Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, zakon koji je na dnevnom redu danas sigurno nije jedan od zakona koji će u kratkom roku doneti poboljšanje životnog standarda građana, tako da sigurno i ne uživa neku veliku pažnju javnosti, naročito običnih ljudi. Međutim, to je jedan od zakona koji su nam neophodni zbog reformi u kojima smo i to je zakon koji sigurno predstavlja u oblasti finansija neku vrstu ustava, zakonskog projekta koji donosi osnovna načela po kojima će se sadašnja vlast i svaka buduća morati da ponaša ne bi li poštovala određenu finansijsku disciplinu koju ovaj zakon nameće. Ovaj zakon, zajedno sa zakonom o javnim nabavkama, koji treba da dođe na dnevni red, čini osnov te discipline. Rezultat poštovanja ovih zakona će sigurno biti izraz onoga što su sve stranke DOS-a obećale građanima. Prvo bih dao jedan osvrt na ono što zakon donosi, a kasnije o nekim kontroverzama koje mislim da su u jednom članu zakona, u jednom poglavlju zakona, date. Sigurno da ovaj zakon donosi metodologiju, rekao bih skoro udžbeničku metodologiju za planiranje, pripremu, donošenje i kontrolu budžeta i finansijskih planova. U njemu je pretočeno iskustvo, može se reći i praksa i teorija, uređenih zemalja. Videli smo juče, a to i znamo, ne samo razvijenih zemalja zapada i sadašnjeg doba, nego i iskustvo naše vlade u međuratnom periodu. Noviteti koji su dati u članovima ovog zakona, najvažniji noviteti, sigurno su sveobuhvatnost, jer je ovim zakonom regulisana kako materija koju mora da poštuje u finansijskom delu Republička vlada, tako tu budžetsku disciplinu i sve ono što ona nameće moraju da poštuju i organi autonomije i lokalnih samouprava. Takođe, u istom zakonu je dato i ono što moraju da poštuju organizacije obaveznog socijalnog osiguranja i time je ta sveobuhvatnost, na jedan sistemski, da kažem, udžbenički način, dobro data. Uz to, novitet je budžetski kalendar, jedan tajming po kome će morati Vlada da se ponaša. Znači, Ministarstvo finansija, koliko za dva meseca, će već morati da uradi neke pripremne radnje koje ćemo svi mi ovde morati da kontrolišemo i da pratimo i da na taj način vidimo da li će se ovaj zakon stvarno u praksi i poštovati. Uvedene su budžetske inspekcije i revizija, kao organi nezavisne kontrole, izvršavanja i praćenja budžeta. Novitet je i trezor, kao jedinstveni račun, o kome je već dosta toga bilo rečeno. Ono što je možda neka vrsta kontroverze u ovom zakonu, to su ti budžetski ciljevi. Ovo, kao jedan, na neki način, računovodstveni dokument računovodstvenog ponašanja nameće neka stroga konzervativna ograničenja kao svoje ciljeve. To su makroekonomska stabilnost, održivi i stabilni ekonomski razvoj i smanjenje finansijskog rizika. Ti ciljevi samo na prvi pogled nisu međusobno suprotstavljeni, međutim, u zemljama kakva je naša u trenutnoj političkoj i ekonomskoj situaciji, svaka vlada, sadašnja i buduća, mora da pazi da međusobno ne suprotstavi te ciljeve, odnosno da zarad nekog u datom trenutku ekonomskog razdora, koji se čini moguć, ne izgubi finansijsku disciplinu i samim tim ne ugrozi osnovne postulate ovog zakona. U stvari, može se reći da je međusobno usklađivanje ta tri cilja osnova dobre politike bilo koje vlade u bilo kojoj zemlji. Takođe, ono zbog čega ovaj zakon malo znači za građane u ovoj sada teškoj ekonomskoj situaciji je što kvalitet ovog zakona i njegovo poštovanje ne garantuju sami po sebi uspešnost. On smanjuje rizik uzurpacije vlasti u finansijskoj sferi, a koje smo svedoci bili i u našoj zemlji u periodu socijalističke vladavine; bili smo svedoci da u svim zemljama socijalističkog lagera te finansijske discipline praktično nije bilo. Ona se nije postavljala na nivo zakona i jednostavno jedne dobre prakse, domaćinskog poslovanja države. Ovaj zakon sigurno ta ograničenja uvodi. Ovaj zakon može da bude moćno oružje svih onih koji žele da prate i koji imaju mogućnosti da prate finansijsko poslovanje svih organa vlasti. To će sigurno i za moju stranku, DSS, biti moćno oružje za kontrolu svojih partnera u vladajućoj koaliciji, ali isto tako i to može da bude moćno oružje za sve sadašnje opozicione partije za kontrolu sadašnjih vlasti. U tom smislu, možemo da konstatujemo da je prethodna vlast imala lošu praksu, što se tiče davanja mogućnosti za kontrolu nekih finansijskih radnji. Sadašnja vlast na sličan način se ponaša, tako da će ovaj zakon tu praksu izmeniti. Posledice donošenja zakona u našoj sadašnjoj makroekonomskoj situaciji, ne mogu biti brzo dobre, a o tome sam već malopre govorio, sigurno da ne možemo da očekujemo da će ovaj zakon pomoći našem ekonomskom oporavku. To i nije njegov cilj. Čak, može se konstatovati da će na neki način i smanjiti fleksibilnost vlasti. Dobar primer je i to što ministar finansija, gospodin Đelić, sada nije ovde u sali. Ne krivim ga zbog toga, ali mogu samo kao primer da kažem da usvajamo jedan vrlo važan teoretski zakon koji je osnov delovanja njegovog ministarstva. On, prinuđen sadašnjom situacijom, nalazi se u situaciji da gasi jedan, da tako kažem, ekonomski požar u Srbiji. Znači, na ovom primeru se vidi ta kontroverza. Sa jedne strane uvodimo disciplinu, ali samim tim na neki način i uskraćujemo moućnost sami sebi da neke stvari onako slobodnije radimo, kako su to nekad radili naši prethodnici u vlasti. Tako da o tome treba voditi računa i to sve mora dobro da se uskladi, da bi ta finansijska disciplina bila ne sama sebi cilj, nego nešto što donosi mogućnost za bolji budući razvoj, za strane investicije, a samim tim i za povećanje standarda građana. Mogu da ukažem na neki govor koji smo juče čuli, s jedne strane kritikovan je teoretski koncept ovog zakona, mislim da to nije na mestu. Mislim da kritičari tog teoretskog koncepta mogu da naprave paralelu sa svojom kritikom Zakona o privatizaciji, koja se posle ispostavila da je ipak deo njihovog programa. Sa druge strane, druga kritika bila je vezana za nešto o čemu sam govorio, da je praktično ovo samo sušta teorija, a da to neće doprineti životu građana. Ti koji su to govorili morali su da imaju u vidu da su tu teoriju, a slažemo se svi da je neophodna za sve razvijene zemlje, zemlje koje žele da budu uređene, oni tu teoriju nisu doneli u zakonskom obliku za vreme svoje vladavine. U tom smislu treba i ograničeno shvatiti podršku, političku podršku DSS-a ovom zakonu. Znači, mi sigurno dajemo podršku ovoj teoriji, ovoj opšteprihvaćenoj teoriji, a što ne znači da dajemo podršku ni političkim potezima sadašnje Vlade Srbije, a ni potezima u finansijskoj sferi Ministarstva finansija. Normalno, smatramo da će ovaj zakon u tu oblast uvesti red i normalno, DSS iz tih razloga će podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Za reč se javio narodni poslanik Pal Karolj, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DOS - Savez vojvođanskih Mađara. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, poslanička grupa DOS - Savez vojvođanskih Mađara smatra da je ovaj današnji zakon koji razmatramo, zakon o budžetskom sistemu, veoma bitan zakon u nizu tih zakona koji su neophodni da se u ovoj državi živi lepše, bolje, sigurnije i da se živi na način koji je dostojan građanina ove naše države. Mi polazimo od te prakse da kada naš čovek izađe u beli svet, trbuhom za kruhom, da bi našao neki posao bilo kao radnik, bilo kao menadžer, bilo kao vlasnik, on se snalazi u tom belom svetu po pravilu, živi na način kojim bi mi svi želeli da živimo. Šta je ta razlika, kada građanin Srbije izađe u beli svet i tamo se snalazi, a nije se mogao snaći ovde u ovoj državi. Razlika je u tom ambijentu, u tom okruženju, u tom sistemu države. Samo je ta razlika. Nije razlika u građaninu, nije razlika u vazduhu, ni u vodi, nego je razlika u sistemu u kome taj građanin živi. Naša obaveza kao narodnih poslanika koje je narod izabrao je da stvaramo i donosimo zakone koji će biti takvi kakvi važe u razvijenim delovima sveta. Zakoni da bi mogli ići tamo gde želimo ići, a to je Evropa i da živimo na način dostojan svima. Ovaj zakon o budžetskom sistemu je prvi zakon koji na neki način rešava pitanje stvaranja i trošenja sredstava budžeta na svim nivoima. U tom smislu, on predstavlja okosnicu finansijskog sistema države i lokalnih vlasti. U tom smislu je sigurno potrebno da se on u datim načelima prihvati i da se realizuje. Mi očekujemo da će doći ovi novi zakoni koji će regulisati sve oblasti našeg života. Svi zakoni koji će doći treba da su kompatibilni sa sistemom savremenog sveta i pozivam vas da glasajući za ovaj zakon ujedno date i glas za nove zakone koje će Vlada nama pripremiti, a sve u cilju da se ovoj državi i svima nama koji ovde živimo omogući da puno lepše, da puno bolje i puno sretnije živimo. Hvala lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko prijavljuje za reč od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Za načelnu raspravu, prijavilo se ukupno 15 narodnih poslanika. Prvi ima reč narodni poslanik Dušan Ilić - za,a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović - protiv.
Poštovane kolege, budžetski sistem predstavlja jedan skup propisa, institucija i međusobnih odnosa između tih institucija u jednoj zemlji. Vrlo je bitno da taj sistem i ti međusobni odnosi budu čvrsto regulisani. Ono što je važno za nas u ovom trenutku jeste da vidimo kakvi su međusobni odnosi između tih institucija, a prvenstveno između izvršne vlasti i predstavničkih tela. Smatram da su ovim predlogom zakona dobro regulisani ti odnosi i da praktično ovaj predlog zakona omogućava jedno racionalno funkcionisanje u svim fazama budžeta: u njegovoj izradi, donošenju, izvršenju i kontroli budžeta. Mislim da je ta oblast međusobnih odnosa ono što nas u ovom trenutku najviše treba da interesuje. U ovom predlogu zakona dobro su postavljeni jasni vremenski okviri koji omogućavaju jasnu kontrolu predstavničkih tela. Međutim, ono što nije dobro i što smo mi pokušali da svojim amandmanima definišemo su pitanja odgovornosti i pogotovo smo insistirali na odgovornosti ministra finansija u ovom predlogu zakona. Dobro je što je Vlada taj amandman prihvatila i smatram da je to pozitivno. Istovremeno, predložili smo i da u regulisanju trezora, što je nova institucija, bude uveden jedan poseban informativni sistem koji će omogućavati bolju kontrolu i nadzor u radu trezora. Hteo bih posebno da naglasim u čemu je rezerva DSS-a. Mi smo jednim amandmanom pokušali da rešimo problem koji se pojavio u oblasti rada inspekcijskih službi i budžetske inspekcije. Smatramo da međusobni odnosi, organizacija i koordinacija inspekcijskih nivoa nisu dobro regulisani i smatramo da pravo na žalbu takođe u ovom predlogu zakona nije dobro regulisano. To je jedna rezerva koju mi imamo i svojim amandmanom ćemo pokušati to da izmenimo. Takođe, pokušali smo da uvedemo i jednu posebnu oblast što se tiče budžetske inspekcije. Imam uveravanja da će posebnim zakonom biti regulisana eksterna budžetska kontrola, a još dok je DSS imala predsednika Skupštine, dok je predsedavala ovim domom, pokrenuta je inicijativa i Odbor za finansije je to prihvatio, da se pokrene pitanje organizovanja jedne vrhovne revizorske kuće. Mi smo čak i u Predlogu zakona o lokalnoj samoupravi (gospodine Jovanoviću, izvinjavam se, ako mogu da završim), zapravo o čemu se radi, pokušali smo još u Predlogu zakona o lokalnoj samoupravi da uvedemo instituciju koja bi predstavljala jedan savet javnih računa ili vrhovni revizorski organ koji bi kontrolisao, koji bi bio praktična eksterna kontrola. Bitno, je da je ta inicijativa pokrenuta, da su predstavnici ovog parlamenta bili u poseti Sloveniji, razmenili iskustva sa predstavnicima Velike Britanije i to je ono što je dobro. Bilo bi pozitivno kada bi se nastavilo sa tom eksternom budžetskom kontrolom, kako bi predstavnička tela imala jednu vrhovnu kontrolu nad izvršenjem budžeta. Znači, to su jedino te rezerve koje mi zadržavamo i pokušali smo svojim amandmanima da to promenimo. U svakom slučaju, ovaj zakon je potreban i mi ćemo ga podržati. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je šteta što ministar finansija nije prisutan danas ovde da mi otkloni dilemu kojom od reči iz njegovog bogatog arsenala, ali nekažnjivih reči, da počnem današnju diskusiju, da li da kažem bitanga, mafijaš, hohštapler ili bilo šta drugo, a da za to ne dobijem opomenu. Pošto je poezija proterana iz ove skupštine, očekujem da će uskoro biti proterana iz knjižara. Ja ću se osvrnuti sa par reči na ovaj zakon i još sa par reči na kredibilitet podnosioca ovog zakona. Zakon je o budžetskom sistemu potreban, tu se svi slažemo i niko od nas neće napadati potrebu za donošnjem takvog zakona, ali ćemo naravno napadati nemuštost i neusklađenost ovog zakonskog projekta sa zakonima koji trenutno važe, ukazaćemo na potrebu menjanja velikog broja zakona iz oblasti finansija koja će proisteći posle usvajanja ovog zakona, jer je očigledno da će ovaj zakon biti usvojen. Prvi put sam u jednom parlamentu, a u parlamentima sam od 1991. godine, doživeo da predlagač zakona počne svoje izlaganje time što će hvaliti tuđi zakon o budžetu i budžetskom sistemu, radikalski zakon, a kuditi svoj zakon. Pa reče juče - evo, ovako treba da izgleda zakon o budžetu, to vam je bila, ako se sećate, jedna knjiga od nekoliko stotina strana; a ovako, reče, ne treba da izgleda, pa pokaza budžet od prošle bivše vlade, nedemokratske, od 35 članova i onda pokaza svoj zakon o budžetu od 20 članova. Meni tu nešto nije bilo jasno, ali kada sam pročitao taj zakon, sve mi je bilo jasno. Ovaj zakon predstavlja u stvari raspored časova rada ministarstva i lokalnih organa zaduženih za donošenje finansijskih propisa. Tu možemo da vidimo kada će ko da ustane iz kreveta, kada će da ode da radi, od koliko do koliko sati će da radi na tom zakonskom projektu, kada će da ode na pauzu i šta će na kraju dana sve da nam uradi. To nije loše. Međutim, loše je što ti rokovi i u Ustavu, i u Poslovniku Narodne skupštine i drugim zakonima nisu takvi kakvi se ovim zakonom sada predlažu, pa će normalno biti veoma potrebno da se sve to menja. Predviđeno je da se budžet donese najkasnije do kraja Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Ovim zakonom se predlaže da se budžet donosi 15. decembra, znači 15 dana kasnije, i koješta je još predviđeno ovim zakonom, a mi smo Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima usvojili marta meseca 2001. godine. Taj zakon je podnelo na usvajanje isto ministarstvo i isti ministar. I da vidite šta sve piše u tom zakonu, a čega u ovom zakonu nema. U ovom novom genijalnom zakonskom projektu akcize nisu izvor prihoda, a u Zakonu o budžetu akcize jesu izvor prihoda, a u Zakonu o javnim prihodima i javnim rashodima akcize jesu izvor prihoda i kada mi damo amandman da akcize budu izvor prihoda, Vlada kaže - pa, akcize su jedan svojevrstan oblik poreza i kao takve one ulaze ovde. Zašto onda kao takav oblik nisu ušle i u Zakon o budžetu i u Zakon o javnim prihodima i rashodima? U budžetu stoji da su akcize izvor prihoda. U budžetu stoji da su materijalni troškovi rashodi, a u ovom genijalnom zakonu toga nema. Kako će onaj koji godišnje nanosi direktnu štetu budžetu Srbije od 15 miliona maraka ili, recimo sada, 7 ili 8 miliona eura po novome, da učini nešto da se transparentnost (evo i meni ovde piše transparentnost, a posle toga piše - ha, ha, nemam pojima šta to znači, verujte mi), da budžet bude transparentan, svakog meseca dva do tri miliona maraka ova vlada oštećuje budžet Republike Srbije. Svakog meseca po desetak miliona dolara ova vlada ubacuje u budžet Republike Hrvatske. Svakog meseca ova vlada zabranjuje našim firmama da rade jer to, bože moj, moraju da rade hrvatske firme, a kada naše firme ne rade, onda nema ni 20% poreza na usluge, ni 20% poreza na promet ovoj državi. Kako ćemo mi, bez obzira kakav ovaj zakon bio, da podržimo zakon koji predlaže ministar, koji poslanike i ljude uopšte naziva hohštaplerima, bitangama i mafijašima? Kako ćemo da podržimo zakon koji predlaže ministar koji se, kao Mahmut Bakali, ne seća posle 15 sekundi šta je izgovorio za ovom govornicom? Kako ćemo da podržimo zakon čoveka koji iz prve klupe zahteva od mene da mu pročitam pesmu, a onda aplaudira kada mi predsedavajući izrekne opomenu, dve opomene? Nikako. Prekoračio sam vreme, izvinjavam se mojim kolegama.
Niste prekoračili, vaša grupa ima 27 minuta. Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Gospođe i gospodo, Demokratska stranka Srbije smatra da je zakon dobar i glasaće za ovaj zakon u načelu. Podnošenjem nekoliko amandmana mislim da ispravljamo tekst samog zakona, sa željom da i neki drugi zakoni, koji će doći na dnevni red u ovu skupštinu, budu slični ovom zakonu. Naravno, to nije razlog da i kada hvalimo zakon ne nađemo i po koju zamerku, pošto ovaj zakon nije idealan, kao što ništa što smo do sada radili ne može biti idealno, nego samo možda tek deo nekih naših prohteva i želja da što pre naša zemlja postane deo jedinstvene Evrope, a ovaj zakon koji smenjuje zakon iz 1991. godine, zakon o javnim prihodima i rashodima, koji je svakako bio jedan od kočnica baš tog ulaska Srbije u Evropu, znači ovaj zakon uvodi niz novina i faktički popunjava jednu rupu u ovom delu Evrope, rupu u smislu Srbije koja nije imala jedan moderan zakon o budžetskom sistemu. Podsetiću samo da su sve zemlje iz našeg okruženja, a posebno zemlje iz bivše SFRJ donele već slične zakone, s tim što možemo reći da je ovaj naš predlog zakona jedan maksimalno instruktivan način i prezentuje ovu oblast na instruktivan način do kraja, a nalazi se na 27. ili 28. stranici. Slični zakoni su doneti u zemljama susedima, međutim ti zakoni su zapisani na svega šest ili sedam strana i to je jedan od naših prigovora, ta narativnost i možda jedan udžbenički model koji je korišćen u samom pisanju ovog predloga zakona. Međutim, ono što valja pohvaliti to je da su Predlogom zakona detaljno obuhvaćena i razrađena pitanja planiranja, priprema, donošenja, izvršenja i kontrole budžeta, kako republičkog tako i budžeta lokalnih samouprava. Ovim zakonom uvodi se i jedna vrlo bitna institucija, a to je trezor. Trezor ima i te kakvog značaja u zapadnim demokratijama, čak na čelu trezora nalaze se i ministri. Sigurno je da će ovaj zakon značiti i dati određeni doprinos uređenju javnih finansija na sistematičan, jedinstven i celovit način, što je u odnosu na ovu našu postojeću regulativu svakako izuzetan napredak. Primedbu o narativnosti i udžbeničkom modelu koji je korišćen već sam pomenuo, ali treba pomenuti jednu možda bitniju primedbu kada je u pitanju ovaj predlog zakona, a to je da se podsetimo prvo značaja savremenih budžeta. Budžet nije više čisto administrativnog karaktera, već savremeni budžet i planiranje budžeta karakteriše tesna veza sa finansijskim i ekonomskim, glavnim političkim polugama u jednom društvu. Naša država, koja inače prisvaja i troši oko 50% nacionalnog dohotka, postaje glavni faktor u razvoju nacionalne privrede. U vezi sa ovim u zakonu je predviđen memorandum o budžetu, koji bi mogao da nosi naziv ekonomski budžet.Možda je to moglo da se uvrsti u ovaj zakonski projekat. Ono što je takođe bitno nedostaju rešenja koja bi išla korak dalje i koja biomogućila da budžet ne bude samo budžetska tehnika, kako je ovde zapisano, već da bude pokretač dubljih promena u budžetskim finansijama. Dakle, bilo je potrebno predvideti i u tekst uključiti savremene metode vrednovanja budžetskih troškova, metode ocenjivanja i racionalizacije budžetskih izvora, uvođenje ekonomske računice u budžetskom planiranju, čime bi se svakako omogućila i veća ekonomska odgovornost javnih službi i svakako ekonomska efikasnost društvenog upravljanja. Kada imamo pred sobom jednu kalkulaciju, recimo troškova školovanja studenata, sem cene školovanja tu treba u budžetskom planiranju uvrstiti i dužinu školovanja, mogućnost zaposlenja studenata, vreme kada mogu da se zaposle. To je jedna vrlo široka oblast koja zahteva kompletan pristup. Potrebno je takođe uvesti onaj sistem u planiranju koji je prisutan u zapadnim modelima, a to je da ne postoji mogućnost da neko dobije budžetska sredstva bez predstavljanja svojih programa. Znači, linija ili smer: program, pa budžet; dakle, nema para bez dobrih programa i tim putem mi uvodimo i odgovornost. Nadam se da će resorni ministar imati u planu razvijanje ovog modela u sledećim godinama, kako bi naravno i na takav način postali deo Evrope. Podsetiću samo na jednu činjenicu, da se Demokratska stranka Srbije u okviru Predloga zakona o lokalnoj samoupravi i te kako bavila i jednim amandmanom pokušala je da uvede princip odgovornosti, i to političke odgovornosti, praćenja i kontrole u sektoru javnih finansija. Mi smo predložili jedan odbor koji bi se bavio političkom kontrolom javnih finansija, javnih rashoda. Nažalost, to nije prošlo, na nedovoljan način se ta tema tretira u ovom zakonskom projektu, ali takođe neće biti kasno, možda u vrlo skoroj budućnosti, da takav sistem političke kontrole i mi nekim svojim dopunama ovog zakona uvedemo, kao jedno od osnovnih načela rada svih javnih finansija.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega narodni poslanik Goran Cvetanović.
Poštovani narodni poslanici, Vlada Republike Srbije Predlogom zakona o budžetskom sistemu pokušava, i to treba pozdraviti, da na jedinstven i celovit način uredi budžetski sistem u okviru kojeg predlaže način planiranja, pripremu, donošenje, kontrolu budžeta Republike, teritorijalnih autonomija i lokalnih samouprava. U Predlogu zakona članom 4. se kaže da je budžetski cilj makro-ekonomska stabilnost, održivi, stabilni ekonomski razvoj i smanjenje finansijskog rizika Republike. Ne slažem se sa predloženom formulacijom, jer smatram da su to više političke fraze, time se izbegava odgovornost za makro-ekonomska pitanja i smatram da se davanjempredloga budžeta za narednu fiskalnu godinu utvrđuje ekonomska politika države, čuva ekonomska stabilnost, obezbeđuje razvoj i zapošljavanje, izbegava finansijski rizik. U članu 5. Predloga budžetskog sistema regulisano je pitanje obima budžeta i nije sporno da se sva primanja iskažu u ukupno ostvarenim iznosima, a svi izdaci u ukupno izvršenim iznosima i da oni moraju biti uravnoteženi, ali se ne slažem sa stavom 5. pomenutog člana, jer se time daju prevelika ovlašćenja Vladi i nadležnom izvršnom organu lokalne vlasti, koji mogu u toku godine raspolagati sredstvima ostvarenim do isteka tekuće godine, pogotovo što naplata niti može, niti jeste ograničena iznosom iskazanim u budžetu. Predlogom zakona je predviđeno da je ministar, odnosno lokalni organ uprave nadležan za finansije u obavezi da direktno prati izvršenje budžeta i najmanje dva puta godišnje informiše Vladu, odnosno nadležni izvršni organ lokalne vlasti. Smatram da treba propisati obavezu da kvartalno, tj. svaka tri meseca Vlada dostavlja Narodnoj skupštini, odnosno nadležni izvršni organ lokalne vlasti lokalnoj skupštini, izveštaj o ostvarenim prihodima i rashodima za protekli period. Time se, kako se od 5. oktobra kaže, kako reformisti kažu, unosi transparentnost u to kako se ostvaruju prihodi i troši budžet. Ovakav predlog budžetskog sistema članom 4. daje svoj pravi smisao tj. potvrđuje da je predloženi budžetski sistem u stvari tehnički budžetski sistem, jer se tim članom iskazuje budžetski kalendar od 30. aprila, kada počinje priprema budžeta, donošenjem budžetskog memoranduma, zaključno sa 25. decembrom, kada lokalni organ uprave nadležan za finasije dostavlja budžet lokalne vlasti ministru. Ako je predviđen budžetski kalendar, nije mi jasno zašto predloženi član 14. u Predlogu zakona o budžetskom sistemu nije sankcionisan članom 47, jer ako je sve predviđeno budžetskim kalendarom, onda i oni koji su najodgovorniji moraju da snose sankcije ako ne donesu akta u predviđenim rokovima. Bez obzira što je članom 28. predviđeno da u slučaju da Narodna skupština, odnosno lokalna samouprava ne donese budžet pre početka fiskalne godine vrši se prinudno finansiranje u vremenu najduže prva tri meseca fiskalne godine. Da li, pored ovako predloženog budžetskog kalendara, treba da postoji alternativa prinudnog finansiranja? Ako treba da postoji, mislim da je rok od tri meseca zaista dug period za to. U članu 24. regulisano je pitanje utvrđivanja predloga budžeta. Tu nije sporno, da ministar dostavlja Vladi nacrt budžeta Republike, a Vlada Narodnoj skupštini. Međutim, novimZakonom o lokalnoj samoupravi daju se velika ovlašćenja predsedniku opštine i on treba po dobijanju nacrta budžeta lokalne vlasti da odluči o izmenama nacrta budžeta, utvrdi predlog budžeta i dostavi ga lokalnoj samoupravi. Predsednik opštine ne mora da bude stručnjak iz te oblasti, i ovde se konstituiše i njegova stručnost u ovoj oblasti, a ovlašćenja mu se stavljaju iznad skupštine opštine, koju takođe biraju građani. Međutim, Zakonom o lokalnoj samoupravi to je tako doneto i tu sada nema promena. U daljem izlaganju osvrnuo bih se na povraćaj više ili pogrešno naplaćenih budžetskih prihoda. Ako je od obveznika naplaćeno više tekućih prihoda, izvršiće se povraćaj u skladu sa zakonom kojim je uređena naplata javnih prihoda. Povraćaj ovih sredstava vrši se na teret uplatnog računa tekućeg prihoda. Ali, postoji problem - ako nema dovoljno sredstava da bi se izvršio povraćaj, nosilac platnog prometa, nadležan za povrćaj tekućih prihoda, obavezan je da traži od korisnika tog prihoda da na uplatni račun javnog prihoda, sa koga treba izvršiti povraćaj, prenese iznos sredstava koji će se vratiti obvezniku. U Predlogu zakona nije definisano u kom rokuje nosilac platnog prometa dužan da traži od korisnika povraćaj sredstava. Zbog toga poslanička grupa Socijalističke partije Srbije amandmanom traži da to nosilac platnog prometa treba da uradi u roku od tri dana. Takođe, smatramo da treba smanjiti rok od 15 dana na sedam dana dok korisnik ne prenese sredstva na uplatni račun, da nosilac platnog prometa izda nalog da se sredstva prenesu sa računa korisnika tekućeg prihoda na uplatni račun tekućeg prihoda sa koga se povraćaj vrši, jer to nisu njegova sredstva ako su uplaćena kao višak javnih prihoda. Što se tiče promena aproprijacije u toku godine, kaže se da se u slučaju osnivanja novog direktnog korisnika budžetskih sredstava, sredstva za njegovo poslovanje ili ovlašćenje obezbeđuju iz tekuće budžetske rezerve. Tačno je da se sredstva tekuće budžetske rezerve koriste za neplanirane svrhe za koje nije izvršena aproprijacija u smislu člana 48, ali smatram da se daju velika ovlašćenja Vladi, a to se do sada ogledalo kroz formiranje velikog broja agencija koje su postale direktni korisnici, pa je poslanička grupa Socijalističke partije Srbije tražila brisanje stav 3. člana 41. Kada sam se već dotakao budžetske rezerve, smatram da budžetsku rezervu treba razgraničiti na određene iznose i u tom smislu predlažem da tekuća budžetska rezerva iznosi najviše 1% od ukupnih prihoda za budžetsku godinu. To je dovoljan iznos za sve neplanirane svrhe za koje nisu izvršili aproprijaciju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega Radojko Petrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS se zalaže za temeljnu reformu finansijskog sektora u zemlji, sa jasnim konceptom i pravcima finansijske reforme, sa zakonom o budžetskom sistemu kao rezultatom promišljene politike i jasnim socijalnim programom. Vlada vodi fiskalnu politiku povećanjem stopa poreza i opterećenjem građana i privrede, a restrukturiranje bankarskog sistema vrši isključivo preko likvidacije srpskih banaka, umesto da izvrši efikasnu redukciju ogromne sive ekonomije. Vlada se koristi reformističkom retorikom, umesto da donese mere za sprovođenje fiskalne politike sa jasnom strategijom za finansiranje zdravstva, prosvete, obrazovanja, kulture. Zakonom o budžetu i ostalim zakonskim propisima koji regulišu ovu oblast određeno je ko donosi zakon o budžetu, odluku o budžetu i finansijske planove. Rešenjem koje je ponudila Vlada omogućuje se Vladi donošenje propisa koji će umanjiti nadležnosti Narodne skupštine, lokalne skupštine i nadležnih organa, zavoda i fondova. Ako je rad Vlade transparentan, zašto samo dva puta godišnje pratiti izvršenje budžeta kad je potrebno bar četiri puta informisati nadležni izvršni organ. Otvaranje podračuna i drugih računa otvara mogućnost velikih zloupotreba u korišćenju budžetskih sredstava. Zašto u zakonu ne postoje odredbe neophodne za rešavanje materije koju zakon uređuje, već je predlagač zakona dao i definicije recimo budžetskog suficita i deficita, kao da se ne radi o zakonu već o predavanju u školi. Budžetski kalendar očigledno liči na podsetnik ministra finansija, više na to lični nego na član zakona. Za utvrđivanje predloga budžeta i dostavljanje Narodnoj skupštini odnosno lokalnoj skupštini, uputstvo, memorandum i smernice predstavljaju interna dokumenta između davalaca i korisnika budžetskih sredstava, pa zato ne treba da budu predmet ovog predloga zakona. Predlogom da Narodna skupština daje saglasnost na finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, ovim institucijama se daje značaj paralelnog organa Vlade Republike Srbije, pa samim tim konstituiše njihov izvršni karakter, koji po Ustavu nije predviđen. Kada je u pitanju fiskalna godina i privremeno finansiranje, zašto se ponovo ostavlja mogućnost da se budžet donosi sa velikim zakašnjenjem i da se vrši privremeno finansiranje u prva tri meseca fiskalne godine. Stalna budžetska rezerva očigledno nije obrađena,jer ukoliko se planira deficit budžeta za tekuću fiskalnu godinu apsurdno je planirati sredstva za stalnu budžetsku rezervu. Zašto u Predlogu zakona nije definisano u kom roku je nosilac platnog prometa dužan da traži od korisnika povraćaj više ili pogrešno naplaćenih budžetskih prihoda. Ne vidim ni jedan razlog zašto da o ugovorima o kratkoročnim zajmovima i emitovanju kratkoročnihhartija od vrednosti odlučuje ministar jer postoji realna opasnost od zloupotrebe i samovlašća izvršne vlasti. Ako smo već usvojenim Zakonom o lokalnoj samoupravi povećali finansijske ingerencije lokalne samouprave, zašto lokalne vlasti po ovom predlogu zakona ne mogu izdavati garancije. Srpska radikalna stranka smatra da je nemoguće ostvariti uvid u zaduživanje ako predsednik opštine sam bude pregovarao o zaduživanju jedinica lokalne samouprave, kako kod inostranih tako i domaćih poverilaca. Zato je potrebno razmatrati takvu odluku o zaduživanju kod izvršnog organa lokalne vlasti i potrebna je saglasnost od strane odbornika skupštine opštine. Ono što je evidentno i protiv čega je SRS,to je uspostavljanje trezora i jedinstvenog konsolidovanog računa, da bi se sprečilo uvođenje još veće centralizacije u finansijskoj sferi, jer je očigledno da ministar finansija sve želi da stavi pod svoj patronat, a evidentno je da nije, najverovatnije zbog toga, ni prisutan, jer to ne može da negira. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, donošenjem ovog zakona Vlada očigledno želi da se postigne više reda i discipline u celokupnom budžetskom sistemu. Ipak, predložena rešenja ne znače nikakvo poboljšanje dosadašnjeg stanja u ovoj oblasti. Neki predlozi znače korak nazad u odnosu na dosadašnja rešenja, neka su nedorečena i ostavljaju mogućnost različitih tumačenja. U daljem izlaganju ukazaću na pojedine napred izrečene konstatacije. Konkretno, u članu 14. Predloga zakona propisuje se budžetski kalendar za postupak pripreme i donošenja budžeta. Predloženi postupci su zaista dobra pretpostavka da budžet temeljito može da se pripremi i na vreme da bude donet, počev od opštine do Republike. Takođe, prema predloženom kalendaru, pripreme za donošenje budžeta počinju na vreme, čak 30. aprila tekuće godine za donošenje budžeta za narednu godinu. U istom članu propisuje se obaveza da nadležni izvršni organ opštine do 5. oktobra dostavi predlog budžeta lokalnoj skupštini, odnosno da Vlada Republike Srbije do 1. novembra dostavi predlog budžeta Republike Narodnoj skupštini na usvajanje. I, taman kad bi trebalo izreći pohvalu na uvođenje ovakvih novina, dolazimo do saznanja da to mnogo u praksi ne znači. Ostavlja se mogućnost da se budžet opština i Republike može i dalje donositi do 31. marta budžetske godine i za prva tri meseca vršiti privremeno finansiranje. Čime pravdati toleranciju da se budžeti ne usvoje do 31. decembra? Ne znam ko može naćiopravdanje da skupštine opština od 5. oktobra, a to je za tri meseca, i Republička skupština od 1. novembra tj. za dva meseca, do kada im se dostavljaju utvrđeni predlozi budžeta, ne mogu zakazati sednice skupština i usvojiti budžete. Dalje, u slučajevima kada obveznik traži povraćaj više plaćenih obaveza i kada se utvrdi da je u pravu, neopravdano se ostavljaju neki vrlo razvučeni rokovi, do kada će mu sredstva biti vraćena, iako na to ima pravo. U članu 48. reguliše se pitanje formiranja i korišćenja tekuće budžetske rezerve. Manjkavo je što se ne propisuje koji je to maksimalni iznos u odnosu na ukupne prihode za budžetsku godinu. Taj iznos procentualno, kao i za stalnu budžetsku rezervu, treba propisati u zakonu. Posebno je pitanje poglavlje duga i garancija, gde je zaista predloženim rešenjima ostavljeno mnogo nedorečenosti i stvara se mnogo nedoumica. Vrlo su diskutabilna predložena rešenja o zaduživanju, vođenju pregovora o zaduživanju, izdavanju garancija i drugo. Olako zaduživanje kod banaka u zemlji i inostranstvu za pokrivanje budžetskih deficita nosi velike posledice za budući period. Uzeti krediti moraju da se vrate, i to uvećani za kamatu. Druga je stvar kada se koriste krediti za nabavku repromaterijala, opreme ili za neke investicije, gde se očekuje dinamiziranje proizvodnje i ostvarivanje profita. A drugo je kada se krediti koriste za pokriće budžetskih deficita, idu u javnu potrošnju; oni mogu da se vrate samo iz poreza. To opet vodi usporavanju privrednih tokova i smanjenju privrednih aktivnosti. Podsećam samo da je ovogodišnjim republičkim budžetom predviđeno da se budžetski deficit pokrije iz kredita domaćih banaka u iznosu od 5 milijardi i 460miliona, a iz stranih kredita čak iznos od 13 milijardi i 420 miliona. Zatim, u članu 64, gde se propisuje kalendar pripreme, ostvarivanja i podnošenja završnih računa budžeta, verovatno je greškom izostavljeno da se utvrdi rok - do kada nadležni izvršni organ lokalne vlasti dostavlja predlog završnog računa budžeta lokalnoj skupštini na usvajanje. Taj propust nadam se da će biti, jednostavno, ispravljen sada, prilikom donošenja ovog zakona i razmatranja predloga od strane poslanika u vidu amandmana koji su dati na ovaj zakon. Na kraju, zbog ograničenosti vremena za diskusiju, želim da ukažem još samo na pitanje budžetske kontrole i revizije. Jasno se definiše uspostavljanje interne budžetske kontrole, posebnih službi interne kontrole, budžetske inspekcije i revizije i lokalne službe za inspekciju i reviziju. Te službe imaće osoblje, prostor i opremu, vršiće, pored ostalog, i kontrolu primene zakona u oblasti materijalno - finansijskog poslovanja. Međutim, nigde se u predlogu ovog zakona ne predviđa da te službe u svom radu treba da sarađuju sa srodnim službama, kao što je finansijska policija Republičke uprave javnih prihoda ili finansijska inspekcija Narodne banke, odnosno Zavoda za obračun i plaćanje. SPS u tom smislu, a u cilju ukupnog podizanja efikasnosti i racionalnosti, funkcionalnosti društvenog sistema, predlaže da treba propisati i obaveznost saradnje ovih institucija. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, treba ovaj i ostale zakone koji moraju da se donesu u ovom domu što pre doneti, jer je to osnovni uslov da uđemo u Evropsku uniju. Da bi to postigle vlade, trebalo bi da imaju sposobnost da prezentuju višegodišnje programe, uključujući pažljivu koordinaciju između partnera na različitim nivoima rada. Brzina donošenja ovog zakona je uslovljena ne samo ulaskom naše zemlje, već i čuvanjem svih donacija koje nisu besplatne, a zna se čije su to pare uložene u našu zemlju. Verovatno predlagač ovim predlogom zakona želi postići više reda i discipline u celovitom budžetskom sistemu, ali ovako predložen zakon više liči na udžbenik ekonomije nego na zakon, što svakako ne može biti cilj zakona. Zakon mora biti koncizan, jasan i sadržati samo odredbe neophodne za regulisanje materije koju uređuje. Ovaj predlog zakona umesto da sadrži samo neophodne odredbe za jedinstven i celovit način uređenja budžetskog sistema Republike Srbije, sadrži i odredbe koje imaju karakter unutrašnjeg normativnog akta ili podsetnika ministra i Ministarstva finansija i ekonomije. Očigledni primeri su čl. 14. i 17. Predloga zakona. U članu 14. Predloga zakona govori se o kalendaru republičkog budžeta, koji više liči na podsetnik, nego na član zakona, i u najmanju ruku je smešan. Član 17. takođe tretira sadržaj uputstva koje Ministarstvo dostavlja direktnim korisnicima budžetskih sredstava, a ministar već ima njihova obećanja.Takođe, zakon je neprecizan i nedopustivo je da predlagač u izvorima finansiranja ne predvidi akcize kao jedan od osnovnih izvora prihoda. Kažete da je ovo jedan od ključnih reformskih zakona kojim se na jedinstven i celovit način uređuje budžetski sistem, prelazno definiše postupak planiranja, pripreme, donošenja i kontrole budžeta Republike, pokrajine i lokalnih samouprava. A ta ključna reforma je da osnivate trezor na svim nivoima. Ako uvodite ovu instituciju u budžetski sistem, efikasnije ćete upravljati tokovima novca, prilivom i odlivom sredstava budžeta i iz budžeta. Izdavanje garancija i zaduživanje mnogo lepo zvuči, samo kada bi bilo tačno. Suština je da vi uspostavljanjem trezora i otvaranjem jedinstvenog konsolidovanog računa praktično ukidate sve pojedinačne žiro račune svih korisnika; kako direktnih (mislim na ministarstva), tako i indirektnih (mislim na sudove, organizacije obaveznog socijalnog osiguranja). To je suština, hoćete sve da kontrolišete iz jednog centra. Sve pare na jednu gomilu, a trošiće se kako kancelar kaže. Pa ni Tito nije vršio takvu centralizaciju. To je svojevrsna diktatura u finansijskoj oblasti. To vi i ovde u Skupštini sprovodite, ali samo kao teror jačeg nad slabijim. Kad vam Poslovnik ide na ruku, vi ga koristite, kad vam ne ide na ruku, vi ga preglasate i tako idete dalje. Planirate da otvorite oko 150 trezora, koji će zapošljavati po petnaestak ljudi. Zamislite tu armiju ljudi. Planirate neke silne revizore - obične, pa neke vrhovne revizore. Ko može da plati tu ogromnu armiju ljudi, a idete na varijantu - štedljiva i jeftina država. Narod više nema iz čega da ispostavi te pare koje vi očekujete. Vidim iz Predloga zakona da želite da se zadužujete u inostranstvu, da emitujete kratkoročne hartije od vrednosti radi finansiranja deficita tekuće likvidnosti. Kako ćemo primeniti ovaj budžetski sistem na gradove kad njih nismo regulisali nijednim zakonom. Ta oblast gradova treba tek da se reši. A i Zakon o lokalnoj samoupravi je u Skupštini usvojen samo kao želja, jer on treba da počne da se primenjuje tek posle redovnih novih izbora. Budžetski sistem je pokušaj Vlade Srbije da razvodni budžetske želje koje su uvek bile transparentne. Ovim sistemom se stvara sistem koji nije moguće kontrolisati, a to je krajnji cilj. Zašto se on ne može kontrolisati? Zato što je ovim sistemom sve do te mere iscepkano uputstvima i pomoćnim aktima za koje je potrebna armija da to sve sistematizuje, ali se nadam da ovaj budžetski sistem neće ni zaživeti. Vi, umesto da idete ka tome da smanjite javnu potrošnju, vi je ovim zakonom pojačavate, čak planirate da zarad vašeg komfora i čukununučiće zadužite. I najveći biser je taj, što to isto planirate da omogućite i lokalnim samoupravama. Znajući vaše kadrove u lokalu, plašim se, da će nam kad siđete sa vlasti, trebati 50 godina da razdužimo opštine. Ovaj zakon mi srpski radikali nećemo podržati.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, već nekoliko puta u proteklih par meseci u raspravi o različitim finansijskim pitanjima rečeno je da će ta pitanja biti rešena ili uređena budućim zakonom o budžetskom sistemu. Predlog tog zakona je danas pred poslanicima Skupštine Srbije. Gledajući njegov sadržaj, može se izreći nekoliko konstatacija i postaviti par pitanja. Prvo, Predlog zakona sadrži brojne odredbe kojima se formalno ne može mnogo prigovoriti. To su opšti stavovi, ocene, novi nazivi za već poznate i primenjene radnje i postupke, metodologija izrade budžeta i finansijskih planova, objašnjenje pojedinih pojmova, zaduženja pojedinih subjekata, rokovi za propisane radnje i mnogo drugog, uglavnom već poznatog. Pitanje koje se postavlja jeste da li je ovaj zakon uopšte bio potreban, jer se ceo taj sadržaj zakona mogao iskazati kroz jedan podzakonski akt. Ako je Predlog zakona već napravljen, u kojoj meri će on biti sproveden, šta je od napisanog primenljivo, šta je to što ovaj zakon čini posebnim da mi o njemu danas u Skupštini raspravljamo. Suština ovog zakona je, po mom mišljenju, da predviđa do sada nepoznatu centralizaciju upravljanja novcem, dok se u isto vreme stalno govori o decentralizaciji i finansijskoj samostalnosti, što na velika vrata govori o deficitu u budžetima, na republičkom i na lokalnom nivou, što se apsolutizuje pozicija i pravo ministra da upravlja svim finansijskim sredstvima, bilo kao neposredni naredbodavac, bilo kao neko čija je saglasnost potrebna za raspolaganje novcem. Zakonom se, u stvari, želi institucionalizovati postojeća praksa, čak i rešenja koja su skupštinska većina, a i ministar lično, do sada više puta kritikovali, osuđivali kao nedozvoljena, neprimerena, kao nešto što je relikt prošlosti i što se ubuduće neće činiti, a čini se. Konkretno mislim na uzimanje novca iz budžeta Republike Srbije i njegov plasman u druge svrhe, kao što je bio slučaj kod EPS-a, što smo videli pre nekoliko dana u okviru rasprave o davanju garancija. Lično, kao i moje kolege socijalisti, nemam ništa protivtoga što se državni novac preusmerava u druge svrhe, ako se time ne dovode u pitanje budžetski korisnici. EPS-u je, neosporno, taj novac bio potreban za remont, jer je radio u nemogućim uslovima, gde nije bilo moguće normalno nabaviti rezervne delove, a pogotovu što su postrojenja bila razorena i oštećena za vreme NATO agresije. Ali, ono što ne možemo nikako prihvatiti, to je taj dvostruki pristup Vlade ovom i sličnim pitanjima. Naime, kad god je postojala potreba kritike prethodne vlade,ministar je, pored političkih ocena, sve poslanike i javnost zdušno uveravao da će postojati "transparentnost javnih finansija" i da se neće "izneveriti budžetski korisnici". Nije nimalo transparentno, a ni briga o budžetskim korisnicima, uzimati novac iz budžeta i davati ga za druge potrebe, a o tome ne obavestiti javnost, sem kad se to mora, kao u pomenutom slučaju. Čak je ministar, ne trepnuvši, izjavio da, u slučaju da Skupština ne da kreditne garancije, novac bi trebalo da se traži od nekih drugih budžetskih korisnika. Ovo pominjem iz razloga što aktuelna Vlada radi u potpuno regularnim uslovima, dok je prethodna radila u uslovima sankcija i rata. Drugo, u budžetski sistem, preko trezora, uključeni su i socijalni fondovi, penzijski, zdravstvo, što nije u skladu sa suštinom da sredstvima fondova upravljaju oni koji putem doprinosa finansiraju te fondove. Treće, ovim predlogom zakona se definitivno uspostavlja deficit u budžetu, kao nešto sa čime aktuelna vlast trajno računa. Ovim Vlada direktno potvrđuje da je ekonomska situacija u zemlji izuzetno loša, da proizvodnja praktično ne postoji, da se iz domaćih izvora neće moći podmiriti obaveze države, sem povećavanjem poreza, ali se onda postavlja pitanje ko će to moći da plati. Zakoni koji su gromoglasno najavljivani za popunu budžeta, kao što je Zakon o ekstraprofitu, nisu ni izdaleka dali očekivane rezultate. U donošenju zakona govorilo se o velikim prihodima i o socijalistima kao glavnim ekstraprofiterima. Međutim, kada je objavljena lista ekstraprofitera, videlo se da socijalista među njima nema. Otpao je i elan za sprovođenjem zakona, jer je ekstraprofitere trebalo tražiti na drugom mestu, među svojima, a sa padom elana je opao i priliv novca u budžet. O efektima privatizacije, kao uzoru za pokriće deficita, sada se uopšte ne govori. Donacije iz inostranstva se skoro i ne pominju. Dakle, ostaju samo krediti za popunu deficita, ali krediti, kao što je poznato, koštaju. Naravno, koštaće i nas. Četvrto, nedostatak zakona o budžetskom sistemu ogleda se i u tome što, za razliku od Zakona o javnim prihodima i javnim rashodima, nema precizno utvrđene oblasti koje se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Naime, Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima u više članova, 18, 19, 20. i 21, vrlo detaljno, stavku po stavku, navodi korisnike finansiranja, dok ovaj predlog zakona sadrži opšte, uglavnom načelne odredbe. Kolege poslanici, ono što je u proteklih godinu i nešto više dana proglašavano manom, to će posle usvajanja zakona o budžetskom sistemu biti vrlina. U stvari, u suštini je reč o jednom tehničkom zakonu, nikako sistemskom, čija je funkcija da poboljša imidž Vlade Republike Srbije u javnosti. Deficit budžeta, umesto da bude rešen, biće transparentno iskazan, a posledice toga će osetiti građani, prvenstveno oni koji su uredno izvršavali svoje građanske obaveze. Iz pomenutih i razloga koje su pomenule moje kolege socijalisti, ovaj predlog zakona za nas nije prihvatljiv.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Toma Bušetić.
Evo, Skupština Srbije ima tu čast da se priključi tzv. razvijenim evropskim zemljama. Ovakav zakon o budžetu usvojila je Hrvatska, usvojila je Republika Srpska, usvojila je Crna Gora, usvojila je Makedonija; zašto da se ne priključimo toj razvijenoj Evropi, zašto da mi pravimo probleme toj Evropskoj zajednici, zašto da mi pravimo probleme MMF-u? Najbolje usvojite ovakav zakon, a mnogo je bolje i korisnije nego predlog Žarka Koraća da na njegov način uđemo u Evropu. To je nepreporučljivo, pogotovo za nas srpske radikale, a vi kako hoćete. Interesantno je što ministar ovde sa svojim paničnim, a gotovo šizoidnim govorima želi da pokrije, a to je da se vrši centralizacija finansijskih sredstava. Vlada ne treba da brani zakon tako što će napadati opoziciju i opozicione poslanike. Zakon se brani argumentima. Ova centralizacija finansijskih sredstava, preko centralnog trezora,izvršena je ne da bi Vlada ili ministar držali ruku, ili šapu bolje rečeno, adekvatniji je izraz za njih, na tim finansijskim sredstvima, nego da bi Evropska ekonomska zajednica imala pregled, da bi ona kontrolisala sva sredstva koja su na raspolaganju u Republici Srbiji. MMF bi na osnovu tih sredstava koja se nalaze u centralnom trezoru određivao daljnju politiku koju će sprovoditi ili voditi prema Srbiji. Onda treba javno priznati o čemu se radi. Gospodo, ovde smo čuli od samog ministra, a sa ponosom je rekao da se predstavnici Evropske ekonomske zajednice već nalaze u Vladi, da nam stranci određuju šta ćemo i u koje vreme mi u Srbiji da investiramo, šta mi u Srbiji treba da radimo, to će nam reći neko iz inostranstva. Nije to bruka, nije to sramota priznati. Ali, da zna narod Srbije u čijim rukama mu je sudbina; u čijim rukama su finansije, taj određuje sudbinu Srbije. Posle ovog zakona, 99% sam siguran da ide zakon o javnim nabavkama ili kako se već zove. Evo kako, uprošćeno, to ubuduće treba da radi Vlada Srbije:resorni ministri podneće godišnje planove za korišćenje navodno budžetskih sredstava; onda će dotična osoba koja bude ispred Evropske ekonomske zajednice, odnosno MMF-a, procenjivati da li se isplati, da li je to korisno ili racionalno da se ide u tu investiciju; na osnovu njegove procene, prebacivaće se i sredstva. To jako lepo izgleda, a mogli ste da se edukujete, gospodo iz vladajuće koalicije, u Crnoj Gori. Kada dođe ministar resorni, recimo, za saobraćaj i da prioritet izgradnje puteva na delu Nikšić-Plužine, a onda Englez, gospodin Englez, pošto poznaje dobro situaciju, on određuje prioritet i kaže, taj put nije sada koristan, radićemo drugi put ili nećemo ni jedan, nego ćemo to prebaciti za unapređenje turizma. Šta ovaj zakon otvara kao mogućnost? Upravo ovo što sam i govorio, raspolaganje sa gotovinom. Ko će raspolagati? Raspolagaće onaj koji drži šapu nad finansijskim sredstvima, a to je upravo predstavnik Evropske ekonomske zajednice. Da li ste videli to, da se nekome prebace sredstva, a onda neko odlučuje da li mu trebaju ili ne. Direktni, indirektni, budžetski korisnici, oni mogu da rade sa sredstvima šta god žele. Njihova dužnost i obaveza je da dostave plan. Realizacija tog plana se periodično kontroliše. Pavloviću, ovo ti ne znaš, ne razumeš ti ovo. Ti da znaš samo jednu stvarnost, da je Tito umro, drugačije bi se ponašao. (Slobodan Pavlović, sa mesta: Ima dva Pavlovića, na koga misliš?) Ma isti ste. Sada da ja ulazim u to. Šta je interesantno ovde? Ovde je interesantno da se želi da ozvaniči nešto što nameće Evropska ekonomska zajednica. Kako to da se uradi? Preko poslanika u Skupštini, pa ćemo mi poslanici posle snositi odgovornost za uspeh i neuspeh ove vlade. Kako ste krenuli, gospodo, slobodno u Srbiji svaki razbojnik može da kaže da je reformista kao i vi. To je dokaz. E, ovo vam je reforma.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, veoma je teško danas govoriti o ovom zakonu kada naš predsednik, Slobodan Milošević, na impresivan način podseća čitav svet, a nažalost i deo sopstvenog naroda, šta se sve događalo u proteklih 10 godina, ko je pokrenuo ratove i kakve je zločine počinio... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu.) ... NATO pakt našem narodu i našoj zemlji. Kada je reč o ovom zakonu, samo bih se osvrnuo na 59. član, koji govori o tome da organizacije u oblasti obaveznog socijalnog osiguranja mogu da se zadužuju kod domaćih i inostranih poverilaca, radi kapitalnih investicija. Paradoks je, gospodo,veliki da se danas govori o kapitalnim investicijama u oblasti socijalnog osiguranja kada znamo da sve ove organizacije nemaju dovoljno sredstava ni za redovnu delatnost. Primera radi u zdravstvu, bez obzira što je iz budžeta izdvojeno čini mi se pet milijardi, ta sredstva su kap u moru i planirani prihodi neće biti dovoljni ni za 50% potreba, a kada je reč o platama zdravstvenih radnika, kada je reč o potrebama širokog spektra osiguranika. Pa onda, kada govorimo o penzijskom fondu, gde je situacija jednako teška, bez obzira što je Vlada predvidela 127 milijardi za ove namene, o kakvim kapitalnim investicijama da govorimo kada će penzioneri u ovoj godini ostati uskraćeni za tri penzije. To je i sam ministar Đelić priznao, jer će penzije biti usklađivane tromesečno i sa 50% rasta plata i 50% rasta troškova života. Kada govorimo o Zavodu za zapošljavanje, znamo veoma dobro da su značajno redukovana prava koja su bila u naše vreme, a podsetiću da je obezbeđivana novčana naknada do penzije za one osiguranike koji imaju preko 30 godina staža; sada imamo da je za one sa 25 godina staža obezbeđeno samo dve godine novčane naknade. Znamo da će u ovoj godini još 100.000 ljudi ostati bez posla. Kada uzmemo ovu cifru i da je u 2001. godini ostalo bez posla više od 100.000, to je čitav milion bez posla. Direktor Zavoda za zapošljavanje, umesto da brine o tome kako će naći sredstva da pokrije ove novčane naknade, direktor Svetozar Krstić nam govori da će organizovati sajmove radne snage, gde je veoma važno da muškarci nemaju bele čarape na crne cipele. Znate, to bi bilo veoma smešno da nije tragično. U stavu 7. ovog člana govori se o mogućoj pozajmici organizacija obaveznog socijalnog osiguranja iz budžeta Republike. To na prvi pogled može da izgleda kao jedan dobar potez. (Da li možete malo da ih umirite, slušajte, zanimljiva je tema.) Kako će se iz budžeta pozajmljivati sredstva za ove organizacije, kada znamo da je i sam budžetdeficitaran za 38 milijardi i znamo šta je rečeno kako će se taj deficit nadomestiti. To je putem donacija, putem kredita i privatizacije. Naravno, uslovi za donacije su veoma teški: izručenje Srba u Hag, gašenje Republike Srpske, puštanje svih Šiptara iz zatvora. Molim vas, posle govora Slobodana Miloševića i nastupa u Hagu, izručenje Srba u Hag neće biti lako. Na kraju, kada govorimo o samim kreditima, više puta smo vas upozoravali, mi socijalisti, da treba da budete oprezni kada koristite kredite MMF-a, jer su gorka iskustva u mnogim zemljama. Poljska iČehoslovačka su dobile najveće kredite, i Argentina, a njihovi dugovi su sada preko 100 milijardi dolara. Samo za kamate u svim ovim zemljama odlazi 50% nacionalnog dohotka. I još jedan dobar primer, možda i za nas važan: svojevremeno je Etiopija dobila donacije, ali donatori nisu dali da se ta sredstva troše za pokretanje domaće proizvodnje, već su sredstva išla u američke banke, a dali su im kredite MMF koji su bili sa kamatama od 10 il 12% na godišnjem nivou.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, preostalo vreme poslaničke grupe SRS je pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, već 10 godina sam u ovom parlamentu kao poslanik SRS i za to vreme sam čuo mnogo premijera, mnogo ministara, razmatrali smo mnogo predloga zakona, deklaracija, ali ovako slatkorečivog ministra kao što je gospodin Đelić još nisam čuo. I verujte, zbog te slatkorečivosti narod je poverovao nekim obećanjima, pa je čak stekao i neke simpatije među građanima Srbije. Juče je on pokazivao dve knjige, jednu debelu knjigu koja je predstavljala budžet buvše kraljevine Jugoslavije i jednu malu knjižicu koja je predstavljala budžet za 2001. godinu. Danas sam poneo jednu malu knjižicu koja predstavlja spisak ispunjenih obećanja Vlade Republike Srbije i ministra Đelića, a onu veliku knjigu koja je predstavljala obećanja nisam mogao da ponesem jer je to ogromna knjiga. Dakle, dame i gospodo, došli smo do toga da danas usvajamo jedan zakon koji će transparentno pokazati kako se pravi budžet, kako se usvaja budžet i kako se troši budžet. Ono što nas kao srpske radikale i građane Srbije interesuje: da Vlada ponudi budžet koji će biti prihvatljiv građanima, koji će moći da pune svojim sredstvima, da bude dovoljan da zadovolji osnovne potrebe budžetskih korisnika i onih koji se po zakonu finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Mi ne možemo da osporimo da ministar Đelić ima i neke profesorske ambicije, pa se tako za rođenog Piroćanca kaže - aproprijacija, ono što mi kažemo da je ovlašćenje Vladi ili nekom organu da troši zakonom određena budžetska sredstva. Tako saznajemo od našeg ministra u ovom zakonu koji nije udžbenik, nego zakon, da budžetska primanja i izdaci moraju biti u ravnoteži. Onda imamo još nešto što zaista treba da učimo, ovo nije zakon, ovo je udžbenik, da ukoliko su tekući rashodi veći od tekućih prihoda nastaje deficit, a ukoliko su prihodi veći od rashoda, imamo suficit. Imamo i kalendar rada, pa se kaže prvo, 30. aprila ministar u saradnji sa organima nadležnim itd. donosi to i to, ali fali nešto. Ne kaže se šta tog dana radi ministar ujutru, recimo, ustao je u 7 ujutru, otišao sa tečom na pijacu, onda se obrijao, onda ovo, onda ono. Treba i to gospodo da bismo bili transparentni. Ono što mi tražimo od ove vlade je da bude u drugom pogledu transparentna. Da ne saznajemo na Prvom programu RTS-a, iz jedne svađeizmeđu predstavnika DOS-a, između dva krila DOS-a, da ministar Vlahović treba da nosi bukagije, da Srbiju i Saveznu Republiku Jugoslaviju par jaja na oko ili kajgana predsednika Koštunice košta 250.000 nemačkih maraka, da se neke stvari dešavaju za koje mi pojma nismo imali. Zar je potrebno da iz svađa predstavnika DOS-a Srbijatransparentno saznaje šta se dešava. Da saznamo od visokog funkcionera jedne političke parije i bivšeg predsednika Narodne skupštine Republike Srbije da je 400.000 maraka iz donacije za zdravstvo razvučeno, potrošeno po raznim nevladinim organizacijama. Da se za izradu ovakvih zakona, na koje čekamo po godinu dana i koji su sve lošiji i lošiji, da se dobiju pare iz inostranstva, da se one takođe razvlače po nekim nevladinim organizacijama, troše mimo zakona i mimo javnosti. Dakle, da ponovim, za SRS je potpuno nevažno na koji će način Vlada Republike Srbije usvajati i praviti ovaj budžet. Ono što je za nas važno je da pratimo trošenje tog budžeta, da svaka stavka bude na zakonu zasnovana, da svaka potrošnja iz tog budžeta bude zakonita, da budžet bude prihvatljiv za male privrednike, da bude prihvatljiv za one koji se bave velikom proizvodnjom, da bude prihvatljiv za građane Republike Srbije i da u toj meri u kolikoj je prikupljeno sredstava iz budžeta budu zadovoljeni svi korisnici budžetskih sredstava. Sve ovo predstavlja tra-la-la i celo ovo vanredno zasedanje smo proveli u usvajanju zakona koji se neće primenjivati ili će se primenjivati tek za nekoliko godina. Mnogo važnije stvari čekaju Srbiju i političare u Srbiji. Nego, izgleda da je vreme da srpski radikali krenu sa mitinzima, idemo Pančevo, pa Niš, pa dalje.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Golub Rajić. Narodni poslanik Dragoljub Stamenković je iskoristio vreme poslaničke grupe SRS.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nije ministar Đelić danas ovde prisutan, jer želim da u ovoj raspravi istaknem nekoliko po meni važnih pitanja, a koja u dosadašnjem toku priče o zakonu o budžetskom sistemu nisu pomenuta. Najpre nekoliko osnovnih utisaka, reklo bi se da je ovaj zakon celovit, da je sistematizovan, da se na osnovu toga može izvući i zaključak da je kvalitetan, ali samo na prvi pogled. Ipak se ovde može postaviti nekoliko ključnih, po meni, suštinskih pitanja, a pre svega u onom delu koji se tiče primene zakona. Mislim da je ovaj zakon na neki način preuranjen i da se teško može primeniti u našoj sadašnjoj ekonomskoj i finansijskoj situaciji, počev od nivoa Republike do nivoa loklanih samouprava i autonomnih pokrajina. Drugo, smatram daovaj zakon nije u potrebnoj meri usaglašen sa odgovarajućim saveznim propisima, posebno onima koji regulišu pitanje državnog duga i nadležnosti u stvaranju tog duga. Treće, smatram da se osnovni budžetski ciljevi koji su u ovom zakonu pomenuti, obzirom na prethodne okolnosti, ne mogu postići. Rečeno je da je osnovni budžetski cilj makroekonomska stabilnost, stabilan ekonomski razvoj i smanjenje finansijskog rizika Republike Srbije. To je osnovni budžetski cilj. Kada god se donosi budžet, to bi morao da bude osnovni budžetski cilj i ovde mi na žalost ne možemo govoriti niti o stabilnoj makroekonomskoj situaciji, niti o mogućem i stabilnom ekonomskom razvoju, niti o tome da Republika Srbija ima smanjen finansijski rizik u vremenu kada izvršavamo budžet za 2002. godinu, pogotovu što znamo činjenicu da je republički budžet deficitaran za preko 38 milijardi dinara, odnosno za preko milijardu i 300 miliona maraka. Samim tim ne može se smanjivati finansijski rizik jer je država već u startu dužna ili ino-poveriocima ili svojim građanima po osnovu namirenja osnovnih potreba u raznim sferama života. Ministar Đelić je pokušao da u svom jučerašnjem izlaganju kaže kako imamo neke kvalitetne i nove kategorije u zakonu o budžetskom sistemu pri čemu je posebno mislio na trezor. Vas, gospodo narodni poslanici, a i ministra Đelića želim da podsetim da trezor nije novina koja je došla sa dolaskom ministra Đelića na mesto ministra finansija, već da ga podsetim da smo i u onoj prethodnoj Jugoslaviji imali tu finansijsku instituciju - trezor. Pitanje je samo kako će ovaj trezor funkcionisati, kada postoji obaveza svih onih koji se putem poreza i doprinosa finansiraju da sva ta sredstva stave na jedan jedini konsolidovani račun, a da se dozvoljava da se u okviru tog konsolidovanog računa otvore i odgovarajući podračuni i drugi računi,kako je to rečeno u ovom zakonu. Zašto je to pitanje? Najpre prethodna iskustva govore o tome da fondovi socijalnog osiguranja nisu imali obavezu prema prethodnom trezoru, a iskustva iz Evrope govore da nisu imali obavezu da svoja finansijska sredstva deponuju na taj jedinstveni konsolidovani račun trezora. Nisu imali, jer se i na zapadu, kao i kod nas, ponešto razlikuju obaveze korisnika prema fondovima, nego što je u pitanju obaveza prema budžetu. Jer, kao što znamo, u fondove uplaćujemo doprinose, a u budžet uplaćujemo poreze i to je bitna i suštinska razlika. Time se na neki način uskraćuje, ali najblaže rečeno ograničava pravo onih koji uplaćuju te doprinose i da upravljaju tim fondovima. Teoretski govoreći može se dogoditi, a obzirom na našu praksu sasvim sigurno i pretpostaviti da ćemo biti u takvim situacijama, da se npr. sredstvima penzionog fonda isplate zarade zaposlenih u oblasti obrazovanja ili u obasti zdravstva, a da penzionerima ne možemo na vreme isplatiti penzije u odgovarajućim iznosima. Naravno, može se desiti i obrnuto, ali osnovna suština je u tome da se prejako centralizuju sva ta sredstva na nivou Republike i da imamo takvu ili sličnu kategoriju trezora i na nivou autonomne pokrajine i lokalne samouprave. Onda se otvara jedno drugo, suštinsko pitanje. Mi ćemo sada odlukom ministra za finansije, otvoriti taj konsolidovani račun kod nadležne službe za platni promet, odnosno kod Zavoda za obračun i plaćanje. Gospodo narodni poslanici, šta će se desiti onog momenta kada ZOP, odnosno služba za platni promet bude ukinuta? Kod koga će se onda otvoriti taj jedinstveni ili konsolidovani račun trezora? Kod koje poslovne banke, obzirom na činjenicu da znamo kakvo nam je stanje u bankarskom sistemu u zemlji? Da li ćemo doći i do takvih rešenja da se na saveznom nivou prolongira odluka o prestanku rada Zavoda za obračun i plaćanje ili ćemo odlukom Republičke vlade i ministra za finansije doći u nuždu da svoje konsolidovane račune otvorimo i kod inostranih banaka? Ovde se otvara nekoliko suštinskih pitanja kako će uopšte trezor kao institucija da funkcioniše ako ćemo ispoštovati zakon o ukidanju ZOP-a. Da li ćemo onda moći da eventualno napravimo kombinaciju, da taj konsolidovani račun ZOP-a, što bi bilo po meni racionalno i celishodno, prenesemo recimo u Nacionalnu banku ili u Poštansku štetionicu ili opet prema odluci ministra u neku drugu poslovnu banku. Koja je to poslovna banka koja je u mogućnosti da u ovom momentu, a računajući i na godinu dana unapred, obavi poslove platnog prometa za sve korisnike budžetskih sredstava, na svim nivoima u ovoj zemlji? Dame i gospodo, takođe vas podsećam da će ubuduće, prema zakonu o budžetskom sistemu, Narodna banka Jugoslavije biti samo jedan servis Republičke vlade, koja će sprovoditi svoje odluke u delu koji se odnosi na zaduživanje i to pre svega na zaduživanje u inostranstvu. Ovde se mogu postaviti suštinska pitanja o tome ko to u ovoj zemlji treba i može da odlučuje o državnom dugu. Kao što znate, Predlog ovog zakona daje sva ovlašćenja ministru i ministar donosi odluku o zaduživanju, o uzimanju kratkoročnih zajmova i kod domaćih i kod inostranih poverilaca. Otvara se pitnje da li je to iskustvo iz evropske prakse ili je to nešto što pokušavamo da ovde kroz ovaj zakon na mala vrata unesemo i šta će nam se dogoditi? Mi ovde afirmišemo, što u principu nije dobro, što narušava pravila budžetske ravnoteže, afirmišemo budžetski deficit i onda će ministar uvek biti u prilici da poseže za inostranim zajmovima da bi taj deficit u budžetu smanjio ili eliminisao. Tu se postavlja pitanje kakav je to budžet koji u sebi unapred podrazumeva nedostatak sredstava i unapred podrazumeva da ćemo da bi napunili budžet morati uzeti inostrane kredite, pa makar i kratkoročne. Ko o tome može zapravo da odluči? Čak sam u tom pogledu predložio jedan amandman i on je odbijen, a predložio sam da o dugovima kod domaćih poverilaca odlučuje Vlada, a o dugovima kod stranih poverilaca ne odlučuje ministar nego ova Narodna skupština na predlog Vlade. Onda bi mi ovde mogli da razgovaramo o tome da li je celishodno i racionalno budžet popunjavati sa stranim dugovime i kreditima, a da pri tome zanemarujemo činjenicu da nije sporno uzeti državni dug, ali ga plasirati u kapitalne investicije, u izgradnju auto puteva, u izgradnju fabrika, u izgradnju pruga, itd, ali jeste sporno uzeti inostrani kredit, staviti ga u budžet i potrošiti ga kao javnu potrošnju. To jeste sporno i nakon toga nam se može desiti da taj ministar, koji je zaključio ugovor o dugu, na primer ministar Đelić, opet ode recimo u Francusku ili u neku drugu zemlju, a da ovu zemlju ovde ostavi u dugu, jer je imao pravo po zakonu da zaključi ugovor o bilo kom dugu i bez ograničenja visine tog duga. Pitanje je uslova pod kojima se ti dugovi mogu stvarati u ovoj zemlji. Mnogo toga je ovde otvoreno i molim vas, ovim zakonom se daje pravo izvršnom organu skupštine opštine, što je predsednik opštine, da takođe zaključuje ugovore o zaduživanju lokalne samouprave i to bez odluke nadležne lokalne skupštine. Taj amandman Vlada je odbila. Šta to znači? Znači da ćemo imati nekog predsednika koji će uzeti koliko hoće da napuni taj opštinski budžet, da i on deficitarno finansira nekakve aktivnosti i nakon toga ćemo ga smeniti, ali njegova odgovornost po zakonu neće postojati. Imaćemo trezor i na nivou lokalne samouprave, imaćemo reviziju i kontrolu poslovanja javnih preduzeća i to onih, a u zakonu se kaže, u kojima je država vlasnik 50 ili više procenata. Ali, ovde se postavlja pitanje po kom zakonu rade javna preduzeća. Podsećam vas da ta preduzeća rade po Zakonu o preduzećima, da se u tim preduzećima formiraju upravni i, posebno podvlačim, nadzorni odbori, koji su zaduženi za reviziju i kontrolu poslovanja tih preduzeća. Ne sporim pravo vlasnika, pa neka je to i država, da učestvuje u odlučivanju, da učestvuje u kontroli, ali je sporno da se na nivou lokalne samouprave formira budžetska inspekcija ili neka druga koja će imati te nadležnosti revizora ili kontrole u javnim preduzećima, a da se pri tome zanemari da ta preduzeća posluju na tržištu i da mogu ostvarivati i dobit, da se mogu privatizovati na način koji je određen Zakonom o privatizaciji, ali Zakonom o privatizaciji javnih preduzeća i to zadire u jednu drugu sferu samostalnosti tih preduzeća i de fakto kvaliteta rada koji se u tim preduzećima može ostvariti. Mogao bih mnogo da govorim i o drugim pitanjima iz ovoga, ali se postavlja pitanje zašto mi žurimo, zašto žurimo i zašto možda neke buduće događaje prejudiciramo? Dame i gospodo, državni dug je u nadležnosti savezne države i Narodne banke Jugoslavije i nije u redu da postavimo tako stvari da Narodna banka Jugoslavije bude servis Republičke vlade u stvaranju dugova. O čemu mi to govorimo? Da li mi mislimo da neće biti Jugoslavije? Zbog čega se tako ubrzano pripremamo za takvu varijantu, iako pregovori na tu temu nisu završeni? To je pitanje koje se ovde postavlja i da li zapravo Vlada gura Republiku Srbiju, pre nego što se svi dogovori postignu, u samostalnu državu, koja će između ostalog moći i da se zadužuje na način koji njoj odgovara. Ne sporim pravo Republike, ali to mora biti pre svega procedura koja će se sprovesti na saveznom nivou, dokle god postoji Savezna Republika Jugoslavije. Nije u redu da mi kao Republika Srbija činimo bilo koji korak koji bi išao na ruku onima, pre svega onim ljudima u Crnoj Gori, da iz toga izvuku pouku ili zaključak da Srbija neće da bude sa njima i da im kaže idite od nas. Dakle, to je suštinska poruka koja iz ovog zakona može da se izvuče i zato mi je žao što ne mogu da čujem gospodina Đelića da mi odgovori na ova pitanja, šta se zapravo tom odredbom htelo postići? Ko sada sprečava Saveznu vladu ili Narodnu banku Jugoslavije da odluče o tome treba li nekakav državni dug da se uvede u Republiku Srbiju ili ne. I tamo je većina DOS-ova. Zašto to svodimo na republički nivo? To je za mene jedno ključno pitanje i mislim da zaslužuje pažljiv i delikatan odgovor. Hvala vam lepo.
Da li hoćete da iskoristite 30 sekundi. Izvolite.
Poslanici Srpske radikalne stranke, zahvaljujući tome što su se uverili ko je Boža derikoža, neće glasati za ovaj zakon jer je Boža ojadio ove građane i ovim zakonom će učiniti nešto još gore tako što će ojaditi i celu Evropu, a vi želite u Evropu i zbog toga Srpska radikalna stranka ne želi zajedno sa vama u takvu Evropu.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Tomović. Preostalo vreme poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije je 12,5 minuta.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poslanici, na dnevnom redu Skupštine Republike Srbije je Predlog zakona o budžetskom sistemu, koji nam je Vlada Republike Srbije predložila da se donese po hitnom postupku, da bi se na jedinstven i celovit način uredio budžetski sistem i u okviru njega planiranje, priprema, donošenje i kontrola budžeta Republike, teritorijalnih autonomija i lokalnih samouprava. Ovaj zakon reguliše osnivanje i nadležnosti trezora republičkog budžeta i budžeta lokalnih vlasti, gde bi se sva primanja budžeta uplaćivala na račun trezora, sa koga bi se vršila i sva plaćanja, a takođe jedinstveno se uređuje donošenje finansijskih planova, zaduživanje i izdavanje garancija, računovodstvo i kontrola planova Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje i Republičkog zavoda za tržište rada. Zakon o budžetskom sistemu bi trebalo da zameni dosadašnji Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima. Primenjivaće se osmog dana od dana objavljivanja, sem odredbi koje se odnose na lokalne vlasti, a rok za donošenje svih drugih propisa iz ovog zakona je 12 meseci. Ovo je još jedan od zakona koji će, poput omnibusa za Vojvodinu, poput Zakona o lokalnoj samoupravi, Zakona o privatizaciji, Zakona o radu i drugih koje predlaže Vlada Republike Srbije, uneti haos u državu. Građani Srbije to nisu očekivali i to ne zaslužuju. Ne znam koliko je baš neophodan radi sprovođenja ekonomske politike Jugoslavije i Srbije u 2002. godini, kada smo nedavno usvojili budžet za 2002. godinu sa 38,8 milijardi deficita; jedino da to legalizuje. Međutim i bez obzira na sve, poslanici Socijalističke partije Srbije, kao i uvek, pokušaće, koliko je moguće, da ovaj zakon poprave. U ovom zakonu se izbegava odgovornost Vlade za makroekonomsku politiku i predlog budžeta za fiskalnu godinu političkim frazama. A, nismo zaboravili DOS-ov ugovor sa narodom. Međutim, vidimo kakvo je stanje danas. Znači, za promašaje nema odgovornosti, a Vladi i izvršnim organima lokalnih vlasti, kada je u pitanju raspolaganje ostvarenim sredstvima, data su velika ovlašćenja. Naplata prihoda nije ograničena. Izjednačena je fiskalna sa kalendarskom godinom, gde ne postoji mogućnost produženja budžetske godine. Mislim da se ministru finansija daju zakonom prevelika ovlašćenja. Naravno da on mora biti odgovoran za izvršenje budžeta, ali Narodnoj skupštini je, svakako, odgovorna Vlada Republike Srbije. Kada su u pitanju organizacije obaveznog socijalnog osiguranja, tu se podrazumevaju republički fondovi penzijskog i invalidskog osiguranja, Republički zavod za zdravstveno osiguranje i Republički zavod za tržište rada, naročito članovi 6, 7, 20. i 25. ovog zakona mislim da nisu dobro uređene, jer ovim organizacijama saglasnost na finansijske planove i programe daju i Vlada Republike Srbije i Narodna skupština. Ne treba sa direktnim korisnicima budžetskih sredstava vezivati posebne ugovore, gde se konstituišu njihove obaveze i odgovornosti i stvaraju obligacioni odnosi, jer oni imaju apsolutni nivo odgovornosti za upravljanje preuzetim obavezama, nadležni su za utvrđivanje prihoda, kao i karakter rashoda sredstava. Zakon predviđa budžetsku rezervu od najviše 1,5% ukupnih prihoda za budžetsku godinu. Možda je to i puno jer je do sada bilo dovoljno i 1%, ali ne maksimizira se iznos tekuće budžetske rezerve i ovo bi trebalo amandmanom popraviti, bez obzira što je teško utvrditi visinu sredstava za neplanirane svrhe. U delu zakona koji reguliše državni dug i državne garancije mislim da se ministru finansija daju velika ovlašćenja i da to nije dobro. Ministar svakako treba da daje predloge, pa neka potpisuje i ugovore, ali uz saglasnost Vlade i Narodne skupštine Republike Srbije, gde bi izvršni i zakonodavni organivlasti imali veću odgovornost. Zbog svega iznetog socijalisti ne mogu prihvatiti ovaj zakon jer on ne donosi ništa novo, sem što centralizuje sva finansijska sredstva. Zahvaljujem.
Reč ima Slobodan Tomović, poslanik Socijalističke partije Srbije, poslednji prijavljeni u načelnoj raspravi o zakonu o budžetskom sistemu. Gospodine Tomoviću, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije ima još sedam minuta.
Neće trebati toliko, dame i gospodo narodni poslanici ... [[mikrofon nije uključen]] Dobro je, dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo uspešno prebrodili ove tehničke teškoće vezane za ozvučenje, pokušaću da vašu pažnju kratko zadržim na nekim akcentima vezano za Predlog zakona o budžetskom sistemu, a to bi u suštini trebalo da na određen način predstavlja i rezime onoga što su moje kolege poslanici iz Socijalističke partije Srbije, a i drugi koji su se obraćali sa ove govornice, već rekli. Dakle, SPS ne spori potrebu da se na jedinstven način i celovito uredi jedna ovako važna oblast, koja se odnosi na budžetski sistem. Gledajući samo sa tog aspekta mi možemo da kažemo da je ovaj predlog, o kome će se poslanici ovog i narednih dana izjašnjavati, zanatski dosta korektno urađen i da metodološki određena rešenja koja su tu data predstavljaju zaista nešto što je sasvim korektno što se tiče zanata i tehnologije urađeno u ovom zakonu. Ali, želimo da skrenemo pažnju, pored stvari koje se u samoj definiciji navode, recimo na zaduživanje za tekuću likvidnost. Sasvim je u redu da to može da postoji, ali samo teoretski, jer ako se radi o ozbiljnom planiranju, ako se budžet ozbiljno planira, ako se izvori predviđaju na način da budu realni, onda ne može da dođe do toga da se iz izvora ne puni budžet u dinamici u kojoj se to kaže. Dakle, to može da postoji samo teoretski, a nikako da bude nešto što će nam u svim situacijama kada nešto ne ide pomagati, tako da ćemo da kažemo - evo, sada ćemo da štampamo obveznice, pa ćemo to time pokriti, pa opet ćemo štampati obveznice itd. Ličilo bi to, pomalo, znate, na onaj stari vic kad je neko polagao ispit za kapetana broda, pa ga pita onaj - šta ako bude oluja, a on kaže - bacim sidro; pa šta ako bude druga oluja, on opet kaže - bacim sidro; pa treća, sidro, pa otkuda ti, kaže, tolika sidra, a ovaj kaže - pa otkuda tebi tolike oluje? Znate, u tim olujama ne bi dobro bilo da štampamo te obveznice. Dakle, to može da postoji samo u teoriji i teoretski. Naša sledeća zamerka je vezana za dinamiku donošenja ovog zakona. Mi, jednostavno, mislimo da bi ovaj naš zakon trebalo da bude usklađen sa saveznim zakonom. Koliko nam je poznato, u pripremi je donošenje toga zakona, a onda se postavlja pitanje - a zašto mi žurimo sa donošenjem ovog zakona? Može to, što reče kolega Todorović, da izazove nedoumicu, da mi to žurimo ne znajući šta će biti sa rešenjem vezano za Crnu Goru, pa ako to rešenje ne odgovori interesima koji znače celovitu Jugoslaviju, da mi onda imamo zakon po kome ćemo moći da funkcionišemo. Tako nešto, nažalost, može da bude shvaćeno kao prejudicija. Zato mislim da je imalo i mesta i rezona da se napravi to neko usaglašavnje, jer i u toj Saveznoj skupštini sede naše kolege, pripadnici različitih političkih opcija. Takođe, želeo bih da skrenem pažnju na još jednu stvar - mi smo se ovde, u situacijama kad su donošeni i drugi zakoni, zalagali da se akcenat da zakonodavnoj vlasti u odnosu na izvršnu vlast. Dakle, mi smo, ako se sećate, upravo sa ove govornice, ne samo predstavnici SPS, već i drugi, pledirali da mi, kao poslanici, kao zakonodavna vlast, imamo veće ingerencije nego što to ima izvršna vlast. Ako je to tako i ako se toga držimo, onda zbunjuje, i moraću da citiram ovo što piše u članu 52, a u okviru poglavlja dug i garancija, da se Republika može zaduživati kod domaćeg ili inostranog poverioca, u skladu sa zakonom. Pa onda dalje kaže "Republika može da zaključuje ugovore o kratkoročnim zajmovima ili da emituje kratkoročne hartije od vrednosti radi finansiranja deficita tekuće likvidnosti." A onda, "O zaključivanju ugovora o kratkoročnim zajmovima i o emitovanju kratkoročnih hartija od vrednosti odlučuje ministar. Republika može davati državne garancije za dugove pravnih lica u skladu sa zakonom itd." Da ne citiram sada i član 53, gde se kaže da u postupku zaključivanja ugovora o zaduživanju ministar daje predlog, a Vlada donosi odluku. Suština ove priče jeste u sledećem - ne može odlučivati ministar. Odlučuje se ovde, jer takvu smo praksu počeli pre nekoliko dana da inaugurišemo. Da li sada to znači da hoćemo da odustanemo od takve prakse? Ministar može dati predlog, Vlada može dati predlog, ali o tome da li ćemo se zaduživati, da li ćemo vršiti kratkoročne pozajmice, da li ćemo štampati obveznice itd, može odlučivati samo onaj ko je doneo odluku o budžetu. Jer, ako se tada nešto menja pa zbog toga može, onda taj o tome treba da odlučuje. Zato mislim da bi u tom delu - koji predstavlja stalno pitanje da li je zakonodavna vlast iznad izvršne, a mislim da jeste i treba da bude - ovo ovde trebalo doraditi. U svakom slučaju, mislim da zakon ima manjkavosti koje su se ovde već čule; što se tiče dinamike, ima potrebe i rezona da se uskladi sa saveznim zakonom i upravo bih pledirao da se to uradi, pa da onda raspravljamo o ovom zakonu i da ga onda usvajamo. Do tada mi ćemo, nažalost, biti protiv. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Ovo je bio poslednji prijavljeni govornik. Pre nego što zaključim načelni pretres, da li neko od predsednika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo poslanici, pre nego što počnem da pričam o samom zakonu, danas i ovih dana sam se naslušao svega i svačega, pa bi već red bio, pogotovu kad je priča o demagogiji, da kažem da je demagogija i ta ista vaša priča o stalnoj reintegraciji, priključku za Evropu i sl. Jer, od kada ste vi na vlasti, čak i banana države, kao što je Makedonija, uvode nam pogranična osiguranja. To su vaši uspesi, vaši domeni, niste uspeli daukinete niti da olakšate režim viza ni u jednoj zemlji, nemojte da mi pričate više o priključcima za Evropu. Što se samog zakona tiče, mogu da vam kažem da je u redu da ovakav jedan zakon, koji bi ovu materiju regulisao, treba da bude izglasan. Međutim, čini mi se da sam predlagač ovog zakona nije dorečen u zakonu, ne pridržava se nekih određenih ekonomskih principa, pa mogu da kažem da je i sam zakon nerazumljiv, jer kada pogledamo u članu 2. definicije koje su obuhvaćene ovim zakonom, nailazim na reči za koje uopšte ne znam šta znače. Ne zato što nisam dovoljno načitan, nego zato što su to reči stranog porekla. Onda nailazim ovde i na nasleđe prošlosti, kao što su organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, a mislim da je zakonom već drugi termin predviđen, drugi naziv. Ovo nas vraća u vreme osnovnih organizacijaudruženog rada, radnih organizacija, Edvarda Kardelja, samoupravljanja, a samoupravljanje najmanje može biti u budžetu. Što se tiče samog izlaganja gospodina ministra Đelića, vidim da ste morali, a i on je to pomenuo, da u zakonu o budžetskom sistemu uvedete i garancije. Žao mi je što gospodin Đelić nije tu. Čini mi se da on, svaki put kadtreba da izađem,pobegne iz sale, a izgleda da je razlog što čitav dan ne dolazi i što je dobio već od gospodina Veljkovića, kao mog kolege iz poslaničke grupe, packe, pa nije ni čekao da mi ostali pričamo. Ali, što se tiče garancija, svi vaši budžeti su do sada napravljeni u deficitu i čitavih meseci ste pričali o tome kako ćete donacijama da pokrivate budžetske deficite. Ono što se desilo u ovoj skupštini pre nekoliko dana u stvari potvrđuje da to nije istina i da su donacije jedna velika predizborna laž. Jer, upravo smo dali garanciju EPS-u da izvrši remonte svojih postrojenja. I na taj način ćete, i prodajom srpske privrede, da popunjavate deficite u budžetu. Gospodin ministar se isto tako dotakao toga da će Skupština imati pravo na uvid u fondove socijalnog osiguranja. Koliko je meni poznato, u članu 7. ovog zakona je to regulisano, a to glasi ovako: "Ministar, odnosno lokalni organ uprave nadležan za finansije obavezan je da redovno prati izvršenje budžeta i najmanje dva puta godišnje informiše Vladu, odnosno nadležni izvršni organ lokalne vlasti." Nigde u ovom delu, dame i gospodo, nema Skupštine. SRS je po ovom članu podnela amandman i mislim da je normalno da Skupština, koja na predlog prihvata i menja budžet, nema samo tu mogućnost da pregleda završni račun, već i da nadgleda sprovođenje budžeta u toku godine. Isto tako, SRS je predvidela da se po ovom zakonu i usvojenim amandmanima Skupština informiše o planu izvršenja budžeta. Gospodin ministar je pričaoo nadležnostima budžetske inspekcije i čini mi se da, po njemu, budžetska inspekcija treba ne samo da nadgleda ispravnost i zakonsku osnovu sprovođenja budžeta i trošenja para, već i da daje preporuke kako te pare treba da se troše. Pa to se svodi, dame i gospodo, na sledeće - budžetska inspekcija dođe, recimo, u EPS, u rudnik, pregleda kako se pare troše, pa sada tehničarima, inženjerima, ljudima od struke, određuje gde su zalihe uglja, kako treba kopati i sl. Ili, kao što bi tržišna inspekcija došla u trgovinske radnje i trgovcima pričala koju robu da nabavljaju, koju da ne nabavljaju. Samim zakonom je do sada postojala mogućnost prebijanja obaveza između države i poreskih obveznika. Ovim zakonom ta mogućnost je uklonjena, a sada postavljam pitanje - dešava se često da država duguje nekom preduzeću, bez obzira u kakvoj je svojini, jer se to preduzeće često bavi uvozom i izvozom, tako da stvara obaveze prema državi. Ovim zakonom nije predviđeno da može doći do prebijanja. Država će njemu računati, u slučaju da ne uplati svoje obaveze, 0,2% kamate dnevno, a on neće imati pravo da bilo kakvu kamatu zaračuna državi. Kad je u pitanju trezor i raspolaganje sredstvima, može da se kaže da je to neviđena centralizacija, a pogotovu je sumnjiva od onog trenutka kada ste objedinili poreske stope 17% i 3% u republičku stopu, jer onih dosadašnjih 3% je isključivo išlo za Ministarstvo odbrane, tako da se opet postavlja pitanje da li ovakvim jednim zakonom, a već je bilo dosta priče oko te kontrole novca, ne želi neko da kontroliše i vojsku. Da se podsetimo, to je još jedini državni organ koji ne kontroliše gospodin Đinđić. Za kraj, budžet se puni iz prihoda koji se ostvaruju od poreza, akciza i prihoda javnih preduzeća. Ono što je u celoj ovoj priči najsmešnije jeste da je ovaj zakon, u stvari, da vi poreske i budžetske sisteme pravite od krova. Da bi gospodin Đelić mogao da puni svoj budžet, nije jedino potrebno da podigne poreske stope i da još više optereti ionako lošu materijalnu situaciju našeg stanovništva, već da stvori tržišne uslove da privreda u celini može normalno da funkcioniše. To je obaveza države, a obaveza privrede je da kroz poreze i druge dažbine popunjava budžet gospodina Đelića. Već sam jedanput rekao da su porezi, u stvari, ljubav iz koristi između poreskih obveznika i države. Ali, kod gospodina Đelića je još uvek ta ljubav u jednom pravcu. Što se tiče knjige koju je prikazivao kao budžet Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, te knjige su radikali pisali pre 70 - 80 godina. Za razliku od vas, od demokrata, to smo odavno prevazišli, pa smo ispred vas barem 70 - 80 godina.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Znači, definitivno je činjenica, dame i gospodo narodni poslanici, da nešto fali u ovom predlogu zakona; bez obzira što se pozivamo na neka evropska iskustva, moram da kažem da se u evropskim parlamentima, na koje se vi pozivate, prvo i prethodno, pre usvajanja svakog budžeta, raspravlja o ekonomskoj i makroekonomskoj politici vlade u toj državi za tekuću godinu za koju se usvaja budžet. Ovde se u naznakama pominje termin makroekonomska politika, ne zna se koja, ne zna se kakva i ne zna se za koga - da li za vlast ili za narod. Ekonomska politika svake države mora da bude prezentirana parlamentu,građani će to da saslušaju, a iz toga će znati kako će da žive u sledećoj godini, koji su im uslovi i parametri određeni u poreskoj politici, u razvoju, ekonomiji, zapošljavanju, perspektivama za mlade generacije itd. Ovaj predlog ne sadrži nijedan od tih elemenata. To je jasna činjenica. Nemamo mi potrebe ovde da razmatramo priče kao predstavnici jedne ili druge stranke, ovo je potreba stanovništva,svih građana i ovog parlamenta, jer nemate prava ta iskustva na koja se vi pozivate da u ovom zakonu eliminišete. Drugo, ovo je zakon koji ima apsolutno tehnički karakter. Ovo je moglo biti rešenouputstvom ili određenim podzakonskim aktima. U ovakvom slučaju će morati Vlada Republike Srbije da donese niz podzakonskih akata,kojima će utvrditi pravila ponašanja za sve korisnike budžetskih sredstava. Pominje se ugovor. To jeste iskustvo sa zapada, ali mora se precizirati kod direktnih budžetskih korisnika, kod indirektnih budžetskih korisnika, kako i na koji način će biti regulisana međusobna prava i obaveze. Dalje, ovim zakonom se definitivno konstituiše i na sva vrata uvodi deficit kao jedna kategorija od posebnog značaja. Moram da kažem da smo u ovih godinu dana utvrdili četiri parametra iz kojih će biti finansirani budžetski deficiti. Prvi i osnovni je privatizacija: unošenjem sredstava u budžet Republike Srbije. Ovde je rečeno da će to biti jedan od glavnih prihoda za finansiranje budžetskih deficita. Tu smo se koncepcijski razlikovali, jer smo tražili da bude upućen privredi, bankarstvu, lokalnim zajednicama iz kojih su i prodata preduzeća. Drugo, pominjane su donacije. Ovih dana se priča da i od tog posla nema ništa, iz raznoraznih razloga. Treći su namenski krediti međunarodnih organizacija, koji su ultimativnog karaktera, po posebnom kamatnom sistemu, na dugi period i dugi niz godina, isključivo za finansiranje budžetskih deficita. Četvrti je zakon o ekstraprofitu. Pominjane su cifre da će po tom osnovu u ovoj državi biti naplaćeno negde oko 8 milijardi maraka, sa procenama i izjavama da će ta sredstva biti usmerena za socijalu i da će biti podeljena građanima Srbije. Očigledno, ako neko misli da su to elementi za ozbiljnu vladu, ako neko misli da su to argumenti sa kojima treba finansirati državu, onda se mi ovde totalno ne razumemo. Osnovni argumenti ekonomske politike određene vlade su sledeći: zdrav ekonomski razvoj privrede; zdravo nacionalno bankarstvo koje će služiti privredi sa realnim kamatnim stopama; zdrava poreska politika zasnovana na realnim porezima. Znači, nije problem da li ovde neko plaća 200 dinara ili 2.000 dinara porez; problem je da li smo naplatili nekome 200 miliona poreza. Na pravi način - borba protiv sive ekonomije. Taj termin je u poslednje vreme izbačen iz javnosti i priča se o borbi protiv korupcije i mita. Ne, gospodo, protiv sive ekonomije. Ona je jedan od generatora problema u ovoj državi i na tom planu mora da se vodi ozbiljna borba. Još su stari komunistički fazoni bili - kad nešto nećete da završite, formirajte komisiju. Po tom osnovu u ovoj državi je formirano raznoraznih saveta i komisija, po mojoj nekoj proceni, jedno pet-šest, koje šalju poruke građanima.Tim poslom se bave stručni ljudi. Ranije smo imali i Kertesove nekakve ekipe za borbu, a danas imamo Đelićeve ekipe. Od tog posla nema ništa. To je sistemski rad, međusobno uvažavanje i jasno utemeljena kontrola u jednom organu, a ne u sedam i osam organa, kako to sada stoji. Tu nema realne borbe protiv sive ekonomije. Dalje, nije nikakva novotarija trezor. Trezor je potreban i on je neophodan, ali ne možemo trezor predati isključivo ministru finansija, nazvati ga ključarem državne blagajne, već jasno definisati koji su parametri. Ne možemo u taj deo unositi sredstva korisnika i davalaca usluga penzione, invalidske, zdravstvene, tržišta rada i drugih oblasti, gde je jasno definisano da su ugovarači u tom poslu davaoci usluga i korisnici. Ta prava moraju biti pod njihovom direktnom kontrolom. Nigde se ne spori temeljna kontrola države, od Vlade, od svih institucija koje treba da vrše kontrolu, pa čak i od ovog parlamenta. Njihovo raspolaganje mora biti osnovno, a u njihovom interesu iskazano. Zašto se ovde ne govori o reformi te strukture? A preživela je i našu vlast, a prežiljava i vas kao jedna Hidrina glava kojoj ne može niko ništa, nemamo temeljne promene u toj oblasti, nemamo promene propisa u toj oblasti, nemamo realnog oporezivanja u toj oblasti. Takođe, kod doprinosa imamo zahvatanje u nekim kategorijama stanovništva, kao što su osiguranici penzionog osiguranja, na poljoprivredu, na glavarinu, na bruto zaradu zaposlenog radnika u privredi koja ne pripada njima, njihovoj kategoriji ostvarivanja dohotka. A da ne govorim o drugim kategorijama, koje takođe postoje. Znači, mi u dobrom delu zakona vršimo zamenu teze, vršimo jednu apsolutnu centralizaciju finansija. Prema tome, ne može biti nikakvog govora o decentralizaciji, o fleksibilnom posmatranju ekonomije Srbije. Nema ovde priče o ekonomskoj politici i nema priče o načinu kako da izađemo iz deficita. Valjda se svaka vlada bori da ima suficit u finansijama. On će nastajati naplatom poreza, naplatom carina i nastajaće stabilnim razvojem privrede. Iz toga će proizaći zadovoljni ljudi u prosveti, u zdravstvu, u pravosuđu i imaćemo zapošljavanje mladih generacija. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih za diskusiju, ni predsednika ni predstavnika poslaničkih grupa, zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetskom sistemu, u načelu. Za 124, protiv 43, uzdržanih nema, nije glasalo 12, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona o budžetskom sistemu, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. [[Žagor u sali.]] Izvolite.
Predlog po Poslovniku ima pravo poslanik, a to vi dobro znate. (Dođi pa kaži.) U skladu sa članom 138, kao i prethodnih dana, predlažem da se rasprava o amandmanima vodi tri minuta.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika da se rasprava u pojedinostima o ovom predlogu zakona vodi u trajanju od tri minuta. [[Žagor u sali.]] O svakom predlogu se posebno odlučuje. Ne, nego ćemo da napravimo salatu predloga, pa da napravimo raspravu o tome. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 100, protiv 29, uzdržana dva, nije glasalo 45, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da pretres u pojedinostima po ovom predlogu traje tri minuta. Po Poslovniku, izvolite. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospođo predsedavajuća, zaista ne znam dokle ćete vi da sprovodite teror u ovoj skupštini prema poslanicima SRS i da prenebregavate činjenicu da se javljamo za reč po Poslovniku. Juče nam niste omogućili repliku. Ostavljate sebi za pravo da sprovodite teror u ovoj skupštini, a što je zaista nezamislivo. Predlog poslanika SRS je da se o svakom amandmanu raspravlja po jedan minut. Hvala.
Ako sam vas dobro razumela, predlog je da se ograniči na jedan minut? (Da.) Stavljam na glasanje predlog narodne poslanice Gordane Pop-Lazić da se rasprava o amandmanima na ovaj predlog zakona ograniči na jedan minut. Za 55, protiv 14, uzdržanih 11, nije glasalo 83, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odbila ovaj predlog. [[Žagor u sali.]] Nastavljamo raspravu u pojedinostima. (Slobodan Janjić, sa mesta: Po Poslovniku.) Po kom osnovu vi? Samo šefovi poslaničkih grupa, predsednici.Izvolite.
Nije valjda gospodin Pavlović prestolonaslednik, on je samo nosio Titovu štafetu, a nije dobio ništa u nasleđe. Predlažem da rasprava traje deset minuta. Ovaj gospodin što mi dobacuje, nemoj da se poistovećuje sa svojim pacijentima, inače on je marveni lekar.
Dobro, stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika da rasprava o amandmanima traje deset minuta. Za31, protiv 48, uzdržanih 6, nije glasalo 84, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da nije uključen mikrofon. Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da podnosioci ovog zakonskog predloga čeznu za terminologijom svojih ideologa, Kardelja i Labusa, samostalnim složenim organizacijama udruženog rada, samostalnim složenim interesnim organizacijama, socijalnog, zdravstvenog i bilo kog drugog osiguranja itd. Svojim amandmanom sam predložio; hoćete li gospođo predsedavajuća, molim vas, opomenuti članove Ženske mreže, da radije rešavaju onaj svoj gorući problem koji rešavaju peticijom oko frizera sada, pošto više nije oko kolača, a mene da ostave na miru da obrazložim svoj amandman. Tražio sam da se naziv "organizacija obaveznog socijalnog osiguranja" zameni nazivom "zavodi i fondovi", da bih vas time što pre uveo u Evropu. Evropa i evropsko zakonodavstvo ne poznaju termin -organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Kada bi ste Englezu rekli organization of compulsory social insurance, on bi umro od smeha. Zavodi i fondovi su termini koji se koriste u Evropi. Ali, nije ovde problem u terminu, iako ga Vlada nemušto brani time da to stoji u članu 68. Ustava. U članu 68. Ustava to ne stoji, naravno, nego zbog toga što u upravljanju sredstvima zavoda i fondova učestvuju osiguranici i korisnici. U ovoj novoj kovanici koja ulazi u trezor, konsolidovani, upravlja ministar finansija. Znači, nema više zavoda i fondova, ima ministra finansija koji upravlja sredstvima tih zavoda i fondova. Ustav, član 68, na koji se poziva Vlada, kaže da se prava po osnovu obaveznog socijalnog osiguranja obezbeđuju preko organizacije kojom upravljaju osiguranici i korisnici. Te organizacije su fondovi. fond socijalnog, fond zdravstvenog, fond penzionog osiguranja.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 1. na glasanje. Za 16, protiv 100, uzdržanih nema, nije glasao 41, od 157narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo poslanici, za sve ovo vreme koliko već zaseda ova skupština, a to je više od godinu dana, DOS-ova većina jednu stvar, čini mi se, nije naučila. Kada se god postavljaju ograničenja poslanicima opozicije kada je u pitanju vreme izlaganja amandmana ili trajanje diskusije, po pravilu je ta diskusija mnogo duža, mnogo više traje nego kada ograničenja nema. Kada ograničenja nema, narodni poslanici su usredsređeni na svoja izlaganja, nisu raspoloženi i nemaju vremena da vode računa o opstrukciji rada parlamenta, a skraćivanje vremena svakom narodnom poslaniku da obrazlaže svoj amandman je opstrukcija prava narodnog poslanika koju zloupotrebljava posalnička većina. Molim vas, nemojte da dobacujete, koristim svoje vreme od amandmana, inače sam mogao kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe da diskutujem o ovom skraćenju. Samo vam na to skrećem pažnju. Što se člana 2. tiče (ne znaš ni koja je tačka na dnevnom redu, sram te bilo), kao što sam u svom izlaganju već pričao, nailazi se u ovom predlogu zakona na izraze koji nisu domaći, koji ne postoje u srpskom rečniku. Jedan od tih izraza je reč "aproprijacija". Reč je francuskog porekla, a SRS smatra da već ako u narodu neke greške ne može da ispravi, može bar u zakonima, tako da je predložila amandmanom na član 2. da se reč "aproprijacija" briše i da se stave domaće odgovarajuće reči koje bi značile "odobrena budžetska sredstva", što i jeste prava definicija tog dela zakona. Molim vas, pre nego što pređemo na glasanje, zatražiću od predsednika ili predsedavajućeg Narodne skupštine da se utvrdi kvorum. Hvala.
Narodni poslanik Veroljub Arsić izrazio je sumnju u postojanje kvoruma za rad Narodne skupštine, te vas molim da elektronskim sistemom utvrdimo kvorum. Izvolite. Obaveštavam prisutne poslanike da će današnja sednica biti nastavljena nakon pauze u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da ubacite identifiacione kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti raspravu u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima na Predlog zakona o budžetskom sistemu. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Vi ste već govorili. Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? Ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Srpske radikalne stranke mi je dostavila obaveštenje u kojem se konstatuje da poslanička grupa i svaki njen poslanik ponaosob povlači sve amandmane podnete na Predlog zakona o budžetskom sistemu. Znači, konstatujem da je ovaj amandman narodnog poslanika Veroljuba Arsića povučen, kao i narodnog poslanika Dragana Čolića na član 3. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rade Bajić i Hranislav Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Poštovana gospodo narodni poslanici, član 4. je jedan od bitnijih članova ovog zakona i govori o budžetskom cilju, što su ciljevi svakog budžeta. Rekli smo makroekonomska stabilnost, održivi i stabilni ekonomski razvoj i smanjenje finansijskog rizika Republike. Mi taj prvi stav tretiramo na drugi način. Tražimo da glasi: "Vlada Republike Srbije, davanjem predloga budžeta za narednu fiskalnu godinu, utvrđuje ekonomsku politiku". Znači, mora da se utvrdi ko je nadležan za ekonomsku politiku, jer piše u Ustavu, piše u Zakonu o budžetu, piše na svakom mestu ko je odgovoran za ekonomsku politiku i privredni razvoj države. Ne možemo ići sa izvedenim kategorijama, već jasno definisanom kategorijom. Znači, "utvrđuje ekonomsku politiku države, odgovorna je da čuva ekonomsku stabilnost države, obezbeđuje razvoj, zapošljavanje i izbegava finansijske rizike." To bi trebalo otprilike tako da glasi. Naravno da je to odbijeno. U motive zašto se ovo odbija ulazi sledeće: valjda se ne želi odgovornost za privredni i ekonomski razvoj, zapošljavanje i ekonomsku stabilnost, ne želi se odgovornost zapošljavanja mladih generacija i valjda se promoviše i dalje debalans budžeta, se deficiti u budžetu, promovišu se razlozi kojima će se praviti deficiti u budžetu. Prosto je neverovatno da onaj ko je odgovoran za ove ključne razvojne stvari ne prihvata i ne želi da mu glasi osnovni zadatak tako, iako u svim ostalim dokumentima to stoji kao osnovni zadatak svake vlade. Ko će da preuzme odgovornost? Ne očekujete valjda da će narod u ovoj državi ili ova skupština, koja je samo zakonodavni organ; ne može se Skupštini poturati rog za sveće. Mora onaj ko je odgovoran, ko je izvršni organ države i nositi odgovornost za ekonomsku politiku. Kada kažemo makroekonomska stabilnost, to dođe kao da smo na teorijskom času iz ekonomije. Mi nismo ni studenti, nismo ni đaci, mi smo ljudi kojima neko treba da odgovara, nas je birao narod i nama neko treba da odgovara za ekonomsku politiku ove države. Zašto se od toga beži, to najbolje znaju građani i verovatno u ovom momentu osećaju na svojim leđima. Zato molim ovaj skupštinski dom da usvoji ovako kako je u predlogu poslanika Socijalističke partije Radeta Bajića.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Goran Cvetanović povukao amandman koji je podneo na član 4. Predloga zakona. Na član 4. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dragan Lazić i Dušan Ilić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik nije prisutan. Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 36, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasao 31, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Dragoljub Stamenković povukao amandman na član 5. Predloga zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničkog kluba Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na član 6. Predloga zakona o budžetskom sistemu i predložio brisanje ovog člana iz nekoliko razloga. Prvo, besmisleno je da odgovornost za donošenje budžeta i odgovornost za donošenje odluka ovaj dom sam sebi propisuje, odnosno da je Skupština odgovorna za donošenje budžeta. Drugi razlog je tehničke prirode, predložio sam brisanje ovog člana imajući u vidu da su na nekoliko mesta, četiri ili pet, propisane osnovne odredbe koje su regulisane ovim članom. U članu 6, koji sam predložio da se briše, piše - Narodna skupština donosi zakon o budžetu Republike. U članu 25. takođe piše da Narodna skupština, odnosno lokalna skupština donosi budžet Republike, odnosno budžet lokalne vlasti, a u članu 2, takođe u oblasti definicija, piše - zakon o budžetu jeste zakon kojim Narodna skupština Republike Srbije za svaku godinu odobrava rashod i druge izdatke, prihode i druga primanja, zaduživanje i druge finansijske transakcije Republike. Znači, na tri mesta isto je napisano. Takođe, u članu 6. piše da finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja donosi nadležni organ organizacije,u skladu sa zakonom ili drugim propisima. U članu 25. opet piše - Narodna skupština daje saglasnost na finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja;u članu 2. tačka 4) piše - finansijski plan je akt organizacije obaveznog socijalnog osiguranja koji sadrži procenu obima tekućih prihoda i ostalih primanja i obim tekućih rashoda i ostalih izdataka za period od jedne godine. U zadnjem stavu člana 6. nejasno je i konfuzno napisano da ako zakonom nije drugačije propisano, organ odgovoran za donošenje budžeta i finansijskog plana iz stava 1. do 3. ovog člana samostalno vrši raspored ukupnih primanja i izdataka, u skladu sa budžetom. Zaista, mislim da je sve ovo suvišno imajući u vidu da je jasno definisano da je odgovorna za donošenje budžeta Republike ova skupština, odnosno Narodna skupština Republike Srbije, lokalna samouprava, odnosno skupština lokalne samouprave je odgovorna za donošenje budžeta lokalne samouprave, i u članu 25. jasno je definisanoda na finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja, koji donosi upravni odbor, saglasnost dajeNarodna skupština Republike Srbije. Iz tih razloga tehničke prirode predložio sam brisanje ovog člana. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 49, protiv 113, uzdržanih nema, nije glasalo 16, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Branislav Blažić povukao amandman na član 6. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Vitomir Plužarević povukao amandman na član 7. Predloga zakona. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dragan Lazić i Dušan Ilić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, takođe sam podneo i amandman na član 7, u kome sam predložio izmenu u stavu 3. i 4. ovog člana. U članu 7. stav 3. stoji: "Za izvršenje finansijskog plana organizacije obaveznog socijalnog osiguranja nadležan organ organizacije odgovara Vladi". Predložio sam umesto ovog stava da stoji: "Za izvršenje finansijskog plana organizacije obaveznog socijalnog osiguranja nadležan organ organizacije odgovara Narodnoj skupštini Republike Srbije.". Zašto sam ovo predložio? Imajući u vidu ono što sam govorio povodom člana 6. da finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja donosi upravni odbor ili nadležan organ, a saglasnost za finansijski plan daje ova skupština, zbog toga sam predložio da ova skupština ima uvid i da bude informisana oko poslovanja i ostvarivanja prihoda, odnosno izvršavanja rashoda organizacije obaveznog socijalnog osiguranja. To je bio razlog da predložim izmenu u stavu 3. Stav 4. je vrlo bitan i mislim da smo mnogo puta na ovoj skupštini govorili o tome da ova skupština treba da bude upoznata sa izvršavanjem odnosno ostvarivanjem prihoda budžeta i izvršenja budžetskih rashoda. Stav 4. ovog člana glasi: "Izveštaj o izvršenju budžeta Narodnoj skupštini, odnosno lokalnoj skupštini podnosi se na način određen ovim zakonom". Nigde nije napisano ni da li se podnosi, ni kako podnosi, ni šta treba da sadrži, tako da ova skupština do usvajanja završnog računa budžeta za proteklu godinu nema nikakav uvid u prihode, odnosno izvršavanje budžetskih rashoda. Predložio sam da izveštaj o izvršenju budžeta, kao i finansijskog plana organizacije obaveznog socijalnog osiguranja za period januar-septembar Vlada podnosi Narodnoj skupštini do 1. novembra tekuće godine, a za lokalne organe vlasti nešto kasnije. Zašto sam ovo predložio? Već sa 1. novembrom mi krećemo u postupak donošenja budžeta, pa je osnovno pravilo da razmatramo izveštaj o ostvarivanju budžeta za prethodnih devet meseci tekuće godine, kako bi imali uvid i osnovu za planiranje, odnosno donošenje budžeta za narednu godinu. Takođe, izveštaj o ostvarivanju prihoda i izvršavanju rashoda budžeta za tekuću godinuje bitan i za određivanje poreske politike za narednu godinu, a takođe i za kreiranje ekonomske politike za naredne dve godine, kako je to predviđeno zakonom o budžetskom sistemu. Uvek se zalažemo za bolju kontrolu ostvarivanja budžeta i budžetskih sredstava. Međutim, ovaj zakon o budžetskom sistemu ne garantuje da će ova skupština imati pravi uvid u raspolaganje budžetskim sredstvima. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 45, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Gordana Pop-Lazićpovukla amandman na član 8.Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Lazar Marjanskipovukao amandman na član 10. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Stevan Kesejić povukao amandman na član 11.Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Miroljub Veljkovićpovukao amandman na član 12. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Božidar Vučurović povukao amandman na član13. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Aleksandar Vučićpovukao amandman na član 14. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Božidar Vujić povukao amandman na član 15. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Srboljub Živanović povukao amandman na član 16. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Slobodan Janjić povukao amandman na član 17. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Zlatan Jovanovićpovukao amandman na član 18. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Nataša Jovanovićpovukla amandman na član19. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Petar Jojić povukao amandman na član 20. Predloga zakona. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Tomović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 35, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 35, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Narodni poslanik je povukao ovaj amandman. Narodni poslanik Tomislav Nikolić povukao je amandman na član 24. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč podnosilac amandmana, narodni poslanik Nebojša Jović.
U ime SPS-a podneo sam amandman na član 24, koji govori o utvrđivanju predloga budžeta i dostavljanju Narodnoj skupštini, odnosno lokalnoj samoupravi. U tom članu nije sporno da ministar Vladi predlaže nacrt budžeta, da Vlada razmatra nacrt budžeta i dostavlja predlog Narodnoj skupštini na usvajanje, ali sam u tom članu predložio da sestav 5. briše, jer smatram da se daju velika ovlašćenja predsedniku opštine, koji treba,po dobijanju nacrta budžeta lokalne vlasti, da odluči o izmenama nacrta budžeta,utvrdi predlog budžeta i dostavi ga lokalnoj skupštini. S obzirom na nivo ovlašćenja predsednika opštine po Zakonu o lokalnoj samoupravi, davanjem i ovog ovlašćenja traženja dodatnih informacija predsedniku, kao izvršnom organu, koji ne mora da bude stručno lice u ovoj oblasti, funkcija predsednika opštine bi bila dovedena do apsurda. Kao što rekoh, predsednik opštine ne mora da bude stručnjak za ovu oblast, ovde se konstituiše njegova stručnost u ovoj oblasti, a ovlašćenje mu se stavlja iznad skupštine opštine, koju takođe biraju građani. Zbog svega napred izloženog, predložio sam da se stav 5. člana 24. briše.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 40, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 26, od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Dragoljub Stamenković povukao amandman na član 25. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Golub Rajić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničkog kluba SPS, na Predlog zakona o budžetskom sistemu, koji je podnela Vlada Republike Srbije, da ga Narodna skupština usvoji po hitnom postupku, a kako ministar Đelić juče ovde reče, to je najvažniji ekonomski i sistemski zakon, podneo sam amandman na član 25. stav 2, za koji sam predložio da se menja i glasi: "Vlada Republike Srbije daje saglasnost na Finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja". U predloženom članu, umesto Vlade Republike Srbije, predloženo je da to radi Narodna skupština. Određivanjem da Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, ovim institucijama se daje značaj paralelnog organa Vladi Republike Srbije ili nadležnom ministarstvu u toj oblasti, čime se konstituiše i njegov izvršni karakter, koji ni po Ustavu nije predviđen. Vlada nije prihvatila moj amandman, jer se predloženom odredbom zadržava postojeće rešenje iz Zakona o javnim prihodima i javnim rashodima, prema kome na Finansijski plan organizacije obaveznog socijalnog osiguranja saglasnost daje Narodna skupština Republike Srbije. U diskusijiu načelu rekao sam da članovi zakona, koji regulišu ovu oblast, zavoda ili bivših fondova, nisu dobro uređeni i mislim da moj amandman na član 25. ovo bolje uređuje. Predlažem da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 43, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Veroljub Arsić povukao je amandman na član 26. Predloga zakona. Narodni poslanik Miroljub Veljković povukao je amandman na član 27. Predloga zakona. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili amandman. Ima reč podnosilac amandmana, narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane kolege poslanici, evo danas, kao što je već rečeno, na dnevnom redu je Zakon o budžetskom sistemu. Pošto smo se ovih dana bavili jako važnim sistemskim pitanjima, kao što su obezbeđivanje uslova rada, bezbednost prelaska ulice, pa i pitanjima kolača, konačno da se bavimo jednom temom koja je ozbiljna, uređuje način i jeste naravoučenije o tome kako treba praviti budžet. Svojim amandmanom pokušao sam da ispravim jednu nelogičnost, koja je predviđena članom 28, tačnije rečeno njegovim četvrtim stavom, a to je zadržavanje institucije privremenog finansiranja, ukoliko se budžet po redovnoj proceduri ne donese u predviđenim rokovima. U tom četvrtom stavu člana 28. kaže se: "Privremeno finansiranje, u smislu stava 3. ovog člana, vrši se srazmerno sredstvima korišćenim u istom periodu u budžetu prethodne godine, a najviše do jedne četvrtine iznosa ukupnih prihoda raspoređenih u budžetu prethodne fiskalne godine". Au stavu 3. se kaže: "U slučaju da Narodna skupština, odnosno lokalna skupština ne donese budžet pre početka fiskalne godine, vrši se privremeno finansiranje u vremenu od najduže prva tri meseca fiskalne godine". Znači, ostaje institut privremenog finansiranja za one koji, kako je ovde rečeno, ne donesu budžet u vremenu predviđenom ovim zakonom. Budžetski kalendar je donet kao determinisani proces stvaranja i kreiranja budžeta, predviđen tačno po datumima sa početkom od aprila meseca, zaključno sa 15. decembrom tekuće godine, i kad se radi o republičkom budžetu, i kad se radi o budžetima opština. Gospodo, da vas podsetim da ste članom 14. podtačka 15. pretposlednji stav predvideli - 15. decembar donošenje zakona o budžetu Republike i donošenje budžeta lokalnih skupština, s tim što su do 25. decembra lokalni organi uprave, predviđeni za obavljanje finansiranja, dužni da dostave budžete lokalnih samouprava ministru. Ovim obrazloženjem mislim da sam dovoljno objasnio potrebu nepostojanja ovog stava. Predložio sam da se, u slučaju eventualne nemogućnosti sastajanja skupštine, ovi rokovi u stavu 3. skrate na jedan mesec i u stavu 4. predvidi jedna dvanaestina.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 187 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Milorad Mirčić povukao je amandman na član 29. Narodni poslanik Lazar Marjanski povukao je amandman na član 31. Narodna poslanica Nataša Jovanović povukla je amandman na član 32. Narodni poslanik Dragan Čolić povukao je amandman na član 35. Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS sam podneo amandman na član 36, koji govori o upravljanju preuzetim obavezama. U tom smislu, predložio sam da se briše član 36. stav 2, koji govori o tome da direktni korisnici budžetskih sredstava preuzimaju obaveze na osnovu ugovora u pismenoj formi, ukoliko zakonom nije drukčije propisano. Mislim da direktni učesnici budžetskih sredstava treba da imaju apsolutni nivo odgovornosti za upravljanje preuzetih obaveza. Smatram da direktni korisnici budžetskih sredstava ne treba da preuzimaju obaveze na osnovu ugovora u pismenoj formi, već se to samo po sebi podrazumeva, kao ovlašćeni direktni korisnici budžetskih sredstava.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 50, protiv 105, uzdržanih nema, nije glasalo 34, od 189 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Goran Cvetanović povukao je amandman na član 36. Narodni poslanik Branislav Blažić povukao je amandman na član 38. Narodni poslanik Vitomir Plužarević povukao je amandman na član 39. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Zoran D. Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, pošto je poslaničkoj većini žurba da usvoji ovaj zakonski projekat, mi ćemo da ubrzamo donošenje ovog zakona, pa ćemo ići skraćenim tokom, a i nas interesuju znatno važnije teme nego što je donošenje ovakvih zakona, koje ćemo uskoro promeniti, pa ću kratko da obrazložim. Na tekst člana 40. podneo sam amandman koji se odnosi na to da se za više uplaćene ili pogrešno uplaćene budžetske prihode odredi rok od tri dana, kako bi se sredstva, više ili pogrešno uplaćena, vratila onom korisniku budžeta za kojeg su namenjena. Vlada nije prihvatila ovaj moj amandman, iz razloga što smatra da nije u duhu zakonom predviđenih rokova prilikom ubiranja prihoda, ali smatram da to nije nikakvo obrazloženje i smatram da amandman treba prihvatiti, jer se daje rok od tri dana da se prihod koji je na takav način ubran vrati nazad. Iz tog razloga, zato što i država ubira neke prihode koji mogu da se zovu ekstraprihodi, jer svakodnevno kada se ne plati uredno obaveza obračunava kamatu od 0,2% dnevno, pa ne vidim razloga zašto, ukoliko dođe do pogrešne uplate ili više uplaćenih sredstava, u roku od tri dana to ne vrati nazad. Zahvaljujem se i ne povlačim amandman na član 41, samo ne želim da učestvujem u raspravi.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 50, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, pismenim obaveštenjem i uz potpis,povukla je amandman na član 40. Takođe, narodni poslanik Milorad Mirčić povukao je amandman na član 41. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Zoran D. Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik je već obrazložio ovaj amandman. Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od 189 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Stevan Kesejić povukao je amandman na član 42. Narodni poslanik Božidar Vujić povukao je amandman na član 43. Na član 48. amandman je podneo narodni poslanikHranislav Perić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 48, gde se reguliše budžetska rezerva. Smatram da i kod budžetske rezerve treba da bude ograničenja, da ne bude ni minimum ni maksimum, ali da jedan procenat od ukupnih budžetskih rezervi obezbedimo za taj fond. Ukoliko se to ne uradi, onda tu ima dosta komocije u budžetu i moglo bi da dođe do zloupotrebe tih sredstava ili do određivanja veće cifre za budžetsku rezervu. Zbog toga, mojim amandmanom predlažem da u budžetsku rezervu izdvojimo 1%.
Da li se još neko javlja za diskusiju? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 30, od 188 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Srboljub Živanović povukao je amandman na član 48. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na stalnu budžetsku rezervu. Videli ste da je u ovom zakonu propisano da se od ukupnih sredstava budžeta 1,5% izdvaja u stalnu budžetsku rezervu, sa namenom da se u slučaju elementarnih nepogoda - poplava, suša, požara ili drugih vanrednih događaja - iz tih sredstava mogu sprečiti štetne posledice po zdravlje i živote ljudi ili uništavanje materijalnih dobara. Amandman se odnosi na onaj deo kojim je predviđena mogućnost da se ta stalna budžetska rezerva koristi za finansiranje drugih budžetskih izdataka u budžetu Republike ili lokalne samouprave, ali nije propisano ograničenje iznosa sredstava, niti je ograničeno vreme korišćenja tih sredstava u slučaju da se izvrši odgovarajuća pozajmica za podmirenje neke budžetske potrebe. Amandman ima za cilj da reguliše visinu sredstava stalne budžetske rezerve koja se mogu za te druge namene koristiti. Predloženo je da to bude jedna trećina, s tim što SPS smatra da vreme korišćenja tih sredstava ne bi smelo da bude duže od 60 dana. To je pre svega iz razloga opreznosti. Pogotovo, treba imati u vidu i član 13. ovog zakona o budžetskom sistemu, u kome je precizirana mogućnost odnosno pravo ministra ili nadležnog organa za finansije na nivou lokalne samouprave da može vršiti plasman likvidne budžetske rezerve. Onda se otvara nekoliko pitanja i mogućih problema: šta će nam se desiti ukoliko smo premašili kvotu od jedne trećine ili premašili rok od 60 dana za finansiranje nekih drugih obaveza iz budžeta; ili smo, saglasno ovlašćenjima iz zakona, preko ministra ili nadležnog organa za finansije plasirali, a što znači dali pod nekim uslovima neku pozajmicu drugim subjektima na korišćenje deo budžetskih sredstava; šta će nam se desiti ukoliko, ne daj bože, dođe upravo tad i u to vreme do velikih poplava, kakve su bile recimo u 2000. godini; takav je slučaj bio sa Loznicom i okolinom, da je nekoliko puta u samo dva meseca bila velika poplava sa ogromnim materijalnim štetama, sa ugroženim zdravljem ljudi i ugroženim materijalnim dobrima na tom prostoru. A da ne govorimo o tome da je moguće, jer priroda je nepredvidiva, da se dese i drugi vanredni događaji, pa bismo onda imali zaista veliki problem kako sprečiti takve događaje ukoliko je budžet prazan, a budžetska rezerva ispražnjena za neke druge namene. Zato mi je nelogičan stav Zakonodavnog odbora da ovaj amandman odbije. Izuzetak je nekoliko amandmana koji su navodno pravno mogući... (Predsednik: Vreme.) .... a ispada da jedno ovakvo ograničenje nije pravno moguće. Molio bih da ipak Skupština razmisli o svemu ovome i usvoji predloženi amandman SPS-a. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 54, protiv 106, uzdržan jedan, nije glasalo 27, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Aleksandar Vučić povukao je amandman na član 49. Predloga zakona. Narodni poslanik Zlatan Jovanović povukao je amandman na član 50. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, reč je o jednom amandmanu koji je po meni jako logičan i jeste u skladu sa raspravom koju smo pre podne u načelu vodili povodom određenih ovlašćenja ministra, a kada je u pitanju državni dug. Podsećam vas da je ovim članom propisana mogućnost, odnosno pravo ministra da u ime Republike Srbije zaključuje ugovore o državnom dugu, odnosno kratkoročnim pozajmicama od domaćih ili inostranih poverilaca, a radi namirivanja budžetskog deficita. Nema ništa logičnije nego da u takvoj situaciji kada imamo zaista iskazan budžetski deficit u toku jedne budžetske godine, o tome razgovara Vlada, a nakon razgovora u Vladi donesemo i odgovarajuće odluke u Narodnoj skupštini. To ne može biti neprikosnoveno pravo ministra, jer postoji mogućnost da taj ministar ne proceni dobro situaciju, a zašto bi sam na sebe preuzeo odgovornost da država po osnovu budžetskog deficita uđe u dug prema inostranim poveriocima. Dakle, svaki dug je rđav drug i utoliko je potrebno da što veći broj ljudi razmotri čitavu ovu situaciju. Da nam se, dame i gospodo, ne desi da je trezor jedna varka ili jedna prevara, po kojoj bi navodno sve moralo da bude transparentno, a da samo oni koji treba da vide situaciju u tom trezoru ne vide stanje niti budžeta niti budžetskog sistema, niti sredstva koja se slivaju na taj konsolidovani trezorski račun. Zašto o tome govorim? Zato što je MMF preko tzv. stend baj aranžmana propisao obavezu Republici Srbiji i SRJ da uvedu trezor do septembra prošle godine. Mi smo već na neki način u tom smislu zakasnili. Čemu služi takav konsolidovani račun? Služi da MMF vidi ono što mi, kao narodni poslanici, ne možemo da vidimo ili što narod ne može da vidi nasuprot svim proklamacijama o tome da će i budžet i trošenje sa konsolidovanog računa biti transparentno i vidljivo za svakog građanina u ovoj zemlji. Drugo, nema ništa prirodnije od toga da Vlada donosi odluke o zaduživanju kod domaćih poverilaca, a da ova Narodna skupština, poput one priče koju smo imali u vezi sa davanjem garancije za EPS, raspravi to pitanje i donese odgovarajuće odluke. Zato je vrhunac apsurda da Zakonodavni odbor kaže da ovaj amandman nije pravno moguć, a iz čega izlazi da nije pravno moguće u ovoj skupštini doneti odluku po kojoj se prava ministra u pogledu stvaranja državnog duga ograniče na bilo koji način.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 36, ukupno 188. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Petar Jojić povukao amandman na član 52. Predloga zakona. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, mislio sam da svojim amandmanom ograničim samovolju, samovlast i više od toga carstvo ministra Đelića, koji ima dvojno državljanstvo. Mislio sam da će Vlada Srbije prihvatiti to kao nešto normalno. Valjda je za građane Srbije dovoljno što ministar Đelić raspolaže sa 12 milijardi dinara. Uzmite 5% pa izračunajte koliko je to od ovog budžeta od 200 i nešto milijardi, plus još i 12 milijardi. Nema većeg samovlašća nego što se sada gradi. Pričalo se, hoćemo decentralizaciju. Skupili ste pare na jedno mesto i jedan čovek da odlučuje o kreditima, jedan čovek. Kaže, Vlada će Srbije. Predlažem da u tome učestvuje, u sklapanju kredita, predsednik Vlade, a oni neće predsednika Vlade, valjda nemaju poverenja u Đinđića...
Da li treba da vas podsetim na tekst vašeg amandmana? Molim vas, vratite se na temu.
To je amandman. Ako nemate poverenja u svog predsednika, kako očekujete da ima opozicija to poverenje. Mislim da moj amandman prihvatite, ipak ja poštujem predsednika Vlade. [[Žagor u sali.]]
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje. Za 40, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Slobodan Janjić povukao je amandman koji je podneo na član 53. Predloga zakona. Konstatujem da je narodni poslanik Ljubomir Kragović povukao amandman na član 58. Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Dame i gospodo, ovaj amandman se odnosi na ovlašćenja lokalnih vlasti u delu koji se odnosi na mogućnost da lokalne vlasti izdaju garancije. Mi sada imamo Predlog zakona u kome lokalna vlast može da se zaduži i to po osnovu kapitalih ulaganja, ali ne može po tom osnovu da izda odgovarajuću garanciju. Predložio sam, mislim da je to praktično rešenje, da lokalna samouprava i nadlženi lokalni organi, u slučaju kada njihova javna preduzeća čiji su osnivači imaju mogućnost da obezbede odgovarajuća finansijska sredstva ili druga ulaganja inostranog partnera ili domaćeg poverioca, mogu po osnovu takvih ulaganja izdati odgovarajuće garancije. Ne vidim zašto bi bilo ograničenje za lokalnu samoupravu da takvu garanciju izda, jer valjda je sa stanovišta finansija, izdataka i primanja u budžetu lakše izdati garanciju, nego uzeti zajam ili kredit koji je ukamaćen i koji ima svoju troškovnu poziciju u budžetu svake lokalne samouprave, pa i Republike. Drugo, kada su u pitanju dugovi, nelogično je da lokalna samouprava može da uzme dug, a ne može da da garanciju i nelogično je da o tome odlučuje nadlženi izvršni organ lokalne samouprave, a to je, kao što znamo po Zakonu o lokalnoj samoupravi, predsednik opštine. Predloženo je da izmenimo stav 4. po kome će tu odluku o zaduživanju, a ja dodajem i odluku o garancijama, moći da donese jedino lokalna skupština na predlog izvršnog organa. Stav 8. bih promenio u tom pravcu da ukupna sredstva po osnovu duga koji će napraviti lokalna samouprava u toku jedne godine, plus iznosi koji su sadržani u garancijama koje izdaje lokalna samouprava, ne mogu preći iznos od 50% u odnosu na realizaciju budžeta lokalne samouprave u prethodnoj godini. U Predlogu zakona rečeno je da je to 20%. Molim vas, kakva se kapitalna investicija na nivou lokalne samouprave može napraviti ukoliko ta investicija predstavlja samo 20% budžeta ostvarenog u prethodnoj godini. Iz iskustva znam da većina opština u Srbiji nema budžet veći nego što su moždadva ili tri miliona maraka na godišnjem nivou. O kojoj se kapitalnoj investiciji može govoriti, ako samo 20% tih sredstava, što će reći 200 ili 300, do 500.000 maraka mogu predstavljati kapitalnu investiciju. Predložio sam povećanja tog procenta i zato što se u iznosima garancija mogu sadržati cifre koje će preći tih 20%, ali ukupno i dug i garancija ne mogu preći 50%. Nažalost, i ovaj amandman je odbio Zakonodavni odbor, jer smatra da nije pravno moguć, a da nema nikakvog obrazloženja zašto je to tako.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 111, uzdržana četiri, nije glasalo 19, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime poslaničkog kluba SPS-a podneo sam amandman na ovaj član 64, sa predlogom da se propiše obaveza do kada nadležni opštinski organ treba da dostavi usvojen predlog opštinskog završnog računa budžeta opštinskoj skupštini na usvajanje. Naime, ovim zakonom se želi da se na jedinstven i celovit način regulišu rokovi za postupak, pripreme i donošenje budžeta, kao i rokovi za podnošenje završnog računa. U ovom članu precizno je propisan kalendar postupaka pripreme, sastavljanja i podnošenja završnog računa budžeta. Konkretno, propisan je rok da do 1. juna nadležni opštinski organ uprave podnosi ministru finansija završni račun opštinskog budžeta usvojen od nadležnog opštinskog izvršnog organa. Smatram da je očigledno propušteno da se propiše obaveza i rok, da je slučajno napravljen propust, da se taj završni račun opštinskog budžeta dostavi i skupštini opštine na usvajanje. Kod donošenja opštinskog budžeta, precizno je određen rok, a analogno tome treba da precizno bude određeni rok do kada završni račun treba da bude dostavljen skupštini opštine. Zbog toga sam svojim amandmanom predložio da se utvrdi taj rok i da to konkretno bude 31. maj. To je stvarno razuman rok. Sa propisivanjem roka izbeći će se mogućnost da se završni račun opštinskog budžeta kasno dostavlja opštinskoj skupštini ili da se uopšte ne dostavlja, što bi na terenu izazivalo ozbiljne probleme i nesuglasice, čak mogućnost da neko namerno pravi opstrukciju. Međutim, Vlada je odgovorila da ne prihvata amandman - "jer je predloženim kalendarom za podnošenje završnih računa propisano da do 1. juna lokalni organ uprave nadležan za finansije podnosi ministru završni račun budžeta lokalne vlasti, usvojen od strane nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti." Vidite, nema propisane obaveze da se dostavi i skupštini opštine, a neku analogiju uvode, što u svakom slučaju na terenu može i drugačije da se tumači. Ako pogledamo član 74, gde su propisane kaznene sankcije zbog propuštanja rokova i u izveštavanju, nigde se ne pominje da su propisane kaznene sankcije ili da je prekršaj ako se završni račun budžeta ne dostavi i skupštini opštine. Zbog navedenog zaista smatram da amandman ima mesta da bude prihvaćen i da se otkloni ovaj, u svakom slučaju, mislim slučajan propust koji je došao od predlagača.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dragan Lazić i Dušan Ilić. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman, a Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Izvolite.) Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović.
Poštovane kolege, član 69. reguliše u prvom stavu rad budžetske inspekcije. Mi smo mišljenja da nije dovoljno dobro definisana, u stvari da ta budžetska inspekcija nije dobro definisana stavom 1. i smatramo da bi trebalo stav 1. da glasi: "Rad budžetske inspekcije je nezavisan. Njen rad, ovlašćenja, obeležja i drugo urediće se posebnim aktom Vlade na predlog ministra nadlženog za poslove finansija. Ovim aktom urediće se i pravo na izjavljivanje žalbe protiv inspektora odnosno revizora u upravnom postupku". Još jednom da ponovim, smatram da je ovo bolje objašnjenje, bolja definicija budžetske inspekcije, sa time se složio i Odbor za finansije, a pretpostavljam da bi se složio i ministar da je ovde, tako da predlažem da glasate za ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 116, protiv 35, uzdržana tri, nije glasalo 36, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Konstatujem da je narodni poslanik Božidar Vučurović povukao amandman na član 72. Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dragan Lazić i Dušan Ilić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, predstavnik predlagača nije prisutan i znači nema završne reči. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetskom sistemu u celini. Za 128, protiv 50, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o budžetskom sistemu u celini. Po Poslovniku, izvolite.
S obzirom da je do kraja rada, dame i gospodo, ostalo nešto više od sat vremena, a da nemamo predlagača, predlažem pauzu do sledećeg dana, znači da sada prekinemo.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika da odredimo pauzu i rad nastavimo u ponedeljak, pošto predstavnik predlagača nije prisutan. Za 137, protiv 39, uzdržanih nema, nije glasalo devet, ukupno 185 narodnih poslanika. Većinom glasova Narodna skupština je donela odluku da rad nastavimo u ponedeljak u 10,00 časova.