Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo, moje današnje obraćanje biti će prvo ove vrste u skladu sa novim Zakonom o suradnji Sabora i Vlade u europskim poslovima prema kojem je predsjednik Vlade obavezan jednom godišnje Saboru podnijeti izvješće o sastancima Europskog vijeća. Odlučili smo se za ovakav oblik podnošenja izvještaja kako bismo iskazali i poštovanje prema Saboru i njegovoj nezamjenjivoj ulozi u formuliranju i vođenju europskih poslova ali i da bismo naglasili važnost europske tematike za svakodnevni život naših građana. 2013. godine održano je u Bruxellesu 5 sastanaka Europskog vijeća, odnosno dva sastanka od ulaska Hrvatske u punopravno članstvo. Hrvatska je u tom najvažnijem dijelu, odnosno tijelu Europske unije od 1. srpnja prošle godine ravnopravna svim drugim državama članicama. Od 1. srpnja prošle godine Hrvatska svojim glasom i pripadajućim pravom veta može doslovno blokirati neke važne odluke Europskog vijeća. Ali tu mogućnost ne doživljavamo i nikada nećemo doživljavati sredstvom ucjene i dnevno političke manipulacije nego jednim od jamstava naše pune ravnopravnosti, naglašavam pune ravnopravnosti unutar Europske unije. U našem političkom i javnom životu nažalost još uvijek se nije u dovoljnoj mjeri razvila svijest o ravnopravnosti i jednakopravnosti Hrvatske u kontekstu Europske unije. Građane se pokušava uplašiti nekakvim sankcijama koje Hrvatskoj navodno stalno prijete iz Bruxellesa ili ovog ili onog izmišljenog razloga. Kao što znamo strah uglavnom izvire iz neznanja. Hrvatska nije ušla u Uniju pod uvjetom da šuti i sluša. Hrvatska uostalom ne želi Europsku uniju u kojoj bi bilo kažnjavano neslaganje u mišljenju ili zalaganje za vlastite interese za jednakopravnost u svim pitanjima i za zdrav razum. Takva unija značila bi obesmišljavanje ideje europske integracije. Hrvatska se u dugotrajnom i teškom pregovaračkom procesu izborila i sada zaslužuje ravnopravnost i partnerski status. Ravnopravnost naravno podrazumijeva odgovornost i međusobno povjerenje bez kojeg nema ničega, ni demokratskog društva ni moderne ekonomije a povjerenje se ponajprije temelji na racionalnom uvidu u vlastite mogućnosti i interese. To je formula uspješnog hrvatskog članstva u Uniji. Toga ćemo se držati i nikada se nećemo umoriti od ponavljanja činjenice da je Hrvatska od 1. srpnja 2013. punopravna članica Europske unije, ništa manje i ništa više od toga. Nadamo se da će taj glas doći do svih građana ili barem do većine građana pa i do analitičara, političara, svih nas, novinara, sudaca, umjetnika i drugih koji su se vinuli do prilike da u medijima iznose svoje stavove. Plemstvo obvezuje. Otkako je Hrvatska postala punopravnom i stabilnom članicom Unije održana su dva dvodnevna sastanka Europskog vijeća u Bruxellesu, prvi u listopadu, drugi u prosincu 2013. Oba puta kao i na prethodnim sastancima vijeća na kojima Hrvatska nije imala pravo glasa, dominantne su bile ekonomske teme. Kada bih mogao sažeti ekonomske razgovore na sjednicama Europskog vijeća u suštinu onda bih rekao da se svode na modalitete balansiranja između dvaju u mnogome kontradiktornih procesa: konsolidacije javnih financija i proračunske štednje s jedne strane te provedbe mjera za oporavak i rast gospodarstva s druge strane. Takav je uostalom i višegodišnji financijski okvir Unije za razdoblje od '14.-te do '20.-te koji je Hrvatskoj namijenio oko 11 milijardi i 700 milijuna eura raspoloživih sredstava. Bio je to kompromis između onih koji su inzistirali na smanjivanju financijskog okvira za stotinu milijardi eura i onih prijatelja kohezije među kojima smo i sami bili, koji su se zalagali za ozbiljnije i jačanje razvojne komponente višegodišnjeg proračuna. I veliki dio aktivnosti i promišljanja naše Vlade sastoji se upravo u potrazi za najboljim omjerom tih dviju osnovnih odrednica i europske i naše ekonomske politike. Moram reći da je samo mali broj zemalja Unije uspio pronaći optimalnu mjeru između tih dvaju zahtjeva koji stoje pred ekonomijama pogođenim financijskom krizom. Uspjeli su uglavnom one države ili rekao bih isključivo one države koje su provodile reforme i konsolidaciju u vremenima izrazitijeg rasta BDP-a i financijske stabilnosti i jeftinijeg novca. Ovo zadnje nije najmanje važno, jeftinijeg novca. Kada su u Hrvatskoj bila ta dobra vremena nažalost kod nas se te reforme provodile nisu. Rezultate vidimo. Hrvatska nije ulagala u razvoj i proizvodnju nego nažalost u balansiranje i održavanje statusa quo. Tako se primjerice tek u posljednjih godinu dana Hrvatska počela upisivati na energetsku kartu Europe, premda se to s obzirom na naš geostrateški geografski položaj, jednostavno rečeno položaj, trebalo početi događati davno, početi događati da bi se išta dogodilo. Za naše energetske projekte i potencijale danas se ozbiljno zanimaju neke od globalno najvećih privatnih i državnih kompanija. To još uvijek nije jamstvo uspjeha, ali to je početak jednog ozbiljnog procesa. U tome će se voditi isključivo nacionalnim interesima, bez ikakvih političkih i civilizacijskih predrasuda, a Europsko vijeće bavit će se u ožujku između ostalih zemalja članica i na inicijativu Hrvatske, temom energetske politike i sigurnosti. Ostale su dakle bolne i dalekosežne posljedice onoga što se događalo u prošlosti i za koje ovdje ne želim nikoga posebno optuživati jer očito je cijeli niz europskih država imao istu politiku. Ispada da su oni koji su vodili prudentno i pametno politiku, kao i uvijek u svakom poslu manjina. Pune dvije godine nastojimo uvoditi red i poštivanje zakona u Hrvatsku, no došlo je vrijeme i stvorene su pretpostavke za ubrzavanje reformskih i strukturnih zahvata koji međutim ne smiju dovesti, ne bi smjeli dovesti do dodatnog socijalnog raslojavanja i povećanja broja socijalno isključenih i zakinutih. Takvih je u Hrvatskoj uvijek bilo dosta, a danas ih ima previše, a i jedan je previše, ali od toga nije imuna nijedna država. Smisao reformi sastoji se u povećanju efikasnosti i oslobađanju prostora za još krupnije impulse razvoju i zapošljavanju. U svakom slučaju provedba reformi nikako ne smije dovesti do gubljenja vjere u koncept solidarnosti koji je ugrađen u temelje Europske unije i u naše poimanje politike. Danas će Vijeće ministara financija potvrditi prijedlog o ulasku Hrvatske u proceduru prekomjernog deficita. Procedura prekomjernog deficita nije nikakva europska kazna Hrvatskoj, uostalom to je procedura kroz koju su prošle skoro sve, s iznimkom dvije ili tri europske države, neke brže i uspješnije, neke duže, teže i manje uspješno. To je mehanizam koji će nam pomoći da bez političkog kalkuliranja i odugovlačenja do kraja uvedemo red u sustav i provedemo reforme koje se u ovoj zemlji odgađaju predugo, u našoj Hrvatskoj predugo. Naravno, kad kažem bez političkog kalkuliranja, možda nije dovoljno točno. Takve odluke na kraju su uvijek političke. Dakle, odluka da se živi u skladu sa svojim mogućnostima koje možda i nisu tako niske kao što ste misli je uvijek politička odluka. Odluka o deficitima je uvijek politička odluka, uvijek je isto, u zadnjih 200 godina uvijek je isto. Sposobnost i volja i nesposobnost i manjak volje da se nešto napravi, to je jedini recept. Reformirat ćemo neodržive sustave, na ovaj način neodržive sustave zdravstva i obrazovanja, vodeći računa o onome što sam govorio ranije. To je radila i Njemačka i ne samo Njemačka prije 10 godina. I kao što vidimo, mada možda usporedba nije najsretnija i možda nije najkorektnija, nije se raspala, napredovala je. Na više razina restrukturirat ćemo državnu upravu, javne službe i neobično važno presudni sustav, naravno u onoj mjeri u kojoj to Vlada i Sabor mogu i smiju. Reformirat ćemo radno zakonodavstvo, nastavljamo s restrukturiranjem državnih i javnih poduzeća. Reorganizirat ćemo i racionalizirati sustav državnih agencija, kao i sustav upravljanja državnom imovinom. Na tome se nešto radi. I dalje osposobljavamo i poboljšavamo rad državne administracije za maksimalno korištenje novca iz europskih fondova jer u tome je u biti cijela jednadžba. Što više povučeš sredstava, to si spremniji, to si bolji, to si uspješniji. Što manje opterećuješ državni proračun javnim projektima to si uspješniji. Ako je to 0%, a izvukao si europskih fondova 100% onda si nezamislivo uspješan, to nikome nije uspjelo. To je posao koji možemo samo zajedno odradit u najboljem interesu Hrvatske. To je posao koji se mora obaviti u relativnom kratkom roku, neću reći u što kraćem roku ali u kratkom roku. Dakle cilj tih reformi je spuštanje proračunskog deficita ispod 3% i javnog duga ispod 60%. To je naravno, to bi bilo idealno stanje, ali je i ono neodrživo dugoročno ako nema rasta i novih radnih mjesta, neodrživo. Ne u Hrvatskoj nego u bilo kojoj drugoj ili trećoj državi. Eurozona je naučila lekciju iz nedavne financijske krize pa se sad pomno stvara zdraviji okvir za dugoročnu ekonomsku, monetarnu i bankovnu stabilnost. Kada je riječ o bankovnoj uniji, već neko vrijeme traje proces uspostave integriranog financijskog okvira koji se odnosi na članice eurozone. Hrvatska podržava napore europskih čelnika usmjerene u stvaranje bankovne unije, međutim mi ćemo još detaljno razmotriti sudjelovanje i modalitete sudjelovanja, vodeći računa o našim naravno opet o interesima, o činjenici visoke izloženosti Hrvatske euru, kao i strukturi vlasništva bankarskog sektora u Hrvatskoj koji je 90 i koliko posto iz zemalja eurozone. To nisu stvari koje možete zanemariti. Nezaposlenost mladih prepoznata je na sastancima Europskog vijeća jednom od najprioritetnijih tema i problema europske ekonomije, politike, društva. Osim sastanaka Europskog vijeća prošle godine održane su i konferencije na najvišoj razini u Berlinu i Parizu, na ovoj zadnjoj sam osobno sudjelovao, koje su bile posvećene isključivo razmatranju mjera što bi trebalo dovesti do relativno brzog smanjenja nezaposlenosti među mladima. Ta stopa varira od države do države i uvjetovana je nizom faktora, od demografske strukture društva do toga koliko mladih je u obrazovnom sustavu, tako da te brojke nisu apsolutni pokazatelji i treba ih uvijek detaljno analizirati. Tu ne stojimo dobro. I Hrvatska koja spada u članice s visokom nezaposlenošću mladih aktivno se uključila u izradu i provođenje vrlo važne unijine inicijative za zapošljavanje mladih tako da uskoro očekujemo prve financijske efekte programa jamstva za mlade, youth garanty. Predviđeno je da u sklopu tog programa sve osobe mlađe od 25 godina, a kod nas mlađe od 29 godina, unutar 4 mjeseca od svršetka školovanja ili gubitka prethodnog posla dobiju kvalitetnu i konkretnu poslovnu ponudu. To podrazumijeva ponudu za posao, praksu, pripravništvo ili nastavak obrazovanja. Ponuda pri tome mora biti prilagođena pojedinačnim potrebama i situaciji. Europska inicijativa za zapošljavanje mladih raspolagat će u idućih 7 godina sa 6 milijardi eura bespovratnih sredstava s time da će polovica tog iznosa biti dostupna u ovoj sljedećoj godini. Što se tiče programa jamstvo za mlade u iduće dvije godine očekujemo 62 milijuna eura, a prvih 37 milijuna trebali smo dobiti u prvoj polovici ove godine. Isti iznos, dakle 62 milijuna eura za poticanje zapošljavanja mladih očekujemo u iduće dvije godine i od Europskog socijalnog fonda. To su i drugi europski programi usmjereni na zapošljavanje i obrazovanje mladih poput EURESA i Razmus Plusa i Europskog saveza za naukovanje. Europski novac neće riješiti sve naše nevolje u vezi sa zapošljavanjem mladih, ali iznimno je važno da dobijemo ta sredstva i da ih iskoristimo na najpametniji način, da se stopa nezaposlenosti mladih sa 50 i više posto smanji na razumnu pri čemu tih 50 i nešto posto se odnosi na one koji imaju između 15 i 25 godina, a niti se školuju, niti studiraju, niti su u nekakvom programu obuke. Dakle, to je onaj na žalost ostatak. To je nekakvih 70000 građana Republike Hrvatske. Dakle, veliki postotak. Možda ne toliko veliki broj, ali svakako jako loš start za te ljude, a onaj tko krene loše obično se muči. Dakle, teško mu je uhvatiti brzinu. Hrvatska naravno i samostalno provodi mjere koje bi trebale uroditi lakšim dolaskom mladih ljudi do posla. Mjere obuhvaćaju osposobljavanje i obrazovanje, zadržavanje zaposlenih mladih radnika, javne radove, samozapošljavanje, povećanje mobilnosti i značajne olakšice za poslodavce koji zapošljavaju mlade ljude. Tijekom 2013. godine aktivnim mjerama zapošljavanja koristilo se više od 50000 nezaposlenih. Ove godine u proračunu smo namijenili više od pola milijarde kuna za tu svrhu, a zajedno sa sredstvima EU na raspolaganju će nam biti gotovo milijardu kuna najviše do sada. Pritom Vlada nije koncentrirana samo na konkretne mjere za zapošljavanje. Većina reformske mjere u obrazovanju, gospodarstvu, obrtništvu i kulturi. No ipak najvažnija mjera za rješavanje ovog problema, ali i mnogih drugih strukturnih teškoća naše ekonomije uvažene kolege, dame i gospodo je donošenje novog Zakona o radu, odnosno izmijenjenog Zakona o radu, ne potpuno novog Zakona o radu. To je europska norma, a opet i nije u klasičnom smislu riječi. Dakle, to je naš izbor i naša odluka, politička odluka, promjena ili po starom. Izbor je vrlo jednostavan, naravno u političkom smislu vrlo težak. Reforma radnog zakonodavstva, odnosno dinamizacija tržišta rada nije naš hir ili izraz naše društvene neosjetljivosti što se često čuje. To je tako vrlo zgodno i lijepo reći. Radi se o alatu koji moramo upotrijebiti da bi očuvali radna mjesta, ali i da bi se lakše dolazilo do novog posla i da bi se potaknulo otvaranje novih radnih mjesta. To je bar tako bilo u zemljama koje su postigle nekakav rezultat i gdje su i ljevica i desnica kakve god one bile u tim državama iste ili drukčije nego kod nas oko toga imale konsenzus. U Vladi čiji sam predsjednik uvjeravam vas ne sjede političke kamikaze, nego ljudi koji su odgovorni pa imaju nekakve interese, imaju političke interese. Zar itko može povjerovati u to da je Vladi u interesu da još više naših građana izgubi posao ili da bude ponižena? U čijem bi to interesu bilo? Kojih skrivenih sila u ovoj zemlji? Zar zaista itko može vjerovati da bi Vladi išao u prilog još veći broj otpuštenih radnika. To su zdravo-razumska logička pitanja koja se ovdje postavljaju. Dakle, naš jedini i najvažniji je interes, ali ako je jedini onda je jedini je da što više ljudi ima posao i poštenu plaću za pošteni rad. To u Hrvatskoj nikad nije bio slučaj, pa ni u socijalizmu na koji se mnogi pozivaju. Ili ljudi nisu radili ili su imali izmišljena radna mjesta. Reforma tržišta rada velik je i neizbježan korak u tom pravcu kao i u pravcu povećanja konkurentnosti naše ekonomije. Otvaranje radnih mjesta, nove investicije i oporavak ekonomije naša su obaveza prema svima koji su sada na Zavodu za zapošljavanje i prema onima koji nisu i prema onima koji nisu u statistici, koji ne traže posao i nisu prijavljeni na Zavod. Jer to su ljudi, među njima ima ljudi koji naprosto nisu radno aktivni. To su građani ovog društva. Neki su odustali. Dakle, naš cilj je smanjiti broj nezaposlenih, očuvati postojeća radna mjesta, a promjene Zakona o radu ne radikalne promjene, nego na tragu dijela onoga što su uspješne države radile 10 godina prije nas promijeniti sustav pravila u Hrvatskoj da bi više ljudi moglo dobiti priliku da radi. Europsko vijeće je na svojim sastancima uporno je naglašavalo i važnost raznih oblika podrške malom i srednjem poduzetništvu jer je upravo taj segment gospodarstva ključan za stabilnu i zdravu ekonomiju. Težište je pri tom stavljeno na traženje najboljih modela da se malih i srednjim tvrtkama osigura povoljan pristup kapitalu, jer je stanje u ovom trenutku užasno i što je još gore bitno različito u pojedinim članicama EU, unutar euro zone, između Njemačke i Italije duplo u korist njemačkih malih poduzeća što se kamatne stope tiče. U Velikoj Britaniji koja jedina ima nekakvu monetarnu suverenost koju doduše skupo plaća prikrivenom inflacijom opet treći uvjeti. Dakle, danas nije svejedno, nije nikada bilo ali danas je veća razlika nego ikad u tome radite li posao u južnoj Europi ili ga radite u srednjoj i sjevernoj Europi i to stvara totalnu neravnopravnost na nečemu što bi trebalo biti jedinstveno tržište. Opća je ocjena da jedan od najhitnijih zadataka europskih financijskih tijela i država članica osmišljavanje mehanizma koji bi omogućavao lakši, brži i jeftiniji pristup kapitalu kao što sam rekao poduzećima iz cijele Unije. U tome se odmaklo, ali još uvijek daleko od cilja. Shvaćajući važnost malog i srednjeg poduzetništva naša je Vlada u protekle dvije godine dodijelila tvrtkama oko 900 milijuna kuna hrvatskog novca putem poduzetničkog impulsa. Hrvatska banka za obnovu i razvoj u prošloj godini je odobrila oko 15 milijardi kuna kredita, a HAMAG INVEST u prošloj je godini izdao peterostruko više jamstava za poduzetničke i obrtničke projekte u odnosu na 2011. Pored toga Vlada je poduzetništvo stimulirala i brojnim drugim olakšicama i rasterećenjima. Spomenut ću samo da smo smanjili zdravstveni doprinos za 2 postotna poena, što je kontroverzna mjera i dalje je, dakle to je politička mjera gdje ste birali između dvije mogućnosti – rasterećeno je gospodarstvo. Rezultati koje smo očekivali su manji od onog što smo očekivali ali to je bila svjesna odluka. I od nje naprosto u ove dvije godine nismo htjeli odustati. To je gospodarstvu smanjilo namete, terete za 2 milijarde kuna. To nije malo. Ukinuli smo porez na dobit koja se reinvestira. Također politička odluka. Pitanje je, nisu svi na isti način reagirali na to. Neki akumuliraju i kumuliraju kapital i ne ulažu. I pitanje je da li je ta mjera bila najpametnija? Ali je bila u svakom slučaju promišljena i nismo je mi izmislili. I drugi su je poduzimali prije nas. Tako smo privatnim tvrtkama oslobodili milijardu i 200 milijuna kuna. Ali to ne znači da su ti novci ušli u investicije. Neki ih drže, kao što to rade i firme vani, naprosto u ladici da se tako izrazim. Dosad su ukinuta 52 parafiskalna nameta, kao što se to kaže teška oko 400 milijuna kuna, malo manje od 400 milijuna kuna. Ni u buduće nećemo zazirati od izravnih i neizravnih poticaja poduzetništvu, a naročito onim poduzećima koja izvoze robu ili usluge. A takvih u Hrvatskoj nema ni 15%. Kratko ću se osvrnuti na poljoprivrednu politiku, prije toga ću pitati koliko još imam vremena? [[Upadica Leko: 10 minuta.]] 10 minuta, dobro. Uz pokrenutu zemljišnu reformu koncept subvencioniranja koji je unazadio hrvatsku poljoprivredu zamijenili smo sustavom dodjele potpora koji je transparentan i uređen prema standardima EU. Naravno, korektnosti radi nije to nikakva revolucionarna ideja ove Vlade nego put na koji bi bila upućena svaka Vlada koja god bila. To je naprosto posljedica ulaska u EU i vjerujem da je to bolje za našu poljoprivredu. A naravno u tom procesu će biti i dobitnika, i to velikih dobitnika, ali bit će i gubitnika. Što se tiče europske poljoprivredne politike prošlog je mjeseca Vijeće ministara usvojilo reformski paket zajedničke poljoprivredne politike za razdoblje 2014-2020., paket o kojem se pregovara još od 2010. Novu politiku karakterizira tzv. ozelenjavanje, greening, identificiranje aktivnih poljoprivrednika, smanjivanje plaćanja velikim gospodarstvima ali i ukidanje proizvodne kvote za mlijeko od 2015. i proizvodne kvote za šećer od 2017. Posebna novost je i poticanje mladih poljoprivrednika kojima je namijenjeno 2% ukupne nacionalne omotnice u Hrvatskoj. Hrvatski nacrt programa mjera za ruralni razvoj jučer je poslan u Europsku komisiju. Područja o kojima smo razgovarali na sastancima Europskog vijeća, a u kojima također vidim hrvatsku priliku, jesu digitalno gospodarstvo i inovacije. Digitalne usluge i telekomunikacije ocijenjene su presudnim pokretačima rasta i produktivnosti u svim sektorima europskog gospodarstva. Inovacije su pak ocijenjene ključem europske konkurentnosti. Hrvatska je potpuno svjesna isplativosti reformi i investicija u polju digitalnog gospodarstva i istraživanja kao i iskoraka u uspostavi jedinstvenog telekomunikacijskog tržišta. U raspravi o toj temi na Europskom vijeću, kao i zasebnom razgovoru sa dužnosnicima Europske komisije i sa predsjednikom, istaknuo sam međutim potrebu što brže izgradnje odgovarajućeg regulatornog okvira ali i zabrinutost, odnosno interes da bi daljnja liberalizacija digitalnog tržišta mogla ugroziti fiskalne prihode manjih članica EU što bi dodatno pojačalo ekonomski disbalans unutar EU. To je proces u kojem profitiraju veliki igrači i kao ideal se navodi američki model u kojem ima 3, 4 ili 5 providera a u Europi navodno 150 do 200. Međutim, ako bi se išlo tim modelom tih 4 ili 5 providera, odnosno pružatelja usluga u Europi, bi imalo pravnu osobnost u 4 ili 5 gradova gdje onda vjerojatno plaćaju porez po našem viđenju stvari prema mjestu osnivanja. Dakle, porez na dobit koja je ogromna. I to je nešto što nam nije u interesu. Kvaliteta digitalne usluge i telekomunikacijske usluge u Europi s obzirom na gustoću stanovništva i intenzitet ulaganja je na, ne na svjetskoj razini nego iznad svjetske razine. Dakle, u ovome postoje i to ću naglašavati i za to ću se boriti, i realni zdravi ekonomski interesi ali i interesi monopola i oligopola koji će državama kao što je naša strahujemo, a i većim državama od naše, izbiti iz ruku porezne prihode koji nisu mali. Pozivam da o tome svi razmišljamo, to nije bezazlena stvar. Na prošlogodišnjim sjednicama Europskog vijeća razgovaralo se i o procesu proširenja Unije i istočnom partnerstvu i drugim temama. Hrvatska podupire proces daljnjeg širenja Unije, posebno kad je riječ o državama iz naše regije. Naprosto, to nam je interes. Dosada smo zatvarali oči na neke rekao bih nekorektnosti, međutim i tome ima granice. Dakle, od susjeda očekujemo da budu korektni susjedi i nećemo postavljati uvjete to unaprijed kažem, ponavljao sam to i govorit ću opet, kakve su nama postavljali. Ali ispod nekih granica korektnosti se ne može ići. Što se tiče istočnog partnerstva vjerojatno ste upućeni u teškoće koje su naglo izbile krajem prošle godine. Taj program je naime strateški program Unije kojim je bilo obuhvaćeno 6 bivših sovjetskih država koje su danas samostalne, nekad su bile republike. Ovim programom Unija nudi svojim istočnim partnerima konkretnu i dalekosežnu potporu za demokratske i tržišne reforme pridonoseći tako njihovoj političkoj i gospodarskoj stabilnosti kroz perspektivu članstva. Neke su to prihvatile, to je teži put, to je veća avantura, to su veći zahtjevi, to više uzima od čovjeka i društva, a neki nisu odabrali su lakši put. Ti drugi su danas nažalost u jako teškoj situaciji i to nije lijepo gledati. Za razliku od Moldove i Gruzije Ukrajina je u posljednji čas odustala od potpisivanja pripremljenih sporazuma s Unijom. Kao što vidimo posljedice su tu. I ponavljam, nerado ih gledamo. Rasprave na sastancima Europskog vijeća u dva navrata su se ticala imigracijskih tokova unutar Unije i to u povodu tragedije oko talijanskog otoka Lampedusa. To je stvar koja nas se možda izravno ne tiče ali nije o njoj loše razmišljati i voditi računa. Mi smo pomorska zemlja, mala zemlja sa ogromnom obalom. Ustvari kad gledate sjeverni Mediteran to je svega nekoliko država. Srećom, nismo na prvom udaru. Dakle oni koji se žele u svom očaju domoći europskih obala to rade prije nego što dođu do Hrvatske. Hrvatska zagovora stvaranje snažnih zajedničkih instrumenata za pomoć ugroženim državama članica te poziva na solidarnost i potporu onim državama poput Italije, Španjolske ali govorio sam to otvoreno na sastancima Europskog vijeća, prije svega Malte koja je tu po svakom kriteriju najugroženija jer je velika kao Krka, ima 400 tisuća stanovnika. Dakle, te države koje su naročito suočene s problemom ilegalnih imigranata. Naravno apsorpcijska sposobnost i veličina tih država strahovito varira. Krajem svibnja ove godine dolaze nam izbori za Europski parlament, pozivam sve građane da izađu na te izbore jer su oni prije svega izbori koji nas se jako tiču, financijski nas se tiču. To možda nije najvažnija stvar na svijetu, ali jedna od najvažnijih je. Moramo konačno zauzeti proaktivan stav prema Europskoj uniji, prema svim njezinim institucijama i mogućnostima koje nam nudi. Ovih dana pročitao sam vijest da je u Zadru na stručno predavanje pod naslovom "Kako do posla u EU?" došla samo jedna jedina osoba. Možda to nije bilo dobro oglašavano, možda to ne govori najjasnije o interesu ljudi ali ako govori nije dobro. To moramo promijeniti zajedničkim snagama. Dakle, za koga ljudi glasali? Legitimitet od 20% izašlih na zadnje izbore naprosto je premalo. On je demokratski, on je formalno u redu ali je premali. I to je problem svih nas, ne sramota nego problem. Čvrsto vjerujemo da EU može biti još bolja kuća za sve svoje ravnopravne građane, za sve dobronamjerne ljude koji žele živjeti u Uniji i u skladu s njezinim visokim, demokratskim i slobodarskim postignućima ja bih rekao u skladu sa najvišim demokratskim dostignućima svih država svijeta nema uređenijeg i zahtjevnijeg mjesta od EU, kompliciranijeg, solidarnijeg, fiskalno dograđenijeg, to nije ni Japan, to nisu ni SAD gdje čovjek, i to ima svoju logiku i povijest puno više prepušten sam sebi. Ovo što mi imamo košta i to nije lako održati. To je način života. Europa danas znači stalnu spremnost da se mijenjamo na bolje jer samo tako možemo odgovoriti izazovima svijeta, dakle promjene. To je preduvjet naših nada o ispunjenijoj i uspješnoj budućnosti. Važno je da to shvatimo i važno je da konačno odbacimo iluzije o spasonosnim rješenjima koja će nam se ukazati ili s neba ili iz tunela. Nema čuda, nema trikova samo manje ili više težak rad. Netko je obdareniji, netko je manje obdaren ali samo težak rad. Taj put nije ni kratak ni bezbolan ali hrabri nas uvjerenje da će se strpljenje i razumijevanje naših građana uskoro pokazati isplativim ulaganjem u bolju Hrvatsku. Hvala vam na pozornosti.
Hvala i vama poštovani predsjedniče Hrvatske Vlade. imamo prijavljeno nekoliko replika na vaše izlaganje. Idemo po redu. Prva replika poštovanog zastupnika Gordana Jandroković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa želimo bih se osvrnuti na jednu stvar. Predsjednik Vlade kazao je da je Zakon o radu ključan za reforme. Ja se s time slažem ali ono s čime se ne slažem jest njegova ocjena onoga što se događalo prije jer 2010.godine kada je tadašnja Vlada predložila Zakon o radu koji je isto tako bio ključan za reforme, tadašnji šef oporbe gospodin Milanović potpisao je zahtjev za referendum i kazao da je protiv takvog zakona. Dakle, po toj logici tadašnji šef oporbe bio je protiv reformi a istovremeno sada proziva bivše Vlade da nisu provodile reformu. Dakle, to je određena kontradikcija koju bi bilo jako dobro objasniti. I još bih jednu stvar podsjetio gospodina Milanovića da je netočno da bivše Vlade nisu provodile reforme jer ulazak u EU, proces pregovora, proces prilagodbi bila je najveća reforma u povijesti Hrvatske države, vjerojatno najsloženija nakon samog stvaranja Hrvatske države i utemeljenja svih ključnih institucija Hrvatske države. Dakle, prioritet tadašnje Vlade, njen glavni strateški cilj bilo je završiti pregovore i provesti sve reforme koje su bile nužne da bi Hrvatska ostvarila visoke europske standarde. To je učinjeno, dakle, tadašnja Vlada ostvarila je svoj cilj. Činjenica je da neke stvari vezane za gospodarstvo u onome trenutku nisu bile dovoljno napravljene ali podsjećam tada nismo imali potporu niti SDP-a niti tadašnjeg šefa oporbe jer je što i sad sam potvrdio bio protiv ključnog zakona koji je bio ključan za reforme.
Odgovor na repliku, poštovani predsjednik Vlade Zoran Milanović.
Vrlo kratko. Reforme nisu ono što radiš pod pritiskom i pod diktumom nekoga. Dakle, ono što je Hrvatska provela je proces prilagodbe i harmonizacije propisima EU koje određenim ritmom morala usvajati, prevoditi na hrvatski jezik i izglasavati u ovom Saboru. Reforma je ono što je radio ne znam Japan prije 150 godina kad ga na to nitko nije tjerao. Reforma je ono što je radila Njemačka prije više od deset ili deset godina na što ju nikakva EU nije tjerala jer je bilo pitanje naprosto daljnje konkurentnosti i opstanka. Reforma mora biti dragovoljan. U tom smislu ovo što mi sada pokušavamo je reforma. Proces prilagodbe odnosno harmonizacije odnosno prepisivanja europskih propisa smo završili, to je gotovo. Dakle, to je podvučena crta praktički kao i sve druge države, to nisu prave reforme, to nije kritika, to je naprosto činjenica. Reformu možemo provesti sada i to ne jednu. Što se tiče vaših kritika na naš stav oko Zakona o radu, moram priznati da ste djelomično u pravu, da, ja to jesam potpisao, ne prvi nego vjerojatno zadnji i radi toga sam bio kritiziran s pravom, s pravom. Dakle, radilo se o jednom prilično nasilnom pokušaju tadašnje vlasti ali to je sad teško objašnjavati da se stvari preko koljena slome. Mi o ovome razgovaramo već više od deset godina. Dakle, odluka je bila politička, vrlo otvoreno, za razliku od vas ja to mogu priznati. Odluka je bila politička, je li bila najmudrija? To je pitanje. Međutim sad se vraćamo na isto. Dakle, hoćemo li to podržati ili nećemo. Ne radi se o radikalnim rezovima. Radi se o malim promjenama koje nam trebaju, koje su u općem interesu, i tu možemo stat. Možete ovo ponoviti još sto puta, ja ću vama navest tri tisuće primjera ali neću, nemam vremena za to.
Hvala lijepa. Nova replika poštovanog zastupnika Đuro Popijač.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade. Između ostalog spomenuli ste da ste stavili Hrvatsku na energetsku kartu Europe, a to prije nije bilo. Ja vam neću ponavljati i neću vas sada učiti o tome što smo sve i koje sporazume potpisali na putu u EU i implementirali, naravno, kojih smo sve tijela u europskim asocijacijama postali članovi, to bi vi morali znati jer ste bili blizu pregovaračkog tima barem, ali ću vam reći što smo konkretno pored toga učinili. Dakle 2010. godine izgrađen i pušten je u pogon dalekovod, 400 kilovoltni dalekovod prema Mađarskoj sa kojim se direktno uključujemo pored onih koji već i ranije postoje u energetski sustav Europe i omogućavamo otvoreno i slobodno tržište u energetskoj jedinstvenoj Europi. 2010. godina, 2010. godine pustili smo u pogon plinsku interkonekciju prema Mađarskoj, visoko tlačni plinovod sa kojim Hrvatska dobiva apsolutnu sigurnost u opskrbi plinom i na osnovu kojega se možemo uključiti u jedinstveno plinsko tržište u Europi. To su konkretni projekti. Gospodine Milanović to ste vi u dvije godine učinili. Da bi stavili Hrvatsku na energetsku kartu Europe, osim što donosite pred neki dan Zakon o plinu kojim se direktno udaljavate od tog tržišta jedinstvenog i te jedinstvene karte, energetske karte Europe. Osim ako ne smatrate prazne priče o raznim eneđijevima, ovakvim i onakvim sjevernim, južim i srednjim plinovodima kojim samo obmanjujete javnost da nešto činite, a zapravo se ne događa apsolutno ništa. Što se tiče Zakona o radu, a gdje ćete veće nasilje od onoga što vi činite, a to vam je direktno odgovor iz sindikata jer vam spremaju generalni štrajk, i vi kažete da to radite u nekakvoj mirnoj atmosferi.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, predsjednik Vlade Zoran Milanović.
Pazite, u 8 godina bi bilo zaista strašno da niste napravili apsolutno ništa. Dakle, to nitko nije rekao. Kad govorimo o energetskoj karti Europe, onda ne govorim o tome kojih smo sve asocijacija postali članica po čistoj inerciji, po difoltu, temeljem činjenice da smo pregovarali o ulasku u EU. To mi je kao da mi kažete da ste rođenjem dobili državljanstvo. Pa normalno, to svatko dobije. Dakle, nema države koja nije član tih asocijacija. To nije ničiji rezultat niti nikakav veliki rad, to je naprosto čista inercija. Kao i pregovori sa EU tamo gdje vam kažu izvolite usvojiti te i te zakone. Pa nitko radi toga nikoga ne kritizira, dakle izvolite usvojiti te i te zakone, prevedite ih na hrvatski, to nije reforma, to je harmonizacija. To je harmonizacija. Ok, to treba napraviti. Ono što mi pokušavamo napraviti, zaista staviti zemlju na energetsku kartu Europe i nisam rekao, ako ste imalo slušali da je to gotov proces, ali to su ambiciozniji poduhvati od vašega. Naprosto ambiciozniji, dakle nitko nije rekao da nije rađeno apsolutno ništa, ono što je napravljeno je sitno, hrvatske mogućnosti su puno veće i ti projekti na koje vi gledate sa podsmjehom, ja bih rekao i zlobom, i zlobom, u želji da se nikada ne dogode je nešto što ne možete napraviti preko noći, spojiti se na neki interkonektor. To su puno veće stvari za Hrvatsku. To ne možemo sami, ali interesi u tim projektima nadmašuju hrvatske interese i hrvatske kapacitete. To su interesi država kao što je Mađarska koju ste spomenuli, da ne bude ovisna o samo jednom dobavljačkom pravcu kao što sada jest i nekih drugih država, a to može kako? Preko hrvatske obale. Jesam li rekao da je to završen postupak? Nisam. Radimo li na tome? Radimo. Dakle, na tome se nije radilo. Činjenica da je recimo južni tok kao pravac dobave, samo pravac dobave plina, dakle ništa specijalno bio zbog predrasuda odbačen od hrvatske Vlade, nije dobra stvar. Dakle Hrvatska je trebala biti na glavnom smjeru tog toka. Nije. Radi toga što su to Rusi.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, godinu i pol dana prije nego je Hrvatska i službeno postala članica EU, vaša Vlada je vodila Hrvatsku. S toga ne možete reći da 01. srpnja prošle godine vi i vaša Vlada niste bili upoznati sa stanjem javnih financija u RH. Stoga, hrvatsku javnost, nas zastupnike čudi da je hrvatska Vlada u studenom prošle godine predložila proračun za koji je znala da će već u siječnju ili u veljači biti dužna ići u njegov rebalans s obzirom da RH je jedna od država članica sa prekomjernim deficitom i da će trebati u tom smislu mijenjati državni proračun i usklađivati ga na način da deficit bude ispod 3%. Možete li objasniti nama i hrvatskoj javnosti zbog čega ste donosili proračun koji ste znali da nije utemeljen niti na gospodarskim pokazateljima, da predviđeni rast koji ste vi predvidjeli prilikom formiranja državnog proračuna nije održiv, nije točan i da ćete morati već u siječnju ili u veljači ići u rebalans državnog proračuna? I zbog čega onda sada kad se taj proračun i donosi i mijenja, kad se mijenja, se priprema daleko od očiju hrvatske javnosti, daleko od bilo kakve javne rasprave, a vi ste prošli tjedan, znate ono, prijepodnevnu rekli da ćete, da ćete kontaktirati stručnjake iz oporbe ne bi li vam pomogli u formiranju državnog proračuna. Pa jeste li možda pozvali nekoga od stručnjaka iz oporbe ili iz hrvatske javnosti koji bi vam pri tome pomogao da se ne stvara ovakva mistika oko donošenja izmjena državnog proračuna i špekulacije primjerice da ćete sredstva drugog mirovinskog stupa koristiti za sanaciju javnih financija u Hrvatskoj? Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani predsjednik hrvatske Vlade, Zoran Milanović.
Dakle, moj život koji nije jednostavan, ali se ne žalim jer sam sam ovo tražio, olakšavate vi članovi, sve redom prethodne Vlade koja se stvarno ne može u ekonomiji ničim pohvaliti. Stvarno ne može. Mi za sada još ne možemo konkretnim rezultatima rasta, takva je situacija. Neću se izmotavati. Takva je situacija. Ali mi odgovara kada se za repličare javljaju isključivo ljudi koji su iza sebe ostavili loše rezultate. Loše. Neću reći da je to najgora Vlada u povijesti jer povijest će suditi svima nama. Naprosto to su loši rezultati, to je ogroman deficit i naravno vi cijelo vrijeme raspravu i navodite na galamu, to je logika rasprave, dakle na galamu, na svađu. Pitate me očite stvari. Dakle čudite se tome što svodimo deficit prema 3%, to je naravno nemoguće u jednoj godini. Da, moramo to raditi, dakle to je politička odluka. Nisam govorio i ne mislim da je potrebna stručno znanje da bi se donijela politička odluka koji ćete prihod povećati i uz koje posljedice, a koji ćete rashod smanjiti. To su uvijek političke odluke, ne politikantske, čak ne ni stranačke uskostranačke ali naprosto to je volja. Ako imate pojma o državnim poslovima onda kažete ovo mogu, ovo ne mogu. Dakle nikad niste provodili javnu raspravu oko proračuna niti smo vas ikada prozivali zašto ne provodite javnu raspravu oko proračuna. to ste sada izmislili, to je nekakva novost, javna rasprava za proračun. Zakona o radu da, apsolutno i trajala je i razgovori su trajali mjesecima, međutim ne želi se odstupiti nimalo, žao mi je ne ide drukčije. Prema tome, naša odluka će biti onakva kakva mora biti. Rekao sam u svom govoru da ćemo voditi računa o tome da sačuvamo socijalnu stabilnost zemlje i neće biti jednostavno. Vašu podršku ne očekuje, to nije realno.
Hvala lijepa. 4.replika poštovanog zastupnika Ante Babića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani predsjedniče Vlade, sjećam se vrlo dobro da ste vi u vašem inauguralnom govoru ovdje pred ovim Visokim domom govorili ste i kleli ste se na Boga i govorili da nećete nikada spominjati bivšu vladu već da ćete vi isključivo govoriti o svojoj Vladi, ali evo u svakom izvješću i svakom vašem obraćanju javnosti vi konstantno i uvijek opetovano spominjete bivšu vladu, a to se vidi i danas. No u vašem izvješću govorili ste o energetskim mogućnostima i atraktivnosti koje nisu jedino jamstvo uspjeha u RH ali i to puno govori o tome, međutim zaboravljate da pravna nesigurnost i porezna presija zapravo tjeraju investitore daleko od RH, a uvijek iznova vjerujem da ćete i vi u ovoj godini govoriti o Indonežanima, o Katarcima, o Azerbejđžancima o Saudijcima o nekakvoj svijetloj budućnosti. Spominjali ste i programe mlade u budućnosti, međutim zaboravljate da u ove dvije godine Hrvatsku napustilo oko 24 tisuće mladih ljudi, znači za vrijeme vaše Vlade, a da ni danas niste ponudili niti jednu mjeru stambenog zbrinjavanja ili zapošljavanja što je istina. I zaboravljate da od 375 tisuća nezaposlenih u RH više je od 50% mladih ljudi. I na kraju, niti jednom riječju u svom izlaganju niste govorili o Hrvatima u dijaspori i o Hrvatima u BiH. uskraćivanjem možda stipendija za Hrvate iz dijaspore u ovoj godini najbolje možda govori o tome. Hvala.
Odgovor na repliku predsjednik hrvatske Vlade poštovani Zoran Milanović.
Pa znate šta kada pitanje statusa Hrvata u BiH bude na sjednicama Europskog vijeća onda ću o tome govoriti, ali to se neće nikada dogoditi jer to nije u interesu Hrvata u BiH njima se može pomoći na način na koji se do sada nije radio. Dakle manje pričam više pokušavam raditi projekte ne rasipamo više na 50 prijatelja, kućanstava, kumova nego ih koncentriramo na jedan mali broj vidljivih projekata na vrlo transparentan način i to u ovom trenutku čak više od maksimuma što Hrvatska može. I nisam u konstantnim razgovorima, konstantnim kontaktima neprekinutim kontaktima sa čelnicima Hrvata u BiH koji većinom dolaze iz vaše stranke, bratske ili sestrinske stranke čuo nikakav prigovor. Njih stalno pitamo šta im treba ali to previše ne reklamiramo jer ja tamo ne idem po glasove. Ne sjetim se tih ljudi jednom u 4 godine kada trebam pokupiti šačicu glasova, ne idem tamo s tim interesima. Dakle idem sa interesom čak više od interesa, željom i porivom da nešto napravimo. I pozivam one koji su aktivni i živahni u europskim tijelima da kada se zalažu za interese Hrvata u BiH da to rade inteligentno da ne naprave štetu.
Hvala lijepa. 5.replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, vi ste govorili o strahu. Straha u Hrvatskoj ima. U svom nastupnom govoru Roosevelt je 1933.godine rekao "Prestrašenost je jedina stvar koje se moramo plašiti". Možda se građani RH boje prakse ove hrvatske Vlade, možda taj strah izvire upravo iz prakse te Vlade. Govorili ste i o jednom drugom segmentu vrlo važnom, a to je Zakon o radu i pitali ste kome je u interesu skraćivati prava radnika, ugrožavati radnike. Ja sada pitam vas, kome je u interesu da su neke zemlje neoliberalnije, kome je u interesu da su neke zemlje demokratskije, kome je u interesu da neke zemlje lošije postupaju prema radnicima? Malim moćnim skupinama. Sasvim sigurno da postoje mnoge zemlje koje su bogate prirodnim resursima ali se ne odnose prema građanima recimo poput jedne Norveške. Pa se ja isto pitam, kome je u Hrvatskoj u interesu da se radi ovakav Zakon o radu protiv kojeg jesu nekih odredbi, ne cijelog Zakona o radu, i sasvim sigurno da je dobro da ste vi u pravu da je to za raspravu koja smanjuju radnička prava usprkos tome što je gotovo 400 tisuća ljudi vrlo lako dobilo otkaz, a vidimo svakoga dana sve više ljudi je na burzi? Hvala.
Odgovor na repliku predsjednik hrvatske Vlade poštovani Zoran Milanović.
Moram priznati da nisam najbolje shvatio da li se nas dvojica slažemo ili ne slažemo. Navodite kao primjer Norvešku koja je duplo bogatija od SAD-a ne od Njemačke, država koja u sljedećih 100 godina ne moram ništa raditi, samo može uzimati dan za danom iz svog suverenog fonda i mogu od toga živjeti opet duplo bolje od nas, a da ništa ne rade. To uopće nije primjer, primjer je Njemačka koja je velika koja nije top tehnološka sila kao Amerika ali je tehnološka sila visokog, srednjeg nivoa, recimo država iz koje u zadnjih 15 ili 20 godina koliko znam nije izašao novi kemijski entitet u farmaceutici, dakle to rade druge države. Dakle Njemačka se nalazila u jednom delikatnom stanju prije 10 godina i mijenjala se. I ja sam rekao da ću, mada je to svima vama dostupno, dati, prevest ćemo ako treba promjene njemačkog radnog zakonodavstva i socijalnog sustava prije 10 godina. Pa da vidimo šta je sa tog menija nama danas prihvatljivo a šta nije. To nije nikakav brutalni neoliberalni sustav nego sustav koji je omogućio više radnih mjesta ali treba otvoreno reći, više se radi a zarađuje se isto, plaće stagniraju. To je Njemačka, Njemačka nije londonski City, stabilnost je veća. Dakle, moramo odabrati, ovo je politička odluka, ovo je politička odluka, ništa drugo. Hoćemo li napraviti ne znam 70% onoga što su Njemačka i Austrija napravile prije 10 godine i danas su konkurentne. Ali ako se ne budu mijenjale gdje je jamstvo da će za 10 godina Njemačka biti ispred Francuske. To su sve bogate zemlje, visoke razine i društvenog dohotka po stanovniku i socijalne sigurnosti i javne potrošnje, ogromne javne potrošnje, to košta. Dakle ili ćemo neke stvari promijeniti ili nećemo ništa promijeniti, praviti ćemo se da je ovako dobro. Zašto su ljudi dobili otkaz, ato jer su poslodavci zli? Ne, ljudima je teško raditi, ne radi porezne presije, jer u Hrvatskoj su se porezi olako shvaćali, to je porezni red, to je država.
Hvala lijepa. Iscrpili smo sve replike. Otvaram raspravu. U raspravu krećemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika nezavisne liste i poštovni zastupnik Damir Kajin. Kolege Grubišića nema.
Poštovani gospodine predsjedniče, predsjedniče Vlade, gospodo zastupnici. Ovo je kao što smo čuli prvi puta da se u Saboru i raspravlja o izvješćima sa sastanka Europskog vijeća. U načelu glede ovih izvješća tu se nema što dodati. Znači imamo dva, 19. i 20. prosinca, odnosno onaj od 8. studenog i tu se govori između ostalog da je tada bilo govora o zajedničkoj, sigurnosnoj obrambenoj politici, ekonomskoj i socijalnoj politici, ekonomskoj, monetarnoj uniji, migracijskim tokovima, proširenju i procesu stabilizacije i pridruživanja, vanjskim odnosima. Znači tu je naglasak na Siriji, Srednjoafričkoj Republici, istočnom partnerstvu, odnosno Ukrajini, ostala pitanja, raspravljalo se, citiram o digitalnom gospodarstvu, inovacijama, uslugama, gospodarskoj i socijalnoj politici, ekonomskoj i monetarnoj uniji, istočnom partnerstvu, opet u Ukrajini i jasno migracijama. Međutim, ono što je najbitnije, što sam ja uspio iz ovih izvješća jednostavno izvaditi, shvatiti, da će do ožujka 2014. godine Europska unija predložiti direktivu o oporezivanju dohotka od kamata na štednju. Gotov citat. I ja to sebi na neki način prevodim kao porez na kamatu deponiranog novca pri našim poslovnim bankama. Depoziti hrvatskih pravnih odnosno fizičkih osoba iznose ako se ja ne varam negdje oko 180 milijardi kuna. Znači država kada bi uvela tu vrst poreza po tom osnovu recimo mogla bi namaknuti milijardu kuna. Koje to može prijepore prouzročiti ostaje da se vidi. Oni koji nemaju što štedjeti njima to neće teško pasti, drugi će ogorčeno protestirati. Iako ima onih koji kažu da bi to bio vjerojatno najmanje bolan porez. Jasno da bi trebalo odvojeno pratiti prilike u razvijenim zemljama Europske unije i u zemljama poput Hrvatske. Nije isto voditi gospodarsku politiku, to smo slušali sada i u ovim replikama, u jednoj Njemačkoj ili Belgiji, da ne govorimo o jednoj Norveškoj, ili s druge strane u jednoj Hrvatskoj ili Grčkoj. Točno u ovu situaciju u kojoj jesmo doveli smo se sami. Iz ove situacije isto tako valjda ćemo će čupati sami. Druge točke koje sam ovdje naznačio ja mislim da nisu možda mislim, nešto ću reći o svakoj, toliko presudne, npr. obrambena politika, borba protiv terorizma i jačanja europske obrambene industrije. Ja mislim da to nije sporno. Radije bih čuo kada će recimo Europa ili NATO van iz Afganistana. Šteta što su naši potencijali kada govorimo o tome na neki način limitirani. Nekada je, ne znam, ex Jugoslavija kada je riječ o vojnoj industriji bila 8, 9 sila ili izvoznik oružja u svijetu, odnosno te vojne tehnologije pa možemo reći i najviše tehnologije. Danas smo na žalost takvi kakvi jesmo, vojni patuljci. Za razliku od bivšeg šefa gospodarske komore kada bi Tito išao u safari na lavove, leoparde ili slične zvijeri. Onda bi jednom Egiptu u vrijeme Nasera prodavao tenkove Đure Đakovića. Ne znam, kada se gradila asuanska brana onda bi prodavao turbine Rade Končaru, Aližiru bi za hidroelektru pronalazio posao gradnje naselja, bolnice itd., a danas smo tu gdje jesmo. Imamo dvije, tri tvornice, nazovimo to tako vojne opreme, nedovoljno da opslužujemo i svoju vojnu industriju, ali dobro, ipak se kreće. Jasno naglasak o ovome o čemu danas razgovaramo je ekonomska i socijalna politika i možda upravo to nezaposlenost mladih. Hrvatska je od krize 2008. izgubila 177 tisuća radnih mjesta. Gdje smo ih izgubili? Izgubili smo ih u realnom sektoru. U istom tom periodu zaposlilo se 30 do 40 tisuća ljudi. Gdje? U nadgradnji. Mi u nadgradnji 2014. u odnosu na 1990. imamo cca. 100 tisuća više zaposlenih no što je bilo tada. I to košta proračune hrvatskih poreznih obveznika. Nije bitno da li je riječ o lokalnoj samoupravi ili državi, u ovom trenutku sa materijalnim troškovima negdje oko 15 milijardi kuna. A s druge strane imamo negdje oko 500 tisuća manje zaposlenih nego što smo imali '90.-te godine. I zato ova druga mjera, kreditiranje malog i srednjeg gospodarstva o čemu se također govori u ovim izvješćima je zapravo ključ. Jasno na jedan transparentan, ne na balkanski način, ali to vrijedi i za zapošljavanje poglavito malih. Mi imamo otprilike u Hrvatskoj ovu situaciju danas da imamo 100 velikih gospodarskih subjekata koji zapošljavaju preko 500 zaposlenika, sve tamo do Konzuma ili kako se to zove, nije bitno, Agrokora koji zapošljava 40-tak tisuća ljudi. Tih 100 velikih poslovnih subjekata ostvaruju negdje 50% prihoda u hrvatskom gospodarstvu, imaju 25% zaposlenih i državi plaćaju negdje oko 25% poreza. Imamo 1000 srednjih poduzeća koji ostvaruju 25% prihoda, imaju 25% zaposlenog u ukupnom broju i negdje plaćaju 25% poreza. I onda imamo više stotina tisuća onih malih poslovnih subjekata, od obrta do društva ograničene odgovornosti koji ostvaruju 25% prihoda, imaju 50% zaposlenih i državi plaćaju, što je normalno jer imaju najviše radnika, 50% poreza. Što se tiče ove ekonomske monetarne politike, ja bih stavio iz ovih izvješća naglasak na osiguranje depozita, o čemu se također govorilo na tim konferencijama. Točno, ako netko kani oporezovati kamatu onda mora i te depozite štititi, mora znači jamčiti sigurnost istih. Hrvatska je imala sreću, uz probleme koje imaju i hrvatske banke, što nismo upali u tu jednu bankarsku krizu. Istina, u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj negdje oko 11 poslovnih banaka posluje negativno. Neke su završile u stečaju, dobit im je manja 40% nego 2012., ali ipak smo izbjegli potrese koje su imale kada je riječ o bankarskoj krizi i neke zapadne zemlje. Bez obzira što je ta adekvatnost kapitala, kako je bankari nazivaju, negdje 13,15% to je ugroženih kredita, takva kakva je, banke ipak nisu ugrožene. I zato je sigurno bitno kakav će biti odnos do ovog malog gospodarstva koje je najviše ugroženo. Činjenica je da veliki iz dana u dan imaju sve više, a činjenica je isto tako da mali poslovni subjekti iz dana u dan imaju sve manje. Ovdje u ovim izvješćima govori se i o visokoj cijeni telekomunikacija, zatim se govori o bankarskoj uniji itd. Bilo bi isto tako kada već govorimo o toj bankarskoj uniji, možda dobro da se raspravlja i o ujednačavanju kamata hrvatskih banaka s ovim majkama banaka koje su kupile hrvatske banke '90.-tih godina. Ja mislim da ovdje nije puno toga spornog jer i nema što biti sporno u ovim izvješćima o sastanku Europskog vijeća, ali kad govorimo o Europskoj uniji zanimljiv je jedan dokument o srozavanju ili bolje rečeno padu kreditnog rejtinga i jedna rečenica iz ove agencije iz čini mi se Washingtona … da će Hrvatska ubuduće možda ili ove godine više novaca uplaćivati u europske fondove, no što će povlačiti iz europskih fondova. Mi smo, ako se ne varam, 2013. uplatili cca 270 milijuna eura, povukli smo negdje oko 276 milijuna eura, negdje 6 ili 7 milijuna eura više no što smo uplatili. Ove godine uplaćujemo gotovo 4 milijarde kuna i teoretski bi mi mogli povući 7,5 milijardi kuna što je jasno nemoguće, ali po ovome bi se stvarno moglo dogoditi da više uplatimo no što ćemo iskoristiti ili povući. Ako povučemo manje novaca ona mogu reći loše nam se piše jer ne znam kako će u ovom trenutku izgledati proračun, ali mogu naslutiti da će između ostalog i neke investicije u Republici Hrvatskoj u godini pred nama biti rezane. Kada govorimo o sredstvima Europske unije, mi tu imamo još niz problema. Nije problem samo kako se pišu ovi programi, nije problem kako treba izgledati projektna dokumentacija, već nam je problem po mom sudu što nam prioritete kad je riječ o našem novcu odobrava Bruxelles. Gotovo se usuđujem reći da bi sa tih 3,5 ili 4 milijarde kuna sami bolje gospodarili, bolje bi iskoristili taj novac, bolje bi odabrali ili vrednovali prioritete Republike Hrvatske. Čitav niz projekata za što dolazi novac iz Bruxellesa neću reći da je drugorazrednog karaktera, ali nije niti onog prvorazrednog što nas u ovom trenutku dominantno ja bih rekao opterećeno. Zamislite kada neki grad ili neka županija predlaže da se gradi golf teren, golf teren europskim sredstvima. Pa kome to pomaže? Pa to može pomoći samo krupnom kapitalu. Ta bezosjećajnost ja bih rekao vizavi trenutka gospodarskog ili ne znam kako ću ga nazvati, za mene je naprosto neshvatljiv. Ili da se grade neka vrata na ulazu u Istri 4-5 ili ne znam koliko tisuća metara kvadratnih što doista spram nečega konkretnog, stvarnog životnog ne da je drugorazredno nego apsolutno nepotrebno. Mislim da bi Hrvatska trebala odrediti 50-tak ili stotinjak ključnih projekata i te projekte ne dvi, dva, tri, pet po županijama kandidirati i naprosto na njima inzistirati, kao što je inzistirala kroz više godina o gradnji Pelješkog mosta i želim vjerovati da je to sada pred nama, da je to gotova stvar i da će se ta investicija uskoro započeti i realizirati. Za Hrvatsku je izuzetno bitno, to je moj sud, što je i Srbija započela pregovore u članstvu u Europskoj uniji. Istina, ovdje se nije govorilo o Srbiji nego se govorilo o Ukrajini i da se prema Srbiji eto Hrvatska ponaša europski, da parafraziram predsjednika Josipovića. Jednom riječju Hrvatska se spram Srbije ne smije ponašati kao što se Slovenija ponašala prema Hrvatskoj. Mi imamo niz otvorenih pitanja, nitko od tog ne bježi sa Srbijom. Oni će reći da imaju i sa nama, nije bitno ali stvar se normalizira. To je dobro, gospodarstvenici surađuju, ulaže se, trguje se i eto uz sva otvorena pitanja kao što je procesuiranje zločina, nestalih, poštovanja manjina ovdje, tamo, tužbe za genocid ipak stvari idu na bolje. I za kraj jednu rečenicu vis a vis nečega o čemu je govorio i premijer. To je procedura prekomjernog deficita o čemu će danas premijer, pardon predsjednik. Ne predsjednik, pardon ministar financija, ministar financija da mi ne bi netko zamjerio razgovarati u Bruxellesu. Znači u ova četiri mirovinska fonda imamo koliko? 58 milijardi kuna. Da li treba ukinuti drugi stup? Ne. Točno. Kada bi se ta sredstva vratila u prvi stup ja mislim da bi tu evo dobijalo se na godišnjoj razini negdje 5 milijardi kuna. Deficit minus tih 5 milijardi bi bio točno 4,7% u ovoj godini, ali bolje je da se snizi dio rashoda i da se to kombinira sa beneficiranim stažom o čemu govore i neke tiskovine tijekom današnjeg dana. Mislim da to odgovara i mirovinskim fondovima jer će kasnije oni početi isplaćivati mirovine. No, problem je što ti fondovi zapravo osim u državne obveznice, dobro Podravku i još nekoliko velikih kompanija ne ulažu novac u nešto što je životno i stvarno bilo da je riječ o energetici ili nekim drugim radnim mjestima. I za kraj, da točno. Slažem se sa premijerom. Državu treba reorganizirati od državne uprave preko državnih agencija. Da slažem se treba i sudstvo reorganizirati o čemu je bilo riječi na prošloj sjednici Sabora, reorganizirati zdravstvo, školstvo, ali boga mi radikalno treba reorganizirati i lokalnu samoupravu jer situacija sa 556 jedinica ne znam kome je u ovom trenutku od interesa.
Hvala lijepa. Imamo set replika. Prva replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Poštovani kolega zastupniče, rekli ste jednu tvrdnju da nije isto voditi ekonomsku politiku u Norveškoj ili u Hrvatskoj ili u Grčkoj. To je točno, jer 90-tih godina sasvim sigurno da Norveška nije bila u istoj situaciji kao i Hrvatska i zbog rata, ali isto tako zbog privatizacijske pljačke. Norvešku nisu 8 godina kao za vrijeme ili 6 godina za vrijeme Sanadera sustavno pljačkali i vrlo je teško u takvim uvjetima i naslijediti ekonomsku politiku i voditi ju i općenito voditi u Hrvatskoj pod takvim uvjetima ekonomsku politiku. Jer postoji jedan možda i vic, anegdota. Znate na čemu se zasniva grčka tragedija? Zasniva se na mitu, a hrvatska tragedija se zasniva na mitu i korupciji. 60-tih godina Japan i ondašnja Jugoslavija bili su na gotovo istom stupnju ekonomskog razvoja. Tada je Japan uložio enorman novac u obrazovanje, u tehnologiju i napredovao. Što mi danas radimo? Sasvim sigurno da 20 godina vođenje krive ekonomske politike, poticanje uvoza, gašenje prije je premijer rekao da kod nas je teško raditi. Nije kod nas teško raditi. Ja se u jednom segmentu sa gospodinom Linićem slažem. U Hrvatskoj imamo vrlo loš menadžerski kadar i jednu grupu vrlo loših vlasnika tvrtki.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
… [[Govornik naknadno uključen.]] šezdesetih godina Japan i Hrvatska bili na istom stupnju razvoja, ne znam. Ali znam da je ex Jugoslavija tamo negdje bez ikakve namjere da nekoga branim, pedesetih godina imala najviše stope rasta. I gotovo da je nevjerojatno da se u tom jednom periodu od recimo desetak, petnaestak ili dvadesetak godina naprosto izgradila jedna energetska osnova, da je izgrađeno ne znam koliko milijuna stanova, da je naprosto jedna školska infrastruktura, zdravstvena infrastruktura, turistička infrastruktura položena upravo u tom jednom periodu do sedamdeset i pete, osamdesete godine, da je naprosto zemlja iz jedne zaostale postala srednje razvijena i tome slično. Točno, nije isto voditi Hrvatsku i Norvešku, nije isto voditi Hrvatsku, Austriju, ne znam Italiju itd. I slažem se da Norveška kao što i sami spominjete nije imala rata, Norveška nije imala privatizaciju, ali boga mi nije imala ni toliko kleptomana koliko ih ima valjda na ovim prostorima.
Poštovani zastupnik Dražen Đurović i njegova replika.
E hvala. Kolega Kajin, vi ste rekli da za razliku od devedesete godine danas u Hrvatskoj zaposleno gotovo 500000 ljudi manje. Na žalost, podaci su još dramatično lošiji. Devedesete godine je u Republici Hrvatskoj radilo 2 milijuna ljudi, a u mirovini je bili 655 000 hrvatskih građana. U ovom trenutku u Republici Hrvatskoj radi milijun i 350 tisuća ljudi, a u mirovini je milijun i 200 tisuća hrvatskih građana. Dakle, razlika broja zaposlenih u Republici Hrvatskoj u odnosu na devedesetu godinu je na žalost pad od 650 000 zaposlenih od 90-te do ovog trenutka danas. To je dramatični pad. A da ne govorimo, nitko nije ozbiljnije obrazlagao strukturu radne snage koja je bila devedesete i strukturu radne snage kakva je prisutna u Hrvatskoj danas. Također, premijer Milanović je spominjao ukidanje parafiskalnih nameta i kako je ova Vlada ukinula oko 52 parafiskalna nameta i time rasteretila hrvatsko gospodarstvo za gotovo 400 milijuna kuna. Međutim, vi u trenutku kad dodate parafiskalni namet hrvatskim građanima na kubik vode od kunu i pol u godini dana isto hrvatskim građanima uzimate natrag onda tih 400 milijuna kuna kroz cijenu vode koju će platiti samo u jednoj godini. Kada tim hrvatskim građanima uvedete obvezna licenciranja, kad hrvatskim poljoprivrednicima uvedete nekakav obvezni tečaj za pesticide i uzmete im 150 milijuna kuna i zapravo nizom mjera koje mi provodimo mi zapravo kojekakvim zaista parafiskalnim nametima djelomice oslobađamo gospodarstvo ali i pritišćemo hrvatske građane i potrošače. I time zapravo i smanjujemo i konkurentnost na tržištu rada i samu cijenu rada. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, parafiskalne nameti tu se barem slažemo svi treba ukidati ili treba ih u najmanju ruku smanjivati bilo da je riječ o lokalnoj samoupravi bilo da je riječ o državi. I slažem se isto tako imamo mi nekoliko ozbiljnih problema u koje nismo sami dovedeni zbog čega je gospodarska situacija između ostalog ovakva kakva je. Na prvom mjestu to je zasigurno rat i od tuda treba nekako početi. To je dovelo do toga da je broj radnih mjesta smanjen gotovo za jednu četvrtinu u odnosu na predratnu godinu 1990., to je dovelo do toga da danas imamo milijun i 200 tisuća umirovljenika, to je dovelo ili to vodi između ostalog i ka tome da imamo danas negdje oko 380 tisuća nezaposlenih. Ali ima još jedan momenat o kojemu valja voditi računa. Mi danas 2014. godine imamo 100 tisuća zaposlenika više u državnoj i lokalnoj nadgradnji no što smo imali godine 1990. I prije sam rekao da to porezne obveznike, nije bitno da li je riječ o državnom proračunu ili lokalnim proračunima, na godišnjoj razini košta negdje oko 15 milijardi kuna. Zamislite što bi se moglo učiniti, normalno da državu to košta, nije isto voditi državu ili jednu pod navodnicima "socijalističku" republiku. Ali zamislite što bi se moglo učiniti sa 15 milijardi kuna na godišnjoj razini. Pa moglo bi se svake godine izgraditi 200-njak ili 300-njak km autoceste po nekim normalnim uvjetima, ne onim kleptomanskim, ili pod uvjetima kako se to radilo od 2000. do 2003. Znači, svake godine mogli bi imati ne znam jednu takvu dionicu novu ili bi mogli imati zaposlenih 20-ak, 30-ak ili 50-ak tisuća novih radnih mjesta.
Nova replika, poštovanog potpredsjednika Doma Željka Reinera.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvaženi zastupniče vi ste govoreći o ovoj temi naravno govorili o cijelom nizu problema koji nisu zapravo usko vezani uz ovu temu. I slično kao i premijer koji je lijepo pročitao svoje izvješće i dao obećanja što će Vlada učiniti kao da je na početku mandata međutim čini mi se da bi ovdje trebalo raspraviti o jednom problemu, a to je da danas 7 mjeseci nakon što je Hrvatska članica EU u javnom životu zapravo nema prave svijesti o tome da odluke koje se donose u tijelima EU izravno utječu na život svakog građanina i zapravo o tim odlukama se vrlo malo zna u javnosti. Vlada je donijela odluku da se ne objavljuju pregovaračke pozicije RH prije sastanaka kao valjda zbog toga da bi trebalo imati određene adute u rukavu u tim raspravama međutim činjenica jest da hrvatska javnost gotovo uopće ne dobiva informacije o odlukama u tijelima EU. Nameću se od strane Vlade pitanja svakog dana ideološka, svjetonazorska a ova pitanja o tome o čemu se odlučuje u EU, kako naši predstavnici zastupaju stajališta Hrvatske koja se ponovno naglašavam tiču svakog građanina zapravo građani ne znaju puno. Naravno, može se reći da su dokumenti dostupni preko EU baza podataka, može se reći da su neke stvari dostupne ali budimo realni koliko naših građana ima stvarno tu dostupnost, koliko naših građana dovoljno poznaje jezike da može kvalificirano dobiti informacije? I čini mi se da je to nešto o čemu bi itekako trebalo raspravljati jer ti podaci trebaju biti lako dostupni hrvatskim građanima. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Pa trudio sam se govoriti upravo o ova dva izvješća. Ono što sigurno može utjecati, gospodine zastupniče potpredsjedniče ovoga Doma, kao što kažete u životu svakog građanina RH to sam pokušao i posebno apostrofirati a tiče se sljedećeg da do ožujka 2014. EU kani predložiti direktivu o oporezivanju dohotka od kamata na štednju. To ja sebi prevodim kao preporučiti uvođenja poreza na kamatu. Rekoh isto tako za govornicom da depoziti hrvatskih fizičkih, odnosno pravnih osoba u ovom trenutku, ako se ne varam, iznose negdje oko 180 milijardi kuna. I ako se država odluči za namaknuti određena sredstva tu je možda i najlakše doći do određenog novca to će stvoriti određene prijepore kod onih koji štede, kod onih drugih zasigurno neće i po tom osnovu se može uprihodovati dodatnih milijardu kuna. Iako bih bio sretniji kada se ni taj porez ne bi uvodio.
Nova replika, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Kajin, govorili ste o aplikaciji Hrvatske za 2013. u iznosu od oko 270 milijuna eura, a povlačenju sredstava u visini od 276 milijuna eura. Dakle, 6 milijuna eura smo u nekakvom ajde da kažem suficitu. Dobro je to uočila i Agencija Standard&Poor's kada je rekla da smo slabo iskoristili pristupanje EU. Najvjerojatnije je da se na to odnosilo. No, ono što sam ja posebno htio istači u vašoj raspravi je rasprava oko dvije stvari, to je Pelješki most za kojega znamo da je pri nastupu ove Vlade, dakle o usvajanju vlasti u državi Hrvatskoj putem izbora legalnih bila velika hajka, povika na način rješavanja prometnog pravca prema Dubrovniku upravo na ideju Pelješkog mosta. Znamo da se išlo u BIH, pregovaralo oko koridora kroz Neum itd. odjedanput evo slavimo iako ste vi sami rekli ostvarenje sna Pelješkog mosta. Jel? Zanimljiva je ta kronologija takvih putem … [[Govornik se ne razumije.]] Vlade. I ono zadnje što sam htio reći, to je pristupanje naših susjeda EU iako dobro znamo da prije 2020.godine prema odluci Europskog parlamenta nema novog pristupanja EU, može se upast koliko god hoće, prije 2020.nema pristupanja a ono što mene posebno boli je to da mi uopće ne spominjemo ni ministrica vanjskih poslova a evo danas ni premijer u svom govoru o tome da imamo značajnih neriješenih, teritorijalnih pitanja s Republikom Srbijom. Kao da to sakrivamo, kao da to stavljamo pod tepih. Pa i vi ste u svom govoru, to niste spomenuli, i to me zaista boli. Imamo na desetine tisuća hektara preko Dunava imamo šarengradsku adu na koju ordinira policija Bačke palanke a ne i lokalne, što s tim?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, koliko imamo prilike pratiti u javnosti francuski konzultanti preporučili su taj Pelješki most kao najoptimalnije rješenje i želimo samo vjerovati da će ta investicija što je moguće prije u povezivanja juga, sjevera ne znam kako da se izrazim i krenuti. Jasno da to sve košta, jasno da hrvatska država u ovom trenutku nema tih novaca. Spominju se cifre od 250-300 milijuna eura i želim vjerovati da će EU ne biti izdašna nego da će barem u tom dijelu jednostavno prepoznati hrvatske prioritete i vratiti nam ono što na godišnjoj razini i uplaćujemo. Da, ono gdje treba izraziti jednu bojazan da nam se ne bi dogodilo da ove godine u EU ili EU više uplatimo sredstva no što ćemo iz EU povući. Ove godine Hrvatska uplaćuje negdje cirka 4 milijarde kuna. To je ogroman novac. Ja sam za govornicom rekao, kad bi sami možda disponirali, upravljali tim novcem da bi puno bolje efekte postizavali no kada nam oni određuju prioritete i spominjao sam da je svaka kuna koja će se vratiti, koja će se paralelno oploditi sa Europskim sredstvima apsolutno korisna ali da treba isto tako odrediti ne znam 50-tak ili 100-njak možda prioriteta oko čega će se postići jedan nacionalni konsenzus od općina, gradova, županija i naprosto na tome inzistirati, da nam se ne bi potkrali neki golfovi, recimo u Poreču, što mogu biti samo u interesu krupnog kapitala na koje naši građani vjerojatno nikada neće doći nabijati onu lopticu.
Josip Leko. Poštovani zastupnik Goran Marić replika.
Hvala lijepa. Kolega Kajin, govorili ste o poduzetnicima, o strukturi poduzetništva, strukturi ukupnih prihoda ukupne dobiti pa samo radi jasnoće slika stanja među poduzetništvima i među poduzetnicima Hrvatske, nekoliko dopuna i pojašnjenja i upozorenja na promjene koje su se dogodile u posljednjih 14 godina a na koje ekonomska politika nije reagirala. Velikih tzv. poduzetnika u Hrvatskoj nekad je bilo tisuću, danas ih je 348, 0,36%, 0,36% svih poduzetnika ostvari ukupnog prihoda 48,9% a zapošljavaju samo 32,9% ali 348 poduzetnika odnosno 0,36 ukupnog broja poduzetnika uzima 54% ukupne dobiti RH ostvarene u ekonomskoj aktivnosti. U krizi su upravo oni otpustili 100 tisuća ljudi a dobit od 99.-2007.je bila 31 tisuću pod zaposlenom a od 2008.-2012. 42 tisuće kuna po zaposlenom. Dobit velikih u odnosu na dobit malih po zaposlenom je bila u proteklih 14 godina u prosjeku veća 78,8%. U 2012. dobit malih po zaposlenoj je bilo 27 tisuća kuna a dobit velikih po zaposlenom 67 tisuća kuna. Ukupna dobit u ukupnom BDP-u je 10,3%. Zar to nije dokaz da je hrvatsko gospodarstvo zapravo kartelsko gospodarstvo na koje ekonomska politika slijepa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ne znam što dodati. Ovdje se nema što dodati. Ja sam u cijelosti slažem i hvala vam na ovoj preciznosti. Ja kada sam govorio recimo o dobiti onda sam rekao 50%, nisam rekao 54. Kad sam govorio o prihodima, rekao 50%, ne 48,9% ali je naprosto intenca u mojem govoru upravo ovo što i vi iznosite. Slažem se u cijelosti i hvala na nadopuni.
Poštovani zastupnik Stjepan Milinković replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Kajin ja sam imao nekakvo razmišljanje da sam vas dobro upoznao tijekom ovih 6 godina kad smo se pripetavali tu na domaćem terenu, ali onda danas sam se iznenadio jer kažem evo našega kolega Kajina koji europski promišlja i onda mi kako bi se reklo ono po domaćem istarskom mi je ža, sad ne vidim Kajina nigdje, opet ga Jakovčić preskočio i naskočio, ne vidim ga tu nigdje, ali bute se vi dogovorili med sobom. Ali imam jednu drugu stvar koju sam primijetio u vašoj raspravi gdje ste rekli i izrazili na određeni način sumnju glede povlačenja sredstava iz EU. I u tom smislu ovaj posebno mjesto bi se trebalo reći, stalno se govori o mogućnostima u poljoprivredi, o mogućnostima velikih dobitnika poglavito malih, mladih a ja želim reći da mi je to drago čuti zato jer ja u tom području poznam nažalost posljednjih godina samo gubitnike. Pa evo samo ako kažemo da je jučer predan taj, Europskoj komisiji programi su predani jučer pa ako sada damo im vrijeme da idemo malo, koje će oni morati potrošiti da to donesu, da to prihvate pa se onda raspišu natječaji pa to bi moglo biti negdje deveti, deseti mjesec u najmanju ruku i u tom smislu sam i ja itekako u velikoj sumnji. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, upoznajemo se. Ja i vi i vjerojatno ćemo se dobro upoznati ili bolje rečeno, upoznavat ćemo se. Ne brinite se, nije Jakovčić Kajina ni preskočio niti mi je doskočio, ali da je preskočio i doskočio Istrijanima, u to ne treba sumnjati.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a. Izvolite, poštovana zastupnice [[Upadica Kajin: Ali znate koga je preskočio? HDZ s kojim se dogovorio na lokalnim izborima i koji ga je podržao u drugom krugu.]] Iz klupe, iz klupe, ne piše se iz klupe, ne prizna se.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Nastojat ću skratiti svoju raspravu jer evo upravo u ovo vrijeme treba početi jedna druga rasprava, okrugli stol koji je organizirao HDSSB oko ustavnih promjena. Pa zato molim da ubuduće nastojimo koordinirati kad su ovako važne teme i na plenarnoj sjednici, da onda drugi poslovi koji su izvan sabornice budu usklađeni s time, a obećala sam da ću doći. Dakle, svakako ovo je jedan mali povijesni trenutak o kojem raspravljamo vezan za prvo Izvješće o sudjelovanju predstavnika hrvatske Vlade RH kao 28. članice EU u Europskome vijeću. Dakle, mali povijesni trenutak kad ćemo na različite načine raspravljati o ovim izvješćima, dakle dva su. Moram konstatirati da su u skladu sa Zakonom o suradnji Hrvatskog sabora i Vlade u europskim poslovima podnešeni na vrijeme, da su pomalo recesijski, dakle vrlo šturi, odnosno izvješća vrlo štura i kratka pa predlažem i to je moja prva primjedba za ubuduće, da ona budu temeljitija jer pretpostavljam da predsjednik hrvatske Vlade nije sudjelovao samo u raspravi o migracijama i o digitalizaciji kako se navodi u ovom izvješću. Dakle, samo ukratko naznačuje, nego pretpostavljam da je raspravljao i iznosio stajališta Vlade, odnosno RH i o drugim važnim pitanjima, pogotovo onim gospodarskim, dakle vezani za ekonomska pitanja, socijalna pitanja i sva ona koja su se razmatrala na ove dvije sjednice koje su trajale po dva dana. Dakle, podsjetimo se na zakon, mislim da bi bilo dobro da se u ovoj raspravi podsjetimo i na zakon, na ovlasti Vlade, ali isto tako i na ovlasti koje ima Hrvatski sabor. Ja podsjećam da smo zakon nažalost donijeli u zadnjim trenucima, dakle on je bio stupio na snagu 28. lipnja ako se dobro sjećam prošle godine, a 01. srpnja smo postali članica EU i moja primjedba je i tada bila da smo taj zakon morali donijeti prije, da smo se morali prije uigrati, naučiti, kao što i sada učimo. Dakle kroz raspravu i ovo izvješće mi još uvijek učimo kao što općenito učimo biti članica tako velike i važne asocijacije kao EU. Važno je stoga shvatiti i ovdje u Parlamentu poziciju RH. Mi smo 28. članica, ali budući da sada EU ima 28 država članica, mi smo apsolutno i potpuno ravnopravni. I u našim raspravama i u našim stajalištima i u našim inicijativama i naravno u provedbi svega onoga što smo potpisali, mislim da se trebamo tako postavljati i da se u jednom dijelu, a to se katkada vidi i vrlo je jasno prepoznatljivo, moramo ili neki od nas, ne svi lišiti nečega što bih zapravo mogla nazvati i dio podaničkoga mentaliteta, dakle mi smo apsolutno i potpuno ravnopravni. Mi jesmo prenijeli dio suvereniteta, ali imamo pravo predlagati, donositi odluke i braniti svoje nacionalne interese. Prvih 7 mjeseci nažalost prošlo je u mnogim bespotrebnim raspravama. Zamislite da smo recimo 6 mjeseci proveli u raspravi oko, ili 5 mjeseci, dakle od ulaska u EU, da smo 5 mjeseci proveli u žestokim raspravama oko toga kako koncipirati proračun za 2014. Jesmo jasno znali koje su naše obveze i koja su naša prava i koji su naši okviri. Dakle, 3%, 60%, sve smo to znali davnih dana kad smo počeli pregovore. Da smo evo 5 mjeseci proveli u raspravi oko toga kako smanjiti deficit u 2014., a ne kako surađivati vezano za europski uhidbeni nalog sa zemljama članicama EU. Ali to je sada prošlost i taj smo problem naizgled riješili i oko toga se moramo učiti. Ono što je isto tako na neki način povijesni trenutak upravo danas kad raspravljamo o ovom izvješću, a očito da ništa nije slučajno, to je moje stajalište, da ništa nije slučajno u životu pa evo se tako i pogodilo i dogodilo da raspravljamo o ovim izvješćima, a da s druge strane istodobno u Europskoj komisiji, odnosno u Bruxellesu naš ministar financija raspravlja o otvaranju ovog velikog i važnog mehanizma, o kojem ćemo još puno govoriti, prekomjernoga deficita. I zato bi bilo dobro da smo mi Zakon o suradnji Hrvatskoga sabora i hrvatske Vlade do kraja iskoristili prethodno tražeći da se o tome što će ministar financija predložiti Europskoj komisiji odnosno što će kao mjere predložiti i što će biti predviđeno u skorašnji rebalans državnoga proračuna, koje su to mjere, kakve su to mjere, mislim da nije dobro da i jučer slušamo najave prve potpredsjednice i ministrice vanjskih poslova koja kaže, Vlada je pronašla rješenje, a da hrvatski Parlament zaista ne zna ali baš ništa. Dakle meni osobno će biti jako drago ako je Vlada pronašla rješenje i ako Vlada čvrsto drži konce u rukama i ako zaista budemo mogli raspravljati o rebalansu proračuna koji se neće dodatno nasloniti na leđa građana kako se najavljuje i da je pronađeno rješenje koje se sasvim sigurno kako se najavljuje neće nasloniti na leđa poduzetnika odnosno poduzetničke klime. Ali mislim da nije dobro da o tome prvi saznaju ljudi koji rade u Europskoj komisiji, a da o tome i ovog trenutka u Parlamentu ne znamo ništa. Svakako je činjenica da je predsjednik Vlade u svom izvješću govorio zapravo neke stvari naznačio što bi trebala biti budućnost, međutim ova izvješća trebaju govoriti o tome kako se i na koji način raspravljalo u Europskom vijeću i primjerice koja su naša stajališta bila ponavljam, oko ekonomske i socijalne politike, ekonomske i monetarne unije, proširenja i procesa stabilizacije i pridruživanja o tome, doslovce postoji u izvješću jedna ili dvije rečenice. Dakle to je iznimno važna tema, mi smo o tome puno razgovarali i tijekom pregovora. Mi smo ovdje u hrvatskom Parlamentu donijeli jednu odluku pretočili je dokument Hrvatskoga sabora o tome da nijedno bilateralno pitanje ako se dobro sjećam koje imamo sa našim susjedima koji će pregovarati ili pregovaraju ili su počeli pregovarati za ulazak u EU nećemo stavljati kao zapreku za njihov europski put. Međutim to je jedna načelna deklaracija o tome o detaljima dakako treba prije svega donositi odluke u Hrvatskome saboru i vezano za pitanje granice jer smo imali to bolno iskustvo sa REpublikom Slovenijom ali isto tako o pitanjima ratne štete, jednako tako o pitanjima onih koji su još uvijek na popisu nestalih i njihovih obitelji. Jednako tako mislim da smo trebali biti opširnije izvješće nije o pitanjima vezanim za energetiku i svakako za migracijske tokove. Ali tu se kaže da je predsjednik Vlade o tome ponešto rekao i na Vijeću. Dakle počela je procedura u Bruxellesu, na temelju te procedure mi ćemo uskoro raspravljati o rebalansu proračuna i bit će jako zanimljivo evo i gospodin Milanović je spominjao Zakon o radu, spominjale su se nekakve reformske mjere iz prošlosti, bit će jako zanimljivo slušati rasprave o izmjenama Zakona o radu i kako će se tko od nas sada u ovom trenutku pozicionirati. Drago mi je da je predsjednik Vlade na neki način priznao da je u vremenima kada su sindikati 2010.poduzeli akciju potpisivanja za referendum protiv izmjena Zakona o radu, rekao da je pogrijšio. Svakako ljudski je griješiti, dobro je priznati grešku i najvažnije naći načina da se greške ispravljaju. Samo ostaje jedna činjenica izgubili smo vrijeme i ne kažem da bi bilo znatno bolje ali sasvim sigurno neke bi stvari da smo tada izmijenili Zakon o radu bile drugačije. Evo kolegice i kolege, kako sam rekla skratit ću raspravu jer odlazim na drugi posao, mislim da je i rasprava o izmjenama Ustava jednako tako važna iako mislim da ima sve manje nade da u ovom sazivu u ovom trenutku Ustav RH promijenimo na način na koji bismo to morali jer jedan dio tema i dalje je ostao otvoren upravo vezano za ulazak Hrvatske u EU kada smo svi, i to ponavljam ne znam već koji put ovdje, odlučili olakšati uvjete za referendum kako bi bili potpuno sigurni da će taj veliki i ogroman posao koji smo uložili u pregovorima biti na kraju okrunjen glasanjem većine hrvatskih birača za to da postanemo članica EU. Međutim od tada se puno toga promijenilo i dalje mislim da bi bilo dobro jasno naznačiti pravila o tome kako se u Hrvatskoj i o kojim temama referendum može provesti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. U ime Vlade RH predsjednik Vlade Zoran Milanović. Izvolite.
Dakle samo jedno pojašnjenje za koje ne znam jeli potrebno, ali s obzirom da je ovo prvi ovakav ekspoze i da je ovo prvo sjednica na ovu temu, uvažena zastupnica je rekla da nisam govorio o čemu sam sve govorio. Dakle sjednice Europskog vijeća ili kao prvo Europsko vijeće nije zakonodavno tijelo, ono daje magistralni pravac, ono politički usmjerava ali formalno akti se donose u formatima Vijeća. Dakle bez Europskog vijeća ne ide ništa ali ono nije formalno pravno zakonodavno tijelo. I kada se mijenjaju europski ugovori Europsko vijeće nije zakonodavno tijelo, pa i kada se donose uredbe, direktive, okvirne odluke kao recimo o uhidbenom nalogu Europsko vijeće nije zakonodavno tijelo. Ono je najvažnije tijelo ali govorim četvrti puta, peti puta nije zakonodavno tijelo. Zašto je to važno? To je važno zato što sve ono što ja i drugi tamo kažu ustvari je na neki način diskrecija, naravno ne prema vama, ne prema zastupnica, ne prema hrvatskoj javnosti jer na kraju krajeva stavovi koje zastupamo su javni. To nije nikakav komplot tamo, nego zato što se konačni dokumenti, dakle, odnosno zaključci Europskog vijeća European consult conslusione onako kako ih vidite objavljene rađaju kroz jedan dug period gestacije da bi na kraju ustvari bila, izgledala potpuno drukčije, često potpuno drukčije od onoga što se očekuje. Što to znači? Da jedan dokument, zaključak Europskog vijeća se priprema kroz formate ministarskih vijeća koja su nadležna za konkretna pitanja. Migracije, ekonomija, bankarstvo, dakle ECOFIN, opći poslovi, vanjski poslovi. I onda dobijete na stol materijale i nacrte, odnosno nacrt zaključaka vijeća. Onaj kakav je došao na stol u četiri popodne dan kasnije nakon 15 sati rasprave izlazi drukčiji, bitno drukčiji, kao da ministri o njemu nisu nikada raspravljali, kao da se nisu usuglasili na ECOFIN-u, kao da to nisu ministri tih istih premijera koji imaju, ili premijerki, jednostranačke vlade, dvostranačke vlade, višestranačke vlade. Zašto to govorim? Zato što je to jedan užasno kompliciran proces koji naravno ne treba mistificirati pa reći, to nitko ne razumije, nemate šta pitati. Niz pitanja oko kojih rasprava zna trajati satima su ping pong između dvije ili tri države u kojima ostale države zaista ne moraju imati nekakvog interesa. Ali ne može se ići dalje dok se to ne raščisti. Dakle to je jedan od najkompliciranijih oblika konsenzusa koji politika i politička organizacija uopće poznaju u civiliziranom svijetu, to tako funkcionira. Što se sve dogodilo u ove dvije godine, otpočetka od fiskalnog kompakta o kojem se raspravljalo u siječnju i nakon siječnja, odnosno koji je dogovoren već krajem 2011. ali onda početkom 2012. je bio definitivno razrađivan do dana današnjega, to je cijeli niz stvari. Ali ono što želim ovdje naglasiti, dakle pojedinačni istupi šefova država i vlada, šefica država i vlada na Europskom vijeću se na neki način probavljaju i dolaze do vanjskog kruga korisnika posrednikom. To se ne prenosi, to se ne snima. Prema tome, tu mora postojati određena razina povjerenja da naravno mislim osoba koja zastupa državu tamo zaista brani interese države i ono što smo na neki način dogovorili. Modeli pojedinačnih država se jako razlikuju. Negdje se u parlament zaista dolazi za svako pitanje. Primjer ministra financija koji ste naveli. U nekim državama bi zaista o tome što će ministar financija sutra razgovarati, danas razgovarati sa komisijom bio predmet rasprave u 15 odbora i na plenumu. Danska, e sad, šta bismo time postigli, dakle konkretno u ovom slučaju. Europska komisija je postavila uvjete za koje nas nije pitala. Imali smo kontakte, dali su nam tri godine za konsolidaciju. Dakle, da bismo se približili nečemu što je optimum, ne iz prve, dakle ne ove godine, to nije moguće. Dali su nam tri godine, mogli su nam dati dvije godine. Dakle, sve je to rezultat dugotrajnog mukotrpnog, ali to nam je posao, pregovaranja da za svoju zemlju izvučemo najbolje uvjete. Prema tome, prethodno donijeti odluku u Saboru o tome kako ćemo ići prema komisiji može biti oblik ultimatuma prema komisiji. Može se i to i tako protumačiti. Šta je najbolje? Šta je najbolje kada se zalažemo za velike projekte pri čemu Pelješki most je projekt od 200, 250 milijuna eura. On je financijski gledano malen u odnosu na sve što je Hrvatska izgradila, on je malen u odnosu na projekt željeznica koji se mjeri milijardama eura. Međutim, je li, dakle oblik borbe za nacionalne interese to da kroz medije vršite pritisak na komisiju ili na one koji donose odluku? Nije. To nam može samo štetiti. Prema tome, oni koji se žele dopasti svom gradu, svojem selu, svojoj obitelji i žive u tom kraju neka razmišljaju o tome, to može štetiti Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine predsjedniče Vlade, mislim da ne treba previše banalizirati priču oko prekomjernog deficita, Europska komisija nama daje okvire. A kako ćemo doći mi do tih okvira to je naša stvar. Ako mi nismo u stanju onda će nam nametnuti određene stvari i to je činjenica. Dakle nama je Europska komisija u ove tri godine dala kako bi trebali imati dinamiku smanjenja proračuna, te proračunskog deficita. Koje će mjere Hrvatska poduzeti, koje reformske zahvate da dođe do toga u skladu sa pozitivnim propisima koje smo uskladili sa Europskom unijom, to je osnovna stvar Hrvatske. Prema tome, evo, recimo danas popodne mi imamo raspravu o tri mirovinska fonda a istovremeno se bruji u Hrvatskoj da je glavna prilagodba što se tiče prihodovne strane nešto što se odnosi na mirovinske fondove. Pa bi onda bila logična stvar da danas kada raspravljamo o mirovinskim fondovima raspravimo i tu mjeru a ne da danas, sutra ili za 10 dana to raspravljamo kroz nekakav amandman Vlade. Dakle, to je nešto o čemu bi bilo dapače pozitivno da se raspravlja o tome. I druga stvar, vi cijelo vrijeme pokušavate bagatelizirati hrvatski proces ulaska u Europsku uniju. Hrvatska je jedina zemlja koja je mora uskladiti i implementirati zakonodavstvo. I druga stvar, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, nemojte zaboraviti da je Hrvatska 2008. imala deficit 0,8% i udio javnog duga u BDP-u 28%. To su činjenice koje su priznale međunarodne financijske institucije, dapače te godine je i Svjetska banka dodijelila nekakve nagrade Hrvatskoj i to ne možete bagatelizirati, to ne možete poreći.
Odgovor na repliku poštovani Zoran Milanović, predsjednik Vlade.
Niti bagateliziram niti se time rugam. Da, a šta se dogodilo nakon 2008. godine? [[Upadica: Kriza.]] Kriza, kojoj smo se prilagodili kako? Tako što smo bildali deficit. To može svatko. Dakle, u vremenima kada je novac bio jeftini i kada je do njega dolazio svatko pa i oni kojima ga ne biste dali pri zdravom razumu, tu ne mislim na Hrvatsku nego na neke druge, svi su bili super, svi su bili odlikaši. Onda je došao malo stroži profesor, tu se dakle propustila šansa napraviti ono što je trebalo napraviti. Ja ne bagateliziram i ne banaliziram kao što ste rekli proceduru prekomjernog deficita i tu nema nikakvih pozitivnih propisa, to je stvar dogovora i pregovora u kojem Europska komisija, vi sada možete gestikulirati ali to su naprosto činjenice o kojima zna valjda svatko sve. Dakle, tu ne moram nikome niti želim držati lekcije. Naprosto ako se ne uklopite u njihove standarde koji su dosta arbitrarni, ali za sve otprilike slični, onda ćete imati probleme. S njima se možete nositi ako donese takvu odluku, dakle nije točno da potpuno ovisi o nama što ćemo prihodovno, a što ćemo rashodovno raditi. To je stvar dogovora. Naravno, to je stvar i pregovora. Dakle, recimo da kažemo sutra ukinut ćemo plaće u javnom sektoru, evo ukinut ćemo ih. To je ono super ušteda. Možda bi nam u komisiji rekli, kao doduše sami se nosite sa socijalnim posljedicama. Hoće vam ljudi radit besplatno? Ali kakva je to mjera? Dakle, to su političke odluke u kojima drugu stranu, uvjetno rečeno drugu stranu pod pretpostavkom da smo svi mi jedna strana, ali ipak drugu stranu morate uvjeriti da je to održivo što znači da morate smanjiti i rashode i povećati i prihode. Nikako ne bi bilo moguće i to piše u smjernicama, to je potpuno jasno da samo nabildamo prihode umjetno i da kažemo to je to, mi smo super, rashodi ostaju isti. Dakle i jedno i drugo. Što se tiče mirovinskih stupova, pa naravno da nam ne pada na pamet raditi ono što su napravile neke države na što su se neki u Hrvatskoj često pozivali, da ukinu drugi stup i taj novac prebace u proračun. To ne dolazi u obzir. Dakle tu su određene manje korekcije moguće. Ono što su napravili Mađari ….
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, predsjedniče Vlade. Odluke Europskog vijeća, Europske komisije, Europskog parlamenta po utjecaju na budućnost Hrvatske ali i građana Hrvatske iste su, ako ne i važnije i značajnije od zakona koje donosimo mi u Hrvatskom saboru. Svijest o tome nažalost još uvijek u Hrvatskoj nije dovoljno proširena, kao i činjenica da u hrvatskim medijima odlučivanje o Strassbourgu i Bruxellesu nema isti tretman kao i ovdje u Zagrebu. Pridružujem se pozivu premijera građanima Republike Hrvatske da u svibnju izađu u što većem broju na izbore za Europski parlament jer i na tim izborima, kao i što na parlamentarnima kad će odlučivati o budućoj Vladi, odlučuju tko i kako će zastupati njihove interese i u Strassbourgu i u Bruxellesu gdje se uvelike kroji budućnost svake članice, pa i svakog građanina Europe. To tim više ovo izvješće, prvo izvješće premijera ima i tu dimenziju … značaja. Međutim, neke rasprave dosad su bile kao da se radi o godišnjem izvješću Vlade po članku 128. Poslovnika i zbog toga su se više bavili Hrvatskom nego onime što je na dnevnom redu. Premijer je u uvodu rekao da smo mi u Europi, u Europskoj uniji ravnopravni, da smo partneri i da se ne koristimo ili nećemo koristiti ucjenama. To je vjerojatno jedan od razloga što uvijek kod svih točaka u glasovanju je Hrvatska glasala za, za razliku od drugih nekih država koje češće ili počesto koriste mogućnost glasanja protiv. I umjesto velikih razmatranja ja ću, ako stignem zbog vremena postaviti, imam pripremljeno 16 pitanja za premijera. Digitalno gospodarstvo i u pisanom obliku i u uvodu, a to je dobro da je apostrofirano, upozorenje na jedinstveno tržište brzorastućeg digitalnog gospodarstva sa velikim dobitkom, profitom koji se ostvaruje i pitanje oporezivanje dobiti. Doista ovo pitanje moramo razmotriti, nisam čuo da li Hrvatska već ima stav o tome i kakav će eventualno naš prijedlog biti, ali na tom tržištu veliki jedu male i ako nećemo imat pravi odgovor doista ćemo ostati bez dijela profita na tom velikom zajedničkom tržištu. Ne znam, možda će izgledat u ovom trenutku preuranjeno, ali mislim kod takvih zajedničkih tržišta europski porez kao jedan od modela da se izbjegne koncentracija plaćanja poreza u pet gradova ili pet država članica. Gospodarska i socijalna politika. Europsko vijeće je pozvalo na što bržu pripremu provedbom mjera zapošljavanja mladih, garancija za mlade. I sad dolazimo do apsurda da i u Europskom vijeću, ali i Europskog parlamentu zastupnici SDP-a i HDZ-a glasaju protiv amandmana za povećanje sredstava za sredstva za pomaganje zapošljavanju mladih. A udio mladih u hrvatskoj nezaposlenosti po nekim podacima seže i do 48%. Dakle to je bilo drugo pitanje zašto smo se postavili tako da nismo zalagali se za povećanje tih sredstava. Treće, Europska komisija provest će detaljnu analizu ekonomske situacije prema različitim indikatorima koji se odnose na tržište rada, roba, učinkovitost javne uprave, strukovno obrazovanje i socijalna uključenost. Ova komponenta odnosno indikator strukovno obrazovanje za Hrvatsku smatram izuzetno važnim i bitnim jer se odnosi i na naukovanje, dakle nešto što Europa ima europsko … naukovanje. A pitanje je naše spremnosti i razvoja sustava strukovnog obrazovanja i naukovanja koje smo prije 15-tak godina skoro pa uništili, pitanje je jel ministarstvo nadležno za taj dio posla dobilo zadaće i za taj novi indikator mjerenja i što mislimo poduzeti. Četvrto, jedan od načina jačanja socijalne dimenzije jest i koordinacija ekonomske i socijalne politike, jačanje i socijalnog dijaloga kako na nacionalnom tako i europskom nivou. Vi ste u tom kontekstu predsjedniče Vlade spomenuli Zakon o radu i Njemačku nekoliko puta. Ja tu temu neću danas širiti, ali imam tri molbe. Prvo, kad će se za Zakon o radu raspravljat u Saboru ja vas pozivam da budete prisutni, da čujete sve argumente koji dijelove zakona ne možemo vam dati potporu. A ako ćete organizirat prijevod njemačkih promjena molim vas neka svakako prevedu sustav kolektivnih ugovaranja koje u Njemačkoj vrijede upravo nakon te reforme, koliko su oni kolektivnih ugovora uništili, koliko osakatili i koliko novih pravilnika kao jednog stranog akta, da li poslodavcima i koliko je u koalicijskom ugovoru demokršćana i socijaldemokrata ugovorena minimalna satnica. Čini mi se da ona u Hrvatskoj u ovom trenutku iznosi 2,17 EUR-a. Šefovi država ili Vlada također su naglasili važnost brzog dovršetka bankovne unije, pa opet važan korak prema završetku bankovne unije. Predsjedniče Vlade koji su razlozi da Hrvatska podržava projekt bankovne unije, moguće članstvo Hrvatske u toj bankovnoj uniji niste bili jasni u uvodnom obrazloženju. I na kraju tko će u Hrvatskoj donositi odluke o eventualnom članstvu Hrvatske u bankovnoj uniji Vlada ili Sabor? Zajednička izjava šefova država ili Vlada priložena je zaključcima Europskog vijeća, to je ono od listopada mjeseca zbog aktualne afere špijunaže, afera Snowden. Francuska i Njemačka najavili su bilateralne razgovore sa Sjedinjenim Američkim Državama i rekli mogu se pridružiti i druge države članice. Da li se Hrvatska pridružila tim bilateralnim razgovorima ili prema operativnim saznanjima naše obavještajne zajednice za to nije bilo potrebe. Da li je Hrvatska bila predmet špijunaže ili ne, ako je što je Vlada po tom pitanju napravila. Druga sjednica Europskog vijeća, zajednička sigurnosna i obrambena politika. Hrvatska sudjeluje u nekoliko misija, mirovnih misija EU, NATO-a i Ujedinjenih naroda. Da li je pokrenut, da li je razgovor pokrenut unutar Vlade i koja je pozicija Vlade u odnosu na zajedničku obrambenu politiku EU i NATO-a koja je usuglašena, da zbog financijske iscrpljenosti Hrvatska polako izlazi iz brojnih mirovnih misija u kojem smo do sad aktualno sudjelovali. I ako imam točan podatak za ovu godinu zato iz proračuna trebamo izdvojiti negdje oko 700 milijuna kuna. Nadalje u poglavlju povećanje učinkovitosti i vidljivosti i učinka zajedničke obrambene politike Europsko vijeće naglašava daljnji razvoj europskih borbenih snaga. Je li to na pomolu stvaranje nekakve vojske EU, europske vojske EU, europske vojske. Koji je to projekat europskih borbenih skupina i u kojoj mjeri koja strategija, koji odnos Hrvatska ima prema takvim najavama. U kontekstu borbe protiv porezne prijevare i utaje poreza, agresivnog poreznog planiranja, smanjenje porezne osnovice i premještanja dobiti koja je također bila tema na drugoj sjednici zanimalo bi me hrvatska pozicija i stanovište oko premještanja dobiti. Jer primjerice u pretprošloj godini strani partneri su iz Hrvatske iznijeli 2 milijarde eura dobiti, a u Hrvatsku je ušlo 600 milijuna eura koje su naši poduzetnici ostvarili u drugim državama. I ovo premještanje dobiti naročito financijskog bankarskog sektora postaje sve ozbiljniji problem. Također je najavljeno kako će se revidirati Direktiva o oporezivanju dohotka na kamate, na štednju biti usvojena u ožujku 2014. Dakle, to je otprilike za mjesec, mjesec i pol dana. Koje će pozicije hrvatska Vlada zastupati prilikom rasprave o toj direktivi, odnosno oporezivanje kamate na štednju je svojevrsno oporezivanje imovine. Da li tu dolazi do bitnije promjene politike Vlade u odnosu na dosadašnje? Kada je bankovna unija u pitanju koja se ponovno spominjala i eurozona u međuvremenu je vaša prijateljica Vivian Redding dala izjavu i svoju viziju, ona se namjerava kandidirati za šeficu Europske komisije, da ona budućnost EU vidi kao sjedinjene države Europe. Volio bih čuti vaš osobni stav oko takve namjere da se arhitektura EU u tolikoj mjeri promijeni da ona doista prerasta u sjedinjene države Europe, a bankovnu uniju vidim kao jedan od instrumenata, pretvaranje sadašnje EU upravo u te sjedinjene države Europe. Nadalje, Europsko vijeće je pozdravilo i prihvatilo zaključke o proširenju u procesu stabilizacije i pridruživanju, pa je uvijek tema Srbija, a mene interesira stav Vlade Hrvatske o Albaniji jer se izvješće o Albaniji pripremalo i Strasbourgu i Bruxellesu kako će se postaviti Hrvatska u tom smjeru. Sirija kao sljedeća točka gdje Hrvatska za razliku od nekih drugih članica EU ima izuzetno jake gospodarske interese, a to je naftno plinsko polje Hajan za koje neki procjenjuju da ima snage kapaciteta vrijednosti preko 20 milijardi dolara. I u tom kontekstu vas pitam da li je točno da je Hrvatska u Vilniusu potpisala izjavu, jedna od ako se ne varam samo desetak članica EU, nekoliko dana prije sastanka Kere Lavrov u kojem je izrazila spremnost otvaranja zračnog prostora za oružane snage Sjedinjenih Američkih Država kada su oni još planirali vojnu akciju, dakle prije tog sastanka Kere Lavrov na što je Moskva reagirala potpunim zahlađenjem odnosa s Hrvatskom, odnosno Zagrebom. I što se energetike tiče najava teme u ožujku 2014. pitanje projekat Tab ili jonsko-jadranska trasa plinovoda iz Azerbejdžana. S obzirom da su tu uključene Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora uz Hrvatsku, a koje nisu članice EU da li je točna vaša tvrdnja koju ste dali u Bukureštu da članstvo EU, Hrvatske u EU ograničava donekle takve velike projekte. Dakle, nije tad bila tema TAB, ali bila je tema drugih ulaganja, odnosno očekujete ili ne ili na koji način ćete spriječiti moguće pritiske članica EU na taj projekat u odnosu na južni tok kojega favoriziraju posebice jake članice EU, prije svega Francuska, Njemačka i Velika Britanija. Eto stigao sam postaviti najvažnija pitanja koja sam si pripremio i doista od tih odgovora i pozicija Hrvatske vlade koje su dosad bile predmet rasprave, a nisu dobiveni jasni odgovori, kao i u buduće ponašanje Hrvatske u Europskom vijeću čini mi se da će uvelike ovisiti i raspoloženje građana kad su u pitanju institucije EU i njihov način procjenjivati dobit od članstva u EU. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lesaru. Za riječ se javlja predsjednik Vlade, poštovani Zoran Milanović. Izvolite.
S obzirom da ovo ipak nije aktualni sat i da sam ja htio čuti vaša stajališta ustvari, moja ste čuli i čut ćete ih i završno, ja na ovoliki broj tako površno formuliranih pitanja zaista ne mogu ovdje odgovoriti. Tim više što su stavovi uglavnom potpuno poznati. Dakle, volio bih da ima manje insinuacija, a više konkretnih podataka. Recimo, što znači podatak da sam ja u Bukureštu govorio o TAP-u, da je to projekt koji nije, to ste sada rekli. Dakle, u kakvom Bukureštu? Ja sam bio u Azerbejdžanu prije nekoliko tjedana gdje je ministar gospodarstva u hrvatsko ime potpisao memorandum, odnosno jedan okvirni dokument prema kojem se mi pridružujemo tom projektu. Inače, to je projekt koji je prije svega u interesu jedne ogromne članice EU, a to je Italija. Mi smo to jedan korisni kolateral i to će se razvijati ovisno o potrebama. Dakle, to nije sutra na dnevnom redu, ali to naprosto zna cijela hrvatska javnost. Prema tome, to je jedna insinuacija. Nije zločesta nego je naprosto neinformiranost posrijedi. Što se tiče uloge ovog Sabora, našeg Sabora, Hrvatskog sabora ona je važnija i bit će važnija od uloge europskih tijela i komisije bez obzira na važnost odluka koje ta tijela donose. Naprosto ključne odluke svake i formalne i političke prirode se donose ovdje i donosit će se ovdje. I dolazim do ovog zadnjeg momenta, a to su SAD i fiks ideja jedne članice komisije da se kandidira za predsjednicu komisije i da idemo u pravcu SAD-a. Gledajte, zadnjih 50 godina sve ide u tom pravcu. Pitanje je gdje je granica. Dakle, prvo da bi netko bio kandidat za predsjednika Europske komisije mora se poklopiti cijeli niz činjenica, a na kraju i sreća. Dakle, morate dolaziti iz države koja nije imala predzadnjeg predsjednika Europske komisije, morate dolaziti iz pravog dijela Europe, vaša politička grupacija mora ostvariti pristojan rezultat na izborima za Europski parlament. U vašoj državi mora biti na vlasti Vlada ili koalicija političke orijentacije kojoj vi pripadate. Ja kod nekih kandidata ne vidim nijedan od tih kriterija, a morali bi se poklopiti svi. Sjedinjene Europske Države, ne, ne, ne. Ja nisam za daljnje smanjivanje ingerencija Sabora i ostalih parlamenata osim tamo gdje je to potrebno. Bankarska unija, pa zar nisam jasno iznio stav da je s obzirom na razinu eurizacije hrvatskog gospodarstva i monetarnog sustava i s obzirom na činjenicu da su vlasnici naših banaka da su banke majke uglavnom u velikoj, velikoj većini izvan Hrvatske u članicama EU da je to u principu jedno retoričko pitanje. Dakle, mi smo na neki način već unutra. Ali, odluku o privatizaciji, odnosno o prodaji paketa tih banaka nismo donijeli pod pritiskom EU. Donesene su davno u jednom potpuno drugom političkom okruženju, to je činjenica. Dakle, sad živimo u takvim okolnostima, u takvim uvjetima i da bismo postali članica eurozone a to pokazuje se više nego išta limitira ustvari manevarski prostor ekonomije i političke ekonomije svake države moramo ispuniti određene kriterije konvergencije koje je Latvija ispunila evo sad 1.01. su ušli unutra. To su formalni kriteriji. Ali s druge strane nemojmo se zavaravati da mi imamo nekakvu monetarnu neovisnost. Nemamo je, s obzirom na razinu vezanosti eurizacije gospodarstva. Prema tome tu su, dakle te uloge su davno podijeljene i mi svi idemo svojim putem. Ali i dalje ključne odluke se donose ovdje, Markov trg, Vlada odnosno Sabor, prije svega Sabor. I predlažem da ljude na takav način ne zaluđujemo, da ih ne okrećemo protiv EU. Na ovim europskim izborima najbolje rezultate će ostvariti euroskeptici u Europi. U Hrvatskoj ih još uvijek nema puno. Dakle, ne treba o Europi pričati nerealno u superlativima jer problemi su brojni, ograničenja su brojna ali isto tako mislim to je to ustvari da skratim i inače zbog vremena. To je to. Mislim, prema tome 16 pitanja, stajališta su uglavnom poznata. Tamo piše 5,5 minuta jel greška neka?
Ne, ne, još imate vremena 5 minuta. Na ovo izlaganje replikom ustaje kolega Dragutin Lesar.
Gospodine predsjedniče Vlade na tri pitanja ste dali odgovor iako ste rekli da nećete odgovarati. U mojim pitanjima doista nije bilo nikakvih insinuacija, doista nikakvih. Ako su mediji krivo vašu izjavu prenijeli ja sam samo citirao tu izjavu i ništa drugo i nisam imao namjeru s nikakvim insinuacijama ići jer me doista odgovori na ova pitanja zanimaju. Nitko ih drugi nije postavljao i ne postavlja, to ne znači ako sam sam u tim pitanjima da možda nisam u pravu u dobivanju odgovora. Vi ste dali, tako u Poslovniku piše, izvješće o svom radu na 2 sjednice Europskog vijeća. To je točka i predmet rasprave. Dali ste pisani i danas usmeni dio. Moja pitanja su bila težnja proširenja tog izvještaja. Naši stavovi su potpuno nebitni, oni bi bili bitni gospodine predsjedniče Vlade da u Hrvatskoj imamo model da se o tim stavovima raspravlja prije sjednica Europskog vijeća. Onda bi oni mogli imati. Ali rekli ste da takav model, a tako i zakonom smo propisali, Hrvatska neće primjenjivati. I sada naši stavovi o vašem radu u Europskom vijeću i stavovima koje ste vi zastupali, mogu samo biti predmet ili postavljanja pitanja ili komentiranja da li ste nešto dobro ili manje dobro ili loše napravili jer je to prošlo svršeno vrijeme. Ne razgovaramo o budućnosti. I nemojte uvijek kad dobijete pitanje, znam da nije aktualno prijepodne. Imali ste dovoljno vremena da odgovorite na još 4, 5 pitanja ali mislim da je pristojnije pitati ako nešto dosad nije bilo jasno nego donositi zaključke i stavove na temelju neprovjerenih činjenica i informacija. To bi vi trebali cijeniti da kada vam se kroz pitanje daje šansu da neke stvari koje niste stigli prije ili niste ocijenili bitnim ili niste mislili da bude interes da objasnite. Ne vidim razloga zašto vi krećete sa tim optužbama i insinuacijama?
Odgovor na repliku, predsjednik Zoran Milanović.
… [[Govornik se ne razumije.]] u formalnom smislu riječi nije nikakva optužba. Naprosto pitate me jesam li se za nešto zalagao u Bukureštu? A nakon toga je bio događaj u Azerbajdžanu u kojem je na neki način formalno Hrvatska pristupila jednom projektu. To je kontradikcija potpuna. Dakle, sastanak u Bukureštu, to je bio sastanak europskih premijera srednje, istočne Europe sa kineskim predsjednikom Vlade na kojem sam javno govorio samo o tome da općenito projekti, ne energetski projekt, općenito projekti konkretno sa Etapom Kina nema nikakve veze. Dakle, ne znam gdje ste povezali Kinu sa Etapom, to je … [[Govornik se ne razumije.]] to su dva kraja svijeta da se svi ti projekti moraju rukovoditi i biti u okvirima projekta EU. Pa to je bazična lojalnost integracije kojoj pripadate, jel tako? I to je reklo još nekoliko premijera tamo osim mene, dakle dobrodošli, dobio sam sad prije tjedan dana pismo vezano i uz moguće kinesko sudjelovanje u Riječkoj luci, vidjet ćemo, dakle nema nikakvih zaključaka unaprijed ali naprosto morate postaviti okvire suradnje i to je potpuno na bazi uzajamnog razumijevanja. To je sve što se dogodilo tamo u Bukureštu na tom sastanku i javnost je s time jako dobro upoznata. Ja ne mogu raditi misterije i ne radim misterije oko toga kako se ponašam na Europskim vijećima ali morate znati da je hrvatski model europskih poslova i priprema za europsko vijeće i općenito za sve formate vijeća nekakav srednji model. To svi znaju, dakle, Hrvatska je komparativnom analizom u nekakvom projektu naprosto izabrala jedno srednje rješenje. imate rješenje u kojima se zaista o svakom detalju raspravlja u parlamentu. Život se mora nekako odvijati. Vlada mora donositi odluke koje na kraju uvijek dođu pred parlament gdje se Vlada testira svakodnevno ili svaki tjedan. S druge strane imate države u kojima parlament praktički ne sudjeluje. Neki od najvećih demokracija, mislim uloga irskog, britanskog parlamenta naspram kabineta vrlo mala. Mi nismo htjeli takav sistem.
Zahvaljujem. Pozivam sad za govornicu kolegu Daniela Mondekara da o izvješću predsjednika Vlade iznese stajališta kluba SDP-a. Izvolite.
Hvala puno uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče Hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je prva ovakva sjednica gdje raspravljamo o sjednicama Europskog vijeća gdje predsjednik Vlade iznosi izvješće za proteklu godinu. Neke zemlje EU ovakve slične događaje zovu europskim danima gdje se raspravlja da li u Europskom vijeću, da li možda čak ko i Mađarski model u stanju nacije u članstvu EU u protekloj godini. Mislim da je ovo više nego dobar format s obzirom na pokrivenost koju Sabor ima za rad u Vijeću EU i na parlamentarnom nadzoru nad Vladom u europskim poslovima. Europsko vijeće određuje smjernice i prioritete EU. Stupanjem na snagu Lisabonskog ugovora ono je postalo institucija. Članovi su šefovi država ili Vlada, država članica zajedno s njihovim predsjednikom i predsjednikom komisije. Tu sudjeluje i visoka predstavnica unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europsko vijeće daje uniji potreban poticaj za njezin razvoj, utvrđuje opće političke smjernice i prioritete tog razvoja. Ono ne izvršava zakonodavne funkcije kao što je predsjednik Vlade to već spomenuo. Europsko vijeće sastaje se najmanje u šest mjeseci dva puta. Postoje izvanredne sjednice u ovoj godini, čak kad se uzme i pitanje euro zona imalo je mislim gotovo šest sjednica, donosi se odluke konsenzusom i zato je toliko to komplicirano mehanizam odlučivanja. Od ulaska RH u EU predsjednik Vlade sudjelovao je dakle na dva formalna, dva neformalna vijeća i kad govorimo o formalnim vijećima u listopadu i prosincu uredno je Hrvatski sabor kroz Odbor za europske poslove bio obaviješten o dnevnom redu europskog vijeća a notiranom dnevnom redu od strane europskog vijeća dobili smo uvid u zaključke europskog vijeća i na kraju dobili smo stajališta Vlade da ne govorim prvo, drugo, treći komentari, formati vijeća, dobivamo stajališta Vlade za samo europsko vijeće prije europskog vijeća i tu Hrvatski sabor ulazi u brojku od manje od desetak parlamenata zemalja članica EU gdje u određenoj formi je parlament obaviješten o stajalištu prije samog europskog vijeća. Hrvatska je ušla u EU, datum znate ali zanimljive su okolnosti hrvatskog ulaska. Dakle, radi se o tome da smo ušli na kraju jednog financijskog razdoblja 2007.-2013.što se zanimljivo odrazilo i na različite sustave kako će Hrvatska morati koristiti sredstva EU jer će ove iz 2013.zbog m+3 pravila trošiti do 2016.i odmah morat nova pravila primjenjivat za nova sredstva. Ušli smo na kraju legislativnom razdoblja što je ključno i bitno za reći. Legislativno razdoblje koje završava sljedećim izborima za Europski parlament. Dakle, mi smo ušli na kraju samog legislativnog razdoblja i ušli smo bliže polovici razdoblja za postizanje strateških ciljeva ključnih strategija EU, samo pogledajte recimo ciljeve Europa 20, 20 pa pogledajte nutraenergetiku zaštitu okoliša, onda pogledajte od prije par dana ciljeve, nove klimatske ciljeve, energetske ciljeve koje je Europa već sada zacrtala čime emisija mora pasti za 40%, a obnovljivi izvori energije otići na 27%. Ovdje se radi, treba otvoreno reći jednako tako o ogromnom naporu za Hrvatsku u nekoliko narednih godina. Mi smo također ušli u EU u trenutku kada je Europa Unija velikih razlika. U Europi gdje dijelovi Europe još uvijek pate od krize i gdje u nekim stvarima, ja se ovdje usuđujem tako reći, Unija je postala prije svega ekonomska, a onda i politička zajednica, ali samo u nekim stvarima. I za nas, ovo je moja osobna ocjena, kada se pogleda odnos prema ciljevima koji su bili iz Lisabonske agende do 2010. i Europa 20 20 2022., ovo je za nas utrka sa vremenom. Kako je to rekao jedan komentator … [[Govornik se ne razumije.]] politics-a, 'Race against the clock'. I Hrvatska se tu bori, mi ne sjedimo, mi nismo poslušnici, mi ne slušamo, mi aktivno sudjelujemo i predlažemo. A o tome koliko se Europa i promijenila govore i već spomenute politike poput poljoprivredne ili kohezijske na kojima se može u jednom manjem dijelu vidjeti i ta promjena u razmišljanju u EU gdje su one čak postale manje socijalni ključevi nego što su u ranijem razdoblju te politike bile. Na samom Europskom vijeću, ova dva Europska vijeća, teme koje su se raspravljale i bile od velike važnosti za Europu, dakle su digitalno gospodarstvo inovacije i usluge, gospodarska i socijalna politika, ekonomska i monetarna unija, istočno partnerstvo i pitanje proširenja za koje se ja osobno bojim da postaje polagano za neke zemlje članice, dakle ovdje ću jasno reći za neke zemlje članice možda čak i drugorazredno pitanje i na nama je da se borimo da to ne postane, pitanje migracija, zajedničke sigurnosne obrambene politike, vanjski odnosi, energetika i regionalna politika, pogotovo važno pitanje alpske regije. Kod digitalnog gospodarstva, zašto se o njemu toliko zadnjih par godina priča? U Europi koja je još uvijek u krizi, digitalno gospodarstvo rasterećenog cijelog niza, recimo administrativnih problema može otvoriti nekoliko milijuna radnih mjesta. Europa po cijeni od 3,5 do 5 milijuna, 900 hiljada vrlo brzo kroz samo temeljne promjene u recimo IT obrazovanju. I tu imamo već cijeli niz inicijativa koje su tu i za Hrvatsku od razvijanja e-vještina kroz naše škole, preko inicijative Opening up education i Razmus Plus program do jednog zanimljivog noviteta za Hrvatsku, Grand Coalition for Digital Jobs, velika koalicija za digitalne poslove jer se radi o inicijativi Europske komisije financirano privatnim kapitalom. I to su neke od stvari koje mi moramo naučiti kako u Europi funkcioniraju. Također, tu je vrlo bitno poticanje start up-a, ali i razvoj e-usluga gdje Hrvatska zaista ne kasni i kada se pogleda digital agenda scoreboard po pitanju e-usluga, e-vlade, pa i e-zdravstva i na kraju e-građani Hrvatska nimalo ne zaostaje, čak i prednjači u nekim stvarima. Naravno, premijer je dobro spomenuo zajednički regulatorni okvir za recimo telekomunikacije, e-potpis, širokopojasni Internet. Za vrijeme grčkog predsjedavanja vjerojatno će doći do političkog dogovora i oko 4G tehnologije i velikih podataka, dakle big date-a i pitanja broadband-a, ali ostavlja se pitanje otvoreno liberalizaciji telekomunikacijskih tržišta, Europska komisija je pomaknula što smo čuli na Odboru za europske poslove nedavno to pitanje u 2015. godinu. Kod gospodarstva i socijalne politike nezaposlenost mladih i malo poduzetništvo su jedan od ključnih pitanja rješavanja u drugoj polovici prošle godine. Dakle, imamo operacionalizaciju inicijative za zapošljavanje mladih, garanciju za mlade te nužnost koja će sada doći promjena unutar obrazovnog sektora vezano uz recimo Europski savez za naukovanje. A kada pogledate statistiku Euridis-a, znači koja prati obrazovnu statistiku i djelomično Eurostat-a to za RH znači dakle IT obrazovanje, napredne tehnologije u obrazovanju, poduzetničko učenje i kroz građanski odgoj stvaranje e-građana. To možete jednostavno pročitati iz statistika. Kod malog poduzetništva čuli smo za milijarde kuna iz HABOR-a i HAMAG-a koje po prvi put mogu biti … [[Govornik se ne razumije.]] povezane sa drugim svježim sredstvima. Iz EU fondova, to je Europski socijalni fond u kojem čak imate i mogućnost direktnog otvaranja radnih mjesta, imate mogućnost davanja potpore ljudima koji su netom ostali bez posla, a ono što je ključno uključivanje istih u cijeloživotno obrazovanje da se vrate na tržište rada. Imamo mogućnost dakle za poduzetničko učenje, inkubaciju, akceleratore, direktno otvaranje radnih mjesta, socijalno poduzetništvo kao vrlo bitan faktor, ali i nove programe. Nije samo kod pitanja zapošljavanja mladih ili poduzetništva garancija za mlade. Morate uzeti u obzir da postoje još tri, četiri druga programa iz kojih se mogu novci koristiti ako pametno se naprave projekti za istu svrhu. Također jedna od stvari koje je Europsko vijeće jasno dalo kao cilj je i skidanje administrativnih barijera kroz REFIT, regulatorni fitnes, dakle kroz čišćenje cijelog niza propisa koje bi trebale omogućiti, tj dati potporu strukturnim reformama. Također Hrvatsku čeka i europski semestar. Ciklus koordinacije gospodarske i fiskalne politike unutar EU fokusira se na prvi početak godine, prvih 6 mjeseci, tako je dobio i naziv. Tijekom europskog semestra države članice usklađuju svoje proračunske i gospodarske politike s ciljevima i pravilima dogovorenima na razini EU. Na taj način semestar osigurava zdrave javne financije, potiče gospodarski rast, i sprečava prekomjerne makroekonomske neravnoteže u EU i mi preporuke Europske komisije očekujemo kao što ćemo vidjeti i preporuke vezane uz proceduru prekomjernog deficita. I ovdje treba jasno reći, Hrvatska ulaskom u EU u potpunosti je prestala biti otok. Nije bila ni prije. Nije bila ni prije, ali u potpunosti prestaje biti otok i konkurentnost Hrvatske koja će biti tema rasprave u ovoj godini se gleda kroz okvir konkurentnosti sa 28 drugih zemalja na jedinstvenom tržištu. Ja bi bio radostan kada bih rekao da je konkurentnost EU ono kako je Europa konkurentna prema SAD-u ili prema Kini. Već znamo da će potpisivanjem sporazuma o slobodnoj trgovini sa SAD-om vjerojatno i hrvatske obitelji osjetiti određene prednosti u potrošnji ali postoji već recimo sada se zna i određen problem odnosno izazovi za poljoprivredu. Ali ne pričamo samo o toj konkurentnosti, pričamo o konkurentnosti hrvatskog poslodavca, njegovog proizvoda i njegovih radnika s kojima radi nasuprot njegovih europskih konkurenata. I u tom moru od 500 milijuna stanovnika Hrvatska se mora boriti. Oni će zajedno uspjeti ili u osnovi zajedno propasti, država je ta koja daje okvir, a naš okvir u mnogo čemu teško se nosi sa ostatkom Europe, teško. I nismo nažalost jedina zemlja kao što je premijer rekao, postoje još mnoge zemlje koje su u sličnim problemima. I to je jednodimenzionalno gledanje ono institucionalno. Kada na to stavite i utjecaj poslovnog sektora, kada na to stavite i mogućnost da recimo primjerice u EU parlamentu postoji nešto zovu Map Industry forumi što je nemoguće u Saboru imati. Sabor ne može sa svojom administracijom, svojim novcima i svojom tehničkom potporom organizirati poslovnu-političku organizaciju. Ali to je isto jedan od novih modela s kojima se Hrvatska mora nositi. Hrvatski zastupnici ne mogu biti lobisti pojedinih industrija, u nekim državama članicama oni jesu i to se od njih očekuje. I da, neke države članice imaju dugo razvijeni model da zajedno s poslovnim mrežama lobiraju za svoje interese što mi recimo u Hrvatskoj u mnogo čemu smatramo i neetičnim. Ali se s time treba nositi. I zato postoji i Europsko vijeće i Vijeće EU koje u redovnom zakonodavnom postupku može kontrirati EU parlamentu i Europskoj komisiji. Po pitanju Ekonomske monetarne unije premijer je sve rekao. Bankovna unija je otišla dovoljno daleko odnosno došla dovoljno blizu završetka uz ključni element uspostave jedinstvenog mehanizma za rješavanje banaka s time da će RH imati tu oprezan stav. Ali ono je otvorilo pitanje koje smo upravo sada čuli, a to je pitanje više Europe ili supsidijarnosti u Europi. I u ovom trenutku da, imamo njemački prijedlog koji više ide kroz pitanje bankovne unije za više Europe, imamo nizozemski prijedlog koji je politički prijedlog da se dio državnih ovlasti vrati u matične države, bez izmjena Lisabonskog sporazuma, temeljnih promjena. Imamo britanski model za manje Europe koji je gotovo nemoguć jer dira u temeljne slobode i zahtjeva u potpunosti izmjenu temeljnih ugovora. Ali to su isto neke teme kojima se i ovaj Sabor mora u budućnosti baviti da teme supsidijarnosti. Po pitanju proširenja istočnog partnerstva sve je rečeno. Hrvatska svojim prijateljima i regiji stoji na raspolaganju svojim znanjem i iskustvo, razmjene već neke godinama idu od prijevoda pravne stečevine pa nadalje. Mi ćemo ukoliko zemlje regije zaista imaju svoj cilj da imaju europski put za svoj cilj će im pomoći. I na kraju po pitanju regija nemojmo zaboraviti Hrvatska će vrlo brzo biti jedina država članica, članica Dunavske i Alpske regije što znači više mogućnosti po pitanju obrazovne suradnje, poslovne suradnje ali da i energetske suradnje. I zaključno, Hrvatska je ušla u EU pod drugačijim okolnostima nego zemlje iz 2004.godine "njima je bilo i ležernije". I imamo vrlo malo vremena da se prilagodimo nekim modelima koje su neke države desetljećima gradile, barem jedno desetljeće one koje su ušle 2004.godine. i također trebamo shvatiti da nismo sami, da se borimo za svoj dio tržišta za svako radno mjesto u konkurenciji od 500 milijuna ljudi, da to radimo u konkurenciji sa državama koje su svoje modele razvijale jednako tako [[Upadica STazić: Privedite kraju.]] evo, godinama i da neke od tih modela za Hrvatsku su naprosto možda čak i neprihvatljivi. I zato vjerujem da Vlada u Europskom vijeću ali i u Vijeću EU svoj posao jako dobro radi i ovim putem također pozivamo građane Hrvatske da iskoriste svoje pravo na dizanje inicijativa kroz Europsku građansku inicijativu ECI, ali da i izađu na izbore za Europski parlament jer ovo je zaista bitna tema za njih. Hvala.
Riječ dajem predsjedniku Vlade gospodinu Zoranu Milanoviću koji ima pet minuta vremena na raspolaganju. Ispričavam se što je došlo do greške zadnji put.
Nekoliko tema se svaki puta otvori, a sve su važne. Dakle da bismo objektivno analizirali što je EU učinila za harmonizaciju i za približavanje na neki način gospodarstava i razine razvijenosti članica EU dovoljno se vratiti u 1970.godinu. Ja sam često znao govoriti da je najbolji pokazatelj neuspjeha Jugoslavije činjenica da bez obzira na jedinstveno tržište od 1918.do 1990.su ustvari regionalni disbalansi između najrazvijenijih i najsiromašnijih dijelova zemlje ostali isti. Dakle integracijski, harmonizacijski efekt Jugoslavije slabo ili nimalo u istoj državi, a onda u jednostranačkoj jednopartijskoj državi sa svim instrumentima centraliziranim instrumentima ili barem veći dio vremena centraliziranim instrumentima ekonomske monetarne politike i slabo, ništa. Kod EU se u jednom trenutku stvorio privid da je sposobna ostvariti okružje u kojem se to može preskočiti i da zaista države recimo juga, skaču jako visoko do početka ove krize ove nesretne 2008.godine Grčka i slični ne, bez podcjenjivanja, međutim ova kriza je to vratila skoro na početne pozicije. I kada pogledamo jedan onako kada su u pitanju države sličnog profila, jako relevantan makroekonomski pokazatelj, dohodak per capita, 1970.i danas između država zapadne Europe to je manje ostalo sve isto, kao da se ništa nije promijenilo s iznimno Irske koja je skočila koja je napravila jedan kvantni skok koja je postala bogata država, sve druge države su manje-više u razmjerima plus-minus 10, 15% tamo gdje su bile. I Njemačka i Italija i Velika Britanija, kažem ne doslovno, ali skoro tako. Dakle, kada s te strane gledamo Europsku uniju kao da je nije bilo. Uvođenjem eura, stvar se dodatno zakomplicirala za one koji su za razliku od Njemačke i skandinavskih država koje su se reformirale svoju konkurentnost kupovale monetarnim manipulacijama, devalviram liru, … [[Govornik se ne razumije.]] i konkurentan sam godinu dana i onda sve opet dolje. Dolazi euro i to se kako se kaže šaluje i više nema van. E to je za jake. To moramo gledati. I nije, koliko god da nije zgodno, nije loše za naš što smo tako rigidno vezani uz euro, koliko god da nije dobro, nije ni loše jer očito konkurentnost u tim manipulacijama tražiti ne možemo i ne trebamo je tražiti. Dakle, samo u dodatnoj kvaliteti. Naš deficit platne bilance ako se ne varam u ovom trenutku je jako mali što je dobar i loš pokazatelj. Dobar je zato što je mali, bio je veći ranije a loš je zato što se ništa ne događa. Dakle, nismo ovisni o stranom kapitalu kao recimo Turska koja ima deficit preko 10%. Da se sutra nešto promijeni sve investicije idu van. Zašto ovo govorim? Ovo su važne teme za nas. Susjedi, proširenje. Dakle, i ja stvarno a i moji suradnici ne spadamo među ljude koji prebrojavaju kao netko jučer na televiziji koliko se Srba ili Mađara zaposlilo u nekakvom javnom poduzeću u Vukovaru, to mi je ali ljudski nisko. Pa baš zato možemo postaviti pitanja pa i kolegama s druge strane Dunava oko graničnog kompleksa koji moramo riješiti. Dakle, nećemo se ponašati kao Slovenija je li tako, to smo rekli, to baš nije bilo najkorektnije. Ajde Slovenija je sa svoje strane rješavala jedan kompleksan problem, izlazak na more. Dakle cijela država Hrvatska je, moramo to, kada gledamo sebe sagledati i sebe, dakle mi imamo cijelu istočnu obalu Jadrana, to mnogima smeta, naprosto ne mogu to vidjeti. Ne moraju nas mrziti ali ne mogu to vidjeti. Dakle to je i odgovornost s naše strane. Granica na Dunavu je, ja želim vjerovati kao političar koliko toliko realno da je to tehničko pitanje. I tu ću očekivati itekako suradljivost bilo koje vlasti u Beogradu, to moramo riješiti. Tu se ne radi o izlasku na more, tu se ne radi o geostrategiji, tu se radi o nekoliko hektara lijevo ili desno, o dvije ade koje ćemo tražiti da se konačno riješi. Isto vrijedi i o granici na Uni sa Bosnom i Hercegovinom, naglašavam sa Bosnom i Hercegovinom ne nekim trećim, ne Beogradom, Bosnom i Hercegovinom. I zato napori da se i ta granica definira i da Zrinski grad bude u Hrvatskoj bez obzira što je s one strane, to su važne stvari za nas, simbolički su važne nisu ekonomski važne, simbolički su važne. Dakle, onaj koji bude opstruirao to samo radi opstrukcije samo zbog toga da ne izgubi tri birača u svom selu taj neće imati moje razumijevanje, govorimo o drugim državama ne o Hrvatskoj. Dakle, očekujemo da se to riješi, da se to riješi. I tu ćemo biti aktivni, dakle nećemo sjediti. Imamo malo jaču moralnu legitimaciju da to tražimo.
Vrijeme. Zahvaljujem. Na ovo izlaganje imamo repliku Bore Grubišića. Svi ostali su se prekasno javili za replike. Molim vas, gledamo ovdje sa predsjedničkog stola, gledamo pažljivo, držati ćemo se Poslovnika. Hvala vam lijepa na razumijevanju. Boro Grubišić.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Naime, u ovim zadnjim rečenicama u kojima je premijer govorio zapravo osjećam u neku ruku odgovor na ono što sam ja govorio gospodinu Kajinu a to su neriješeni naši granični problemi s Republikom Srbijom odnosno Vojvodinom i s, ovaj puta još i Bosnom i Hercegovinom dodano u svezi Ade kod Hrvatske Kostajnice i gradom Zrinski koji je i dan danas na hrvatskom teritoriju, hrvatski suverenitet imamo nad tom Adom i nije mi jasno čemu postavljati ponovno pitanje Ade kod Hrvatske Kostajnice, ima drugih pitanja neriješenih sa Bosnom i Hercegovinom. No, ne radi se o nekoliko hektara u području Kenđija kada se govori o Dunavu i granici na Dunavu i samo dvije Ade nego se radi o nekoliko tisuća hektara spornih između Hrvatske i Srbije. Dakle nemojte umanjivati već iz ovoga se vidi namjera da se ne pravi nikakav problem. Ja ne kažem da treba praviti probleme Srbiji ali im treba jasno i glasno reći to je hrvatski teritorij i gruntovno i katastarski. A ne ovako na ovaj način. Još je ministrica vanjskih poslova rekla da je bitno samo broj nestalih utvrditi i njihova imena i to je sve što mi tražimo. Koliko ja imam, i koliko mi ovdje imamo informaciju o tome, to nije dobro.
Na repliku odgovara premijer Zoran Milanović. Izvolite.
Mislim vi želite tenziju jer bi si šteli profita delati kako se veli od toga, dakle tu nema tenzije. Nekoliko hektara je naravno fraza, znamo točno o koliko se hektara radi. I gledajte država nije zastava, himna i čizma, niti katastar i gruntovnica, to je interna stvar, dakle granica se uređuje u civiliziranom svijetu ugovorom. To su eradicirani ugovori, spadaju među rijetke ugovore u međunarodnom pravu kod kojih ne vrijedi klauzula rebus sic stantibus, dakle ne možete iz njih izaći. Iz Europske unije možete izaći, iz ugovora sa Svetom Stolicom i sa bilo kojom trećom državom možete izaći pod određenim uvjetima. Iz ugovora o granici možete izaći ratom. Dakle upravo zato civilizirane države takve stvari dogovaraju i potpisuju ugovore o granici. To je komplicirano. Mi smo tu stali. Jedina država s kojom imamo ugovor o granici je Mađarska. Sa Slovencima smo sada na arbitraži, nadam se da će to biti u redu, da ćemo konačno prihvatiti taj pravorijek kakav god da bude a ove druge države nismo riješili, Crnu Goru ni Bosnu ni Srbiju. Prema tome nemojte ni vi zazivati tenzije dakle da se zna da je to hrvatsko. Pa to je za nas hrvatsko, to treba ugovorno riješiti gospodo. To je pravna država a ne da galamim da je to moje. Ako to nemam registrirano onda to nije moje i to je predmet spora, vječni predmet spora koji truje odnose na kojima u vremenima krize isti ljudi stalno klijaju i iste političke ideje i iste provokacije. To je moj zadatak i naš zadatak da riješimo. A vi kao da se radujete tom stanju.
Molim vas, bez dobacivanja. Sada molim poštovanog kolegu Gordana Jandrokovića da nas upozna sa stajalištima Kluba HDZ-a.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabor, poštovani predsjedniče Vlade, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je prvo Izvješće predsjednika Vlade o sastancima Europskog vijeća i do sada u ovoj godini bila su dva vijeća, u listopadu i u prosincu, i odmah na početku treba reći da je to nova forma političkog djelovanja i Hrvatske Vlade, ali i nas u Hrvatskom saboru i ona je, što je dobro za sve nas, izravno povezana s punopravnim članstvom u Europskoj uniji. Po prvi puta u hrvatskoj povijesti predsjednik Vlade Republike Hrvatske može ravnopravno s drugima sjesti za stol, sjesti s liderima najrazvijenijih europskih pa i svjetskih zemalja i braniti interese Republike Hrvatske. Dakle radi se o jednoj kvaliteti koja nam se donedavno činila dalekom, činila gotovo neostvarivom, ali evo danas je ona postala realnost. To se nije dogodilo slučajno, to je rezultat ogromnog društvenog napora, sveobuhvatnim reformi i promjena Hrvatske države nabolje. Punopravno članstvo znači da je Republika Hrvatska ostvarila sve nužne reforme, ispunila potrebne kriterije i u vrijednosno i u institucionalnom smislu dosegla standarde potrebne za članstvo u Europskoj uniji. Ključna poruka predsjednika Vlade, prva koju je iznio je ta da moramo se početi ponašati kao zemlja članica i ja se s time u potpunosti slažem, ali ne slažem se s argumentacijom koju je iznio predsjednik Vlade u tom prvom dijelu kada je rekao da sada imamo prilike, on nije tako rekao ali ja tako mislim, kada i nismo u pravu sukobiti se sa zemljama članicama, s predstavnicima zemalja članica, pa ponekad i neargumentirano braniti svoje interese. Dakle kažem to niste tako rekli, ali ste naglasili da je to smisao da se možeš boriti za sebe na način na koji ja smatram da nije opravdan. Ja smatram da je vrijednost članstva u Europskoj uniji ta što smo postali dio najrazvijenije zajednice na svijetu, najsloženije, najsofisticiranije, da je vrijednost u tome što svoje stavove danas možemo braniti na istome mjestu sa najrazvijenijim zemljama na svijetu, što možemo koristiti fondove, sredstva, resurse te europske zajednice, ali isto tako što nas je članstvo u toj zajednici u velikoj mjeri i natjeralo da se mijenjamo iznutra, da svoje zakonodavstvo, svoj politički život, svoje ponašanje, svoje navike uskladimo sa ponašanjem u toj najrazvijenijoj zajednici. Dakle, ono što sam želio reći je to da ne smatram da je dobro biti članom Europske unije zato da se neargumentirano junačiš kada ne možeš dobiti bitku, a pokazalo se u slučaju lex Perković da ne možeš dobiti tu bitku, već smatram da je puno kvalitetnije biti dio te zajednice i na argumentiran europski način boriti se za svoja stajališta u skladu sa ugovorima, u skladu sa pravilima koja unutar te zajednice postoje. I postavljam isto tako pitanje sada nakon 6 mjeseci jesmo li zaista pokazali da znamo što želimo gospodine predsjedniče Vlade, da li smo iskoristili u ovih 6 mjeseci prednosti koje nam je članstvo u Europskoj uniji donijelo. Smatram da nismo, opća je ocjena da nismo učinili dovoljno i da smo mogli i morali učiniti puno više. Postavlja se pitanje zašto je tako, postavlja se pitanje tko je odgovoran za to i postavlja se pitanje kako dalje i kako popraviti to stanje. Dakle što se tiče prvog pitanja zašto je tako, smatram da nismo i to ne samo Vlada nego i svi drugi, ali primarno Vlada, da nije dovoljno afirmirala teme koje promoviraju europske vrijednosti i promoviraju članstvo u Europskoj uniji. Usporedite samo dnevni red europskih vijeća i teme koje dominiraju Europskim vijećem s temama koje dominiraju u hrvatskom političkom prostoru pa ćete vidjeti koliko smo daleko od onoga što se zbiva u Europskoj uniji. Digitalno gospodarstvo, gospodarska i socijalna politika, ekonomska i monetarna unija, migracije, istočno partnerstvo, zapošljavanje mladih, europski semestar. Usporedite to s temama o kojima mi vodimo debate na dnevnoj razini, usporedite to s temama koje dominiraju ovdje u Hrvatskom saboru i vidjet ćete da nažalost taj proces europeizacije da tako kažem političkih tema u Republici Hrvatskoj ide puno sporije od onoga što nam uistinu treba. Odgovor na drugo pitanje već sam djelomično i kazao tko je za to odgovoran. Smatram da je najodgovornija Vlada Republike Hrvatske jer mi se čini, a to se pokazuje iz dana u dan, da se članovi Vlade nisu istinski identificirali s postignućima iz pristupnih pregovora. Pa i današnje izlaganje predsjednika Vlade kada smo govorili o reformama koje su bile potrebne da bi Hrvatska završila pregovore, predsjednik Vlade tada kaže ne, to nisu bile reforme, to je bila harmonizacija zakona. Nije baš tako. Harmonizacija je jedan od elemenata koji su nužni za punopravno članstvo. Puno važnije od same harmonizacije zakona bila je implementacija tih zakona i dokaz da su reforme ireverzibilne i da nismo dokazali da se zakoni primjenjuju i da nismo dokazali tada, a bojim se ipak da je došlo do određenih iskakanja od onog što smo tada govorili, da nismo tada tvrdili i uvjerili naše sugovornike da su reforme ireverzibilne ne bismo završili pregovore i ne bismo postali punopravnom članicom Europske unije. Dakle, ne znam zašto bagatelizirate taj najsloženiji proces kroz koji je Hrvatska prošla i u zakonodavnom smislu, ali i u smislu sveukupnih promjena i naših navika, našeg ponašanja, svakodnevnog života, jer to mi pokazuje da ili ne želite priznati zasluge onih koji su bili prije vas za nešto što je dobro učinjeno za Hrvatsku ili jednostavno to ne razumijete. A postoje neki primjeri koji mi pokazuju da bi se vrlo lagano moglo raditi o tome da ne razumijete što ustvari članstvo u Europskoj uniji jest za Hrvatsku. Tri su zadnja slučaja koja na različite načine o tome mogu govoriti. Prvo je gospodarska situacija u Hrvatskoj, izvješće Agencije standard and puls gdje oni u objašnjenju smanjenja rejtinga ražu kako vladine mjere ekonomske i proračunske politike nisu bile dovoljne za poticanje razvoja gospodarstva i sređivanje javnih financija. Prema njihovom mišljenju od kada je došla na vlast prije dvije godine vladajuća koalicija nije uspjela provesti reforme koje bi značajnije poboljšale gospodarske izglede zemlje. Kratkoročne ekonomske prednosti koje Hrvatska ima kao članica EU ograničene su zbog strukturnih problema, te bi se moglo dogoditi da Hrvatska postane neto uplatitelj u proračun EU, odnosno da ne uspije povratiti sredstva koja plaća kao članica Unije. I onda jedna konstatacija koja je poprilično politički teška, pa i bolna za ovu Vladu nastavak politike samodopadnosti Vlade mogao bi dovesti do toga da Hrvatska postane neto uplatitelj u proračunu EU. Dakle, ovo vam navodim ne kao ocjenu Hrvatske demokratske zajednice, kao hrvatske oporbe. Ovo vam navodim kao ocjenu jedne kreditne agencije. Drugi slučaj za koji smatram da pokazuje nedovoljno razumijevanje punopravnog članstva jest ono što se događalo sa Europskim uhidbenim nalogom, sa slučajem lex Perković na koji smo ukazivali ovdje u Hrvatskom saboru da neće pridonijeti jačanju pozicije Republike Hrvatske unutar EU. Točno tako se dogodilo. Ali mi smo kroz taj slučaj ozbiljno narušili i trodiobu vlasti i demokratske standarde, pravnu sigurnost, vladavinu prava u RH. To nam nikako nije dobro došlo i žao mi je što se to dogodilo. I treći slučaj evo koji ću navesti ne iz kuta dnevne politike, nego iz kuta europskih vrijednosti je slučaj pomoćnika ministra financija. Neću ga imenovati sad. Zato što ukazuje da smo se u nekim stvarima vratili unatrag, jer 2011. godine prije nego što smo završili pregovore takva situacija, takav sukob interesa, takva zlouporaba političke pozicije nije bila moguća. Ja vas molim da tu stvar dovedete do kraja što je prije moguće, da se sankcionira ono što nije ne samo u skladu sa zakonom, nego ono što nije politički korektno i moralno. I kroz to isto tako možemo suditi koliko smo stvarno prihvatili europske vrijednosti, koliko smo europska država ili nismo. Dakle, ne kroz način na koji ste pokušavali riješiti lex Perković pozivajući se na to da smo sad punopravna članica, nego upravo svojim ponašanjem demonstrirajući da smo zaista punopravna članica. I evo imam još pet minuta. Htio bih reći da oko same transparentnosti tog procesa oko toga koliko je javnost informirana o tome što se zbiva na Europskom vijeću. Znam da se radi o vrlo sofisticiranom materijalu, da nije uvijek lagano sve stvari iskomunicirati. Ali siguran sam velika većina građana ne zna što premijer radi, kakve stavove zastupa na sastancima Europskog vijeća. Javnost ne zna kako djelovanje predsjednika Vlade utječe na položaj RH u Europskom vijeću. Čak i mi koji dobivamo izvješća kroz naš odbor ne možemo iščitati kakva je vaša aktivnost, jer je izvješće tako napisano da ispada da ste se u ovih ne znam dvanaestak, trinaestak točaka dnevnog reda u dva Vijeća javili svega dva puta za riječ. Ja ne znam da li je to zaista tako, ali iz izvješća to tako ispada. Ili ste govorili više pa to nije navedeno, ali onda napravite jednu tehnologiju po kojem će se ta izvješća pisati jer bismo voljeli znati što ste i kako ste govorili na Europskim vijećima. Tu isto tako ide i ovaj odlazak današnji ministra financija u Bruxelles. Tu nema transparentnosti. Jučer izađe prva potpredsjednica Vlade i najavi imamo rješenje za deficit, ali vam ga ne možete reći. Pa mislim da to nije način na koji se komuniciraju europske teme, bez obzira što one imaju velike posljedice i na unutarnju situaciju u Hrvatskoj ali ne možemo u tajnosti skriveno od hrvatskih građana nešto, ne samo od hrvatskih građana nego evo i od Odbora recimo za europske poslove. Zar to nismo mogli prodiskutirati tamo da nas informirate jer imamo iskustvo međusobnog informiranja kroz nacionalni odbor koji je pratio pregovore gdje su sve teme, svi stavovi republike Hrvatske bili jasno prezentirani i predstavnicima oporbe. Dakle, pozivam vas da o ovakvim situacijama izvijestite Hrvatski sabor ako ne na plenarnim sjednicama ali kroz odgovarajuća saborska tijela kako bismo i mi mogli o tome imati neku informaciju i izreći svoj stav. I što dalje, kako dalje treće je bilo pitanje koje sam postavio. Slažem se da moramo zajedno svi shvatiti da smo članica EU, prema tome prilagoditi i svoju politiku i svoje političko djelovanje, više se okrenuti samoj EU, odgovore na neka društvena pitanja, na neka unutarnja pitanja tražiti upravo kroz članstvo u EU i čini mi se da su zemlje i logično je to jer su duže koje su ušle prije nas i u ovom zadnjem i predzadnjem valu puno više europeizirale svoja društva nego što je to do sada učinila Hrvatska. Važna je regija, slažem se, važni su odnosi sa susjednim zemljama. Ali mi više nismo dio te zajednice. Mi smo danas zajednica sa Francuskom, Italijom, Švedskom, Danskom itd. Dakle, mi moramo jačati integriranje Hrvatske u prostor EU, jačati naše veze sa zemljama članicama, a ne ugrožavati te odnose. Smatram da javnost moramo stručno, ali i na jedan jednostavniji način upoznavati sa europskim temama. Nestalo je europske kampanje koje smo vodili prije referenduma, koje smo vodili i dugi niz godina tijekom pregovora. I o tome se treba voditi računa, informirati građane, govoriti im o onome što se događa u EU, koristiti i sredstva javnog priopćavanja u prvome redu javni medij, a to je Hrvatska televizija koja mora o EU i o stvarima koje se tamo događaju govoriti puno više kako bi građani znali o čemu se tamo radi i koje su to teme koje tamo dominiraju. I treće pitanje za nas saborske zastupnike koliko i mi pridonosimo afirmaciji europskih tema, koliko puta smo mi u Hrvatskom saboru govorili na primjer o digitalnom gospodarstvu, o ekonomskoj i monetarnoj uniji, o europskom semestru, o migracijama. Čini mi se da je izlaganje evo nešto neobično, pohvalit ću izlaganje predstavnika kluba SDP-a koji je o tome zaista stručno i kvalitetno govorio. I mislim da su to teme o kojima bi trebalo ovdje više govoriti i posvetiti tome puno više vremena. Jer ako mi u Hrvatskom saboru o tim temama nećemo govoriti stručno, ako ćemo ih izbjegavati. Jer puno je lakše govoriti o svjetonazorima, o ideologiji i o prošlosti pa čak i o korupciji nego o digitalnom gospodarstvu, bankarskoj uniji ili europskom semestru. To svi jako dobro znamo, ovdje se radi o vrlo sofisticiranoj i složenoj materiji za koju je u prvome redu potrebno znanje. I bez znanja možemo se praviti važni koliko god hoćemo ali bez znanja ne možemo biti niti konkurentni niti možemo mijenjati stvari na bolje u RH. Dakle, zaključno smatram da kao Hrvatski sabor, a i kao Hrvatska vlada u prvome redu, moramo mijenjati sebe kada su u pitanju europske teme, europske vrijednosti, kada je u pitanju identifikacija hrvatskih građana sa samom EU, a kada to učinimo sami između sebe možda će se stvari u Hrvatskoj mijenjati na bolje. I zato se i nadam da će odaziv na iduće izbore za Europski parlament biti veći. Naravno, pozivam i ja građane i građanke da se u što većem broju odazovu na te izbore. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolegi Jandrokoviću. Na njegovo izlaganje imamo prijavljene 3 replike. Prvi se javio poštovani Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Kolega Jandrokoviću, možda toga niste ni svjesni ali ovo je značajan datum za povijest filozofije i logike posebice, vi ste danas inaugurirali jednu novu filozofsku, odnosno logički pravac u nekoj novoj filozofskoj školi sa svojim nevjerojatnim doprinosom, a ja ću vas citirati. Vi ste rekli "Odgovorit ću na nešto što premijer to nije tako rekao, ali ja tako mislim." Vidite, ovo je dosad neviđena konstatacija i jedna logička konstrukcija koju će se još morati istraživati i trenutno ja ne mogu. Meni sliči na nonsens ali tko zna što se krije iza toga. Vi kasnije govorite o razumu jer govorite da premijer ne razumije što to znači biti u EU. Kako nakon ovakve logičke akrobacije i virtuoznosti govoriti o razumu? To mi je isto problem. I na kraju samo … [[Govornik se ne razumije.]] ponovno spominje neka varijanta na korupciju itd. Samo ću nabrojiti, 2012. godine bilo je 43 502 lopova u Hrvatskoj. Toliko je dignuto optužbi. Oni su ukrali 670 milijuna kuna. A vidite ovu reprezentaciju, Sanader optužen 650 milijuna kuna, HYPO, INA, MOL 41 milijun, FIMI MEDIA 70 milijuna, Planinska 26 milijuna, HEP 3,8 milijuna, HAC 80 milijuna ukupno 820 milijuna. Najjača koruptivna reprezentacija svijeta u dresu HDZ-a.
Na repliku odgovara Gordan Jandroković.
Pa evo upravo o ovome sam govorio u većem dijelu svog izlaganja, lakrdijanje je najčešće odgovor na nedostatak znanja i argumenata. Ja moguće da sam se nespretno u tom trenutku izrazio ali vjerujem da sam kroz ostali dio svog izlaganja vrlo jasno objasnio što sam želio reći. Pa gospodine Jurjević ako ste u ovom, ako razumijete malo EU, ako razumijete teme kao što je digitalno gospodarstvo, europski semestar onda vas pozivam da se o tome razgovaramo. Uhvatiti se za jednu nespretno izrečenu rečenicu u izlaganju od 15 minuta ha mislim vaše je to pravo i možete tako raditi. Ali, mislim da ono što sam kazao niti je bilo zlonamjerno, mislim da svatko onaj koji je želio čuti poruku je poruku jasno čuo. A pozivam vas još jedanputa nemojmo od europskih tema raditi cirkus zato što o njima ne znamo ništa reći. Nego vas pozivam, i vas i vaše kolege, ajdemo raspravljati, ajdemo napraviti tematsku sjednicu o digitalnom gospodarstvu. Ajdemo napraviti tematsku sjednicu o europskom semestru. Ajdemo se učiti svi zajedno o tome. Zato što to nije jednostavno, to zahtjeva i ogroman intelektualni napor, to zahtjeva veliko obrazovanje, to zahtjeva poznavanje procesa 21. stoljeća, to zahtjeva poznavanje institucija EU, to zahtjeva gospodine Jurjeviću sve ono što vi ne znate. I zato se vi uhvatite jedne rečenice i od nje sada radite ovdje predstavu. Ja sam se nespretno izrazio, kasnije sam objasnio što sam htio reći, a vi se zabavljajte jer tako i tako ništa drugo ne znate.
Druga replika, Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Jandroković ja ću 2, 3 stvari koje ste govorili. Prvo, govorili ste o relevantnosti kreditne agencije. Mi smo već nekoliko puta govorili da su kreditne agencije vrlo često, ne svaki puta, neoliberalni reketari i rade uvijek u interesu nekoga. Prema tome, ne obaziremo se previše mada smo mala zemlja koja itekako ovisi o njihovim ocjenama. Ono što se u potpunosti slažem s vama to je ocjena uloge HRT-a u obrazovanju građana RH. HRT bi trebala više prostora posvetiti ravnopravnom članstvu Hrvatske u EU i sasvim sigurno da bi bilo uputno imati dnevne kronike o tome što se događa a ne 20 sekundi vijesti u dnevnicima. Mislim da bi trebali shvatiti na Prisavlju da smo postali ravnopravna članica EU. Odaziv na izbore ovisi o svima nama ovdje u Saboru, svim strankama koliko ćemo biti umješni pozvati i doprijeti do uha građana i dokazati im da trebaju izaći na izbore jer je vrlo važno tko sjedi u Europskom parlamentu. I pošto se nisam javio za repliku, u potpunosti se slažem s vama pohvalio bih nadahnuto izlaganje gospodina Mondekara, mog predsjednika i vašeg isto tako.
I na ovu repliku odgovara poštovani Gordan Jandroković. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa samo nekoliko rečenica i oko HRT-a. Svo vrijeme pregovora imali smo velikih problema dobiti HRT da sudjeluje u kampanji, na kraju se uključila i omogućila je bez naknade emitiranje onih spotova. Ali je istovremeno objavljivala senzacionalističke teme koje su na potpuno krivi način govorile o nekim fenomenima koji se tiču EU. To je u onome trenutku bilo neugodno i opasno jer smo trebali završiti pregovore, imati referendum i kvalificirano odlučiti o tome trebamo li ili ne trebamo biti članica EU. Ali danas je to još pogubnije. Danas hrvatski građani jesu i građani EU, žive u toj integraciji i ako nemaju informaciju o toj integraciji naravno da će onda doživljavati krivo, površno, nezainteresirano u konačnici. Imali smo nedavno Odbor za Europske poslove, razgovarali smo tamo o nekim temama i zaključili da postoje uredbe i direktive uredbe koje se uopće ne objavljuju u Narodnim novinama nego se sa web stranice Narodnih novina dolazi na glasnik EU ili ne znam kako se točno zove, gdje se te onda uredbe mogu pronaći. Dakle, jedan mali poduzetnik u Hrvatskoj koji je naučio pratiti zakone kroz narodne novine danas kada se objavi neka uredba koja postaje automatski dio hrvatskog zakonodavstva ali ne prolazi kroz Hrvatski sabor on se o njoj ne može informirati kroz Narodne novine nego mora znati da se dolazi kroz određeni link do te europske stranice. Koliko smo mi kao Hrvatski sabor, koliko je Hrvatska vlada, koliko su hrvatski javni mediji o tome govorili, onda ćemo se čuditi kad ljudi neće iz neznanja poštivati određene propise ili određene zakone, šta ćemo ih onda kažnjavati. Dakle, dužni smo svi zajedno od politike ali i medija pogotovo javnih medija o tome govoriti.
Zahvaljujem. Posljednja replika, poštovani Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Jandroković, u svom ste izlaganju naveli nekoliko, čini mi se tri primjera kako to Vlada, … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska Vlada u svom političkom djelovanju ne pokazuje i nije na razini europskog ponašanja i naveli ste tri bitna razloga. Ja bih još tome pridodao ako se slažete samnom i način i postupanje vladajuće većine kada je bilo u pitanju prijedlog izmjena hrvatskoga Ustava. Pa bih rekao ne samo da ta, prijedlog izmjena i postupak izmjena hrvatskog Ustava nije na razini države članice EU, nego bih rekao da je taj postupak u kojemu je vladajuća većina prešla izmjeni Ustava bio daleko ispod razine prema kojem je postupala je Sabor u protekle četiri promjene hrvatskoga Ustava. Do te mjere da je hrvatska stručna javnost, znanstvena javnost usudila takav način izmjena hrvatskog Ustava, pa čak i Ustavni sud se osvrnuo na neprimjerenost kratkoće javne rasprave koja treba trajati par dana u kojoj bi trebali hrvatski građani se očitovati o takvim promjenama Ustava, do te mjere na kraju da je čak i predsjednik države pokušao intervenirati u takvu promjenu hrvatskog ustava da bi onda gotovo bio ismijan od strane vladajućih govoreći da je zakasnio sa prijedlogom promjena hrvatskoga Ustava i to predsjednik države koji je prema Ustavu ovlašten mijenjati Ustav. Dakle, s jedne strane i ova Vlada može se deklaratorno izjašnjavati za postupanje, način vladanja i upravljanja Hrvatskom na razini jednog normalno europskog ponašanja ali s druge strane upravo ovi primjeri pokazuju da tome nije dorasla.
I na ovu repliku odgovara Gordan Jandroković. Izvolite.
Pa jest, biti europljaninom danas ne znači da se nazoveš europljaninom i da si tada europljanin. Europljanin znači slijediti određene vrijednosti. One mogu biti opće ljudske ali mogu biti i političke, gospodarske, znanstvene itd. U političkom smislu govorio sam da se ova Vlada i ministri ove Vlade nisu iskreno identificirali s postignućima iz pristupnih pregovora. Ja kod te ocjene stojim. Ima to i svoju logiku. Nisu sudjelovali izravno u pregovaračkom procesu i nisu na dnevnoj bazi sudjelovali u onim izazovima koje su ljudi koji su tada bili zaduženi za pregovore s kojima su se svakodnevno suočavali. Dakle, nije to bilo lako. I mi smo iz tog procesa učili i onaj tko je u njemu sudjelovao imao je prilike naučiti više. Međutim, danas kada smo punopravna članica očekujem da ta identifikacija sa europskim vrijednostima i s postignućima iz pregovora ozbiljno zapljusne da tako kažem i Vladu RH i da nam se ne događaju slučajevi kao što je slučaj sa europskim uhidbenim nalogom, da nam se ne događaju slučajevi gdje je evidentan sukob interesa, da nitko one reagira, da nam se ne događaju slučajevi u kojima kao što ste vi naveli mijenjamo Ustav po ne demokratskoj proceduri. Dakle, EU svakako jest i procedura, svakako jest i demokracija, svakako jest i poštivanje onih koji danas nemaju većinu ovdje u Hrvatskom saboru. Nažalost to se nije dogodilo ali sve je to valjda jedan proces i vjerojatno ćemo jednog dana ipak doći do razine koju svi zajedno priželjkujemo ili za koju mislimo da se na takvoj razini nalazi.
Zahvaljujem. U raspravu se sada ponovno uključuje predsjednik Vlade, poštovani Zoran Milanović. Izvolite.
Slažem se. … [[Govornik se ne razumije.]] je sve, a cilj je prema procesu puno manje bitan jer život je putovanje a ne destinacija. I zato u tom procesu je jako bitno da ostanemo ljudi i kad se pozivamo na ljudske vrijednosti onda budimo malo ponizniji, bili kršćani, vjernici, religiozni ili ne, nemojmo tako. Jeste li vi posjetili u zatvoru čovjeka koji vas je za ruku doveo u politiku i ugurao u HDZ 1997. i 98.godine u koju nikada ne biste ni primirisali da niste radili u njegovom kabinetu. Jeste se pitali za Božić je li kriv baš za sve ili za dio ili možda za više od onoga šta mu se stavlja na teret. Nemojte mi vi govoriti o ljudskim vrijednostima a opet govorite o čemu hoćete, to je vaše pravo. Dakle, demokracija je, ponovit ću opet jedino što nam ostaje. Ona je moguća zato što čovjek ima temeljeni osjećaj za pravdu ali upravo zato što je toliko sklon nepravdi i lažima je nužna, inače bismo nestali. I nakon ovakvih rasprava ostaje samo nada da će ljudi, građani, koji eto, ne razgovaraju o digitalnoj ekonomiji i o proračunskim deficitima i o bankarskoj uniji nego razgovaraju o tome imaju li posla, kako je završila utakmica, hoće imati za otić na more, rijetko se služim ovakvim patetičnim parabolama al sad moram. Oni ne razgovaraju o digitalnoj agendi u kojoj ih jedino zanima koliko će biti cijena impulsa i cijena roaminga ako skupe novaca da odu preko granice dva dana na skijanje. Baš me zanima o čemu recimo u Češkoj građani razgovaraju, vjerojatno o bankarskoj uniji, ne? Dakle, mi smo krivi zbog toga ili vladajuća stranka, vladajuća većina je kriva zbog toga što se u javnosti odjekuju ono žustri tonovi rasprave o dnevnim redovima Europskog vijeća. Pa ne odjekuju ni u Berlinu, u Bundestagu ne odjekuju. Ljudi se bave svojim dnevnim problemima. I to je tako. Dakle, samo nada da ovo gleda dovoljan broj ljudi, da uspijevaju biti koncentrirani, da slušaju i da se provlače kroz sve ove klance i tjesnace manipulacije, neistine, nemorala i da će na kraju donijeti pravu odluku. Poštujte Hrvatsku. Smiju nam se ne radi ovih smiješnih zakona, nego radi odnosa koje imamo sami prema sebi. I to prema ljudima kojima se vi svetite, svetite im se jer imate komplekse. Ili sluganstva ljudima koji su sada pod teškim optužnicama ili rada u kampanji, na čelu kampanje ljudi koji su veći ljevičari od mene, koji su pričali viceve o Franji Tuđmanu ili toga da su radili kao evidentičari u socijalističkoj omladini, a kasnije bili ministri financija. To su sve kompleksi. Zaista, narod kada kaže da se svatko češe tamo gdje ga najviše svrbi, nisu sve narodne poslovice mudre. Ova je, svatko se češe tamo gdje ga najviše svrbi. Svi smo mi rezultat nečega, što se ranije događalo. I ja isto. Pitanje je samo koliko je to dobro, a koliko je to loše u svojoj naravi, u svojoj biti. Prema tome, pustimo ljude da sami zaključe. Ja nikada ne govorim u ime ljudi, ljudi pitaju, ljudi misle, ljudi osjećaju. Ej, ne znam, nisam toliko, nisam toliko introspektivan, nemam tu moć. Nadam se samo da će ljudi shvatiti, da će slušati, da imaju vremena da slušaju i da ih se neće dobiti na galamu. E sad, jednom se uspjelo 2003. godine. Hoće li uspjeti i sada? Moguće je, dakle, da ljudi ponovno nasjednu na galamu i na manipulaciju onih koji u ciklusima od 8 godina pustoše Hrvatsku, oči i dušu joj vade i onda na kraju opet pobjede i rade po istom. I to je moguće. Moja misija, ne vjerska misija, naša misija je da to omogućimo da se ne dogodi. Ne da spriječimo, nego naprosto da budemo bolji od toga, to nije lako jer to su bespuća demokracije, a vi sada po svom.
Zahvaljujem. Replikom ustaje na ovo izlaganje najprije Gordan Jandroković, izvolite.
Pa hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Što sad kazati? Ja sam vam pružio ruku gospodine predsjedniče Vlade u ime Kluba zastupnika HDZ-a i u svojoj raspravi bio sam kritičan, ali ni u jednom trenutku nisam uvrijedio ni jednoga od vas. Govorio sam o politici. Vi ste uzvratili na vrlo ružan, osoban način. To doživljavam tako da nemate argumenata za ono što sam vam govorio i onda iznosite, što je najgore neistine. Nitko mene nije doveo za ruku, ja sam došao u HDZ sa jednim projektom koji je predstavljen tadašnjem predsjedniku Vlade, ali ja se to neću vama valjda pravdati. Tu ima svjedoka, od gospodina Šeksa pa na dalje koji su bili, koji znaju kakav je moj politički put, a vi ste danas zloupotrijebili temu svoga izvješća sa Europskog vijeća kako biste vrijeđali saborskog zastupnika koji je govorio o nečem što se vama nije svidjelo. Iznijeli ste čitav niz optužbi na ljude, prema ljudima koji nisu ovdje. Ne razumijem vaše motive. Ne razumijem zašto prosipate mržnju. Ne razumijem zašto jednu temu kao što je Izvješće sa sastanaka Europskog vijeća pretvarate u govor koji će ponovo hrvatske medije natjerati da govore da smo i današnju raspravu o europskim vrijednostima pretvorili u međusobno optuživanje i vrijeđanje. A sada mi je jasno. U pravu su oni koji govore da je jedini razlog, jedini smisao vašeg političkog djelovanja vaš osobni rejting, vaš osobni PR, vaš osobni imidž. Briga vas i za hrvatske građane. Uopće vam nije stalo. Ako ste i današnju temu iskoristili da biste je prebacili na međusobno optuživanje, čak niste govorili ni o svjetonazorskim razlikama, govorili ste kao ulični huligan, ali to je vaše pravo i tako se ponašajte, što je i očekivati od jednog nesposobnog skorojevića.
Kolega Jandrokoviću, zbog toga što ste premijera nazvali uličnim huliganom, ja vam izričem opomenu. A sada, odgovor na repliku, premijer Milanović.
Ne, ne, oprostite, nije, to je metafora. Mislim, cijeli jezik je u razvoju sazdan od metafora, nekima su naravno prekomplicirani koncepcijski pa se s njima ne znaju služiti, ali po meni to, ali vi ste odlučili. To je metafora. Dakle, rekao je kao, nije rekao da sam ulični huligan nego da razgovaram kao ulični huligan, ali tu je bio u krivu. Ja sam naime vrlo direktan i nisam izrekao ništa što nije potpuna istina, a važno je. Pa vi recite meni. Ja želim da se znaju stvari o meni koje su važne za moj javni, za politički rad. Ne zanima me vaš privatni život. Politički rad, to su važne stvari. I vaši ljudi koji sjede kraj vas, što su radili prije 10 godina, zato što sada govorite, govorite, razumijete imate light motive, dakle pokušavate stvoriti jedan dojam, neiskreni ste i ne govorite istinu. I to je bit cijele priče. Dakle, mi moramo odgovarati za svoje riječi i za svoja djela jer iza naših riječi će netko biti potaknut na nekakva djela. To je bit cijele priče. Dakle, nema tu uvreda. Vi recite nije istina, vi ste došli s projektom '97. godine sa drugog kata ministarstva na prvi. Kojim projektom? Projektom da se ugnijezdite u kabinet. I to je legitimno. To je legitimno, to nije kažnjivo, ali ljudi to moraju znati, koji je moj put sa svim stranputicama i greškama koje sam imao, koji je vaš, koji je od vašeg predsjednika stranke, koji je od ministra financija jer tu su ljudi koji uvijek imaju lijepe savjete, svjetonazorske. Što se tiče svjetonazora, moj stav je da ga vi nemate. To ne znači da ste, da je to kažnjivo. Naprosto ga nemate, vi nemate svjetonazor. Vaš svjetonazor je oportunistički. I ljudi tako funkcioniraju… kroz život i građani će ocijeniti žele li da ih vode takvi ljudi ili žele da ih vode ljudi koji će im reći neke stvari i direktnije. Jer istina nije put do uspjeha ni u poslu ni u politici, to je prepreka. Treba je prijeći, to je najteže.
Sada imamo prijavljenu povredu Poslovnika. Kolega Jandroković. Izvolite.
Hvala lijepo. Povrijeđen je članak 238.jer predsjednik Vlade iznosi stvari koje nisu točne, koje nisu istinite, time odstupa od pravila koje vrijede u ovom Visokom domu. Dakle prvo on ne može znati da li ja imam svjetonazor ili nemam, to nema nitko pravo suditi o drugome i o njegovom svjetonazoru to je prva stvar, dakle to je vrlo uvredljivo. Ja ne znam dali je to vama uvredljivo ili nije, meni je jer ja imam vrlo snažan svjetonazor i uvijek sam se za njega zalagao i borio to je prva stvar. Druga stvar, on potpuno neistinito iznosi činjenice o mom karijernom putu i nema na to pravo.
Kolega Jandrokoviću.
Dajte da završimo evo još jednu rečenicu.
Pa da zloupotrebljavate Poslovnik.
Pa ne zloupotrebljavam jer sam doveden sam u jednu vrlo neugodno situaciju zbog čovjeka koji vlastite neuspjehe toliko frustrira zbog vlastitih neuspjeha, nastoji sada prebaciti na druge tako da ih vrijeđa, tako da se služi neistinom. To je moje pravo i ja sam to …
Kolega Jandrokoviću, najprije nije povrijeđen Poslovnik 238.jer nema takvog članka u našem Poslovniku koji bi sprečavao da bilo ko govori neistinu. Takvog članka naprosto nema. I molim vas, to sam već rekao čak i ako ste vi uvjereni da je premijer rekao nešto neistinito, naprosto nema takvog članka. I sada ću ponoviti nešto što sam toliko puta rekao, molim vas budite ljubazni držimo se Poslovnika. Nije poslovnik svaki puta povrijeđen kada netko nešto kaže o HDZ-u što se HDZ-u ne sviđa. Molim vas budite toliko strpljivi. Znači nema povrede Poslovnika. Prelazimo na drugu repliku za koju se prijavio kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ja sam vjerovao da će predsjednik Vlade ostati na razini funkcije predsjednika Vlade, ali on jednostavno ne može ostati na tome i spušta se na tu razinu, zapravo jedne prepotentne frazeologije vrijeđanje i omalovažavanja i kolege Jandrokovića ali i ostalim iz kluba HDZ-a. Pa se upitao u čemu se to Europa smije kada je Hrvatska u pitanju, vjerojatno je mislio na Europsku komisiju, a smijala se Zakonu o HRT-u, smijala se Zakonu o policiji, smijala se zakonu Lex Perković, a da je tome tako u dvije godine vaše Vlade Ustavni sud je obustavio nekoliko zakona i odredaba vezano za zdravstveni odgoj i uvođenje u osnovne i srednje škole, zabranili su retroaktivno uvođenje poreza, proglašavanje radne obaveze liječnicima, a i poslao je Ustavni sud poruku Hrvatskom saboru vezano o definiciji braka. Mislim da se tome Europa smije. Hvala.
Na repliku odgovara premijer Milanović.
Poštovani kolega, od stotina propisa koje je Vlada predložila Saboru, a Sabor usvojio ili možda više od stotina propisa, Ustavni sud je kao što vi kažete poništio odnosno ukinuo 2, 3. To je sjajno? To znači da su zastupnici u ovom Saboru svaki petak ili dan kada se glasuje implicitno podržavajući, glasajući za neki zakon ispravno tumačili da je taj zakon odnosno opći akt u skladu sa Ustavom. To je taj posao Hrvatskog sabora koji je temeljni tumač i zakona i Ustava, tumač. Drugi ih primjenjuju i presuđuju, a ovo je tumač. Donijeli ste Ustav vi ga implicitno svojom voljom, sviješću, znanjem, prosudbom svakoga petka kada dižete ruku prethodno i kada raspravljate kažete da ovaj zakon ili ovaj opći akt je u skladu sa hrvatskim Ustavom. I u ove dvije godine Ustavni sud je 3 ili 4 puta možda ne 2 puta rekao da se pogriješilo od toga, 2 puta Vlada. Pa to je super s obzirom na tisuće propisa koje obrađuju. Vidite kako nismo loši.
Nastavljamo raspravu po klubovima pa pozivam poštovanog kolegu Milorada Pupovca da iznese stajalište kluba SDSS-a.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, poštovane kolegice i kolege. U našem društvu postoji visoka ocjena o važnosti jezika za naciju, nacionalni identitet, za državu i njezino priznanje u svijetu, ali nažalost postoji isto tako i vrlo niska odgovornost prema riječima koje ljudi koriste kada u pitanju taj jezik i ovdje u ovom Saboru a i na drugim mjestima. Ta vrsta diskrepancije, ta vrsta udaljenosti između mitologiziranja s jedne strane, a s druge neodgovornosti obezvređivanja s jedne strane se može se reći isto tako i za EU i za Hrvatsku. dakle s jedne strane mitologiziramo, a s druge strane bagateliziramo. S jedne strane pretvaramo u mitove, a s druge strane bacamo u blato. I to su godine našeg odnosa prema EU i godine našeg odnosa prema državi. Nije moje naravno da komentiram dosadašnji tok rasprave, pogotovo zato što nemam vremena, a nisam siguran da to ima ikakvog smisla. U ime kluba SDSS-a htio sam kazati sljedeće, povodom prvog izvještaja hrvatskog premijera Hrvatskom saboru o radu Ministarskog vijeća odnosno Vijeća ministara, a time i o Hrvatskoj unutar Europske unije, time i o odnosu Unije prema Hrvatskoj. Smatram da je potrebno govoriti na način koji će pokazati minimum samosvijesti s obzirom na taj važan ako ne i historijski momenat ili historijski trenutak. Prvo, mi smo postali članica 1.7. prošle godine. Da li smo od tog momenta pa do danas postali europskija zemlja ili nismo? To je prvo pitanje koje me zanima. Mnogo me više zanima od pitanja digitalne ekonomije, iako je to naravno iznimno važno pitanje, ali ne ovog trenutka za Republiku Hrvatsku. Drugo pitanje je da li je od momenta otkako Hrvatska potpada pod neku vrstu europskoga nadzora a nije potpala samo u vrijeme buđetskog deficita nego je potpala od, najmanje od 2003., 2004. a svakako od 2001. godine. Da li je Hrvatskoj bolje, da li je hrvatskim građanima bolje u ovih nešto više od 10 godina u sklopu tog europskog nadzora? Po nizu parametara nažalost nije. I konačno treće pitanje. Koja je perspektiva europske Hrvatske i koja je perspektiva Unije s obzirom na činjenicu da Europska unija nije više ona s kojom smo mi započeli pregovore kao što ni naravno Hrvatska više nije ona kakva je bila kada je započela pregovore. Ja nemam svih sposobnosti da odgovorim na sva ova tri pitanja pa nemam ni pretenzije da kažem da imam odgovore na njih. Ali mislim da imam potrebu za i odgovornost da ta pitanja postavimo. Ne mislim da je premijer ovdje da odgovori na sva njih, ali mislim da smo mi ovdje da tu vrstu pitanja postavljamo. Što se tiče prvog pitanja, nažalost mi nismo europskija zemlja, nismo europskija zemlja zbog toga što smo, što su naši sudovi postupili u skladu sa jednom vrstom razumijevanja europskog uhidbenog naloga. Nismo. Naše pravosuđe je postalo devastiranije nakon toga nego što je bilo prije toga. I nije izvojevana nikakva nezavisnost za naše pravosuđe nego su se samo obračuni između različitih političkih razumijevanja stvari preselili u pravosuđe a pravosuđe nije postalo samostalnije kao što naravno ni naša zemlja nije postala ravnopravnija u odnosu prema drugim zemljama. Ali to je već druga vrsta priče. Ovdje ima onih koji smatraju da su o ovome pozvaniji govoriti, da to bolje razumiju. Ali kada je u pitanju patriotizam ne smatram da ima pozvanijih. Barem posljednjih 20 godina mi to daje za pravo da kažem. Isto vrijedi i kada su u pitanju međunacionalni odnosi i kada je u pitanju ispunjavanje članka 36. pristupnog ugovora, posebno točaka 7., 9., kada je posrijedi ispunjavanje obaveza Republike Hrvatske. Stanje u Republici Hrvatskoj ne samo zahvaljujući djelovanju Vlade nego i djelovanju svih nas i djelovanju svih političkih stranaka, jer pitanje poštivanja obaveza nije samo pitanje politike Vlade iako je ona primarna, nego je pitanje i djelovanja i ostalih političkih aktera na političkoj sceni. Ne može se s jedne strane zagovarati lojalnost europskim zakonima a s druge strane ne poštivati vlastite zakone kod kuće. Ne može se pozivati na suradnju u ispunjavanju određenih obaveza preuzetih a istovremeno kod kuće devastirati ono što je u pregovorima bilo stečeno i stvoreno. Nažalost tenzije koje su proizvedene i tenzije koje se održavaju i koje su zemlju vratile u nekim aspketima u '90.-te godine pokazuje da u tom pogledu Hrvatska nažalost nije europskija zemlja. I oni koji pozivaju s pravom na iznimna dostignuća koja smo postigli tokom pregovora bi morali znati da je obaveza svih nas da ta postignuća čuvamo. Ne samo sadašnje Vlade nego i bivše Vlade, ne samo sadašnje vladajuće stranke nego i bivše vladajuće stranke. Što se tiče pitanja boljeg života nažalost gospodine predsjedniče Vlade kada bih ja bio siguran da će Zakon o radu koji Vlada predlaže donijeti bolji život građanima Republike Hrvatske ja bih ga vrlo rado prihvatio ali nisam čuo dovoljno argumenata koji tome idu u prilog. Vidim mnogo više argumenata koji bude sumnju. Ako je potrebno da postoji fleksibilizacija u mehanizmu tržištu rada i radnog zakonodavstva pa nije li sama činjenica po sebi dovoljno da oko 80% novozaposlenih u privatnom sektoru ima ugovore na određeno vrijeme, kud veća fiskalizacija, kud veća fleksiblizacija? Zar je zakon koji je donesen od 2003. godine na ovamo tako krut da je spriječio da se otpusti gotovo, da posao izgubi bilo stečajem, bilo otpremnimom ili na neki treći način za koji ne znamo kakav je i koliki je u punom obimu te riječi, na desetke hiljada ljudi u Republici Hrvatskoj. Drugim riječima, kad bi bio siguran da će to našu ekonomiju preporoditi i olakšati našim poslodavcima da stvaraju nova radna mjesta ja bih to podržao, ali nisam siguran. Ali jesam siguran u jednu drugu stvar gospodine predsjedniče Vlade, a to je da rentijerstvo i rentijerska priroda kapitala koja postoji u Hrvatskoj treba biti promijenjena. Ne mislim da je rentijerstvo ako netko ima kuću i stan i da ga zato treba udariti porezom, ali mislim da jeste rentijerstvo to ako se gotovo 200 milijardi kuna čuva na bankovnim računima i uzimaju se kamate. To jeste rentijerstvo. A za ovo prvo, za to sam sasvim siguran da nije rentijerstvo nego je minimum elementarne sigurnosti. Oni koji zagovaraju koncepciju po kojima treba udariti poreze na imovinu neselektivno u tom pogledu i koji bi htjeli proizvesti efekat, ne možete platiti porez, prodajte imovinu, naravno htjeli bi da se završi i zadnji ciklus privatizacije kakav smo već imali. Je li to jamčilo da ćemo uspjeti, ja nisam siguran. U tom smislu nažalost Europa danas ne pruža primjer unapređenja prava radnika nego nažalost u velikoj mjeri pruža primjer gdje se ograničenja i smanjivanja prava radnika pružaju. I konačno, kad je u pitanju perspektiva u vašu privrženost nacionalnim interesima Republike Hrvatske ni ja niti moj klub, a isto tako vjerujem niti većina građana Republike Hrvatske nema nijednog razloga sumnjati jer ste i do sada pokazali da imate spremnost da zaštitite nacionalne interese Republike Hrvatske. Ali taj posao zaštite nacionalnih interesa Republike Hrvatske i pokušaj da se Europa počne graditi kao zemlja ravnopravnih članica je iznimno zahtjevan i dugoročan posao. Nažalost, Europa sve manje i manje postaje zemlja ravnopravnih članica. U nekim od vaših replika su se mogli prepoznati elementi procesa koji su u tijeku. Europska unija prema zemljama koje su sve nerazvijenije i koje prolaze sve veću krizu nažalost pokazuje sve manje solidarnosti i ne samo solidarnosti. Ono što je za nas bitno jeste da pokušamo definirati našu politiku s obzirom na to da se takav trend proizvođenja sve veće neravnopravnosti Republike Hrvatske u odnosu na druge dijelove u Europske unije, u odnosu na druge članice Unije zaustavi, a to jeste trend. Ja nemam tu nikakvih posebno revolucionarnih prijedloga, ali mislim da je to naša obaveza ovdje u Parlamentu da o tome raspravljamo. Mislim da je naša obaveza ovdje u Parlamentu da tražimo da nam se dostave podaci kako to izgleda. Mi svi očekujemo čuda kada su posrijedi europski fondovi, a nitko od nas neće postaviti pitanje koja su to čuda i koliki su to profiti koji se dobivaju kad su posrijedi poslovi u samoj Hrvatskoj. Eto gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege, mi nismo s ovom vrstom zabrinutih pitanja postali manje opredijeljeni kada je posrijedi Europska unija, naprotiv. Mi mislimo da Hrvatska treba jačati svoje članstvo u Europskoj uniji, mi mislimo da Hrvatska treba izgraditi svoje mjesto unutar Europske unije ali na jednoj pragmatičnoj i vlastitom interesu temeljenoj poziciji kao što smo od premijera mogli više puta to čuti, jednako u ekonomskim kao i u političkim pitanjima, jednako u geostrateškim kao i u geoekonomskim pitanjima. Da smo imali više samostalnosti u tom pogledu neka pitanja smo mogli davno riješiti i imati bolju poziciju, ali za to je vjerojatno potrebno nešto više konsenzusa u nizu stvari, pa i uključujući neke slučajeve koji su nas opterećivali proteklih mjeseci, ali mi očito tu vrstu spremnosti nemamo pa je onda potrebno da je stvaramo i potrebno je da se na neki način za nju izborimo ovdje u ovom Parlamentu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvi se prijavio Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Pupovac, postavili ste doista tri ključna pitanja. Prvo pitanje je jesmo li od 1.7.2013. godine europskija zemlja. Drugo pitanje, je li građanima u Hrvatskoj od 1.7.2013. bolje u Hrvatskoj, europskoj Hrvatskoj i koja je perspektiva Hrvatske i Europske unije. Rekli ste, dali ste jednu preporuku da je bolje o tome raspravljati nego donositi zaključke, što je točno. Mi smo sve manje pristajemo, sve manje na rasprodaju. Recimo kada bi se stavilo na dnevni red pitanje živimo li bolje ili lošije, sasvim sigurno da bi većina odglasala odgovor na to pitanje da živimo bolje. Kad ste govorili o pravosuđu, sve ono što se događa u vezi lex Perković to je posljedica kaosa devastiranog pravosuđa. Imali smo dva primjera kako radi pravosuđe. Neću sad govoriti što je negativnija posljedica od toga. I jedno pitanje o kojem ste se isto referirali to je Zakon o radu. Niti jedna zemlja u EU nije se izvukla iz krize na jeftinom radu, na obespravljivanju radnika. Ne znam zna li premijer je li pročitao sve što piše u tom radu da piše u prijedlogu Zakona o radu, da poslodavac ima pravo dati otkaz, poslovno uvjetovani otkaz i drugog ga dana primiti na posao radnika koji se zapošljava preko agencije. Gdje tu ima logike? Kakva je tu logika? Logika je ta obespraviti radnike.
Zahvaljujem. Drugom replikom ustaje Dragutin Lesar.
Kolega Pupovac, upozorili ste na temu Zakona o radu ja bih samo podsjetio da postoje dva aspekta problema. Prvi je proceduralni. Vlada je Sabor dovela u situaciju da bude arbitar jer nije došlo do suglasja svih onih koji su to suglasje morali postići. Dakle, mi ćemo bit prisiljeni ovdje arbitrirati između socijalnih partnera koje je trebalo završiti tripartitnim dogovorom o sadržaju. I kada god u Hrvatskoj se radilo na taj način nikada od Zakona o radu nije dobro završilo. A drugi problem je sadržaj. Ove stalne poruke da olakšavanjem otpuštanja radnika otvaramo mogućnost novog zapošljavanja. Ne samo ovaj podatak o određenom ugovoru na određeno vrijeme preko 80% svih zaposlenih posebice poslije 2003. neki momenat da poslodavci putem Agencije za posuđivanje i iznajmljivanje radnika zapravo bajpasiraju ne samo Zakon o radu nego i malobrojne preostale kolektivne ugovore. Da kod poslodavaca do 20 zaposlenih zaštitni mehanizmi Zakona o radu praktički ne vrijede, ne postoje jer se na njih ne primjenjuju. To se također skriva od javnosti da su ti poslodavci do 20 zaposlenih upravo izuzeti iz velikog dijela tobože problematičnih dijelova odredba. I na kraju fleksibilno tržište rada. Nikad ni jedna zemlja, ni jedna ljevica, ni jedna socijaldemokratska partija u Europi nije to uspjela ako istovremeno nije razvila i mogućnost teritorijalne migracije radne snage, a ona ovisi o stambenoj politici, predškolskom odgoju, obrazovnom sustavu a u Hrvatskoj se o tome uopće odbija raspravljati i zato nije dobro da mi ovdje u Parlamentu moramo arbitrirati na tu temu.
Za riječ se javlja ponovo premijer. Izvolite, poštovani Zoran Milanović.
Dakle, Zakon o radu je također dio europskog kompleksa. Ja ću se ponovno pozvati na ono što sam, podsjetit što sam govorio i pitat vas koji bi bili motivi Vlade, ministara, mene da idemo s nečim tako suicidalnim, autodestruktivnim. Zašto bi to radio? Zašto? Tko je poslodavac? Poslodavac je prosjeku nekakav ili nekakva prosječna malo poduzetnija osoba koja je odlučila ući u neku vrstu avanture, izložit se riziku, vrlo često založiti osobnu imovinu što je na aktualnom satu ovdje jedan od zastupnika, sad ga nema, komentirao, kad je komentirao jedan kredit da je čovjek založio i vlastitu imovinu za taj kredit. Dakle, nekima je to nevjerojatno jer su navikli drukčije bez ičije imovine samo uzeti. Ali da, ljudi rade i to. Dakle, nisu svi rentijeri. Većina ljudi su u problemima. Imam dosta ili barem deset prijatelja i znanaca iz osnovne i srednje škole koji su završili fakultete i rade, imaju pogone, zapošljavaju po 20, 50, 150 ljudi. U očajnom su stanju. Ne može ih nitko natjerati da bilo koga zaposle. Naprosto ne znaju šta bi sa sobom. Njihova odgovornost je velika. To je kičma gospodarstva kakvo je naše. Trebalo bi barem biti i u proizvodnji i u uslugama i u trgovini. Te ljude nećete natjerati da zapošljavaju, neće zapošljavati, kontrahirat će, prestat će raditi. Uvijek kažem, vratimo se na vrelo. Koji je motiv? Koji bi bio motiv ove Vlade osim da je sišla s pameti potpuno da predlaže nešto što postoji u nizu drugih zemalja. Zašto bismo to radili? Jer kad slušate ovaj sućutni, tugaljivi, empatični glasić čovjeku se srce rastapa. To je ogromna briga za radnike, ali iza toga se skriva isključivo po mom sudu, dakle politička kalkulacija. Moja poruka ljudima je ovakvi vam neće pomoći. A vama kolega, mislim i dalje sugeriram da prođemo detaljno kroz te odredbe, ne da govorimo na razini općeg dojma. Dakle, da nas to zabrinjava, mene najviše zabrinjava jer ne mogu vam ni za jednu od tih odredaba sa sigurnošću reći odnosno jamčiti da će polučiti onaj učinak koji želimo da poluči. Naprosto to je prostor rizika. Ali znate koji je najveći rizik za Hrvatsku? Da ostane uz ovo slatkorječivo tepanje onako kao što je bilo do sada. A kako je sada? Nije dobro. Zašto je tako? Mislim da znam zašto je tako. I opet ću se vratiti na ono što su države radile 10 godina ranije. Kad se slušaju ovdje intervencije i prigovori to djeluje katastrofalno. Dakle, netko želi cijelu jednu kategoriju ljudi zaviti u crno da bi se nekakav rentijer obogatio. Idemo identificirati rentijere, idemo im razrezati pravedne poreze. Već radimo na tome! Ali šta je sa onim tisućama, dakle ne desetcima tisuća, tisućama poduzetnika koji žele nešto raditi, nešto zaraditi, koji se žele zadužiti za razliku od onih nekih ranijih iz nekih stranaka založiti vlastitu imovinu i kuću i vikendicu. Ljudi to rade, isplaćuju si plaću koliko si mogu isplatiti i od toga žive plus nekakvi putni troškovi. Dakle, teško. Šta ćemo s njima? Kako ćemo njih natjerati da otvaraju radna mjesta, da nude poslove? Ti ljudi će se povući u sebe, otići će, zatvorit će poslove. Motiv, motiv to je ključno pitanje koje si uvijek treba postaviti. Zašto netko nešto radi? Zašto se netko kao što vi kažete nekome sveti? Nekome se sveti, dakle radi ruglo od Hrvatske, netko s kim je ranije kavu pio a vi i ja ga ne poznamo nije nikad bio u našem životu. Zašto to netko radi, motivi? U ovom slučaju nečista savjest. U ovom slučaju politički motivi, želja da se dopadne. Brinem za tebe, volim te, skrban sam, vjeruj mi pomoći ću ti, a u biti upropastit ću te.
Tri su replike prijavljene na ovo izlaganje. Prvi se javio Branko Vukšić.
Gospodine predsjedniče Hrvatske vlade mi tepamo radnicima, tako vi kažete, vi tepate gospodarstvenicima. Jednom prilikom je u jednom intervjuu čini mi se jednoj dnevnoj novini gospodin Todorić zaprijetio da će otići i zatvoriti poslove, otići iz Hrvatske, da mu je dovoljno tih pritisaka. Nije zatvorio jer da je gospodin Todorić zatvorio ne bi zatvorio nego bi prodao, došao bi neki drugi poslodavac i isto bi tako, a možda i uspješnije, poslovao od njega. Pa prema tome ta nekakva prijetnja svi će zatvoriti svoje poslove ako se neće promijeniti Zakon o radu. Koji je motiv? Vas su uvjerili da je to pravilno što radite, uvjerili su vas u to. Mi koji, kažete štitimo radnike, štitimo samo zbog političke kalkulacije. Čitava naša stranka štiti samo zbog političke kalkulacije kako bismo profitirali na izborima. Jer vi ne vjerujete u iskrenost. Vjerojatno niste ni vi iskreni pa zbog toga ne vjerujete da postoje iskreni ljudi i da postoje stvarno ljudi koji se boje toga. A boje se toga zato što je manipulacija. Da li znate koje je stanje u hrvatskim poduzećima, da veliki kapitalisti u Hrvatskoj ne dopuštaju sindikalno organiziranje, da inspektori rada ne smiju doći u njihova poduzeća, jednostavno ne smiju. To smo govorili sto puta ovdje. Da je katastrofalno zapošljavanje na neodređeno vrijeme. Ako 80% su preko ugovora koji su na određeno vrijeme, ako ćemo uvesti agencije koje će moći zapošljavati istoga trenutka kad radnici dobiju otkaz. Da li znate kolika su primanja u tim agencijama, koliko su profiti u tim agencijama? Niste uz Zakon o radu donijeli nitijednu temeljitiju snimku kakvo je stanje na tržištu rada u Hrvatskoj.
Na repliku odgovara premijer Milanović.
Evo vidite kako bježite od teme. Tako odmah ste došli na najkrupnijeg kapitalista u Hrvatskoj od kojeg sam se izričito u svom nastupu ogradio i rekao ne govorim o tome, govorim o onoj ogromnoj sredini bez koje nema hrvatskog poduzetništva. Međutim, vama to ne smeta ali to je pitanje retoričke etike. Da mi odmah zalijepite najvećega koji ustvari ne može propasti i ima posebnu težinu. Dakle, nitko ga spomenuo nije i izričito sam se od toga ogradio. Idemo se vratiti na činjenice o kojima sam govorio. Dakle, da tepate ljudima. Tepate, niste realni i obećavate im stvari koje je nemoguće obećati. 80% novozaposlenih su na ugovore o određenom radu, na određeno vrijeme. Kako da izađemo iz tog stanja? Evo pitam se. Ja bih bio najsretniji jer mi dosta rođaka po Dalmaciji ne radi, da natjeramo poslodavce ali ne ove velike nego ove srednje koji se povlače u sebe. O njima sam govorio i to dobro znate, da zaposle 100 ljudi sutra inače ih zatvaramo. To je nemoguće. Razumijete? To nikad nitko nije postigao. Dakle, moramo tražiti prijelazna rješenja. To boli, ne ubija ali boli, to je bolno i traje neko vrijeme. Mi pokušavamo ljudima omogućiti da sami ulove ribu, da ih sami ulove. A vi ne da, vi im čak ni ne dajete ribu nego im pričate o ribi. Nema ribe, u ovim okolnostima je nema. Ovo nije politički komforno što moramo napraviti, ovo košta i košta politički. I možda je trebalo napraviti ranije. Dakle, ponovit ću vam još jednom, govorio sam o jednom a vi ste odmah pobjegli u treću tezu i počeli govoriti o najvećem kapitalistu, kako god se to zvalo, poduzetniku, dakle čovjeku čije poduzeće je također pod velikim teretom dugova i mora se širiti da bi opstajao i išao dalje i mogao se zaduživati dalje. To je jedan vrlo težak proces. I o tome možemo razgovarati, ali on me ovdje ne zanima i takvi me ne zanimaju. Zanima me ta sredina bez koje gospodarstvo nema. Ti ljudi će biti mrtvi uskoro.
Druga replika, Dragutin Lesar.
Uvaženi gospodine predsjedniče Vlade tražite motiv. Motiv može biti neznanje ili nerazumijevanje korpusa radno-pravnih, radno-socijalnih zakona. Dva sam vam motiva mogao dati. Mogu govoriti i o utjecaju ili prevelikom otvaranju ventila koja ga je europska ljevica otvorila prema liberalizmu bez povratnog zaštitnog ventila pa je iz te liberalne ekonomije i političkog stava ušlo i u socijaldemokraciju i ljevicu dio onoga što nije smjelo ući. Svašta je moguće. Ali, nemojte meni spočitavati nerazumijevanje te materije jer još 1992. kad je Hrvatska dobila prvi opći kolektivni ugovor za gospodarstvo pa i '95. prvi Zakon o radu u Hrvatskoj, prvi '95., sve ove rasprave su otprilike bile tada isto … [[Govornik se ne razumije.]] na način isti argumentiran. I uvijek je vladajuća ekipa zaboravljala na treći segment zakonodavne odredbe i okvire. Nije sporno da poslodavcima treba omogućiti da posluju u što boljim uvjetima. Ali tu je treći partner, treća strana – država. Dakle, ne Vlada nego država. Koja je uloga države na tržištu rada? Da ima Zavod za zapošljavanje u kojem statistički broji nezaposlene, end, točka. To nije istina. E taj treći segment cijelo vrijeme izostaje. I da je paralelno s prijedlogom Zakona o radu razvijan i taj prihvat koji će nažalost dovesti do u prve dvije do tri godine primjene ovakvog Zakona o radu povećanog otpuštanja i smanjenim broja ljudi tu ste u pravu. Onda bi i otpori i strahovi bili manji. Ali, pogledajte argumente koji u obrazloženju zakona pišu pročitate što je napisano pa ćete nas možda razumjeti zašto ne vjerujemo ministru koji naprosto iz neznanja neke stvari uvjeravati u hrvatsku javnost.
I na ovu repliku odgovara premijer Milanović.
Sva sreća da vi to sve skupa znate i da ste izabrani u sabor od građana, dakle sa izvornim mandatom ali da se užasavate mogućnosti da vi sada o nečemu odlučujete kao što ste rekli da arbitrirate a prosim vas lijepo kaj je vaš posao? Da se prije toga Vlada u ratu do iznemoglosti iscrpi sa sindikalnim parterima od kojih jedni imaju svoje interese, drugi ne žele pomak ni za milimetar i vi ih u tome potičete. Ne razgovarate o konkretnim stvarima, uopće ne govorite što piše u Zakonu, pozivate se na obrazloženje. Prvo se čita zakon. Ako nije jasan, obrazloženje. To je barem za mene metoda interpretacije zakona. Zakone koje treba previše interpretirati vidjeli smo to i ovih dana, odnosno nismo vidjeli, nisu dobri zakoni ali većina zakona je potpuno jasna i sudovi je primjenjuju, sude temeljem zakona. Temelje zakona određuje Sabor kao i Ustava. Prema tome, vraćamo se opet na ono bazično, dakle recite konkretno što to Hrvatska u ovom trenutku, što Vlada nudi? Pustimo obrazloženja, čitamo članke što nema velika većina europskih država. To nije neznanje, to je naprosto tako, to nije nikakav veliki uman posao, to nije nikakvo specijalno poznavanje te materije, to postoji svugdje. Koja je uloga države? Uloga države je i Vlade dakle kao predstavnika države u ovom trenutku je da kada svi zavlače, kada svi petljaju, kada svi empatično poručuju ljudima da ih vole a ustvari rade protiv njih. Da netko kaže, gledajte probali smo e sad više ne možemo. Naprosto ako ćete podržati podržite ali više ne možemo, to je vaša odgovornost, radi toga su vas ljudi valjda izabrali. A opet vi znate bolje zašto su vas izabrali.
Treća i posljednja replika i poštovani Milorad Pupovac.
Gospodine predsjedniče Vlade, prvo htio bih kazati da ja u vaše motive ne sumnjam niti u motive vaše Vlade. Vi biste htjeli iznaći što je moguće brži i što je moguće efikasniji način stvaranja pretpostavki za osnaživanje našeg gospodarstva a time i pretpostavke za stvaranje radnih mjesta. Ono što meni koga možete naravno svrstati u kategoriju tradicionalno lijevo orijentiranih ljudi nedostaju argumenti za to da će to doista tako biti i ono što meni u ovoj stvari nedostaje, da li postoji samo jedna škola ekonomska koja jamči mogućnost ekonomskog oporavka i stvara radnih mjesta ili je to ova koja se temelji na to da se lakše otpušta, da se smanji omjer radničkih prava uključujući i plaće. Dakle, sam ote dvije stvari. A u vaše motive ni jučer ni danas nemam razloga sumnjati.
I na ovu repliku odgovara premijer Milanović.
Pitanje, koliko neznanja može biti formalno logički motiv? Može biti uzrok, ali motivi su, drago mi je da u te motive ne sumnjate, međutim idemo empirijski, socijal demokracija dakle nekada je štitila prvenstveno industrijske radnike i to one kvalificiranije. Vidjeli da su se i zapadna društva oko toga lomila desetljećima. Današnja socijal demokracija djeluje u uvjetima potpuno promjene strukture tržišta rada u kojoj industrije više nema. To praktički kao udio značajnije ne postoji ni u Hrvatskoj, ni u Njemačkoj. U Njemačkoj još nad prosječno puno u odnosu na Veliku Britaniju i neke druge države, to su činjenice. Dakle, koja država srednje razine dohotka je u zadnjih 30 godina uspjela doći na visoku razinu socijalne sigurnosti i materijalnog blagostanja sa recimo to tako rigidnim, dakle, socijalističkim, starosocijalističkim radnim zakonodavstvom, niti jedna. Imamo vrlo liberalne, za moj ukus preliberalne sustave baltičkih država koje se doslovno mijenjaju prema tjednu, prema potrebama, idu sa plaćama 20, 30% dolje, kao što ste primijetili, mi to ne radimo. Dakle, puno smo osjetljiviji i tankoćutniji u tim stvarima. Ali tu se radi o državama srednjeg dohotka, ono na što pozivaju kolege iz Laburističke stranke koja je uzela zapadno britansko ime stranka rada ili laburistička stranka to si mogu priuštiti države kao što je Danska, Švedska je od toga davno odustala i bogatija je nego ikada, dakle razmjerno gledano u odnosu na druge ali sad ima socijalne probleme druge vrste. To si može priuštiti Norveška koja je klasa za sebe, Švicarska koja to ne radi jer si može priuštiti, Njemačka već teže zato je morala ići u reforme jer ju je to gnjavilo. To su činjenice. Dakle, ni jedna država srednje, ni jedno društvo, zemlja, ekonomija srednjeg dohotka nije ovakvim pristupom radnom zakonodavstvu maknula se iz tog prostora, samo su stagnirali. Cijela Europa o tome govori, a ovi koji su tu bili rigidni završavam, su u ovoj krizi došli na početne pozicije iz 1970—te, to su brojke kao suza jasne i to je život, to je realno, to nema veze sa sentimentikom, a vi ljudima pričate bajke.
Prije odlaska na stanku, čut ćemo još stajališta Kluba HNS-a i kolegu Jozu Radoša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Pa ovo je prvo izvješće koje godišnje izvješće, zapravo nakon polugodišnjeg članstva RH EU i možda ovo izvješće više od sljedećih izvješća može biti zgodno za učenje o EU i učenje od EU ako je to moguće pa ako bi vrijedilo pravilo da u politici i da u našem poslu u odlučivanju i vođenju države, u biranju je važno znanje bez obzira što mi to ponekad ili vrlo često ne poštujemo ali ja mislim da je, onda je osobito važno znanje za vođenje poslova EU, odnosno vođenje poslova jedne države u EU jer se radi o vrlo kompleksnom tijelu i temeljni preduvjet da bi tamo mogli uspjeti je znanje. Tamo ne možete dobiti na galamu, na silu, na manipulacije. Možda mogu neki koji su veliki mali mogu tamo dobiti samo na znanje i za jasan plan što oni zapravo žele i zato je dobro da o toj EU što je moguće više učimo, da uočavamo naravno i njene slabosti tamo gdje ona ide nekada stranputicama jer ona isto nije naravno savršena i nije jednosmjerna. Pa će ono što ću ja govoriti zapravo biti uvijek na neki način refleksija na tu temu, temu učenja o EU. Ono što je sadržaj ovih dvaju izvješća u biti je samo mali dio, ali obuhvaćajući najvažnije stvari uopće rada europskih tijela. Europsko vijeće naravno ne može pokrivati svu politiku i sve teme koje pokrivaju druga europska tijela kao što je komisija, kao što je Parlament, ali zapravo najmarkantnije teme i tih tijela pokriva, tako da je to prikaz nekih najosnovnijih pitanja, najvažnijih tema kojima se bavi EU. Ekonomska i monetarna unija svakako je vrlo važna i naravno da je pitanje i slabosti EU kojoj se dogodilo to što joj se dogodilo da dođe u takovu krizu, to je njena slabost, to govori o tome da to nije savršeno tijelo i naravno da je važno da se što je moguće prije dođe do ovih dvaju mehanizama, jednog za rješavanja bankovnih problema i poteškoća, a drugog prethodno zapravo za nadzor tih poteškoća i naravno da Hrvatska tu ne može dati neki osobito veliko doprinos i nije pozvana. To vjerojatno nije tema gdje bi se mi mogli nešto posebno istaknuti i za sebe nešto posebno dobro postići, osigurati. Druga tema o kojoj je bilo govora je jedinstveno tržište komunikacija, interneta. To je vrlo važna tema. Tema budućnosti. Tu se ne radi samo o razvoju temeljem te grane, nego ta grana, razvoj te grane je pretpostavka za razvoj ostalih grana i naravno da trebamo koristiti ono što nam jedinstvena europska regulativa u tom smislu, regulacija toga tržišta omogućava jer naše regulacije toga tržišta su vrlo, vrlo primitivne do sada i zato na tom tržištu ima puno deformacija, puno ekstra profita, puno oštećenja prava i interesa građana i zato je dobro da se u to tržište jednostavno uključimo i tu nemamo baš puno što napomenuti previše, ali u potpunosti podržavam to što je predsjednik Vlade otvorio na Vijeću u rujnu o tome da naravno porezi, a radi se o izdašnim poreznim dobicima, moraju biti takovi da naravno i male države, oni koji neće imati ta eventualno četiri ili pet operatera kada se to koncentrira, da je i one imaju porezne dobiti. I to treba reći, to nije specifično hrvatski interes, ali da je to bilo dobro rečeno govori činjenica da je na Vijeću u prosincu Vijeće pozdravilo osnivanje posebne radne skupine koje će se baviti poreznim pitanjima jedinstvenog digitalnog tržišta i poziva Europsku komisiju da podnese izvješće o tome Europskom vijeću. Neke druge teme za nas apsolutno po mom mišljenju nisu osobito važne, a postoje teme koje nisu dobro pogođene po mom mišljenju niti na razini EU. Primjerice zadnji važan sadržaj Vijeća u prosincu je zajednička obrambena i sigurnosna politika koja se vrlo teško i mučno rađa i bilo je jasno da nikakvih proboja na tom sastanku Vijeća neće biti jer da bi se proboji na području zajedničke vanjske pa onda obrambene pa onda sigurnosne politike napravili treba biti puno dublja politička priprema koje ovdje nije bilo i bio je to po mom mišljenju jedan ritualni sastanak u kojem mi nismo mogli puno niti dobiti. Ali i onda kada EU radi krivo ili radi polako i tada trebamo biti tamo i vidjeti što se događa, kao što su primjerice u pogledu Europske monetarne unije po mom mišljenju ima viška mehanizama koji su plod opet nekih političkih odnosa. Ja mislim da je za rast i zapošljavanje dovoljan europski semestar, njegovo dobro postavljanje i njegova dobra provedba, a ovdje imamo pakt za razvoj i zapošljavanje, pa imamo partnerstvo za razvoj i zapošljavanje. Sva ta tijela treba razumjeti, prepoznati, vidjeti koja su važna, koja su ritualna i vidjeti gdje naše sudjelovanje može uroditi plodom za RH. Ono što je osobito važno, to će biti tema Europskog vijeća tek u ožujku po mom mišljenju, tu je područje našeg posebnog interesa. Energetsko tržište, formiranje jedinstvenog europskog energetskog tržišta, jedinstvene regulacije toga tržišta, to je posebna tema gdje Hrvatska može pronaći svoje interese. Mi imamo radni program u Hrvatskom saboru koji je vrlo opsežan. Ja sam zavirio ovih dana u program Donjeg doma nizozemskog Parlamenta koji ima samo nekoliko pitanja kojima se posvećuje. Tri pitanja provjere supsidijarnosti, dakle nekakva politička pitanja i samo četiri pitanja posebne tzv. parlamentarne rezerve. I to je to. Mi bi trebali i na razini Vlade i njenih tijela i na razini Parlamenta vjerojatno izdržati stanovitu restrikciju, smanjenje tih pitanja i vidjeti koja od tih nekoliko stotina pitanja ili koliko mi imamo u našem radnom programu, koja dva, tri, četiri, možda jedno pitanje je osobito važno za Hrvatsku i tome se pitanju posebno posvetiti i sve što činimo te godine raditi tako da uspijemo postići cilj na tom jedinom pitanju ili na ta dva, ili na ta tri pitanja. Dakle, to je ono što je naš interes i naravno da se u svemu tome ne možemo jednostavno snaći. I zaključit ću dakle sa učenjem od EU i onda kada ona radi loše. Ovdje se spominje regulatory fitness, ideja koju smo mi imali ovdje u Hrvatskoj, to je bio onaj HITROREZ o reduciranju, smanjivanju broja zakonskih i podzakonskih propisa što je vrlo problematičan uopće posao. Kako možete u jednom razvijenom pravnom sustavu izvaditi neki dokument dolazite do pravne praznine koju trebate preskakati, kod nas je to u hrvatskom slučaju bila samo magla. To nije moguće napraviti da ne pogoršate pravni sustav zemlje. ali zanimljivo je pratiti šta će biti sa tim REFIT-om EU vidjeti koje su moguće greške u tome pa da ponovo ne idemo tom stranputicom ako je to stranputica ili izvući neke dobre elemente iz toga što se tamo događa. Dakle EU je svakako prilika, ona ima i svojih poteškoća ali preduvjet da bi tamo ostvarili svoje ciljeve je da znamo što se tamo događa i da znamo što želimo. A bojim se da smo u Hrvatskoj još daleko od toga da to precizno definiramo i zato pozivam na potpuno posvećivanje tim temama, a da ove sekundarne teme koje dominiraju hrvatskim političkim životom nastojimo na neki način izgnati iz njega i posvetiti se ovim pitanjima koja život znače. Dakle formalno završavam, Klub zastupnika HNS-a podržat će ovo izvješće predsjednika Vlade. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prije stanke čut ćemo još i predsjednika Vlade poštovanog Zorana Milanovića. Izvolite.
Možda malo dosadno ali kada je već ova prilika treba iskoristiti u potpunosti, ovo je parlamentarna rasprava. Ovo što je rekao zastupnik Radoš, gospodin Radoš možda je najvažnija stvar danas, a da se drugi ne uvrijede, uključujući ono što sam ja govorio, nisam ovo rekao, sposobnost da se razluči bitno od nebitnoga u uvjetima ograničenih sposobnosti i resursa novca kojeg imaš, ljudstva je ključna stvar. Naravno da sam ovdje ja predložio, neću ni predložiti, dakle drago mi je da ste to vi rekli, čime se bavi nizozemski parlament dakle jedna od najbogatijih država u Europi i u svijetu, ali ne samo bogatih nego je to jedna vječna administracija i sve svašta nešto, pokazuje kako tom problemu tom izazovu pristupaju rutineri. Mi naravno ne možemo preko noći na tu razinu, imamo manje materijalne i ljudske resurse, malo nas je jako je važno u što se usredotočimo ali za to je potrebna određena razina političke kulture i pokušaja i pogreške. Dakle Sabor se trenutno bavi pa možda i Vlada sa previše stvari. To ne očekujem da postignemo ovo o čemu ste vi govorili za par godina, ali ako za više od nekoliko godina uspijemo doći do toga da se bavimo onim što smo prepoznali kao bitno to je velika stvar, trenutno je ono što ne možemo.
Zahvaljujem. I sada oglašavam stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati. Na redu će biti klub HDSSB-a i Boro Grubišić. Evo premijer me sada obavještava da u 15,00 sati ima ranije dogovoren vanjskopolitički sastanak sa ruskim potpredsjednikom Vlade pa neće biti ovdje, naravno jer mora poštovati ranije dogovorene obaveze. Vratit će se poslije toga. Dobar tek. STANKA U 13,35 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Klub zastupnika HDSSB-a i kolega Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, zaista malobrojni kolegice i kolege zastupnici. Nakon ove stanke nadam se da ćemo se okupiti iako evo premijera nema pa mi je malo neugodno i nezgodno govoriti nešto o čemu je on izlagao a ja evo pokušati ću iskomentirati ili u raspravi izreći stav Kluba HDSSB-a i svoj osobni. Naime, radi se o izvješću o sastanku Europskog vijeća koji su se održali u prosincu 19.-og i 20.-og prosinca i još ranije 24. i 25. listopada i u duhu onih propisa koje smo uskladili sa europskim zakonodavstvom premijer je dužan to izvješće podnijeti Hrvatskom saboru što je i učinio. A o puno toga je bilo riječi, bilo je riječi i o prvom i o drugom sastanku i o točkama koje su pri tome održane u Bruxellesu. Bilo je govora o, prije svega o ajmo reći ono što nas najviše tišti, gospodarskog razvoja Hrvatske o nezaposlenima, zatim o strategiji ruralnog razvoja, o širenju Unije, o zakonu o radu, o harmonizaciji i usklađivanju europskih sa hrvatskih zakonima, o pa čak i one naše unutarnje političke teme deficitu državnog proračuna, ukidanju parafiskalnih nameta itd.. U Europskoj uniji, početi ću s početka dakle postoji 26 milijuna srednjih i malih poduzetnika. I još je Europski parlament prije godinu ili dvije dana, dakle i prije nego što je iako je to stalna tema u europskim tijelima i Europske komisije i Europskog parlamenta i Europskog vijeća dakle raspravljao kako to potaknuti prije svega kako se to kaže na engleskom sms, dakle small and middle enterprise, kako potaknuti upravo te male i srednje poduzetnike u cilju zapošljavanja. Pa je rečeno ukoliko bi svaki od tih poduzeća malih tvrtki zaposlio po jednoga, po jednog čovjeka, jednu osobu da bi bilo novozaposlenih u Europskoj uniji 26 milijuna. Ako to preslikamo na Hrvatsku i u Hrvatskoj bi dobili za naše prilike i za naše brojeve impozantan, značajan broj novozaposlenih a način na koji se to i u Europskom vijeću razmatra je prije svega pomoć banaka u, dakle u radu ovih srednjih i malih poduzeća. Jasno da se u Europi putem razno raznih injekcija je došlo do oporavka bankarskog sustava pa mi se čini i izglednim a u nekim zemljama je to već i vrlo izvjesno da je došlo do upravo oporavka malog i srednjeg gospodarstva poglavito u Njemačkoj. Hoćemo li mi i kako i ove mjere koje su poduzimane do sada počevši od smanjenja doprinosa za zdravstvo sa 15 na 13%, pa smo dobili bumerang u obliku gubitaka u bolnicama a 2 milijarde kuna su izdvojene u, za te male i srednje poduzetnike i ukupno za gospodarstvo. Dakle, efekti takve politike o kojima je ovdje govoreno od strane premijera se na hrvatsko gospodarstvo ne vide, ono sve dublje tone za razliku od europskog za kojega kažu da izlazi i da je izišlo iz recesije. Ono što premijer nije rekao je ovaj slučaj koji smo imali i koji je gotovo Hrvatsku stajao sankcija a to je primjena europskog uhidbenog naloga, promjena zakona tri dana prije ulaska u Europsku uniju, dakle jednim, rekao bih nasilnom metodom izglasavanja saborske većine takvog zakona a onda ponovo povrat, povrat tog istog zakona. I dakle evo sada imamo ovaj slučaj primjene europskog uhidbenog naloga. Stvar je to bila pravosuđa a ne politike i Vlade u koju je ona zagazila i skoro zaradila sankcije Europske unije prema izjavi visokih dužnosnika Europske unije poglavito gospođe Reding. O tome nije puno bilo riječi. Ali evo to i nije bio predmet sastanka. Iako se ovdje kaže da je ovdje gospodin Milanović u jednom navratu bio "tete-a-tete" kako bi se reklo francuski, u prijevodu bi se bukvalno reklo "glavom u glavu" ili "u četiri oka", ajmo po hrvatski, mogli smo to prevesti i na taj način a ne "tete-a-tete", malo ljudi zna francuski pa je to teško, nije bilo teško prevesti, kaže u četiri oka sa gospodinom Barossom. O rebalansu državnog proračuna ovdje su govorili već sada unaprijed rekao bih, jasno da Europska unija traži 3% deficit državnog proračuna, mi ga imamo 6%. To smo znali i prije usvajanja proračuna za 2014. I unatoč tome je dakle predviđen deficit proračuna za 2014. Pa mi nije jasno da ako već Europska unija traži smanjenje ili barem stupnjevito polagano smanjenje do 2016. deficita proračuna da se išlo gotovo na isti deficit koji je bio i za 2013. godinu. Dakle u tom proračunu koji je usvojen opet saborskom većinom u ovom Visokom domu dakle nije se uopće računalo na te propise Europske unije o deficitu državnog proračuna ne većim od 3%. Unatoč svih ovih mjera o kojima je gospodin Milanović govorio, dobili smo packu i od agencije … gdje je rečeno jasno i glasno da Hrvatska u 2013. godini zapravo nije iskoristila da rezultati koji su očekivani od ulaska Hrvatske u Europsku uniju nisu dobri, nisu dostatni, nisu dovoljni, a očekivalo se da će i tih pola godine za koje smo mi aplicirali 270 milijuna eura naše novčane aplikacije Europskoj uniji biti daleko, da ćemo iz Europske unije povući putem pretpristupnih fondova daleko više. To se nije dogodilo. Dogodilo se to da je Hrvatska povukla svega 6 milijuna eura više nego što je uplatila. Ako tim tempom nastavimo i ne budemo povlačili više sredstava nego što uplatimo, a to je 600 milijuna eura, nije to onih 4 milijarde o kojima govori gospodin Kajin ovdje, dakle 600 milijuna eura je 4,5 milijarde kuna kad se dobro proračuna, čak i više od 4,5 milijarde kuna i ako Hrvatska ne bude sposobna i spremna da povuče više sredstava onda ćemo zaista doći u situaciju ako budemo povukli onoliko koliko smo i uplatili da će biti dobro. Ali u tom slučaju dakle Europska unija odabire projekte, a ne Hrvatska. U tom slučaju mi nismo vlasnici tih novaca nego netko drugi. Ili je to pak možda nekome i cilj? Nema premijera da ga pitam, a možda će doći pa će odgovoriti. Ali kada gledamo sve ove teme sastanaka onda vidimo da je ovdje bilo i tzv. i istočno partnerstvo, ali je spomenuto i proširenje dakle pregovora, ulazak u pregovore naše susjedne republike dakle istočne Srbije sa Europskom unijom i rečeno je da će Hrvatska zauzeti prijateljski stav. Ja se ne zauzimam ni prema kome za neprijateljski stav, ali se zauzimam za objektivan i realan stav, a to u svakom slučaju nije izjava koju je dala i gospođa Pusić, a i gospodin Milanović, da je to traženje 1200 još uvijek imena odnosno ljudi koji su u ratnom vihoru nestali, najvjerojatnije nastradali, da nam se priopći pa ćemo eto onda mi biti zadovoljni sa Republikom Srbijom i pružiti joj svu potporu koju imamo, a već smo ju pružili koliko ja znam, da bi i Republika Srbija pristupila Europskoj uniji, iako je poznato da unatoč svih dobrih želja i prijateljskih odnosa Republike Hrvatske odnosno njezinih dužnosnika Europska unija, kako sam već rekao, se neće proširivati odlukom Europskog parlamenta lani u Strassbourgu na plenarnoj sjednici do 2020. godine nema ulaska ni proširivanja Europske unije. To nam gospodin Milanović treba jasno i glasno reći. Ali prije toga kao što je, ja ne znam kako gospodin Milanović razmišlja o odnosima Slovenije i Hrvatske, valjda prijateljskih odnosima. Na istim prijateljskim načelima i principima Hrvatska ima pravo, ima puno pravo razriješiti teritorijalni spor, zapravo to i nije spor, to je po svim nikakvim međunarodnim ugovorima na pola Dunava razgraničenje, nego ono što je gruntovno, katastarski i privatno vlasništvo građana Republike Hrvatske, a to je preko 10 000 hektara u Bačkoj i plus Šarengradska i Vukovarska ada. Za Šarengrad sam rekao da na njoj vlada policija Bačke palanke i ona određuje koliko šume netko može sjeći i tko je može sjeći. Danas je pod kontrolom MUP-a Srbije. E to dok se ne riješi i ako to ne bude predmet razgovora i dogovora i u Vijeću Europe, ali i razgovora sa Srbijom teško mogu pristati na takvo prijateljsko odricanje Hrvatske od svojih vlastitih teritorija. To nema nigdje. To nijedna država se ne bi odrekla u ime prijateljskih ili ne znam ni ja kakvih odnosa. To je neprijateljski prema Republici Hrvatskoj, to je neprijateljski prema Republici Hrvatskoj. A onaj tko provodi tu politiku, to je neprijateljska politika prema samoj Republici Hrvatskoj. O odnosima sa BiH, ona još i nije, uz onu Adu za koju govori gospodin Milanović da je ne znam ni ja u čijem vlasništvu, ona je u vlasništvu Republike Hrvatske danas i Hrvatska policija je na Adi kod Hrvatske Kostajnice. Grad Zrinskih je u potpunom suverenitetu Republike Hrvatske i nema govora o tome niti ima više razgovora o tome. Ima drugih još spornih točaka. Jasno da je pri tome prilikom potpisa gospodina Mesića i Mile Đukanovića još uvijek nekakvih manjih teritorijalnih pretenzija Crne Gore ima prema Republici Hrvatskoj ali mislim da je to lakše rješivo, poglavito što je problem u tome što naši ribari u Vitaljini, u Moluntu u Bokokotorskom zaljevu jer ih zaustavlja crnogorska, danas crnogorska, nekada jugoslavenska ratna mornarica. Ni 100 metara od obale ne mogu poći čamcem na ribarenje. To se mora sve riješiti prije da kažem gotovo rekao bih i aplikacije i Crne Gore i Srbije i BiH. Poseban problem i ja sam isticao ovdje u nekoliko navrata, a to gospoda iz Vlade uopće ne uzimaju u obzir, je rješenje ekološkog problema Slavonskog Broda. Kao uvjet za pristupanje pregovorima Bosne i Hercegovine mora biti, dakle ekološko rješenje rafinerije u Bosanskom Brodu. Na to imamo pravo. I da se pozovemo na slučaj Fadejev protiv Rusije imamo pravo ili ćemo se tužiti Europskom sudu za ljudska prava pa ćemo dobiti spor sa Bosnom i Hercegovinom, odnosno tzv. Republikom Srpskom u kojoj se nalazi ruska rafinerija u Bosanskom Brodu koja zagađuje i zrak i vodu i ljude i biljke u Slavonskom Brodu i okolici, skoro 100 tisuća stanovnika. A Slavonski Brod je danas EU. S te pozicije našega, dakle članstva u samoj Uniji imamo pravo postavljati ovakva pitanja i ovakva rješenja zemljama koje su u okruženju. To nije nikakav ultimatum, to nije nikakva ucjena nego jednostavno potraživanje, traženje svojih prava kad se radi o rafineriji na zdraviji život, a Europa posebice pazi upravo na zaštitu okoliša i prirode ekološke čimbenike. Dakle, a o teritorijalnim pitanjima mi moramo shvatiti da imamo rekao bih onu prednost koju je Slovenija imala kada je bila članica EU a pregovarala, dakle sa Hrvatskom o teritorijalnim pitanjima. Što reći o zapošljavanju mladih? [[Upadica Zgrebec: Kolega vrijeme.]] 20 000 [[Upadica Zgrebec: Vrijeme je isteklo.]] Kako tako brzo? Hajde dobro, bit će replika.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Grubišić, kad ste govorili o svim ovim problemima niste spomenuli jedan, a često smo znali ovdje razgovarati, a to je atak talijanskih tv i televizijskih postaja na hrvatsko priobalje i hrvatske otoke. Kada smo u Saboru tražili od ministra odgovore zbog čega Hrvatska država nešto ne poduzme do 1.7.2013. godine smo govorili ne možemo se Talijanima zamjeriti dok nismo u EU. Što smo do sad napravili? Ništa. Tada je rekao, agencija rekla da je poslala tisuću protesta pisama. Pa zar se to rješava na toj razini? A kad ste govorili o prijateljstvu i neprijateljstvu treba prvo kad se govori o prijateljstvu reći onu rečenicu hajmo definirati što je prijateljstvo. U politici se riječ i pojam prijateljstvo često rabi bez ikakve potrebe. Trebamo održavati dobrosusjedske odnose, ali teško je održavati dobrosusjedske odnose sa onima koji još imaju prema vama teritorijalne pretenzije. Prema tome, to je nekako dobrosusjedstvo teško gajiti, a kamoli prijateljstvo. Tako da kada naši državnici izjavljuju ili kada baziraju neke odnose na prijateljstvu sasvim sigurno da nije riječ o državničkom ponašanju, nego kako to zna reći premijer Milanović ili dodvoravanju ili tepanju nepotrebnom jer tako se ne brane interesi RH. Jer gandijevski stav prema onima koji gandijevstvo preziru ne polučuje nikakav efekat.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Vukšić i jedno i drugo što ste rekli je zapravo nastaje zapravo da kažem slabo branjenim hrvatskim interesom u Eu. Dakle ili gotovo da uopće nema interesa ove Vlade za hrvatske interese u EU i pratimo samo kako se sve skupa odvija. Evo nama je premijer ovdje prenio što je to bilo, pa bih volio da je osim da nije sa Barossom predsjednikom Europske komisije razgovarao "tete-a tete" nego da je nekakve stvari tamo i rekao u korist Hrvatske. Signal radijski i televizijski u Dalmaciji zaista je i na vrh Velebita ometen od silnih i brojnih talijanskih stanica i to mi ne možemo riješiti. Ušli smo u EU. Što to mi radimo? Kako to ne možemo riješiti kad postoje i agencije za telekomunikacije europske itd. Imamo ove digitalne sustave, digitalizaciju Europe itd. A što to mi, gdje je pokazan hrvatski interes? Zapravo ovo je anti hrvatsko ili ne hrvatsko djelovanje ili ne djelovanje. Dobro susjedski odnosi, da ali vidjeli ste sami da se ministrica vanjskih poslova odmah naslikala sa Vučićem tamo i odmah izjavila silno prijateljstvo i zagriženost Hrvatske za pristupanje Srbije EU. Ja nemam ništa protiv da uđe Srbija u EU. Ali koja je tu uloga bila da Hrvatska tamo bude među da kažem eminentnim pozvanima da posvjedoči taj čin. Pa valjda su vodeće sile i EU jasno Njemačka, Francuska, Engleska itd. Ne, mi smo se tamo naslikali i tamo je data izjava da nam reknu koji su to 1200 nestalih i eto nek' Srbija prvi dan poslije tog uđe u EU. Zanimljivo jako, nije zanimljivo nego žalosno zapravo.
I Dražen Đurović, replika.
Hvala. Kad ste spominjali ove probleme koje mi imamo oko hrvatskih granica možda ima još jedna stvar koju bi valjalo također napominjati to je pitanje gospodarskog pojasa u Jadranu, odnosno barem ekološke komponente gospodarskog pojasa u Jadranu kao također jedne teme gdje bi sigurno Hrvatska trebala aktivnije i u okviru sada i institucija EU zastupati svoje interese odnosno kao suverena i dalje suverena država članica EU učiniti ono što su učinile još neke države EU oko toga pitanja i oko zaštite kod nas ne samo hrvatskih gospodarskih interesa već i zaštite hrvatskog Jadrana proglašenjem gospodarskog pojasa ili barem proglašenjem ekološke komponente gospodarskog pojasa. Kad ste govorili o otvaranju radnih mjesta mislim da ono što smo svi zapravo primijetili da jednostavno Vlada nije uspjela učiniti hrvatski proizvod dovoljno jeftinim kroz smanjenje pritiska na cijenu rada, na cijenu sirovina, na cijenu energenata, učiniti ga dovoljno jeftinim da ga je moguće u Hrvatskoj proizvesti da taj proizvod bude konkurentan. Dakle, to jest zadaća Hrvatske vlade i mislim da je tu podbačaj evidentan. To je podbačaj u kontinuitetu, nije on samo zadužnica ove Vlade, ali jest u ovom razdoblju mandata koliko taj mandat traje. Prema tome, hvaljenje oko smanjenja parafiskalnih nameta s jedne strane, a s druge strane pritisak parafiskalni s druge strane opet na cijenu tog istog proizvoda zapravo u konačnici poskupljuje taj proizvod kako god okrenemo ili s druge strane znatno smanjuje kupovnu moć hrvatskih građana i standard hrvatskih građana. Prema tome, mislim da mi mjere potpore srednjem i malom poduzetništvu zapravo nismo dočekali.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Đurović, hvala na pitanju. Jako mi je drago da ste postavili pitanje tzv. ajde ZERP-a da skratimo kako je to nekad se nazivalo. Vi znate i sami da su i HDZ i SDP taj ZERP upotrebljavali uvijek pred izbore. Dakle, zaštita našeg Jadranskog mora bilo u ekološkom, bilo u gospodarskom smislu od izlovljavanja, od zaštite prirode, zaštite podmorja itd. kad idu izbori počne se o ZERP-u pričati. Kad idu drugi izbori opet tako. Ali zapravo pravu namjeru da se to i učini, prave namjere nikada čvrste namjere nije ni bilo. Ni kod jednih, ni kod drugih. Prilika je sada da dakle u europskoj obitelji 28 država i još više i naroda napokon zapravo putem europskih institucija, a govorio sam o ekologiji kao bitnoj činjenici i sastavnici europske politike da to i ostvarimo ako ima dobre volje. Nažalost, čini mi se da će kod nas ne samo naše more pripasti talijanskim ribarima nego će ukinuti i hidrante jer počinju sa H, prvi glas ili prvo slovo je H. Hrvatski proizvodi, pa kako će naši proizvođači uopće konkurirati, biti dakle konkurentni uvoznima kada znate sami kad odete u bilo koju od robnih kuća, robnih lanaca da je tamo to uvozno da ne kažem smeće jeftinije od svih naših sličnih proizvoda. Zašto? Točno ste detektirali, dakle parafiskalni nameti i sve ono što ide na poskupljenje hrvatskih proizvoda kao da se to namjerno radi, kao da to baš netko namjerno radi kako bi zapravo upropastio hrvatsko gospodarstvo i zapravo time i Hrvatsku kao državu.
Potpredsjednik Željko Reiner, nije prisutan pa gubi pravo rasprave po ovoj točci. Na redu je kolega Jasen Mesić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Malo je ova rasprava s obzirom na raspored govornica i govornika zakašnjela s obzirom da predsjednika Vlade nema, a direktno se naslanja na njegovo izvješće. Pokušat ću reći ono što mislim da je bitno jer je predsjednik Vlade govorio o situaciji u EU, isto tako govorio je o aktualnim događanjima u EU i isto tako je spomenuo reforme koje Hrvatska vlada provodi u pojedinim sektorima kako bi bila kompatibilna i spremna i tim temama koje se u EU pojavljuju odgovoriti. Između ostalog je spomenuo da provode i reforme, da Vlada provodi reforme u sektoru kulture što je po meni potpuna besmislica jer Ministarstvo kulture u 2 godine nije izbacilo nitijedan jedini cjeloviti zakon osim zakona od 10-ak članaka, a vezano za Zakladu "Hrvatska kuća" ili "Croatia House" koji naravno uopće još nije zaživio. Nije uspjela Vlada Republike Hrvatske uz pomoć matičnog ministarstva izbaciti nitijedan jedini strateški dokument u dvije godine, nitijedan jedini. A i te izmjene i dopune zakona koje su bile donesene uglavnom su se bavile promjenom članaka kako izabrati nova vodstva ili čelne ljude bilo u HRT-u bilo u HINA-i, bilo u HNK itd. i tako bliže. Ne govorim to zato zbog toga što se to ne govori ili zbog toga što želim maltretirati potpredsjednika Vlade nego zbog toga što sektor kulture u EU ima 5% zaposlenih i oni ostvaruju preko 4% BDP-a. Dakle, kad to usporedite sa hrvatskim prilikama, kad znate da u izdavaštvu u RH radi 11 tisuća ljudi, direktno ili indirektno, onda shvaćate o kakvoj se zapravo i gospodarskoj grani ovdje radi. Kad pogledate da jedna od rijetkih proračunskih stavki u sljedećem proračunskom razdoblju EU koje se zove kreativna Europa 2013.-2020. to je glava u kojoj su objedinjeni programi kulture i programi medija jer je EU vidjela da se pravilna medijska politika koja podupire i kultura koja se prikazuje na medijima djeluju sinergijski i na taj način ostvaruju … [[Govornik se ne razumije.]] efekt kultura je bliža građanima. Oni imaju prema tome bolji pristup, a istovremeno se s time koriste pravi resursi javnih medija i na neki način se automatski radi marketing za kulturne institucije koji onda na bazi dohotka koje sami ostvaruju zadovoljavaju veći dio troškova hladnog pogona kulturnih institucija. Pored toga potpuno se okreću strategije financiranja recimo obnove kulturne baštine gdje se stimulira da se upravo obnavlja prioritetno ona kulturna baština koja ima za sebe osiguranu novu namjenu i kao takva se većim dijelom financira iz europskih fondova EU, a država se stimulira da osigura ono učešće od 25, 30 ili 50% zavisi od kojega projekta. Potpuno na drukčiji način se sufinancira i sugerira suradnja u međunarodnoj kulturnoj razmjeni i kad sve to skupa zbrojite onda vam se ako tako postavite i tako pokrenete reforme u sektoru kulture onaj ograničeni i dio budžetskih sredstava koji vam je na raspolaganju može preraspodijeliti u one sektore kulture i u one prostore u kulturi koji ne mogu na neki način ostvarivati dohodak na tržištu a ima ih. A i to je strateški bitno za RH jer kao zemlja, narod od 4,5 milijuna stanovnika smo ušli u integraciju praktički petsto gdje pitanje očuvanja kulturnog identiteta je strateška stvar budućnosti. Koje to reforme Hrvatska Vlada u sektoru kulture provodi zadnje dvije godine? Koji to zakon, koju to odredbu u proračune RH smo prilagodili ovoj situaciji u EU da bi uhvatili korak, da bi uhvatili korak sa ovim tendencijama u EU. Tabularaza, izmjene i dopune zakona o reformi kulturnih institucija niti govora, o pripremi projekata iz kulture za EU za financiranje za EU niti govora. Imate jedan jedini projekt koji je pripremljen još 2011.godine a kada se piše o izvješću rada Vlade i pojedinih ministarstava za proteklo razdoblje od dvije godine onda na portalu dotičnog ministarstva vam u izvješću napišu netočno i lažno, navedu da su radili ono što je napravio netko prije njih. Ja osobno nemam ništa protiv da se ti projekti nastavljaju al onda je barem to korektno tako napisati, u kojim to reforme radi Hrvatska Vlada da mi je znati o čemu je govorio predsjednik Vlade, žao mi je da ga nema ovdje. Ponavljam, gotovo 5% zaposlenih, samo u izdavaštvu radi preko 11 tisuća ljudi u RH. Dajte mi recite jednu industrijsku granu koja ima toliko zaposlenih i ostvaruju gotovo 5% BDP-a. Mi tu govorimo o nekim floskulama, reformama, to je toliko jednostavno. Promijeniš proračun kulture tako da financiraš od obnove recimo kulturnih dobara samo ono što je prioritetno i što provodi glavna institucija. Ostalo preorijentiraš, pomogneš u pripremi projekata za financiranje iz EU i osiguravaš ona dva učešća što pojedine lokalne uprave i samouprave ne mogu same osigurati i taj način stimuliraš izradu novih projekata. Provučeš za sobom od arhitekata, stručnjaka, uposliš ih na bilo koji način da bi eventualno iz bilo kojeg programa onda povukao malo i srednje poduzetništvo, odnosno prije svega tradicionalno obrtništvo koje ti je opet bitno za očuvanje kulturnog identiteta a ovaj dio sredstva iz proračuna oslobađa. Stimuliraš prevođenje hrvatskih književnih djela i na taj način pomogneš hrvatskom izdavaštvu zato da mu omogućiš da izađe na šire, na šire ekonomsko tržište gdje može prezentirati ta književna djela, da ne govorimo o daljnjem razvoju audiovizualne strategije i ovo što se sad kao plod onoga što je rađeno 2010.i 2011.pokazuje u međunarodnim koprodukcijama vezano za izradu audiovizualnih proizvoda odnosno filmova u RH. A mi iz tog sektora u dvije godine niti jedan jedini kompletan zakon ili bar natruhe ovoga što ne treba prevelike mudrosti. Nego lijepo što se tiče toga otvoriš web stranicu i jednostavno pročitaš u kojem pravcu Europa ide i naravno da onda zato može u tom sektoru održati 5% zaposlenih i ostvarivati gotovo 5% BDP-a upravo iz tog sektora. Pa to su prvi Irci shvatili. Sa brendiranjem kulturnog proizvoda od muzike pa do obilježja tipa djeteline su napravili svjetsku promociju i prihod. Nema jedne majice koju možete kupiti da nema u sebi onu oznaku r jer je to brendirano kao kulturni proizvod i s time se ostvaruje zarada. Šta mi radimo? Mijenjamo, sad će nam doć po drugi ili treći put izmjene Zakona o kazalištu i bavimo se izmjenom Zakona o ugroženoj cjelini grada Dubrovnika kojeg će uskoro kada prođe i ovo drugo čitanje zakona neće više biti ni ugroženo. Da smo, ajde bar da nismo mijenjali zakone pa nego da smo pripremili projekt u ove dvije godine na koji smo mogli privuć nešto sredstava vezano za ovo što sam govorio. Dvije godine, niti jedan. I sad predsjednik Vlade nama dođe tu i priča o reformama koje se rade u sektoru znanosti, obrazovanja i kulture. Smiješno. Hvala lijepo.
Replika Branko Vukšić.
Gospodine Mesiću, vi vjerojatno niste dobro premijera razumjeli ili niste dobro čitali dokumente kako nema reforme kazališta ima, već drugi put mijenjamo kazališni zakon, sad ćemo promijeniti jedan članak, prije smo dva članka promijenili i reformiramo kazalište a to da je kazalište od gradskog, županijskog do državnog kazališta u krizi itekako, ne samo u ove dvije godine, o tome se nismo pozabavili. Umjesto da smo napravili prošle godine ono što su tražili dramski umjetnici odnosno svi oni koji se bave kazalištem, operni pjevači, dirigenti, scenografi, režiseri, cjelovitu izmjenu kazališnog zakona, novi kazališni zakon koji bi riješio sve probleme. Mi se stvarno bavimo samo kadrovskim problemima, ničim drugim. Sad smo rješavali kadrovski problem i još ga nismo riješili u Zagrebu, sad ćemo u Osijeku riješiti kadrovski problem, malo ćemo baciti na vatru vode i to je ta reforma. Prvo nije teško ni napisati strategiju, zašto Kukuriku koalicija ne donosi medijsku strategiju i strategiju u kulturi, zato što kad napišete strategiju treba napraviti reformu, treba provoditi tu strategiju, donijet će strategiju vjerojatno u zadnjem kvartalu svojega mandata tako da onda neka druga Vlada bi trebala tu strategiju provoditi. Ima još jedan strateški dokument koji ste sigurno zaboravili, a to je Zakon o HRT-u gdje se jedno 15 članaka promijenilo tako da je glavni ravnatelj dobio ovlasti kakve su imali ravnatelji u komunizmu. Samo u komunizmu su ravnatelji imali takve ovlasti. Znači to su te strateške mjere koje provodi ova Vlada. Mislim šteta je i jer gospodin Milanović je rekao maloprije kad je bio u Saboru da će odgovoriti nam na neka pitanja u završnoj riječi, pa ja očekujem da se vrati.
Odgovor na repliku, Jasen Mesić.
Kolega, vjerujem da ćemo i mi doživjeti taj dan ovdje u Hrvatskom saboru da raspravljamo o izvještajima sa HRT-a pa ću se onda posebno referirati na ovo što ste me podsjetili. S obzirom da nam izvješće tabori negdje oko 60. točke dnevnog reda već više od godinu dana, to je toliko koliko se brinemo za vlastite institucije, što medijske, što institucije u kulturi jer HRT bi zapravo i to trebao biti na neki način. Ja vjerujem još u ovom sazivu Sabora da ćemo stvarno i to doživjeti ako budemo uporni i ako budemo dovoljno vjerovali u to, vjerojatno ćemo stvarno i to doživjeti da doživimo raspravu o izvještajima iz 2011. godine. Ne iz '12., to bi bilo već možda preambiciozno u ovom momentu. Što se tiče toga vi dobro znate da nama u opoziciji vrlo često predbacuju da nismo ni konstruktivni, da nemamo konkretnih i konstruktivnih prijedloga. Barem 5 sam ih sada naveo na koji način stvarno napraviti određene, pa ne čak ni velike reforme kako bi se onaj dio sredstava koji je ostao u kulturi mogao adekvatno i svrsishodnije upotrijebiti. Ali znate što je problem kolega? Što možemo mi nabrajati o takvim stvarima koliko god hoćemo, niti to ikoga zanima, niti je to ikome bitno jer je njima na neki način dobro i apsolutno svaki konkretni prijedlog vezano za svaki zakon koji smo davali, niti jedan jedini nije prihvaćen.
I Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Kolega Mesić, kažete da Vlada i Ministarstvo kulture nije išlo sa prijedlogom zakona. Dapače, ja vam želim reći da smo u klupama ovdje, ali itekako raspravljali o Zakonu o kazalištima. Ali to se dogodilo kad je buknuo požar prije svega u Splitu, nakon toga u Zagrebu i išlo se sa zakonom kao vatrogasac kada ide gasiti požar pa nastane doista velika šteta. Tako je nastala i u Splitu i u Zagrebu, a ići će vjerojatno idući tjedan novi prijedlog Zakona o kazalištima pa će i u Osijeku vjerojatno nastati puno veća šteta, umjesto da se zajednički borimo da Osijek postane Europska prijestolnica kulture 2020. godine, dolazi Ministarstvo kulture i ide sa novim zakonskim prijedlogom i to da imenuje v.d. ravnatelja gdje grad i županije imaju vlasništvo 50-50%. To je otprilike kao da u INA-u gdje je Mađarska i Hrvatska ima vlasništvo pretežito, da dođe Njemačka pa imenuje predsjednika Uprave. Znači zakoni se rade vatrogasnim mjerama i ono što se radi, a u kulturi nije ništa napravljeno, a posebno strateški, posebno kad govorimo o povlačenju sredstava EU. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Jasen Mesić.
Kolega Bubalo, ja sam rekao da nijedan kompletan zakon nije došao. Oni zakoni koji su došli su mijenjali po par članaka i ti članci se isključivo odnose na izbor novih vodećih ljudi ili na način izbora tih novih vodećih ljudi u čemu je naravno potpuno izbrisan politički konsenzus. I dobro ste ovo rekli, tu vam nemam što reći, stvarno se to radi vezano i za Zakon o kazalištima, mada se već dvije godine najavljuje ne znam što. Ono što je problem kolega, što će se to nastaviti ubuduće, što nažalost ni ovo ni vaše, moje repliciranje i apeliranje da se te stvari promjene, neće se promijeniti jer već za dva dana će vam doći zakon vezano za zaštićenu cjelinu grada Dubrovnika gdje ću vam ja donijeti 30 pisama od svih strukovnih udruga. Dakle, ne postoji stručnjak u RH, nisu ga uspjeli naći, koji će reći da te su izmjene i dopune zakona dobre koje se rade, ne postoji. Ne postoji niti će ikad postojati. Ne postoji imno svih živih strukovnih Udruga koje su protiv donošenja takvog zakona. Što mislite hoće nas kolege iz Kukuriku koalicije poslušati? Ne samo nas, nego i te ljude iz tih strukovnih Udruga? Vidjet ćemo. Nada umire zadnja, jel?
Kolegice i kolege, sad baš nemamo više prijavljenih po ovoj točci dnevnog reda s obzirom da je predsjednik Vlade rekao da ima i određenu obvezu i da se javljao nakon pojedinačnih izlaganja klubova. Evo, nećemo imati završnu riječ. Ja ću zaključiti raspravu. O izvješću ćemo glasati naknadno.
Izvješće predsjednika Vlade RH o održanim sastancima Europskog vijeća u 2013. godini. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće predsjednika Vlade RH o održanim sastancima Europskog vijeća u 2013. godini. Molim da se izjasnimo. Tko je za predloženi zaključak? Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 85 glasova za, 28 glasova protiv i 4 suzdržana glasa donesen predloženi zaključak.
sada ćemo raspraviti - Konačni prijedlog Zakona o inspektoratu rada, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 588. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti ministar rada i mirovinskog sustava dr. Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Poštovane zastupnice i zastupnici, pred vama je prijedlog Zakona o inspektoratu rada s konačim prijedlogom Zakona. O inspektoratu rada, odnosno o Državnom inspektoratu je bilo puno priče ovih dana i oko preustroja samog Državnog inspektorata i moram kazati da onda kada je Državni inspektorat formiran, da jedna inspekcija koja nije trebala biti u tom Državnom inspektoratu je bila Inspekcija rada. Ona po svojim svim karakteristikama nije trebala biti u tom dijelu državne vlasti nego je trebala biti potpuno odvojena i vezana uz Ministarstvo rada i mirovinskog sustava. To potkrepljujem i sa podacima od EU gdje u svim zemljama EU inspektorat rada je vezan uz resorno ministarstvo, osim u Poljskoj gdje je ono neovisno tijelo. U samom Državnom inspektoratu je na kraju bilo 5 inspekcija, a preko 40 inspekcija je bilo izvan Državnog inspektorata i očito da nismo uspjeli objediniti Državni inspektorat u onom obimu u kojem je bilo predviđeno. Stoga i ova promjena koju predlažemo da inspekcija rada bude u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava je nešto što je na tragu sa dobrom praksom EU i sa učinkovitosti samog inspektorata rada. Inspektorat rada bi trebao raditi na dvije razine, jedna je na nacionalnoj razini gdje je jedna od osnovnih zadaća inspektorata rada suzbijanje rada na crno, zdravlje i sigurnost na mjestu rada i ta inspekcija mora biti učinkovita i mora imati u svom velikom dijelu i onaj dio koji je vezan uz samu prevenciju. Na europskoj razini mi smo dio EU stoga očekujemo da će inspektorat rada imati vrlo veliku suradnju sa sličnim inspekcijama u zemljama EU ali u zemljama našeg okruženja je brza i učinkovita prekogranična razmjena informacija i jasno da će inspektorat rada sudjelovati u svim onim zakonskim inicijativama na razini EU. Koja su područja nadležnosti inspekcije rada i u smislu zaštite zdravlja radnika i suzbijanja rada na crno? U prvom radu svakom se radniku na radu mora osigurati odgovarajuća sigurnost i zaštita zdravlja bez obzira radi li radnik na ugovor, radi li radnik temeljem ugovora na neodređeno vrijeme ili je samozaposlena osoba. Posebna pažnja će trebati biti usmjerena k jednoj novoj kategoriji radnika koja je u Europi sve više ugrožena i sve više se na tu kategoriju radnika polaže pažnja, a to su kućni radnici, dakle radnici koji rade u domovima svojih poslodavaca na raznoraznim poslovima, ne samo kućne pomoćnice, vrtlari nego i svi oni drugi poslovi koje obavljaju. EU na tom planu misli napraviti značajne iskorake stoga je inspektorat rada vrlo značajan u kontroli rada tih radnika. Zaštita mladih radnika, žena i migranata i ono što inspektorat rada treba posebno raditi je obavljanje nadzora nad ruralnim područjima što je vrlo jasno da time osiguravamo jednaku pokrivenost tih područja inspekcijskim nadzorima. U hrvatskoj su agencije za privremeno zapošljavanje osnovane prije desetak godina. Nad njima nije bilo nikakve kontrole sve do zadnjih izmjena Zakona o radu gdje je Ministarstvo rada postalo ministarstvo koje je nadležno za zakonitost rada i nadzor tih agencija. I inspektorat rada je u svom djelokrugu će imati vrlo veliku značajku u kontroli rada tih agencija. Nadzor nad radom radnika koji obavljaju sezonske poslove u poljoprivredi, nadzor nad radnicima na izdvojenim mjestima te radnicima u proizvodnji energije iz obnovljivih izvora su nove zadaće koje inspektorat rada treba pokrivati temeljem onih zadaća koje EU predviđa do 2020.godine. Naš inspektorat rada je vrlo malo radio na jednom području koje je izuzetno značajno, bit će i značajnije, a to je nadzor u djelatnosti transporta što stavlja pred nas izazov da se inspekcija rada osposobi odgovarajućim sredstvima za poduzimanje učinkovitih mjera. Hrvatska mora izraditi akcijski plan borbe protiv rada na crno i suzbijanje nezakonitog rada. To je i Agenda EU i na tom planu smo uspostavili suradnju sa nadležnim inspektoratima i ministarstvima i u EU ali i u okružju. Napominjem da smo prošle godine imali jednu vrlo značajnu konferenciju ministara rada na temelju suzbijanja rada na crno. Poseban značaj suradnje nacionalne vlasti u području prekogranične suradnje i jačanje uloge inspekcije rada u cilju sprečavanja rada na crno i Hrvatska misli tu preuzeti jednu od vodećih uloga s obzirom da smo zemlja koja je već na tom području imala značajne iskorake i kada govorimo o zaštiti zdravlja na radu i radu inspekcije rada moramo reći da je taj rad proteklih godina bez obzira na sve probleme koji su bili bio takav da je sprečavao u mnogočemu nedozvoljene i nezakonite radnje. Kada govorimo o borbi protiv rada na crno onda zadaće inspektorata rada će se očitovati kao onaj dio koji je vezan uz same inspekcije, dakle zapošljavanje radnika i rad bez sklopljenog pisanog ugovora o radu odnosno bez uručene pisane potvrde o sklopljenom ugovoru o radu i bez prijava na obvezno mirovinsko obvezno zdravstveno stanje, dakle kontrola prijava. Rad na temelju simuliranih, različitih, neimenovanih, obvezno-pravnih ugovora u slučajevima kada takav rad ima obilježja posla za koji se zasniva radni odnos, te također neprijavljivanje takvog rada na obvezno osiguranje iako se radi o obilježjima radnog odnosa. Neprijavljivanje radnika na odgovarajuće radno vrijeme, dakle inspektorat rada je i do sada radio na tom području, međutim bio je ograničen i kadrovski a i određenim zakonskim rješenjima. Stoga i sa ovim zakonom koji je pred vama inspektorima rada dajemo puno šire ovlasti nego što su imali u državnom inspektoratu. Nezakonito zapošljavanje stranaca, neisplata povećane plaće radnicima i ne uplaćivanje propisanih javnih davanja. Isplaćivanje plaće ili dijela plaće na ruke bez obračuna i uplate propisanih javnih davanja i svaki drugi rad koji nije plaćen sukladno pozitivnim propisima. To je agenda borbe protiv rada na crno i sive ekonomije na kojoj će inspektorat rada raditi u sljedećim godinama. Kada govorimo o nezakonitostima koje je utvrdio inspektorat rada u sklopu Državnog inspektorata. Onda prema podacima za 2012. i '13. oko 15 tisuća nadzora je bilo 2012., 14 tisuća 2013. utvrđeno je negdje preko 1300 radnika bez sklopljenog ugovora o radu. Kada govorimo o nezakonito zaposlenim radnicima onda su to uglavnom bili radnici koji su iz susjednih država, 1130 je bilo 2013., 183 su bila nezakonito zaposlena stranca. Ukupno broj radnika koji su radili prekovremeno, dakle taj broj je i 2012. i 2013. bio skoro jednak dakle 1540, 1383 i jasno nam je svima da to nije istina. Da jednostavno inspektorat rada nije imao mogućnost da utvrdi stvarno prekovremeni rad radnika jer znamo što se događa i u određenim dijelovima ekonomije i u određenim dijelovima sustava. I s obzirom da kada utvrđujemo prekovremeni rad da je onda jedino moguće to dobiti temeljem izjave radnika, dakle da radnik sam kaže da radi prekovremeno mimo rasporeda rada. Ali ono što je sasvim sigurno da sa novim ovlastima inspektora rada moći ćemo učinkovitije kontrolirati i taj dio. Kada govorimo o slabostima u samom taj smo dio i razgovarali sa ljudima koji su dugo godina u sustavu. I ono što su osnovne primjedbe da inspektori rada nadziru uglavnom provedbu propisa čiji je stručni nositelj pripreme Ministarstvo nadležno za rad a djelovali su u drugom tijelu državne uprave zbog čega je nedovoljno učinkovito obavljena jedna od važnih zadaća inspekcije rada prema Konvenciji Međunarodne organizacije rada u inspekciji rada a koja se odnosi na to da stručnom nositelju pripreme propisa čiju provedbu nadzire ukazuje na nedostatke u tim propisima, na uočene zloupotrabe u njihovoj provedbi kao i na pojave koje nisu obuhvaćene odnosno uređene. Sjedinjavanjem inspekcije i Ministarstva rada dobivamo učinkovitiji sustav nego što je bio do sada. Do toga što se jedinim propisom u najvećoj mjeri na isti način uređivalo djelovanje nekoliko različitih inspekcija od kojih svaka ima svoje posebnosti izostajalo je značajnije preventivno savjetodavno djelovanje inspekcije rada što je u navedenim Konvencijama Međunarodne organizacije rada također jedna od posebno naglašenih zadaća inspekcije rada. Opet napominjem da kod formiranja Državnog inspektorata jedina inspekcija koja nije trebala biti u Državnom inspektoratu nije trebala biti u Državnom inspektoratu je inspekcija rada. Temeljim to i na praksi zemalja Europske unije gdje niti u jednoj zemlji Europske unije nije unutar samog posebnog tijela nego je unutar samog i samog ministarstva. Također ustrojstvenim jedinicama u kojima su se operativno obavljali između ostalog i poslovi inspektora rada uglavnom su upravljali državni službenici iz redova drugih inspekcijskih službi koje su djelovale u bivšem Državnom inspektoratu koji o propisima iz područja rada i zaštite na radu, dakle o poslovima inspekcije rada nisu znali skoro ništa jer nije njihov djelokrug rada što je djelovalo na kvalitetu i učinkovitost obavljanja poslova inspektora rada. Valja podsjetiti i na činjenicu da je u kratkom vremenu otkada inspektori rada djeluju u sastavu Ministarstva za rad zaprimljeno od građana nekoliko podnesaka koji ukazuju na neprofesionalan rad inspektora i sumnju u počinjenje nekih kaznenih dijela u proteklim godinama što je već proslijeđeno nadležnim državnim odvjetništvima. Kada govorimo o tome da li je inspektorat rada radio u ovom vremenu ili nije mogu vas podsjetiti na podatke koje imamo od 1. do 28. siječnja ove godine. Inspektori rada obavili su ili započeli su obavljanje 723 inspekcijska nadzora od čega 369 u području radnih odnosa te 354 u području zaštite na radu. U navedenim inspekcijskim nadzorima u području radnih odnosa na temelju do sada utvrđenog činjeničnog stanja u tim nadzorima inspektori rada, dakle u ovih 28 kalendarskih dana su protiv poslodavaca podnijeli 23 optužna prijedloga zbog osnovane sumnje u počinjenje 44 prekršaja te donijeli 2 rješenja o privremenoj zabrani obavljanja djelatnosti zbog utvrđenog rada na crno. I 3 rješenja, odnosno odobrenja za naplatno sudjelovanje osoba mlađih od 15 godina u snimanju promidžbenih aktivnosti. U nadzorima inspektora rada u području zaštite na radu na temelju do sada utvrđenih činjenica u obavljenim nadzorima inspektori su donijeli 31 rješenje otklanjanju 61 različite nezakonitosti, donijeli 32 rješenja od 41 zabrani nezakonitog postupanja i podnijeli 23 optužna prijedloga zbog počinjenja 29 prekršaja što govori u prilog tome da inspekcija rada nije prestala raditi 1.1. nego nastavila raditi u svom obimu ono što smo i cijelo vrijeme i govorili da će to tako biti. Novim ustrojstvom inspekcije rada i ovim zakonom utvrđuju se temeljna pitanja, a to su: utvrđujemo ustrojstvo Inspektorata rada, upravljanje Inspektoratom rada, uvjeti za obavljanje poslova inspekcijskog rada nadzora nad provedbom propisa iz djelokruga Inspektorata rada te dužnosti i ovlasti inspektora rada u svrhu zaštite javnog interesa u provedbi tih propisa. Prihvaćanjem predloženog zakona stvorit će se odgovarajući zakonski okvir za djelovanje Inspektorata rada koji bi djelovao kao samostalna upravna organizacija u sastavu Ministarstva rada i mirovinskog sustava. Valja podsjetiti da inspekcije rada u svim državama članicama Europske unije, opet podsjećam, djeluju u sastavu Ministarstva nadležnog za rad, a izvan sustava je jedino u Poljskoj. Ovakav način ustrojstva i djelovanja inspekcije rada trebao bi doprinijeti bržem i lakšem ostvarivanju jedne od važnih uloga inspekcije rada prema Konvenciji međunarodne organizacije rada, a to je suzbijanje rada na crno i osiguravanje da radnici dobiju ono što su zaradili. Iz prijedloga zakona proizlazi da bi inspektori rada imali i nešto izmijenjene ovlasti u pogledu otkrivanja nezakonitosti, mogućnost prikupljanja činjenica o nezakonitostima iz djelovanja Inspektorata rada, imat će savjetodavno i preventivno djelovanje usmjereno na suzbijanju nezakonitosti i u skladu s time su izmjene Zakona o radu i zaštiti na radu predložene koje idu za time da za određene prekršaje ne ide odmah mandatna kazna, nego ide u prvom redu upozorenje, a ako osmog dana ne otklonite nezakonitost doći će i kazna. To je najviše usmjereno prema malim i srednjim poduzetnicima koji se vrlo često teško snalaze u propisima i ovaj preventivni dio će omogućiti da oni posluju sa zakonom, a da s druge strane ne kažnjavamo za propuste koji nisu u toj težini da bi ih morali odmah kazniti drakonskom kaznom. Naravski da za one najteže prekršaje kazne ostaju kao i do sada. Omogućavamo učinkovitije kažnjavanje počinitelja prekršaja u smislu izricanja novčanih kazni na mjestu počinjenja prekršaja, odnosno donošenja prekršajnih naloga te donošenja upravnih mjera propisanih posebnim propisima. Kao što je napomenuo, to smo već predvidjeli u Zakonu o zaštiti na radu i u Zakonu o radu. Valja podsjetiti da su mogućnosti preventivno-savjetodavno djelovanje inspekcije rada u do sada važećim propisima bile neznatne. Prijedlogom ovog zakona i prijedlogom ova druga dva zakona u velikoj većini usmjeriti inspektore rada, osim ka kažnjavanju, u velikoj većini ćemo ih usmjeriti ka preventivi što je ono što će dovesti i do bolje i učinkovitije kontrole. Inspekcija rada je temeljni dio izvršne vlasti u području rada. Učinkovita inspekcija rada koja je u stanju suočiti se s izazovima promjenjivog tržišta rada bitan je dio dobre vlasti. Inspektori rada bitni su za zaštitu prava radnika, sprečavanje njihova iskorištavanja, sprečavanje nelojalne konkurencije i socijalnog dampinga te za promicanje gospodarskog i društvenog razvoja. Ekonomska kriza ne može biti prepreka već poticaj za poboljšanje i jačanje inspekcije rada, uključujući i specijalističku edukaciju i mi to ovim zakonom i promjenama radimo. Slijedom svega navedenog smatramo da su predloženim zakonom o Inspektoratu rada obuhvaćena sva bitna pitanja zaštite prava radnika koja može osigurati učinkovita inspekcija rada. U tijeku je izrada i Akcijskog plana za suzbijanje rada na crno te ćemo u budućnosti kontinuirano provoditi edukacije inspektora rada i osigurati sredstva za njihov rad. S obzirom na broj inspektora i broj zaposlenih u Hrvatskoj nedostaje nam negdje otprilike između 40 i 50 inspektora i smatramo da u budućnosti treba povećati njihov broj. Budući se prihvaćanjem predloženog zakona stvara odgovarajući zakonski okvir za učinkovitije i profesionalnije djelovanje inspekcije rada, što bi uz poboljšanja u djelovanju svih sudionika svijeta rada, dakle od udruga poslodavaca i sindikata do efikasnijeg djelovanja pravosuđa trebalo doprinijeti daljnjoj i dosljednijoj primjeni propisa u području rada i zaštite na radu, a Inspektorat rada je značajna karika. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi na redu je… … [[Upadica se ne razumije.]] Oprostite. Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o zakonu koji u svom članku 57. kaže: ovaj zakon objavit će se u Narodnim novinama, stupa na snagu 1. siječnja 2014. Dakle sjajno. To najbolje govori o sjajnoj koncentriranosti ove Vlade o čemu smo imali priliku čuti jutros od predsjednika Vlade, a druga stvar ono što želim reći je, ova glava 3 i 4 obrazloženja ovoga zakona koja je naprosto smiješna. Govoriti o tome da nisu potrebna sredstva naprosto nije istina. Vi u Ministarstvu rada ste morali osigurat sredstva za ove ljude. Vi ste mogli naznačit ovdje da će se ta sredstva prenijet sa pozicije Državnog inspektorata. Međutim vrlo je interesantno, vi ste se ovdje raspričali o tome da ništa nije valjalo. Ali ono što mene zanima je u ocjeni stanja i osnovnih pitanja, koliko ćete vi to djelatnika preuzeti inspektora i viših inspektora iz dosadašnjeg Državnog inspektorata i koliko ćete državnih službenika i namještenika. Da ste to napisali u obrazloženju onda bi i ova priča oko potrebnih sredstava bila sasvim drugačija. Na kraju krajeva, sami ste rekli da će trebati zaposliti još novih ljudi i stvarno me zanima da li će tisuću ušparanih kuna spasiti državni proračun i ovo što su danas kolegi Liniću rekli da mora smanjit deficit za 7,5 milijardi. Ali ponavljam kolegice i kolege, ovaj zakon je stupio 1. siječnja 2014., a danas je 28., a tamo negdje polovicom prosinca smo izglasali hitnost jer ovaj zakon se morao donijet po hitnom postupu, a kao što vidite 28. siječanj on još uvijek nije donesen. Toliko o hitnosti i o potrebama hitnosti, toliko o odnosu Vlade i ministara a naročito predsjednika Vlade prema Saboru i saborskim zastupnicima.
Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić.
Hvala lijepo da nas upozoravate na nelogičnost članka 57., dakle on je ušao u saborsku proceduru početkom dvanaestoga. Nismo ga raspravili u onim zakonskim rokovima, ide amandman Vlade. Prema tome će stupiti na snagu osmog dana nakon objave u Narodnim novinama. Prema tome ne vidim nikakvih problema. A s druge strane što se tiče samih preuzetih preuzimamo 243, dakle 243 inspektora rada i preuzimamo 34 administrativnog osoblja iz samog Državnog inspektorata. Prema tome, sredstva koja su imali tamo smo i već prenijeli na poziciji Ministarstva rada. Prema tome, već piše tamo da ste gledali proračun. U proračunu bi vidjeli da postoje ta sredstva. Nakon ovog zakona idu uredba, ustrojstvo i sve ono drugo. Napominjem da je Inspektorat rada i dalje funkcionira i radi što sam potkrijepio i podacima koje ste upravo čuli u mom izlaganju.
Amandman Vlade je došao, pa ga potražite negdje vam je na klupama. Branko Vukšić, replika.
Uvaženi ministre Mrsiću, prvo bi trebalo provjeriti imaju li inspektori rada pravovaljane ugovore o radu s obzirom na ova ustrojstva. Znači, trebalo bi prvo sebe prekontrolirati. Vi ste rekli, konstatirali ste citiram otprilike: "Inspektorat rada nije mogao utvrditi koliko se sati radilo prekovremeno." I sad ćemo mi rekli ste trebalo bi zaposliti još 40 ili 50 novih inspektora rada koji će ustanoviti da ne mogu ustanoviti koliko prekovremenih sati se radilo. Zbog čega je to tako? Inspektori rada ne pada im na pamet da kontroliraju poslovanje moćnika u privredi. Hajde probajte doći i neka probaju, a znali smo, ima barem stotinu medijskih napisa kako se provedu ti inspektori koji pokušavaju u nekom velikom trgovačkom lancu da ne spominjem niti jedan kontrolirati koliko radnice tamo rade, koliko sati moraju raditi, koliko sati se plaća i u kojem su odnosnu na tom poslu. Tako dugo dok to, dok se ovdje konstatira da se nešto ne može utvrditi, znači da ne radi pravna država i da taj inspektorat nema smisla. Zanimalo bi ovih 30-tak ili koliko prijava je bilo jesu li to čevabdžinice, jesu li to postolarske radnje sa jednim radnikom itd., struktura toga, ne količina. Ovih tristotinjak što je bilo lani isto tako zanima nas koje su, koga su to kaznili ili koga su to prijavili za kaznu. Sasvim sigurno ne one moćne. Kako će se tek raditi i kakav će kaos biti kad prorade agencije i kad više neće biti zapošljavanja i kad će se zapošljavati preko agencije. Mislim da ne treba niti jednog inspektora rada više zaposliti. Možda treba otpustiti pokojeg.
Odgovor ministre. Ministar Mirando Mrsić.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik je upravo i rekao razloge zašto smo smatrali da je potrebno da Ministarstvo rada i Inspektorat rada budu jedinstveno tijelo i da Inspektorat rada kao upravna jedinica, samo Ministarstvo rada vrši onu zadaću koju treba vršiti a to je nadzor nad provođenjem zakona. S druge strane, ako ste čitali zakon inspektori dobivaju veće ovlasti nego što su imali do sada. Dakle od toga da sada mogu postupati i prije nego je došla prijava. Dakle da mogu postupati na način da se izvidi rade i prije, da se mogu izuzimati određeni materijalni dokazi u prvom redu kažemo možemo reći i video nadzor ili nekakvi drugi materijali. I s druge strane sam način Inspektorata rada se predviđa na drugačiji način, ustrojavamo unutarnju kontrolu unutar samog Inspektorata rada. Radit će se na teritorijalnom principu. Radit će se i akcije koje se trebaju raditi. Prema tome, sudit ćete na temelju izvješća o radu Inspektorata rada sljedeće godine i vidjet ćete koliko će biti učinkovitiji nego što je bio do sada i nitko neće biti skriven i neće biti nikakvih izuzetaka. Svi oni koji rade nezakonito i svi oni koji krše zakon će biti sankcionirani bez obzira na veličinu.
I Davorin Mlakar, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvodno obrazloženje ministra Mrsića potaklo me je na ovu repliku iz nekoliko razloga. Bez obzira što se u ovom konkretnom slučaju govori o Inspektoratu rada ovo je rekao bih prije svega pitanje za koje je nadležno Ministarstvo uprave. Ovo pitanje govori o sustavu državne uprave i o institucijama koje se formiraju, ukidaju ili drugačije organiziraju. Čudi me da je Vlada odlučila da nositelj ovog zakona bude Ministarstvo rada, a ne Ministarstvo uprave ali to je Vladi naravno dozvoljena aktivnost. Čudi me također da na ovaj zakon gospodine ministre niste dobili ili ne znamo kako ste mogli dobiti pozitivno mišljenje Ministarstva uprave i Ureda za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske, pa s obzirom na vrijeme u ovoj replici ja ću vam postaviti samo dva pitanja. Da li su vam rekli da je ovaj zakon koji vi danas nudite osim što je posljedica jednog lošeg zakona o ukidanju Državnog inspektorata protivan važećim zakonima RH i to dva – Zakonu o sustavu državne uprave i zakonu hoćete kasnije odgovarati ili ćemo kimanjem glave nas dvojica probat razgovarat o tome. A dozvolite mi da nešto o tome znam, pa onda prije nego što ovako lakonski odgovarate barem promislite. Ovaj zakon je protivan Zakonu o sustavu državne uprave i Zakonu o općem upravnom postupku. S obzirom da vi imate cijelo vrijeme ovog svijeta za odgovarati ali ne i ja, ja ću probati u svojoj pojedinačnoj raspravi vam pokazati koji su vam članci u suprotnosti s važećim zakonima u RH.
Odgovor na repliku, ministar Mirando Mrsić.
Dakle, kad govorimo o djelokrugu rada pojedinih ministarstava Ministarstvo rada je donijelo izmjene Zakona o djelokrugu državne vlasti gdje je točno i navedeno gdje u kojem ministarstvu se ustrojava Inspektorat rada. Prema tome, Inspektorat rada se ustrojava unutar Ministarstva rada kao upravna jedinica. Prema tome, nositelji zakona smo mi. Prema tome, vrlo jasno a vi što se tiče vas ja se dakle što se tiče vaših primjedbi možete reći primjedbe koje mislite ali smatramo da ovaj dio je onaj dio koji je važan da se učinkovito ustroji sav Inspektorat rada u RH i da počne raditi ono što treba raditi, a što nije radio godinama.
Povreda Poslovnika, Davorin Mlakar.
Ja nažalost moram jedino na ovaj način vam odgovoriti. Vi niste uopće razumjeli što sam vam ja rekao, a vi odgovarate o nečemu što ja uopće nisam govorio pa s obzirom na to molim vas da uputite govornika da se drži teme o kojoj se raspravlja.
A s obzirom da vi niste imali povredu Poslovnika onda ćemo stati na tome.
Nije se držao teme o kojoj raspravljamo.
Kolega Mlakar.
Oprostite, ne govorimo o istoj temi gospođo potpredsjednice.
Pa mi često ne govorimo uopće o temi o kojoj raspravljamo pa nitko zbog toga ne kaže da je povrijedio Poslovnik.
Ali ja kažem jer to tako piše.
Pa dobro, a ja vama kažem da nije bilo povrede Poslovnika. U ime kluba HDZ-a kolega Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicima, kolege i kolegice. Dakle, znamo i vidimo da je ustrojavanje Inspektorata rada u okviru Ministarstva rada i mirovinskog sustava zapravo i posljedica ukidanja Državnog inspektorata i već smo imali i rasprave oko seljenja drugih službi koje su radile u okviru Državnog inspektorata u druga ministarstva tako da je i ovo logična posljedica. Dakle, tehničke prirode. Ali čuli smo ovdje i u uvodu nekoliko pokušaja argumentiranja koji su težili k tome da i kažu stvarne razloge koje teško možemo razumjeti i držim da uopće nisu argumentirani niti u samom prijedlogu zakona a niti iz uvodnog govora samog ministra. Dakle, mi ne znamo koji su to stvarni razlozi, barem što se tiče i drugih a i ovog dijela bivšeg Državnog inspektorata jer nismo vidjeli nitijednu niti analizu ni postojećeg stanja funkcioniranja ustroja, djelokruga, načina eventualnih problema, eventualnih problema oko broja izvršitelja, troškove analize bilo koje vrste nego evo donosi se jedna u nizu političkih odluka, stvara se dojam da se nešto radi. Radi se na formi, a o sadržaju manje-više ništa. Bilo je govora dakle da su se uočavale određene slabosti. Razumio sam jednu jedinu slabost i primjedbu da eto Državni inspektorat nije imao prilike sudjelovanja u regulatornom dijelu pripreme pravila, propisa zakona što ja iz osobne prakse mogu potvrditi da nije točno. Dakle, neki od ovih ovdje prisutnih ali i drugi kolege i kolegice iz tog područja su uvijek sudjelovale u pripremi regulative, a ja pretpostavljam da su to činili iz iskustva koje su imali u svojem radu. Možda to u zadnje dvije godine nije bio slučaj. Mi ne znamo, naravno po čemu bi sada novi ustroj ovog inspektorata bio efikasniji, bolji ili ne znam što eventualno zbog nekih ovlasti i izmjena koje su u samom djelokrugu rada ovdje i unesene, ali to se moglo učiniti i izmjenom Zakona o Državnom inspektoratu pa bi bilo isto. Dakle, ako je bilo problema neučinkovitosti ili ne znam bilo kojih onda to se može konstatirati ili zbog vodstva ili zbog struke ili zbog ljudi koji su to radili tamo, ali vidimo da sad cjelokupan taj sastav Državnog inspektorata koji se bavi ovim poslovima prelazi na iste poslove u ministarstvo i da će ti isti ljudi nastaviti to isto raditi. Ne mislimo li ili da li možemo uopće pretpostaviti da će sad sve biti drugačije zato što će biti ministar direktno šef, jedan od šefova naravno ovim ljudima i da će se to nešto bitnije promijeniti? Ministar vjerojatno ima previše vremena pa će se baviti i pojedinim aktivnostima samog rada ovih ljudi na terenu. Ili je to zapravo i namjera da se izvrši dodatna politizacija i ovog stručnog dijela državnog aparata? Što svakako ne bi trebao biti smjer u kojem bi trebali ići. Po prvi put se isto tako događa da će ministarstvo ovakvog tipa imate nekakve svoje organizacijske jedinice na terenu. Dakle, pored Ministarstva financija, Ministarstva policije i evo dobivamo još jedno ministarstvo koje će u sebi imati nekakav polurepresivni aparat umjesto da se ovo ministarstvo bavi suštinom, to je uređivanje kvalitetnih odnosa na tržištu rada ako već postoji, a doduše ne znamo koji je njegov doprinos obzirom na 60, 70 tisuća ljudi više na Burzi rada. Dakle, ali je u 2 godine se dogodilo naravno ne da se mijenja rad i sadržaj Državnog inspektorata nego evo sjetili smo se da ga ukinemo i napravimo jedno te isto ali pod drugom formom da bi imali veliko ministarstvo sa ne znam koliko organizacijskih dijelova, a u suštini se u biti neće dogoditi ništa posebno novo. Ministar se trudio govoriti o tome da će se raditi na preventivi, više nego dosada. Ne znam gdje je to ugrađeno u sam prijedlog Zakona, naprotiv u prijedlogu Zakona piše da u članku 29.da inspektor rada tijekom obavljanja inspekcijskog nadzora može poslodavcu i to na njegov zahtjev davati savjet o načinu najučinkovitije primjene pojedinih odredbi propisa, itd. Dakle, može ili ne mora. Dakle, radi se o potpunom pretakanju jednog dobrog ustrojenog funkcionirajućeg državnog aparata koji je naravno pored ovog kontrolnog mehanizma zaista često puta naročito srednjim i malim poduzetnicima bio pri ruci da radi i onu instruktivnu a ne samo represivnu ulogu. No međutim evo vidimo da sad ovdje govorimo o tome da eventualno inspektor po dobroj volji ako mu se svidi poslodavac ili ne, ne znam iz kojeg drugog kriterija može davati i evo takve sugestije i pomoć poduzetnicima. U ovoj koju vi spominjete međunarodnoj organizaciji rada, dakle, toj konvenciji piše da je zadaća inspektorata između ostalog i jesu davati tehničke informacije, savjete poslodavcima i radnicima o najdjelotvornijim načinima poštivanja zakonskih odredba. Meni nije jasno iz kog razloga je dato, to niste spominjali ali evo vjerojatno ćete to i objasniti data ovlast inspektorima da mogu direktno naplaćivati određene kazne na licu mjesta. Kao da se radi o prometnom prekršaju, koje kazne, kakav će, da li smo svjesni toga u kakvu ćemo priliku ili nepriliku stavljati same inspektore, da ne govorim i o samim poduzetnicima. Po kojim to pravilima, po kojim to kriterijima, da li je to subjektivna odluka, da li su to razrađena pravila, da li će nositi torbicu sa novcima i razmjenjivati ako je to tako. Koje su tehnike i mehanizmi predviđeni da to tako bude i zašto je to uopće tako. Oprostite, nekakav inspekcijski nalaz nije prometni prekršaj gdje kamera snimi i vidiš da si vozio ovoliko i onoliko ali da se telefonira. To može biti i pogrešna odluka ili procjena samog inspektora koji radi na terenu nekakav uvid. Barem je trebalo dati mogućnost da evo kao što je naravno bilo do sada da se u nekakvom sljedećem postupku nešto dodatno utvrđuje ili da barem onaj koji se pretpostavlja da je nešto skrivio ima priliku eventualno to i osporavati. Ali što se tiče osporavanja, dakle instituta žalbe, gospodin Mlakar je o tome govorio i to je ono što je on htio reći, dakle vi ste vratili sve ono što se je činilo u proteklim godinama kada smo radili usklađivanje zakonodavstva da drugi stupanj vraćate u istu instituciju koja određuje prekršaj. Žalba se donosi tu doduše piše da nekakvom povjerenstvu, ali u istu instituciju, 127 zakona smo mijenjali jer se to trebalo i moralo promijeniti. Da to ne može biti na istoj razini, na istu instituciju, u okviru istog mehanizma upravljanja. Iako je danas nekom drugom zgodom spomenuo Kadija te tuži, Kadija te sudi. Pa onih 127 zakona smo mijenjali da se upravo to mijenja. To ljudi koji sjede pored vas znaju jako dobro o čemu se radi. Želim istaknuti još nešto što se provlači od članka 40 nadalje a to je da se predloženim zakonskim odredbama omogućuje da se nakon provedenog nadzora dakle utvrđuje nekakva povreda propisa, da se radi pokretanje postupaka, da se otvaraju optužni prijedlozi i da za to postoje rokovi, piše 7, 15 dana koliko već piše u tim člancima i onda na kraju svakog tog piše da ukoliko se ne podnesu te radnje, dakle optužni prijedlozi i sve ono što se čine u tim postupcima ne isključuje obvezu podnošenja. Dakle, da pokušam si to protumačiti, možda ćete vi to me ispraviti ili pravnici, ja to nisam. Dakle, inspektor može ne napisati rješenje, on može ne napisati optužni prijedlog u roku ali to ne znači da je on promašio rok, da se nakon dvije godine, dva mjeseca ili bilo kada se sjeti, to može učiniti i napraviti optužni prijedlog prekršajnom ili kaznenom sudu nakon dvije godine jer ovdje piše, u svakom ovom članku 42, u svakom stavku piše da postoji rok ali ako to inspektor ne učini ne znači da isključuje obvezu podnošenja. Neka mi to netko objasni šta to znači. Da li ja tumačim to ispravno, da se inspektoru u svakom momentu nakon prolaska roka može sjetiti i to učiniti. Ja znam takve primjere, ako je to i bilo ranije u zakonima ne znači da su to smjelo ponoviti. To jednostavno amnestira tog administrativca koji to radi od bilo kakve odgovornosti da u realnom, poštenom i ako oni koji su predmet inspekcije, ako oni koji su predmet i optužbe imaju određene rokove za žalbe, za ono i ovo. A ovaj koji će mu to učiniti ima rok ali ako ga ne poštuje nikom ništa. može to napraviti za dvije godine. To je potpuno narušavanje pravne sigurnosti i tvrdim da je to i dalje narušavanje na kraju krajeva i sigurnosti i slobode poduzetništva i narušavanje dodatno poduzetničke klime. Govorili ste o tome da je i evo inspekcija nastavila raditi i još ste navodili silu brojki koje to potvrđuju u vremenu kada ste je ukinuli niste donijeli novi zakon, na temelju čega su oni radili? Na temelju čega su oni donosili rješenja, na temelju kojih ovlasti? Ako ste im vi dali na temelju kojih ovlasti ste im vi to dali, na temelju kojih zakona i propisa. Što će se dogoditi sa tim rješenjima ako je zaista u tom periodu kada su oni izgubili ovlasti kao državni inspektori nisu dobili kao novi inspektori rada. Ja ne znam da li se nešto to, niste objasnili mehanizam, samo ste govorili koliko su oni tih inspekcija napravili, ali u kojem prostoru u kojoj pravnoj regulativi. To ne znamo. Evo o samoj strukturi vidimo da se tu otvara nekoliko razina i nekoliko novih razina upravljanja. Zanimljiv je ravnatelj novog inspektorata koji će istovremeno biti glavni inspektor i istovremeno će biti pomoćnik ministra koji je državni dužnosnik, to ste još i napisali, dakle jedno čisto instituciju koja bi trebala biti profesionalna, stručna i depolitizirana kako god to sada zvučalo. Ako i nije bila trebalo je težiti da bude, a vi ste ravnatelja direktno stavili kao političku figuru ovdje jer ste to tako i napisali, koji je pomoćnik ministra i kojemu mandat dajete pet godina. A govorili ste da pomoćnici ministra dolaze i odlaze, to su političke funkcije. Koji to mandat vlade traje pet godina? Kako? Dakle, a istovremeno u mnogim drugim državnim tijelima potpuno je različito nemate potpuno je narušena ta konzistentnost da znamo što su ravnatelji, da znamo što su pomoćnici, da znamo tko je tu šta. Svaki ministar svako tijelo svako piše svoje svako utvrđuje svoja pravila i tu je gospodin Mlakar potpuno u pravu da ste u neskladu sa hrpom tih zakona koji su uređivali ustroj državne uprave. Ovo je naravno i kritika ali naravno jedna sugestija da se potrudite da kada se pišu ovakve stvari da budu konzistentne, da budu usklađene i sa drugim ministarstvima. Ako je nešto došlo ovako bez mišljenja Ministarstva uprave to je skandalozno jer su oni nadležni da kontroliraju na kraju krajeva kako druga tijela uređuju svoje odnose. I ako je to naravno imati toliko snage i volje da popravite ono što je očito što nije niti korektno što na kraju krajeva ima elemente određenih nezakonitosti ili suprotnosti sa nekim drugim zakonima i kada već mora biti tako da održite zakon provediv. Ovakve zakone naravno ne možemo podržati. Hvala.
Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo. Kolega Popijač jel si vi možete zamisliti kako će izgledati drugostupanjski postupak koji će voditi povjerenstvo koje čine ljudi koji su kolege od ovih koji rade posao. Druga stvar zar neko stvarno misli da povjerenstvo može rješavati nekoliko tisuća predmeta godišnje ili neko misli da će na inspekcijski nadzor inspektora rada biti samo nekoliko desetaka ili nekoliko stotina tužbi. Pa logična je stvar da na drugom stupnju rade ljudi koji su …koji imaju najviše iskustva i koji najbolje znaju raditi jer svi oni koji su bilo kada sudjelovali u poslu koji je vode represivni da tako kažem organi državne uprave znaju da nekada nažalost se zna dogoditi da se određeni procesi vode i zbog osobnog ega, onoga tko vrši kontrolu tko ne može prihvatiti. Druga stvar, nikada zakonom ništa nije propisano sve. Znači nešto je na rubu onoga što tvrdi inspektor da bi trebalo napraviti i onoga što tvrdi onoga koga … I sada nelogično je da povjerenstvo to je ne samo u ovome nego u nekoliko zakona da povjerenstvo bude to koje će rješavati na drugom stupnju žalbe svih onih. To nije pravedan postupak. Druga stvar da se osnuje služba za drugostupanjski postupak u Ministarstvu pa neka ima toliko ljudi, ti ljudi će sigurno imati posla. Da li njih treba 2, 3, 5 ili ne znam koliko ali sigurno da su ti ljudi prije svega moraju biti izuzetno stručnim sa velikim životnim, radnim i profesionalnim iskustvom jer na kraju krajeva mi smo ovdje sve vidjeli samo nismo vidjeli koje uvjete moraju zadovoljavati što se tiče radnog iskustva i stručnog iskustva i broja godina staža čelni ljudi u inspektoratu i ljudi koji će biti na čelu povjerenstva i njihovi zamjenici. Jer praktički niti jedan uvjet nije određen u ovom zakonu i ja ne to ne mogu shvatiti. Ali ponavljam, taj drugostupanjski ćemo imati godišnje nekoliko tisuća predmeta, bar recimo 30 predmeta od onoga što će inspektori rada utvrditi, 30% će vam biti na drugom stupnju. Prema tome ako to ne definirate zakonom imat ćete veselje.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatskih laburista stranke rada Zlatko Tušak. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, kolegice i kolege, zastupnici. Ovaj zakon je posljedica onoga što se dešavalo krajem 11.mjeseca ili konkretnije 26.11.u onim večernjim satima tamo negdje blizu 23,00 navečer kada je i bila rasprava o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva i središnjih tijela državne uprave i posljedica 29.11.kada je voljom većine zastupnika i ugašen Državni inspektorat sa 31.12.prošle godine. E sad u tom periodu nismo našli za shodno da bi donesli i određene zakone da određene novi ustrojstva inspektorata počne djelovati sa 1.1.ove godine, što je jasno i posljedica ovoga što su neki ukazali na problem. u samom zakonu je ostao datum da on stupa na snagu 1.1. i Vlada sa svojim amandmanom mora ispraviti taj dio datuma, stupanje na snagu ovog zakona jel 1.1. je davno prošao i zakon će stupiti na snagu 8 dana objave u Narodnim novinama. E sada ministar je ovdje danas održao lijepo predavanje, malterne stekao se dojam kada inspektor, inspektarstvo rada uđe u Ministarstvo rada i mirovinskog sustava da će svi problemi hrvatskih radnika biti riješeni. Člankom 3. ovog zakona prepisani su oni svi poslovi koji su i do sada radili se i koji su bili u nadležnosti inspektora koji su radili u Državnom inspektoratu. Ništa novo unutar toga zakona kada je u pitanju nadležnost samog inspektorata i poslova koje trebaju raditi. Nadležnost je ono ministre što ste i vi sami rekli da će moći slikati, znači budu fotografi, da će eventualno moći uzeti određenu dokumentaciju kao dokaz što ja mislim da i dosadašnjim državnim inspektoratima nije trebala biti ta prepreka da i oni to rade. Kada govorimo o učinkovitoj zaštiti, danas ste se osvrnuli na rad na crno i siva ekonomija. Moram uzeti jedan za primjer, na primjer imamo kaštelanske staklenike gdje tamo radnici 9 mjeseci nisu primili plaću. Nadležnost inspektorata, ne primanje plaća, ako im poslodavac dade obračun plaća tu staje. E sada se postavlja pitanje netko 9 mjeseci radi ne prima plaću, za tih 9 mjeseci nema uplata ni poreza ni doprinosa, da li to isto nije neka vrsta sive ekonomije ili rada na crno. Barem unutar toga je trebalo se potruditi pa i naći određena zakonska rješenja da se ovakve stvari mogu sankcionirati, ovako je to prepušteno pojedincima da oni podižu tužbe, da oni vode sudske sporove za neisplaćene plaće. A eto inspektori će i dalje raditi kao i ovo što su do sada radili i pitanje, vi ste i sami naznačili da vezano uz izvješće bilo je 2012. negdje intervencija oko 25 tisuća nadzora od čega 15,5 tisuća iz područja rada i negdje oko 9,5 tisuća iz zaštite na radu. I sada kada govorimo da broj inspektora je ovdje negdje postavljen u članku 6. da na četiri na pet tisuća radnika bi trebao biti jedan inspektor a u radnom zakonodavstvu mijenjamo Zakon o radu, uvodimo veću mogućnost fleksibilizacije radnog vremena, mogućnost da u jednom vremenu radnici rade u preraspodijeli dulje, u drugom periodu raditi će manje. I želimo i mislimo da će inspektori biti učinkoviti. A i danas imamo situaciju kao što ćemo i imati kada se izmijeni takav zakon ako to volja većine ovdje odluči na štetu radnika da imamo dvojne evidencije o radnom vremenu, da imamo zaplašene radnike koji nisu voljni i koji nemaju jednostavno snage i žive u strahu da bi prijavili takav rad. Ja si postavljam pitanje da li sadašnjih 200 inspektora kojih je prešlo kod vas temeljem ovog zakona će moći učinkovito nadzirati takav rad. Da li će oni moći, vi ste ovdje se osvrnuli na nadzor Agencije za privremeno zapošljavanje otvarate i novim zakonskim propisom mogućnost da ti radnici rade dulje, da li će ti inspektori učinkovitije vršiti nadzor iz ovog zakona osim vaše ovdje riječi koje ste rekli ništa drugo ne može se potkrijepiti kao određeni argumenat boljeg rada i inspektora rada. I nešto što je ovdje već i sada ukazano ako ovaj zakon stupa na snagu 8 dana objave u Narodnim novinama 31.12. je prestao raditi Državni inspektorat sami ste ovdje u uvodu i naznačili da i dalje inspektori su nastavili raditi svoj dio posla. Pa mene danas zanima, pa nam odgovorite ovdje kakve ugovore o radu i naziv ugovora o radu su imali državni inspektori kada su obavljali svoj dio nadzora. Da li su imali nezakonite ugovore o radu ako su, Državni inspektorat je prestao raditi sa 31.12.? Iz toga se vidi da je jedna institucija koja itekako treba voditi računa o zaštiti radnika i kontrolirati sama se dovodi u jednu situaciju da i ona nezakonito postupa. S druge strane znademo da u trgovinama to svi znadu, najmanje pola sata, negdje i sat vremena radnici trebaju ranije doći na posao nego što je službeno radno vrijeme. Pola sata ili sat vremena kasnije moraju otići iz te trgovine. Nigdje im nije to evidentirano ni kao preraspodjela radnog vremena, ni kao prekovremeni rad. Ti radnici u trgovinama moraju šutjeti i raditi jer ako tako ne rade onda im se kaže da će dobiti otkaz. Da li ovi inspektori koji su i do sada radili i vršili nadzor će nešto kvalitetnije to raditi u sustavu trgovine? To isto slučajno imamo u tekstilnoj industriji i dalje da ne nabrajam. Ono što je već danas ukazano i prethodnici, a to je drugostepeno tijelo, a to je da se žalba podnosi povjerenstvu od tri člana koje imenuje ministar iz redova službenika. I sad se postavlja pitanje ako je to drugostepeno tijelo isto u određenom ministarstvu koliko će biti ono objektivno da bi ono i postupalo na temelju određenih žalbi i prigovora koji će se dešavati unutar onih rješenja koje će napisati inspektori. I nešto što me posebno zanima, nisam tu dovoljno mogao naći određenu poveznicu. Kažete da povjerenstvo čine tri člana i tri zamjenika koji na prijedlog ravnatelja i službe imenuje ministar, a onda se kaže da promjenjivi članovi, odnosno zamjenici kada se govore o povjerenstvu za žalbe ne moraju imati određenu kvalifikaciju kao ovi koje vi imenujete pa me sad zanima koji su to promjenjivi članovi povjerenstva. Vjerujem da ću dobiti na osnovu toga odgovor. Ja nisam uspio se snaći u zakonu i naći koji su to promjenjivi članovi, ako kažete da vi imenujete predsjednika, zamjenika i određene članove. To su razlozi puno nedorečenosti ovog zakona, brzina donošenja zakona i Hrvatski laburisti neće podržati ovakav zakon, neovisno o tome što smatramo da je nužno i da se mora nadzor nad kršenjem radnih propisa itekako kvalitetno i učinkovito provoditi, ali ovaj zakon to ništa ne garantira. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Lidija Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo prošli tjedan je već dosta rečeno o razlozima ukidanja Državnog inspektorata, o raspodjeli inspektora po ministarstvima, o paralelnom sustavu tog nadzora pa ne bi sad duljila o već rečenoj temi. Inspekcija iz područja rada i zaštite na radu bila je jedna od šest inspekcija u okviru Državnog inspektorata, a njene integracije u Ministarstvo rada i mirovinskog sustava uskladio sa praksom i ostalih zemalja Europske unije. Inspekcije rada u sastavu su nadležnog ministarstva u gotovo svim članicama Europske unije, kao što je ministar već spomenuo, znači jedino u Poljskoj nije u sastavu Ministarstva. Predloženi način ustrojstva i djelovanja inspekcija rada trebao bi doprinijeti učinkovitijem i profesionalnijem djelovanju inspekcije, a isto tako bržem i lakšem ostvarenju uloge inspekcije rada po konvenciji Međunarodne organizacije rada. Donošenjem zakona stvorit će se zakonski okvir za djelovanje Inspektorata rada kao samostalne upravne organizacije. Ministarstvo rada i mirovinskog sustava preuzelo je 243 inspektora što je već bilo postavljeno pitanje, ali od kojih je 233 bilo na poslovima inspektora na terenu, a 10 njih bili su raspoređeni na ostale poslove, a sad će raditi kao inspektori i 34 osobe iz administracije. Svi oni nastavili su obavljati inspekcijske poslove u području rada i zaštite na radu na istim lokacijama na kojima su bili i do kraja prošle godine. Ovim zakonskim prijedlogom inspektorima se predviđa nešto veće ovlasti u pogledu otklanjanja nezakonitosti, savjetodavnog i preventivnog djelovanja usmjerenog na suzbijanje manjih nezakonitosti, a s druge strane učinkovitijeg kažnjavanja počinjenja prekršaja za teže nezakonitosti sa teškim i štetnim posljedicama. Prema njemačkom modelu omogućit će se kažnjavanje na mjestu prekršaja i time povećati efikasnost jer će samo dio kazni ići u prekršajni postupak pa se time planira i rasteretiti već prezatrpane sudove. Broj inspektora rada određivat će se ovisno o broju radnika u djelatnosti koje nadziru i u području ne kojem obavljaju poslove nadzora, pri čemu u pravilu će biti jedan inspektor na 4-5 tisuća radnika. Iz dosadašnjih izvješća o radu Državnog inspektorata vidljivo je da je do sada jedan inspektor u prosjeku pokrivao oko 5,5 tisuća radnika. U dosadašnjem zakonskom okviru bile su neznatne mogućnosti preventivnog djelovanja, a ovim zakonom predviđa se kombinacija savjetodavno-preventivnog djelovanja inspektora rada koja je sve više zastupljena i u Europi i u svijetu. Uređuje se ustrojstvo i upravljanje Inspektoratom rada, uvjeti za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora nad provedbom propisa, dužnosti i ovlasti inspektora rada u svrhu zaštite javnog interesa te se regulira prekršajna odgovornost. Poslovi iz djelokruga Inspektorata rada. Osim središnjeg ureda u Zagrebu ustrojit će se kao područni uredi u Osijeku, Rijeci, Splitu, Varaždinu i Zagrebu te će posjedovati i ispostave područnih ureda. Zbog specifičnosti inspekcijski poslova propisana je fleksibilnost u pogledu mobilnosti i rasporeda radnog vremena. Propisuju se uvjeti za izbor ravnatelja te specifikacija i opis radnih mjesta, uz navođenje minimalnih uvjeta za svakog od njih. Utvrđuje se način postupanja, ovlasti i odgovornosti inspektora te se propisuju prekršajne odredbe već spomenute, koje se naravno podrazumijevaju novčane kazne za pravne i fizičke osobe. Pravilnike i naputke koje ovaj zakon predviđa ministar je dužan donijeti u roku od 3 mjeseca. Do stupanja na snagu novog pravilnika inspektori će koristiti postojeće iskaznice i značke, a za detaljno unutarnje ustrojstvo inspektorata donijet će se posebna uredba. Ustrojavanje inspektorata pod ministarstvima što je naglašavam praksa i u gotovo svim europskim zemljama omogućit će specijalizaciju inspektora i smanjenje suvišne administracije i mi u klubu SDP-a vjerujemo da će na ovaj način rad inspekcijskih tijela biti više vidljiv kroz povećanje proračunskih prihoda u ime poreza i doprinosa, a manje kroz plaćanje kazni. Stoga će klub SDP-a podržati prijedlog ovog zakona po hitnom postupku. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Silvano Hrelja.
Poštovana gospođo potpredsjednice, štovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Mi nećemo biti protiv donošenja ovog zakona jer znamo da je to nužnost i znamo da je mjesto inspektora rada u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava jer je to dobra praksa većine zemalja EU što ne znači da smo oduševljeni i da padamo ničice ovim prijedlogom zakona. Jer mislim da ovaj zakon je zaslužio prvo biti dobro proučen na Gospodarskom socijalnom vijeću među svim partnerima. Drugo, mislimo da je Nacionalno vijeće za zaštitu na radu isto trebalo reći svoj sud što se tiče ovoga zakona. Mislim da bi to u svakom slučaju dobro došlo, ali mislimo da mi nismo sada donošenjem ovog zakona sve riješili obzirom da su pred nama rasprave o dva važna zakona na kojima se temelji rad Inspekcije rada. To je Zakon o radu i novi Zakon o zaštiti na radu. Ja sam uvjeren da će se usvajanjem ta dva nova zakona doći do potrebe da se i revidiraju pojedine odredbe ovog zakona. Ono što mene kao i osobu koja je dugo godina radila u ovom sektoru bavila se zaštitom na radu, ali i jedan od inicijatora, odnosno jednog od sudionika u pregovorima oko Zakona o zaštiti na radu ono što me smeta je da je u ovom zakonu potpuno potčinjena uloga jedne vrlo važne figure, a to je inspektor zaštite na radu. Pronaći ćete ga u dva, tri članka zakona i ništa više o tome. On je jednako važan kao i inspektor rada koji se bavi pravnim propisima, proučavanjem kolektivnih ugovora, savjetovanjem radničkih vijeća, postupcima mirenja itd. Dakle, inspektor zaštite na radu je jednako važan kao ovaj čiji sam djelokrug ovako grubo opisao, a bitno je, posao je bitno različit od inspektora rada. Znači i jedan i drugi su inspektori rada zaposleni u inspektoratu ali jedan ima specifičnu ulogu inspektor zaštite na radu. E za njega je potrebno puno više tehničkih znanja, puno više ovladavanja određenim postupcima ako hoćemo mjerenja na radnom mjestu, izdavanja naloga za mjerenja. Znači puno više iskustva i puno bi rekli manje sljepila na organizacijske propise koji povećavaju rizike od štetnosti i opasnosti na radnom mjestu. Ja kažem da inspektor rada, pravnik može biti i bez ikakvog problema. Međutim, teško da može inspektor rada iz drvne industrije biti u brodogradnji, inspektor zaštite na radu iz drvne industrije biti u brodogradnji ili nekih djelatnosti. Bitne su razlike njihovog djelovanja u graditeljstvu, u strojogradnji, u brodogradnji jer svaka ta djelatnost ima poseban set tehničkih propisa oko zaštite na radu. Zakon koji je sada važeći zaštite na radu je naložio tim inspektorima zaštite na radu da aktivno sudjeluju u procjenama štetnosti i opasnosti, da rade sa predstavnicima, sa povjerenicima radnika za zaštitu na radu, da rade sa ovlaštenicima poslodavca za zaštitu na radu, a to je jedan kompleksni sadržaj. Ja sam siguran da ako budete slali u paru inspektora rada i inspektora zaštite na radu u firmu da će statistike bolje stajati, jer jedno ćete prikazati kao intervenciju, a jedno kao preventivu. Ali mi na žalost kako reče ministar na raspravi matičnog odbora mi nemamo dovoljan broj inspektora, a naročito inspektora zaštite na radu. Nama pedesetak figura u sustavu nedostaje i vrlo teško ćemo dozvoliti luksuz da inspektor rada, inspektor zaštite na radu zajedno nastupaju u firmama. Prema tome, ja bih molio u svakom slučaju da se ili podzakonskim aktom ili kod novela ovog zakona te dvije specifične uloge ne razgraniče, nego jednostavno pojasne. Naravno vaš odgovor gospodine ministre može biti da se Zakonom o zaštiti na radu i pravilnicima predviđa kakva je kazna za kakav propust. Ja se s time slažem i to određuje djelokrug rada inspektora zaštite na radu, ali mislim da je ta figura vrlo vrijedna i vrlo puno može utjecati na uštede u svijetu rada u preventivnom djelovanju da bi je tek spomenuli kroz dva, tri članka. Evo, i još dva detalja na koje se moram osvrnuti. U članku 3. Inspektorat rada obavlja inspekcijske poslove u području rada i zaštite na radu. Zašto nakon ovoga ne bi bila točka? Jer sasvim je nepotrebno ako posebnim zakonom nije drukčije propisano. Mislim da dovoljno se kaže da Inspektorat rada obavlja inspekcijske poslove u području rada i zaštite na radu, a ako posebnim zakonom nije drukčije propisano. Jedino može biti izuzeće vojska i policija. A onda se može napisati osim u vojsci i policiji da je svima jasno. I ovo ćete mi isto morati pojasniti u članku 7. stavak 2. poslovi iz stavka 1., dakle poslovi inspektora i inspekcijski poslovi koje obavljaju dakle ravnatelj koji je glavni inspektor, pomoćnik ravnatelja, načelnik sektora, pročelnik područnog ureda, voditelj službe, kaže smatraju se poslovima kod kojih postoje posebni uvjeti rada. Što to znači? S obzirom mi u zaštiti na radu imamo posebne uvjete rada vezane uz radno mjesto, ne znam na što se ovo cilja? Koji su to posebni uvjeti rada? Molim kad se budete obratili pa ako imate odgovor ćete mi to objasniti, i meni a i uvaženim kolegicama i kolegama. Dakle, da ne duljim svjestan sam okolnosti u kojima se ovaj zakon donosi. Pozdravljam da Inspekcija rada bude pri Ministarstvu rada. Naravno da se slažem da ne bi smjela nikako pozicija ravnatelja i pomoćnika u odnosu na radno mjesto, funkcija, trebalo bi imati potpunu profesionalnu slobodu, nikako ne bi smjelo biti one šizofrene situacije da sam ipak na kraju zaposlenik od ministra i da moram vezati konja tamo gdje gazda kaže. Ali mjesto, o tome se da isto tako drugačije uređivati te odnose. Međutim, mislim da je mjesto Inspektorata rada pri Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. I naravno, zaključujem, podržat ćemo ovaj zakon sa jednom željom koja je ozbiljna i nemjerljiva da se doista figura inspektora zaštite na radu prikaže u boljem i stvarnijem svjetlu nego što je ovdje prikazano. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo jedan od prijedloga zakona u setu zakonskih prijedloga gdje smo inspektorat nekako drugačije ustrojili i razvrstali u državnoj upravi. Dakle, više nije samostalni inspektorat među kojima su bili inspektori rada nego pripada po ovom zakonskom prijedlogu Ministarstvu rada. I u člancima u ovom zakonskom prijedlogu vidi se da i odoru i iskaznicu i sve oblikuje ministar i Ministarstvo rada. Dakle, Inspekcijsku službu dakle ustrojava zapravo Ministarstvo rada. Drugo je pitanje, a danas smo prijepodne vrlo često to postavili dok je bio premijer ovdje, novi Zakon o radu koji jasno da je izravni predmet i Inspektorata rada. E sada, slušamo vijesti, ne znamo točno, sasvim sigurno da vi bolje znate jer ga i predlažete novi Zakon o radu, da je taj novi Zakon o radu ajmo možemo i skraćeno ZOR jel' kako to vole skraćivati u medijima i u glasilima dakle da se donosi bez suglasnosti socijalnih partnera. Bez suglasnosti dakle sindikata i razgovora sa sindikatima i kako je rečeno od dužnosnika ove Vlade on je jako, jako neophodan i bitan, ključan da ne kažem, za transformaciju i za napokon uzlet Hrvatske u gospodarsko-ekonomskom smislu. Bez toga, kaže premijer, novog Zakona o radu nema napretka Hrvatske. Iako kada gledamo zapravo što je to, to je zapravo redukcija moramo reći redukcija onih prava iako su ta prava u mnogim segmentima, poglavito u gospodarskoj grani kao što je trgovina znamo danas da naši djelatnici u sferi trgovine rade daleko više, dulje i manja su im prava negoli u istim tim trgovačkim lancima u inozemstvu. Bio sam u Austriji na jednom od jezera austrijskih, dijelova austrijskog mora kako kažu, gdje sam htio kupiti suvenir ili bilo što, sendvič u jednoj robnoj kući koja i kod nas posluje a austrijskog je podrijetla i otišao sam u pola jedanaest subota, dakle subota prijepodne, robna kuća je radila samo do 10 sati. Kod nas oni posluju do 9 navečer subotom, a nedjeljom do 15 čini mi se, ako ne i više. Dakle, što mi to hoćemo propisati i što će nam to ti inspektori Zakona o radu kada ispadne da kadija te tuži, kadija te sudi. Dakle ministarstvo, tj. vi i vaša Vlada, donosite novi Zakon o radu, imat ćete svoju dakle pod kontrolom inspekciju bez da ste razgovarali ili da ste napustili ili zapustili razgovor sa sindikatom i sa širom javnošću jel'. I što imamo sada? Inspektore rada. I ono što je govorio gospodin Hrelja, a što bi trebalo biti posebno čak i vrlo značajno i važno inspektori zaštite na radu. S time da oni budu specifični za svaku gospodarsku granu. Dakle, kod nas u Slavonskom Brodu imamo metalnu industriju Đuro Đaković i još niz drugih manjih pogona, dakle taj inspektor zaštite na radu koji je da kažem specijalizirani a da kažem liječničkim terminom za upravo za takvu vrstu kao da nekome padne nekakva boca za varenje, sa plinom za varenje 200 kg na nogu, je li imao onu cipelu propisanu sa metalnim onim naprscima ili nije itd. To onaj koji radi u drvnoj industriji ili pak ne znam u tekstilnoj industriji, on to ne zna. Dakle, jedna specifikum mora zaista biti a mislim da u ovom zakonskom prijedlogu nije baš potpuno u svezi te materije, u svezi te specijalizacije, u svezi tih specifičnih osobina koje bi morao imati svaki inspektor zaštite na radu a zavisno od dakle nadležnosti djelovanja gospodarske grane u kojoj on vrši inspekciju zaštite na radu od tih specifikuma zapravo, to bi trebalo pobliže definirati u zakonskom prijedlogu. Jasno da vojska i policija kao da kažem, resori koji su podložni hijerarhiji i ostalima ne spadaju u ovaj zakonski prijedlog i drugačije su ustrojeni a za sve ostale grane ovaj inspektorat koji eto pripao ministarstvu, prije smo govorili ovdje u vezi onih 18 točaka koje smo imali prošli tjedan, oporba je izražavala negodovanje ovakvim ustrojem jer kažem da ispadne ako je pod resornim ministrom i pod njegovim autoritetom, djelovanjem, da ispadne da bi moglo lako ispasti a kome se žaliti jel ako ispada da te kadija tuži i kadija sudi. Zbog toga kao i za one ostale zakonske prijedloge koji su bili u prošlom tjednu na dnevnom redu, kada je manjina od 75 zastupnika ovdje u Saboru jer smo ih brojali izglasala osam potpuno bez one većine koja je bila potrebna, dakle možemo se potpuno solidarizirati sa stavom koji je bio prošli tjedan cijele oporbe pa Klub HDSSB-a bi ostao po ovom zakonskom prijedlogu suzdržan jer je to prijedlog i same Vlade, ona to provodi, formira od prvog siječnja 2014.godine ne pitajući kažem opet za i ne računajući na mišljenja drugih pa ako je tako neka svojom saborskom većinom sama izglasa ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku, kolega Đurović.
Evo hvala, pa da zapravo i ovaj sad današnji zakon o kojem se govori, izmjene zakona zapravo jedna je od rekao bih se quela političke odluke o gašenju Državnog inspektorata. Mislim kao i mnoge odluke koje se donose praktički je donesena preko noći bez ikakve posebne javne rasprave, bez ikakve zapravo uopće pripreme javnosti, zainteresiranih strana, svih onih subjekata na koje se ta politička odluka donosila a ove izmjene, ovog zakona kao i prethodnih zakona su zapravo bile samo eto posljedice ili nusprodukti praktički te krupne političke odluke. Jedna krupna politička odluka da se ukupno inspekcijski nadzori iz svih mogućih resora, iz jednog konstituiranog državnog tijela koje je funkcioniralo popričan broj godina odjedanput ponovno redistribuira na nadležna ministarstva. Moj je dojam a mislim da je dojam mnogih da zapravo ni Hrvatska javnost pa ni oni na koje će se djelovanje tih inspekcija odnosilo ili će se odnositi zapravo nisu do kraja svjesni ne samo dosega posljedica ali ponajmanje pravih razloga zbog čega i uopće ta politička odluka toliko brzo, toliko naglo i toliko bez ikakvih jasnih argumenata donesena i ovako brzo se provodi i vladajuća većina ne samo da nije iskomunicirala nego je zapravo i prikrila prave razloge zašto to uopće donosi, da li su oni gospodarske naravi, da li su oni financijske naravi, da li se radilo o neučinkovitosti Državnog inspektorata, da li se želi postići veći nadzor državne vlasti što se nama s pozicije oporbe čini je li nad gradom inspkecija ili koji su uopće ciljevi, dosezi i razlozi ovog cijelog paketa.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić.
Pa mislim kolega Đurović da je zapravo potpuno jasno. Vi ste postavili pitanje što se iza brda valja, vidjeli ste da je ovaj zakonski prijedlog već prošli tjedan došao u svezi ostalih inspektorata. Danas je evo Inspektorat o radu na dnevnom redu a u pozadini se sprema novi Zakon o radu, dakle, novi Zakon o radu i jasna i vrlo bliska prisutnost dakle samih ministarstava ako smo državni inspektorat da kažem raspodijelili na ta ministarstva utjecaj samog ministarstva neću govoriti osobno ministra ali recimo možemo i tako reći, jedan od njih je i ovdje na rad inspektorata. Ta nezavisnost koju je imao državni a kolka tolika je bila ali sad ovim novim ustrojem ta se nezavisnost zapravo gubi, da bi se upravo proveo ovaj novi zakon i provodio, da bi se odredbe novoga Zakona o radu, dakle držale u kalupu, pod kontrolom ministara koji su primili u svoje okrilje ove inspektorate koliko ih ima, šest ministarstava čini mi se. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Davorin Mlakar izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Što nismo uspjeli u replikama, nadam se da ćemo stići barem sada. Ajmo redom, hitni postupak za donošenje ovog zakona obrazlaže se opravdanim razlozima pozivajući se na Poslovnik Hrvatskog sabora. Opravdan razloga ako bi se koristili onim što je bilo rečeno u cijeloj grupi zakona koji su zbog istog razloga doživjeli sudbinu da se nađu ovdje je činjenica da su ukidanjem Državnog inspektorata nastale neke pravne praznine koje treba sada popuniti. To su koristili kolege iz Ministarstva poljoprivrede opravdavajući hitni postupak. Vi ste ovdje rekli da postoje opravdani razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku jer je došlo do promjene djelokruga Ministarstva rada i mirovinskog sustava prestankom rada Državnog inspektorata. I onda ste predložili da taj zakon stupi na snagu 1.siječnja ove godine. Danas je 28.siječnja zakon još nije na snazi. E sada ja vas pitam ako su razlozi hitnosti bili takvi, a 28 dana smo bez toga zakona, zašto nije ovaj zakon mogao trpiti još mjesec dana ovakvog vakuuma pa ući u redovnu proceduru u dva čitanja? Time biste pokazali da ova Vlada ne smatra ovaj Parlament usputnom stanicom nego da stvarno želi čuti što zastupnici imaju reći o sadržaju i kvaliteti vašeg propisa. Ali na to pitanje kao i mnogo puta do sada nismo dobili odgovor. Vjerujem da ga ni sada dobiti nećemo. Dakle poslovnički uopće nije opravdano da ovaj zakon predlažete i izglasavate po hitnom postupku. Drugo što je uvodno rekao ministar rada je da se ovaj zakon donosi zbog zaštite radnika. Ja sam pregledavajući 57.članaka zakona našao jedan koji bi se mogao odnositi na zaštitu radnika, a to vam je članak 3.koji govori o tome što radi inspekcijski nadzor i kako se provodi ovaj zakon. Prema tome sve ono što ste uvodno rekli nije točno. Ovaj zakon donosimo zato što ponovo zadiremo u sustav državne uprave i to je bio razlog zašto sam vas pitao za sustav državne uprave. Nadležno bi bilo Ministarstvo uprave, pretpostavlja se da ono ima specijalnih znanja i ljudi koji se bave tim problemom pa bi bilo logičnije da ono i predlaže ovaj zakon, a ne vi zato što se njime ustrojava inspekcija rada. Nažalost ni taj naš prigovor niste prihvatili ali što se tiče zaštite radnika ovaj zakon nije ponudio ništa drugo od onoga što je Državni inspektorat u dijelu inspekcije rada radio i do sada. E sada ono zbog čega mislimo da ovaj zakon ne valja. To je prvo pitanje, a rekao sam vam ovaj zakon koji predlažete u suprotnosti je sa dva zakona koji su na snazi. Jedan je Zakon o sustavu državne uprave, a drugi je Zakon o opće upravnom postupku. Ja ću reći jer mislim da je zanimljiva informacija, prije samog pristupanja u EU Vlada je morala promijeniti 127 zakona koji su imali odredbe postupka, da bi se odredbe postupka uskladile sa Zakonom o opće upravnom postupku. a sada vi nakon usklađenja većine tih zakona ponovno radite razliku i unosite nešto u postupak inspekcijskog nadzora posla ove vaše inspekcije rada koji su protivni Zakonu o opće upravnom postupku. Od svega najveći problem i najznačajniji prigovor koji možemo uputiti je činjenica da će Ministarstvo rada osnovati ne upravnu jedinicu nego upravnu organizaciju u sastavu ministarstva koja će biti inspektorat i koja će donositi rješenja u prvom stupnju o kojim rješenjima će vaše ministarstvo odlučivati u drugom stupnju. To je pravno nedopustivo, to vam zabranjuje Zakon o opće upravnom postupku, to vam zabranjuju osnovna pravna načela da ne može tijelo i u prvom i u drugom stupnju rješavati o bitnim pravima i pitanjima građana. A sutra kada se ti postupci pojave pred ministarstvom, vidjet ćete kakve će to probleme stvoriti. Međutim vi o tome ne želite slušati. Nadalje, protivno je Zakonu o sustavu državne uprave da postoji upravna organizacija u sastavu ministarstva koja bi se prema tom zakonu mogla zvati uprava, zavod ili ravnateljstvo, kod vas se zove inspektorat. A onda da biste riješili nelagodu takve odredbe kažete da je na čelu tog inspektorata rada ravnatelj koji vodi ravnateljstvo. Međutim onda se ta vaša ustrojstvena organizacija mora zvati ravnateljstvo, a ne inspektorat rada. Zašto je to važno? Zato što su inspektori osobe s posebnim ovlastima i odgovornostima. Pa onda tako govorite recimo samo uzgred u članku 7.da i"inspekcijske poslove iz djelokruga inspektorata rada osobe iz stavka 1.ovog članka mogu obavljati u službenoj odori ili civilnoj odjeći". Ja zaključujem da jedino ne mogu goli. Ali ako mogu i u jednom i u drugom onda je to nepotrebno pisati. I to dalje znači da će imati posebne službene odore, to znači ponovo neki trošak da se izrade službene odore za vašu inspekciju rada, a cijela ta norma čini mi se da je nepotrebna. Na kraju kada govorimo o Zakonu o opće upravom postupku u članku 42.govorite o tome da inspektor utvrdi da se povredom propisa, da je povredom propisa počinjen prekršaj za koji je prema prekršajnom propisu dužan izdati obavezni prekršajni nalog bez odgađanja će a najkasnije u roku od 8 dana od dana završetka nadzora s utvrđenim činjenicama odlučnim za poduzimanje mjera počinitelju prekršaja izdati takav nalog. Ali ako taj nalog ne izda u navedenom roku ne isključuje se obveza njegovog izdavanja." Molim vas da nam objasnite šta to znači. Inspektor koji je zatekao u konkretnom slučaju nadzirani objekt ili kako god hoćete i osobe koje krše zakon dužan je po zakonu o sustavu državne uprave a piše vam, možda vam se kolege mogu u to uputiti tamo je posebno poglavlje o inspekcijskim poslovima piše što je inspektor dužan napraviti. I on je dužan u određenom roku izdati prekršajni nalog čak i kaznenu prijavu a vi sada kažete ako ne izda ta obveza stoji. Za koje vrijeme, za 6 mjeseci, za 2 godine? A u isto vrijeme osoba koja je predmet inspekcijskog nadzora mora poštovati dokumente koje izdaju inspekcije. Kakav je to voluntarizam da inspektor ako ne izda nalog ta obveza ne prestaje i kada će on tu obvezu izvršiti to vjerojatno nikom živom nije jasno. Dakle, da zaključim. Upravna organizacija u sastavu ministarstva može imati jedan od tri oblika. Može se zvati ravnateljstvo, uprava ili zavod, ne može se zvati inspektorat a još manje taj inspektorat kojeg ste vi osnovali kao unutarnju ustrojstvenu jedinicu može imati svoje područne jedinice u, na teritoriju Republike Hrvatske. I zbog toga sam rekao da je ovaj zakon ne da je suprotan sustavu državne uprave on potpuno razara taj sustav jer izvan ministarstva da nalazite unutarnju organizacijsku jedinicu koja će imati svoje područne jedinice to još moram priznati nije zabilježen slučaj u našoj dugogodišnjoj praksi a ni u teoriji niti je tako nešto moguće. S obzirom na te nedostatke zakona i suprotnost sa ova dva temeljna zakona o kojima sam govorio sugeriramo vam da povučete ovaj zakon iz procedure i da ga probate suvislo obraditi u dva čitanja. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Branko Vukšić, replika.
Gospodine Mlakar ja vas moram ispraviti jer ako inspektori rada recimo rade na nudističkim plažama možda mogu i goli biti jer golaći ne primaju odjevene ljude. Znači to je u onom tonu o kojem ste vi govorili. Rekli ste jednu rečenicu koju ste, ja ne znam da li, jeste li ministra citirali ili ste citirali premijera, ovaj zakon se donosi kako bi se zaštitili radnici. Radnici s kojima mi kontaktiramo a ima tih radnika s kojima laburisti kontaktiraju zahvaljuju se na zaštiti. I kažu, molim vas nemojte nas više štititi možda će nam biti bolje. Onako kako su do sada inspektori rada štitili rad i radnike vidi se po tome kako je radničkoj klasi u Hrvatskoj.
Odgovor kolega Mlakar.
Kolega Vukšić ova priča o službenoj odori bila je samo ilustracija koliko je kvalitetno ovaj zakon priređen. Mogu si samo zamisliti kako će još nositi službene dokumente u ovom vašem slučaju. Međutim, ja sam govorio ovdje zbog onog ozbiljnog dijela priče, mi nismo dobili a govorili smo i ranije nikakve analitičke podatke o tome što je radio Državni inspektorat do sada u kojem je bila inspekcija rada, prema mišljenju ministra Mrsića ona tamo nikada nije trebala biti, tako nešto po prilici je rekao. I mislim da je tu pogriješio jer je taj Državni inspektorat zbog pojednostavljenja postupka sadržavao da tako grubo kažem gospodarske inspekcije koje su djelovale zajedno čak i sa ravnateljstvom policije ako niste znali i djelovali su upravo zato da ne bi danas u jedan od velikih lanaca ušla inspekcija rada pa zatvorila te prostore ona ne pregleda da li imate dovoljno kubika po zaposlenom itd. pa onda sutra će doći tržišna pa prekosutra sanitarna, zato je postojao državni inspektorat. Prema mojim saznanjima taj Državni inspektorat je svake godine naplatio više novčanih kazni nego što je bio trošak poslovanja odnosno trošak plaća i pogona, materijalnih troškova cijelog Državnog inspektorata. Možda bi valjalo da je Vlada zatražila i te podatke pa vidjela da li je stvarno uopće bilo svrsishodno da na ovaj način prestane postojati Državni inspektorat s obzirom da je to posljedica kako Vlada kaže transformacije Državnog inspektorata. A citirao sam u zaštiti radnika ministra jer je to on u svom uvodu rekao.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mlakar ne bih ja poput Vukšića zamijetio ovako detalj u svezi plaža, no možemo, evo imamo prekovremeni rad liječnika, možda ima entuzijazma u operacionim salama da ljudi rade besplatno u svojim operacionim salama pa će morati inspektori se obući u, za operacijsku dvoranu u zeleno sa maskom itd.. Ali dobro, kako došao da došao, uglavnom, racionalizacija ustrojstva državne uprave kako ste sami rekli teklo je kroz 127 zakona koje smo usvojili prilikom pristupanja prilagodbi zakonodavstvu Europske unije. Zapravo ovo ispada nekakav zakon naknadno poput onog Perkovičevog tri dana prije ulaska, ali samo ne u tom smislu nego li evo u ovom smislu preustroja državne uprave, državne administracije. Dakle, već smo sve usvojili i prilagodili Europskoj uniji a sada nakon što smo ušli 6, 7 mjeseci idemo opet mi sami na svoju ruku mijenjati. Dakle, ne znam kako to sve skupa izgleda, ali evo i mi smo sami rekli da nećemo biti za ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Mlakar.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić, pa to je ono o čemu smo govorili. Ova Vlada umjesto da zadrži ili stvara neki logičan sustav, ona ustvari rastače taj kakav-takav sustav državne uprave i radi nešto a tvrdi da poštuje zakone ove države, radi nešto što je suprotno zakonima koji su na snazi. Dakle, ne možete vi unutar jednog ministarstva stvorit ustrojstvenu jedinicu manje važnosti od cijele te institucije ministarstva, a omogućit ovim zakonom po prvi puta u našoj povijesti da takva organizacija ima svoje područne jedinice i njihove ispostave po cijeloj državi. To je protivno apsolutno svim standardima državne uprave. Ako su mislili možda da time preslikavaju ustrojstvo Ministarstva financija, onda su propustili vidjeti razvoj jednog i drugog ministarstva jer nekad tzv. državna ministarstva nisu imala prenesena djelokrug na jedinice lokalne samouprave, nego su obavljale izvršnu vlast od centrale ako hoćete države do zadnje jedinice lokalne samouprave pa su zato imale i tako postavljenu organizaciju. Ovo ministarstvo koje gospodin Mrsić vodi nije nikad imalo taj položaj i potpuno je nesuvislo da sada jedna ustrojstvena jedinica ima svoje područne jedinice, a samo ministarstvo recimo ih ne mora imati. Samo očekujem da sutra s obzirom na ove ingeniozne ideje dođe netko da donese odluku da njegovo ministarstvo formira tako recimo računovodstveni sektor na razinu uprave kao ustrojstvene jedinice i onda da si postavi područne jedinice po cijeloj državi. Onda bi to vjerojatno bilo dovoljno karikaturalno da nekom konačno zasmeta.
Draženko Pandek, replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, pa ne bih se baš složio da je to specifikum ovog rješenja, ovog Zakona o Inspektoratu rada da se unutar jednog tijela dakle provodi upravni postupak, onda da se unutar istog tijela omoguće žalbe na određeno rješenje. Mislim da to npr. postoji i kod jedinica regionalne samouprave kod zapošljavanja gdje čelnik tijela odlučuje o odluci o prijemu u službu, a vjerujem da bi se našlo još takvih primjera. Mislim da je u svakom slučaju osigurana sudska zaštita, dakle mislim da nijedno osnovno pravno načelo ovakvim rješenjem tu nije povrijeđeno. A što se tiče možda neortodoksnog ustrojavanja tog Inspektorata rada u odnosu na druge oblike ustrojstva koje nalazimo kod Ministarstva uprave pa mislim da se većina govornika danas suglasila da rad Državnog inspektorata na ovom području nije bio nikako zadovoljavajući i očigledno neka promjena i poboljšanja su trebala uslijediti. Moje mišljenje je prije prijedloga ovog zakona bilo da sve te inspekcije trebaju biti vezane pa je ovaj Inspektorat rada uz ono ministarstvo u čiju srž djelovanja spada područje koje taj inspektorat regulira jer su tamo ljudi koji bi trebali biti i jesu najviše zainteresirani da na tom području se stvari rade kako treba, da ta kontrola bude efikasna, poznavaju materiju i vjerujem da je ovo korak u dobrom smjeru, a kasnija praksa će pokazati kako će se stvari razvijati pa sukladno tome vjerojatno će se moći i daljnja poboljšanja predložiti i usvojiti. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Mlakar.
Kolega Pandek, zahvaljujem se na ovoj replici. Vi kažete imaju osjećaj da nije baš dobro radio Državni inspektorat ili nije ostvario svoju svrhu. Problem je u tome što mi sve radimo na bazi osjećaja, jednom vašeg, drugi put mojeg, a treći put možda neke skupine ljudi malo šire, ali nikad na bazi egzaktnih podataka. To što vi imate osjećaj da li je državni inspektor radio dobro ili loše, to je vaša osobna stvar, ali vi nemate podatke da mi kažete koliko je u zadnjih 10 godina Državni inspektorat naplatio novčanih kazni, koliko je obavio inspekcijskih nadzora, koliko je od tih nadzora donio odnosno podnio prekršajnih ili kaznenih prijava. O tome nismo čuli, ali niti jedne riječi. To je prvi dio priče. A drugo, vaša usporedba sa zapošljavanjem i Zakonom o općem upravnom postupku koji onemogućuje da vam isto tijelo donosi odluke u prvom i drugom stupnju nije najsretnije rješenje, znate. Čak i postupak primitka u službu ne mora biti upravni postupak, ali to su sad detalji kojima bi zamarali sve ostale. Zakon je ovdje izričit, kao što ne možete si dozvolit da vam Općinski sud donese presudu i u prvom i u drugom stupnju nego će vam o presudi općinskoga odlučivat županijski sud. Tako isto ne možete u okviru jednog ministarstva donijeti rješenje i onda odlučivati o žalbi na ta rješenja. Onaj minimum koji bi morali poštivati, a tvrdim vam da će bit problema i s Europskom unijom zbog ovakvih propisa, je barem da se na razini Vlade ustanovi posebno povjerenstvo koje bi rješavalo po žalbama u ovakvim slučajevima. Ovo rješenje kakvo ste vi zamislili je nezakonito.
Hvala. Ivan Šuker, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mlakar, dakle vi ste rekli da je netko rekao da Državni inspektorat nije ispunio zahtjeve, međutim ja bih okrenuo priču na drugu stranu. Danas i predsjednik Vlade, a i svi govore o ovim vremenima kad imamo rekordno visoki deficit da treba napravit racionalizaciju kvalitetniju, bolju, svrsishodniju, operativniju i kako sve već nisu nazvali državnu upravu. I onda imate primjer da se u poreznoj upravi režu područni uredi, režu ispostave, da se to radi u carini, da se to radi u MUP-u, međutim jedan inspektorat za koji iskreno govoreći i slušajući kolege iz vladajuće koalicije, njima očigledno uopće nije bilo, zapravo nisu se potrudili da pogledaju zašto je Državni inspektorat kao takav osnovan i što se željelo postići sa tim inspekcijama i zašto baš te inspekcije sve na jednom mjestu. Ne, ovdje se događa druga priča. Taj Državni inspektorat se reže na nekoliko zasebnih službi u ministarstvima. Međutim, tu je vrlo interesantna ja bih rekao podjela kolača. Jer ova Kukuriku koalicija vlada po sistemu da je svaka stranka dobila svoj dio kolača i Državni inspektorat je bio trn u oku koji je smetao. Jer državni inspektorat samo jednog su mogli imenovat ravnatelj i taj je morao biti iz jedne stranke i sad je pitanje da li je to. I kako si sad može ministar gospodarstva dozvoliti da mu tamo na čelu Državnog inspektorata bude netko iz SDP-a pa da mu ruši njegov koncept. Ili obrnuto. Kak' si ministar rada može dozvoliti da na čelu inspektorata bude nekakav HNS-ovac i sad on njemu ne može gospodariti. Dakle, ovakav sustav je nešto što vraća nas 30 godina unatrag i nije dobro. A što se tiče rezultata kolega Mlakar, godinu prije nego što je ukinuta Financijska policija je imala rezultat milijardu i pol utvrđenih obveza i najveći dio je naplaćen. Međutim, ni to nije bilo dovoljno nego je Financijska policija ukinuta i onda jednostavno jedan sustav se urušio i morao se graditi novi, pa se opet uvela Financijska policija. Međutim, sad se opet ukinula ali sad se unutar radi opet nekakav sustav koji bi trebao biti pandan tome. Tako će na žalost biti i sa Državnim inspektoratom.
Hvala. Odgovor, kolega Mlakar.
Kolega Šuker, sad ste u stvari otvorili onu najvažniju temu a mogla bi se svesti na pitanje kome ne odgovara nezavisna kontrola tijela koja barem vjerujemo da mogu izdržati određene političke pritiske. I kada se osnivao prije petnaestak godina Državni inspektorat bilo je i za i protiv ideja, bilo je i danas ima teza da ili će sve inspekcije biti podijeljene u ministarstva što se isto može braniti, jer svaki ministar odgovara za svoj resor i polje svoga rada, pa i stoga mora imati instrumente kako će djelovati do toga da sve inspekcije budu smještene u jednom tijelu. Postoje i ovi prijelazni oblici dosta česti ovo što su pričali o europskim iskustvima nije potpuno točno, a to je da neke inspekcije, kažem ove gospodarske budu formirane unutar jedne institucije, a da ostale vrlo specifične kao što je bila i u krajnjoj liniji Financijska policija, kao što je Upravna inspekcija budu i dalje u okviru pojedinih ministarstava. Ali bez obzira kako se to pitanje riješilo nikada nije bilo riješeno na ovaj način da bude ustrojstvena jedinica u ministarstvu, da ima svoje područne jedinice jer je to protuzakonito. To je čak i nelogično ako hoćete a da ne govorim o tome koliko je to protivno izgradnji jednog normalnog modernog sustava državne uprave. Ostaje pitanje kome toliko ne odgovara Državni inspektorat i kontrola da će se uprijeti ona iz petnih žila da bi nakon što je već uništio Državni inspektorat ovako riješio inspekcije.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, Boris Kovačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, gospođe i gospodo. Priznajem da sam se za ovu raspravu, ovu pojedinačnu raspravu javio nakon izlaganja gospodina zastupnika Tušaka. Istina, on je govorio u ime svoga kluba. Ali evo slično kao i mnogi danas koji su sudjelovali zastupnici prije mene u raspravi naglasio i iznio brojne primjere kršenja radnih prava ne samo implicite nezadovoljstvo radom inspektora rada, prvenstveno o tome govorim, pa na taj način onda praktički i Državnog inspektorata. Ali bez obzira na to, znači na to iskazano ovdje jasno i glasno problematiku vezanu uz svijet rada bez obzira na to evo kada su u pitanju promjene, kada je u pitanju novi zakon koji regulira upravo to područje onda skepsa. Ma i razumijem i to da u zemlji visokog nepovjerenja kao što je na žalost naša zemlja naravno i to je s pokrićem, sjetimo se nedavne prošlosti i to kolektivno ne samo kolektivno pamćenje itekako još svježe i jako pa mogu i to obrazložiti, odnosno razumjeti, ne obrazložiti razumjeti. Ali bez obzira na to kada ova Vlada pa onda i ovo ministarstvo, odnosno predlaže stanovite mjere i to ne samo stanovite mjere i prijedloge forme radi, nego evo naprosto imamo određene novine u tekstu predloženog zakona ali o tome ću nešto na kraju, s tim da svjedoci smo da se radi o praksi koju sada uvodimo, odnosno o praksi Europe, možda s izuzetkom Poljske o čemu je govorio i gospodin ministar. Ali evo i to nije dovoljan razlog da prihvatimo i ovakve promjene. Ja upravo mislim da je dobro što će Inspektorat rada biti pri Ministarstvu rada kao samostalna upravna organizacija bez obzira šta je govorio i gospodin Mlakar vezan uz proceduru i usuglašeno sa ostalim zakonima. Ja upravo mislim da je to dobro, jer kao što je i danas rekao i naš premijer kada je istina govorio o nekim drugim mjerama Vlade, pa i o borbi protiv nezaposlenosti. Pa zar je ovoj Vladi, zar je ovom ministarstvu stalo do toga da imamo neuređenu zemlju, da imamo nezaposlene, da imamo upravo ono što nas a govorim da tako kažem iz kluba Socijaldemokratske partije, da imamo neuređeni upravo, neuređeno područje zaštite rada i radnika. Tko će bolje voditi o tome brigu nego upravo to i takvo ministarstvo. Zato ja s punim povjerenjem i naravno da ću glasati za ovakav zakon, ali s punim povjerenjem nakon ovog višegodišnjeg iskazanog nepovjerenja jer da bilo kog pitate tko je zadovoljan ako ćete i radnici i sindikati bez obzira što ste vi iznijeli i neke druge podatke molim lijepo uz onu doskočicu nemojte nas više štititi, ali tko je zadovoljan sa Inspekcijom rada? Tko je zadovoljan sa nekim drugim pravima iz radnog odnosa itd.? A vi ovim prijedlogom zakona uz veće ovlasti, što je propisano čini mi se stavkom 1. članka 33. zakona, znači uz veće ovlasti inspektora, uz korištenje novih modernih tehnologija ja posebnu pažnju skrećem i borbi protiv rada na crno. A mislim da o tome trebaju progovoriti i sindikati. Ne zaboravimo da inspektor rada pa i zaštite na radu ide i tamo, pogotovo u onaj realni svijet rada gdje nema najčešće ni sindikata ni organizacije sindikata. To držim vrlo značajnim, naravno ta mogućnost je postojala i prije u odredbama starog zakona, ali ja još jednom ponavljam i skrećem pozornost na sada novo ustrojstvo i po naravi stvari Ministarstvo rada koje je itekako za to zainteresirano. Uz preventivu koja je ovdje naglašena, čini mi se to posebno značajno, i zato ovaj broj inspektora koji su sada 243 prešli u ministarstvo uz ovu integriranost sa inspektorima zaštite na radu smatram to kvalitetom više. Pa onda mislim da na taj način će moći i kvalitetnije djelovati upravo na terenu i ponavljam posebno tamo gdje nemamo, gdje posebno cvijeta rad na crno. Tko ne zna za primjere rada na crno? Pa molim lijepo do jučer su radnici koji su radili na crno i poslodavci da tako kažem radili za jedinice lokalne samouprave. Pa mi imamo danas ljude koji sjede u predstavničkim tijelima, čak su i predsjednici tih vijeća, radili su na crno. Znamo za takve primjere, jel' tako? Svaki iz svoje sredine. Ali, evo kada trebaju doći određene promjene, kada ova Vlada, kada ovo ministarstvo jasno i glasno kaže da kreće u borbu protiv toga e onda smo mi molim lijepo sa stanovitom figom u džepu. Evo zbog toga sam se upravo javio za riječ da to naglasim i da moramo pokrenuti te stvari. Ako u ovom Domu, u ovom Visokom domu nema povjerenja u to kako to iščitavaju naši sugrađani, naši radnici, naši građani kad se mi ovdje preglasavamo i nadglasavamo. Neću reći bez pokrića oko procedure, oko ne znam čega sve. A oni na kraju zaključe tamo možda sada negdje i za šankom, molim lijepo i to je mjesto društvenih zbivanja, u klijeti ili doma pred televizorom, a zar ovi uopće žele promjene? Da dođe do promjena u svijetu rada? Zbog toga sam ja kritičan prema vama koji imate jedan takav otpor jer čim se spomenu određene promjene vi ste kao u crtiću sa sve 4 protiv toga. Pa ajmo krenuti u to, ajmo to realizirati ali da imamo tu i što veći konsenzus da pošaljemo što jasniju i glasniju da tako kažem poruku. A posebno je ona potrebna evo u području svijeta rada. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Krećemo s replikama, Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Kovačić slažem se sa vama i ja sam u svojoj diskusiji govorio da sam nezadovoljan sa dosadašnjim radom Državnog inspektorata jer on nije kvalitetno radio svoj dio posla prema zakonu ono što mu je propisivao. Kad govorimo o promjenama onda budimo toliko korektni pa onda recimo koje su to promjene u ovom zakonu. Uzmite članak 3. zakona koji propisuje što će obavljati inspektori rada na području rada i zaštite na radu i ovlasti koje temeljem toga proizlaze usporedite sa dosadašnjim poslovima koje su radili u Državnom inspektoratu. Identično sve je prepisano iz Državnog inspektorata u ovaj zakon. E sad si ja postavljam pitanje, ako je isto nešto prepisano u zakon koja je onda to promjena? Koja je to garancija učinkovitijeg, boljeg, kvalitetnijeg rada inspektora rada? Ne, mi smo samo grupu ljudi od 220 ili 230 inspektora rada preselili sada na drugo mjesto, isti smo zakonski okvir dali nadležnosti i poslove koje oni trebaju obavljati i govorimo o nekakvim promjenama. Ne, to nisu promjene, promjene su nešto dublje, nešto o čemu se trebalo razgovarati, u nešto što su trebali biti uključeni i socijalni partneri, trebalo je pripremiti i ako je trebalo argumentima da nešto ne valja u Državnom inspektoratu reći sve to što ne valja, ukinuti Državni inspektorat i sa time jasno u istoj ovoj raspravi i donositi određeni drugačiji ustroj ali sa nekim drugim kompetencijama, sa nekim drugim odredbama zakona koje će stvoriti bolji i kvalitetniji rad tih inspektora. Ja iz ovoga stvarno ne vidim nikakve promjene.
Hvala. Odgovor, kolega Kovačić. Izvolite.
Spomenuli ste gospodine Tušak da gotovo nema nikakvih promjena u ovom zakonu jer u članku 3. kako ste ga citirali praktički su prepisane odredbe iz starog zakona. Pa ne vidim ništa loše i sporno u tome, ono što je potrebno da uđe u ovaj tekst zakona da se i prepiše iz dosadašnje literature odnosno iz dosadašnjeg zakona. Ali isto tako skrećem pozornost, ja sam već ovdje i citirao upravo članak 33.gdje se te promjene i vide odnosno gdje se i vide određene ovlasti između ostalog molim lijepo ne jedini ali evo članak 33.naročito stavak 1.gdje se upravo vide i nove ovlasti inspektora rada.
Hvala. Ingrid Antičević-Marinović replika.
Kolega, više puta ste u raspravi a i sada odgovarajući na repliku govorili upravo o očekivanom boljitku inspekcija rada i da se inspektorat rada stavi pod otkrilje samog Ministarstva rada. Pa ima li što logičnije od toga. Naravno da je bilo drugačije i da je drugačije bolje, drugačije spremnosti da se to moglo možda i kroz inspektorat, ali vidimo koji god segment, koji god dotaknemo segment nije bio zadovoljan i uvijek je odgovor inspektorata bio, nemamo puno inspektora. Tako ako se žalite da je loš proizvod, on kaže da mora ići na teren u pogledu sasvim neke druge stvari. Ovo samo govori i ovaj čitav jedan set zakona govori o ozbiljnosti a to sami i upozoravate samog ministarstva i čitave Vlade da sagleda trenutak u kojem se nalazi radnik i radništvo danas i da odgovori na aktualni trenutak konkretnim djelima a ne jednom apstrakcijom. Dosta je bilo prava i prije a nitko nije više ovdje mario, mi nismo govorili o tim kršenjima prava. Pa mi znamo da su radnici u trgovačkim lancima roblje 21 stoljeća ali nama je valjda bitno da je nešto napisano u određenom zakonu na papiru a to što se ne poštuje to nikog nije bilo briga. Sada imamo i odgovornu osobu, za sad cijeli postupak kako ide ministar u konačnici bez obzira što se direktno ne evolvira u to, on je odgovoran kako se taj proces rada odvija odnosno tko krši radnička prava i sve ono što je vezano uz proces rada. I još ću vam nešto reći, kako je uopće došlo do kaznenog djela neisplate plaće. Pa to ovako na prvi pogled izgleda nekakav nonsens, pa mi smo i ranije u Kaznenom zakonu imali povredu prava na rad, al kad bi inspektor bio došao kod poslodavca zašto tom radniku nisi, zašto si mu povrijedio pravo, on je rekao ne, nisam ja njemu povrijedio pravo, ja samo gledajte nemam novaca sada isplatiti a kupuje neke nekretnine itd. tako da smo mi upravo bili tvorci, začetnici tog kaznenog djela da bi odgovorili tom jednom trenutku i realnosti u što smo se našli odnosno radništvo.
Hvala. Odgovor izvolite kolega.
Pa evo hvala kolegice vi ste mi naravno dali šlagvorte i na neki način me podsjetili ono što sam zaboravio. Dakako da se slažem sa ovim što ste rekli i ono što sam zaboravio reći u raspravi, pa upravo sada ovakvo ustrojstvo kroz Ministarstvo rada, to je odgovorni dio na postavljena pitanja od nekih zastupnika kako do sada što znam za slučaj i to je točno da negdje inspekcije rada nisu išle ili inspektori rada ili nisu bili učinkoviti pa evo prilike da se upravo evo i na ovom mjestu sutra, molim lijepo sutra postave takva pitanja, imamo sada puni legitimitet i mi za postavljanje pitanje a imamo i takvo kome točno postaviti pitanje. Do sad se to moglo evo na ovaj ili onaj način, moglo se nejasno odgovoriti. Evo prilike da sutra glasno i jasno postavljamo pitanja i vi iz opozicije i mi iz opozicije jer tu smo svi jednako zainteresirani za uređeni svijet rada i molim lijepo da dobijemo onda jasne i ne dvosmislene odgovore.
Hvala. Boro Grubišić replika, izvolite.
Poštovani kolega Kovačić, vi izražavate zaista rijetki optimizam iz redova vaše Kukuriku koalicija, dakle nisam čuo tako optimističnu raspravu već dugo, dugo. Zapravo nisam čuo nikakvu raspravu s ove strane osim evo vaše. No da počnemo o inspektoratu rada u prijašnjim vremenima. Naime, ja sam kao liječnik popunjavao vrlo često prijave o nesreći na poslu. I znate koliko je slučajeva bilo u tim prijavama gdje je inspektor rada morao pisati u rubriku tko je odgovoran za nesreću. Uvijek je bio radnik odgovoran, nikada poslodavac niti bilo tko drugi, uvijek je bio nepažnjom radnika, tako je glasilo to, no na sudu to ispadne drugačije, sud ima sud pa ima vještak pa to onda 90% drugačije završi. Dakle, slažem se s vama da je bilo problema u inspekciji rada, pa vi kažete borba protiv rada na crno, pa tko više radi, 380 tisuća nezaposlenih, sve je manje posla za inspektore rada. Nadalje, govorili ste, evo i vaša kolegica vatreno o Kaznenom zakonu protiv onih koji ne isplaćuju plaće i ne plaćaju doprinose, pa koliko danas evo Kaštela, evo Ris, evo Imunološki zavod, ljudi rade, ne primaju plaću, gdje su kaznene prijave protiv poslodavaca a većinski vlasnik je država, pa ćemo ministra tužiti il koga, ha? 15 tisuća ljudi ne prima plaću, većinski vlasnik država, koga ćemo kazneno gonit, ministre? Ja ne znam drugo koga? Dakle, zaista ne rade svoj posao ta ministarstva i na kraju krajeva, kažete rad na crno, evo direktor Đure Đakovića, generalno je otvorio i drito je jednostavno d.o.o. za uvoz trave, lijekova, farmacije i ne znam ni ja u Zagrebu. Šta radi inspekcija rada? Ništa. Šta će raditi ubuduće? Zaista je vrlo pohvalno da vi mislite da će sada nakon ovog poteza i ovakvog administrativnog preustroja inspekcija rada biti bolja. Optimisti ste, zaista, ali bez prava optimizma.
Vrijeme. Hvala. Odgovor kolega Kovačić izvolite.
Evo zahvaljujem vam na ovoj replici. Nisam optimističan ovako kako ste vi naglasili, čak sam bio u svojoj raspravi poprilično vehmetan jer ste me malo, nisam ja se teško rasrdim ali smetaju, to me područje, do tog područja svijeta rada mi je posebno stalo, pa u tu taj moj i optimizam i moja vehementnost. Ovo mi nije logički što vi kažete, broj nezaposlenih i rad na crno a sad nam je tek potrebna borba protiv rada na crno, pa svako radno mjesto, danas je radno mjesto svetinja, jel tako? Pa svako radno mjesto nam je potrebno. Pa onaj koji radi na crno uzima radno mjesto ovom na Zavodu za zapošljavanje. Pa da su svi zaposleni tko bi danas govorio o radu na crno? Ili ovoj sivoj zoni, sivoj zoni rada o kojoj danas nije bilo riječi, ali mogli bi i o tome. A broj novo nezaposlenih, odnosno vi ste govorili o 17 tisuća ljudi koji rade, a ne primaju plaću. Ma užas, užas. Sam sam bio 8 mjeseci bez plaće. Užas. Ali podsjetimo se da je ta brojka nedavno bila 80 tisuća. Nije to dobar odgovor. Evo, sam nisam zadovoljan ovim odgovorom jer ne tražim alibi u tome, ni alibi za ovu Vladu ni za ovo ministarstvo ni za sebe kao predstavnika svojeg kluba. Ali je to činjenica i to je smanjeno. A naravno da ću biti najsretniji kada to bude 0 i kada ovaj broj nezaposlenih se bude drastično, drastično smanjio. I nije točno jer i ja sam nešto, ovaj znam iz područja Zaštite na radu, nije točno da baš uvijek je odgovoran radnik. Dozvoljavam da je to često puta bilo, ja znam dosta slučajeva gdje je bio i poslodavac. Drugo je pitanje sada sudske prakse, advokata, znamo i tok, molim lijepo, ali ovaj ona osnovna prijava, znam nekoliko primjera i to 10 i više godina, dakle nije uvijek bilo sve protiv radnika.
Vrijeme. Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić.
Gospodine Kovačić, Ćiro Blažević, trener svih trenera ima jednu izreku kad razgovara s novinarima 'ako ikad umrem', kaže. Tako ako ikad vi dođete ponovo na vlast, vama treba dati mandat od 6 godina jer dvije godine vam treba za pripreme. Dvije godine za pripreme da vi počnete raditi. Vi ste rekli sada kad ova Vlada, citiram vas konačno kaže ili kaže da kreće u borbu protiv rada na crno, opozicija digne glas. Pa dobro da se niste sjetili u zadnjoj trećini onog zadnjeg, u zadnjem kvartalu kad ste na vlasti da trebate nešto učiniti. Pa rano ste se sjetili štititi radnike. I kako štitite radnike? Kažete imamo rigidni Zakon o radu. Pa sad vi donosite kakav Zakon o radu? Takav kakav su vam izdiriktirali po kletima poslodavci, takav Zakon o radu će biti. Sad vi držite lekcije nama opoziciji kako mi dižemo glas kad vi uvodite u državu red. Pa kakav red? Administrativni. Ja nisam osobno, kad sam govorio o onim poljoprivrednim zakonima, ovih 18, nisam protiv toga da se Državni inspektorat transformira. Uopće, kako je radio trebalo ga je rasformirat. I kako su inspektori rada radili. Problem je u tome što inspektori niti u jednom segmentu ne rade posao kako bi trebali. Rade inspektori, ali ne rade dobro posao. Ali vi ste se sjetili u trećoj godini svojega mandata da trebate nešto promijeniti. I točno postoji, prije ste bili zagovornici onog Zakona o radu, sad ste zagovornici ovog Zakona o radu kojeg je HDZ predlagao možda čak i u blažoj varijanti. I sada najedanput mi kad kao što je rekao ovdje premijer, mi tepamo radnicima. Pa netko im treba i tepati kad ih vi razapinjete na križ. Pa bar da im netko tepa. Ne tepamo, znamo njihove muke. To je ono što je rekao jedan sindikalni vođa, ne sjećam se koji, kad bi premijer Milanović se sudario s radnikom na cesti, ne bi prepoznao da je to radnik. Tako vi radite u Kukuriku koaliciji.
Hvala. Odgovor kolega Kovačić.
Hvala lijepo. Evo nakon ove vaše uzrujanosti u iskazivanju ove replike natjerali ste me da na trenutak pomislim na ono što bi bilo jako loše za Hrvatsku, a to je da vi dođete na vlast, a da ja budem dio opozicije. Naravno da to, evo nemam pravo priželjkivati, ali ono hipotetski, evo da sam pisac napisao bih jedan takav futuristički romančić i to bi bilo zanimljivo. Ne možete nam uzeti pravo da zastupamo radnike i ono što je ostalo od rada i od radnika. Niste vi i to taj alibi, odnosno to naše poslanje ne možete vi nikakvom svojom verbalnom akrobatikom i vehementnošću nama izbiti.
Dražen Đurović, replika. Izvolite.
Hvala. Pa evo kolega ja sam pokušavao shvatiti vaš poziv na konsenzus, na konstruktivnost, ali nisam točno uspio nikako spoznati oko čega točno, iskreno govoreći. Kad je riječ o ponovo razlozima ukidanja Državnog inspektorata, imate li vi ijedan primjer neke analize koja je pokazivala, koja bi dala crno na bijelo jasno elemente radi čega treba ukinuti tu ustanovu? Ili možemo govoriti o općoj percepciji nezadovoljstva građana radom Državnog inspektorata. Ako ćemo govoriti o općoj percepciji, možemo razgovarati o općoj percepciji građana radnom Hrvatskog sabora. Da li ćemo kao konzekvencu razmišljati o tome da ga ukinemo? Ili o općoj percepciji zadovoljstva hrvatskih građana učinkovitošću hrvatskog pravosuđa? Koje također ne možemo ukinuti. A ako ćemo uzeti neke kvantificirane podatke neke analize kojih dosad nije bilo, onda bi trebalo vidjeti, mislim ovakva jedna mjera će se sigurno u vremenu koje dolazi obit o glavu ovom hrvatskom društvu. Dobit ćemo još veću učinkovitost, još veći nered, još manje rezultate tih inspekcija koji su sada izravnim nadzorom kao praktički tijela ministarstava. I s druge strane, kad je riječ o radu, o neradu, o radu na crno, o borbi protiv sive ekonomije, u vrijeme recesije u kojoj se Hrvatska nalazi ja ne vjerujem da uopće naš fokus više treba biti na tome. Zaista ne vjerujem, ne vjerujem u tu vašu tezu da ukoliko mi uspijemo pričepit svakog onog tko radi na crno da taj uzima mjesto onome tko radi po ugovoru. Ova vremena zahtijevaju fokus na sasvim drugačijim mjerama.
Odgovor kolega Kovačić.
Hvala lijepo. Pa kada ste spomenuli da sam spomenuo konsenzus oko čega bi bio potreban, ali prije svega mislio sam na uređenost radnih prava. A u ovom drugom dijelu kada ste spočitavali da je ovo predloženo rješenje temeljem određene percepcije ili kako ste se već izrazili, ja vas podsjećam, a o tome je prošli tjedan bilo ovdje riječi kada smo govorili o čitavom ovom setu zakona vezano uz inspekcije, da je napravljane analiza. I jedna ono što sam posebno zapamtio u tome je jedna postavka da iz te analize proizlazi ukupno inspektora je i nedostajalo govorim općenito. Druga primjedba je bila da su dosta radili kabinetski u uredima da su premalo bili na terenu. A molim lijepo to je ovo ako preslikamo na područje rada onda možemo to posebno i potrebno je posebno naglasiti inspektor rada i inspektor zaštite na radu mora biti tamo gdje se rad obavlja. Na kraju to su europska iskustva, to stalno ponavljamo, ne znam ovdje nije se reklo u uvodnom ali koliko znam podatak i sada ga ponovno ponavljam Poljska nema tako uređeno ministarstvo rada znači kompletna Europa pa i to nešto govori. Da, onda nakraju molim lijepo a zašto ne i taj pogovor javnosti pa i ta javna percepcija pa i to trebamo pa mi jesmo narodni zastupnici zar ne, pa valjda i to znamo osluškivati pa onda i prenijeti u ovom Visokom domu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I završno ministar Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Žao mi je što se jedna dobra inicijativa pokušava na vrlo čudan način mogu reći populistički jer sve nije dobro, sve što ova Vlada nije dobro nego je dobro suprotno. Pa da vas razuvjerim, najprije oko organizacije rada inspektorata rada. Austrija, najmanji broj nezaposlenih, zemlja su uređenim socijalnim dijalogom, inspekcija rada nalazi se unutar Federalnog ministarstva rada, socijalnih poslova i zaštite potrošača kao posebna uprava inspektorat rada na čelu sa ravnateljem koji je odgovoran direktno ministru. Imaju 20 područnih ureda koji su direktno podređeni centralnom inspektoratu. Dakle isto ovo što mi predviđamo. Belgija, inspektorat rada nalazi se u Saveznoj javnoj upravi zapošljavanje rada i socijalnog rada i socijalnog dijaloga. Bugarska, Generalni inspektorat rada nalazi se unutar Ministarstva rada i socijalne politike. Cipar, inspekcija rada je unutar Ministarstva rada i socijalnog osiguranja u Upravi za inspekciju rada na čelu uprave je ravnatelj direktno odgovoran ministru. Češka, državni ured inspekcije rada osnovan je posebnim zakonom, kao što i mi radimo, kao ured unutar Ministarstva rada i socijalne skrbi na čelu s predsjednikom kojeg imenuje ministar i direktno je odgovoran ministru. Državni inspektorat sastoji se od regionalnih ureda. Danska, inspekcija rada se nalazi u Danskom tijelu za rad i okoliš koji je agencija pod okriljem Ministarstva za zapošljavanjem na čelu sa ravnateljem odgovorna ministru za zapošljavanje. Estonija, inspektorat rada je osnovan posebnim zakonom kao agencija unutar Ministarstva za socijalna pitanja na čelu sa ravnateljem. Inspekcija rada je odgovorna ministru za socijalna pitanja koji usmjerava i koordinira svoje aktivnosti i izvršava nadzor nad radom inspektorata rada. Finska, inspekcija rada se nalazi unutar Ministarstva socijalne skrbi i zdravlja unutar Uprave za zaštitu na radu. Francuska, inspekcija rada u Francuskoj djeluje unutar Ministarstva rada, poljoprivrede i transporta, odgovorna je primarno ministru rada. Grčka, inspektorat rada se nalazi unutar Ministarstva rada i socijalne zaštite na čelu sa ravnateljem i rade pod nadzorom specijalnog tajnika kojeg imenuje Vlada. Irska, Ministarstvo rada, poduzetništva i inovacija odgovorno je za rad i unutar ministarstva je ustrojena inspekcija rada. U Italiji, inspektorat rada nalazi se unutar Ministarstva rada i socijalne politike kao posebna uprava. Ministarstvo određuje nacionalne prioritete rada inspektorata rada, ravnatelj je direktno odgovoran ministru. Latvija, Državni inspektorat rada je državna institucija čiji pravni status nadležnosti i uređenje utvrđeno posebnim zakonom, napominjem, isto što i mi radimo. Državni inspektorat rada je izravno podređen Ministarstvu skrbi. Ministarstvo skrbi je odgovorno za pripremu zaštite na radu, zdravstvene politike, a inspektorat osigurava učinkovitu provedbu ove politike. Litva, Državni inspektorat rada je tijelo državne uprave koje djeluje u okviru Ministarstva socijalne sigurnosti i rada Republike Litve. Na čelu inspektorata je glavni državni inspektor rada odgovoran ministru. Luksemburg, inspektor rada i … djeluje kao posebna uprava unutar Ministarstva rada, zapošljavanja i socijalne solidarnosti i gospodarstva koji je odgovoran za Ministarstvo rada, zapošljavanje i socijalnu solidarnost. Mađarska, Mađarski inspektorat rada je tijelo koje odgovara direktno Ministarstvu za socijalne i radne poslove. Malta, Uprava za zdravlje i sigurnost tijela koji u ovom svom radu neovisno o Vlade ali se financira iz područja i pod nadzorom je Ministarstva zdravlja. Nizozemska, inspektorat rada je organiziran po posebnom upravom unutar Ministarstva za socijalna pitanja i zapošljavanje. Njemačka s kojom se volimo uspoređivati Arbeitsamt je uprava koja djeluje unutar saveznog Ministarstva rada i socijalne skrbi, nadzire 16 regionalnih inspekcija. Svaka regionalna inspekcija je odgovorna za rad nadležnoj regionalnoj vladi. U Poljskoj jedino je inspekcija rada osnovana kao posebno neovisno tijelo koje nadzire primjenu propisa iz radnih odnosa, zaštite na radu i odgovara direktno Sejmu odnosno donjem domu parlamenta koji je tijelo vrhovne vlasti u Poljskoj. Portugal, opći inspektorat rada i središnja inspekcija koja se nalazi podnadležnošću ministarstva odgovornog za zapošljavanje. Rumunjska inspekcija rada djeluje unutar Ministarstva rada, socijalne zaštite i starijih osoba. Slovačka, nacionalni inspektorat je posebna uprava unutar Ministarstva rada i socijalne skrbi i ima regionalne jedinice. Slovenija, inspekcija rada Republike Slovenije osnovana kao upravno tijelo u okviru Ministarstva rada i socijalne skrbi, na čelu je glavni inspektor rada odgovoran ministru. Inspektorat rada i socijalne sigurnosti u Španjolskoj je posebna uprava unutar ministarstva za zapošljavanje, socijalne sigurnosti koja je zadužena za kontrolu, poštivanje rada i socijalnog zakonodavstva. Švedska, inspekcija rada je organizirana unutar jednog od pet odjela radnog tijela za zaštitu okoliša koje je osnovano kao agencija pod nadzorom ministarstva industrije i zapošljavanja i komunikacije. Velika Britanija, ministarstvo unutar ministarstva djeluje posebni komitet za zdravlje i sigurnost, to je javno tijelo sa krunskim statusom, pod nadzorom Ministarstva za rad i mirovine i odgovorni su ministru. Da li su sve ove zemlje napravile to zato što žele da ministri kontroliraju, što nemaju povjerenja u to da se može učinkovito kontrolirati i da se može učinkovito funkcionirat. Tako da apsolutno odbacujem bilo koju insinuaciju koju sam čuo ovdje da će sada ministar rada ili netko drugi naređivati ili kontrolirati rad inspektorata rada jer zemlje Europske unije da je to tako ne bi to ustrojavale u svojim zemljama. Inspektorat rada je neovisno tijelo koje će bolje i učinkovitije raditi i za kojega će ministar biti odgovoran da radi i da učinkovito provodi zakon. Ali ministar neće biti taj koji će naređivati odi ovdje, odi tamo ili tu nemoj ići. I stoga ako ste čitali dobro zakon ravnatelja inspektorata rada imenujemo javnim natječajem. Da on ima položaj pomoćnika s obzirom na prava i s obzirom na ono što mu … [[Govornik se ne razumije.]] ali ga neće imenovati politika. Bira se javnim natječajem. Njegovi pomoćnici neće biti imenovani od strane Vlade nego će biti načelnici sektora koji su i do sada bili. Kada govorimo o ovlastima, … [[Govornik se ne razumije.]] zakon koji vrlo jasno kaže dakle, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave, Članak 10. Danom stupanja na snagu ovoga Zakona poslove Državnog inspektorata u okviru djelokruga utvrđeno ovim zakonom preuzimaju nadležna ministarstva sada da ih ne čitam. Članak 12. Danom stupanja na snagu ovoga Zakona Ministarstva razmjerno preuzetim poslovima preuzimaju opremu, pismohranu i drugu dokumentaciju, sredstva za rad, financijska sredstva te prava i obveze Državnog inspektorata kao i državne službenike zatečene na preuzetim poslovima. Državni službenici Državnog inspektorata koji su u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona zatečeni na obavljanju preuzetih poslova nastavljaju sa radom na poslovima na kojima su zatečeni i zadržavaju plaće prema dosadašnjim propisima do donošenja Zakona o rasporedu na radna mjesta prema pravilniku iz Članka 13. stavka 2. ovoga Zakona. Članak 14. Ministarstva koja preuzimaju poslove Državnog inspektorata sukladno ovom Zakonu nastavlja obavljati preuzete poslove prema dosadašnjim propisima do donošenja, odnosno izmjene posebnih zakona koji uređuju njihovo obavljanje. Prema tome, rad inspektora rada do onog trenutka dok se ne ustroje kao posebna upravna jedinica u ministarstvu je apsolutno zakonit i oni su radili i rade svoj posao, dao sam vam i izvješće što su radili. Kada govorimo o povjerenstvu, povjerenstvo smo preuzeli iz Državnog inspektorata, dakle način rada da se u regionalnoj jedinici donese odluka a da se žalba razmatra na središnjoj jedinici dakle u Državnom inspektoratu je bilo otkad je Državnog inspektorata i to nije nikome smetalo, sada najedanput smeta. Prema tome, povjerenstvo koje mi tu predlažemo, povjerenstvo koje se nalazi u Državnom inspektoratu i to je povjerenstvo koje je sastavljeno od ljudi iz državnog inspektorata koji nisu donosili odluku na prvom stupnju. I s druge strane kada govorimo o ovom promjenjivom članu, s obzirom da su članovi povjerenstva pravne struke onda je ovaj neovisni član struke one koja, zbog koje je žalba izražena. S druge strane uvijek se može nastaviti dalje prigovor na upravnom sudu i svemu onome što ide iza toga. Članak 3. dakle tu izuzimamo, dakle uvaženom zastupniku Hrelji, dakle tu izuzimamo područja na kojima inspektorat rada ne djeluje a to je recimo područje radnih odnosa u prosvjeti, u policiji, u vojsci, da im se uspostavlja poseban sustav i to smo predvidjeli Zakonom o zaštiti na radu da se zaštita na radu vrati u te segmente ali će biti vezano unutar samih sustava. A što se tiče posebnih uvjeta za inspektore, to su oni uvjeti koje oni dobivaju prema kolektivnom ugovoru. Dakle to nisu posebni uvjeti da taj inspektor mora ispunjavati nego to su oni posebni uvjeti koje oni tijekom svog posla i obavljanja posla imaju i zbog toga dobivaju određenu naknadu. Da, idemo u specijalizaciju pojedinih inspektora zaštite na radu, stoga smo i promijenili način rada, dakle da ćemo ići na teritorijalni princip, a to znači da više neće ići jedan inspektor sam nego će ići više inspektora, dakle potpuno drugačiji način ćemo funkcionirati. Jasno da će i dalje biti kontrole koje jesu, ali će potpuno drugačiji način rada. I zašto smo stavili da se prekršajni nalog može podnijeti, ali da se u nekim slučajevima ako se ne podnese da se može podnijeti naknadno. Što ako se inspektor razboli, a jasno je da se mora podnijeti prekršajni nalog, dakle to je u tim slučajevima kada je jasno da treba podnijeti prekršajni nalog, a inspektor zbog nekih svojih razloga objektivnih to ne može napraviti. Prema tome, samim zakonom osiguravamo da se provodi zakon, da se zakon, dakle i svi zakoni koji spadaju u djelokrug rada Inspektorata rada vrlo efikasno provode, a kad govorimo o Državnom inspektoratu mislim da sam jasno vam pokazao neiskustvo Europske unije da inspekcija rada nije trebala biti u Državnom inspektoratu, a s druge strane Državni inspektorat ako smo ga već htjeli objedinit onda smo ga trebali objediniti u razini svih 40 inspekcija koje u ovom trenutku djeluju izvan Državnog inspektorata. U svakom slučaju smatramo da ćemo na ovakav način efikasnije funkcionirati, a podnijet ćemo izvješće i Saboru o tome što se radilo u godini dana u Državnom inspektoratu. Hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Prelazimo na replike. Branko Vukšić, izvolite.
Gospodine ministre, evo ja ću ponoviti, osobno nemam ništa protiv i čak mi je logično da inspektori rada budu u sklopu ministarstva i pobrojali ste, na početku smo shvatili da samo Poljska nema u sklopu Ministarstva rada ili ne odgovara Ministarstvu rada. Prema tome to je neupitno, o tome ne želim uopće raspravljati. Znači ne muči nas forma sama, muči nas način na koji je dosad radio i vrijeme kada se donosi ova promjena. Ona je zakašnjela. Muči nas dakle praksa i smeta nam ozračje u kojemu donosite ove promjene, a ozračje je negativno po radnike zbog toga što znate što misle sindikati, što misli većina radnika u Hrvatskoj. Znate dobro da su se većina onih koji su se izjašnjavali za generalni štrajk da su se izjasnili za generalni štrajk. Znači ne misle oni koji su vas izabrali da to što radite da radite u njihovu korist i sasvim sigurno da imamo četvere oči otvorene kada donosite bilo koje promjene. Mislim da ova promjena neće sama po sebi donijeti neke negativnosti, ali će donijeti već ovaj zakon koji se vidi, Zakon o radu koji predlažete, a koji će vjerojatno biti donesen jer je premijer rekao to moramo napraviti i to ćemo napraviti. Sasvim sigurno da se ovdje vidi u samom zakonu da se preferiraju agencije, da se preferiraju poslodavci odnosno kapitalisti i nije točno kao što je predsjednik Vlade prije rekao da ova Vlada brine za onaj srednji sloj i male poslodavce. 260 krupnih kapitalista većinu drži poslova u Republici Hrvatskoj, prema tome zna se kome se pogoduje i to je najveća nesreća i za ovaj zakon.
Hvala. Odgovor, ministar Mrsić. Izvolite.
Pa jasno, čim je ministar rada da će se skrenuti diskusija na Zakon o radu i Zakon o zaštiti na radu. Imat ćemo puno vremena i tu u Saboru i na odborima razgovarati oko tog zakona. Promjene su nužne, promjene treba donijeti i u svakom slučaju kada govorimo o Zakonu o radu onda on u ovom trenutku mora očuvati radna mjesta, mora omogućiti da se otvore nova radna mjesta, mora omogućiti da se brzo restrukturiramo na tržištu rada, da postanemo konkurentni, da možemo biti konkurentni i u Europskoj uniji, ali i izvan Europske unije i sve su to promjene koje jasno da u ovim trenucima u kojim jesu mogu izgledati na ovakav ili na onakav način. Sasvim sigurno kada govorimo o pravima radnika, prava radnika nismo dirali, otpremnine ostaju iste, otkazni rokovi ostaju isti. Prema tome, imat ćemo dosta vremena da ukrstimo i diskusije i svoja saznanja o tome što ovaj zakon treba napraviti, ali u svakom slučaju vrijeme je da se neke stvari naprave jer mi moramo krenuti naprijed.
Hvala. Zlatko Tušak, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa poštovani ministre, kada ste nabrajali zemlje i nije sporno da inspektori rada budu u sklopu ministarstva, ali vjerojatno vam se omaškom omakla jedna rečenica. Kada ste govorili o Austriji onda ste rekli zemlja uređena sa socijalnim dijalogom. E sad, imamo Zakon o reprezentativnosti sindikata, nije usuglašeno sa socijalnim partnerima. Zakon o mirovinskom osiguranju, Zakon o radu, Zakon o zaštiti na radu, ovaj Zakon o inspekciji rada. U Hrvatskoj nema više socijalnog dijaloga. Pod vaš resor spada i socijalni dijalog. Kada je bila zadnja sjednica Gospodarsko-socijalnog vijeća, kada je raspravljano o ovim zakonima i po kojoj osnovi bi mi vama vjerovali onda da ovi zakoni jesu u interesu građana ako sa socijalnim partnerima nije se o njima raspravljalo. Nije dovoljno voditi 14 dana javnu raspravu, objaviti na web stranici i neka dadu svoje primjedbe. Da bi se došlo do određenog socijalnog konsenzusa, da bi država išla naprijed onda treba nešto puno više kada se radi prijedlog zakona, usuglasiti, uvažiti određene argumente ili na osnovu činjenica reći, izaći zbog čega se određeni argumenti druge strane nisu mogli uvažiti. To od vas nismo čuli.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Vidim da vaš socijalni dijalog poimate samo na jednoj visokoj razini, dakle na razini Gospodarskog socijalnog vijeća. To je jedna dimenzija socijalnog dijaloga, ali socijalni dijalog je puno više i puno dublje nego što, o čemu vi sada govorite. Dakle, kada govorimo i o ovim zakonima danas koje ćemo raspravljati o mirovinskim zakonima oni su raspravljani unutar tijela Gospodarskog socijalnog vijeća, raspravljani su sa socijalnim partnerima i jasno je da s obzirom kad govorimo o socijalnim partnerima vi poimate samo jednog socijalnog partnera, a ne poimate drugo. Dakle, oni su Vladi jednaki socijalni partneri i jedni i drugi. Prema tome, mi slušamo i jedne i druge. I kada možemo, možemo postići konsenzus, a kada ne možemo postići konsenzus onda Vlada preuzima na sebe odgovornost da donese određena zakonska rješenja. Kada govorimo o Zakonu o reprezentativnosti, onda je to zakon koji se nije uspio donijeti 15 godina i čak smo dobivali i strane konzultante koji su pokušavali da dobijemo taj zakon. Mi smo preuzeli na sebe odgovornost da donesemo taj zakon, jer taj zakon je jednako bitan kao i Zakon o radu i Zakon o zaštiti na radu i to smo uspjeli. I rekli smo da ćemo nakon godinu dana gledati o čemu se radi. I ovaj zakon da, usuglašen je sa socijalnim partnerima ali je bio problem što se pojedine sindikalne središnjice oko pojedinih dijelova zakona nisu uspjele među sobom usuglasiti koje rješenje će biti u zakonu. Prema tome, kad govorimo o socijalnom dijalogu budite fer pa onda govorimo o općem socijalnom dijalogu. Vlada razgovara i o onim slučajevima kada treba pomoći. Evo u zadnje vrijeme smo razgovarali i sa pirotehničarima gdje je Vlada bila ona koja je bila moderator. Razgovaramo i imamo sindikate oko Imunološkog zavoda, oko staklenika. Dakle, nije da socijalnog dijaloga nema. Ali socijalni dijalog nije samo Gospodarsko socijalno vijeće, nego to je i socijalni dijalog i u sektorskim vijećima i unutar Ministarstva rada i unutar drugih ministarstava.
Hvala ministre. Dražen Đurović, replika. Izvolite.
Vi ste na početku svog izlaganja iznijeli države i kako su smještene te inspekcije rada u pojedinim državama. I zaista, kad je tome vjerojatno tako kad ste vi tako iznijeli. Ja ne znam. No, da li su te države imaju tradiciju takvih rješenja ili su te države kao Republika Hrvatska imale tradiciju nekog rješenja nekih petnaestak godina, a onda su jednom brzom u letu preko noći odlučile da to sad tak' više ne bude, neg' to presložili na drugi način. Što hoću reći? Ta nepodnošljiva lakoća nastajanja i nestajanja institucija u ovoj kratkoj povijesti naše države u samo 23 godine nebrojene institucije su nastale i nestale. Ja mislim da je gotovo jedinstveni presedan, ja vjerujem da u Europi nema takvih primjera uopće na prostoru EU, da u jednoj državi u tako kratkom vremenu toliko institucija nastajalo i nestajalo. I da, ali mi smo imali jednu institucija koja je petnaestak godina postojala i rasprava o dva tjedna, politička odluka, brza tranzicija, 12 novih izmjena zakona i evo ga. Sad imamo nešto drugo. To je taj model koji se događa u ovom slučaju i možda će ovo biti dobro, a možda i neće. Ali nemamo jamstava ni da će biti, niti da neće biti. Ali ta nepodnošljiva lakoća brisanja i stvaranja nečeg drugoga i te jedne temeljne upravne, pravne, društvene, gospodarske nesigurnosti kako za građane, tako za korisnike, tako za gospodarstvo, tako za sve. Nije dobro. To sam zapravo htio naglasiti.
Hvala. Odgovor. Izvolite ministre.
Pa bolje da se niste javili za repliku, jer ste kontradiktorni sami sebi. Dakle, ako EU od 27 zemalja ima to rješenje, samo da vam kažem da Austrija, ja nisam, nije mi izletilo. Dakle, ja nisam bio lapsus menti, dakle da je sama Austrija uređena država. Da, ali kad govorimo o njihovom Zakonu o radu onda njihovi otkazni rokovi su sasvim drugačiji nego naši i tamo nema razloga za otkazni rok. Dok je naš Zakon o radu sasvim drugačiji, pa ipak Austrija funkcionira na način kao što funkcionira. Inspektorat rada u Austriji je institucija koja traje 40 godina ako ne i više. Inspekcija rada u bivšoj zemlji i u modernoj Hrvatskoj je bila unutar Inspekcije rada, unutar Ministarstva rada. Prema tome, nije lakoća bila da sada mijenjamo, nego je bila lakoća da se Inspekcija rada unese u Državni inspektorat. To je bila lakoća. Da, prema tome mi samo ovim, sa ovim ispravljamo s čime nisu zadovoljni niti radnici, nisu zadovoljni niti sindikati, nisu zadovoljni niti poslodavci, a niti mi koji smo zaduženi za provođenje zakona. I sa ovime osiguravamo da to bude bolje, da to bude učinkovitije i da radi ono što treba raditi, a to je da štiti interese radnika, ali i interese države.
Hvala. I posljednja replika Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, meni je drago da ste vi rekli da neće bit političkog imenovanja nego da će ravnatelji biti imenovani na javnom natječaju. I drago mi je da smo dobili u Hrvatskoj dva javna natječaja. Jer kad SDP raspisuje javni natječaj onda to nije političko imenovanje, a kad je HDZ raspisao natječaj za ravnatelje uprava tj. današnje pomoćnike i za nadzorne odbore poduzeća u većinskom državnom vlasništvu onda je to bilo političko imenovanje. Tako da znate kolegice i kolege danas imamo dva javna natječaja. Dakle, kad je javni natječaj SDP-ov onda to nije političko imenovanje, a kad je HDZ-ov onda je to političko imenovanje. Toliko o međusobnoj našoj političkoj korektnosti.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Dakle, Inspektorat rada kao i druge jedinice, dakle znate da ravnatelja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Zavoda za zapošljavanje, hoćemo još nabrajati se imenuju ljudi temeljem javnog natječaja. Ovdje se radi o struci, prema tome bit će javni natječaj i natjecat će se ljudi iz inspektorata, dakle oni koji ako ste vidjeli uvjete natječaja onda vidite da budući ravnatelj mora imati 10-godišnje iskustvo na tim područjima. Prema tome, želimo i hoćemo da taj inspektor rada odnosno taj ravnatelj Inspektorata rada bude onaj koji je stvarno stručan. A možda vam smeta to što je na 5 godina pa onda ga nećete moći smijeniti.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o Inspektoratu o radu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 588. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada je podnijela amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim da se izjasnite? Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova 113 glasova za i 3 protiv glasa prihvaćen prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika Vlade da nas uvede u amandmane. Amandman broj 1. na članak 7. Poštovani ministre.
Hvala lijepo. Dakle u članku 7.stavku 1.pomoćnik ravnatelja se briše, ovim se amandmanom brišu riječi pomoćnik ravnatelja u odredbi koja navodi osobe koje obavljaju inspekcijske poslove iz djelokruga rada Inspektorata rada.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja za raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo. Tko je za amandman broj 1 Vlade RH? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 85 glasova za i 31 glas protiv prihvatili amandman broj 1 Vlade RH čime je postalo sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2. Vlade RH
Članak 9 se mijenja i glasi u slučaju spriječenosti ili neprisutnosti ravnatelja zamjenjuje ga načelnik sektora koji on odredi. Navedenim se amandmanom uređuje tko može zamjenjivati ravnatelja u slučaju njegove spriječenosti ili odsutnosti.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 2. Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 2 Vlade RH. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 85 glasova za i 31 glas protiv prihvaćen amandman broj 2 Vlade RH time postao sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3. poštovani ministre Mrsić.
U članku 10 stavak 1 briše se dosadašnji stavci 2-6, postaju stavci 1-5. U dosadašnjim stavcima, 3, 4, 5 i 6 koji postaju stavci 2, 3, 4 i 5 riječi pomoćnik ravnatelja brišu se. Budući da su brisani poslovi pomoćnika ravnatelja ovom se izmjenom briše i odredba o ustrojstvenoj jedinici kojom pomoćnik ravnatelja upravlja te s tim u vezi i riječi pomoćnik ravnatelja kojem su odgovorni pročelnik ureda, voditelj službe, voditelj odjela i voditelj ispostave.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 3 Vlade RH Zaključujem raspravu. Stavljam na izjašnjavanje amandman broj 3 Vlade RH. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 85 glasova za i 30 glasova protiv prihvaćen amandman broj 3 Vlade RH time postao sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 4. Vlade RH, poštovani ministre Mrsić.
Hvala lijepo. U članku 11, stavcima 1 i 2 riječi pomoćnika ravnatelja zamjenjuju se riječima načelnika sektora, stavak 3 mijenja se i glasi iznimno stavka 1 i 2 ovog članka poslove ostalih načelnika sektora u središnjem uredu može obavljati osoba koja osim zakonom utvrde uvjete za prijam u državnu službu ima završen preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili specijalistički diplomski studij prava, strojarstva, elektrotehnike, kemijskog inženjerstva, građevinarstva ili zaštite na radu, najmanje sedam godina radnog iskustva od čega najmanje 5 godina na najsloženijim poslovnim inspekcijskog nadzora, provedbe propisa iz članka 3. ovog zakona, položen državni stručni ispit za inspektora rada, vozački ispit B kategorije, poznaje rad na računalu te kod koje ne postoji sigurnosti i zapreke za obavljanje tih poslova. Navedenim se amandmanom umjesto za pomoćnike ravnatelja uređuju posebni uvjeti za obavljanje poslova načelnika sektora za nadzor provedbe propisa o radnim odnosima, odnosno propisa o zaštiti na radu te se jasnije uređuju posebni uvjeti za obavljanje poslova ostalih načelnika sektora u Središnjem uredu inspektorata rada.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 4. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 4 Vlade RH. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 30 glasova protiv prihvaćen amandman broj 4 Vlade RH i postaje sastavni dio konačnog prijedloga Zakona. Molim ministre amandman broj 5.
U članku 17., stavkama 3. i 4. riječi pomoćnik ravnatelja zamjenjuju se riječima načelnik sektora. Budući da su brisani poslovi pomoćnika ravnatelja ovom se izmjenom uređuju ovlasti načelnika Sektora za odlučivanje o izuzeću inspektora, odnosno prigovor.
Otvaram raspravu o amandmanu broj 5 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na izjašnjavanje amandman broj 5. Tko je za? Hvala. Ima li netko protiv? Ima. Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 84 glasa za i 30 glasova protiv prihvatili amandman broj 5 Vlade RH. Time je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 6, poštovani ministre.
Hvala gospodine predsjedniče. U članku 40., stavci 3. i 4. mijenjaju se i glase: "Predsjednik, odnosno zamjenik predsjednika Povjerenstva za žalbe može biti državni službenik koji ima završen preddiplomski, diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili specijalistički diplomski stručni studij prava s najmanje 4 godine radnog iskustva na poslovima inspektora rada i položen državni stručni ispit za inspektora rada." Član, odnosno stavak 4.:"Član, odnosno zamjenik člana Povjerenstva za žalbe može biti državni službenik koji nema završeni preddiplomski, diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski, diplomski sveučilišni studij ili specijalistički diplomski stručni studij prava ako ispunjava druge uvjete iz stavka 3. ovog članka." Ovim izmjenama jasnije se uređuju posebni uvjeti koje moraju ispunjavati državni službenici kako bi mogli biti imenovani za predsjednika, odnosno člana Povjerenstva za žalbe inspektorata rada.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 6. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na izjašnjavanje amandman broj 6. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 30 glasova protiv prihvaćen amandman broj 6 Vlade RH i postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 7, poštovani ministre.
Hvala lijepo. U članku 56., stavak 4. briše se. Nomotehnički se poboljšava zakonski tekst na način da se odredba o prestanku važenja odredbi Zakona o državnom inspektoratu koji se ne odnose na inspekcijske poslove u području rada i zaštite na radu te na inspektore rada navede kao poseban članak.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Amandman broj 7. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na izjašnjavanje amandman broj 7. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 30 glasova protiv prihvaćen amandman broj 7 Vlade RH i time postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 8, poštovani ministre.
Iznad članka 56. dodaje se novi članak 57. koji glasi: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaju važiti odredbe Zakona o državnom inspektoratu koje se odnose na inspekcijske poslove u području rada i zaštite na radu te na inspektore rada." Dosadašnji članak 57. postaje članak 58., obrazloženje je kao i za amandman 7.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Amandman broj 8. Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 8 Vlade RH. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 30 glasova protiv prihvaćen amandman broj 8 Vlade RH i time postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Poštovani ministre sada idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Amandman 1 na članak 1.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo o konačnom… Amandmane je podnijela Vlada RH u roku pa su… Dobro, dobro. Amandmane koje je podnijela Vlada RH u roku, postali su sastavni dio konačnog prijedloga zakona pa o njemu ne odlučujemo. Zaključujem raspravu o prijedlogu zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Za donošenje ovog zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru, to je 76 glasova u skladu s člankom 252. Poslovnika Hrvatskog sabora. Molim da se izjasnimo. Tko je za konačni prijedlog zakona? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 84 glasa za i 29 glasova protiv donesen Zakon o inspektoratu rada u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada molim vas kolegice i kolege da nastavimo. Kolegice i kolege, možemo nastaviti? Evo, hvala. Evo sada će sukladno dogovoru klubova krenut ćemo na objedinjenu raspravu tri konačna prijedloga zakona. - Konačni prijedlog Zakona o obveznim mirovinskim fondovima, drugo čitanje, P.Z. br. 526 - Konačni prijedlog Zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima, drugo čitanje, P.Z.E. br. 527 - Konačni prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima, drugo čitanje, P.Z.E. br. 524 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili. S nama je također ministar Mirando Mrsić sa suradnicima. Ministre uvodno? [[Upadica Mrsić: Da.]] Kratko molim, izvolite.
Hvala lijepo poštovane zastupnice i zastupnici. Kasno je ali mislim ove zakone smo i zadnji put raspravljali ovako u kasnom terminu. Dakle, pred nama je konačni prijedlog Zakona o obveznim mirovinskim fondovima, konačni prijedlog Zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima i konačni prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima. Ono što je činjenica da zasada u Hrvatskoj djeluju 4 obvezna mirovinska fonda, 23 dobrovoljnih mirovinskih fondova od kojih je 6 otvorenih i 16 zatvorenih mirovinskih fondova te jedno mirovinsko osiguravajuće društvo. Obveznim mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje na kraju 2013. godine obuhvaćeno je ukupno milijun i 692 tisuće 218 članova, a neto imovina obveznih mirovinskih fondova iznosila je oko 58 milijardi kuna. Dobrovoljnim mirovinskim osiguranjem na kraju 2013. godine obuhvaćeno je ukupno 227 tisuća 231 osiguranik, od čega je 204 tisuće 506 osiguranika u otvorenim, a 22 tisuće 675 u zatvorenim mirovinskim fondovima. Neto imovina otvorenih dobrovoljnih mirovinskih fondova iznosila je u prosincu 2013. godine 2,21 milijardu kuna, a neto imovina zatvorenih dobrovoljnih mirovinskih fondova iznosila je 494,6 milijuna kuna. Dakle, ovim prijedlozima zakona želimo postići uređeniji kapitalizirani sustav koji će osigurati zadovoljavajuću razinu socijalne sigurnosti naših građana u starosti. Konačnim prijedlogom Zakona o obveznim mirovinskim fondovima uređuje se faza akumulacije sredstava iz obveznog mirovinskog osiguranja temeljenog na obveznoj kapitaliziranoj štednji na cjelovit i sveobuhvatan način. Ovim prijedlogom jasno definiramo sljedeće: uvjete za osnivanje rada, prestanak rada obveznih mirovinskih fondova, uređuje se sustav upravljanja rizicima, nadzor, revizija i izvještavanje o radu. Novina je i mogućnost ostvarivanja prava na mirovinu iz drugog mirovinskog stupa prema Zakonu o mirovinskom osiguranju za osiguranike koji su ostvarili staž osiguranja s povećanim trajanjem koji to važećim zakonom nisu mogli ostvariti. Uvode se norme koje određuju da će novi članovi fonda koji prvi put ulaze u sustav a nisu vlastitim odabirom izabrali obvezni mirovinski fond čiji članovi žele biti, biti će raspoređeni na način da svaki fond dobije jednak broj neraspoređenih članova. Dosada je bilo da onaj koji ima najviše članova dobivaju najveći broj neraspoređenih članova. Uvodimo tri portfelja A, B i C koji su prilagođeni dobi umirovljenja članova na način da se članovima fondova A i B pruži mogućnost ulaganja u rizičniju imovinu koja donosi veći prinos dok bi se članovima fonda C ograničilo ulaganje u najmanju rizičnu imovinu. Fondovima A i B omogućeno je sudjelovanje u infrastrukturnim projektima do iznosa od 10% neto imovine u pojedinačnom projektu u svrhu većeg uključenja imovine članova u infrastrukturnim projektima a samim time i gospodarskom razvoju zemlje. Njihova ulaganja u te projekte mogu dosegnuti do 15% imovine tih fondova ukupno u svim projektima što je u odnosu na ukupnu vrijednost imovine fondova značajan potencijal. Zakon uređuje način upravljanja imovinom mirovinskih fondova s namjerom smanjenja rizika pada vrijednosti sa obvezom veće disperzije ulaganja imovine. Preciznije, novim zakonom regulirano je vođenje osobnih računa članova obveznih mirovinskih fondova i vrednovanje njihove ukupne imovine. Ovim zakonom ograničena je mogućnost ulaganja mirovinskih fondova do 2% po jednom ulaganju u odnosu na neto vrijednost ukupne imovine fondova kao i mogućnost da se imovina fondova uloži iznad dosad dozvoljenih 10% izdanja u pojedine dionice trgovačkih društava sve sa ciljem većeg ulaganja sredstava u razvoju domaćeg gospodarstva. Konačnim prijedlogom zakona preciznije je uređen rad Središnjeg registra osiguranika i provedba nadzora Hrvatske agencije za nadzor financijskih ustanova na tim ustanovama i propisujemo veće obveze što se tiče samih društava za upravljanje fondovima. Cilj predloženog Zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima je daljnji razvoj, unapređenje štednje u trećem stupu, želimo osigurati što veći broj građana RH koji žele štediti u trećem stupu, ovim zakonom posebno cjelovito uređujemo osnivanje poslovanje djelatnosti, nadzor a posebno bonitetni nadzor vezano uz dobrovoljne mirovinske fondove i mirovinska društva koja njima upravljaju u odnosu na važeći zakon mirovinsko društvo bi se pored obavljanja djelatnosti, osnivanja i upravljanja dobrovoljnim mirovinskim fondom omogućilo osnivanje i upravljanje otvorenih investicijskih fondova sa javnom ponudom omogućava se prekogranično poslovanje društvima za upravljanje zatvorenim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima u drugim državama članicama EU. Omogućava se isplata mirovine osim putem mirovinskog osiguravajućeg društva i putem fondova ukoliko je isplata privremena, vrijednost imovine je na računu manja od 50 tisuća kuna i pod uvjetom da traje najmanje pet godina. Moguća je djelomična isplata u visini do najviše 30% iznosa na računu člana ili više ali maksimalno do iznosa od deset tisuća kuna do jednokratna isplata ukoliko je član stariji od 50 godina a na računu ima manje od 10 tisuća kuna. Utvrđuje se visina temeljenog i minimalnog iznosa kapitala, reguliraju se dozvoljena ulaganja, ograničenje ulaganja i prekoračenje ograničenja ulaganja dobrovoljnih mirovinskih fondova, definiranje i posredni i neposredni nadzor nad poslovanjem mirovinskim društava, dobrovoljnih mirovinskih fondova, depozitara i ostalih subjekata kroz provjeru zakonitosti. Konačnim prijedlogom Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima predlaže se urediti fazu isplate mirovine iz obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja, temeljenog ne individualizirane kapitalizirane štednje, na cjelovitim sveobuhvatan način, poslovanje mirovinski osiguravajućih društava uređuje se sukladno europskim standardima, usklađivanjem sad je odredba direktive o djelatnostima i nadzoru institucija za strukovno mirovinsko osiguranje što do sada nije bio slučaj. Ovim se konačnim prijedlogom zakona na cjeloviti precizan način uređuje poslovanje i mirovinski osiguravajući društava precizno se definira predmet poslovanja a to je isplata taksativno navedenih vrsta mirovina te se razgraničavaju poslovi koji su izravno ili u neizravnoj vezi s predmetom poslovanja mirovinsko osiguravajućeg društva. Preciznije predmet uređenja ovog konačnog prijedloga zakona je osnivanje i poslovanje mirovinskih osiguravajućih društava koji isplaćuju mirovine u okviru obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje, mirovine na temelju jednokratne uplate osoba u mirovinsko osiguravajuće društvo, mirovinske rente u okviru dobrovoljnog programa mirovinske rente i dokupljene mirovine u okviru dobrovoljnog programa dokupljene mirovine, zatim mirovinski program obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje, mirovinski programi na temelju jednokratne uplate osoba u mirovinsko osiguravajuće društvo, dobrovoljni program mirovinske rente i dobrovoljni program dokupa mirovine te mirovine, mirovinske rente i dokupine mirovine odnosno njihova isplata. Ovim prijedlogom jasno definiramo pravne oblike mirovinskog osiguravajućeg društva, propisuju se organizacijski zahtjevi koji moraju ispunjavati mirovinsko osiguravajuće društvo u skladu sa standardima europskih propisa, uređuje se nadzor nad poslovanjem slijedom načela preuzetih i direktive o djelatnostima nadzora institucija za strukovno mirovinsko osiguranje, osigurava se temeljeno usklađenje koje je potrebno i dovoljno da bi se osiguralo uzajamno priznavanje sustava izdavanja odobrenja za rad i bonitetnog nadzora, dakle da mogu mirovinska osiguravajuća društva raditi u Hrvatskoj i izvan Hrvatske i obrnuto. Propisuju se stroga pravila promidžbenih aktivnosti te se uspostavljaju pravila postupanja u vezi rješavanja pritužbi korisnika mirovine. Konačno u odnosu na ponudu mirovinskih programa ovim se zakonskim prijedlogom isto proširuje i na dva nova dobrovoljna mirovinska programa za radnike i službenike u strogo propisanim uvjetima i pod određenim okolnostima. U odnosu na plaćanje poreza ili drugih pristojbi, na sredstva koja se doznačuju mirovinsko osiguravajućem društvu i koja su temelj za određivanje mirovine, mirovinske rente i dokupine mirovine, prigodu o njihovom prijenosu, odnosno uplati ta materija će biti uređena posebnim poreznim zakonom. U Zakonu o obveznim mirovinskim fondovima dopunjena je odredba koja članovima uprave mirovinskog društva omogućava izbor u članstvo nadzornog odbora burze te su uređene odredbe vezane uz prestanak važenja i ukidanja odobrenja za rad mirovinskog društva te članova uprave i nadzornog društva. Druga dva zakonska prijedloga usklađena su s najnovijom izmjenom direktive o djelatnostima i nadzoru institucija za strukovno mirovinsko osiguranje. Hvala lijepa.
Hvala ministre. Imamo dvije replike. Martina Dalić izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre. Ustvari jedno pitanje. Željela bih malo da pojasnite da bolje razumijem. Kazali ste i u prijedlogu obrazloženja zakona piše da je jedna od novina u ovome zakonu mogućnost da osiguranici koji su ostvarili staž sa povećanim trajanjem ostvaruju pravo na mirovinu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, mogu sada ostvariti pravo na mirovinu i prema ovom zakonu. Ja sam vas ustvari željela pitati na koje se to kategorije zaposlenih odnosi.
Hvala. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Ivan Šuker replika, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre vrlo kratko s obzirom da danas i premijer i ministar financija rekli da drugi stup mirovinskog neće sudjelovati da tako kažemo u sanaciji prekomjernog deficita, mene zanima vaš odgovor, hoće, neće? Kratko, jasno.
To su rekli premijer i ministar.
Hvala. Ovo baš nisu bile klasične replike, ali prihvatljivo. Da li u ime Odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Grubišić-Kajin. Nema nikoga. Gube pravo na raspravu. U ime Kluba SDP-a, Vanja Posavac, izvolite kolegice.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Sabora, ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će i Prijedlog Zakona o obveznim mirovinskim fondovima i Prijedlog Zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima i naravno Prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima. S obzirom da je zakon u drugom čitanju, ja ću nastaviti svoju raspravu o sva tri zakona, ipak sažeti na ono što smatram da je najvažnije. Naime prateći kretanje u sustavu mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje kroz višegodišnju primjenu Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, dosadašnja primjena navedenog zakona ukazala je na potrebu razdvajanja dvaju postojećih sustava individualne kapitalizirane štednje, obveznih, dobrovoljnih u dva posebna zakona. Na taj način omogućit će se daljnji razvoj i unapređenje sustava individualne kapitalizirane štednje, a s ciljem bolje buduće socijalne sigurnosti osiguranika u svjetlu ulaska u EU. Ovim se zakonskim prijedlogom precizno reguliraju uvjeti za osnivanje i prestanak rada mirovinskih fondova i mirovinskih društava za upravljanje mirovinskim fondovima, njihova organizacijska struktura, temeljni kapital i disperzija ulaganja imovine članstva kako bi sustav bio stabilan i bez potresa. Također, detaljno se propisuje sustav upravljanja rizicima koje mirovinsko društvo mora sadržavati, način financiranja rada društva, revizija i izvještavanje o radu društva. Uvode se unutar postojećeg sustava tri nove kategorije mirovinskih fondova a, b i c koji se s obzirom na razdoblje umirovljenja članova razlikuju po ograničenjima ulaganja i investicijskoj strategiji. Također propisano je i vođenje osobnih računa i vrednovanja imovine pri čemu se uplaćeni doprinosi u mirovinski fond i preneseni računi knjiže u korist osobnih računa na ime člana, a sredstva na osobnom računu člana mirovinskog fonda su njegova osobna imovina koja ne mogu biti predmetom ovrhe ili osiguranja protiv člana mirovinskog fonda niti dio njegove stečajne ili likvidacijske mase. Ta sredstva također ne mogu biti predmetom ovrhe ili osiguranja protiv depozitara ili bilo koje druge osobe, niti ulaze u stečajnu ili likvidacijsku masu depozitara ili bilo koje druge osobe. Također propisuje se minimalni temeljni kapital mirovinskog društva za upravljanje obveznim mirovinskim fondom u iznosu od 40 milijuna kuna, odnosno dodatno uvećan iznos najnižeg temeljnog kapitala koji je propisan zakonom, koji uređuje osnivanje i poslovanje dobrovoljnih mirovinskih fondova ukoliko mirovinsko društvo obavlja i djelatnost upravljanja takvim fondovima. Novina upravo što je i spomenuto odredbama predloženog zakona sadržana je dakle i u mogućnosti da osiguranici koji su ostvarili staž s povećanim trajanje tijekom svog radnog vijeka, a ostvaruju pravo na mirovinu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, mogu ostvariti pravo na mirovinu iz drugog mirovinskog stupa. Što se tiče dakle Zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima, ono što je važno dakle da je dobrovoljnim mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje na dan 31. svibnja 2013. godine obuhvaćeno ukupno 219 830 osiguranika, od čega je 196 676 osiguranika u otvorenima, a 23 154 u zatvorenim mirovinskim fondovima. Predloženim zakonom utvrđuje se dakle područje njegove primjene te propisi EU koji su preneseni na nacionalno zakonodavstvo. Ovim se odredbama propisuje zabrana poslova ponude mirovinskih programa i upravljanja dobrovoljnim mirovinskim fondovima bez odobrenja Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, vođenje registra mirovinskih društava i dobrovoljnih mirovinskih fondova, objava popisa na internetskim stranicama, pravni oblici mirovinskih društava, razgraničenje osnovne od pomoćnih djelatnosti mirovinskog društva, kategorije djelatnosti mirovinskog društva u RH, kao i obvezu prethodnog odobrenja za rad i teritorijalno određenje obavljanja djelatnosti mirovinskog društva te mogućnost rada na razini čitave EU osnivanjem podružnica ili izravno na temelju slobode pružanja usluga. Utvrđuje se također zakonom visina temeljnog i minimalnog kapitala, kao i kapitalni zahtjevi za mirovinsko društvo koje upravlja zatvorenim mirovinskim fondom s definiranim primanjima. Utvrđuju se uvjeti za člana mirovinskog društva, kriteriji koji se uzimaju u obzir prilikom ocjenjivanja primjerenosti, prikladnosti i financijske stabilnosti dioničara ili članova mirovinskog sustava, društva za upravljanje odnosno izravnih ili neizravnih imatelja kvalificiranih udjela. Regulirano je članstvo u dobrovoljnom mirovinskom fondu, otvorenom i zatvorenom, način ostvarivanja prava članova fonda na mirovinu, mogućnost privremene i doživotne isplate mirovine koju obavlja mirovinsko osiguravajuće društvo ili iznimno dobrovoljni mirovinski fond te je propisan način vođenja registra članova. I naravno, vezano uz to mijenja se i Zakon o mirovinskim osiguravajućim društvima, naime ti zakoni, predloženim zakonom se na cjelovit i precizan način uređuje poslovanje mirovinskih osiguravajućih društava, precizno se definira predmet poslovanja, a to je isplata taksativno navedenih vrsta mirovina te se razgraničavaju poslovi koji su u izravnoj ili neizravnoj vezi s predmetom poslovanja mirovinskog osiguravajućeg društva, propisani su pravni oblici mirovinskog osiguravajućeg društva i definirano je povećanje temeljnog kapitala mirovinskog osiguravajućeg društva što je u skladu sa standardima država članica propisanih europskim propisima. Također daje se mogućnost Vladi RH da intervenira odlukom na prijedlog nadležnog ministarstva u slučaju dostave obavijesti od strane Europske komisije o kontroli i prilagođenim iznosima kako bi se u slučaju potrebe moglo i promptno reagirati. Utvrđuju se organizacijski zahtjevi koje mora ispunjavati mirovinsko osiguravajuće društvo, a uvodi se i obveza uspostave sveobuhvatnog i učinkovitog sustava upravljanja rizicima. U odnosu na ponudu mirovinskih programa predloženim se zakonom ista proširuje na dva nova dobrovoljna mirovinska programa za radnike i službenike u strogo propisanim uvjetima i pod određenim okolnostima. Novi dobrovoljni mirovinski programi su mirovinska renta i dokup mirovine uvođenjem kojih se u određenoj mjeri rasterećuje sustav osiguranja generacijske solidarnosti omogućavanjem financiranja od strane poslodavca sredstva za isplatu novog mirovinskog sustava. Zbog svega gore navedenog i smatrajući da će se uprave time zapravo mirovinski sustav i ova tri zakona usuglasiti, ustabiliti klub SDP-a podržat će sva tri prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime kluba HNS-a Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržat će donošenje sva tri zakona. naravno neću ponavljati ono što smo čuli uvodno i od ministra i ono sve što u biti dobrim dijelom i u uvodu ovih zakona se jasno i odrješito kaže nego imam namjeru istaknuti četiri stavke za koje mi u klubu HNS-a u okviru ova tri zakona smatramo da su ključni i da donose određeni napredak, sigurnost korisnicima. Ono što je uvijek potrebno smatramo u uvodu zakona ovakvog tipa zakona reći da on svoj značaj ima prvenstveno što se odnosi u ovom trenutku negdje na milijun i 100 tisuća korisnika odnosno članova, da se radi o obaveznim mirovinskim fondovima, dakle da se radi o negdje 58,2 milijarde kuna neto imovine, a da je u prošloj godini u obavezne mirovinske fondove uplaćeno 4,96 milijardi kuna, da se do sada 40 milijardi ulagalo u državne obveznice, nešto više od 7 milijardi u inozemstvo u inozemne vrijednosne papire, a tek 6,63 milijarde u domaće gospodarstvo. I to je ono što 6,63 ovaj zakon u biti sada otvara prostor što je iznimno bitno i ključno ne samo zbog recesije i gospodarske situacije nego i za potrebu da se sredstva hrvatskih građana ulažu tamo gdje je najpotrebnije, a to je domaće gospodarstvo. Jedna od ključnih stvari ovoga zakona je da otvara prostor, povećava mogućnost ulaganja u hrvatsko gospodarstvo u hrvatske tvrtke, otvara prostor i mogućnost koju do sada nisu imali mirovinski fondovi ne samo pojedinačno nego i udruženo, da mogu preuzimati strateški tvrtke do čak 80% vrijednosti tvrtki što znači i strateške odluke ne samo 51% odnosno 50+1 dionicu šta znači većinsko vlasništvo. I to je onaj prostor koje vjerujem da će mirovinski fondovi nakon vjerujem usvajanja realizirati i omogućiti i biti doprinos mi kao zakonodavac da donesemo ovaj zakon, a mirovinski fondovi odnosno društva svojim upravljanjem da doprinesu razvoju hrvatskog gospodarstva ne samo infrastrukturno nego u pravom smislu i onom proizvodnom i onom malom i srednjem poduzetništvu kojim će moći oni ulagati s ovim zakonom. Kada govorimo o ulaganju u gospodarstvo onda govorimo uvijek o rizicima koji su do sada bili isto iznimno regulirani ne samo kroz kontrolu HANFA-e nego kroz zakonodavni okvir koji je bio jedan od najjačih i najboljih kontroliranih kada govorimo o mirovinskim fondovima. Ovaj zakon, ovaj paket zakona po tom pitanju podiže još jednu ljestvicu za još jedan stupanj najmanje ljestvicu kontrole i ulaganja kontrole i rizika i još veću ljestvicu podiže kada govorimo o upravljanju odnosno svima onima koji sudjeluju u upravljanju sredstvima fonda. Isto tako ovaj zakon što želim isto naglasiti u ime kluba HNS-a i naglasiti da on upravljanje portfeljima traži aktivnu ulogu koja se tiče koja se tiče aktivne uloge ulaganja, aktivne uloge kontrole rizika i aktivne uloge da ne bude ulaganje samo u obveznice nego da bude ulaganje ali i kontrola kada se na tržištu kapitala sa sredstvima korisnika upravlja. Ono što je isto bitno a to je da u obveznim fondovima do sada je bio samo jedan portfelj jedne za distribuciju sredstava. Ovim zakonima omogućuje se da individualno se može birati a, b ili c kategorija. Ovaj zakon osigurava da ulaganja se temelje na u biti životnom ciklusu, mogućnosti odabira većeg rizika ulaganja u dionice, veće dobiti kada su mladi koji rade, koji imaju mogućnost da malo više kapitaliziraju svoja sredstva. Isto tako omogućuje da ako oni ne žele da se njihova sredstva po modelu a ulažu da to jasno kažu i da se odmah stave u kategoriju b ili c. isto tako daje obavezu mirovinskim fondovima da oni koji se ne opredjeljuju i odgovornost ulaganja i rizika i rasporeda na način koji je najadekvatniji i naj potrebitiji za one koji imaju individualnu kapitaliziranu štednju u mirovinskim fondovima. I ponovo ću se vratiti na veće ulaganje u gospodarstvu. To je jedan od najvećih dobitaka ovoga zakona koji vjerujem da će se realizirati, vjerujem da će se vidjeti već i ove godine u primjeni jer samo novi način upravljanja puno kvalitetnijeg organizirana koje ovi zakoni donose osigurava da ti rizici ulaganja budu minimalni a da u biti dobit i za one koji ulažu u mirovinske fondove a i za građane Republike Hrvatske koji očekuju rast gospodarstva i novo zapošljavanje bude puno veća. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba HDZ-a, Martina Dalić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo s obzirom da smo danas ipak apsolvirali temu koja se je proteklih dana provlačila o tome hoće li se ili neće privremeno ili trajno ukinuti uplate u drugi stup onda ova naša rasprava i ima određenoga smisla. Prijetilo je naravno u jednome trenutku s obzirom na najave koje su dolazile iz Vlade da i ova rasprava i nema nekog posebnog smisla. Međutim, ono što sam ipak željela reći na početku je ustvari jedan vremenski trenutak i timeing u kojem se u kojem se u Saboru obično organiziraju rasprave koje se tiču financijskog sustava i zakona koje reguliraju financijski sustav. Te rasprave na neki način uvijek upadaju u vrijeme kada je sabornica prazna ili u terminima kada više za ovu materiju nema dovoljno koncentracija. Željela sam vam skrenuti na to pozornost, gospodine potpredsjedniče jer se u zakonima koji reguliraju materiju organizacije financijskog sustava bilo bankarskog, bilo fondovskog radi o materiji koja je kompleksna a koja je od interesa za veliki broj građana. I onda vrlo često i u ovome Saboru mogu se čuti rasprave u kojima se zastupnici pitaju da li je moguće da imamo ovakva ili onakva rješenja. Imamo, i ta su rješenja obično usvojena u Hrvatskom saboru. Zato mislim da upravo s obzirom i na opseg i na složenost materije koja se tiče financijskog sustava ne bi smjelo se dozvoljavati da se takve rasprave odvijaju kada ostaju zatvorene samo u sabornici. Jer mislim da su od interesa za veliki broj građana. Ova konkretno za milijun i 700 onih koji imaju račune u obveznim mirovinskim fondovima i kao što je ministar rekao još 220 tisuća onih koji imaju račune u dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Što se tiče ovih zakona, zakon koji regulira sustav obveznih mirovinskih fondova kao što je već istaknuto uvodi novinu da uvodi portfelje s obzirom na ograničenja članstva i ograničenja ulaganja. Vjerujemo da je to pozitivna i dobra osobina ovoga zakona. Međutim, isto tako nalazimo da i u dijelu određenja ovoga zakona se kriju i značajni rizici koji bi mogli uzrokovati u budućnosti i moguće probleme u funkcioniranju drugoga stupa. Radi se naravno o odredbama koje se tiču limita ulaganja. Jedna od takvih odredaba jest odredba koja kaže da limit ulaganja u vrijednosne papire jednog izdavatelja se povećava sa sadašnjih 10 na 20% izdanja u slučaju dionica. Odnosno 15% u slučaju ulaganja u investicijske fondove. Ovo konkretno znači da hrvatski mirovinski sustav bi mogao, drugi stup, bi mogao apsorbirati sam 80% ukupnog izdanja jednog jedinog pojedinog izdavatelja uz uvjet naravno da udovoljava kriteriju da neto imovina ne može biti veća od 3% investirana od togi izdavatelja. Međutim, tih 3% je danas milijardu i 700 milijuna kuna. Ovakvim promjenama limita u odnosu na sadašnje otvara se mogućnost rizika cijelog drugog stupa prema pojedinim i jednim i jednom jedinom izdavatelju. Koji je to, kakav je to, u ovom trenutku naravno ne vidi se i u ovom konkretnom slučaju nije jasno ali moramo biti svjesni da se takva promjena uvodi. Sadašnji sustav i sadašnji limit od 10% vrijednosti, od 10% izloženosti prema jednom izdavatelju propisano je pravilnikom HANFA-e što znači da posjeduje i određenu fleksibilnost. Sada se ovih 20% upisuje u zakon i predstavlja, naravno s jedne strane mogućnost da mirovinski fondovi više ulažu u vlasničke vrijednosne papire, u dionice ali predstavljaju rizik da ta koncentracija bude visoka prema pojedinim izdavateljima. Međutim, ono što je još zanimljivija osobina ovih limita ulaganja jest uvođenje mogućnost da tzv. II. stup može bez ikakvih ograničenja ulagati u vrijednosne papire koji se tiču projekata kojima se financiraju ili sekuritiziraju državni infrastrukturni projekti. Jasno je da je ova odredba, dakle da mirovinski fondovi bez ikakvih ograničenja i limita ulaganja mogu kupovati i u svojoj imovini držati vrijednosne papire kojima se financiraju infrastrukturni projekti, da je ovakva odredba motivirana stvaranjem prostora da mirovinski fondovi aktivno sudjeluju i dominantno sudjeluju u operaciji poznatoj kao monetizacija autocesta. Međutim, na ovaj se način drugi stup pretvara u ekskluzivnog financijera državnih investicija. Dugi stup je po definiciji otvoren riziku države, ali sada ga se još dodatno, bez ikakvih limita otvara i rizicima pojedinačnih državnih projekata. Upravljanje rizicima onda u drugome stupu postaje gotovo nemoguće, jer je moguće zamisliti situaciju da mirovinski fondovi drugoga stupa u dominantnom dijelu svoje imovine imaju vrijednosne papire koji se tiče infrastrukturnih projekata. Da li je to vjerojatno manje ili više, teško je tu vjerojatnost ocjenjivati, ali je takvu situaciju moguće zamisliti, a zadaća je fondova u drugome stupu da upravljaju imovinom koja je vlasništvo nas pojedinaca hrvatskih građana na način da maksimiziraju buduće anuitete, da maksimiziraju izvor za naše buduće mirovine i to na način koji obuhvaća razuman financijski menadžment. Ovakva ulaganja tu zadaću dovode u pitanje, a posebno stoga što je zadaća države da pruža okvir i usmjerava upravitelje ovih fondova da razumno i sigurno upravljaju tim sredstvima. Država im ovdje ustvari šalje potpuno drugi signal. I treće pitanje koje se tiče ovog zakona jest pitanje zašto se ustvari snižavanje naknada odgađa tek za 2016. godinu i zbog čega se proces snižavanja naknada koje primaju društva za upravljanje ne potakne i ne otpočne odmah. Dio ovoga paketa je i Zakon o mirovinskim osiguravajućim društvima. U Zakonu o mirovinskim osiguravajućim društvima uvodi se bitna izmjena, a koja se tiče načina na koji će se indeksirati budući anuiteti, odnosno buduće mirovine umirovljenika iz drugoga stupa. Uvodi se zahtjev da se te mirovine indeksiraju na isti način kao i mirovine u prvom stupu. Međutim, drugi stup i izvor i isplata mirovina iz mirovinskih osiguravajućih društava je sasvim druga vrsta procesa i sasvim druga vrsta mirovina. Mirovinska osiguravajuća društva moraju imati i mogućnost da u strukturi svoje imovine ostvaruju prinose kojima će moći obavljati tu indeksaciju. Ako se indeksacija obavlja kao u prvom stupu tada ne postoji nikakva imovina i ne postoji nijedna vrsta imovine u kojoj bi mirovinska osiguravajuća društva mogla uložiti da bi ostvarivala upravo tu stopu indeksacije koju će morati isplaćivati. Sadašnji zakon predviđa da se budući anuiteti indeksiraju na cijene i istina je da niti danas ne postoji instrument koji u imovini donosi prinos jednak stopi rasta cijena. Zato danas i postoji obveza u postojećem zakonu da je država ta koja bi trebala izdati obveznice indeksirane na cijene. Nije to još do sada učinila država, međutim to je propust i to je proces koji se može popraviti, međutim ne postoji klasa imovine koja bi se mogla izdati, a da osigura prinos koji implicira stopa indeksacije mirovine kao u prvom stupu. Tehnička posljedica toga jest mogućnost da anuiteti iz mirovinskih osiguravajućih društava budu manji od onoga što bi trebali biti jer će jednostavno se u iznosu i izračunu anuiteta uzeti u obzir ovaj rizik. Uvodi se mogućnost da mirovinska osiguravajuća društva ulažu 20% svojih tehničkih rezervi u nekretnine. Takvog limita nigdje nema. Vrlo rijetko se mirovinskim osiguravajućim društvima dopušta da ulažu u nekretnine jer su nekretnine vrlo nelikvidan instrument. Ako takva mogućnost i postoji, kao što npr. postoji u Švicarskoj, onda je taj limit puno niži i nalazi se konkretno u Švicarskoj na razini od 7% tehničkih rezervi. Razlog tome je jednostavan, mirovinska osiguravajuća društva imaju kontinuiranu obvezu isplate anuitetu i moraju čuvati svoju likvidnost i držati imovinu u likvidnim instrumentima. Obveze mirovinskih osiguravajućih društava nastupaju sigurno, one nisu kao da se tako izrazim obična mirovinska osiguravajuća društva čija obveza možda hoće, a možda i neće u nekim dijelovima osiguranja nastupiti. Ovo i dozvoljavanje da se u ovako visokom limitu ulažu sredstva mirovinskih osiguravajućih društava u nekretnine povećava jednostavno rizik funkcioniranja i poslovanja tih društava u budućnosti. I konačno, ovim se zakonom otvara mogućnost da se iz drugog stupa, odnosno iz mirovinskih osiguravajućih društava isplaćuju mirovine kao obiteljske i invalidske, odnosno kao što se mogu isplaćivati iz prvog stupa. To je u potpunosti suprotno ideji, zamisli i konstrukciji drugoga stupa zato jer visina anuiteta i zato jer se na ovaj način ustvari prekida veza između aktuarskih izračuna i količine sredstava mirovinske štednje koja će se prenijeti mirovinskim osiguravajućim društvima. Rezultat toga biti će jednostavno manji anuitet. Koliko manji, prema nekim procjenama i prema nekim očekivanjima čak i do 50%. U zaključku, iako ovaj paket zakona donosi i neke pozitivne promjene u drugome stupu također otvara i brojne prostore za povećane rizike, kako u odnosu na obvezne mirovinske fondove u drugom stupu tako i u odnosu na buduća mirovinska osiguravajuća društva. Držimo stoga da ove promjene koje sam ovdje navela nisu dobre i ne rade u korist budućih umirovljenika koji će mirovine primati iz drugoga stupa. I zbog toga će klub HDZ-a biti protiv ovoga paketa zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba Hrvatskih laburista Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala predsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski laburisti imaju nešto malo, ne nešto malo nego značajno drugačije poglede kada je u pitanju drugi obavezni Mirovinski fond a to ću i obrazložiti sa osnovu određenih argumenata, ali i na osnovu određenih činjenica jer ovakav model jedino se razvija ovdje u Hrvatskoj dok većina zemalja kojima je Svjetska banka nametnula ovakav model drugog obaveznog mirovinskog stupa napušta takav model, a ni jedna zemlja nije u namjeri da uvede ovakav model za financiranje umirovljenika u poznim vremenima. Zašto? Pa prvenstveno zbog toga što on izaziva određenih problema i ugrožava prvi mirovinski stup. To je generacijske solidarnosti, jer na osnovu uvođenja drugog stupa 5% je manje smanjeno koji itekako danas ima odražaj kroz redovno financiranje mirovina za šta nam nedostaje značajni dio sredstava i što je ono najbitnije za drugi mirovinski stup u kojem 70% imaju državne obveznice država itekako plaća dosta velike kamate na osnovu zaduženja koje si je preuzela iz drugog mirovinskog stupa. Ovakav način će imati dalekosežne posljedice za dio umirovljenika jer će se morati desiti da će ovi iz financiranja 15% generacijske solidarnosti u nekakvom narednom periodu doživjeti značajna umanjenja sredstava jer se neće moći iz državnog proračuna isfinancirati ovakve mirovine. A kome pogoduje drugi mirovinski stup? O tome moramo otvoreno razgovarati. Pogoduje financijskim institucijama, privatnim financijskim bankama kojima je država eto osigurala svojom odlukom da bez brige 5% ide uplate za mirovine. Tko će još imati koristi? Oni koji imaju nadprosječne plaće u Republici Hrvatskoj, a takvih je svega 30% radnika. 70% radnika ima ispod prosječne mirovine. I onog trenutka kada će isplata iz drugog mirovinskog fonda biti za njih tog trenutka će shvatiti da su prevareni na osnovu iznosa koje će dobivati. To se već danas vidi, ali vidjet će se i sutra. Jer mi smo pokušali i simulirati određene izračune računajući s time da je uvećana vrednost mirovinskih fondova ili kapitalizirana vrednost negdje 26% od onoga što su članovi fondova uplatili. I lijepo je vidjeti na onim obračunima kada radnici dobe iznos koliko su štedili u tom drugom stupu. Ali za primjer danas da radnik koji je 20 godina uplaćivao, a nije mogao jer svega 11 godina postoji fond. Ali smo pokušali simulirati što bi to značilo. 20 godina sa minimalnom plaćom dobit će u drugom mirovinskom stupu 160 kuna ako ode u prijevremenu mirovinu. Ako ode u starosnu mirovinu imat će 190 kuna. Radnik sa 7000 bruto plaću ili to je negdje oko 4900 kuna neto plaće u prijevremenu mirovinu dobit će 370 kuna, a u punu starosnu mirovinu 440 kuna. Jasno da ako su uplate veće i svi oni koji su iznad prosječne plaće oni će imati značajno koristi jer se radi o značajnim financijskim sredstvima. Ali ja ovdje govorim o onima 70% koji to neće moći ostvariti. Zato smatramo da neovisno o tome što ovdje dolazi do određene promjene drugog mirovinskog stupa ili obaveznog fonda da on bi se trebao transformirati iz obaveznog u dobrovoljni mirovinski fond. Pošto su određeni članovi uplaćivali to je njihova vlastita imovina i tu vlastitu imovinu nitko im ne smije dirati, ali bi im se trebalo omogućiti da sami izaberu hoće li dalje nastaviti sa tom imovinom i iznosima koje su uplaćivali i dalje štediti u dobrovoljnom mirovinskom fondu ili žele vratiti svoju ušteđevinu u prvi mirovinski stup generacijske solidarnosti i tada bi na neki način postavili sustav koji je u razvijenim zemljama Europe i osigurava pristojne isplate mirovina za što država i treba osiguravati normalne isplate mirovina s kojima će moći ljudi u svojim poznim godinama normalno priuštiti si starost, a ne da kopaju po kontejnerima, a ne da traže socijalne pomoći. Jer iz ovakvog modela svi oni sa manjim primanjima neće se moći isfinancirati. To su osnovni razlozi zašto Hrvatski laburisti ne podržavaju ovakav model. Smatramo da je krajnje vrijeme da se o ovom modelu potpuno drugačije počne razgovarati na osnovu činjenica, na osnovu argumenata, a ne na osnovu lobista pojedinih financijskih institucija koji itekako prodaju maglu za nešto što će se desiti za 30 godina, a mi ne znamo što će biti za 2 ili 3 godine i pričamo lijepe priče, a u biti desit će se nešto sasvim drugo. I onda kada shvate građani sa malim primanjima da su prevareni tko će im biti kriv? Biti će im krivi oni koji su donosili ovakve zakone. Kada je u pitanju dobrovoljni mirovinski fond onda imamo jednu osnovnu primjedbu, a to je članak 135. koji govori o državnim poticajnim sredstvima i ne vidimo nijednog razloga dok god ovakav postoji sistem da postoje obavezni fondovi da se dobrovoljni iznosi financiraju i da država još dodatno izdvaja 15% sredstava do 15 tisuća kuna onima koji ulažu u dobrovoljne fondove smatrajući da svi oni koji imaju dio financijskih sredstava ne treba ih poticati da još više štede i da država u ovakvoj situaciji kada se nalazi u prekomjernom deficitu i prevelikoj zaduženosti još i dalje potiče. Ovo bi imalo smisla da postoji samo prvi mirovinski fond i da postoje obavezni i da postoje ostali dobrovoljni mirovinski fondovi onda i ovakav način poticaja imao bi svojeg smisla. Dok postoji ovakva institucija pomaže se onima koji imaju višak sredstava na račun svih poreznih obveznika koji izdvajaju u proračun. I to su osnovna dva razloga da Hrvatski laburisti ova dva zakona neće podržati.
Hvala. Sada ćemo napraviti kratku stanku od 10 minuta i onda nastavljamo sa replikama. [[STANKA U 19,15 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 19, 25 SATI]] Kolegice i kolege, nastavljamo sa replikama, Branko Vukšić replika, izvolite.
Evo netko prije reće i otiđe kako nas je malo u sabornici, kako raspravljamo pred malo ali glavno da se to kaže, da. Evo gospodine Tušak vidite kako se dvije stranke bratske slože kad treba štititi krupni kapital, kad treba štititi novčarske institucije HDZ i SDP i kad treba štititi banke HDZ i SDP su na istim pozicijama. To je ono, i to će se izglasati onako, proći će sa par glasova ovdje u pozadini protiv, čujem da i HDSSB isto podržava pa onda znači, bit ćemo bijele vrane. Prije svega to je bio suicidalan potez osnivanje drugog stupa. U zemlji koja ima gotovo penzionera koliko i zaposlenih. Što se tim potezom napravilo? Generacijska solidarnost se svela na crkavicu. I sami znamo koliko je velika dubioza za penzije. Međutim, nitko neće reći, čujete mi smo pogriješili a mislim da je isto lijeva Vlada pogriješila, sad lijeva može biti u doslovnom smislu i u prenesenom smislu lijeva. Da, dvije lijeve kažu. Vlada izgleda živi u fiktivnom svijetu kao što je u fiktivnom svijetu živjela kad smo upozoravali, nemojte smanjivati doprinose za zdravstvo, zdravstvo je u kolapsu, zdravstvo se u Hrvatskoj raspada ali tu se slao dobitno kaže premijer, nećemo mi ništa mijenjati, šta ćemo mi mijenjati, ministar je fantastičan, liječnici odlaze, nema lijekova, nema ni za wc papir, sve je u katastrofalnom stanju a ovoj Vladi je sve odlično. Vlada ostaje, onako stameno je, vjerojatno smatra da ima još četiri godine jer je ovo pripremni period. Prema tome nisu dovoljne te opomene, trebamo stvarno sve kolabirati, onda će vjerojatno se probuditi ovi koji spavaju.
Hvala. Odgovor kolega Tušak.
Hvala. Pa kolega Vukšić, je. nitko se ne želi financijskim institucijama zamjeriti i svi govore u rukavicama a nitko danas nije ni spomenuo što se dešavalo u fondovima vezano kroz određena ulaganja u Centar banku, Kredo banku, Ingru, Nex grupu, IGH ili Magmu, o tome ne pričamo. Što će se desiti sa rizičnijim ulaganjem to isto ne pričamo. Ali vrlo lijepo pričamo ono priču koju su te iste financijske institucije rekli. Umirovljenici će u budućnosti za desetak godina temeljem drugog stupa živjeti u blagostanju. Ne, oni neće živjeti u blagostanju. Oni će i dalje, još i više i veći broj kopati po kontejnerima. Sa druge strane i umanjuju se određena prava kada je u pitanju onim osiromašenima i računa, pokrivanje računa i za plin i za struju, mirovine će biti još manje i umirovljenici u budućnosti ne mogu očekivati ništa bolje kroz financijske institucije imat će koristi samo oni sa većim primanjima i oni će imati koristi a bit će sve više sirotinje. Hvala.
Hvala. Srđan Gjurković replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega vi ste mirovinske zakone malo stavljali u kontekst kopanje za kante za smeće govorili o nekim virtualnim brojevima o situacijama u kojima se ulaže u nešto pa bit će ili neće biti. mislim kad se uzme i izvješće Hrvatske agencije za nadzor financijskih institucija, kad se uzmu analize i prosječne prinosi na ulaganja, kad se uzme u obzir kompletni način funkcioniranja i regulacije, a ovdje je jasno rečeno da regulacija sa ovim zakonima i fondova i onih koji upravljaju tim mirovinskim fondovima je iznimno oštra, kazna i sankcije su iznimno velike. Ukazuju ubiti da je sigurnost ulaganja a posebno milijun i 700 tisuća onih koji ulažu u ove individualnom štednjom, iznimno značajna, bitna i da ima određeno i povjerenje i dosad nije bilo po tom pitanju problema da ne govorimo o 224 tisuće onih koji su u dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Prema tome smatram da bi trebalo voditi računa neovisno o političkoj ideologiji, o načinu na koji se pristupa ovom mirovinskom stupu posebno ovom, izmjenama zakona koje ne štiti banke i financijske institucije nego doslovno osigurava prostor da građani kad odu u svoju mirovinu imaju i sigurnost, imaju mogućnost i anuiteta, imaju mogućnost da dobiju prinose koji su pristojni da osiguraju mirovinu kvalitetnu i vaš pristup, zato i repliciram nije adekvatan i nije potrebit a mislim da ono što je najvažnije da vas sami građani demantiraju svojim povjerenjem s jedne strane prema bankama sa svojom štednjom a s druge strane i ulaganjem u dobrovoljne fondove.
Hvala. Odgovor kolega Tušak.
Hvala. Pa ja se nisam služio sa nikakvim virtualnim brojkama jer činjenice govore da u 11 godina kapitalna dobit je tih fondova 26%. To su brojke. Ako ne vjerujete meni, izračunajte koliko je ukupna imovina i koliko je uplaćeno do sada članova fonda. A kad govorite o sigurnosti ulaganja, 70%, preko 70%, negdje oko 73% ulaganje su u državne obveznice. Znači, država se zadužila u tim istim fondovima i plaća itekako debele kamate, a sa druge strane nedostaje joj financijskih sredstava jer se morala zadužiti. Znači, ja ne vidim ni jedan razlog koji bi vi na neki način podržavali. I kad govorite o tome da su to fondovi, a ne banke, osnivači tih fondova su privatne banke, a nije državna i nisu državni fondovi. Ja bih mogao prihvatiti vašu činjenicu da postoji nekakva drugačija kontrola neovisno o tome što postoji institucija koja to kontrolira, ali i pitanje što se ukupno može dešavati, zato jednostavno ne vidim ni jednog razloga da bi postojao ovaj obavezni fond jer on nije prihvaćen ni u jednoj europskoj razvijenoj zemlji pa ne vidim zašto bi bio u Hrvatskoj, a i one zemlje koje su bile u tranziciji napuštaju takav model. Znači, oni ako napuštaju, izlaze iz kriznih vremena, izlaze iz recesije i gospodarskih problema, mi još uvijek samo dublje i dublje tonemo, izgleda da po svemu tome da su oni ludi, a mi smo pametni ili je nešto sasvim drugo. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba HSU-a, Željko Šemper, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima. Danas na dnevnom redu su tri zakona iz mirovinskog sustava i dva koji u okviru mirovinske reforme uređuju sustav u obveznom i dobrovoljnom mirovinskom osiguranju na temelju individualne kapitalizirane štednje. S obzirom da je hrvatski mirovinski sustav uređen kao trodijelni, potrebno je vidjeti kakve je rezultate do sad ostvario posebice prvi stup, odnosno sustav generacijske solidarnosti. U okviru mirovinske reforme od 1. siječnja '99. godine u primjeni je novi Zakon o mirovinskom osiguranju kojim je regulirano obvezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti. Glavni motivi za izradu novog zakona bili su demografski problemi, ali i neodrživost dosadašnjeg Zakona o mirovinskom i invalidskom osiguranju. Nakon 15 godina primjene tog zakona, zbog dosta restriktivnih i nepravednih odredbi, posebno što se tiče problema aktualne vrijednosne mirovine, prosječna mirovina danas, 663 tisuće novih umirovljenika iznosi svega 37% prosječne plaće. U usporedbi sa starim umirovljenicima to je 19% manje što je na godišnjoj razini ušteda državnog proračuna od 3,5 milijardi kuna ili nešto više od 1% bruto društvenog proizvoda. Ove brojke dobre su za državni proračun, ali loše za umirovljenike i ne smiju biti zaboravljene i ostati u sjeni ovih rasprava ova dva Zakona o individualnoj i kapitaliziranoj štednji. Dosadašnji Zakon o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima prema prijedlogu predlagača razdvaja se na dva posebna zakona koji bi trebali omogućiti daljnji razvoj i unapređenja ove vrste štednje u cilju bolje socijalne sigurnosti budućih umirovljenika. Uz ovo razdvajanje zakona propisuju se novi uvjeti u sustavu upravljanja rizicima s obzirom na nove mogućnosti ulaganja u investicijskoj strategiji, a to su … [[Govornik se ne razumije.]] a, b i c. Zakon propisuje način upravljanja imovinom mirovinskih fondova s namjerom smanjenja rizika pada vrijednosti pomoću disperzije ulaganja, prema onoj narodnoj "ne stavljaj sva jaja u jednu košaru". Propisano je od čega se smije sastojati imovina Mirovinskog fonda kao i ograničenja s obzirom na vrstu imovine u koju ulažu mirovinski fondovi, kategorije a, b i c te u kojem imovinu zabranjeno ulaganje štednje članova mirovinskih fondova. Kriteriji za odabir fondova zavisiti će o vremenu odnosno broju godina do ispunjenja uvjeta za starosnu mirovinu pa će se tako imovina mlađih članova ulagati u rizičnije financijske instrumente koji nose veći prinos, dok će članovi kojima nedostaje 5 godina do umirovljenja biti u fondu c s konzervativnim ulaganjem njihove imovine. Nakon 12 godina primjene ovog sustava štednje posebno sada u trenutku financijskih problema proračuna i države, moramo vidjeti sve nedostatke i sagledati perspektive tog sustava. Prvo što je bilo pogrešno u drugom stupu je bilo uvlačenje zaposlenika dragovoljaca koji su 2002. godine imali između 40 i 50 godina života i pred njih stavili tešku odluku da li se učlaniti ili ne u drugi stup. Gorko je bilo iskustvo onih koji su se učlanili, ali već nakon 6, 7 ili 10 godina štednje su morali u mirovinu. Njihova šteta bila je od 500 do 1200 kuna u odnosu na onu da su ostali u prvom stupu. Članstvo s ispodprosječnom plaćom i manjim brojem godina štednje bila je njihova velika greška, a prva takva rješenja donijela su i veliku štetu i unijela nepovjerenje u sustav individualne kapitalizirane štednje. Greška je ispravljena tek 2011. godine neposredno pred parlamentarne izbore kad su članovi grupe 40 do 50 godina dobili pravo povratka sa svojom ušteđevinom u prvi stup, ali nažalost oko 1200 umirovljenih žena nije retroaktivno obeštećeno. Druga velika pogreška je bila što su članovi drugog stupa bili izostavljeni od prava na dodatak prema Zakonu o dodatku od 4% do 27% iako su do 2002. redovito plaćali 20% doprinosa u prvi stup, a nakon upisa 2002. po 15% Kao treće i što nije bilo dobro je ulaganje imovine članova mirovinskih fondova jer nije ispunjen osnovni smisao drugog stupa, a to je ulaganje i poticanje gospodarstva. Nešto slično dogodilo se i 90-tih godina nama umirovljenicima kada su radnici kupovali dionice svojih tvornica koje su godinama sami gradili, a novac je otišao ne u razvoj već u državnu potrošnju. Prema službenim podacima o sva 4 fonda ima oko 58 milijardi kuna od čega je oko 70% plasirano u državne obveznice. U to je bilo uključeno previše institucija, to je mogao odraditi i HZMO bez troškova naknade, visokih plaća i stimulacija. Sva ova mirovinska reforma i trošak tranzicije je provedena na teret državnog proračuna, a najviše štete odnosi se na umirovljenu generaciju novih umirovljenika koja je umirovljena nakon 1.siječnja 1999.godine. Ta generacija umirovljenika je danas na 36 do 37% prosječne plaće čija je visina mirovine nedostatna za normalan život. Istovremeno često slušamo kako će buduće mirovine članove drugog stupa biti iznad 60 do 70%. Bilo bi sjajno da se to jednoga dana i dogodi ali se očito zaboravila generacija koja je uglavnom izgradila Lijepu našu i danas sa takvim niskim mirovinama još uzdržava svoju nezaposlenu djecu i unuke. Poštovane kolegice i kolege molim vas poslušajte jednu prognozu jednog našeg ekonomiste o sudbini budućih mirovina koji kaže: "Mirovine iz prvog stupa generacijske solidarnosti biti će još skromnije i služit će u najboljem slučaju za suzbijanje siromaštva dok bi cilj mirovina iz drugog i trećeg stupa trebao biti ostvarivanje prihoda koji bi bili primjereni za dostojan život u trećoj dobi. Zbog toga treba povećavati doprinos za obavezno mirovinsko osiguranje i dalje stimulirati uplatu u dobrovoljne mirovinske fondove". To je izjavio i ostao živ. Radi budućnosti drugog stupa treba postaviti i neka pitanja, prije svega kakva je budućnost drugog stupa sa gledišta socijalne sigurnosti korisnika? Taj model Svjetske banke je vrlo nesiguran jer zavisi od stanja na financijskim tržištima, međunarodno povezanih pa loša kretanja na jednom kraju svijeta utječu na kretanja na drugom kraju svijeta. Tako se kriza iz 2008.godine negativno odrazila i na imovinu mirovinskih fondova u RH što je poznato kao kasino ekonomija. Drugo, sve dosadašnje analize pokazuju da se kombinirana mirovina iz prvog i drugog stupa isplati samo onima koji primaju iznadprosječnu plaću. Do sada su kao korisnici drugog stupa ostale samo dvije žene bivše menadžerice. Oni koji primaju prosječnu plaću i manje od toga ne mogu računati na bolje mirovine koje bi primali samo iz prvog stupa. Koje su državne obveze za podršku drugog stupa? Za RH i njezin državni proračun nastala je obveza financiranja tranzicijskog troška i izdvajanja oko 5 milijardi kuna pa i više što opterećuje državni proračun, posebno sada u zoni tzv. prekomjernog deficita. Država nema tih sredstava, mora se skupo zaduživati i plaćati visoke kamate. s tog gledišta države upitna je budućnost drugog stupa. Povratak u prvi stup stvorio bi obvezu države za isplatu budućih mirovina iz javnog mirovinskog sustava u kojemu obveze pritječu postepeno i podnošljive su. Koje su državne obveze u pogledu socijalne zaštite korisnika mirovina iz drugog stupa? Država koja je uvela ovaj model obveznog mirovinskog osiguranja imati će svoje buduće obveze kontrolu mirovinskih fondova i njihovih ulaganja u svrhu održavanja njihove vrijednosti, kontrolu izračuna isplate mirovina, preuzimanje isplate mirovina u slučaju financijske propasti nositelja osiguranja, socijalnu pomoć i materijalnu zaštitu korisnicima tih primanja kojima je ta primanja neće biti dostatna za dostojan život. I zaključno, koliko se može vidjeti koristi od drugog stupa barem za sada su imali samo njegovi provoditelji, mirovinska društva koja upravljaju mirovinskim fondovima i njihovi vlasnici. Hrvatska je možda napravila grešku kada je prihvatila i pristala na uvođenje drugog stupa tako što će njegovo financiranje podržavati izdavanjem državnih obveznica čime je već sada u 12 godina stvorila visoki javni dug koji će se samo povećavati i trajati najmanje sljedećih 30 godina. Pitanje članstva i održivosti drugog stupa ima smisla samo ako može članovima osigurati veće mirovine iz kombiniranog sustava u odnosu na mirovine samo iz prvog stupa. Članove drugog stupa treba informirati u budućnosti o visini njegovih mirovina s obzirom na visinu njihove plaće i broj godina ulaganja tako da kalkulatorom izračuna mogu sami odlučiti o svojem članstvu kao što su to odlučili iz grupe dobrovoljaca 40 do 50 godina. Iz toga proizlazi da drugi stup mirovinskog sustava treba biti dobrovoljan i nikako ne na štetu sadašnjih članova kojima se stalno govori to je vaša privatna štednja, to je vaša buduća mirovina ili nitko vama to ne smije uzeti. S obzirom na sve varijante rješenja prekomjernog deficita u koje ovih dana najviše uključen drugi stup mi u HSU mislimo da se u 2014.godini treba temeljno preispitati drugi stup i informirati članove kakve mirovine mogu očekivati sa naglaskom na visinu njihove plaće i broj godina štednje da kod odlaska u mirovinu ne bi jednog dana došlo do velikog razočarenja. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Replika Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Šemper Hrvatski laburisti misle da ne treba preispitivati nego da treba ukinuti drugi stup. I sami ste rekli da je napravljena greška 2002.godine kada je isto tako bila koalicija tzv. Lijeva koalicija koja je nasjela na štos Svjetske banke jer poznato je da se Svjetska banka bori za hrvatsku sirotinju pa je zato i nametnula drugi stup. Pazite, za mirovine nedostaje ogroman broj milijardi kuna. I mi tada što radimo, smanjujemo obavezni mirovinski fond, platežnu moć toga i dajemo u privatne ruke novac i onda od njih posuđujemo i napravimo dug koji, onaj zadužimo državu koji su uplatili u privatne džepove nekome tko zarađuje dobru lovu. I prevarili naročito one koji su imali vrlo mali broj godina, ja sam bio u toj dobi kada sam se mogao opredijeliti, nisam vjerovao, normalno da nisam vjerovao Svjetskoj banci i onoj Vladi pa nisam potpao pod onu propagandu, uzeo i drugi mirovinski fond nego sam samo u obaveznom mirovinskom. Vrlo je jasno, ne treba crtati, generacijske solidarnosti gotovo više da nema, neće se iz čega imati isplaćivati mirovine. Prema tome, ako se neće iz čega imati mirovine više isplaćivati i sada se nemaju iz čega isplaćivati i mi uporno ustrajemo na tome, lupamo glavom kroz zid a to je armirani beton i kažemo, ne, ne, ali mi ćemo jednoga dana, jednoga dana će ti ljudi koji sada primaju crkavicu, koji ne mogu sastaviti kraj sa krajem, sami ste rekli da je 37% prosječne plaće mirovina novih umirovljenika i kako da mi sada njih utješimo. Pa mi ćemo tu izračunavati još 15 godina jel se mirovinski drugi stup isplati ili ne isplati.
Hvala. Odgovor, kolega Šemper izvolite.
Pa poštovani kolega, mene stvarno brine, ja sam u svojoj raspravi to dosta dobro naglasio, šta je sa ovom generacijom, ja je zovem zaboravljena generacija. Jer mi snosimo posljedice onoga što su od '93. do '98. godine bili oštećeni stari umirovljenici i neposredno sa tom štetom izračunato je aktualna vrijednost mirovine i to je takva greška gdje ona nije bila korigirana sa onim iznosima kojima su stari umirovljenici dobili svoje obeštećenje. Prema tome, mi danas govorimo o budućnosti II. stupa ali zaboravljamo ovu generaciju i nama je svima jasno da su teška vremena, ali 19% razlike, to vam je između starih i novih umirovljenika 470 kuna razlike. Vi govorite da bi trebalo ukinuti kompletno, međutim, ima pa vjerojatno oko 25% zaposlenika koji možda smatraju, kao što mi je jedan kolega rekao, imam 350 tisuća ušteđevine i ja svakako mislim iskoristiti ovu priliku iz drugog stupa. Međutim, takvih nema puno, oko 60 do 70% ljudi ima prosječnu mirovinu manju od prosječne plaće. I prema tome svi oni koji imaju ispod prosjeka hrvatske plaće, teško da mogu biti zadovoljni sa svojom budućom mirovinom. I zbog toga sam naglasio da bi trebalo preispitati II. stup koji bi trebao biti postati dobrovoljan i u njega bi još ušli oni koji smatraju da će za njih biti povoljan. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba HDSSB-a Krešimir Bubalo. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani zamjeniče predsjednika, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Je već kasno, ali imali smo prvo čitanje i sigurno da smo dosta toga rekli, neke stvari su i korigirane, ali jasno da materijal, uvijek se može dorađivati. Jer gledajući i što se događa na tržištu, gledajući i procjene rizika sigurno da je bitno toga dosta ugraditi u zakonski okvir. I sigurno da vrijeme je pred nama će biti sigurno dosta dinamično. Jer gledajući da upravo kroz konačni Prijedlog zakona o obvezno-mirovinskim fondovima Konačni prijedlog zakona o dobrovoljnim mirovinskim fondovima i Konačni prijedlog zakona o mirovinsko-osiguravajućim društvima uprava se našom budućnosti, upravlja se sa, ja bih rekao budućom socijalnom odgovornošću ali i sa štednjom. Dvije su stvari tu itekako bitne, ali bitno je i u kojim se okolnostima Hrvatska nalazi. Kada gledamo i pad tržišta nekretnina, kada gledamo pad broja zaposlenih ali ustvari i dovođenje brojke 1:1 broj zaposlenih i onih u mirovini sigurno da će biti sve teže isplaćivati mirovine. Ali gledajući i hrvatski kreditni rejting koji iz mjeseca u mjesec pada, gledajući prekomjerni deficit i limite koje dobivamo i koje moramo zaokružiti u iduće dvije godine sigurno da će pred Hrvatskom biti dosta izazova. Ali i jasno da će kontroliranje prekomjernog deficita itekako utjecati i na kamatne stope koje će Republika Hrvatska plaćati na kredite ali isto tako i na obveznice. To su pitanja koja su stavljena pred nas. Pitanja koja se odnose i na mirovinska društva, mirovinske fondove koji sigurno da ulažu dosta toga na tržištu kapitala u Republici Hrvatskoj ali ulažu i u državne obveznice. I onda dolazimo do jednog pitanja kome to naši sugrađani vjeruju. Da li vjeruju stranim bankama i osiguravajućim društvima i mirovinskim fondovima u njihovom pretežitom vlasništvu ili doista vjeruju državi? Drago mi je da je ministar na početku odmah otklonio mogućnost kada govorimo o II. mirovinskom stupu da se taj drugi mirovinski stup nacionalizira kao što je to učinjeno u Mađarskoj ili Poljskoj. Ali isto tako u Slovačkoj upravo davanja su smanjena sa 9 na 4%, oni su išli jednom razumnijom, ne radikalnom metodom jer su upravo procjenjivali da i njihovi građani, stanovnici isto tako iz Slovačke vjeruju isto i bankama i osiguravajućim društvima i procjenjuju rizik onoga što stvaraju za neka buduća vremena. No isto tako mi znamo da u ovom trenutku Republika Hrvatska upravo dobar dio mirovina isplaćuje, ne iz onoga što se plaća iz naših plaća nego upravo iz kredita, iz obveznica koje se plasiraju. Prema tome, itekako je važno da ti stupovi dobro funkcioniraju, da i obvezni ali isto tako i drugi stup ima i određena regulativa koja će kontrolirati kako rizike. Isto tako, gledajući i ovaj zakonski okvir koji imamo u članku 146. procjena i revizor, malo je predug rok u članku 146., sedam godina da jedan revizor može sedam godina nadzirati društvo. Mi u HDSSB-u procjenjujemo da se taj rok treba smanjiti jer i promjena revizora koji će kontrolirati poslovanje društva u članku 146. smatramo da treba ograničit na manji broj godina jer upravo oni kontroliraju sve što se događa u samom društvu i da li društvo postupa po svim parametrima koji su definirani u ovome zakone, da li usmjerava imovinu društva na jedan pravi način koji je upravo ograničen s ovim zakonom. Isto tako znamo da i HANFA kontrolira društva, no znamo da broj ljudi im je nedovoljan da bi iskontrolirali svaki segment i iskazivanje one fer vrijednosti, a smatramo da upravo u tim društvima treba iskazana imovina biti po fer vrijednostima. Isto tako, smatram da je suspektan članak 8., temeljni kapital društva je 40 milijuna kuna, ali suspektna nam je jedna stvar, to je da taj kapital ne može bit financiran iz kreditnog aranžmana. Teško je provjeriti izvor sredstava koji dolazi za osiguranje temeljnog kapitala pa ja vjerujem da upravo dobar dio ovih stranih društava je iz kreditnih aranžmana na početku financirao svoj temeljni kapital i smatram da izvor nečijeg temeljnog kapitala da nije upitan. Nama je bitno da taj kapital postoji. Da li će izvor biti kreditni aranžman ili ne, smatram da vam je tu višak u članku 8. Upravljanje rizicima i disperzija rizika, teško je procijenit posebno kad gledamo hrvatske obveznice i procjenu prinosa pa isto tako i rizika koji slijede iz toga, no upravo mislim da ste dobro razradili ovo upravljanje rizicima i kontroliranje samog društva, no smatram da će biti sa člankom 197., to je nadzor strategije društva i kontroliranje strategije društva i pridržavanje strategije društva, dosta teško će bit kontrolirat i smatram da ste možda i pretjerali u tom članku 197., iako strategije se moraju kontrolirati za sama društva. Isto tako mislim da ste učinili jednu dobru stvar u članku 87. Kad govorimo o troškovima mirovinskih fondova, a posebno članak 56., politika nagrađivanja menadžmenta društva, jer svi smo bili svjedoci i u Americi i puno gledajući pojedinih fondova koji su se igrali s tuđim novcem, isplaćivali značajne premije i nagrade, a faktički su ulagali i u nekretnine. Tržište nekretnina kad se poljuljalo u Americi onda smo bili svjedoci da upravo te nagrade nisu bile realne, kao što i imovina društva. Prema tome, ta ograničenja smatram da su važna, smatram da posebno u vremenu kad u Hrvatskoj se svakodnevno i režu plaće, da ne govorimo o broju zaposlenika u pojedinim društvima, da trebamo voditi posebnu brigu oko politike nagrađivanja u društvu jer upravo u tim menadžmentima imamo većinu mladih ljudi koji upravljaju s tuđim novcima, ja bih rekao često servisiraju i poslovne banke matice upravo u njihovom portfelju i servisiranju njihovog portfelja. Prema tome, to upravljanje rizicima je važno, ali i politika nagrađivanja u društvu. Prema tome, mi u HDSSB-u pozdravljamo članak 56. koji sigurno da je važan kako ne bi isplaćivale se velike premije, a svi smo bili svjedoci da se to događalo. No ono što će biti teško procjenjivati, to je upravo ta fer vrijednost imovine jer gledajući hrvatsko tržište kapitala koje je u padu, pa kad govorimo i o najvrjednijim dionicama koje su HT, INA i ostale, a upravo one čine većinu tržišta kapitala Republike Hrvatske, teško je onda pronaći upravo nešto gdje bi mogli biti veći prinosi. Prema tome, i u idućim godinama sigurno da će biti ovim fondovima teško pribaviti tolika sredstva i akumulirati tolika sredstva. Maloprije je kolega govorio koji su bili prinosi u prošlim godinama. Dobro je što se razgraničio sustav na A, B i C model, kad govorimo o onome koji ima više od 10 godina i prelazak, do mirovine koji ima 5 godina ili tko je blizu i isto tako ulaganje su ograničena vezano za tržište ili ulaganje u imovinu, u onom modelu A do 30%, modelu B do 50 ili u modelu C čak smatram da je to previše 70% ulaganje u imovinu. Tu treba još možda jednom razmislit da li je to preveliko ulaganje, jer i kolegica Dalić je maloprije govorila o operativnosti imovine, operativnosti, jer upravo je likvidnost društava bitna i pravovremeno isplata obveza. Takva društva mogu samo jednom ne isplatiti obveze i onda ulaze u problem iz kojeg nema izlaska kao i poslovne banke, a svi smo bili svjedoci što se događalo u bankarskom sektoru u prošlih 10-tak ili 15 godina. Isto tako, želim se osvrnuti na ove nedoumice oko drugog mirovinskog stupa i preuzimanje dosad upravo uplaćenih sredstava koji se odnose na taj drugi mirovinski stup. Naš Ustav i članak 3. govori o neprovedivosti privatnog vlasništva i to je također privatno vlasništvo svih onih koji su uplaćivali dosad. Ne kažem da se ne može napraviti korekcija zakonske regulative, one od 1.1.2002. i promijeniti zakonska regulativa, da se ne uplaćuje 5% nego da se taj omjer promjeni. Sve to može i vi ministre i ova Vlada i ova većina u Saboru. No, uvijek je dobro prepustiti i našim sugrađanima da biraju i odlučuju da li će da njihovih 5% uplaćuje se u drugi mirovinski stup ili će na neki način drugi odlučiti o svojoj sudbini, o svojoj budućnosti. Generacijska solidarnost je važna, ali ja mislim da treba obratiti pažnju i na monetizaciju Hrvatskih cesta i pružiti mogućnost da upravo i tu sudjeluju ovi fondovi jer smatramo u HDSSB-u da je to jedan realan izvor, jedan realan izvor za iduće vrijeme koji itekako donosi i na kojem može se imati i likvidna sredstva i sredstva koja sigurno da u idućim godinama mogu doprinijeti i boljem standardu naših umirovljenika. Prema tome, gledajući ove zakonske prijedloge možemo reći da ima i dobrih stvari i loših stvari. Sigurno da u HDSSB-u ne želimo samo kritizirati. Želimo konstruktivno sudjelovati u raspravama i davati sugestije pa bilo to i po svakom članku, jer upravo gledamo da je to upravljanje našom budućnošću i budućnošću naših sugrađana. No, gledajući i omjer o kojem sam govorio na početku da broj umirovljenika i broj zaposlenih 1:1 onda sigurno da poticanje zapošljavanja, rad na gospodarskim zonama, rad na privlačenju europskih sredstava i sve ono što može multiplicirati upravo zapošljavanje upravo je to ključ uspjeha za iduće godine, iduća desetljeća, a ne da država dirigira preuzimanje drugog stupa. Mislim da je odluka u ovom trenutku dobra, da ne uzimate drugi mirovinski stup nego prepustimo našim sugrađanima kao što na izborima odlučuju tako da i odluče i o drugom mirovinskom stupu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Replika, Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi gospodine Bubalo, ma trebamo jednu zamku koju postavljate vi i mnogi drugi su postavljali hrvatskim građanima. Jedni smo mi koji se zalažemo za ukidanje drugog stupa. To nije nacionalizacija toga, to nije uzimanje, to nije krađa. To su radile neke druge vlasti. Gospodin Šemper je govorio što se sve umirovljenicima uzelo. Znači, to je vlasništvo građana koji su uplaćivali, to ne smije nitko dirati. Ako se ukida, onda to postaje dobrovoljna štednja i vi napravite sa svojom štednjom što god hoćete. Postoji obavezni i dobrovoljni mirovinski fond i onda svoju štednju. Prema tome, nitko ne dira 50 i nešto milijardi kuna, a vi cijelo vrijeme govorite da će netko nacionalizirati to. Neće nacionalizirati to, ne smije nacionalizirati jer to bi bio međunarodni škandal da to napravimo. Ali se može ukinuti i vratiti na 20% jer je to potrebno. Ovo je zatvaranje očiju pred stvarnošću. Kažete smanjiti, povećati itd. Ne treba. I 20% je malo, premalo da bi se moglo isplaćivati penzije. Ili ukinuti uopće penzije pa ne trebamo. Nek' se snalazi kako tko hoće, pa će sve bit dobrovoljno. Ali ovo je. Prema tome, kad Laburisti se zalažu za ukidanje drugog stupa to ne znači da se dira u tuđi novac jer to je njihov novac, to je, ne dira se u tuđi novac nego predlažemo model koji je znači imate obavezni i dobrovoljni. I vi sa svojim novcem, sa ovih 50 i nešto milijardi radite što god hoćete. Prema tome, nemojmo iskrivljavati teze, riječi, plašiti ljude sa nacionalizacijom. Pa ja nisam ni mislio da će sad Linić otići u Bruxelles i reći e mi ćemo to uzeti od penzionera, pa evo mi smo riješili dugove. To ovako ispada kad vi, da će Linić nekom nešto uzeti. Pa ne može on uzeti osim s čarapom na glavi.
Hvala. Odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepo kolega Vukšić. Orban nije išao sa čarapom na glavi pa je nacionalizirao te fondove i prema tome svašta može ljudima pasti na pamet. Pa gledajući Hrvatska u kojoj je situaciji ja se ne bih začudio da iduće godine se takav potez i povuče. Znači, mi razdvajamo dvije stvari u HDSSB-u. To je dosadašnji dio i pogled na budućnost. Pogled na budućnost premijer Milanović ili ministar Mrsić može predložit da pogled na budućnost ne bude 5% nego da bude 2%, da se uplaćuje u drugi ili da bude nula. Ali pogled na budućnost i ministra Linića i Milanovića premijera i bilo koga u ovoj Vladi ne može bit da ono dosadašnje što je kapitalizirano kažu sutra to uzimamo. To je članak 3. Ustava koji definira da to ne može se uzeti. Prema tome, mi u HDSSB-u ne samo da se zalažemo da se to ne može uzeti, nego i kad govorimo o pogledu na budućnost onda kažemo nek' naši sugrađani odluče da li će tih 5% zadržati u tim mrskim stranim bankama, osiguravajućim društvima ili će pokloniti svoje povjerenje državi i ovom mirovinskom sustavu koji trenutno imamo. Ali sigurno u HDSSB-u znamo da se mirovine moraju isplatiti to znamo, ali isto tako znamo da ima puno stavki u proračunu što smo i kad je bilo donošenje proračuna govorili gdje se može smanjivati deficit, a to sigurno nisu mirovine. Hvala lijepo.
Hvala. Silvano Hrelja, replika. Izvolite.
Uvaženi kolega vi ste u svojoj raspravi rekli nešto o privatnoj imovini ili privatnom vlasništvu i da se zaključiti da je to velika sreća ako ga imate puno, puno novca u tom privatnom vlasništvu, a mala sreća ako ga imate malo, ako ste malo uštedjeli u tom privatnom vlasništvu. Ali zašto se mi toliko danas zabrinjavamo oko toga, oko tri posto, oko zaleđivanja. Proces danas u Hrvatskoj živi, on se događa. Po postojećim zakonskim propisima ljudi odustaju samoinicijativno od te imovine i opredjeljuju se zbog male uštede, a velike štete kod obračuna osobne mirovine odustaju od svog osobnog vlasništva i prihvaćaju jednostupnu mirovinu, dakle mirovinu samo iz prvog stupa odnosno generacijske solidarnosti na potpuno dobrovoljnom principu. To nije nešto što treba osmisliti, to se danas događa. Odustaju od svog privatnog vlasništva oni koji kratko štede zbog beneficiranog staža i vrlo mladi idu u mirovinu, odustaju oni koji su vrlo malo skupili jer im poslodavac ili nije isplaćivao plaću ili nije uplaćivao redovno doprinose itd., i uzimaju ono što je za njih povoljnije, mirovinu iz prvog stupa generacijske solidarnosti što smatramo opravdanim i prilog socijalnoj sigurnosti naših građana. Zasada postoje samo dvije osobe koje znam to su dvije menadžerice koje su uplatama u prvi stup maksimum uplatile pa ih pripada i iz drugog stupa i ima jedan čovjek koji mi se javio kojemu je neopravdano uzet drugi stup jer kao pilot je dovoljno uplatio za visoku mirovinu iz prvog stupa, međutim uzeto mu je nekih 300 tisuća iz drugog stupa i on ne prima, trebao je to primiti makar u 60. ili 65. godini. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Bubalo.
Prije svega sigurno našim umirovljenicima želim dobro zdravlje jer bolestan čovjek ima samo jednu želju, a to je da bude zdrav. Ali gledajući naše umirovljenike koji doista teško žive i tu bih se složio s vama i procjenjujem da će biti sve teže jer cijene rastu, potrošačka košarica sve više raste, a mirovine na neki način su nam na istoj razini. Ali ponovno kažem, kad govorimo o drugom stupu i o kapitaliziranoj štednji mi smo u HDSSB-u uvijek da građani sami odluče da li žele ili ne. Znači, to je ono što je ipak primarno. Nadam se da nećemo tu temu imati ni uskoro u Hrvatskom saboru i drago mi je da to ministar potvrđuje. Prema tome, kada dođe to vrijeme ako se bude raspravljalo oko toga onda ćemo pokloniti još više pažnje, a sad samo sugeriramo naše mišljenje. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Silvano Hrelja, izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja ću nešto reći o amandmanima koje sam u ime Kluba zastupnika HSU-a i potpisao i dao u saborsku proceduru. Uz još jedno pojašnjenje kolegi, ne sluša sada ali nema veze, jedno pojašnjenje znate svi kad se suoče sa brojkama otpadnu sve emocije. Dakle, ti ljudi kad idu u mirovinu i kad im netko izračuna da će dobiti 200 kuna mirovine u drugom stupu, a da će istovremeno čak i sa boljom formulom sada da ih pripada i 27% na ono što su izdvajali samo u prvom stupu da će izgubiti 700 onda sve priče prestaju. Čovjek se opredijeli, kad ima već pravo, što smatram da je dobro, za ono što je bolje. Da ne bi ostalo nedorečeno. Dakle, Klub zastupnika HSU-a ima tri amandmana proceduralne naravi koja su vezana uz zadnji članak svakoga zakona u kojem se govori da bi zakon trebao stupiti na snagu prvog sljedećeg dana nakon objave u Narodnim novinama. Mislim da za to nema nikakve potrebe jer cijelo vrijeme nismo ustanovili takvu razinu hitnosti da bi morao stupiti sljedeći dan nakon objave u Narodnim novinama i da mislim da i ovi zakoni zaslužuju sudbinu svih drugih zakona, svih normalnih zakona koji stupaju na snagu osmog dana od objave u Narodnim novinama. To je manji dio problema, manji dio priče. Veći dio problema jesu amandmani na konačni prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima. Naime, tražio sam sve moguće podatke da budem vjerodostojan u svojoj raspravi i naišao sam i na fonogram sa sjednice Vlade gdje je rečeno da sva ova tri zakona pa i prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima u raspravi u prvom čitanju nisu imali ozbiljnijih primjedbi. Ja moram skrenuti pažnju da su predstavnici Kluba zastupnika HSU-a i u prvom čitanju dali ozbiljne primjedbe vezano uz prijedlog Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima i to na dva uljeza koja su ušla u ovaj zakon. Ta dva uljeza su mirovinska renta i dokup mirovine. Naime, mirovinska renta je regulirana Zakonom o osiguranju imovina i osoba i to kroz programe životnih osiguranja gdje za doživljenje se predviđa i mogućnost isplate mirovinske rente. I tu je definitivno sve jasno, ako to plaća poslodavac onda se plaćaju porezi zbog toga što se to smatra bruto dohotkom, ako plaćam sam životno osiguranje onda je to za mene oslobođeno svakog poreza i nema naznake mirovinskog odnosno drugog dohotka jer sam štedim za starost. Ovdje to uguravamo u Zakon o mirovinskim osiguravajućim društvima i mislim da ima premalo kriterija koji mogu definirati mirovinsku rentu. Naime, koliko se ovdje može najviše isplatiti mirovinske rente npr. jednom menadžeru pa ajmo reći u INA-i ili u HEP-u? Može mu se isplatiti dva, tri milijuna kuna na koliko vremena? Na pet godina, na sedam godina, na deset godina. Može mu se isplatiti. Kakav je njegov porezni status? Ne znamo. I nemojmo očekivati da to može i mora riješiti Zakon o porezu na dohodak, ne mora. Mi smo to trebali naznačiti. U drugom dijelu, u dijelu programa dokupa mirovine kako se ovdje naziva iako nijedno ni drugo nisu mirovinski program ma možete me stiskati za vrat koliko hoćete nikada neću priznati da su mirovinski programi jer nisu mirovinski programi jer nikada ni jedna kuna doprinosa nije za ove programe plaćena. Znamo da su mirovinski programi isključivo vezani uz uplatu doprinosa poslodavca na duži rok kroz godine. Dakle, program kako se ovdje zove dokupa mirovine je reguliran posebnim zakonom koji smo ovdje donijeli u Hrvatskom saboru u dva čitanja i stupio je na snagu 27.prosinca 2013.godine i tu je u cijelosti sve uređeno što se tiče program dokupa mirovine odnosno doživotne otpremnine i sve je to učinjeno na neki način u teškim razgovorima, pregovorima, dogovorima, kako god hoćete sa resornim ministarstvom tako da smatramo da ovdje nema nikakve potrebe da se ovo posebno definira kao posebno poglavlje u Zakonu o mirovinskim osiguravajućim društvima osim ako se ovdje ne šteluje posao za jedino mirovinsko osiguravajuće društvo u Hrvatskoj a jedino mirovinsko osiguravajuće društvo iako je to neuobičajeno reći u ovoj saborskoj govornici je Raiffeisen mod na kojem jedino i možete izračunati kolika će vam biti mirovina iz drugog stupa ako štedite 10, 15, 20 godina, jel? Oni su se i bavili programom kako se ovdje kaže dokupa mirovine, međutim neovlašteno su se time bavili, oni su jednokratne uplate poslodavca gdje se moglo i 30% izuzeti proglašavali dokupom mirovine. Prema tome imamo poseban zakon, imamo sve uređeno u posebnom zakonu i ne vidim razloga da se ovaj Zakon o mirovinskim osiguravajućim društvima opterećuje sa ova dva uljeza i da ih se ta dva uljeza naziva mirovinskim programima jer oni to po svom izvorištu nikako nisu. Ne mogu biti, ako je nešto otpremnina koja i to doživotna otpremnina koja se, koju ugovore radnik i poslodavac kao kompenzaciju štete zbog ranijeg odlaska u mirovinu, dakle govorimo o doživotnoj otpremnini, onda to ne može biti mirovinski program. Ako imamo opet s druge strane proizvod dugogodišnje štednje po polici životnog osiguranja i ja se opredijelim za mirovinsku rentu bilo doživotnu bilo na određeni period opet ne možemo govoriti o mirovinskom programu jer još jednom ponavljam ni jedna kuna uplate mirovina, uplate doprinosa nije prošla kroz taj institut, odnosno taj kako sam ga nazvao uljez. Prema tome, ja gospodine ministre apeliram na vas i na Vladu RH da još jednom razmotrite ove amandmane s obzirom da vam otvoreno kažem, moja je dužnost braniti svoje stavove i neću se uopće libiti odlaska na najvišu instituciju RH a u cilju održanja ustavnog načela pravne sigurnosti da se jedan institut rješava jednim zakonom, da se takav institut u konkurenciji možemo deset takvih institucija se baviti istim programom i raditi si konkurenciju ali nikako da radimo konkurenciju isti institut između dva programa. Na kraju krajeva, dokup mirovine se tretira kao trgovačke društvo a šta je drugo mirovinsko osiguravajuće društvo nego trgovačko društvo a što je više nego 150 članaka prepisano iz Zakona o trgovačkim društvima u ovim zakonima. O čemu mi pričamo? Mi nismo izvan sustava. Ovdje 150 članka koje bi mogli komotno izbrisati i primjenjivati iz direktno iz Zakona o trgovačkim društvima i ništa ne bi falilo i ništa ne bi moglo omanuti. Prema tome apeliram na vas da ispravite grešku. Ja ne tvrdim da se ovdje radi o lošoj namjeri, ali mislim da je ovo nedopustivo jer na neki način derogira ustavno načelo pravne sigurnosti i transparentu tumačenja zakona. Na kraju krajeva ja sam se oko ovoga otišao savjetovati na Ustavni sud tako da vam bude jasno. Nit sam nikog slao, nego sam ja išao se savjetovati i to mi je isto tako prenijeto. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Ministre, zaključno izvolite.
Kasno je, nećemo polemizirat, dakle stvar je kako tretiramo uplate u mod, ono što bi trebalo demistificirati mod, dakle mi u pozicijama izračuna mirovine cijelo vrijeme računamo na klasičnu dakle, kada vi uplatite iz drugog mirovinskog stupa u mod onda svi računaju koliko će nam biti mirovina. Međutim, mi ovim izmjenama zakona omogućavamo da mirovinsko osiguravajuća društva nude različiti način, dakle možete se odlučiti i da ćete uživati tu mirovinu deset godina, dakle da ne želite da vas to prati doživotno, moć ćete odlučiti da to podijelite sa obitelji pa onda će vam biti jedan dodatak na mirovinu iz drugog stupa manji. Prema tome oko izračuna kako će nam izgledati mirovine je na onome tko bude jednog dana odlučivao a to ću biti ja koji ću odlučiti šta ću sa svojim sredstvima koja dođu iz drugog mirovinskog sustava, dakle, ja ću odlučiti šta hoću sa tim sredstvima, na koji način hoću uživati mirovinu. Temeljeni kapital je jasno, ne može biti kreditno zaduženje nego može biti samo polog, dakle čvrsta valuta jer onda ispada da mi sami otplaćujemo kredit od nekog društva. To govorimo o dobiti mirovinskih fondova, ona je ove godine bila 4,46% inflacija je prema onome podacima koje ja imam 2,2 dakle fondovi su zaradili iznad troškova života što znači da će jednog dana i moja mirovina iz toga biti iznad troškova života. Slažem se oni koji su u dobi 40 do 50 i oni koji su bili u beneficiranom radnom stažu nisu trebali uopće biti u drugom mirovinskom stupu i to ovih dana radimo. Već smo najavili da ćemo ići u novi sustav beneficiranog radnog staža i te ljude ćemo maknuti iz drugog stupa jer oni nemaju što raditi u drugom stupu, jednostavno ne mogu biti dovoljno dugo da kapitaliziraju štednju. I što se tiče mirovinske rente malo je vjerojatno da će ministar financija propustiti priliku da oporezuje mirovinsku rentu, prema tome tu uopće ne dvojim da će to biti ugrađeno u drugom zakonu i bit će, već smo dogovorili. Hvala lijepa.
Hvala i vama ministre. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o obveznim mirovinski fondovima, drugo čitanje, P.Z. br. 526. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada RH podnijela je amandmane nakon roka utvrđenom Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 199.istog Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 83 glasa za, 28 protiv prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika predlagateljice da obrazloži amandmane RH. Poštovani ministar Mirando Mrsić, ministar rada i mirovinskog sustava. Idemo na amandman broj 1 Vlade RH.
Hvala lijepo. U članku 21.stavku 1.riječi pravilnikom iz članka 20.stavka.
Poštovani ministre možete samo obrazloženje čitati.
O.k. hvala lijepo. U članku 21.stavku 1.pogrešno se upućuje na članak 20.stavak 6.te se ovom izmjenom na odgovarajuću zakonsku odredbu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 1 Vlade RH. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 83 glasa za i 28 glasa protiv prihvatili amandman broj 1 Vlade RH koji je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Molim ministre amandman broj 2 obrazloženje.
Sukladno odredbama važećeg Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima član mirovinskog fonda kojem su prava iz mirovinskog osiguranja uređena posebnim propisom koji uređuje prava iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba ili mu se mirovina određuje prema tom propisu ostvaruje pravo pod povoljnijim uvjetima od uvjeta utvrđenih Zakonom o mirovinskom osiguranju. Ukupna kapitalizirana sredstva s osobnog računa člana Mirovinskog fonda Središnji registar osiguranika prenosi u državni proračun u trenutku njegovog umirovljenja osoba ostvaruje mirovinu kao da je bila osigurana samo u obaveznom mirovinskom osiguranju na temelju generacijske solidarnosti prema tom posebnom propisu. Stoga se ovom odredbom predlaže prijenos sredstava s osobnih računa tih članova mirovinskih fondova u državni proračun odmah a ne u trenutku njihovog umirovljenja, ali im se omogućava izbor ostanka u Mirovinskom fondu u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Međutim ako se članovi mirovinskih fondova ne izjasne za ostanak u Mirovinskom fondu Središnji registar osiguranika prenijet će u državni proračun ukupna kapitalizirana sredstva s njihovog osobnog računa, a HZMO će bivšim članovima Mirovinskog fonda po stjecanju prava na mirovinu odrediti mirovinu kao da su bili osigurani samo u obaveznom mirovinskom osiguranju na temelju generacijske solidarnosti odnosno prema posebnim propisima.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Ivan Šuker rasprava u ime kluba. Izvolite. Ustupite govornicu poštovanom zastupniku u ime kluba će govoriti.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege. Prije nešto više od tri dana smo raspravljali o ovom zakonu u Hrvatskom saboru i pretpostavljajući da Vlada nema puno prostora da napravi ovo što će napraviti, ja sam dobronamjerno i u smislu zaštite ovog Visokog doma uputio jedno vrlo jednostavno pitanju ministru gospodinu Mrsiću. Pitao sam ga, gospodine ministre da li će se dirati drugi stup mirovinskog? On je meni odgovorio decidirano ne. Zašto to govorim? Zato što kolegice i kolege ako pogledate akt po kojem mi radimo, a to je naš Poslovnik o radu i ako pogledate njegov članak 174.stavak 2.i 3.onda će vam biti jasno da je o ovom amandmanu vrlo teško raspravljati, a kasnije ću obrazložiti zašto. Međutim što kaže naš poslovnik? On kaže da ocjenu stanja i osnovna pitanja koja se trebaju urediti zakonom te posljedice koje će se donošenjem ovog zakona proisteći. Mi to obrazloženje u obrazloženju ovog amandmana nismo dobili. Isto tako ocjene izvora potrebnih sredstava za provođenje zakona. gledajte kolegice i kolege ovdje se ne radi o 10 tisuća kuna, ovdje se ne radi o milijun kuna, ovdje se ne radi o 100 milijuna kuna, ovdje se radi u ovom trenutku od iako mi tu nemamo točan podatak po nekakvim pričama oko preko 5 milijardi kuna. Druga stvar, mi s ovim amandmanom itekako mijenjamo smisao odredbe Zakona o obveznim mirovinskim fondovima. Mi jednu skupinu ljudi, a kolegica Dalić je postavila i to pitanje da li su ljudi sa beneficiranim radnim stažom izmjenom ovog zakona došli u poziciju da primaju mirovine iz drugog stupa mirovinskoga, ministar je odgovorio da. Dakle s obzirom i na taj njegov odgovor, mi se sada dovodimo u jednu poziciju da jednu skupinu ljudi eliminiramo iz drugog stupa mirovinskoga i praktički drugi stup mirovinskog ostaje samo za one koji su po sili zakona praktički u trenutku stupanja zakona na snagu, a to su bili svi oni koji su bili mlađi od 40 godina, a svi ostali su dobrovoljno stupili u taj drugi stup mirovinskog ili postali članovi obveznih mirovinskih fondova. I mi to rješavamo jednim amandmanom, bez mogućnosti da saborski zastupnici daju svoje mišljenje, bez mogućnosti da saborski zastupnici o tome raspravljaju. Iako ministar Mrsić je znao u utorak da će se ovo dogoditi. Jer naprosto Vlada po strukturi proračuna i po financijskom i fiskalnom kapacitetu hrvatske građane i hrvatskih poduzetnika nije mogla ići na ništa drugo. Dakle, Hrvatski sabor je ostao uskraćen za raspravu. Za raspravu o jednoj vrlo, vrlo bitnoj stvari. Ako je ostao Hrvatski sabor onda su ostali uskraćeni i 80 tisuća ljudi, toliko, iako u obrazloženju ovog amandmana je trebalo navesti koliko ljudi se po toj zakonskoj odredbi nalazi u drugom stupu mirovinskoga. Isto tako je trebalo navesti u obrazloženju ovog amandmana koliki iznos su oni ušparali na svojim privatnim računima u II. stupu mirovinskoga zaključno sa 31.12. ako je to nemoguće napraviti sa 30. siječnjem, onda bi mi imali jednu potpunu sliku. A s obzirom da toga nema nama se praktički nudi da za nešto izglasamo što je u magli, što se ne zna. Druga stvar, da li je netko pitao bez obzira što su zakonske odredbe takve da ljudi prema, koji imaju beneficirani radni staž dobivaju mirovinu sukladno odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju i u principu oni ne dobivaju direktno mirovinu iz II. stupa mirovinskog, u trenutku odlaska u mirovinu sredstva koja su oni uštedjeli u II. stupu u mirovinskom praktički dolaze u hrvatski proračun, tj. u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Njih nitko nije pitao niti ih pita ali je ovdje predložena jedna vrlo, vrlo lukava odredba. Ne da se izjasne oni koji su za i da pročitam točno da ne bi krivo to rekao, nego da u roku od 30 dana veli "…od stupanja na snagu ovoga Zakona se izjasne oni koji žele ostati u II. stupu mirovinskog.". I vi ste sa ovakvim pitanjem praktički eliminirali bilo koga da, i ljudi nisu upoznati niti znaju niti su imali vremena da to naprave. Dakle vi ste ih praktički eliminirali, izmijenili ste Zakon, izmijenili ste osnovni smisao II. stupa mirovinskog za jednu veliku skupinu ljudi kojima je Hrvatska država, jer to su, da se razumijemo to su zaposlenici koji najvećim dijelom svoje plaće dobivaju iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave putem onih decentraliziranih sredstava. Dakle, mi smo njih jednim aktom sa jednom i pol rečenicom eliminirali. Mi smo svjesni da Vlada je u problemima u kakvima je. Međutim, kolegice i kolege ovdje postoji još jedna opasnost u ovom amandmanu. I zašto je tu posebno bitan ovaj stavak 3. Članka 174.? Jer gledajte mi sada jednokratno sve ono što su ti ljudi ušparali, uštedjeli u proteklih 11 godine dekretom prebacujemo u državni proračun. A do sada je bilo da u trenutku kada oni dobiju mirovinu ta sredstva će se prebacivati u državni proračun. I što mi sa ovim aktom radimo? Ne samo da jednoj skupini ljudi uzimamo pravo da budu u II. stupu mirovinskog mi ovim aktom donosimo odluku da dugoročno opterećujemo hrvatski proračun. Jer tko god je u ovom trenutku u II. stupu mirovinskoga a ostvaruje mirovinu temeljem Zakona o mirovinskom osiguranju za one koji imaju beneficirani radni staž u trenutku kada ode u mirovinu faliti će ova sredstva koja se uzmu u II. stupu … [[Govornik se ne razumije.]] To je činjenica. E sada. Sukladno ESA-i 2010. a to je pravilo po kojem Hrvatska mora voditi svoje proračunsko knjigovodstvo i računovodstvo takav događaj se mora predvidjeti u proračunu. Isto tako sukladno Zakonu o fiskalnoj odgovornosti koji smo raspravili jučer u Hrvatskom saboru isto se tako mora, to je onaj članak famozni 3., mislim da je stavak 7. o kojem smo jučer govorili, također predlagatelj zakona to mora sve predvidjeti. Ništa to nije napravljeno. Nego, ministar je vrlo kratko obrazložio, ništa nije rekao i Vlada će na takav način doći do 5 milijardi ili koliko već milijuna kuna, Vlada će na takav način u narednim godinama sebi osigurati 400 milijuna kuna izvornih prihoda. I Vlada misli da će na takav način nešto riješiti. Međutim, kolegice i kolege ja vam postavljam pitanje što će se dogoditi 2016. kada više ne bude bilo uplate iz II. stupa mirovinskog što je ušteđeno do 2014. godine? Jer je predviđeno da ovo što je ušteđeno do 2014. godine se isplati u 2014. i 2015. Dakle, proračun se opet nalazi u problemima. Proračunu će faliti te 2 milijarde 800 milijuna kuna. Dakle, ovo je jedno jednokratno rješenje, rješenje koje ne nudi ništa dobroga i rješenje nažalost koje samo oslikava kako se vode te uređene javne financije i kako se donose zakoni u Hrvatskom saboru. Također kolegice i kolege prema našem Poslovniku u Članku 200. se kaže ako se podnosi amandman takve naravi da bitno mijenja, ili amandmani da bitno mijenjaju ili odstupaju od konačnog prijedloga zakona Sabor može odlučiti da se rasprava odgodi kako bi se zastupnicima ostavilo dovoljno vremena za pripremu prije odlučivanja. Nama čak niti ovo nije ponuđeno iako bi vjerojatno i ostale kolege iz oporbenih klubova htjele raspraviti o ovome. I dapače bilo bi jako dobro da se raspravi na ovo da upozorimo sve na ove fiskalne zamke koje se ovom odredbom zakona koje je ministar ovako benevolentno obrazložio, hoću reći pročitao, nudi. Jer ja vam ponavljam 2016. godine neće biti tih 2 milijarde i 800 a u svim onim godinama kada se budu ljudi prema beneficiranom radnom stažu išli u mirovinu faliti će oni novci koji su se trebali u tom trenutku uplatiti iz drugog stupa mirovinskog. Dakle, kolegice i kolege Klub Hrvatske demokratske zajednice zbog toga ne može podržati niti ovaj amandman, ne može podržati niti ovaj Prijedlog zakona a o svemu ću još moći više govoriti kada bude bio predložen rebalans proračuna. Međutim, toliko o tome ako koliko je tko dosljedan, koliko se zna što se radi. Jer ponavljam dva direktna pitanja su bila u ime kluba HDZ-a postavljena ministru. Ministar je na ta dva pitanja odgovorio dijametralno suprotno ovom amandmanu kojega je danas obrazlagao. Ne znam što se to dogodilo od utorka navečer do četvrtka navečer, jer taj amandman smo dobili jučer navečer. Prema tome, ne možemo govoriti o petku. Što se promijenilo u 48 sati? Osim toga da se zamažu oči hrvatskoj javnosti, da se zamažu oči saborskim zastupnicima i opet da na žalost prisile vladajuću većinu u ovom Saboru da radi mimo Poslovnika koji su sami izglasali. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Više nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 2. Vlade RH. Molim tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo amandman broj 2. Vlade RH prihvatili većinom glasova. 83 glasa za, 26 glasova protiv i jednim suzdržanim glasom. I time postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3. poštovani ministre , obrazloženje.
Hvala lijepo. Ispravlja se pogreška upućivanja na zakon umjesto na odgovarajuću odredbu ovog članka.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Amandman broj 3.? Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Dajem na izjašnjavanje amandman broj tri Vlade RH. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 84 glasa za i 26 glasova protiv prihvaćen amandman broj tri Vlade RH i time postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 4. poštovani ministre.
U članku 240. potrebno je brisati stavak 3. kojim je definirana osnovica za izračun jamstvenog pologa za 2013. godinu budući da predloženi zakon nije stupio na snagu u 2013. godini. U skladu s člankom 112. konačnog prijedloga zakona Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga će odlukom definirati osnovicu iz stavka 1. navedenog članka za 2014. godinu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Amandman broj četiri. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo. Tko je za amandman broj četiri Vlade RH? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 84 glasa za i 26 glasova protiv prihvatili amandman broj četiri Vlade RH. Time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Poštovani ministre idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Prvi amandman na članak 3.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Drugi amandman na članak 246.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Sada prelazimo na amandman poštovanog zastupnika Srđana Gjurković. Amandman broj jedan.
Amandman broj jedan Vlada RH ne prihvaća amandman. Konstatacija da je stavak 2. članka 32. konačnog prijedloga zakona nepotreban jer je ista materija već regulirana stavkom 1. nije točna. Stavkom dva zabranjeno je da član uprave ili prokurist mirovinskog društva bude član uprave, prokurist ili član Nadzornog odbora u nekoj financijskoj instituciji. Spomenuti stavak jedan regulira sličnu, ali drugačiju materiju i ne odnosi se uopće na članstvo u Nadzornom odboru. Radi što kvalitetnijeg i korporativnog upravljanja i izbjegavanja konflikta interesa i nedopuštenih i štetnih utjecaja jednih članica neke financijske grupacije na druge osobito Društva za upravljanje obveznim mirovinskim fondovima potrebno je ograničiti sudjelovanje u upravnim i nadzornim odborima više od jedne financijske institucije.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Povlačim amandman.
Hvala lijepa. Amandman broj dva istog zastupnika poštovani ministre.
Vlada ne prihvaća amandman. Zabrana primanja naknade u nadzornom odboru za relevantne osobe mirovinskog društva potrebno je radi sprječavanja sukoba interesa s obzirom da se iste osobe ulažući novac članova fondova u dionice trgovačkih društava moraju voditi isključivo interesima članova fonda, a nikako mogućnosti ostvarenja naknade u nadzornom odboru.
Podnositelj amandmana poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Povlačim amandman iako smatram da svatko tko odgovara u Nadzornom odboru ima pravo na naknadu bila ona 100 kuna, 2000 ili 5000 kuna.
Hvala lijepa na povlačenju. Amandman broj tri istog zastupnika poštovani ministre.
Amandman se ne prihvaća. Dakle, predloženim amandmanom omogućilo bi se da imovina mirovinskih fondova se može ulagati i u nelistana dioničarska društva ili društva ograničene odgovornosti do 2% imovine fonda, a uvjet je ulaganja u takvu imovinu odredit će agencija posebnim pravilnikom. Naime, u nekim državama mirovinski fondovi mogu ulagati do 5% imovine u nelistane kompanije dok u Norveškoj, Švedskoj i Finskoj mirovinski fondovi mogu ulagati u nelistane kompanije do 10%. Nužno je da mirovinski fondovi ulažu i manje nelistane firme s ciljem razvoja manjih srednjih potentnih privrednih subjekata. Vlada ne prihvaća ovaj amandman jer u Republici Hrvatskoj je jako veliki broj dioničkih društava uvršten na uređeno tržište. Postojanje uvjeta uvrštenja za ulaganje mirovinskih fondova se motivira uvrštenje na uređeno tržište što je vrlo poticajno za razvoj tržišta kapitala i promociju transparentnog poslovanja. Neuvrštene dionice i udjele u društvima s ograničenom odgovornošću fondovi mogu posredno ulagati kroz udjele ili dionice alternativnih investicijskih fondova. I u Republici Hrvatskoj ne postoje ulaganja dovoljne veličine koja se ne bi mogla uvrstiti na uređeno tržište, a veličinom bi opravdala uvođenje takve odredbe te bi stoga ovakva odredba mogla poslužiti za ulaganje u netransparentne i nelikvidne kompanije u inozemstvu umjesto za ulaganje u RH.
Hvala lijepa. Izjašnjenje poštovanog zastupnika Srđana Gjurkovića.
Povlačim amandman zato što zakon osigurava sa ovim novim prijedlogom mogućnost da se više ulaže u dionička društva od strane mirovinskih društava što i je ključno za razvoj gospodarstva da kapital domaćih radnika koji ulažu u mirovinske fondove se vraća najbolje i najkvalitetnije kroz gospodarstvo.
Hvala lijepa. Poštovani ministre sad idemo na amandman Kluba zastupnika HSU-a.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Hvala vam lijepa, nemamo više amandmana. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 24 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen Zakon o obveznim mirovinskim fondovima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa - Konačnim prijedlogom Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o socijalnom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 596. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ste primili. S nama je također ministar. Izvolite ministre, uvodno.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vrlo, vrlo kratko. Dakle, međudržavni odnosi na području socijalnog osiguranja između RH i Republike Crne Gore trenutno su uređeni važećim ugovorom između RH i Savezne Republike Jugoslavije u socijalnom osiguranju koji je na snazi od 1. svibnja 2003. godine. Nakon stjecanja neovisnosti Crna Gora je predložila sklapanje novog ugovora. Pregovori su počeli krajem 2011., a potpisali smo ugovor 24. srpnja 2013. u Crnoj Gori. Primjena ovog ugovora utjecat će na kvalitetu i primjereniju socijalnu sigurnost državljana, odnosno osiguranika obiju država koji su tijekom svog radnog vijeka ostvarili razdoblje osiguranje obje, te će podići kvalitetu suradnje između dviju država. Ugovorom uređujemo područja iz prava mirovinskog i invalidskog osiguranja u vezi s kojim je uređeno zbrajanje razdoblja osiguranja navršenih u obje države, zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite, prava po osnovi nezaposlenosti, prava na obiteljska davanja hrvatskih radnika koji prebivaju i rade u Crnoj Gori, kao i crnogorskih radnika zaposlenih u RH gdje se također uređuje zbrajanje razdoblja osiguranja u slučaju kad je to potrebno u slučaju ispunjenja uvjeta za stjecanje prava. U vrijeme donošenja zakona, potvrđivanjem ugovora, ugovor još nije na snazi, a da bi mogao stupiti na snagu, neophodno je da ga potvrdi Hrvatski sabor. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji Odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Dakle, što se tiče Prijedloga Zakona o potvrđivanju ugovora između RH i Crne Gore o socijalnom osiguranju, generalno pored ovog što je rekao gospodin ministar u uvodnoj riječi, možemo reći da se zapravo više-manje radi o tipskom ugovoru, kako se vrlo često potpisuje između RH i pojedinih zemalja o socijalnom osiguranju. Načelno je to sasvim sigurno dobro jer na neki način daje dodatnu sigurnost po principu uzajamnosti, bilo radnicima iz RH, bilo u Crnoj Gori koji tamo rade ili prebivaju ili isto tako radnicima iz Crne Gore u RH. Iz ovog objašnjena se može vidjeti evo da je ministar boravio u srpnju 2013. godine u Podgorici kada je i ovaj, kada je i sam ugovor između RH i Crne Gore potpisan. Ovdje je ocijenjeno da neće biti dodatnih sredstava potrebnih za provedbu ovog zakona, nadamo se da je to točno. Međutim, sasvim sigurno je da bi možda bilo bolje s obzirom da je potpisano ovo u srpnju da smo to raspravili i prije i ovo je jedan od onih slučajeva kad se preporuča da donošenje zakona stvarno ide u hitnoj proceduri jer nema potrebe ići stvarno u dva čitanja kako bi se evo ta mogućnost primjene i za radnike u Crnoj Gori i za radnike, državljane Crne Gore u RH moglo čim prije primijeniti. U tom smislu za razliku od ovih drugih zakona koje smo danas imali priliku raspravljati, Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona, odnosno Konačni Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između RH i Crne Gore o socijalnom osiguranju. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HSU-a, Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Ma moja motivacija za javiti se za ovu točku dnevnog reda nije da sam pretjerano tražio dlaku u jajetu u ovom ugovoru, odnosno u Zakonu o potvrđivanju ugovora između RH i Crne Gore o socijalnom osiguranju s konačnim prijedlogom zakona, nego praksa na koju nailazim pa cijenim da bez obzira na kasno vrijeme da bi bilo korisno da i malo zastupnika, da uđe u fonogram, da uđe u zapisnik Hrvatskog sabora nešto što ću reći. Naime, otkrio sam da sa našim susjedima ugovori o socijalnom osiguranju ne daju jednaka prava hrvatskim građanima, pogotovo kada se apliciraju razmjerni dio mirovine. Recimo naši građani koji mirovinu primaju iz Republike Srbije zakinutiji su od onih građana koji primaju svoju mirovinu iz BiH, da ne kažem koliko su sve zakinuti naši građani koji primaju samo mirovinu iz BiH ili već davno razmjerni dio dakle oni koji su postali umirovljenici nakon aplikacije ugovora o socijalnom osiguranju, dakle nakon 2002.oni su praktički žrtve. O tome sam više puta govorio, žrtve njihovih mirovinskih sustava. Ako njihovi mirovinski sustavi kažu da će isplaćivati svojim umirovljenicima protuvrijednost u bonovima, to naši umirovljenici nikada ne dobiju. Npr. to je iz Republike Srpske često takav slučaj i naši umirovljenici nemaju nikakvu kompenzaciju. Nadalje, u tim situacijama su sramotno niske dio ili cjelokupne mirovine iz BiH jer nemamo ni onog drugog zaštitnog mehanizma da imamo neki minimum mirovine za umirovljenika neovisno gdje je uplaćivao doprinos. Dakle ja apeliram na vas gospodine ministre i na hrvatsku Vladu da se pomalo počinju otvarati i da se rade revizije socijalnih sporazuma jer nije dopustivo da neko tko je bio jednak 1998.kada nije postojalo ugovora o socijalnom osiguranju zbog aplikacije tog ugovora prema Bosni ima jedno pravo, dakle ne gubi svoju stečenu razinu mirovine, a u aplikaciji socijalnog sporazuma sa Srbijom on značajno za 500, 700 kuna ima nižu mirovinu jer je njegova razmjena iz Srbije značajno niža i ništa ne obvezuje Hrvatsku državu da mu tu prazninu popuni. I još jedan detalj, pred vrlo kratko vrijeme na jednoj proslavi u jednoj našoj organizaciji HSU-a prišla mi je jedna gospođa i kaže dobro kada ćete potpisati socijalni sporazum sa SAD-om. Reko, gospođo šta vas porez žulja? Kaže ne, ne, ja znam da porez moram plaćati ili u Americi ili u Hrvatskoj, meni je to nešto sasvim normalno. Ali gledajte, ja imam 7 godina staža u RH bez socijalnog sporazuma meni tih 7 godina staža ne znači ništa, znači jednostavno ne mogu dobiti ni kune po tim 7 godina staža, a kada bi bio potpisan socijalni sporazum tada bih mogla dobiti barem 7 puta najniže nekih 350 kuna. Ali puno značajnije od toga tada sam hrvatski umirovljenik i tada ne moram plaćati 1200 kuna zdravstvenog doprinosa. Dakle interes naših građana koji se opredjeljuju da će živjeti i nakon odlaska u mirovinu ne znam iz SAD-a ili u Kanadi za sklapanje socijalnih sporazuma sa SAD-om i tako nekim velikim zemljama je velik. Ja znam da je to njima jedna sitna bubica što se tiče iako nije beznačajan broj građana SAD-a koji se deklariraju porijeklom iz Hrvatske. Nedavno sam čitao čak oko 400 tisuća. Međutim za njih je to ipak manji problem. Ja bih molio i da se naše Ministarstvo vanjskih poslova jer znam da je nekada čak i bila inicijativa pokrenuta da obnovi tu inicijativu i u korist naših građana potpišemo socijalni sporazum. A ako ne možemo onda ajmo sjesti sa ravnateljem HZMO-a bar da im prizna tu protuvrijednost staža da ne moraju tolike zdravstvene doprinose plaćati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Evo ministar je odmah odgovorio. Nema više prijavljenih. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Za danas završavamo sa radom, zahvaljujem ministru sa suradnicima. Sutra nastavljamo rad sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 571. Želim vam laku noć. SJEDNICA PREKINUTA U 20,30 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o socijalnom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 596. Rasprava o konačnom tekstu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat glasovanja. Utvrđujem da je jednoglasno sa 104 glasa za donesen Zakon o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o socijalnom osiguranju u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Poštovane kolegice zastupnici, poštovani kolege zastupnici nastavljamo sa plenarnim zasjedanjem Hrvatskoga sabora. Već vidim ruku u zraku poštovanog zastupnika, izvolite.