sam siguran i uvjeren da će do ovih prijedloga, da ćemo do konačnog rezultata doći rekao bih gotovo jednoglasno. Nećemo jednoglasno jer su se već neki izjasnili protiv, ali kažem gotovo jednoglasno što naravno me veseli jer ćemo na taj način i ubrzati sam proces pregovaranja i ostvariti one preduvjete koji su potrebni da bismo na jedan ležerniji način doveli proces pregovaranja do kraja. I u tom smislu sasvim sam siguran i vjerujem u one i u ono što je rekla gospođa Kosor, a to je da bi do kraja ovog mjeseca mogli otvoriti i preostala tri poglavlja posebice nakon referenduma koji je bio u Sloveniji. Dakle, to je poglavlje 31.- Vanjska i sigurnosna politika, poglavlje 23. – Pravosuđe i temeljna ljudska prava i poglavlje 8. dakle ta sva tri poglavlja sasvim sigurno možemo i spremni smo otvoriti. Istovremeno s tim, paralelno s tim će se i određena poglavlja zatvoriti. Mi očekujemo četiri do pet poglavlja da bi se mogli zatvoriti već u ovom mjesecu i na taj način ćemo doći do preko 2/3 zatvorenih poglavlja što znači doista ubrzanu putanju Hrvatske prema završetku pregovora sa Europskom unijom. No, da bi se Ustav prilagodio budućoj situaciji članstva u Europskoj uniji uvodi se potpuno nova glava, glava 7A to je Europska unija, ja ću navesti naslove koji su vezani uz tu glavu, a to je prvo, prvi naslov je pravna osnova članstva i prijenos ustavnih ovlasti, to je jasno na što se odnosi taj dio, drugo je sudjelovanje u institucijama Europske unije, dakle u Europskom Parlamentu i drugim institucijama, treći je pravo Europske unije, i četvrti ono što je važno za naše sugrađane i za naše građane, za građane Republike Hrvatske, a to je pravo građana Europske unije. Svi državljani Republike Hrvatske postat će onog dana kad Hrvatska postane punopravan član Europske unije, postat će naravno i građani Europske unije i uživat će prava koja im jamči pravna stečevina Europske unije. Prema tome, to je nešto o čemu će se naravno trebati upoznati svi građani, ja se nadam u jednoj komunikaciji s javnošću koja će sasvim sigurno u narednom razdoblju biti još intenzivnija, da će i hrvatski građani, hrvatski državljani zapravo vidjeti koje su to sve pogodnosti, koje beneficije su vezane i uz prava njih kao budućih građana Europske unije. Naravno osim ovih rekao bih europskih pitanja, koja zbog kojih Ustav i mijenjamo, tu su i pitanja koja će sasvim sigurno značiti i veći standard i bolje funkcioniranje Hrvatske kao demokratske države, ukupno i u tom smislu sve izmjene i dopune koje su predložene u ovom nacrtu, apsolutno naravno podržavam i ja sam siguran da će neke od njih dati rezultata. Kad to govorim prije svega mislim na dopunu članka 31. koji će se dopuniti novim stavkom, stavkom 4., a kojim se propisuje nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva, i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije. Ja doista očekujem da ovo ne ostane mrtvo slovo na papiru, nego da doista bude temelj da bi se neka kaznena djela koja se tiču i ratnog profiterstva, a posebice i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije da bi se jednostavno kaznila, da bi ugledala pravdu u pravorijeku suda. Ovo je temelj doista da bi se povela rasprava i o nekim slučajevima koji se, za koje se do sada mislilo da su jednostavno zatvorena knjiga i da se više o njima neće moći govoriti zato što je protekao vremenski rok u kojem se moglo razgovarati o možebitnim kaznenim djelima. Dakle, sasvim sigurno da je ovo korak naprijed i kao što je već rečeno ovo je naš stav, stav Hrvatske demokratske zajednice a oni koji su pokušavali to pripisati sebi, imali su prilike već u prijašnjim izmjenama Ustava koji nije donošen na način na koji će se donijeti ove današnje promjene, i današnji prijedlog nacrta izmjena i dopuna. Nije baš konsenzualno donošen bio i nisu baš najjače političke opcije sudjelovale u kreiranju tih ustavnih promjena. Prema tome, sasvim sigurno da Hrvatska demokratska zajednica želi da se ovo što prije oživotvori i da čim prije možemo vidjeti rezultate ovih izmjena i dopuna. Evo u tom smislu konačno ja sam uvjeren da će i privatizacija hotela u Dubrovniku i oko Dubrovnika biti ponovno temom nekih institucija u hrvatskoj državi, jer o njima sasvim sigurno javnost puno zna, ali na žalost nisu doživjeli pravorijek suda, a isto tako sasvim sigurno da i oni ljudi koji su se sakrivali iza onog poznatog gesla tko je jamio, je jamio, da neće mirno spavati nakon ovih izmjena Ustava Republike Hrvatske. Konačno, ja sam uvjeren da ovim izmjenama svi državljani Republike Hrvatske dobivaju još kvalitetniji temelj dokument države, dakle Ustav kojima su regulirana i sva njihova prava, o kojima i nisam govorio kao što je posebno pravo pristupa informacijama, dakle zatim sudački imunitet, status državnog odvjetništva, Državno-odvjetničkog vijeća, Hrvatske narodne banke, dakle sve je to, to je na neki način korak naprijed, poboljšica i ja sam uvjeren da ćemo zbilja velikom, velikom većinom ovaj prijedlog nacrta i usvojiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo javnosti radi, moram reći, spomenuli ste kolega europski uhidbeni nalog. Jučer sam slučajno gledala na Hrvatskoj televiziji jednu emisiju u kojoj su tri filozofa govorila, ali doslovce filozofa govorila o ustavnim promjenama, među inim jedan čini mi se da je književnik i profesor, pa nakon što je uvrijedio svih nas jer je rekao da o Ustavnim promjenama govore ljudi koji nisu u stanju 20 rečenica zaredom izreći, dakle i niz ružnih objeda, je na upit jednog građana koji je pitao što je to sa izručenjem, odgovorio je a šta izručio bih ja svih i svakog tko god kome hoće. Dakle, ponavljam svaka ozbiljna država, svaka ozbiljna država štiti svoje državljane i ne izručuje ih bezuvjetno drugim državama iz razloga što se radi o neujednačenim pravnim sustavima, pa po tome bi na zahtjev talibanske neke države mi izručili nekoga tko je tamo ne znam popio nešto alkohola ili itd. Dakle radi se o tome da ovim uvodimo mogućnost otvaranja izručenja naših državljana isključivo prema zemljama Europske unije, misleći time da ulazimo u jedinstveni pravni prostor, sa jednakim pravnim standardima i međusobno priznajemo naše odluke, bilo u izvršenju, bilo radi kaznenoga progona. Jednako tako otvorena mogućnost sklapanja ugovora a države sklapaju ugovor o izručenju onda kada se uvjere i kada steknu međusobno povjerenje u svoje pravosudne sustave. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospdine potpredsjedniče. Pa sasvim je jasno da ti ljudi očito nisu upoznati uopće zapravo sa onim što će se događati i što se događa i konkretno sa izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske, na takav način govoriti apsolutno je ispod svake razine što oni sebi mogu dopustiti, naravno mi u Hrvatskom saboru moramo se puno odgovornije i prema samim izmjenama i dopunama odnositi, ali i prema Hrvatskoj javnosti kada govorimo o nečemu i sasvim sigurno znatno argumentiranije nego što su to oni radili kada su govorili o ovim pitanjima i obraćati se Hrvatskoj javnosti. Ali rekao bih da će se i taj dio popraviti, ja sam siguran sa ovom boljom komunikacijom s javnošću i na javnim medijima i na nama u Hrvatskom saboru i na Odborima i na svima nama je da poboljšamo tu komunikaciju s javnošću da bismo ljudima što je moguće bolje obrazložili sve što se tiče i pristupanja Europskoj uniji ali naravno i cjelokupne pravne stečevine koju smo prihvatili kroz proces integracije sa europskom unijom. U tom smislu ja sam siguran da će i ovi ljudi koji su visoko obrazovani da će shvatiti o čemu se radi i da neće takve paušalne i neprimjerene ocjene davati i o pristupu Europskoj uniji a naravno i o radu u Hrvatskom saboru jer svi dobro znamo o čemu se radi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imam jednu obavijest. Sutra u četvrtak, 10. lipnja, u 9 i 30 u zgradi Hrvatskog sabora u dvorani "Ivana Mažuranića", dvorana 84. održat će se Odbor, 51. sjednica Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora, saziva predsjednik gospodin Vladimir Šeks. Molim da se odazovete. MI idemo dalje sa raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan BAgarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pažljivo sam slušao sve rasprave, bilo je onih koje su bile razumne i korektne, bilo je onih koje nisu bile takve a govorimo o dijelovima rasprava koje se odnose na pravo Hrvatskih državljana koji žive izvan Republike Hrvatske. Ponovno je ovdje otvarano to pitanje s jedne strane na razuman način s druge strane posve neprihvatljiv i na način koji nikome ništa ne donosi i ne koristi. U svakom slučaju pozdravljam odluku najjače oporbene stranke, ovdje jasno izgovoreno od njihovog predsjednika a i od većine zastupnika SDP-a kako pitanje glasovanja državljana izvan Republike Hrvatske sa stalnim prebivalištem izvan granica Republike Hrvatske, nije upitno i da je to naprosto nešto što je opće prihvaćeno i da više se to pitanje otvarati neće. I da zapravo ovaj Sporazum na kojemu se radi i ove izmjene i dopune o kojima danas govorimo će biti jamstvo da se više naprosto neće otvarati to pitanje i da će se urediti na način u kojem više neće biti prijepora nego da će biti zapravo jednom zauvijek trajno riješeno. Ja ću u ovoj raspravi kazati s čim se u svemu tome slažem, što smatram da bi značajno poboljšalo ovaj prijedlog i što mislim da bi bilo stvarno nužno učiniti. Imajući u vidu, listajući literaturu koja se bavi tzv. vanjskim glasovanjem moglo se zapravo ustvrditi kako to glasovanje započima još iz vremena neovisnosti jedne od Američkih država iz 1862. godine a onda postavlja se pitanje tradicije, dakle te vrste glasovanja u Novom zelandu i Australiji osobito kada su u pitanju moreplovci, zatim pitanje glasovanja vojnika tijekom 1. i 2. svjetskog rata, a onda kasnije vremenom gotovo sve države koje imaju veliki broj svojih ljudi izvan granica prihvaćaju to kao legalnu i legitimnu metodu i koriste je u svom zakonodavstvu. Pa su Španjolci 78. evo uveli, Argentinci 93., Amerikanci 75., Njemačka 1980., Japan 1990., itd. Što je zapravo vanjsko to glasovanje? Dakle, to su postupci i procedure glasovanja trajno nastanjenih državljana u inozemstvu. Kako se može glasovati, kako mogu participirati ti ljudi u glasovanju? Dakle, mogu onako kako je sada predviđeno u diplomatsko konzularnim predstavništvima, može se dakle, svijet poznaje metode tzv. punomoći, međutim, gotovo sve zemlje koje su dopustile svojim državljanima izvan matične zemlje glasovanje na parlamentarnim, predsjedničkim i bilo kojim izborima, dopuštaju uz glasovanje u diplomatsko konzularnim predstavništvima i dopisno glasovanje. Dakle, ja znam da je bio prijepor kada je u pitanju SDP i HDZ oko toga pitanja, radi toga što je SDP polazio od pretpostavke kako se dopisnim glasovanjem eventualno može manipulirati itd., i nisu imali dobru vjeru prema tom predloženom prijedlogu, pa su ga na svoj način odbili. Međutim, utvrđivanjem tzv. fiksne kvote od tri zastupnika ja mislim da je razriješeno to pitanje u smislu svih sumnji i svih prijepora te vrste. Ali ostaje jedno pitanje koje je nedvojbeno dvojbeno. Ako ste vi omogućili ljudima da glasuju u diplomatsko konzularnim predstavništvima, a imajući u vidu razdaljine, rastojanja u kojima Hrvati žive diljem svijeta, bili oni u Australiji, Kanadi, Americi, pa i ovi u Bosni i Hercegovini onda je apsolutno neprihvatljivo ne dopustiti im da glasuju i dopisno. Dakle, brojne su države koje su zapravo dopustile takav način glasovanja. Među njima je i Australija, i Austrija, Belgija, Kanada, Italija, Irska, Njemačka, Indija, među njima je čak i Bosna i Hercegovina. Dakle, ne možemo prihvatiti obrazloženje da nije dobro omogućiti ljudima da sudjeluju a dali smo im tu priliku, to bi bilo ravno da ljudima omogućimo zdravstvenu zaštitu, podijelimo zdravstvene iskaznice ali kažemo da će se liječiti samo u nekim velikim centrima. Prema tome, mi ćemo ja osobno kao predsjednik Odbora za Hrvate izvan Hrvatske i kolega Vukić ići sa amandmanom koji će zapravo predvidjeti i tu vrst glasovanja. Ništa se neće promijeniti nakon toga, nakon toga će ostati sve jednako, dakle nema nikakvog govora o tome da će biti bilo kakva zlouporaba u pitanju ili bilo što nego će se naprosto tim mehanizmom omogućiti ljudima pristup i omogućiti će se osnovno demokratsko pravo a to je pravo na pristup glasovanju i ostvarenje tog prava. Pozvat ću se još vrlo kratko na tu međunarodnu recentnu literaturu koja govori o pravu tog prava, zbog čega se i na temelju čega temelji. Temelji se kaže se na univerzalnom pravu udruženi sa drugim načelnima demokratskog prava glasa, temelji se na Zakonu, na jačanju političkog utjecaja, na porastu legitimiteta demokratskog sustava, na tzv. demokratskoj konsolidaciji. Prema tome to su sve razlozi zbog kojih je vrlo važno zapravo razmotriti to pitanje na način da se naprosto ljudima koji imaju pravo glasa to pravo i omogući. Ovdje su govorili kolege i otvarali još neka pitanja, osvrnuli se na 2 pitanja. Jedno je ono koje je kolega Stazić ovdje otvorio kada je govorio o zastupljenosti, jednoj pravičnoj, pravednoj ili ja bih rekao možda optimalnoj zastupljenosti hrvatskih državljana koji žive izvan države Hrvatske, a rasprostranjenih na cijelom planetu. Pa ste vi kazali da bi bilo dobro da među tim zastupnicima ima zastupnik iz recimo Australije, iz Kanade, iz ne znam ni ja odakle sve. Ja se apsolutno slažem s tim prijedlogom i ja ga podupirem. Međutim, mi moramo otvoriti onda to pitanje do kraja i pošteno. Ako ćemo se doista otvoreno založiti ovdje za jedan otvoreni pristup onda se postavlja pitanje zbog čega ne bi recimo imali iz BiH jednog zastupnika ili evo nek budu 2, nek bude 1. Zašto ne bi bila hrvatska nacionalna manjina zastupljena jednim zastupnikom? Zašto Europa, ostatak Europe ne bi imao jednoga? U tom slučaju Australija jednog, Kanada jednog? Onda bi imali 5, ne bi mogli imati 3 samo. Prema tome ne možemo s jedne strane onemogućiti to pravo i uvjetovati ga sa 3, a onda postaviti to pitanje na taj način na koji ste ga vi postavili i kazati kako ta 3 trebaju biti sad raspoređena ovdje, ondje i dovoditi u pitanje izbor tog zastupnika time i njegov legitimitet time da li on zapravo je odavde ili odande i predstavlja li ovog ili onog? A to bi bilo isto kad bi ja postavio pitanje legitimiteta bilo kojeg od vas zastupnika iz određenog mjesta jer taj zastupnik ne dolazi sa svakog pojedinog mjesta iz županije koju predstavlja, ali su glasovali za njega svi njegovi zastupnici. I konačno, kolegica Pusić je danas kazala jednu rečenicu koja me začudila da je ona izgovorila, kada je kazala doslovno ovako: "Koju korist su imali zastupnici, koju su korist pardon imali građani BiH, odnosno Hrvati u BiH s time što su bili zastupljeni u Hrvatskom saboru?" Dakle, to pitanje je apsolutno, apsolutno van konteksta, van mjesta i naprosto nema utemeljenja u ničemu. Prije svega, dakle pitanje zastupljenosti i pitanje koristi se podrazumijevaju. Međutim, nije nužno jedno s drugim i povezano. Što to znači? To znači da bi ja onda mogao postaviti pitanje koje je pitanje, odnosno koja je korist od zastupnika koji su ovdje u opoziciji od toga što su nečiji zastupnici? A s druge strane poznato je, i to ovdje želim otvoreno kazati, da su razni projekti koje je Hrvatska napravila prema Hrvatima, konkretno u BiH, između ostalog i kada je u pitanju zdravstvena infrastruktura i kad je u pitanju obrazovanje, sveučilište, kad je u pitanju kulturna i svaka druga vrst suradnje i potpore između ostaloga bila pokrenuta i zastupnicima izabranim iz BiH. Prema tome nema govora o tome da tu nije bilo kao nikakve koristi, ali istodobno nema niti mjesta postavljati to pitanje jer je ono zapravo apsolutno deplasirano. Još jedanput i konačno, ako smo se sporazumjeli oko tog pitanja, dakle ako smo krupne stvari uredili tim pitanjem i više nema prijepora, nadam se da ga neće biti ni u budućnosti i da pitanje glasovanja hrvatskih državljana izvan Hrvatske će biti zapravo nešto što povezuje nas sve ovdje u Saboru i cijelu Hrvatsku, a ne nešto što nas dijeli. I na koncu još jedanput molim, iskreno molim, mislim da nema nikakvog razloga kad se već fiksirala kvota, kad se već postigao sporazum te vrste onda bi zbog legitimiteta tih ljudi, zbog većeg broja glasača bilo dobro da omogućimo i dopisno glasovanje, odnosno glasovanje poštom koje je zapravo civilizacijski doseg i kojega koriste sve europske zemlje. Pa zašto ne bi koristila i Hrvatska. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, vrijeme vam je isteklo. Imamo sada 4 replike. Prvi je uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Ovako gospodin Bagarić je rekao da je bilo ovdje u Saboru razumnih i korektnih rasprava, citiram, normalno nisam koristio institut ispravka netočnog navoda jer želim da mi isto gospodin Bagarić odgovori, i da je bilo i onih drugih rasprava. Dapače, konstatirao je da je opće prihvaćeno glasanje dijaspore ovdje u ovome Saboru. Ja mislim da nas ima i onih koji smo protiv toga. I konačno gospodine Bagariću zašto ne bi s tim pravom išli na referendum pred hrvatske građane pa da vidimo kako bi hrvatski građani glasali glede takve jedne solucije? Ja vas uvjeravam gospodine Bagarić da bi hrvatski građani bili protiv. Nemojte reći da bi onda to bilo nerazumno kao što ste konstatirali ako se na referendumu glasa u Hrvatskoj protiv jedne takve mogućnosti. Ne bi to bilo niti protuustavno. Zašto? Pa mi smo imali izbore '90-te, imali smo izbore za predsjednika '92., za Županijski dom Hrvatskog sabora '93., za Sabor ili Zastupnički dom '92. i nitko nije tvrdio da su ti izbori bili neustavni. Znači Ustav nije kao takav sporan. Neću reći da mi takvim jednim glasanjem na neki način rastačemo jednu državu, ne daj Bože. Ali istina je, a to nije sporno, ja ću govoriti o tome u pojedinačnoj raspravi, da mi time rušimo načelo općeg i jednakog prava glasa. Ja apsolutno poštujem vaš izbor u BiH, jučer za HDZ,unisono ste glasali za gospodina Bandića. Svaka vam čast, kapa dolje! Glasali ste za svoga, ali pitanje je isto tako zašto ne priznate tko vam je dole u BiH nanio najveću štetu? A ja tvrdim oni koji su provodili politiku Banske Hrvatske. Prema tome, pomoći građanima BiH da uvijek, ali ja tvrdim da se vama izborima za Hrvatski sabor ili za predsjednika države ili na referendumu u Hrvatskoj ni na koji način ne … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Pa dragi moj Damire, vi možete misliti što god vi želite međutim ja znam da si ti, kad je u pitanju BiH, posve u krivu. Ja sam te nekoliko puta molio i otvoreno ti nudio hajmo otići kroz BiH da malo vidiš BiH, a ne da o njoj pričaš s filma, iz knjige i bez ikakvog iskustva. Ti to nisi prihvatio, ti si meni kazao da si ti bio 2 puta ili 3, ne znam, u Tuzli i gdje još. Vidiš ja tamo živim stalno. Prema tome dakle ta tvrdnja, tako je nanesena šteta Hrvatima u BiH … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dopusti mi da odgovorim … … [[Upadica se ne razumije.]]
Na Kosovu sam bio u vojsci.
Bez dobacivanja iz klupe.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] pa nemoj me isključivati Damire, brate.
Nisam.
Jesi. Pa dobro, dugo si već u sabornici da bi trebao znati kad ti pritisneš svoj mikrofon da se moj ugasi. Dakle, štetu Hrvatima u BiH i Bosni i Hercegovini je nanijela velikosrpska agresija. Prema tome dakle sve drugo su posljedice te agresije. Kad je u pitanju referendum o kojem govoriš, pa ja ću vas priupitati jednu stvar. Ajmo napraviti referendum i postaviti referendumsko pitanje da li trebaju biti određene još skupine građana u Hrvatskoj privilegirane kakve jesu, pa bi vidjeli odgovor. Međutim, ja mislim da je važnije pravo tih ljudi nego pravo kako bi netko vodio politiku i podizao tenzije među ljudima da oni glasuju kontra. S druge strane pa slažem se i s tim, ali hajmo napraviti referendum među svim Hrvatima u svijetu pa bi vidjeli kakav bi bio rezultat. Dakle, nemojte podmetati. Dakle, imate Hrvatskoj Hrvatsku, imate Hrvatsku izvan Hrvatske. Ta te ne zanima, mene ta jako zanima. Prema tome, ne prihvaćam apsolutno tvoje izgovore i nemaš pravo i nismo svi glasovali za Bandića, pozdravljam one koji jesu ali pozdravljam i one koji nisu i oni koji su glasovali za Andriju Hebranga ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Vrijeme isteklo. Dalje replika uvaženi gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Bagariću ja moram priznati da ja vas ne razumijem. Ovo ustavno rješenje o načinu glasovanja državljana Republike Hrvatske izvan domovine je rezultat dogovora. Ono nije nikakvo prirodno pravo. Postoji ispitivanje javnog mijenja koji kaže da je dvije trećine građana Republike Hrvatske koji žive ovdje protiv takvog prava. I ono što je Kajin rekao da se među njima provede referendum i to obvezatni referendum on bi morao ući u izborno zakonodavstvo i toga prava bilo ne bi. Ono je dakle rezultata kompromisa. Ma ja još mogu shvatiti da raspravljate kako raspravljate, ali vi ste dali amandman i ja vam se zato javljam na repliku. Taj dogovor je postignuti između predsjednice HDZ-a, predsjednice vaše stranke i predsjednika SDP-a Milanovića. Vi taj dogovor očito ne prihvaćate. Na stolu je bilo i dopisno glasovanje kada se o tome raspravljalo i otpalo je. Ostalo je ovo rješenje koje je usuglašeno. Vi amandmanom odbijate usuglašeno rješenje. Vi predsjednici svoje stranke ovim amandmanom kažete to što si se ti dogovorila, to se mene ne tiče. Ja tražim da se to amandmanom drugačije riješi. I ovakva rasprava kolega Bagariću i ovaj vaš amandman unosi jednu zabunu da li je taj dogovor važeći, da li je on bio iskren, da li je on bio dobronamjeran, ili vi svojim amandmanom poništavate stav, dogovor koji je postigla predsjednica vaše stranke gospođa Kosor.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Prije svega ja bih odgovorio na ovaj dio oko pitanja referenduma o kojime ste vi iskazali nezadovoljstvo da uopće Hrvati izvan Hrvatske imaju pravo glasa i na temelju toga temeljite to pravo. Vidite ja nisam gotovo nikoga sreo tko je sa mnom razgovarao, a da je imao pozitivno mišljenje o svim zastupnicima u Hrvatskom saboru. međutim, oni imaju legitimno pravo biti u Saboru i nitko ne treba dovoditi to u pitanje. Kako što se ne mogu dogoditi i mnoga druga pitanja koja kada bi ste ponudili građanima da izaberu ovo ili ono, koji bi izabrali upravo suprotno od onoga što je nečije pravo. Prema tome, na tome nemate pravo inzistirati. Kada je u pitanju ovaj amandman, kako god ja mislim da je iskren dogovor gospođe Kosor i gospodina Milanovića i ovaj moj amandman je iskren. A sada ću vam reći kako. Pa tako što je HDZ nudio dopisno glasovanje prije ovoga sporazuma kao rješenje, i vi ste ga odbili. Vi ste ga odbili jer ste mislili, pretpostavljali da će tada HDZ ili ne znam tko Hrvati izvan Hrvatske imati ovdje ne znam koliko zastupnika. Nakon svega kada ste prihvatili prijedlog, odnosno kada je usuglašen prijedlog s tri zastupnika, pa više nemate argument nijedan, a da ne omogućite tim ljudima da budu izabrani legitimno posve jednakim brojem glasova kao i zastupnici u Hrvatskoj. Pazite, ja i vi sjedimo sa istim brojem glasova koje smo dobili u Hrvatskom saboru. međutim, može se dogoditi sutra da taj netko ne bude sjedio s istim brojem glasova a onda će nekome, između ostaloga vama pasti na pamet, kako taj nema isti legitimitet kao ovaj koji je izabran ovdje. I moja je nakana samo to zašto ne bi omogućili da ti ljudi budu pa i tih tri, ne tih 6, nego tri da budu izabrani sa većim brojem glasova, jer bi to potvrdilo njihov legitimitet, omogućilo ljudima da lakše glasuju, ne bi morali putovati i bili bi zapravo svi skupa dostojanstvenije. ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Vrijeme je isteklo. Ne dobacivati, molim vas. Sada je na redu uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo potpredsjedniče jedna replika kolegi Bagariću. Dakle, mislim da mi polazimo od dva suprotstavljena stava i da su ustvari ove ustavne promjene jedan kompromis između ta dva suprotstavljena stava. Naš je stav da državljanstvo i biračko pravo nisu povezani, a vaš je stav da su povezani. I to je bio početni stav. Naime, u Bosni i Hercegovini državljanstvo i biračko pravo nisu povezani, jer vi da bi glasali u Bosni i Hercegovini za organe Bosne i Hercegovine morate imati prebivalište u Bosni i Hercegovini. Što znači. ... [[Upadica se ne razumije.]] To piše u Deitonskom sporazumu.
Pa nemojte dobacivati iz klupe, molim vas.
što se tiče druge stvari, kada se to jednom napravi kompromis a kompromis je ova tri zastupnika, jer smo svjesni da ih može biti 6 i da ih može biti nula i da je jednako legitimno i jedno i drugo, onda se možemo dogovoriti o načinu provedbe toga prava. Ono što smo mi zastupali je da se izbori odvijaju na teritoriju Republike Hrvatske, da je to u Bosni i Hercegovini nekoliko mjesta i zna se što je ostalo, Republika Hrvatska. Činjenica je da određene nepravilnosti koje su bile tamo ne mogu biti argument da se osporava biračko pravo i tu se s vama u potpunosti slažem kada svaki puta reagirate. Također činjenica je da Hrvatska država nije sama odredila 123 biračka mjesta, nego da je za to dobila suglasnost nadležnih organa Ministarstva vanjskih poslova Bosne i Hercegovine, pa da jednako mogu i oni sami sebi prigovoriti zbog čega je to dopustivo, jer poznato je da Ministarstvo vanjskih poslova kontrolira stranke gospodina Silajdžića pa onda nekakvim koalicijskim dogovorom to propustila iako je možda gospodin Silajdžić sam to propustio ali nema potrebe ulaziti dalje. Međutim, činjenica da ovo što se sada dogodilo ovaj kompromis jedna odgovornost dvije velike stranke koje su svoje početno stajalište promijenile i dostigli jedan dogovor da Hrvatska promijeni Ustav ...
Zahvaljujem. Vrijeme isteklo. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Važnije je od ovoga što ću ja odgovoriti kolega Arsen tebi je da sada pozovem odavde, jer mislim da je jedno s drugim vezano, za buduće parlamentarne izbore sve one ljude koji su iz Bosne i Hercegovine osobito prognanike i žive u Hrvatskoj, da mogu glasovati na parlamentarnim izborima, da se mogu registrirati i da ne moraju biti prijavljeni u Bosni i Hercegovini. Dakle, moraju imati ili osobnu iskaznicu, ili putovnicu, ili samo dokument koji potvrđuje da su državljani Bosne i Hercegovine. Prema tome, nemojmo zbunjivati ljude. Dakle, pozivamo ljude sve one ljude osobito koji su prognani s prostora Bosne i Hercegovine a sada žive u Hrvatskoj da se mogu registrirati i da se njihov glas tamo može čuti. To je istina, nije istina ovo drugo. S druge strane, pa razumijem da ne možete to sve znati, međutim dopustite da onda pokušamo razjasnit stvar do kraja. S druge strane, ponavljam, pa nitko ne spori ovaj dogovor niti ga ja osporavam. Ja naprosto smatram, pazite nakon što ste odbili, uostalom bez vaše potpore ne može proći ovaj amandman pa se meni ne isplati uopće ulaziti s vama ni u kakav konflikt. Ali vas zato molim, dakle ja vas molim, s obzirom da ste bili odbili prije svega glasovanje poštom samo po sebi zbog nekog drugog imaginarnog ili realnog straha. Sad više nema tog straha. Sad su tri zastupnika koja će biti izabrana. I koji je razlog da sada ne bi omogućili ljudima da mogu glasovat ko gospoda poštom, kao što rade brojne druge države? 115 zemalja u svijetu je reguliralo to pitanje na ovaj ili onaj ili sličan način, pa koji je razlog da mi ne prihvatimo to i da ne omogućimo svojim državljanima istu stvar.
Zahvaljujem. I četvrta replika, uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Bagarić, vi ste se dosta u svom izlaganju osvrnuli na model dopisnog glasovanja za dijasporu koji ja smatram apsolutno prihvatljivim s time, s jednom velikom razlikom što smatram da nije trebalo pristajat na bilo kakvu varijantu umanjivanja broja saborskih zastupnika koji se biraju iz dijaspore na manje od 8 odnosno upravo onoliko koliko imaju i zastupnici nacionalnih manjina jer to onda stvara mogućnost jedne ravnoteže odnosa u ovom parlamentu, dakle i u hrvatskom političkom životu. Ali kada je u pitanju dijaspora… … [[Upadica se ne razumije.]]
Bez dobacivanja!
Poštovani kolega Kajin, evo zahvaljujem na ovome…
Uvaženi zastupniče Kajin, bez dobacivanja i molim vas bez polemike u klupi. Nastavite dalje, uvaženi zastupniče.
Hvala lijepa. Budući da ja osobno niti moja obitelj nije porijeklom iz Bosne i Hercegovine, ali isto tako niti moja stranka nikad nije imala niti jednog saborskog zastupnika iz dijaspore, ali prepoznajem taj problem i prepoznajem tu potrebu. I bilo bi jako dobro i da Hrvatska ne zaboravi činjenicu da je Hrvatska dijaspora uvijek, ikada se radi o novcima, uravnotežavala platnu bilancu deviznim doznaka iz inozemstva. To je odgovor onima koji smatraju da je pitanje samo gdje tko plaća porez, ali isto tako s druge strane u Domovinskom ratu bez dijaspore Hrvatska bi to platila većim brojem života stradalih hrvatskih državljana i vojnika. Stoga mi je drago što ste podnijeli ovaj amandman. Ja ću ga podržati, iako bi mi bilo drago da ne odstupate od njega u slučaju da se ne prihvati i da ne podržite ni ovo…
Zahvaljujem. Bez nagovaranja. Sada je na redu odgovor, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Vidite, ja uopće ne sumnjam da će ovaj amandman, ja prije svega se nadam, ali iskreno se nadam, ako želi SDP stvarno zatvorit ovo pitanje onda će prihvatit ovaj amandman. A zašto, pa zato što će se onda zatvoriti i možebitna pitanja koja se mogu otvoriti ako ne budu ti ljudi imali onaj pristup kojeg je normalno da ljudi imaju i ako ne budu ti zastupnici izabrani jednakim brojem glasova kao i svi drugi. Prema tome dakle nema razloga da se to ne učini, ali ako se sad ne učini ja uopće ne sumnjam da će se učiniti jedanput ubuduće. Zašto? Pa zato što je takav trend u svijetu. Dakle, ne možemo se vratit u vrijeme slanja pošte golubovima kad sada e-maile koristimo kao sredstvo. Ako svijet prihvaća dopisno glasovanje, čak tzv. i voting, dakle kompjuterom ili ne znam kako pa tehnologije napreduju, pa šta mi očekujemo da ćemo tjerat Hrvate iz svijeta da dolaze ili putuju 2, 3 tisuće km kako bi glasovali. A s druge strane globalizacija je učinila svoje, svijet je postao globalno selo. Ovo je proces koji ide, koji nije hrvatski, on je prepoznatljiv u cijelome svijetu i sve više uzima maha. Prema tome, to je budućnost. Bez obzira na to kako će završit ovaj amandman ja znam da će jednog dana u ovom Hrvatskom saboru također biti ponovo usvojen. Bolje da ga usvojimo sada nego kasnije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Inače još ima 9, a time ćemo onda i završiti. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pred nama je jedan iznimno važan posao jer mislim da neću pogriješiti ako kažem da nije svaki saziv Hrvatskoga sabora imao mogućnost tako kompleksno raspravljati o potrebnim promjenama Ustava kao što to ima ovaj u kojemu sada sjedimo. Nije ovo prva promjena naravno Ustava, međutim ona obuhvaća ne samo ona pitanja koja su vrlo bitna u postupku pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji nego na sreću i čitav niz drugih pitanja koja su godinama čekala svoje rješenje. Istini za volju valja reći da je od samoga početka postojao jedan pritisak da se u ove izmjene i dopune Ustava uđe samo i isključivo u limitiranom dakle u ograničenom opsegu kako bi se eto omogućilo Republici Hrvatskoj da što jednostavnije uđe u Europsku uniju, a sva druga pitanja su bila proglašavana nevažnim odnosno remetilačkim faktorom u ovako važnome trenutku u kojemu Hrvatska mora misliti na tajming pridruženja Europskoj uniji. Ne samo da su se ti glasovi čuli iz političkih krugova gdje je legitimno naravno pokušati dezavuirati drugu političku stranku takvim argumentima, nažalost oni su se čuli i od nekih ljudi koje smo držali ustavnim stručnjacima. Pa je jedan od argumenata bio da su to sad neke nove teme koje izranjaju i da bi raširiti priču i raširiti raspravu o Ustavu značilo zapravo otvoriti Pandorinu kutiju. Očito je, ako uopće postoji potreba da se spominje Pandorina kutija, da ustavni tekst nije dovoljno … [[Govornik se ne razumije.]] Naravno, postoji i ona opasnost da se u raspravi o temeljnom dokumentu jedne države raspravi o tome kako graničiti političku moć vlasti, jer Ustav to zapravo jest, katkad dođe i u poziciju da se nekritički štite interesi određenih interesnih grupa pa se onda interesom javnosti proglašava i nešto što je vrlo partikularan interes kojega je jako jako teško obraniti kao opći, a bilo je i takvih pokušaja. Međutim, činjenica jest da u okviru ovoga prijedloga nacrta imamo čitav niz pitanja koja nemaju nikakve veze sa pristupanjem Europskoj uniji, nego zapravo svjedoče našu spremnost da prihvatimo činjenicu da su raniji sazivi Hrvatskoga sabora, odnosno ljudi koji su pisali Ustav neke stvari naprosto propustili riješiti ili su ih riješili na način koji više ne odgovara duhu vremena, ne odgovara na temeljno pitanje dakle u kakvoj državi želimo živjeti. Svjedoči to i popis svih ovih tema koje su se našle u nacrtu od jamčenja prava na pristup informacijama, donošenja državnoga proračuna, odredbi o pučkom pravobranitelju, odredbi o nezastarijevanju kaznenih djela u pretvorbi i privatizaciji, angažiranju Hrvatske vojske u stranim misijama odnosno izvan granica Republike Hrvatske, pa i pitanje referenduma je pitanje koje zapravo nema nikakve veze sa usklađenjem našeg pravnog poretka sa europskim nego samo sa tehničkim postupkom donošenja odluke o pristupanju Europskoj uniji. Ali tu su i odredbe o Vrhovnom sudu, izboru ustavnih sudaca, obrazovanju itd. Bilo je još nekoliko vrlo vrijednih prijedloga koji na žalost nisu uvršteni bili niti u prijedlog Vlade niti u prijedlog grupe zastupnika, a niti u prijedlog Odbora za Ustav. Ja ću danas spomenuti jedan koji je čini mi se iz tehničkih razloga, iz neznanja, iz nesvjesnosti o važnosti toga jer drugo ne želim vjerovati zapravo propušten. Propuštena je prilika da se i taj termin vrati u Ustav. Radi se o tehničkoj kulturi. Do 2000. godine tehnička kultura bila je regulirana kao jedno od područja koje je u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Odjednom od 2000. godine toga u Ustavu nema. Rekli bismo efemerno pitanje. Međutim, u 21. stoljeću ignorirati potrebu pozicioniranja i razvoja tehničke kulture naprosto je neodgovorno. S druge strane nema ni jedne adrese kojoj su se obratili oni koji brinu o očuvanju i razvijanju tehničke kulture, koja im nije odgovorila pozitivno, od saborskih odbora, Ministarstva znanosti, Agencije za strukovno obrazovanje, ostalih agencija koje se bave obrazovanjem. Ali evo toga nema unutra. U članku 134. Ustava Republike Hrvatske kojim se definiraju područja djelovanja, odnosno ovlasti jedinica lokalne samouprave ima i kultura i tjelesna kultura, ali tehničke kulture nema. Ja se nadam da je to previd. Ja se nadam da to još uvijek možemo ispraviti na žalost zbog odredbi Poslovnika Hrvatskoga sabora nemoguće je reagirati na ovaj prijedlog nacrta amandmanom, ali je moguće reagirati prijedlogom zaključka, pa sam bio slobodan predložiti zaključak kojim će se Odboru za Ustav kojemu prosljeđujemo ovaj prijedlog nacrta na konačno definiranje prijedloga za izmjene i dopune Ustava Republike Hrvatske kojim bi se sugeriralo Odboru za Ustav jer on ta ovlaštenja ima da tu famoznu kovanicu tehnička kultura vrati u članak 134. Ustava Republike Hrvatske. Mi nećemo ništa izgubiti, ali ćemo dobiti na vjerodostojnosti i dobit ćemo jednu situaciju u kojoj više ne treba obrazlagati koliko je važno za opće obrazovanje našega građanstva definirati tehničku kulturu kao područje obveze, ovlaštenja i poslova lokalne samouprave. Danas kad govorimo o tehničkoj kulturi sigurno ne govorimo samo o aviomodelarstvu. Prije svega mislimo na informatiku, na robotiku. To je danas suvremeni izazov tehničke kulture. Ako nismo kao zakonodavno tijelo koje je izabrao hrvatski politički narod spremni prihvatiti obvezu prema budućnosti definiranjem i tog područja u području obrazovanja onda nismo dovoljno odgovorni. Ja se nadam da za to razloga nema da pokazujemo svoju neodgovornost, nego upravo obrnuto, pa vas stoga molim da pri glasovanju zaključak podržite i da ga proslijedimo Odboru za Ustav, a siguran sam da ni Odbor za Ustav neće imati ništa protiv jer se ovdje ne radi o nikakvoj promjeni koja bi narušila politički dogovor saborske većine i saborske manjine, koja bi unijela jedno novo pitanje koje nikad nije prije bilo riješeno ustavnim tekstom ili koje bi na neki način odgovaralo nekoj interesnoj grupi koja ne impregnira sve zapravo dijelove hrvatskoga društva. U tome smislu, dakle još jednom molim da podržite prijedlog zaključka kojega ćete dobiti na klupe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Mi imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Beus-Richembergh drago mi je što ste potakli i u ovom trenutku skrenuli pozornost na još jedno važno pitanje tehničke kulture koja se našla izvan Ustava, a izazvala je time i određenu problematiku prije svega u funkcioniranju lokalne samouprave, odnosno tehničke kulture na lokalnoj samoupravi. Ali mene su obavijestili isto tako i ljudi koji se bave sportom na istim tim razinama doživio je isto tako isključivanje iz teksta s jednakim posljedicama koje ima na lokalnoj razini. Dakle, obično su u pitanju županije, gradovi i općine i to je i moj apel u ovom trenutku da se prilikom izrade tog zaključka u njega ugradi i sport kako bi se cjelovito riješilo to pitanje tehničke kulture i sporta koje je isključeno iz tog teksta, a onda predstavlja ne mali problem u funkcioniranju lokalne samouprave, odnosno ljudima koji se tim poslovima bave. Hvala lijepa.
Može. Niste se javili, ali u redu. Odgovorite.
Ne mogu se na nikakav način smatrati ekspertom u ovome pitanju, ali kolegi Srbu želim reći da postojeća odredba članka 134. spominje tjelesnu kulturu. Pretpostavljam da je sport u užemu smislu, dakle kao takav doživio svoju sudbinu tako jer postoji i kao komercijalan djelatnost. Tjelesna kultura svakako i jest, pa i u tome smislu svi oblici sporta kao sportske rekreacije i mora biti skrb i lokalne i regionalne samouprave. I ja mislim da nitko zdrave glave nema ništa protiv toga. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom pojedinačnom i na redu je uvaženi zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Od jutra raspravljamo o ustavnim promjenama i rasprave koje su se vodile u ovom Visokom domu bile su vrlo interesantne. Ustav je akt na kojem počiva država. Nisam stručnjak za Ustavno pravo, ali usudit ću se kazati koju riječ na ovu temu. Postojeći Ustav Republike Hrvatske je trebalo izmijeniti radi ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju, i to se moglo napraviti vrlo jednostavno da ljevica u Hrvatskom saboru svjesna svoga značenja za izglasavanje Ustava nije postavila tako kako se postavila i nametnula i pitanje glasovanja u 11. izbornoj jedinici. Cijeli dan slušam kako se malo zna o Hrvatima Bosne i Hercegovine i njihovu odnosu prema Republici Hrvatskoj. Hrvati Bosne i Hercegovine podržavaju, podržavali su i podržavat će sve ono što je dobro za Republiku Hrvatsku. Dvije najjače parlamentarne stranke u Hrvatskom saboru postigle su sporazum o glasovanju Hrvata izvan Republike Hrvatske i to je dobro za Republiku Hrvatsku. To govori o zrelosti i stabilnosti Republike Hrvatske. Nisu česte teme na koje su se ove dvije stranke sretale u zadnjih 20 godina i postizale kompromis. Dobro je da su se našle pa makar i na ovom pitanju. Od ovog kompromisa samo bi bio bolji kompromis jednog proljeća ranih 90-ih, čini mi se negdje u lipnju '91. kad jedna od stranaka potpisnica ovog sporazuma napusti Sabor. Bilo je to prije 20 godina ili 19 i da je tad postignut sporazum i kompromis napravljen danas bi nam bilo lakše raspravljati i o izmjenama ovog Ustava, a bilo bi nam lakše vjerojatno i ovih 20 prošlih godina. No bilo je tako kako je bilo i kompromis je uvijek dobar. Kroz povijest je bilo različitih sporazuma, često puta na račun Hrvata Bosne i Hercegovine. Vjerujem da ovaj sporazum to nije, već će on pretočen u Ustav osigurati tri zastupnika 11. izborne jedinice i neće se za svake izbore žigosati Hrvati Bosne i Hercegovine kao izvori svakog zla u Republici Hrvatskoj. I sad dolazimo do DKP-a. To bi trebala biti veleposlanstva, odnosno konzulati i načina glasovanja. Na mostarski konzulat je usmjereno nekih do 150 tisuća ljudi koji bi tamo trebali ostvariti svoje pravo glasa. To je otprilike kao da cijeli Šibenik i Split trebaju glasovati na jednome mjestu i ja sad pitam kako će toliki broj ljudi, pa neka to bude taman i dva i tri i četiri dana proći kroz jedna vrata široka metar i 40? Nemoguće je da prođu i zato ovakav prijedlog se može popraviti, i o tome je nešto govorio gospodin Bagarić. Može se popraviti da se kad je već postignut sporazum da kvota od tri zastupnika za 11. izbornu jedinicu je fiksna i sasvim je nebitno hoće li izaći 5 tisuća ljudi ili 50 tisuća ljudi, bit će izabrana trojica. Pa ako je to već tako, onda ajdemo tim ljudima koji imaju, kojima dajemo pravo glasa Ustavom dati i način i mogućnost da to pravo i ostvare. Zato predlažem i amandmanski smo napisali, ali ako će to, ako će naš amandman na bilo koji način prekršiti sporazum i izazvati u ovome Domu bilo kakve negativne tonove, onda smo ga spremni i povući, ali apeliramo isključivo radi tehničkog načina glasovanja, da se tamo ne stvaraju redovi ispred DKP-a, da ti ljudi ostvare na jedan pristojan, dostojanstven način to svoje pravo glasa, na način da onako kako su to brojne zemlje riješile u svijetu, dopisno glasuju svi oni koji imaju pravo na to. Na taj način osim što ćemo tehnički riješiti te probleme na samom izbornom mjestu, izbjeći ćemo upite i kritike javnosti jer ljudi svašta pitaju ove dane, pitaju me je li glas majke poginulog hrvatskog branitelja jednako vrijedan glasu majke Mile Marčića? Učinit ćemo ovo pravo glasa mogućim, uvođenjem dopisnog glasovanja, izabrat ćemo ta tri mudraca s istoka koji će vjerujem u budućnosti pomoći i Republici Hrvatskoj na, a ona će do tada ako Bog da biti u Europskoj uniji, što je cilj i Hrvata Bosne i Hercegovine. Znači ako damo pravo glas, onda treba dati mogućnost da se iskoristi to pravo, jer što vam vrijedi što imate pravo na nešto, a ne možete iskoristiti to pravo? Pa valjda mi Hrvati znamo što znači imati pravo, a što znači ne koristiti to pravo, a imali smo cijelo povijest pravo na državu, a uživamo ga tek zadnjih 20 godina. Ovdje su danas spominjane ankete, pozivali su se pojedinci i na referendum da se opipa puls javnosti i evo ja sam danas proveo jednu vrlo kratku anketu, obzirom da u petak počinje svjetsko prvenstvo u nogometu i pitao sam svoje zemljake za koga će glasovati na ovom svjetskom, za koga će navijati na ovom svjetskom prvenstvu. Rekli su mi za Vatrene, a ja sam onda rekao a mi se nismo plasirali. Kažu, trenirat ćemo glasnice za sljedeće prvenstvo, mi ćemo navijati za Vatrene makar i ne ostvarili pravo glasa na sljedećim izborima ako budu velike gužve. I na kraju ovo što je moj kolega Bagarić pozvao i gospodina Kajina, a i druge. Pozivam, s ovom mjesta, sve zastupnike ovog Sabora da odu među Hrvate u BiH i evo on reče da će on snijeti te troškove i ja ću dijelom participirati i bit će nam drago da budemo vaši domaćini u BiH, da odemo od Save do Ravnoga da vidite i sretnete te ljude, da vidite njihove probleme. Puno će nam lakše biti onda ovdje donositi odluke kad se tiču tih ljudi tamo. Brojni će naći tamo svoje rođake, svoje prijatelje i ne gajimo iluzije da znamo nešto puno o BiH jer kad dođemo tamo onda ćemo shvatiti koliko malo toga znamo. I shvatit ćete zašto ja i gospodin Bagarić, pa i nekolicina drugih zastupnika, nastupamo ovako kako nastupamo i molimo ovaj Visoki dom da razumije ovaj naš amandman i da prihvati način da uvrstimo i dopisno glasovanje jer ono ničim ne utječe na ovaj sporazum, ono njega oplemenjuje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 3 replike. Prvi je uvaženi zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Poštovani kolega Vukiću vi ste mogli primijetiti da su se danas mogle čuti rasprave od pojedinaca koji namjerno obmanjuju javnost svojim pretpostavkama, konstrukcijama, podvalama i oni ustvari u ničem ne vide ništa pozitivno već su puni naboja negativnosti. Bilo da se to radi o Ustavu, o sucima ili da se radi o glasovanju hrvatskih državljana izvan RH. U tim konstrukcijama mogli ste čak primijetiti da idu toliko daleko da se čude što 13 zastupnika znači ovih 8 nacionalnih manjina i ovih 5 koji predstavljaju hrvatske državljane izvan RH su zajedno u koaliciji sa HDZ-om. I pazite oni to problematiziraju, umjesto da pitaju sebe kako to da nisu s njima u koaliciji, a ne da se čude kako su sa HDZ-om. Pa to je njihov problem, pa logično da kad bi riješili svoj problem onda bi ti ljudi valjda bili i s njima. Oni jako dobro znadu zašto nisu s njima u koaliciji već su sa HDZ-om. Mislim da to najbolje govori o njima i da ne moraju tražiti krivnju ni u Ustavu jer ne može im ni Ustav tu pomoći ništa drugo nego oni moraju sami sa sobom riješiti svoje probleme prvo, a onda mogu očekivati da će i netko htjeti koalirati s njima. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Kunst stvarno ste dotakli to vrlo osjetljivo i zanimljivo pitanje. Vrlo često zna se napadati HDZ radi toga što ima i tako široku koaliciju itd. Ovdje nisu samo u pitanju zastupnici iz dijaspore, zastupnici nacionalnih manjina itd., mi smo na pragu EU, trebamo dijeliti Europu zajedno sa drugim narodima EU. I ono što ja kao čovjek koji dolazi iz BiH, a i što me na jedan način često zaboli u ovom Saboru, mi sa svima možemo iz EU, nažalost osim sa Hrvatima iz BiH. Počesto se to čuje ovdje i to nisu dobri tonovi, to nisu dobre poruke. Ja mislim da se ne trebamo stidjeti svoje braće, nemamo zašto. I jutros sam govorio mi smo jedan narod, jedno tijelo i jedna duša. To što živimo u 2 države to su povijesne okolnosti takve, ali ako Bog da i BiH će u EU pa ćemo onda svi zajedno biti tamo.
Zahvaljujem. A dotada mi idemo dalje sa raspravom, odnosno replika uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukić vi ste govorili u svom izlaganju o kompromisu na štetu Hrvata iz BiH. On je doista postignut, on je doista na štetu hrvatske dijaspore jer je evidentno da neće moći na izborima svi glasovati po ovako predloženom sustavu s jedne strane i s druge strane bit će manipulacija bitno većih nego što je to dosad bilo. I to zbog činjenice što će ljudi koji žele glasovati na izborima praktično morati doći dan ili dva ranije pred diplomatsko-konzularno predstavništvo, ponijeti sa sobom stolice, topli obrok, možda ležajeve i čekati da dođu na red za glasovanje jer nažalost fizički procijenjeno je maksimalno u optimalnim uvjetima može glasovati u jednom diplomatsko-konzularnom predstavništvu najviše 3 tisuće glasača. Ali, pitanje je zapravo posljedica koje iz toga slijede. Ako nekoliko godina se, budući da neće moći svi glasovati i bit će ponovno jedna neravnoteža između broja glasova po jednom zastupniku iz dijaspore i zastupniku biranom u Hrvatskoj, u RH, postojat će zapravo nova proporcija na koju će se ponovno tada netko pozivati i reći glas u dijaspori vrijedi više od glasa u Hrvatskoj. A to se sada ugrađuje praktično kroz ovakvo rješenje u Ustav. I ja vas stoga pozivam nemojte povući svoj amandman, inzistirajte na njemu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupniče morate imati pločicu, mašete kao da se utapljate. … [[Upadica se ne razumije.]] A da, kao da se utapljate. Ajde odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Daniel, ja sam govorio o tome da je često kroz povijest bilo sporazuma koji su bili na štetu Hrvata BiH i vjerujem da to ovaj nije. Tako sam rekao i citirao sam sebe. … [[Upadica se ne razumije.]] To je vaše pravo, naravno. Ja vjerujem da nije, a ovo o čemu ste vi govorili i gledajući u budućnost. Naravno, mi težimo biti dio EU, dobar dio EU već danas koristi elektronsko glasovanje. Mi ćemo, dal za 2, dal za 5 godina, isto tako biti u prilici da koristimo elektronsko glasovanje. Prema tome ovo će nam iz te perspektive i kvota i način glasovanja biti smiješni. I zato to je u prilog tezi da idemo sada sa dopisnim glasovanjem kako bi kasnije imali manje problema.
Zahvaljujem. I zadnja replika na ovu raspravu uvaženi gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Vukiću mi ovdje raspravljamo promjeni Ustava, a ne o širini vrata na Mostarskom konzulatu. Promjena Ustava je vrlo ozbiljan i odgovoran posao. I svaki amandman koji se daje na promjenu Ustava mora biti ozbiljan i mora biti odgovorno podnesen. Oko ovog pitanja ponavljam vam i ono što sam rekao kolegi Bagariću, je postignut dogovor između predsjednice vaše stranke i predsjednika SDP-a Milanovića. Ja ne znam da li je ovaj vaš amandman usuglašen sa predsjednicom vaše stranke? Ja to ne znam. Imam pravo sumnjati da jest. Imam pravo tada zaključiti da je njezin dogovor i nastup i u razgovorima i u javnosti bio neiskren. Ili vi niti poštujete predsjednicu vaše stranke niti njezine dogovore. Ne znam kako ćete se opravdati kada vas pozove na odgovornost.
Zahvaljujem. Mislim da je već prije bilo rečeno da su oni spremni povući. Ne na taj način, ne treba na taj način raspravljati. Odgovor na repliku uvaženi gospodin Dragan Vukić. Izvolite.
Kolega Staziću, govorili ste o tome da mi danas razgovaramo o Ustavu, pa naravno da razgovaramo o Ustavu. I govorili ste o tome hoće li mene moja predsjednica i mog kolegu Bagarića zvati na dogovornost. Nikakve odgovornosti se ne bojim kada su u pitanju popravci i popravci što je u interesu građana Republike Hrvatske i hrvatskog naroda i svih hrvatskih državljana. I rekao sam u svom nastupu, ako će taj amandman bilo čim izazvati bilo kakve pomutnje u ovoj sabornici mi smo ga spremni povući. Ali pozivamo na razum, a vi se možete smijati koliko god hoćete. Vi ćete sa takvim pristupom i dalje ostati oporba, a prošle izbore ste izgubili samo zato što ste igrali protiv dijaspore i to vaše kolege iz klub odlično znaju i to pričamo u kafiću kada sjednemo. Hvala lijepo.
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani držani tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Dakle, danas gotovo cijeli dan raspravljamo o nacrtu promjene Ustava Republike Hrvatske ali za uvod smatram za potrebnim reći da je prije odluke o promjeni temeljnih odrednica postojećeg Ustava bilo potrebno i stručno i politički i javno proanalizirati u kojoj mjeri je dosadašnji Ustav se pokazao dobrim, gdje su bile loše strane, što je to sve što treba napustiti, a što su upravo one dobre strane koje se trebaju čvrsto kroz raspravu o Ustavu braniti. Istina je bilo je uočeno dosta propusta koji se na određeni način mijenjaju i to je dobro. Ali ono što je loše, loše je što se zapravo kroz ovakav način promjena Ustava mijenjaju neke temeljne odrednice utvrđene ovim ranijim božićnim Ustavom koji je u nekoliko navrata mijenjan ali je svojim temeljima ostao na snazi do danas. Mislim da su upravo ove odredbe koje su od bitne važnosti, a utječu na strategiju i koncepciju Ustava problematične i one se odnose na nekoliko iznimno bitnih područja. Jedno od njih je o ovdje je dosta bilo često spomenuto, a to je pitanje hrvatske dijaspore. Dakle, hrvatskih državljana koji ne žive u Republici Hrvatskoj koji su jednim dijelom u Bosni i Hercegovini, a drugim dijelom u zapadnoj Europi i prekomorskim zemljama zbog toga što su bili proganjani bilo politički bilo živjeli u iznimno teškim gospodarskim prilikama te su tada napustili Hrvatsku. Mi smo danas došli do jednog prijedloga koji u članku 7. kaže: "Članak 45. mijenja se i glasi: "Hrvatski državljani sa navršenih 18 godina imaju opće jednako biračko pravo u izborima za Hrvatski sabor, predsjednika Republike, Europski Parlament" itd. Ali već u istom članku se to pravo ograničava i upravo je zbog toga ova temeljna jedna odrednica u određenoj mjeri neustavna i sigurno je da će se tražiti i ocjene ustavnosti jedne takve odredbe. Jer jednom dijelu hrvatskih građana, državljana Republike Hrvatske neće biti omogućeno glasovanje temeljem ovakvog Ustava i to upravo zbog toga što fizičke mogućnosti to negdje neće dopustiti. Ali ako to znamo, pa zašto onda inzistiramo na takvim upravo promjenama kroz Ustav? Pitanje zapravo, što će se događati u budućnosti upravo kada je u pitanju lista za dijasporu? Glasovat će za nju sve manje ljudi, sve manje ljudi će i dolaziti u diplomatsko-konzularna predstavništva i otvorit će se pitanje tih vrijednosti glasova izvan Hrvatske u odnosu na hrvatske što će biti zahtjev na daljnjim smanjivanja broja zastupnika iz dijaspore. Smatram da broj zastupnika u Hrvatskom saboru iz dijaspore mora biti identičan onom koji imaju hrvatske manjine, manjine u Hrvatskom saboru u svakom mandatu. Pitanje je zapravo i budućnosti Hrvatske u jednim takvim uvjetima u kojima se reduciraju i uvjeti za ulazak u različite integracijske procese s drugim državama i narodima, što smatram posebno problematičnim. I upravo je ta odredba i članka 141. bila temelj hrvatske državnosti, a ovakvim reduciranjem na mogućnost da 25% hrvatskih državljana na referendumu odlučuje o budućnosti države nije prihvatljivo. Upravo danas smo i ovdje imali prilike čuti i određene zahtjeve da se drugi stavak iz istog članka ukloni, a to je onaj koji je zapreka ulasku Hrvatske u balkanske integracije. Zapravo je razgolitio jednu cijelu politiku koja postoji ovdje što je legitimno, ali za nas potpuno neprihvatljivo. Dakle, postoji jedna skrivena želja za ulaskom Hrvatske u balkanske integracije. Danas je ovdje ona i otvoreno rečena. Sljedeći zahtjev zasigurno će biti i zahtjev konkretan o uklanjanju upravo te odrednice iz hrvatskog Ustava, a kroz to u sljedećem koraku i mogući, ukoliko se za to stvore pretpostavke za njih, ulazak u balkanske integracije. Mi ne možemo zatvarat oči i naravno da u takvim okolnostima postoji i nepovjerenje prema interesima nacionalnih manjina, nekih nacionalnih manjina u Hrvatskoj. Dakle, nije doista problem kada su u pitanju nacionalne manjine u pravima očuvanja tradicije, jezika i kulture pripadnika nacionalnih manjina nego u želji da se kroz odnose u Hrvatskom saboru mijenja odnos političkih snaga u Hrvatskoj kako bi se stvorile pretpostavke za ulazak u različite moguće balkanske integracije. To je jedna opasnost koja postoji u kontinuitetu i žao mi je što se kroz ovakve ustavne promjene prihvatilo na određene ustupke koji idu njima u korist. To je ono o čemu sam govorio. Dakle, vjerojatno nije namjera samih ustavnih promjena puzajući ulazak u balkanske integracije nego u Europsku uniju, ali postoje snage koje koriste upravo ovaj trenutak kako bi ostvarivali pretpostavke za jedan takav ulazak u budućnost. U tom smislu one su i kroz ovakav način promjena Ustava uspjele. Ja protiv toga prosvjedujem. To je temeljni razlog zbog kojeg neću podržat ove ustavne promjene. Dakle, s jedne strane pitanje referenduma i uvjeta za uzlazak u nadnacionalne integracije pri čemu smatram potrebnim naglasiti da će hrvatski narod, državljani Hrvatske znati prepoznat stvari interes i u slučaju provođenja referenduma na referendum izaći i glasovat onako kako smatraju da je u njihovom interesu. Nema razloga nemati povjerenja u sposobnost hrvatskih državljana da procijene što je dobro za Hrvatsku u budućnosti. Što se tiče ostalih referenduma, ostali referendumi imaju definiran taj prag od 10% birača što se pokazalo praktično nemogućim ostvariti i naš je prijedlog i zahtjev da se on reducira na 5% jer u takvom slučaju postoji teoretska mogućnost da ukoliko se ukaže potreba se u referendum na državnoj razini u Hrvatskoj provede. Postojeće odredbe iako deklarativno omogućuju referendum u stvarnosti on je realno onemogućen. Kada je u pitanju nezastarijevanje zločina iz pretvorbe i privatizacije smatram da je to prije svega nešto što bi bilo dobro, ali je ono kroz ovakav prijedlog zapravo marketinški trik prilikom donošenja ovakvih jednih ustavnih promjena želi se stvorit dojam da će biti kažnjeni pojedinci koji su u vrijeme Domovinskog rata koristili situaciju i učinili određena kaznena djela u privatizacijskom procesu sebi u korist. Pravni stručnjaci upozoravaju da od toga ne može biti ništa jer ne mogu se donosit zakoni koji imaju retroaktivno djelovanje. Da zaključim, u konačnici ovu promjenu Ustava konceptualno i dugoročno za Hrvatsku smatram štetnom, bez obzira na određene dobre namjere, posebice kada su u pitanju tri ključne odrednice: referendum, prava nacionalnih manjina i prava glasovanja hrvatske dijaspore. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svog izlaganja želim istaknuti da ću osobno podržati prijedlog za utvrđivanje Nacrta Ustava Republike Hrvatske koji je u saborsku proceduru uputio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Jedan od primarnih razloga zbog čega se pristupilo promjeni Ustava Republike Hrvatske zasigurno je sveobuhvatna prilagodba pravnog, gospodarskog i administrativnog sustava Republike Hrvatske u procesu priprema za članstvo u Europskoj uniji. To je složeni proces usklađivanja zakonodavstva, provođenja reformi u nadležnosti državnih tijela i institucija, prijenos određenih ustavnih ovlasti na institucije Europske unije, izravan pravni učinak i primjenu prava Europske unije. A budući da se te kategorije osim zakonom uređuju i Ustavom Republike Hrvatske, pripreme za pristupanje Europskoj uniji zahtijevaju i ustavno-pravnu prilagodbu. Osim toga, ovim se nacrtom intervenira i u postojeće ustavne odredbe što je proizašlo iz brojnih inicijativa Vlade Republike Hrvatske, zastupnika u Hrvatskom saboru, kvalitetne radne skupine, inicijativa udruga civilnog društva i institucija. Promjene Ustava podrazumijevaju dugotrajan rad, velike napore u postupku usuglašavanja i stvaranja nacrta promjena. Stoga posebno želim istaknuti da iako radna skupina nije uspjela utvrditi zajednički Prijedlog nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske da je postignuto suglasje u većini predloženih promjena kao što su Izvorišne osnove, Oružane snage, europski uhidbeni nalog, nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije, Hrvatska narodna banka, potrebna većina za odluku o prelasku ili djelovanju Oružanih snaga preko granica Republike Hrvatske, donošenje državnog proračuna, Državno sudbeno vijeće, državno odvjetništvo i Državno odvjetničko vijeće, odluka o izboru sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske, pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu te nove glave 7., članci vezani za Europsku uniju. Posebno bih se osvrnuo na neke od navedenih ustavnih promjena. Podupirem dopunu Izvorišne osnove kojom se među pripadnike nacionalnih manjina državljana Republike Hrvatske uvrštavaju Bošnjaci, Slovenci, Crnogorci, Makedonci, Rusi, Bugari, Poljaci, Romi, Rumunji, Turci, Vlasi, Albanci i drugi te im se jamči ravnopravnost s građanima hrvatske narodnosti i ostvarivanje nacionalnih prava. Podupirem prilagodbu članka 9. stavka 2. Ustava kojim se osigurava primjena europskog uhidbenog naloga, a temelji se na priznavanju odluka pravosudnih tijela jedne države članice u okviru pravnog sustava druge države članice. Podupirem uvođenje nezastarijevanja za kaznena djela ratnog profiterstva, kaznena djela iz procesa pretvorbe i privatizacije, kaznena djela počinjena u vrijeme Domovinskog rata i mirne reintegracije, ratnog stanja i neposredne ugroženosti, neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti države propisano zakonom ili ona koja ne zastarijevaju prema međunarodnom pravu, te se određuje da će se oduzeti imovinska korist ostvarena tim djelima. Izmjenom članka 45. uređuje se biračko pravo hrvatskih državljana na izborima za Hrvatski sabor, Predsjednika Republike Hrvatske, izborima za Europski parlament, te u postupku odlučivanja na državnom referendumu u skladu sa zakonom dok se za hrvatske državljane bez prebivališta u Republici Hrvatskoj predlaže da svoje biračko pravo ostvaruju na biračkim mjestima u diplomatsko-konzularnim predstavništvima u stranoj državi u kojoj prebivaju, te da na izborima za Hrvatski sabor imaju pravo izabrati 3 zastupnika. Podržavam prijedlog da je za donošenje odluke na referendumu potrebna većina birača koji su pristupili referendumu čime se zanemaruje izborna apstinencija, a omogućava da do izražaja dođe stvarna volja biračkog tijela. Dopunjuje se odredba o Vrhovnom sudu Republike Hrvatske kako bi se primjenom iste osigurala ravnopravnost državljana država članica Europske unije, te pravnih subjekata iz tih država. Isto tako, propisuje se i obveza predsjednika Vrhovnog suda da podnosi izvješće o radu sudbene vlasti Hrvatskom saboru. Odredbom da se sudačka dužnost osobno povjerava sucima dolaze do punog izražaj objektivni kriteriji imenovanja sudaca kako bi se osiguralo transparentno i učinkovito pravosuđe. Na tragu rasprave sa tematske sjednice Odbora za pravosuđe o ulozi odbora u postupku imenovanja sudaca izražavam zadovoljstvo da su neki zaključci našli svoje mjesto u predloženim ustavnim promjenama. Prijedlogom da Državno sudbeno vijeće samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova osim predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske brisana je odredba o dužnosti pribavljanja mišljenja nadležnog saborskog odbora. Prijedlog da u sastavu Državnog sudbenog vijeća budu i dva saborska zastupnika smatram dobrim prijedlogom. Naime, praksa rada Državnog odvjetničkog vijeća u čijem sastavu sjede i 2 zastupnika Hrvatskog sabora pokazala se iznimno dobrom. Gotovo sve odluke tog tijela donose se konsenzusom. Podržavam prijedlog da se suci i zamjenici državnog odvjetnika imenuju na stalnu dužnost iz razloga što Državna škola za pravosudne dužnosnike na transparentan i objektivan način osigurava odabir i obrazovanje sudaca i zamjenika državnih odvjetnika pri njihovom stupanju na dužnost. Mišljenja sam da je poboljšanje sadržano u dopuni odredbe o izboru sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske gdje se odluka donosi 2/3 većinom. Isto tako, predlaže se produljenje mandata Ustavnog suca do stupanja na dužnost kao izabranog suca kako bi se otklonila mogućnost blokade rada sudaca. U tom smislu i klub Hrvatske demokratske zajednice mi smo dobili upravo prije i amandman kojega podržavam, da se taj rok maksimalno bude 6 mjeseci. U glavi VII. pod nazivom Europska unija podrobno se uređuju posebna pitanja članstva o Europskoj uniji, prvenstveno ciljevi i vrijednosti europskog zajedništva kao temelja članstva, prenošenja dijela ustavnih ovlasti na europske institucije otvara se prostor za reguliranje načina sudjelovanja Hrvatskog sabora u zakonodavnom postupku Europske unije, te nadzor nad djelovanjem Vlade u institucijama Europske unije. Uređuje se zaštita subjektivnih prava građana pred hrvatskim sudovima što je izravni učinak prava Europske unije jedna od njenih temeljnih karakteristika. Na temelju iznijetog podržavam Nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske kako ga je predložio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Šemso Tanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice, poštovani državni tajniče. Odmah na početku bih želio jasno kazati da ću pozdraviti i podržati i glasovat ću za Nacrt ustavnih promjena. Razloga za ovako izrijekom kazivanje da ću podržati ima jako mnogo. Međutim, meni u ovom trenutku su dva momenta najbitnija i želim ovdje ponoviti da sam 2003. godine kada sam prvi put ušao u Hrvatski sabor potpisujući u ime SDA koalicijski sporazum sa HDZ-om u prvom članku smo rekli kada dođe do ustavnih promjena tražimo da se Bošnjaci i Slovenci vrate u izvorišne osnove hrvatskog Ustava iz kojih su iz meni neznanih razloga '97. godine izbačeni. Budući da u tom mom prvom mandatu nije bilo ustavnih promjena sačekali smo nove izbore, 2007. godinu i ponovno u prvom članku smo ponovili taj zahtjev. Ja moram ovdje reći da sam sretan da glavni partner HDZ je ispoštivao taj dogovor. Budući da ja zastupam ne samo Bošnjake i Slovence, nego još tri nacionalne manjine Albance, Crnogorce i Makedonce koji će ovaj puta po prvi put ući u izvorišne osnove. Praktički kao njihov saborski zastupnik činim ono što je možda najljepše za pripadnike tih manjina. Ako bih dodao još da su i neke manjinske grupacije koje pripadaju Memedijevoj skupini, dakle toj manjinskoj grupaciji također ulaze u izvorišne osnove onda praktički moram biti ponosan što sam ipak sa mojom inicijativom za povratak Bošnjaka i Slovenaca doživio ovaj veliki trenutak i ja se nadam da ćemo sutra imati prigodu glasovati i da ćemo izglasovati ove naznačene promjene Nacrta novoga hrvatskog Ustava. Naravno ovo je meni sada prigoda da upozorim na neke detalje. Kao član Odbora za Ustav, sudjelovao sam dakle u toj jednoj raspravi koja je bila dugotrajna, akademska i stručna, i moram ovako da primijetim daleko, daleko je bila principijelna nego što danas sam imao prilike slušati neke saborske zastupnike. U jednom trenutku prigovaraju Hrvatima iz Bosne i Hercegovine, odnosno dijaspore, kao da su oni temeljni problem hrvatske države. Kada im taj problem promakne, onda su tu u pitanju manjinski zastupnici koji kojeg li čuda podržavaju ovu Vladu. Dakle, da je kojim slučajem manjinski zastupnik dao svoj glas drugoj strani, istog trenutka bismo bili sasvim, sasvim drugačiji. Dakle u pitanju je jedan neprincipijelni kritički osvrt kao da smo mi krivi za sve probleme koji se danas javljaju u Hrvatskoj. Naravno, ovdje je prigoda da ukažem na jedan detalj, '97. godine kada su izbačene dvije manjine, dakle Slovenci i Bošnjaci koji su se nalazili u božićnom Ustavu, dakle oni su bili tamo, i kada iščitavam amandmane koji su tada sastavili tadašnji manjinski zastupnici, onda otprilike proizlazi ovako, jedni manjinci su izbacivali druge manjince. I ovdje imamo dvojicu i danas saborskih zastupnika iz redova manjina koji se baš ne mogu pohvaliti kako su u tom rubnom trenutku dizali glas. Neki su glasovali da se Bošnjaci izbace iz hrvatskog Ustava, neki su glasovali, govorim o manjincima, da se Slovenci izbace iz hrvatskog Ustava, a ja danas s ovom inicijativom vraćam sve manjinske grupacije u izvorišne osnove hrvatskog Ustava. I ovim činom mi rješavamo jednu dubiozu koja postoji ovdje u Hrvatskoj, kada su u pitanju odnosi starih i novih manjina. Stare manjine smatrale su da imaju neka povijesna prava, kada mi moramo čekati u, pred vratima i kad oni se namire e onda izvolite vi rješavati neke od svojih zahtjeva. I zbog toga meni je veoma teško kada sudjelujem u radu Savjeta z anacionalne manjine, kada imam prigodu sudjelovati na nekim skupovima gdje se nalaze manjinske grupacije, manjinski zastupnici, i kada počinjem govoriti o bošnjačkom problemu u Republici Hrvatskoj, onda znajte da to baš i nije jednostavan posao. Meni se tako dogodilo na jednom skupu nacionalnih manjina u Umagu, kada sam govorio o problemima, što znači za pripadnike bošnjačkog naroda generalno na prostorima bivše državne zajednice, jer nas je statistika izbacivala po nekim drugim imenima. Neću sad govoriti šta se sve događalo '21., '31., '48., '53., '61., jednostavno bošnjačko ime je bilo suspendirano. 28.9.'93. godine u okupiranom Sarajevu bio sam sretan da sam preko Tigmana došao u okupirano Sarajevo, odnosno opkoljeno Sarajevo i tada smo donijeli Rezoluciju o povratku svoga povijesnog imena Bošnjak. I naravno mi sada govorimo jer smo vratili to ime, ono se javlja u gotovo svim službenim odnosima između Bosne i Hercegovine i Hrvatske i drugih država, tada pokušavamo izvršiti i neke reminiscencije statistika proteklih vremena. Tako npr. spomenuo sam 2. svjetski rat, koji je kazao da na ovim prostorima nakon Židova, najveće ljudske gubitke imali su pripadnici bošnjačkog naroda 8,3% pripadnika bošnjačkog naroda tada je stradalo u tim ogromnim trauma četnika, fašista itd. Moram reći da savjetnik aktualnog predsjednika, koji je bio nazočan, rekao mi je pa Tankoviću nemojte gluposti govoriti, pa vi ste genocidni narod, vi ste tada dobili džamiju u Zagrebu a zna se za kakve ste zasluge dobili. Ja sam se naravno protestirao, ja sam se pokušao, zatražio sam kasnije da mi se da ona zvučna, zvučni zapisnik, međutim on je nestao, nestao je jer jednostavno taj čovjek je imao toliko drskosti i hrabrosti da kaže vi nemate pravo izlaziti sa takvim podacima. I zato naglašavam ovdje pred ovim eminentnim Domom, veoma je bitno ispraviti neke povijesne činjenice, ispraviti. Meni kao Bošnjaku i čovjeku koji predstavljam bošnjačku manjinu puno ne znači to što ćemo mi imati pravo, navodno manjinci dvostruko pravo glasa, kada je svega 7% pripadnika bošnjačkog naroda u Hrvatskoj na popisu birača vode se povijesnim imenom Bošnjak. Tu je bio jedno vrijeme nazočan i ministar uprave, pokušali smo neke stvari rješavati, međutim naravno ministar Mlakar valjda misli da se i dalje može poigravati sa pripadnicima mog naroda.
Privedite kraju.
Mi ćemo u svakom slučaju, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, glasovat ću za ove promjene, a ja se nadam da uskoro ćete moći dobiti još dvije rezolucije koje će imati prigodu da se prezentiraju u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je dalje rasprava pojedinačna, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Evo meni je baš drago da govorim sada nakon uvaženog zastupnika, gospodina Šemse Tankovića, i slažem se ne temeljni problem hrvatske države u ovom trenutku ni na koji način ne mogu biti Hrvati iz Bosne i Hercegovine, već temeljni problem Hrvatske, a samim time i Bosne i Hercegovine su ova pljačka, pad bruto društvenog proizvoda, kriminalna privatizacija, pad izvoza, uvoza, gubitka …/Ne razumije se.
Uvaženi zastupniče Kajin, molim vas držite se teme, a tema je ustavne promjene. Molim vas da se držite teme jer ću biti prisiljen inače vas sankcionirati, ne bu išlo. Molim vas držite se teme.
Dobro, držim se. Nemojte me molim vas prekidati vis-a-vis koncentracije. Želim se isto tako, želim reći gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici da je Damir Kajin bio protiv ukidanja i Bošnjaka i Slovenaca, nemojte me hvatati za godinu, '97. ili '98., iz hrvatskog Ustava. Kao što sam isto tako suprotstavljao se 3. siječanjskoj administraciji. Zašto smo Bošnjake, odnosno Slovence izostavili iz ondašnjih promjena? To se zasigurno meni ne može imputirati kao što mi se ne može imputirati rasizam. Dapače, rasisti su oni koji su možda sanjali u podjeli BiH. Međutim, da sada krenem na ono što je možda suštinsko, centralno pitanje, zašto Hrvatskoj u ovom trenutku treba novi Ustav? Da li da bi se mi sada kao nacija pripremili za Europu, da bi podigli neke standarde ljudskih ili manjinskih prava? Ili nam možda trebaju ti izbori ne većini građana ove zemlje nego vodećoj stranci u ovoj zemlji da bi se istog dana de facto spojili izbori za Sabor RH sa referendumom o ulasku u EU? Ja osobno smatram da je to zapravo bit i zato se nekima u ovom trenutku silno žuri. Jasno željelo se još nešto. Ovom promjenom referendumske većine za udruživanje u neke saveze dobiti siguran prolaz, ali se po prvi puta u Ustav ugrađuje i odredba o glasanju tzv. ili te famozne dijaspore, zapravo to se svodi na glasanje građana BiH hrvatske nacionalnosti. Jasno je da nitko ne bi trebao biti protiv da građani rođeni na tlu RH pa živjeli i u inozemstvu glasaju, ali zašto bi o biti Hrvatske odlučivali oni koji su konstitutivan narod u nama susjednoj državi? Evo vidite ja sam recimo protiv toga. Ne samo ja već zasigurno, u to sam uvjeren, velika većina hrvatskih državljana je protiv toga. Ajmo mi lijepo to pravo u ovom trenutku dati na referendum pa da vidimo što to hrvatski građani u ovom času misle. Ja osobno smatram da bi to bila demokracija. Ja isto tako mislim da bi građani Hrvatske glatko ukinuli to pravo. Gospodin Stazić se poziva na neka recentna istraživanja i spominje brojku dvije trećine hrvatskih državljana. Da li bi izbor zbog toga, recimo, ili takav izbor na referendumu doveo u pitanje bilo koji ustavni princip? Ja vas uvjeravam da ne bi. Zašto? Pa vi do '95. godine, građani recimo iz BiH nisu imali mogućnost takvoga biranja na hrvatskim izborima. Slažem se niti Talijani iz Istre isto tako ne trebaju birati za talijanski Parlament. I konačno poštovana gospodo da li uz časne izuzetke u ovom Parlamentu uz gospodina Bagarića, uz gospodina Vukića, sa te liste famozne za dijasporu sjedi još netko tko ima prebivalište, odnosno boravište na tlu BiH? Ja osobno mislim da nema, možda se varam. Slično ili gotovo identično bilo je u svim sazivima Sabora od '95. na ovamo, što će reći da oni koji predlažu takva rješenja i koji na te liste stavljaju te osobe koji nemaju prebivalište u drugoj državi svjesno manipuliraju izbornim zakonodavstvom. Isto tako se slažem sa onima koji su rekli da je glasanje dijaspore stvar dogovora, a ne hrvatskih građana ako je istinita teza gospodina Stazića, a ja je osjećam da bi to tako bilo na referendumu da dvije trećine građana ove zemlje takav izbor u ovom trenutku ne bi prihvatili. Kao što ja nemam pravo glasati za događaje u Mostaru isto tako mislim da oni koji su iz Mostara nemaju što odlučivati o mojoj sudbini, u ovoj zemlji glasati za mog predsjednika ili svog, svejedno sada, za to da li će Hrvatska ući u EU itd. BiH je država kakva god da je, složena ovakva ili onakva, ali je suverena država i mi jasno taj suverenitet na sve moguće načine moramo poštivati i naglašavati. Prije sam isto tako govorio … [[Upadica se ne razumije.]] Složena država sam rekao. Prije sam isto tako rekao da dogovor Milanović-Kosor ili Kosor-Milanović je zapravo dogovor, ovaj dogovor da se bira u ambasadama, odnosno u konzulatima ja osobno podržavam više nego da se bira pod svakom kruškom kao što sam jednom rekao ili šljivom ili jabukom jer je nelogično da imamo više izbornih mjesta u BiH nego u mnogim županijama u RH. I to je zapravo isto tako bit kao što je isto bitno spomenuti ovu fiksnu kvotu 3 mandata koji će se na kraju odrediti zakonom, a izabrat će se vjerojatno većinom jednoga glasa više u odnosu na ostale glasove. I dogodit će se da će HDZ zbog tog glasa više dobiti sva 3 mandata i bojim se da nikakve šanse nemaju niti naturalizirani Glavaš, niti Bandić ili netko treći. U pravu je poštovana gospodo i gospodin Smerdl inače član Odbora za Ustav koji kaže da nakon famoznog dogovara u glasanju dijaspore Hrvatska je još dalje od ustavnog načela o općem i jednakom pravu svih državljana. Citiram "Novi list", 25.05.2010. I meni je krivo da ovdje nema gospodina Šeksa, citiram i njega koji je tada kazao na sjednici tog odbora Šeks se složio, citiram: "da postoje odstupanja od te norme kada je riječ u izboru zastupnika nacionalnih manjina, a ubuduće će to biti slučaj i sa izborom zastupnika dijaspore ustvrdivši da opće i jednako pravo ne mogu biti čista norma", gotov citat. Kao što je isto tako istinita i tvrdnja gospodina Vukića kada je kazao da je vjerojatno opozicija izgubila izbore 2007. zbog zalaganja da se ne glasa u hrvatskoj dijaspori. To jasno nije pošteno, ali je naprosto tako. Isto tako dogovorom Šeks-Pupovac jamči se i građanima srpske nacionalnosti 3 glasa, nije to sporno, ali je sporno ako onaj koji dobije glas više nosi sve glasove i to jasno ne bi ni na koji način bilo jedno pošteno rješenje, ali vjerojatno će biti tome tako. Rekoh nemam ništa protiv građana hrvatske nacionalnosti u Bosni i Hercegovini dapače, ali isto tako sam spreman ustvrditi da najveću štetu tom narodu našim Hrvatima u Bosni i Hercegovini stvorili su oni koji su razmišljali o podjeli te države, o banskoj Hrvatskoj itd. Oni koji se busaju u svoja velika hrvatska prsa, koji su od ove države dobili najviše, paradigma da neki generali se sada spominju da su privatizirali Hidroelektru ako se ne varam, a Hrvatska im država skuplja novac za njihova suđenja u inozemstvu. Ono što nikako da se uredi to je pitanje lokalne samouprave. Vlada odlučuje da se sav teret sa države prebacuje na lokalnu samoupravu. Dovoljno je spomenuti porez na dohodak, onda spomeničku rentu to je bila glupost i onako, komunalne naknade se smanjuje. Slažem se da treba te parafiskalne namete mijenjati, ali treba ojačati i tu lokalnu samoupravu, kao što bi najpoštenije u ovom trenutku bilo kada bi se saborski zastupnici bili neposredno kao što se neposredno bira i predsjednik države i gradonačelnika grada Zagreba i 20 župana i 127 ostalih gradonačelnika i 429 načelnika. Svi u ovoj zemlji mogu biti birani od naroda, jedino narodni zastupnici ne mogu biti birani od naroda. A zašto je tome tako? Zato jer oni koji predlažu ove zakone koji. Damir Kajin je došao neposredno izabran, gospodin Hebrang i Damir Kajin bi zasigurno vjerojatno i ponovno bio izabran. Ali velika većina vas u ovom Domu ne bi bila u ovoj sabornici. [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala gospodine Kajin, isteklo vam je vrijeme. Imamo dvije prijavljene replike. Na redu je uvaženi kolega Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, poštovani kolega Kajin osvrnut ću se na ono o čemu se slažem, iako se u mnogo čemu ne slažemo posebice u ovom izrečenom. A to je činjenica da ovakav prijedlog Ustava upravo kao što je i rekao gospodin Smerdel zapravo odstupa od temeljnog demokratskog prava na jednaki glas za sve hrvatske državljane. I nakon ovog mi odstupamo od toga da nijedan hrvatski državljanin ne može imati niti veća niti manja prava na temelju etničke pripadnosti, niti bilo kakvih drugih razlika među građanima, a to se događa. Jer mi uvodimo tri kategorije hrvatskih državljana. Prvu koja je očito i najvrednija koja će imati pravo na dva glas, uključujući i glasovanje u dijaspori, dva prava glasa ali u Beogradu. Drugi kategoriju državljana će činiti oni koji imaju pravo na jedan glas i žive u Republici Hrvatskoj. I treću, oni koji će imati pravo na jednu šezdesetinu glasa, njih 120 će vrijediti koji glasuje u Beogradu i koji će stajati u redovima kako bi mogli glasati u diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Ali kada je u pitanju upravo ova skupina koja će glasovati u Beogradu, znate li koliko među njima ima onih koji su istovremeno prijavljeni u Republici HRvatskoj, primaju ovdje naknadu za nezaposlene, a istovremeno rade u Novom Sadu u radnom odnosu. I hrvatska naknada za nezaposlene koji plaćaju porezni obveznici iz Istre je veća nego plaća u Republici Srbiji. I još se nakon toga ženidbom proširuje broj hrvatskih državljana koji se nakon toga prijave u Hrvatskoj. I oni stječu ta prava. Hvala lijepo.
Hvala. I za repliku se javio. Odgovor.
Ako netko gospodine Srb ima opće i jednako pravo glasa i ako bi netko to trebao imati, onda bi to otprilike značilo da onaj u dijaspori ne može imati dva glasa, a vi ili ja jedan. Znači da glasa prvo za izbore u Bosni i Hercegovini, pa onda glasa za hrvatske izbore, pa ako mu se prohtije iz Ljubuškog dođe u Metković pa i treći puta glasa vis a vis radi uređenosti naših popisa birača. Znam da je tako. Kao što isto tako se slažem da i manjine imaju dvostruko pravo glasa što je iznad toga općeg i jednakog prava glasa, ali ono što je najgore da one stranke koje ih najvjernije zastupaju ne mogu u ovom trenutku računati na njihov glas. Zbog čega? Zbog toga što je vladajuća većina svjesna da se sa manjinskim zastupnicima uvijek lako može dogovoriti ispod stoga, a da sa strankama bi to išlo daleko teže. Ali do čega onda dolazi? Dolazi do toga da se kažnjavaju ponavljam oni koji najvjerodostojnije zastupaju upravo tu populaciju, koji su ih zastupali i onda kada im se pucalo pod prozora i onda kada ih se raseljavalo i onda kada im se na čitav niz drugih načina prijetilo. Jasno je i to ću kazati, ja ću osobno podržati ovaj nacrt, ali na bilo koji način u Ustavu ili Ustavnom zakonu ili na drugi način ne bude bilo jasno nedvosmisleno odlučeno da će manjinci imati dvostruko pravo glasa, za takav Ustav diskriminirajući Ustav do onih koji ih zastupaju nikada svoj glas neću dati.
Hvala. I uvaženi kolega Šemso Tanković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma ima više stvari koje bi ja rado odgovorio uvaženom zastupniku Damiru Kajinu. Najprije riječ o ovoj zadnjoj napomeni Kajina da su manjinski zastupnici nekako predestinirani okrenuti HDZ-u. to barem kada sam ja u pitanju nije točno. Ja sam za ove zadnje izbore potpisao sporazum sa SDP-om. SDP je imao svoj interes, jer je 45 tisuća Bošnjaka se vodi na popisu birača kao muslimani. I oni nisu mogli glasovati za mene kao manjinskog zastupnika, nego samo za većinske građanske liste. I tu je bila jasna veza između SDA i SDP-a. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Nisam rekao uvaženi zastupniče da je vaš "prirodan izbor" bilo HDZ, IDS ili SDP, ali sam rekao ponovit ću, mišljenja sam da predstavnici manjina moraju imati tzv. dvostruko pravo glasa. To je svojevrsno odstupanje od općeg i jednakog prava glasa. Zašto? Jer ako tome nije tako onda se kažnjava svjesno i to je izborni inženjering one političke grupacije koje najiskrenije zastupaju manjinske zastupnike. Jer ako taj građanin nije bitno koje regije ili županije u Republici Hrvatskoj glasa za manjinskog zastupnika onda ne može glasati i za listu političke grupacije, a to očigledno odgovara ovoj sadašnjoj političkoj nomenklaturi koja je na taj način svjesno poduzimala na desetine tisuća glasova opozicionim strankama.
Kolega Ivica Pančić sljedeći se prijavio za raspravu. Izvolite, kolega Pančić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Koliko sam shvatio ove ustavne izmjene donosimo radi pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji. Međutim, u svim ovim raspravama koje su u javnosti dominirale, a i danas ovdje u Hrvatskome saboru razgovaralo se o svemu gotovo, a najmanje o samoj Europskoj uniji, odnosno onome ključnome njezinom pristupanju. Tako da smo danas apsolvirali izbor ustavnih sudaca, da li 2/3-skom većinom ili običnom većinom, da li ili ne izbor državljana Republike Hrvatske koji žive izvan granica Republike Hrvatske. U javnosti je dominiralo pitanje da li ove ustavne izmjene znače eventualno smjenu nekih gradonačelnika i slično, a kažem a samo ono zbog čega smo i pristupili ovoj promjeni Ustava, Europska unija gotovo da je bila neinteresantna. To može značiti najmanje dvije stvari. Jedna stvar je da smo postigli gotovo potpuni konsenzus, ne samo unutar političke elite već i između onih koji upravljaju ovom državom i najšire javnosti ili drugo, da živimo u paralelnim svjetovima. S jedne strane upravljačka elita, s druge strane javnost. Ne znam da li živimo u paralelnim svjetovima, ali činjenica je da disproporcija raspoloženja elite i javnosti je prilično izražena. To najbolje svjedoči i postotak, bez obzira da li je on bio 40, 45 ili 50 ili koliko već posto onih koji iskazuju određenu skepsu prema ovome procesu. Međutim, danas ovdje u Saboru je i bogohulno uopće spomenuti izgleda da taj problem svi mi imamo, odnosno da postoje dvije legalne i legitimne opcije, jedna koja će biti za i druga koja će biti protiv ili suzdržana ili već kako će glasovati. I umjesto da Vlada, prvenstveno Vlada, ali ne amnestiram i saborske zastupnike, pokuša otkloniti tu disproporciju, pokuša objasniti javnosti što to znači ulazak ili neulazak sa svim pozitivnim ili negativnim stranama, mi ovdje se nabacujemo 3,5 milijarde koje će Hrvatska dobiti za ulazak u Europsku uniju ili floskulama da će nam biti bolje ili ne znam već kako. Međutim, građani sasvim drugačije rezoniraju i umjesto da prihvatimo takav način razmišljanja, idemo linijom manjeg otpora. A ta linija manjeg otpora ponovno podcrtavam jer svega nekoliko zastupnika je o tome govorilo jer izgleda to više nije in tema, a to je pitanje kako ćemo pristupiti toj Europskoj uniji. Nisam od onih koji prihvaćaju širi okvir i interes, koji danas se može opravdati jedno, a sutradan nešto drugo pa smo tako jedan dan zastupali ZERP, a drugi dan smo odustali od ZERP-a. Jedan dan smo bili protiv rješavanja sporne granice na taj način referendumom sa Slovenijom, a onda smo nakon prespavane noći promijenili mišljenje, a sve u ime interesa, državnog interesa. E sada zbog toga državnoga interesa pristupamo i ključnoj promjeni postojećeg Ustava, a barem za mene i nekolicinu ključna promjena je pitanje državnog referenduma. Već ako je taj članak 141. previše zahtjevan gdje traži pozitivno izjašnjavanje većine od ukupnog broja birača, da li je rješenje bilo da ga izjednačimo sa svim ostalim referendumima koji će se raspisivati u Hrvatskoj poradi nekih drugih tema. Da li je pitanje hrvatske državnosti jednako značajno kao i pitanje referenduma o određenju mjesta za odlagalište komunalnog otpada recimo? Ja smatram da nije. Kao što postoji stupnjevanje po važnosti različitih zakona ovdje u Saboru pa smo dvojili da li trebaju suce Ustavnog suda se birati 2/3-skom većinom ili običnom većinom, odnosno Ustav se donosi 2/3-skom većinom. Određeni zakoni se donose natpolovičnom većinom pa smo tako uvrstili u ove izmjene Ustava i na taj način donošenja proračuna. Pa zar onda nije logično da postoje i različite vrste referenduma, jedan zahtjevniji u vezi važnijih pitanja i drugi manje zahtjevni gdje je moguća i prosta većina. Mi to sada objašnjavamo mogućnostima različitim zlouporabama. Zlouporabe su uvijek moguće i referendum sa običnom većinom može se izroditi i otići u neželjenome smjeru. Zašto, zato što političke stranke smatraju da je gotova stvar da će on biti pozitivno riješen, a onda da tome referendumu postanu dominantna neka druga pitanja, a ne ono ključno kao što je recimo bilo sada u slučaju Slovenije. Isto to se može dogoditi i u Hrvatskoj. A da ne naglašavam posebno pitanje legitimiteta jedne odluke koja je donijeta sa 10% glasova izlaska birača, 15% ili ona koja je donijeta sa 5, 60 ili 70%. I upravo to pitanje legitimiteta kod donošenja ključnih političkih odluka, a smatram da je to pristupanje jednom širem savezu ključno političko pitanje koje će odrediti ne samo živote ove generacije već i narednih generacija je bitno upravo ta širina koju će ta odluka imati odnosno širina legitimiteta. I zbog toga bi bilo interesantno vidjeti kako su se na ovim prostorima u prošlosti stvari događale, iako se povijest nikada ne ponavlja niti trebamo očekivati da se ponavlja na uvijek isti način, ali iz povijesti trebamo nekada nešto pokušati i naučiti. Pa dozvolite mi jedan kratki citat Miroslava Krleže 926. kada je pokušao objasniti politiku hrvatskih stranaka prema beogradskom režimu pa je otprilike rekao da hrvatstvo traži nekoga da mu se podredi, da potpiše s njim politički ugovor i da se onda buni protiv toga političkoga ugovora daljnjih 400 godina. Možete pronaći u Bancu nacionalno pitanje 219 stranica ili u Krvavim godinama Miroslava Krleže. I upravo to pristupanje Europskoj uniji je jedan ključni politički ugovor i nije svejedno na koji način će se on dogoditi. Ono što je fascinantno to je ta šutnja koja ovdje postoji oko izmjene toga famoznog ključnoga čini mi se članka 141. Ustava. Između ranih radova Vladimir Šeksa i Mate Arlovića čini mi se koji su zapisani ovdje i kojih sam ja pobornik i mislim da su upravo ti rani radovi daleko kvalitetniji od ovoga novoga uratka koji je možda dio nekih širih kompromisa, nekih širih okvira, nekih novih spoznaja što običan hrvatski građanin ne zna, ali smatram da je trebalo ostati na ovom tragu jer u nove saveze ne ulazimo svake godine i ključno je da se postigne najširi mogući konsenzus ne političkih elita već običnih hrvatskih građana. I zbog toga sam ja umjesto onoga kako se gospođa premijerka izjasnila relaksirajućeg pristupa tome pitanju ja sam za jedan ozbiljan pristup. Hvala.
Hvala lijepo. I posljednja prijava za raspravu, uvaženi kolega zastupnik potpredsjednik Sabora Neven Mimica. Izvolite kolega Mimica.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Mi danas ulazimo u jednu od završnih faza promjena, izmjena hrvatskoga Ustava što je veliki i važan posao pogotovo kada imamo u vidu da ovakve izmjene, ovakve promjene hrvatskoga Ustava označavaju i promjene u međunarodnome i međunarodnom pravnom položaju Hrvatske, ali i promjenu u demokratskom napretku Republike Hrvatske. Zbog toga uvažavajući taj napredak i u međunarodnom i unutarnjem planu ove promjene Ustava zbilja trebaju biti rezultat što većeg konsenzusa i rezultat što većeg i snažnijeg dogovora svih onih koji će stajati iza ovakvih promjena. Mi smo već gotovo pola godine ili više, nekoliko mjeseci smo pod pritiskom da se zbog obveza završetka pregovora, zatvaranja pojedinih poglavlja sa Europskom unijom, omogućavanja funkcioniranja Hrvatske u članstvo Europske unije, da se promjene Ustava donesu što ranije i što prije kako bi se taj važan posao obavio. Međutim, za mene to nije dovoljan razlog za promjene ovoga Ustava. Pravi razlog zbilja treba biti u tome da ove promjene odražavaju u najboljoj ustavno-pravnoj mjeri, odražavaju jedno novo ustavno normiranje Hrvatske nove realnosti. Čak štoviše, to forsiranje europske dimenzije ili europskih potreba za promjenom Ustava mislim da i nisu u najboljoj, na najboji način označene i da nisu na najbolji način unesene u sve ove naše rasprave. Naime, ispast će na kraju da je Hrvatska jedina država koja je promijenila svoj Ustav zato što je to traženo iz Europske unije prije nego li je ne samo ušla u članstvo Europske unije, nego prije nego li je i završila pregovore i potpisala pristupni ugovor. Mi smo u tome poprilično požurili. Bojim se da je hrvatska Vlada olako i na brzinu prihvatila takva traženja od europske strane i to ne govorim zbog toga što mislim da je sam sadržaj koji je tražen od Europe i koji bi trebalo i koji sada unosimo u naš Ustav što je taj sadržaj problematičan. Mislim da je on dobar, da on održava i one naše unutarnje potrebe. Međutim, bojim se da takav pristup govori ipak puno više o tome koliko Europska unija ili članice Europske unije drže do najvišega državotvornoga akta kao što je Ustav, a i koliko i sama Vlada je bila spremna braniti to dostojanstvo i suverenitet hrvatskoga Ustava. Prema tome, mislim da smo mogli ako ništa drugo o svemu ovome također raspravljati i donijeti promjene Ustava, ali u vremenu za koje mi sami odredimo da je potrebno, a ne u vremenu koje je postavljeno kao nekakav graničnik za završetak pregovora sa Europskom unijom. Bilo kako bilo, pred nama je sada jedan tekst Nacrta ustavnih promjena koji u osnovi može i nadam se hoće dobiti suglasnost, onu potrebnu suglasnost sada u ovoj fazi većinsku suglasnost, a onda u završnoj fazi i dvotrećinsku suglasnost svih zastupnika u Hrvatskome saboru. Rekao bih samo sada nekoliko stvari koje bih evo želio da se u nastavku rasprave u Odboru za Ustav i Poslovnik da se uzmu u obzir. Na brzinu bih prešao kroz četiri stvari koje pišu u samom Nacrtu promjene Ustava za koje držim da bi bilo bolje da ne pišu tako ili da pišu drukčije i rekao bih nešto o četiri stvari koje uopće ne pišu u nacrtu, a mislim da bi bilo dobro da nešto o tome piše u Nacrtu promjene Ustava Republike Hrvatske. Nadam se da bez obzira što te primjedbe ili ta moja razmišljanja neće biti formulirana u obliku amandmana da će to biti ipak osnova za raspravu na Odboru za Ustav, jer i u ovoj Prijedlogu odluke o utvrđivanju nacrta promjene Ustava govori se o tome da će Odbor za Ustav uzeti u obzir i na temelju primjedaba i prijedloga iznesenih u raspravi, znači a ne samo amandmana. Čak i ne znam zašto se amandmani u prvom čitanju i podnose. Ali recimo da i ovo što će biti izneseno u raspravi će sigurno ozbiljno biti uzeto u obzir kod utvrđivanja Prijedloga promjena Ustava Republike Hrvatske. Evo na brzinu. Članak 6. govori o pravu na pristup informacijama. To je proizašlo iz javne rasprave, iz prijedloga koji su došli od nevladinih udruga. Ali bojim se da je ovdje na djelu upravo bilo izvrtanje, okretanje osnovne intencije ovakve odredbe koja je bila odredba koja bi jamčila pravo na pristup informacijama. Bojim se da je u ovakvoj definiciji ona pretvorena u pretežno pretvoreno u razmišljanje o način kako ograničiti prava na pristup informacijama. Prema tome, mislim da bi malo trebalo olakšati ili relaksirati kao što je i ovdje već bilo govora ali na nekim drugim temama relaksirati odredbe o ograničavanju prava na pristup informacijama. Glasovanje hrvatskih državljana sa prebivalištem izvan Republike Hrvatske o tome je puno govoreno danas. Mislim da trebamo učiniti napor da onaj dogovor, onaj kompromis koji je postignut da se do kraja definitivno i unese u sam tekst Ustava, prema tome glasovanje u sjedištima diplomatsko konzularnim predstavništvima, a ne u diplomatsko konzularnim predstavništvima. Zatim mislim da moramo razjasniti, ako ne u tekstu Ustava, ali ono u političkom dogovoru da moramo razjasniti i pitanje eventualne izmjene izbornoga sustava jer bi takva izmjena tražila i drukčije reguliranje barem po broju ove već dogovorene fiksne kvote. Osim toga evo ovdje se danas u toku rasprave, pa i na klupama pojavio amandman koji odstupa od razine onoga što je dogovoreno, između predsjednika i predsjednice najjačih stranaka u Hrvatskoj, dogovoreno je fiksna kvota od 3 zastupnika, ali nije dogovoreno ništa, odnosno čak je i jasno i odbijeno dopisno glasovanje, prema tome unošenje amandmana izaziva i nevjericu onda i u samu iskrenost takvog dogovora, pa držim da bi zadržavanje amandmana, a pogotovo eventualno izglasavanje većinsko amandmana od strane vladajuće koalicije da bi dovelo u pitanje i sam dogovor i sam konačni ishod glasovanja o ovom ustavnom prijedlogu. Produženje mandata sudaca Ustavnog suda u slučaju nepostizavanja dvotrećinske većine i o tome dosta govoreno, mislim da smo sada došli barem gledajući u amandmane koji jesu na klupama, da smo došli do mogućeg rješenja, do mogućeg dobrog rješenja da se ograniči to produženje u tom slučaju na 6 mjeseci. Članak 141.b mislim da nadzor Sabora nad radom Vlade u institucijama Europske unije i zakon koji je predviđen da se donese o tome i da zaslužuje i dvotrećinsku, da se donese i dvotrećinskom većinom jer se ovdje radi o jednom velikom pitanju koji u određenoj mjeri remeti odnose zakonodavne, izvršne vlasti, pa onda nadzor zakonodavne vlasti u novim europskim uvjetima nad radom izvršne vlasti u institucijama Europske unije traži i jedan veliki opći dogovor. A sada još samo nešto o onome što ne piše, a mislim da bi bilo dobro da piše. U članku 45. Ustava mislim da treba nešto reći i o aktivnom i pasivnom biračkom pravu državljana Europske unije koji u Hrvatskoj sudjeluju na izborima za Europski Parlament, tako imaju boravište u Republici Hrvatskoj, mislim da to je ustavna problematika koja bi mogla onda omogućiti odgovarajući Zakon o izborima za Europski Parlament. Mislim da bi bilo dobro u sljedećem Ustavu nešto reći i o utvrđivanju obveze jednog i isključivog prebivališta kako bi se onda stvorila ustavna osnova za kasnije sve one probleme koje kod dvojnog prebivališta postoje. Mislim da nadalje u članku 14. zabrana, gdje se govori o nediskriminaciji, odnosno osnovama po kojem se ne bi smjelo ili ne smije diskriminirati, da bi ta zabrana diskriminacije trebala obuhvatiti i zabranu diskriminacije po dobi, znači da se ne dogodi da je netko zbog toga što je premlad ili prestar se diskriminira na bilo kojoj osnovi. I konačno u članku 86. onaj referendum koji mogu zatražiti sada 10% birača, ako to potpisima svojim zatraže bilo bi dobro razmisliti kako smanjiti taj prag na 5% birača, kako ne bi bilo prohibitivne klauzule, nego … [[Ne razumije se.]] realno moguće, a bilo bi dobro razmisliti o tome o pitanjima koja ne bi se niti mogla unositi u referendum kao što su ljudska prava, temeljne slobode, porezni sustav, proračun, možda međunarodni ugovori, znači nešto što samo po sebi ne bi spadalo pod referendumsko odlučivanje. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Mimica. Ovime smo iscrpili sve prijave za raspravu. Zaključno kao predstavnik predlagatelja, predsjednik odbora i potpredsjednik Sabora kolega Vladimir Šeks.
Hvala lijepa gospodine dopredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Nalazimo se na kraju u samom finišu ili finalu četvrte intervencije u hrvatski Ustav. Zašto finiš, zašto finale? Zato što ćemo vjerojatno sutra već izglasovati nacrt promjene Ustava, a idući tjedan će Odbor za Ustav utvrditi prijedlog ustavnih promjena, dakle konačni prijedlog ustavnih promjena i vjerujemo da ćemo već u srijedu ili četvrtak idući tjedan imati novi, nove ustavne promjene Republike Hrvatske. Sve, u biti sve osim nekoliko malih detalja, sve su zapreke otklonjene da idućeg tjedna Hrvatska dobije u biti bitno promijenjeni Ustav, i to je rezultat jednoga odgovornog, napornog političkoga rada i djelovanja posebno zastupnika i zastupnica Hrvatskog sabora i Hrvatskog sabora kao cjeline, ali i svih drugih aktera koji su sudjelovali u ovim ustavnim promjenama. Ove ustavne promjene su počele prije skoro bit će dvije godine, i vodila se velika suigenerisijalna rasprava, brojne socijalne institucije, zaklade, okrugli stolovi, znanstvene zaklade, pravni fakulteti, drugi fakulteti, udruge civilnog društva, organizirali su veliki broj javnih rasprava oko promjena Ustava. Sad se nalazimo i nakon teških, ali odgovornih ne trgovanja, nego razumnih kompromisa, razumnih i odgovornih kompromisa nalazimo se na pragu četvrte intervencije u hrvatski Ustav. Božićni Ustav donijet 22. prosinca 1990. godine imao je dva jednostavna cilja. Jedan cilj je bio stvoriti ustavnopravni okvir za samostalnost i suverenost Hrvatske, bilo tada u okviru kao prijelaznoj fazi saveza, konfederalnog saveza, bilo kao nužnu ustavnopravnu stepenicu za prijelaz u ostvarenje i ozbiljenje suverenosti i samostalnosti Hrvatske, ali u isto vrijeme to je bila i projekcija demokratskoga pluralističkoga društva i poretka. U izvorišnim osnovama hrvatskog Ustava 1990. godine stoji da je Ustav, da se donosi Ustav na raskrižju, na raskrsnici odbacivanja komunističkoga reda stvari, komunističkoga nasljeđa. To je prijelaz, odbacivanje jednoga reda i poretka stvari političkoga, gospodarskoga i svakog drugog sustava i prelazak u demokratski sustav pluralističke demokracije tržišno socijalnog gospodarstva, vladavine prava, socijalne države i socijalne pravde kojih cilja, ovi drugi još uvijek će se trebati ispunjavati i dosegnuti. Druga ustavna intervencija '97. godine značila je potrebu da se kraj tada već jako izraženih apetita nekih krugova, moćnih krugova Međunarodne zajednice, ospori krvavo stečena nezavisnost i sloboda i državnost i da se Hrvatska zajedno sa drugim republikama ponovno ugura u neku balkansku, jugoslavensku asocijaciju. Teško i tegobno iskustvo hrvatskog naroda i Hrvatske države u obje jugoslavenske države i kako Kraljevine Jugoslavije tako i komunističke, socijalističke Jugoslavije je bio razlogom da se u Ustav unese odredba '97. godine – zabranjuje se pokretanje postupka koje bi dovelo ili moglo dovesti do neke nove jugoslavenske državne tvorevine ili balkanske asocijacije. I to će ostati i u ovom Ustavu, to se neće mijenjati radi tih tegobnih upravo iskustava i neugodnih iskustava koje je hrvatski narod imao u obje Jugoslavije. Hrvatska kao i ostale zemlje bivše Jugoslavije odlučila se na samostalni put. Odlučila se to sa svim i ostale republike, bivše republike bivše Jugoslavije. Prema tome oni krojači međunarodnoga poretka koji su htjeli ponovno u taj kalup staviti sve bivše republike i stvoriti opet neku balkansku jugoslavensku asocijaciju su bili oni koji su radili i djelovali bez volje i suglasnosti svih naroda. Jer nitko u Jugoslaviji bivšoj nije htio vraćanje na stari poredak, na stari režim i na obnavljanje nove Jugoslavije, druge, treće Jugoslavije. Zato i danas kada su se ovdje čuli neki glasovi, tonovi koji su pledirali da se ukine ta odredba Ustava 141., stavak 2. Ustava, nemaju nikakvo uporište u Hrvatskom saboru, nemaju nikakvo uporište to su tek usamljeni glasovi koji pogrešno intonirani moglo bi se to i razumjeti i shvatiti kako ih je kolega Srb shvatio i doživio kao neki žal za stvaranjem skidanja jednoga okova koji bi mogao ponovno dovesti do jugoslavenske zajednice. Nećemo mi taj okov skinuti, to će ostati trajno upravo radi tih svih negativnih iskustava jer to je i ljevice i desnice. To nije stranačko pitanje, to je pitanje i ovog Hrvatskog sabora i ovog saziva i prošlih saziva Hrvatskog sabora. To je, postoji za to svojevrsni plebiscit da se u tu ustavnu odredbu ne dira i neće se ona ni dirati. Druga i treća intervencija u Hrvatski božićni Ustav 2000. i 2001. godine bile su donijete sa razlogom da se čvrsti polupredsjednički sustav koji je bio primjeren u vrijeme rata, u vrijeme stvaranja države, u vrijeme obrane, da se taj sustav zamijeni sa sustavom parlamentarne demokracije. To je bila nužnost, to su i opet, sve političke snage su to prihvatile. Tu intervenciju, taj promijenjeni Ustav. Istina Bog tu je bilo i takvih nesretnih i nespretnih intervencija u taj Ustav koji su kada se jednim potezom pera ukinuo Županijski dom, jedan dom Parlamenta, kada se ukinulo Državno sudbeno vijeće, kada se ukinuo imenom i prezimenom praktično predsjednik Vrhovnog suda što je ostalo, ostat će jedan od kurioziteta u ustavno-pravnoj praksi u svijetu, ali glavni onaj pravac da se Hrvatska projektira kao zemlja parlamentarne demokracije, parlamentarne Vlade je bio pozdravljen od svih političkih aktera. Također, došlo je također do određenog grešaka u projektu, u izvedbi. Pa su se stvorile neke ustavno-pravne situacije koje su generirale i postale mogući generator određenih napetosti i sukoba između izvršne, središnje vlasti i Vlade i predsjednika republike. To je ono, to su one odredbe koje su bile vezane za sukreiranje vanjske politike, za dvostruki ključ kod imenovanja diplomata i obavještajnih službi svih vrsta koje su jedan politički eksperiment koji se u nekim fazama pokazao dovodi do i generira određene napetosti. Ali glavna ideja je bila ta da se Hrvatska sve više i više osnažuje u zemlju parlamentarne demokracije i parlamentarne Vlade u koju će Vlada odgovarati isključivo Hrvatskom saboru, a da tim promjenama Ustava više Vlada nije odgovarala predsjedniku republike i Saboru po dvostrukom kolosijeku odgovornosti nego samo isključivo Hrvatskom saboru. I te ustavne promjene su trebale tendirati tome da Hrvatski sabor bude doista ono odlučujuće mjesto gdje će se uistinu i istinski kreirati i donositi odluke, ali to je još ideal mnogih parlamentarnih demokracija za kojega će proteći još puno plimnih valova Dunava i Drave i Save dok se ne približimo negdje tome idealu da doista Vlada odgovara Parlamentu, a ne da Parlament ima veći politički utjecaj i težinu nego što ima zakonodavno tijelo. I sada konačno ova 4 promjena Ustava. Mi smo ju počeli negdje početkom 2008. godine, tada je bila skoncentrirana samo na onu političku situaciju kada je bilo jako izgledno u to vrijeme da će doći do brzoga otvaranja pregovora s EU i da se pripremimo da izvršimo one ustavne promjene koje bi trebale biti podloga za određenu legislativu, za određene zakone nužne, važne, korisne ili neophodne za pristupanje euroatlantskim integracijama dotičnoj EU. I zato je vladina radna skupina napravila i prijedlog nacrta ustavnih promjena koje su se odnosile isključivo na pristupanje Europskoj uniji i na ispunjenje određenih koalicijskih zahtjeva kao što je bilo unošenje nacionalnih manjina u izvorišne osnove hrvatskoga Ustava, postupno kako su počele rasprave još su dolazile različite ideje prijedlozi, inicijative da se osim onoga što je europski paket ugradi u izmjene i dopune hrvatskoga Ustava. Skupina zastupnika SDP, HNS, IDS predložili su i svoj paket ustavnih promjena paralelan sa onim koji je dala Vlada. Inače se kao što znate u raspravama i u Hrvatskom saboru i na matičnom Odboru za Ustav mi smo usuglašavala i približavali se obim tim skupinama ustavnih promjena i na kraju smo došli da je toga 95% bilo usuglašeno, da su se našli zajednički interesi. Ostalo je nekoliko skupina od kojih je bila jedan od najtežih za prevladati je ona koja se odnosi na glasovanje hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Razuman, državotvorni i odgovorni kompromis je pronalaženja ovoga rješenja koje je pronađeno koje će biti i u interesu hrvatskog naroda i u Hrvatskoj ali i hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini koji će biti i u interesu Republike Hrvatske u njenom euroatlantskom putu, jer Hrvatska je morala donositi određene zakone, određene odluke sa velikim, teškim procjenama i prosudbama svoga unutarnjeg bića o ishodu tih odluka, kao što je bio Zakon o suradnji sa Haškim sudom. Nije bilo lako u ovoj sabornici te '96. godine donijeti Zakon o suradnji sa Haškim sudom kada su mnogi u sabornici i izvan nje uvjeravali, pa vi stavljate zamku za hrvatsko državno, političko, vojno vodstvo. Vi ćete biti isto na nišanu, vi ćete biti na udaru, nemojte biti naivni, nije to samo za ratne zločine agresora, nego to je i za sve vas to je za izjednačavanje krivnje svih u Jugoslaviji, svih ratova. Treba pronaći lidere koji su odgovorni za rat, treba ih kazniti, procesuirati i to će biti prava uloga Haškoga suda. Mnoge od tih crnih slutnji su se obistinile. Ali trebalo je u to vrijeme donijeti i taj Ustavni zakon i opet ga je glavnina u Hrvatskom saboru i ljevica i desnica donijela, jer je bila na tragu i na razini državne povijesne odgovornosti. Ove sada ustavne promjene u ovom dijelu koje su bile teške ali će biti u konačnici ipak pozitivne, ne samo da će doprinijeti da Hrvatska krene ubrzano prema i da završi te pregovore sa Europskom unijom i da sklopi pristupni ugovor za ulazak Hrvatske u Europsku uniju, nego će ja sam duboko uvjeren da će se i oni strahovi i slutnje i bojazni koje postoje kod dijela hrvatskih ljudi, posebno kod hrvatskih ljudi u Bosni i Hercegovini, da će se odagnati i da se ti strahovi da će se pokazati da nisu opravdani i da će se vitalni životni interesi i hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini i Bosne i Hercegovine i Hrvatske da će biti na taj način najbolje zaštićeni i da će se razriješiti jedno traumatično mjesto koje u ovoj novijoj hrvatskoj povijesti taj sustav i način glasovanja u jednom dobrom dijelu hrvatskoga korpusa izazivao bilo sa onim bilo sa ovim predznakom. Ove ustavne promjene su pokazale da je i Hrvatski sabor kao odgovorno političko tijelo našao i političke mudrosti i zrelosti da razriješi sva ona goruća pitanja koja su vezana za pristupanje Europskoj uniji, oko pravne osnove istina onoga što se malo govorilo u ovoj sabornici svih ovih mjeseci i godina, da su ona ključna pitanja važna, najteža čak pitanja najdelikatnija pitanja ostala malo u sjeni, a to je da ulaskom Hrvatske u Europsku uniju, Hrvatska povjerava dio svojih ovlasti na institucije Europske unije, na europski Parlament, na Europsku komisiju dakle ono što je u djelokrugu suvereniteta to je stanoviti dobrovoljni dragovoljni prijenos ustavnih ovlasti na institucije Europske unije. Europsko pravo postaje dio hrvatskog prava ili hrvatski dio postaje europskoga, pravni propisi i odluke Europske unije postaju u isto vrijeme postaju i pravni propisi i Hrvatske i izravno se primjenjuju. Ako je pokolizija primjenjuje se ono što je pravo Europske unije. Mi smo ovim ustavnim promjenama osim ovoga što je bitno i važno za Europsku uniju uspjeli i zahvatiti još jedan dio koji će značiti daljnju demokratizaciju, daljnji iskorak, snaženje neovisnosti i samostalnosti sudstva, pravosudnog aparata, državnog odvjetništva, ali sudstva kao cjeline. Mi rješavamo osim onoga europskog uhidbenog naloga i međunarodnih ugovora vezanih za europski uhidbeni nalog. Riješili smo i ona druga pitanja i ono isto jedno bolno pitanje da smo stvorili jedan ustavni okvir koji će omogućiti zakonodavcu da i one još neke preostala pitanja koja se odnose na kazneni progon, pretvorbenog privatizacijskoga ili profiterskog kanala iz kojega nitko normalna poći od toga da treba ostaviti onima koji su sve pljačkali i obogatili pljačkom, krvavo da uživaju plodove svojih zločina. To civilizacijsko dostignuće mi smo ga ugradili i u hrvatski ustav i vjerojatno će ono dati i svoje rezultate, bar neće mirno spavati neki u krajnjoj stanci. Sve druge stvari su u bitnom razriješene. Mi smo razriješili i ovo pitanje koje se odnosi na školovanje, besplatno školovanje u skladu sa zakonom i oko ovih izbora sudaca Ustavnih sudova. Prihvatit ćemo amandman da suci Ustavnog suda mogu još, kojima je istekao mandat, još 6 mjeseci djelovati kao suci Ustavnog suda, ali ćemo donijeti i Ustavni zakon o Ustavnom sudu gdje će ustavni suci već godinu dana prije krenuti u proceduru i gdje će raspisati primjerice natječaj za izbor sudaca, utvrditi koji su to kandidati i onda početi jedna procedura da se vidi koji od tih kandidata može dobiti 2/3-sku većinu tako da se u godinu dana ima dovoljno vremena da se obave sve potrebne konzultacije i rasprave da se u tom vremenu dođe doista do najkvalitetnijih rješenja za izbor sudaca Ustavnoga suda. Sutra ćemo još na Odboru za Ustav u pola 10 neke od tih amandmana i prihvatiti. Na odboru za Ustav ćemo ih prihvatiti, ali jasno Sabor će dati konačnu odluku o tome. Isto se odnosi na onaj dio koji se odnosi na referendum gdje je sada predviđeno da je potrebno 1/10 birača da bi se 450 tisuća treba da bi se raspisao referendum. Mi ćemo prihvatiti amandman da je dovoljno 5%, ne 10%, dakle da se to smanji na 220 tisuća. Prema tome, više-manje to je sve razriješeno i mi bi mogli lijepo sutra u 10 sati vrlo brzo i zaključiti glasovanje, utvrditi nacrt promjene Ustava, u utorak na sjednici Odbora za Ustav utvrditi prijedlog promjene Ustava, u srijedu ga raspraviti i nakon rasprave odmah i izglasovati prijedlog promjene Ustava. I konačno, vjerujem da će sutra na Vladi biti i u hitnu proceduru usvojen i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina jer je tu isto postignut jedan više-manje konsenzus oko nekoliko točaka koje bi išla ta intervencija toga Ustavnoga zakona tako da bi se i taj Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina mogao donijeti u srijedu ili četvrtak i s time bi to ustavno pospremanje Hrvatske u ovom trenutku do ulaska u Europsku uniju bilo i zaključeno. Mnoge su europske zemlje, kolega Mimica vi to znate da su mnoge europske zemlje neposredno prije pristupanja Europskoj uniji, a i u samom procesu pristupanja pa i nakon pristupanja da su išle u promjene Ustava, ne znam koliko je Njemačka ili Francuska koje su veliki broj promjena Ustava. Tako da smo mi koncem lipnja i u srpanj ulazimo sa novim Ustavom, ulazimo sa punim, sa dobrim vjetrom u leđima jer će to značiti i ova promjena Ustava posebno za ovo poglavlje 23.-Pravosuđe i ljudska prava, značit će nam vjetar u leđa, a i za ovo poglavlje 31., ja vjerujem i poglavlje 8. tako da će Hrvatski sabor biti na razini one zadaće da onaj savez za Europu i demonstrira i na ovom mjestu i na ovaj način i u pogledu ustavnih promjena nužnih za euroatlantske integracije. Hvala na pozornosti.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Kao što je već nekoliko puta ponovljeno, u Prijedlogu za utvrđivanje Nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske glasovanje je predviđeno je predviđeno sutra u 10 sati, a mi nastavljamo s radom sutra u 9,30 sati kao što je uobičajeno i to drugom točkom dnevnog reda Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2009. godinu. Zaključujem današnju sjednicu. Hvala vam lijepo.
Molim sve zastupnice i zastupnike da zauzmu svoja mjesta. Jel' imamo svi ključiće? Imamo. Prema tome, danas ćemo glasovati o Prijedlogu za utvrđivanje Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Predlagatelj: Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnik Dragutin Lesar, Klub zastupnika HDZ-a, zajednički zastupnici Ivan Bagarić i Dragan Vukić koji su povukli, Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Goran Beus Richembergh i Klub zastupnika HNS-a. Molim predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da se očituje o podnesenim amandmanima. Uvaženi predsjednik Odbora i potpredsjednik Sabora, Vladimir Šeks. Izvolite.
Ja bih vas stanku od 10 minuta za klub SDP-a budući da mi nakon one sjednice Odbora za Ustav nismo bili u stanju dobiti informaciju što je sve dogovoreno, pa bih vas molila da zbog naših konzultacija o glasanju da nam date stanku od 10 minuta.
Odobravam stanku. U 10,15 nastavljamo, 11 sati i 15 minuta nastavljamo sa sjednicom. Molim vas da se vi ostali ne razilazite iz sabornice. Hvala lijepa. … [[Govornik naknadno uključen.]] za još malo strpljenja, klub SDP javlja da su za par minuta tu. Nastavljamo sa radom sjednice. Molim predstavnika kluba SDP-a da uzme riječ. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, imali smo kvalitetnu i plodnu raspravu o ovim amandmanima koji su još pred nama, u nadi da ćemo donijeti najbolje rješenje za Hrvatsku koji će trajati neko vrijeme, usuglasili smo se oko većine stvari, oko nekih nismo, ali to držim prije svega jednim privremenim nesporazumom koji proizlazi iz zajedničke želje da nađemo najbolje moguće rješenje. Radi se o našem amandmanu o kriterijima za raspisivanje referenduma na državnoj razini. Kao što znate predložili smo da se taj prag sa 10% popisa svih birača snizi na 5%. Bilo je ovdje prijedloga i da se snizi na 2%. Naš prijedlog je da to bude 5%. Dakle u ovom trenutku nekakvih 225 tisuća potpisa. Želim naglasiti da ova rasprava nema nikakvog utjecaja na tekuću političku problematiku, jer se tekući aktuelni referendum kojem pružamo podršku, kao stranka, odvija po postojećim pravilima. Dakle ono što danas dogovaramo, dogovaramo pro futuro, da građanima ne bi bila poruka kao danas referendum u Ustavu postoji, ali nemojte se zanositi da ćete ikad ostvariti to pravo kao građanska inicijativa. Tih 10% je praktički neostvarivo. 450 tisuća potpisa previše, 225 moguće, dovoljno visok prag za šarlatane i manipulatore koji bi bili spremni zloupotrebljavati tu instituciju, taj institut izravne demokracije, a dovoljno nisko i dovoljno razumno postavljeno za sve dobronamjerne građanske inicijative kojih danas i sutra može biti. I u tom trenutku smo zastali sa raspravom i naše razumijevanje, s obzirom da je naš amandman formalno odbijen na odboru, rečeno je da je to proceduralno jedino moguće, naše razumijevanje je da ćemo upravo zato da bismo spriječili manipulacije i zlouporabe instituta referenduma razgovarati o smanjenju ovog praga broja potpisa sa 10% na 5% uz istovremeno stvaranje određenih osigurača u Ustavu kojima bi se određene osjetljive teme koje zadiru u temeljna ljudska prava, u temeljne vrednote, u neke od postulata društva u kojem živimo izuzele iz referenduma i ne bi mogle biti predmetom referenduma. Neka temeljna ljudska prava, neka temeljna manjinska prava. Sutra netko može ić sa zlonamjernom referendumskom inicijativom, da se iz preambule Ustava izbace određene manjine. To je protiv raspoloženja velikog, velikog broja hrvatskih građana, protiv politika vodećih stranaka i organizacija ove zemlje, ali bi sa nižim pragom to tehnički možda i bilo moguće. To, takvo je naše razumijevanje treba ograničiti i takva rješenja postoje u svijetu. U nadi da se oko toga razumijemo, i da smo dobro razumjeli da u HDZ-u prevladava raspoloženje i shvaćanje da je postojeća odredba o referendumu sa 10% potpisa jedna fikcija, dakle jedna poruka građanima odustanite to nije za vas, i kad to treba sniziti na 5%, ali istovremeno primijeniti određene civilizacijske osigurače, nastavljamo razgovor o tom pitanju. O drugim pitanjima smo se uglavnom dogovorili, kao i o pitanju izbora i trajanja mandata ustavnih sudaca. Postigli smo jedan kompromis koji držim da do njega uopće nije trebalo dolaziti, jer smo ustvari rekli, vidjet ćete u prijedlogu, da se mandat može produžiti najdulje iznimno na pola godine, nakon što traje 8 godina. To u stvarnosti znači da smo mandat ustavnih sudaca, umjesto 8 godina postavili na 8 i po. Zašto? A prethodni prijedlog je bio da traje u nedogled. Sada je 8 i po godina taj mandat, a već postoji obaveza da se pola godine prije isteka mandata ustavnih sudaca iz Ustavnog suda uputi obavijest Saboru o tome. Dakle mi smo ustvari mandat ustavnih sudaca sa 8 produžili na 8 i po godina. Ako je to rješenje korisno za Hrvatsku u redu. Ja smatram da je to bilo nepotrebno. Ali dobro. To je kompromis. Hvala vam na vremenu i strpljenju.
Zahvaljujem. Idemo mi na raspravu o amandmanima. Molim predsjednika odbora, i potpredsjednika Doma, uvaženog Vladimira Šeksa da dođe za govornicu i uzme riječ. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Kao što ste iznijeli bilo je 9 amandmana, jedan je povučen. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav je održao jutros sjednicu i dao svoje očitovanje glasovanjem o pojedinim ovih 8 amandmana. U pogledu prvoga, jednoga od prvih amandmana koji se odnosi na izmjenu članka 65. Ustava, i nacrt promjene Ustava, je između predlagatelja ustavnih amandmana i Vlade, i skupine zastupnika, usvojena jedna formulacija koja je danas i ponovo potvrđena na Odboru za Ustav, tako da taj amandman Kluba zastupnika HDZ-a je prihvaćen na Odboru za Ustav, jednoglasno, i on glasi: obvezno obrazovanje je besplatno u skladu sa zakonom. To je dakle potpuno usuglašeni prijedlog promjene Ustava u pogledu članka 65.
Zahvaljujem. Taj amandman postaje sastavni dio Nacrta Ustava koji ćemo, o kojem ćemo danas glasovati. Izvolite dalje.
2. amandman je bio amandman gospodina zastupnika Gorana Beusa Richembergha, sa prijedlogom da se u članku 134. stavak 1. ugrade da je u djelokrugu jedinica lokalne, područne samouprave sve one aktivnosti i djelatnosti među kojima je i tehnička kultura. I to je Odbor za Ustav jednoglasno prihvatio.
Zahvaljujem. Postaje sastavni dio Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Izvolite dalje.
Potom smo imali 2 amandmana koji se odnose na istu materiju. Kluba zastupnika HDZ-a i Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a koji su se odnosili na to da sudac kojem je istekao mandat može još obavljati mandat suca Ustavnog suda najkasnije ili do 6 mjeseci do izbora novog suca. Mi smo taj amandman Kluba zastupnika HDZ-a u izmijenjenom obliku prihvatili na odboru jednoglasno da glasi da se taj mandat može obnašati iznimno, a najdulje do 6 mjeseci. Iznimno, a najdulje do 6 mjeseci.
Molim predstavnika kluba HDZ-a da li prihvaća ovako izmijenjen amandman?
Prihvaćamo.
Zahvaljujem. Postaje sastavni dio nacrta promjena Ustava RH.
Pitajte i klub HNS-a i HSU-a.
Klub HNS-a, ispričavam se, da li prihvaća? Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. Pošto je na odboru dogovoreno, dogovorena ova promjena koja u potpunosti pokriva intenciju nas kao predlagače ovog amandmana povlačim amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavite dalje.
Sljedeći je bio amandman Kluba zastupnika HDZ-a u prijedlogu nacrta promjene Ustava stajala je stipulacija da predsjednik Vrhovnog suda podnosi Izvješće o radu sudbene vlasti. Amandman Kluba zastupnika HDZ-a je glasio da predsjednik Vrhovnog suda Hrvatske jednom godišnje izvješćuje Hrvatski sabor o općoj problematici iz svoje nadležnosti, a o izvješću se ne glasuje. Na Odboru za Ustav smo se jednoglasno suglasili, jednoglasno usvojili, složili o preformulaciji ovoga amandmana tako da on glasi: "Predsjednik Vrhovnog suda RH izvješćuje jednom godišnje Hrvatski sabor, a umjesto riječi o općoj problematici iz svoje nadležnosti stoji dakle da izvješćuje jednom godišnje Hrvatski sabor o radu sudbene vlasti." I druga rečenica "O izvješću se ne glasuje."
Da li klub prihvaća ove izmjene?
Klub HDZ-a prihvaća ove izmjene.
Zahvaljujem. Postaje sastavni dio nacrta promjene Ustava RH. Izvolite dalje.
Klub zastupnika SDP-a predložio je amandman na članak 7. koji smjera u tome da u diplomatsko-konzularnim predstavništvima te riječi zamjenjuju se riječima u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništva glasovanje hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u RH. Prema tome prijedlog Kluba zastupnika SDP-a bi se odvijalo u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništva. Odbor za Ustav jednoglasno je usvojio ovo stajalište.
Dakle, taj amandman postaje sastavni dio nacrta promjena Ustava RH. Izvolite dalje.
Još su preostala bila 2 amandmana, gospodina zastupnika Dragutina Lesara i Kluba zastupnika SDP-a. Klub zastupnika SDP-a je predložio da se potrebna kvota za raspisivanje referenduma od 10% smanji na 5%. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar na 2%. Odbor je većinom glasova, 7 naprema 3, predložio Hrvatskom saboru zaključak da se ne prihvate ova 2 amandmana.
Uvaženi zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa. Očekivao sam i obrazloženje odbora o neprihvaćanju ovog amandmana i za razliku od nekih ja vjerujem da aktualna akcija prikupljanja 450 tisuća potpisa će uspjeti. U Republici Hrvatskoj predsjednik republike nema ovlasti raspisivanja referenduma bez suglasnosti predsjednika Vlade kao što je recimo to u Islandu imao predsjednik republike i spasio svoju državu od dužničkog ropstva. Ako se bojimo građana i 2% građana nazivamo mogućim provokatorima i zbog toga se ne prihvaća amandman da bude 2% potpisa dovoljno kada građani žele referendum tražeći dodatne osigurače u tom dodatnom strahu pred građanima onda bi bilo dobro i u neke izborne propise još osigurača unijeti kako bi drugi put dobivali suvislije obrazloženje i odgovore na ovakve prijedloge. Ja tražim glasanje o amandmanu.
Zahvaljujem. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema ispravka netočnog navoda na glasovanju. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas da se uključimo. Najprije da provjerimo kvorum. Uključite se molim vas. Zahvaljujem. Konstatiram da je nazočno 117 zastupnica i zastupnika. Imamo kvorum i možemo glasovati. Glasujemo o amandmanu zastupnika Lesara da se u članku 86., stavku 3. riječ 10 zamjenjuje sa riječi 2. Tko je za taj amandman i odnosno izvolite glasovati o amandmanu. Uključite se i glasujte. Molim rezultat. 116 protiv, 1 suzdržani i 2 za. Konstatiram da amandman nije prihvaćen. Imamo amandman SDP-a, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče. Kao što sam maloprije govorio ovaj amandman je odbijen većinom glasova na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav, tri glasa su bila za, to su bili glasovi SDP-a. mi uz taj amandman ostajemo dakle tražimo da se o njemu glasa, ali smo to moram naglasiti svjesni da nam treba još razgovora o tom pitanju, jer prepoznajem volju i raspoloženje u redovima prije svega HDZ-a da se o tome razgovara. Dakle, mi ćemo tražiti glasovanje o ovom amandmanu, bit ćemo za njega i pozivamo na dodatni razgovor i razradu ovog pitanja na način koji smo predložili o kojem smo govorili.
Zahvaljujem. Dakle, to je amandman kluba SDP-a da se u članku 86. stavku 3. riječ 10, zamjenjuje se riječju 5. Tko je za taj amandman, molim vas, odnosno glasujte za taj amandman. Uključite se i glasujte. Rezultat? 78 zastupnika i zastupnica protiv, 1 suzdržan i 48 za, prema tome amandman nije prošao. Molim vas, u skladu s člankom 143. Ustava Republike Hrvatske Sabor utvrđuje nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske većinom glasova svih zastupnika za donošenje odluke potrebno je 77 glasova. Dajem na glasovanje Odluku o utvrđivanju nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koja glasi: "Utvrđuje se nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske u tekstu kako je sukladno odluci o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora sa prihvaćenim amandmanima. 2. Sukladno odredbi članka 57. stavak 1. podstavka 4. Poslovnika Hrvatskog sabora, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav će na temelju i u okviru nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, podnijeti Hrvatskom saboru prijedlog promjene Ustava Republike Hrvatske. 3. Ova odluka i nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske objavit će se u "Narodnim novinama". Molim vas uključite se i glasujte. Molim rezultat? Konstatiram da je sa 123 glasa za, 2 suzdržana i 3 protiv usvojen nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske. Hvala vam lijepa.