Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali sada 94 narodna poslanika, i da ima uslova za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 235. Poslovnika? Gospođa Aleksandra Janković je inače ovlašćena za svoju poslaničku grupu i ona želi reč. Izvolite.
Imam pitanje, pre svega za vas predsednice Skupštine, mislim da, budući da se juče upokojio jedan veliki srpski pisac, slikar i novinar Momo Kapor, mislim da bi bilo dobro da odredimo minut ćutanja za čoveka koji je pokazao kako je to moguće, u pravom smislu reči, biti svetski a naš, veliki srpski nacionalista, veliki pisac, veliki slikar, čovek koji je zaista obeležio živote mnogih generacija i činiće to i dalje. To je pitanje za vas. Sledeće pitanje, jeste pitanje koje je upućeno Ministarstvu za rad i socijalna pitanja, tiče se zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Na velika vrata smo u maju mesecu najavljivali, odnosno i usvojili Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Osobe sa invaliditetom definitivno čine najveću najugroženiju manjinu na svetu, tako da praktično oko 10% svetskog stanovništva živi sa invaliditetom, to znači preko 650 miliona osoba širom sveta, ako se tome dodaju i članovi njihovih proširenih porodica, tako dolazimo do zaprepašćujuće brojke od dve milijarde ljudi koji svakog dana žive sa invaliditetom. Nažalost, za ogromnu većinu osoba sa invaliditetom u čitavom svetu i prodavnice i javni objekti i saobraćaj, pa čak i informacije, uglavnom su izvan domašaja. Usvojili smo ovaj zakon. Nova Srbija je insistirala na mnogim amandmanima koji bi olakšali život osoba sa invaliditetom. Postoji i zakonska obaveza da se osobe sa invaliditetom zapošljavaju. U poslednje vreme smo slušali ministra Ljajića koji govori o tome da će biti primenjene kaznene odredbe za one koji ne poštuju zakonske odredbe, koje ipak ne mogu imati karakter deklarativnih preporuka, nego zakonskih normi. Ono što Novu Srbiju zanima, budući da dobijamo veliki broj mejlova, poziva građana, jeste – šta je do sada urađeno i koji je to procenat zaposlenih osoba sa invaliditetom. Vidimo da se u raznim državnim organima premeštaju sekretarice sa jednog na drugo mesto. Zbrinjavaju se tzv. socijalni slučajevi. Mislim da bi bilo od velike koristi zaposliti one mlade ljude, osobe sa invaliditetom, koji su i te kako kvalifikovani za poslove koji bi odgovorno i savesno obavljali. Smatramo da je potrebno dati im šansu.
Kabinet predsednika je u ime Narodne skupštine poslao telegram saučešća našem Momi Kaporu. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici imam dva pitanja. Oba pitanja su upućena predsedniku Vlade Mirku Cvetkoviću. Mi smo 22. decembra istakli svoju kandidaturu za članstvo u EU. Mislim da nas ta kandidatura kao državu obavezuje na sprovođenje one politike koja će nas najefikasnije približiti tom cilju. Juče je ministar u njegovoj Vladi i to ne bilo koji, mada bi svaki ministar morao da bude odgovorna ličnost, mislim na ministra Jeremića, tokom svoje posete Budimpešti uslovio tu kandidaturu, vrlo jasno, izjavivši da ukoliko Srbija treba da bira između Kosova i članstva u EU, Srbija bira Kosovo. O tome mi nikada nismo razgovarali. To nije zvanična politika ove države, jer zvanična politika ove države može biti samo ona oko koje se ovaj parlament izjasnio, ona iza koje je Vlada stala. Nas ne iznenađuje izjava ministra Jeremića, jer on, po pravilu, vodi svoju politiku, koja je često u konfliktu sa drugim nastojanjima Vlade Mirka Cvetkovića, pa je često i u konfliktu sa nastupima predsednika Republike. Smeta nam to ćutanje, jer je ćutanje znak saglasnosti. Kao da se podrazumeva da naša vlada ima dve politike: jednu kojom se kroz usta pojedinih ministara obraća delu javnosti koja pokušava da pridobije za sebe, podsećanjem na ono što je u prošlosti radio Milošević, koketiranjem koje je bilo karakteristično za Koštunicu, sedenjem na dve stolice, i sa druge strane, deo Vlade koji pokušava da reformiše zemlju. Nas interesuje kako je moguće tako nešto? Tražimo od Vlade da se Vlada po tom pitanju jasno izjasni. To je potpuno suprotno svemu što su oficijelna nastojanja naše države. Prvo, niko ne uslovljava Srbiju jednim takvim izborom, drugo, nagoveštajem takvog stava. Mi sami sebi vezujemo i ruke i noge u poslu u kome nas čeka tako puno prepreka. Mi to smatramo kontraproduktivnim. Ministar Jeremić nema pravo kao ministar Vlade, kao građanin ima, da iznosi stavove koji nisu potvrđeni ovde u parlamentu, a nisu stavovi ni koji su potvrđeni na sednici Vlade. Da li je Vlada nekada glasala, to treba Mirko Cvetković da nam kaže, za takvu političku orijentaciju kojom se stavlja znak jednakosti između onoga što se u Srbiji dešavalo prethodnih 20 godina, a bilo je direktno suprotstavljeno interesima ove zemlje koja ima pravo da uhvati korak sa modernim svetom i onoga što radi ministar inostranih poslova Vlade, koja, navodno, treba da promeni jedan takav odnos. Mi želimo da se o tome Vlada izjasni. Koliko znam, Vlada se okupila i formirana je na evropskoj platformi. Ako je to uslovljena evropska platforma, ako je to i kosovska i evropska platforma, onda Vlada treba da zamoli Vojislava Koštunicu da se vrati na mesto predsednika Vlade i imaćemo autentičnog predstavnika jedne takve politike. Naravno, u skladu sa tom kukavičkom politikom Mirka Cvetkovića, još jedno pitanje za njega kao predsednika Vlade. Pre šest meseci MUP je uhapsio šestoro mladih ljudi zbog toga što su u četiri sata ujutru bacili jednu flašu na zgradu Grčke ambasade. Policija je taj incident tretirala kao izazivanje opšte opasnosti. Onda je spletom neverovatnih okolnosti taj događaj kvalifikovan kao akt međunarodnog terorizma, pa je na kraju zbog jedne bačene flaše šestoro mladih ljudi, koji nikada nisu osuđivani, šestoro studenata, provelo pet i po meseci u zatvoru. Imamo primer na dvogodišnjicu rušenja Beograda poražavajuću istinu da niko nije odgovarao za paljenje ambasada, rušenje i pljačku lokala, uništavanje vozila, napade na novinare, televizijske i radio stanice, političke stranke, predstavništva stranih kompanija. Kakvu zemlju nam to Vlada stvara i šta mi kao građani, koji se smatraju… (Predsednik: Vreme.) …dužnim da podrže evropsku orijentaciju ove zemlje, možemo da učinimo jer nam je alternativa da se pridružimo onima koji su od te Vlade još gori ili da utičemo na tu Vladu, kako bi se korigovala? Ta dva pitanja postavljam Mirku Cvetkoviću.
Zahvaljujem. Gospodin Radojko Obradović, koji predstavlja Poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica, ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, danima već u javnosti je otvorena polemika i oko toga na koji način će se Srbija razvijati u godinama koje slede i koji će to model rasta pomoći građanima Srbije da bolje žive. Polemika se otvorila naročito oko dolaska misije MMF i u toku tih pregovora koji su završeni pre nekoliko dana. Očigledno da je model rasta nekoliko godina bio taj što se sredstvima od privatizacije finansiralo sve što je moglo u Srbiji. Kada su ta sredstva presušila, prešlo se na zaduživanje. Pitanje je, pošto će tih slobodnih para na tržištu kapitala biti sve manje, šta će uslediti u godinama koje su pred nama? To je izuzetno ozbiljno pitanje o kojem treba da razgovara i ova skupština. Jasno je da se uspeh svake ekonomije meri otvaranjem novih radnih mesta. Jedino su nova radna mesta zalog za budućnost, za punjenje budžeta, za redovnu isplatu svih onih davanja koja slede iz fondova i iz budžeta. Prema zvaničnim podacima Republičkog zavoda za statistiku poslednjih godinu dana broj radnih mesta ili broj zaposlenih u Srbiji je smanjen za 170.657 i to su podaci za septembar 2008. godine – septembar 2009. godine. Pretpostavljam da je za ovih nekoliko meseci ta brojka prešla 200.000. Takođe, prema podacima Zavoda za statistiku, u poslednjih osam godina je broj zaposlenih u Srbiji smanjen za 383.000, prema tome, od 2002. godine do danas u Srbiji je zaposleno 383.000 ljudi manje. Naravno da je to rezultat i povećane produktivnosti, rezultat je mnogo faktora, ali je i rezultat i brojnih problema koji u Srbiji postoje. Za poslednjih osam godina, Srbija je promenila pet vlada, četiri ministra zadužena za privatizaciju i sedam direktora Agencije za privatizaciju. Za tih sedam godina u Srbiji je ponuđeno na prodaju, prema zvaničnim podacima 2.652 preduzeća, privatizovano 1.784 preduzeća, ukupan prihod od privatizacije je 2,2 milijarde evra, ali je u istom tom periodu poništeno 478 privatizacija. Ono što je vrlo primetno, da je trend poništavanja privatizacija značajno ubrzan. Samo za poslednjih mesec dana poništeno je 35 privatizacija. Kuriozitet je da je jedna privatizacija koja je završila na sudu, a firma završila u likvidaciji, vlasnik firme je oslobođen svih optužbi zato što je sud zaključio da je vlasnik na osnovu svojih referenci, kvalifikacija, obrazovanja i onoga što je radio apsolutno nesposoban da vodi jedno takvo preduzeće i kao takvog, sud nije mogao da ga osudi. Firma je propala, radnici su ostali bez posla, država je ostala bez imovine, a niko nije odgovoran. Da li je privatizacija u Srbiji završena? Sigurno da nije, jer ono najvrednije što Srbija ima još uvek nije privatizovano. Nisu privatizovana javna preduzeća, nisu privatizovana komunalna preduzeća. Veliko je pitanje – šta će sa tom imovinom i sa time što su generacije građana Srbije ulagale deset i u godinama koje slede? Tu su najveća javna preduzeća, tu su najvažnije imovine lokalnih samouprava. Smatram da je, nakon osam godina privatizacije, pravo vreme da se naprave sve potrebne analize, u ovom predahu koji u privatizaciji očigledno postoji u poslednjih godinu dana i verovatno će se nastaviti još neko vreme, dakle, pravo vreme da se napravi analiza. Pitam predsednika Vlade Republike Srbije – da li je Vlada napravila analizu efekata privatizacije od trenutka kada je usvojen taj zakon? Šta se planira? Kakvi su rezultati te analize, ako uopšte postoji? Kakvi su planovi za sve ono što je najvrednije u Srbiji? To mora da bude rezultat kontrolisanog procesa i ni na koji način ne treba da bude rezultat stihije i dnevnih potreba. To su dva pitanja. Molim da mi predsednik Vlade odgovori. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Todorović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo moram da počnem sa pitanjem – šta je sa pitanjima koje sam postavio, a do dana današnjeg nisam dobio odgovor? Stvarno, ili ukinite ova pitanja ili nemojte da nas maltretirate da se na neki način trudimo da pomognemo, da ukažemo na neke probleme, a da oni koji su obavezni da nam dostave odgovor te odgovore ne dostavljaju. Samo bih podsetio na dva pitanja koja sam postavio, ali dosta dugo nema odgovora. Postavio sam pitanje – da li je "Morgan Stenli", prilikom privatizacije ''Duvanske industrije'', za šta je dobio 10 milina evra, bio registrovan u našem privrednom registru ili nije? Ako nije, nije mogao da radi taj posao, a ako jeste, mogao je i stvar je u redu. Očigledno je da nije bio registrovan. Očigledno je da je neko zloupotrebio položaj. Očigledno je da je prekršen zakon i da neko treba da odgovara. Upozoravam vas da je u to vreme direktor Agencije za privatizaciju bio sadašnji predsednik Vlade Mirko Cvetković. Molim vas, dajte mi taj odgovor. Na šta ovo liči?! Postavio sam pitanje imovine SKJ, da mi se dostavi popis. Rekao sam tačno da ima nešto oko 300 objekata. Ima više od godinu dana, godinu i po dana, i nema odgovora. Sumnjam da se ta imovina pljačka. Na šta to liči?! Hajde da sam vam postavio pitanje ko je omogućio braći Šarić da novac od šverca kokaina ubaci u privatizaciju, pa razumem, teško pitanje, još se niste rasporedili ko će i kako da podeli tu odgovornost. Ovo su jednostavna pitanja i stvarno tražim odgovor. Cenim vaš trud da podignete ugled Skupštine Republike Srbije. Mislim da je posle garde i himne rejting Skupštine značajno porastao. Plašim se da je to samo forma, forma koja služi prevari, da se prevare građani Srbije, jer iza toga suštinski ostajete onakvi kakvi jeste. Da je to tačno, ponovo ću vam na jednom očiglednom primeru dokazati, mislim da nema poslanika koji se ne seća problema sa Milivojem Vićentijevićem, zvanim Vića, koji je u 63 godini ponovo zaposlen u Skupštini Republike Srbije kao pomoćnik sekretara, i ako nije imao položen državni ispit. Po nekom pravilu Vića nije mogao da bude zaposlen zato što nema državni ispit. Treba ceniti činjenicu da je gospodin Vićentijević svestan te činjenice da nema državni ispit krenuo da ga položi. Doduše, možda je već napunio 64 godine, ne znam, ali to je za svaku pohvalu. Ljudi moji, ipak nisu u redu neke stvari i ne mogu da se rade retroaktivno. Ono što je posebno interesantno, dobio je i slobodne dane, od 26. februara do 9. marta, kako bi spremio državni ispit. Juče smo razgovarali o učeničkom standardu, nismo znali za ovaj slučaj, ali, recimo, da predložimo, bez obzira na godine, kada se pokaže ovakva situacija, da ima pravo da sprema u Studentskom gradu, jer bi zbog atmosfere, mislim, lakše savladao gradivo i eventualno sa nekim kolegama uspeo da razjasni neke nedoumice, jer od vremena kada je diplomirao do danas ipak su se mnoge stvari promenile, tako da je trebalo da mu se omogući da na adekvatan način položi ovaj ispit. Postavlja se pitanje komisije koja će ispitivati gospodina Vićentijevića. Na osnovu svega ovoga, da li možemo da budemo sigurni da će komisija biti potpuno neutralna, da će stvarno ceniti zalaganje gospodina Vićentijevića? Ipak morate da imate u vidu njegove godine i to kod nas rađa ozbiljnu zabrinutost, da li će u ovom slučaju Skupština Republike Srbije prevazići sebe, pa će uraditi ono što je van pameti, van zakona, da ćete preći preko svega ovoga. Očekujem i tražim da nam dostavite pismeno odgovor ukoliko gospodin Vićentijević položi … (Predsednik: Vreme.) … završavam, da nas obavestite o tome da bi napokon taj slučaj stavili ad akta. Hvala veliko.
Naravno da ćemo ponovo urgirati oko pitanja koje ste postavili, a niste dobili odgovor. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Siniša Stamenković, Mladen Grujić i Arsen Đurić. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača dr Saše Dragina, ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, pozvala da sednici prisustvuju i Mirjana Milošević, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Dragan Injac, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Momčilo Mitreski, pomoćnik ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Milan Stegić, pomoćnik ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Slobodan Teofanov, pomoćnik ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Dušan Pajkić, direktor Generalnog inspektorata, Saša Orlović, direktor Uprave za šume, Jan Boćanski, direktor Uprave za zaštitu bilja i Zoran Jeličić, direktor Uprave za zemljište. Po Poslovniku, gospodin Milan Dimitrijević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Član 27. tačka 4, kaže: ''Predsednik Narodne skupštine: –stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine.'' Danas na dnevnom redu imamo zakon o divljači i lovstvu. Jedan od odbora koji bi o tome trebalo da raspravlja jeste Odbor za zaštitu životne sredine. U članu 61. Poslovnika o radu Skupštine stoji: ''Odbor za zaštitu životne sredine razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta i druga pitanja iz oblasti sistema zaštite i unapređenja životne sredine, očuvanja i razvoja prirodnih i radom stvorenih vrednosti, racionalnog korišćenja, sprečavanja i otklanjanja zagađivanja prirodnih resursa, kao i druge načine i izvore ugrožavanja životne sredine, iz oblasti šumarstva, lovstva, ribarstva i hidrometeorologije.'' Gospođo predsednice, Odbor za zaštitu životne sredine nije zakazan i nije imao prilike da raspravlja o ovom važnom zakonu. Vas smo, u dva navrata, već upozoravali na činjenicu da se Odbor ne zakazuje kada su neki zakoni iz ove oblast. Smatram da je to nedopustivo. Takođe, upozoravali smo vas za neke druge stvari, i o nestavljanju određenih tačaka na dnevni red, nerazmatranju tih tačaka, kao i Izveštaj DRI. Upozoravali smo i pre godinu dana na koji se način koriste službeni automobili, pa je onda došlo do toga da … (Predsednik: Vreme.) … cela javnost Srbije bruji o tome. Kao predsednik ove skupštine dužni ste da preduzmete mere da se do ovakvih stvari više ne dolazi. Zahvaljujem.
Dozvolite da vas informišem da je matični odbor, Odbor za poljoprivredu, dostavio izveštaj, te ima uslova za rad sa te strane. Naravno, mogao je razmatrati sve ovo i odbor o kome vi govorite. Steći ću uvid u informacije zašto se to nije dogodilo, ali u svakom slučaju to nije prepreka da danas možemo da radimo. Nije prekršen Poslovnik. Zahvaljujem na sugestiji. Naravno da ću se starati o radu skupštinskih tela i uvažiću vašu sugestiju, odnosno primedbu. Videću o čemu se radi. Po Poslovniku, gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, ukazujem na član 141. stav 2, gde se kaže da nadležni odbori i Vlada, ako Vlada nije predlagač zakona, u svojim izveštajima, odnosno mišljenjima mogu predložiti Narodnoj skupštini da prihvate ili ne prihvate zakon u načelu. Ovde imamo izveštaj sa Odbora za poljoprivredu gde se kaže – nakon razmatranja Odbor nije prihvatio Predlog zakona o divljači i lovstvu u načelu. Po logici stvari, ovaj predlog zakona bi trebalo povući iz procedure ili izbrišite ovaj član. Stvarno ne mogu da razumem do koje granice ignorišete ono što ste sami napisali. Kako brutalno, bez ikakvog obzira, samo vam je jedan jedini moto, ono što vam je korisno, ono što vam je potrebno, to mora da ide, sve drugo vas ne interesuje. Onda, ukinite odbore. Šta će vam mišljenje odbora ako ga ne uvažavate, vi koji kažete da ćete da preselite ili bacite težište rada na odbore kako bi Skupština bila dostojanstvena, kako bi se svi osećali uzvišeno, sa povišenim radnim elanom itd. kako možemo da imamo takav osećaj ako ne poštujete ono što ste napisali ili možda ja pogrešno tumačim. Molio bih vas da vi protumačite šta znači da – Odbor predlaže Skupštini da prihvati ili ne prihvati, odbor ne prihvati, a vas ne interesuje. Pazite, to nije isto kao da nije razmatrao, to je potpuno drugačija situacija. Mislim da i ministar, ukoliko drži do posla kojim se bavi, do sopstvenog digniteta… (Predsednik: Vreme) … da bi trebalo i pored toga što je Odbor odbacio ovaj predlog da ostane u proceduri, da ga povuče, pa, da izmeni ono na šta su ukazali poslanici. Nemojte da šapućete gospođo Čomić. Hvala. [[Aplauz.]]
Vreme, gospodine Todoroviću. Gospodine Todoroviću, hvala vam na dobronamernim sugestijama, koje ćemo uzeti u obzir kad budemo pravili novi poslovnik. Potpuno ste u pravu, ima izvesnih odredbi ovog poslovnika koje treba apsolutno precizirati. (Dragan Todorović, sa mesta: Treba poštovati.) Nemojte, molim vas, dobacivati. Pažljivo sam vas slušala. Član 141. poslednji stav kaže: "Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja.'' Dakle, čak i ako ne dostave, a posebno ako dostave, a sadržaj, naravno, može biti različit. Prema tome, mi ćemo u raspravi sigurno imati na umu i zaključak Odbora, odnosno izveštaj Odbora, sadržaj izveštaja Odbora. Zahvaljujem. Gospodin Čedomir Jovanović. (Dragan Todorović, sa mesta: Po Poslovniku.) Ne možete ponovo vi, sačekajte, ima i drugih, javio se pre vas, izvinite. Gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, javljam se u skladu sa članom 61. Poslovnika. Naime, ja sam predsednik Odbora za zaštitu životne sredine i gospodin Dimitrijević iz DSS ukazao vam je na jedan objektivan problem, koji proizilazi iz činjenice da naš Poslovnik nije prilagođen načinu na koji mi radimo. Prvo, mislim da je to važno za sve. Naš odbor dosta dobro radi, vrlo je aktivan, ali predsednik Odbora nema mogućnost da zakaže Odbor ukoliko ne postoji dovoljan broj poslanika koji će obezbediti kvorum u radu Odbora. Pošto matični odbor, po tumačenju stručnih službi, nije naš odbor, već je to Odbor za poljoprivredu, nismo ni mogli da raspravljamo o ovom zakonu, bar nećemo moći to da uradimo, sve dok se ne izmeni Poslovnik, pa nam se ne omogući, na primer, da odluke donosimo većinom prisutnih poslanika, što mislim da je tema za neku drugu priliku, ali ako bismo tumačili ekstenzivno ovaj član, onda bi Odbor za zaštitu životne sredine mogao o svemu da raspravlja. Mislim da ipak treba biti elementarno uviđavan i tu raspravu držati u granicama objektivnih okvira, u kojima je moguće nešto konkretno uraditi. Mi ćemo u ponedeljak imati Odbor zakazan povodom druge teme – deponija u Velikoj Plani, i onda ćemo moći da porazgovaramo i o ovom problemu. Mislim da nije bilo moguće organizovati sednicu Odbora na način na koji mi to inače radimo. Što se tiče zloupotreba koje se pominju, zamolio bih skupštinske službe da tako nešto ne omoguće. Ne interesuje nas da li se radi o SPS ili o potpredsedniku Skupštine Deliću, za nas je neprihvatljivo da se skupštinski resursi koriste u stranačkim kampanjama. Juče je potpredsednik parlamenta koristio skupštinsko vozilo u kampanji u Negotinu, a nama se ne dopada kada nam lekcije drže oni koji sami, pri tom, nisu spremni da poštuju kriterijume koje proklamuju. Dakle, od sekretara tražim da proveri da li je juče skupštinsko vozilo audi BG 111-888 korišćeno u svrhe koje su bile u skladu sa skupštinskim funkcijama ili isključivo sa partijskim.
Zahvaljujem. Gospođa Milica Vojić-Marković ima reč. Izvolite, povreda Poslovnika.
Član 27, povreda Poslovnika, stav 4. "Predsednik Narodne skupštine: – stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine". Mislim da ovde imamo i raspravljamo o jednom problemu koji je više logički, nego što bi trebalo da bude. Nas ovde interesuje Poslovnik, jedino merilo po kome mi moramo da radimo jeste Poslovnik. Tumačenje nadležnih službi nas ovde ne obavezuje. One mogu da tumače šta god hoće, ovde jasno piše, gospođo predsednike, u članu 56 – "Odbor za poljoprivredu, razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta i druga pitanja iz oblasti poljoprivrede, šumarstva, prehrambene industrije, vodoprivrede, veterinarstva, poljoprivrednog zadrugarstva i razvoja sela." To piše jasno. U članu 61. "Odbor za zaštitu životne sredine", takođe, piše da se on bavi ovom problematikom lovstva. Zaista ne bih da ulazim u to šta je logično. Mnogo štošta je logično. Ovde u Poslovniku piše drugačije. S druge strane, poslanici DSS više puta su vas upozoravali da vam dokumenta nisu logična, ispravite dokumenta u nekom drugom vremenu, ali u ovom mi moramo jedino da se rukovodimo ovim što ovde piše, ili su nadležne službe, zaista, obmanule gospodina predsednika ovog odbora, onda vi to treba da proverite i da se u skladu sa tim ponašate. Da raspravljamo u ponedeljak o zakonu koji je danas na dnevnom redu, ne vidim šta to donosi. Mi moramo da raspravljamo onda kada se na dnevnom redu nalaze zakoni. Molim vas da to imate u vidu i da postupate prema tome. Hvala vam.
Gospodo poslanici, nesporno je da je matični odbor – Odbor za poljoprivredu. Član 61. kaže, što se tiče Odbora za zaštitu životne sredine, da "razmatra predlog zakona", na način kako ste vi citirali, "kao i druge načine i izvore ugrožavanja životne sredine, iz oblasti šumarstva, lovstva, ribarstva i hidrometeorologije." Dakle, sa tog aspekta, sa aspekta životne sredine. Prema tome, mi nemamo ovde dilemu, mada se slažem da Poslovnik treba da bude jasniji. Ovo su sve korisne sugestije za sadržaj novog poslovnika, ja zahvaljujem. Ovaj poslovnik je, zapravo, korišćen i pre ovog saziva, a potpuno se slažem, mi ćemo u skladu sa zakonom, koji smo doneli, morati u narednom periodu da donesemo novi poslovnik koji će biti precizniji. Gospodin Dragan Todorović ima reč, reklamira Poslovnik.
Reklamiram član 104. Gospođo Dejanović, molio bih vas da mi odgovorite na pitanje koje vam postavljam. Tačno sam vam ukazao na član 141, stav 2, gde, lepo, precizno piše da Odbor prihvata ili ne prihvata predlog zakona u načelu. Ako vi prelazite preko ovog i vi meni govorite o tome da može da se raspravlja ukoliko Odbor nije zasedao, to nisu dve iste stvari. Siguran sam da vi to znate. Nemojte mi odgovarati ono što vas nisam pitao. Šta se dešava, po logici stvari, ako je odbor dao negativno mišljenje, nije prihvatio zakon u načelu, onda, kakvog uopšte ima smisla da se rasprava. Ljudi moji, šta radite ovo? Vas, ministre, upozoravam, zbog vas, neće pasti ni Vlada, niti je smak sveta, ali zašto to dozvoljavate. Vi ćete ovim poniziti Skupštinu. Vas onda apsolutno ne interesuje mišljenje Odbora. Što bismo onda mi ovde raspravljali, ako Skupština ne prihvati zakon, Vlada će da kaže, šta nas briga, po logici stvari. Na šta to liči? Mislim da bi trebalo, zbog vas, da povučete iz procedure ovaj predlog zakona i da vidite koje su primedbe, da postupite u skladu sa tim primedbama i na takav način vratite Skupštini dostojanstvo koje ona sama urušava na ovakav način. Možete vi da tumačite kako god hoćete, ali ovo je apsolutno jedino moguće tumačenje. Sve što budete uradili mimo ovog biće tragično po Skupštinu. Predlažem vam za sledeći poslovnik, donesite jedan jedini član – poslovnik će se primenjivati… (Predsednik: Prošlo je dva minuta.) ..u skladu sa interesima vladajuće većine i završen problem. Uvek se pozovete na taj član i nema potrebe onda da raspravljamo i da pričamo. Onda ne kršite…
Prošlo je dva minuta. Zahvaljujem. Odgovorila sam vam, Narodna skupština će imati na umu izveštaj i sadržaj izveštaja matičnog Odbora. Zakon iz procedure može jedino da povuče predlagač. Pošto je to bila vaša druga sugestija. Prva da ne raspravljamo o zakonu, a druga da ga mi povučemo, dakle, to može da učini jedino predlagač, a ne predsednik Narodne skupštine… (Dragan Todorović, sa mesta: I rekao sam Vlada, nisam rekao..) Nemojte dobacivati, imam strpljenja vas da slušam i molim da poštujete dostojanstvo Skupštine. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre i saradnici iz Ministarstava, hteo bih da obavestim sve vas, pre svega narodne poslanike, a i javnost, da je Odbor za poljoprivredu na sednici 25….
Molim vas, reklamirali ste Poslovnik, ne možete dati nikakvo obaveštenje, možete se samo koristiti povredom Poslovnika i argumentacijom za to. Izvolite, ako imate.
Hoću, ako mi dozvolite da kažem da je povređen član 79. Poslovnika i u tom smislu, kao predsednik Odbora, želim da dam
Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, želeo sam da reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Jednostavno, potpu
Sadržaj vaše diskusije ide u prilog činjenici da nov Poslovnik treba da reguliše mnoge obaveze poslanika, uključujući i prisustvo u odboru. Nažalost, ovim Poslovnikom to pitanje nije najbolje regulisano i ja se tu sa vama potpuno slažem. Zbog toga je predložen institut zamenika člana odbora i figurira već u zakonu, i mislim da će to apsolutno popraviti efikasnost rada odbora. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Gospođo predsednice, u skladu sa članom 101. zamolio bih vas da me pažljivo slušate. Možda je reč o nenamernom propustu, ali bio sam vrlo jasan. Mesec dana kao šef poslaničke grupe prinuđen sam da se bavim slučajem bivše sekretarice Skupštine Srbije, hteo ili ne. Čak i u toku jučerašnjeg dana sam morao da komentarišem njen transfer sa radnog mesta u Skupštini na radno mesto u jedno od ministarstava Republičke vlade. Mislim da je taj primer bio dovoljan za parlament. Ja sam primer zloupotrebe. %
Razumela sam vaše pitanje i rekla sam da ću se zainteresovati, ali sam i dužna da vam kažem da Vladinom Uredbom o korišćenju vozila potpredsednici imaju pravo na korišćenje vozila. Ali ću se zainteresovati, jer vi vrlo konkretno pitate – u kojim okolnostima i da li za kampanju. Dobićete, naravno, odgovor u vezi sa konkretnim pitanjem. Gospodin Božidar Delić ima reč.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je vrlo lako dati odgovor gospodinu Jovanoviću, potrebno je samo da iz skupštinskih službi uzmete zahtev koji je, nekih, 10 dana ranije …
Molim vas, možete samo reklamirati Poslovnik, pa vas molim da se u ovom momentu fokusirate na reklamiranje Poslovnika i da kažete koji je član povređen.
Replika, član 104.
Molim vas, nemate reč, replika kasnije, a prednost imaju poslanici koji reklamiraju Poslovnik. Gospodin Slobodan Maraš ima reč.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne reklamiram, nego sam hteo da ukažem da ste povredili član 27. predsednice. Malopre, kada ste se obraćali gospodinu Iliću, rekli ste da postoji osnovana potreba da se novim poslovnikom urede neke stvari. Gospođo predsednice, vi ste dužni da poštujete postojeći Poslovnika. Član 27. kaže da se – predsednik Skupštine stara o primeni Poslovnika i stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela. (Hoćete dozvoliti da završim?) Imamo situaciju da 90% odbora koji postoje u ovoj skupštini ne funkcionišu. Sada smo imali zakazan Odbor za finansije, otkazan je, to smo saznali na licu mesta, zato što Vlada nije dala mišljenje na amandmane. Na Odboru za poljoprivredu, kada smo raspravljali o budžetu, u momentu kada je trebalo da se glasa vladajuća većina je napustila salu.
Zahvaljujem. Mogu reagovati i starati se o radu skupštinskih tela onog momenta kad saznam da ima potrebe da reagujem. Gospodin Dragan Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, ukazujem na član 145. stav 2, Skupština ima pravo da povuče predlog zakona, pa kaže: ''Narodna skupština, na obrazloženi predlog predlagača, može da odluči da povuče određenu tačku iz dnevnog reda sednice koja je u toku, sve do početka pretresa te tačke na sednici Narodne skupštine, pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika''. Prema tome, ovo što ste malopre rekli, neću da kažem da nije tačno, ali niste bili dovoljno precizni. Mi imamo pravo da povučemo predlog zakona. Sve ovo što sam govorio u prethodnim diskusijama bili su pokušaji da ministra ubedim u to da je nemoralno da raspravljamo o zakonu gde je odbor dao negativno mišljenje, jer time potpuno degradiramo Skupštinu. Onda je potpuno bez ikakvog efekta rad Odbora. Mada, moram da priznam, već su na to ukazali mnogi poslanici, da su odbori stvarno postali bespredmetni. Predlagao sam da poslanicima vladajuće većine vratimo dnevnice, jer sam ubeđen ukoliko im vratimo dnevnice da će dolaziti na te odbore, jer Odbor za odbranu i bezbednost već dva dana bezuspešno pokušava da održi sednicu, ali nema kvoruma, možda će danas biti, zato što poslanika vladajuće većine nema. Morate da uradite nešto što bi omogućilo dostojanstven rad, što bi podiglo ugled ove Skupštine a ne da uvodite diktaturu većine. Znate, između diktature pojedinca i većine nema nikakve razlike. A, vi ovde, stvarno, sprovodite teror većine.
Vreme. Zahvaljujem na konstatacijama. (Dragan Todorović, sa mesta: I slažete se.) Po drugi put komentarišete potpuno isti sadržaj. Dakle, tačno je da možemo povući zakon, ali na obrazloženi predlog predlagača. Toga nema, te nema uslova. (Dragan Todorović, sa mesta: Ja očekujem.) Ne možete koristiti institut povrede Poslovnika da vršite određen uticaj na Ministarstvo. To ste jednom učinili, sada činite drugi put. (Dragan Todorović, sa mesta: Jedino da mu ponudim pare. Možda su na to navikli.) Molim vas, vodite računa o ponašanju i nemojte govoriti dok vam se obraćam. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Ukazujem na povredu Poslovnika u skladu sa članom 100. Gospođo predsednice, vi ste povredili Poslovnik time što niste poštovali član 104. dozvoljavajući gospodinu Jovanoviću da ugrožava dostojanstvo Skupštine, i ne ulazim u njegovu definiciju i njegovo shvatanje opozicije, da li bi trebalo da stavlja primedbe vlasti koja u vreme predizborne kampanje, zloupotrebljavajući državnu funkciju, vrši političku promociju poklanjanjem raznih uređaja, vozila itd, da li mu je to smetalo negde na severu Vojvodine ili u Negotinu, to nije važno, ali funkciju potpredsednika, koji po uredbi, kako ste i sami rekli, ima pravo da koristi automobil, ne može da dovodi u vezu sa trenutnim izborima koji se obavljaju u Negotinu. Međutim, ono što želim da saopštim vama i građanima Srbije, ne znam da li postoji reč u srpskom jeziku, možda je ''licemerstvo'' nešto što bi moglo da se podvede pod to, da takav bude neko koga sam lično videla, svojim očima, u petak, prvi put, i nisam mogla da odgovorim novinaru na pitanje, koji me je zvao, jer sam bila zapanjena da ispred mene, kao poslanika i žene, samohrane majke, ulazi gospodin Jovanović u ''audi'', ispred i iza njega dva ogromna džipa, čitala sam novinaru registarske oznake tablica, unutra je bilo najmanje po četiri momka, samo sam vikala – ljudi, u kakvoj državi živimo i koliko košta ovo obezbeđenje! I, čime je to Čedomir Jovanović zaslužio da ima tu vrstu straha, odnosno otpora prema sebi, dok ljudi gladuju, nemajući novca za osnovne životne potrebe! Hvala.
Vreme. Ja bih vašu pažnju da usmerim eventualno na povrede Poslovnika, jer ste se javili po povredi Poslovnika. Poslovnik mogu povrediti ja i to ovde na sednici. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Član 104 – povreda dostojanstva Skupštine. Kao što znate, gospodin Jovanović ima policijsko obezbeđenje, koje nije sam sebi dao već mu ga je dao ministar policije. Kada neko na ovaj način pokuša, kako da kažem, ne samo da uvredi našu poslaničku grupu, od strane Srpske napredne stranke, svaki napad na nas shvatamo kao potvrdu da nešto dobro radimo, ali ovo je, prosto, na indirektan način ugrožavanje bezbednosti. Sada, kada smo čuli da oni još i daju okolo brojeve tablica ljudi iz policije, molim vas, da pokušate da sprečite to. Što se tiče toga, molim vas, mislim da je rušenje dostojanstva Skupštine i ta takozvana taktika "držite lopova". Mi smo vam postavili konkretno pitanje, a ukoliko nije jasno, mogu da ga preformulišem. Koliko puta je gospodin Delić pre ovih izbora bio u Negotinu i koliko će puta ići posle ovih izbora u Negotin? Tvrdim vam, nijednom. Ovo je klasična zloupotreba prava koje neko ima i korišćenje nečega što svaki građanin ove zemlje plaća u svrhu stranačke promocije. Ovo je pri tome još mnogo gore, zato što se to dešava od strane onih koji nam drže stalno lekcije o nekakvom moralu, o poštenju, koji se nalaze u ovoj skupštini bez izlaska na izbore, na to moram da vas podsetim, koji sada vode nekakvu kampanju protiv korupcije. Znamo da postoji ta uredba Vlade, ali ona postoji i za ostale potpredsednike, pa po našem saznanju nijedan drugi potpredsednik nije bio na izborima, samo jedan. Molim vas da obavestite javnost, pošto mislimo da je ovo od jako važnog interesa, kako za građane Negotina, koji treba u nedelju da izađu na izbore i da vide za šta glasaju, da li glasaju za one koji će službene ''audije'' koristiti u stranačke svrhe ili u neke druge, takođe, i za sve ostale građane u Srbiji. Hvala.
Moram još jedanput da vas podsetim na član 100, gospodo narodni poslanici: "Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, ukoliko smatra da ono nije u skladu sa odredbama ovog poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi". Moraću da primenjujem sankcije Poslovnika, ako se ne držimo ove odredbe. Molim vas da ukazujete na povredu u postupanju predsednika, ukoliko ih ima, neposredno, po učinjenoj povredi sa moje strane. Gospodine Andriću, vi ste se ponovo javili, ali su se javila još dvojica vaših kolega, gospodin Čedomir Jovanović i gospodin Ostojić. Gospodine Jovanoviću, izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 104, smatram da je, ne zbog odnosa prema meni, nego zbog odnosa prema problemu koji je vrlo dobro poznat gospođi Tabaković, s obzirom na to da ona nije od juče u politici, već se u toj politici kreće godinama, povređeno je dostojanstvo Skupštine. Naime, možemo politički da se razlikujemo, ali mislim da među nama ne treba da postoje razlike u pravu na život, pa vas molim kao predsednika parlamenta da se obratite BIA, Ministarstvu unutrašnjih poslova i Nacionalnom savetu za bezbednost, da zatražite od njih informacije zbog kojih živim u Beogradu 2010. godine kao na frontu. Sve što je rekla poslanica Tabaković jeste tačno, čak je i malo više ljudi angažovano u mom obezbeđenju, osim što nije tačno da ti ljudi koštaju bilo šta Srbiju, jer sam insistirao na tome, upravo zato što znam u kakvoj zemlji živim – onoj u kojoj se ljudi prvo targetiraju, a potom se za njima rone suze, sa pet godina docnje. Kao što im je bilo žao Zorana Đinđića pet godina posle 12. marta, verujem da bi im 2015. godine bilo žao zbog ovoga što sada radi gospođa Tabaković. Pozivam vas da vi zatražite te informacije, da ih vi objavite, a ja ću onda reći kakva je veza između tih ljudi zbog kojih živim kao progonjena zver, politike i stranke gospođe Tabaković, i pri tom ne mislim na Šariće, oni su im samo finansirali stranačko glasilo "Pravdu". (Poslanici iz sale dobacuju: Au, au…)
Zapravo niste govorili o povredi Poslovnika, ali nisam vas prekinula samo zbog toga što je bezbednost svakog građanina, pa i nas poslanika, značajnija od bilo koje druge teme. Zbog toga mislim da bi trebalo staviti tačku na ovakve sadržaje. Gospodin Zoran Ostojić ima reč.
Reklamiram povredu člana 104 – dostojanstvo. Nisam mogao da ukažem neposredno, jer su se drugi javljali, ali i ovo je neposredno. Počelo je od gospodina Todorovića. On je rekao da Odbor za poljoprivredu nije usvojio zakon, ni Odbor za ekologiju, vi kažete – nema veze, i zamenjujete teze, pa smo tako došli do pitanja, koje smo mi postavili, ko je koristio i zbog čega službeno vozilo u stranačkoj kampanji. A, vi nama odgovorite – doneta je odluka da potpredsednici Skupštine mogu da koriste vozilo. To znači da Judita Popović može da koristi vozilo kada dolazi iz Zrenjanina u Beograd, ali ga ne koristi, ali ne može niko da koristi službeno vozilo da učestvuje u stranačkoj kampanji, jer to nije skupštinski posao. Vidite, vođenje vaše sednice od primedbe gospodina Todorovića dovelo je do toga da sada pričamo o obezbeđenju Čedomira Jovanovića. Tu ste vi narušili dostojanstvo parlamenta. Dali ste reč onima koje nismo pitali, a to su poslanici ove ''grupe građana'', šta su radili sa službenim vozilom u Negotinu? Vi, gospodine Odaloviću, odnosno nadležne službe treba da kažu da li je gospodin Delić juče koristio, ili još neko, vozilo Skupštine? Bez obzira što je imao pravo da koristi službeno vozilo, nema pravo da ga koristi kada ide na pijacu, kada voziš ženu i decu na posao ili u školu, ili kada učestvuje u stranačkoj kampanji. Molim vas, vodite Skupštinu tako da ono što se postavlja kao pitanje dobijemo odgovor, a ne da dopustite da se priča skrene na drugu stranu i da sada pričamo o Jovanovićevom obezbeđenju. Ako to nije državna tajna, lepo je čovek rekao, obezbedite odgovor od nadležnih institucija i da se jednom sa tim završi.
Neposredno po pitanju, upravo sam dala odgovor da ću steći sve informacije i da ću dati odgovor. Prema tome, potrudila sam se da nema povrede Poslovnika i molim poslanike da se ponašaju na isti način. Gospodin Velimir Ilić reklamira povredu Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika, gospođo predsednice, iz jednog razloga. Ovde se razgovara o jednom skupštinskom automobilu. Da li vi verujete da je juče preko šest vladinih automobila bilo u istom tom Negotinu? Danas će ih biti deset, sigurno.
Ne govorite o povredi Poslovnika, nemate reč. Ivan Andrić ima reč, izvolite.
Po Poslovniku. Javio sam se, jer ste pogrešno protumačili moje reči. Rekli ste da nemam pravo da se javim ako nešto nije narušavanje procedure.
To je replika, imate pravo na repliku ako mislite da niste dobro sa moje strane protumačeni.
Mislim da je ovo jedino mesto na kome ovakvo pitanje može da se reši. Ako smo mi prošle nedelje usvojili Zakon o Narodnoj skupštini i, po vašim rečima i po rečima nekih poslanika, krenuli nekim putem vraćanja dostojanstva Skupštine, verujte, džaba i ta garda i ovaj hor i sve, ako se takve zloupotrebe dešavaju. Ako mi nismo spremni takvih stvari da se odreknemo i da ih jasno osudimo da se one više ne bi ponavljale, onda stvarno možete da sklonite gardu i da zatvorite Skupštinu, zato što samo širi bes protiv ovog doma. Dakle, jasno smo rekli, tog čoveka je juče videlo hiljadu, dve, tri hiljade ljudi. On je koristio službeno vozilo u privatne svrhe. Molim vas da kao Skupština javno osudimo tako nešto, da nikome drugome ne bi to posle palo na pamet. Ili je možda reč o njegovoj bezbednosti, pa on mora isto da se vozi službenim kolima? To je onda odgovor. Mislimo da nije reč o bezbednosti, nema razloga, ali smo sigurni da je reč o zloupotrebi. Molimo vas da, ako smo mi u stanju da pričamo o uniformama garde, o zloupotrebama sekretarica, hajde da pokažemo prstom na nekoga ko ima neku realnu moć i tako ćemo utvrditi dostojanstvo ovog parlamenta, a ne iživljavati se na sekretaricama u vašem kabinetu, jer ovo je suština zloupotrebe.
Gospodo poslanici, pošto je bilo jedno od pitanja Izveštaj o razmatranju Predloga zakona o potvrđivanju međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti, htela bih samo da vas obavestima da je ekspedicijom, 25. februara 2010. godine, vama dostavljen ovaj izveštaj i da ga imate, samo pogledajte u vašim poslaničkim grupama, verovatno se tamo nalazi, tako da ne stoji primedba, stručna služba je korektno uradila svoj posao. Svi odgovori na pitanja koja ste postavili će stići. Prelazimo na 8. i 31. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DIVLjAČI I LOVSTVU I PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU MEĐUNARODNE KONVENCIJE O ZAŠTITI NOVIH BILjNIH SORTI (zajednički načelni i jedinstveni pretres) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o Predlogu zakona o divljači i lovstvu i Predlogu zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, Poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Arpad Fremond, Poslaničku grupu manjina; narodni poslanik Dejan Radenković, Poslaničku grupu SPS-JS; narodni poslanik Milan Dimitrijević, Poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica; narodni poslanik Vitomir Plužarević, Poslaničku grupu SRS i narodni poslanik Zoran Mašić, Poslaničku grupu Napred Srbijo. Saglasno članu 142. stav 2. i članu 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres oPredlogu zakona o divljači i lovstvu i Predlogu zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti. Gospodin Miroslav Markićević reklamira Poslovnik i dobija reč.
Poštovana predsednice, reklamiram član 100. Moram da kažem da sam se javio pre nego što ste prešli na tačku dnevnog reda, ali pretpostavljam da niste videli. Shodno članu 100. želim da ukažem da ste povredili Poslovnik u tome da ovde diskriminišete poslanike. Neki su govorili, po mojoj slobodnoj proceni, možda i nije bilo baš u skladu, ali ste sve pustili, ali kada je govorio predsednik Nove Srbije Velimir Ilić, vi ste ga odjedanput prekinuli. Uvažavajući simpatije koje imate prema Novoj Srbiji a, čini mi se, posebno prema predsedniku Nove Srbije, ne mislim da ste vi to uradili zbog predsednika Nove Srbije, nego zbog toga što je on pomenuo vozila Vlade Republike Srbije, a posebno vozilo premijera Cvetkovića, koji je išao u kampanju u Negotin, pri tom prošao kroz Zaječar i nije hteo da stane, a tamo je poplava. Mislim da zbog toga niste dali gospodinu Velimiru Iliću da on kaže i to treba građani da znaju. Pošto neke kolege poslanici prozivaju neke potpredsednike Skupštine da su, eventualno, neregularno koristili vozila, onda građani Srbije treba da čuju i da je otprilike pet-šest vozila Vlade Republike Srbije, ''pod rotacijom'', prošlo kroz Zaječar, a da pri tom, nisu stali u Zaječaru, već je premijer našao za shodno da posle deset dana ode tamo kod tih jadnih građana i odnese im 200 dušeka iz "Simpa". Gospođo predsednice, to sam hteo da kažem.
I naravno da nema povrede Poslovnika. Ne može sadržaj povrede Poslovnika biti nešto što radi Vlada Republike Srbije. Mogu ja učiniti povredu Poslovnika, a naravno da nije bilo nimalo tendenciozno, nego baš poštujući Poslovnik, prekinula sam gospodina Ilića, jer nije govorio o povredi Poslovnika, kao ni vi sada. Molim vas da me ne dovodite u situaciju da primenjujem sankcije, odnosno odredbe kojima ću sankcionisati vaše učešće u raspravi. Da li predstavnik predlagača dr Saša Dragin, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi reč? Izvolite, gospodine Dragin.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi narodni poslanici, drago mi je što se ponovo vidimo i što nastavljamo da radimo na donošenju novih zakona iz oblasti poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva. Tokom protekle godine imali smo izuzetno značajnu i veliku zakonsku inicijativu, a ove godine, takođe, nastavljamo u istom tempu. Posebno moram da zahvalim i skupštinskom Odboru za poljoprivredu, koga vodi gospodin profesor narodni poslanik Mašić, koji sa nama čini maksimum da zakoni koji se nađu pred narodnim poslanicima imaju, zaista, onaj oblik koji svaki zakon koji prolazi kroz ovaj uvaženi dom treba da ima. Na ovoj sednici želeo bih da vam u ime Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede predstavim zakon o divljači i lovstvu, kao i zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti. Novi zakon o divljači i lovstvu je zakon koji je već duži niz godina u pripremi. Koliko ja pratim, negde, oko, pet godina se priprema ovaj zakon i rešenja koja su se našla u zakonu su izuzetno dobra jer imaju saglasnost i lovačkih saveza koji rade u Srbiji, ali i cele stručne javnosti koja se bavi ovom značajnom oblašću. Na teritoriji Srbiji aktivno je preko 75 hiljada lovaca. To su ljudi koji se ne bave ovim samo iz hobija već na značajan način utiču i na održavanje ekosistema u Srbiji, zaštiti zdravlja životinja, ne samo divljih već i domaćih, jer često bolesti mogu da se prenesu sa divljih na domaće životinje, i, naravno, učestvuju u zaštiti samih lovišta, samim tim i šuma, močvarnih područja i svega onoga što vrlo često volimo da nazovemo rezervatima zaštićene prirode ili prirodnim dobrima, koji imaju poseban značaj i za nas i za, u globalnom smislu, očuvanje prirode. Nova rešenja u ovom zakonu su, pre svega, to što je zakon usklađen sa međunarodnim obavezama koje proizilaze iz ratifikovanih međunarodnih ugovora u oblasti zaštite biodiverziteta, a posebno Konvencije o očuvanju evropske divljači, flore i faune, prirodnih staništa i Konvencije o očuvanju migratornih vrsta životinja. Drugo, ovaj zakon obezbeđuje pouzdane instrumente zaštite, kontrolisanog korišćenja, unapređenja, racionalnog upravljanja divljači kao obnovljivog dobra. Treće, ovaj zakon uređuje prava, obaveze i odgovornost države kao zakonodavca i vlasnika građana državnih institucija, organa, privrednih i drugih pravnih subjekata i skoro svih delatnosti u aktivnosti Republike Srbije. Četvrto, primena načela korišćenja načela korisnik plaća, stvara materijalno finansijske pretpostavke za zaštitu i unapređenje divljači i njenih staništa kroz osnivanje fonda za razvoj lovstva iz koga će se obezbediti finansiranje poslova utvrđenih ovih zakonom. Peto, na površinama nacionalnih parkova i na površinama sa većinskim učešćem državnih šuma i šumarskog zemljišta predviđeno je ustanovljavanje lovišta posebne namene, radi sprovođenja posebnih mera gazdovanja, očuvanja i usmeravanja razvoja populacija divljači i njenih staništa. Bitno je da pomenemo da se u cilju racionalnog obavljanja poslova održivog gazdovanja populacijom divljači, ravnomerno održivog razvoja lovstva i sprovođenja jedinstvene politike u gazdovanju svim lovištima ovim zakonom predviđa ustanovljavanje lovnih područja, koja predstavljaju prostorno optimalno zaokružene prirodne celine sa namerom dugoročnog, racionalnog gazdovanja populacijama određenih vrsta divljači. Takođe, hteo bih da pomenem da se primena jedinstvenih mera upravljanja populacijama divljači i posrednih mera zaštite obezbeđuje izradom i donošenjem programa razvoja lovnog područja, kojim se obezbeđuje finansijska podrška iz Fonda za razvoj lovstva. Pored toga, zakon o divljači i lovstvu predviđa osnivanja Lovačke komore, kao profesionalne organizacije, radi ostvarenja i zaštite prava i interesa lovnih radnika i unapređenja lovstva, u skladu sa održivim gazdovanjem populacije divljači. Novina je i formiranje Centralne baze podataka i Katastra lovišta, pomoću kojih će se vršiti neprekidni monitoring, ustanovljavati jedna funkcionalna živa baza podataka od važnosti za divljač i lovstvo u celini. Dame i gospodo narodni poslanici, populacije divljači moraju se trajno unapređivati i koristiti. Ukoliko lovite više nego što divljači ima divljači će biti sve manje i našoj deci ćemo ostaviti naše prirodne ekosisteme u lošijem stanju nego što smo ih dobili od naših roditelja. Ukoliko svojim aktivnostima ne budemo štitili ugrožene vrste desiće se da one nestanu. Iz tog razloga lovstvo može da bude oružje u rukama mudrih i u rukama onih koji nisu toliko mudri da štite naše prirodne lepote, naše posebnosti. Ovaj zakon pokazuje da smo sposobni da racionalno gazdujemo prirodnim resursima, da ih štitimo, uređujemo i na takav način zaštitimo. Iz tog razloga pozivam vas da glasate u korist donošenja ovog zakona. Mislite pre svega o svim stanovnicima Srbije koji žele da odu u prirodu i da vide prirodne lepote dok postoje, mislite o svim članovima lovačkih udruženja, o 75 hiljada ljudi kojima je ovo prva najvažnija sporedna stvar u životu, vodite se i time da su lovački savezi koji rade na teritoriji Republike Srbije dali pozitivno mišljenje na ovaj zakon. I, naravno, ukoliko imate bilo kakve primedbe na zakon, Ministarstvo poljoprivrede će, kao i uvek, svaku primedbu razmotriti i biti vrlo, vrlo spremno da ovaj zakon u skladu sa vašim amandmanima učini još boljim i življim u praksi. U svakom slučaju, u raspravi u pojedinostima ćemo se bliže dotaći pojedinih odredbi zakona. Iz tog razloga ne bih želeo dalje da dužim. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodin Ilić, gospodin Zoran Nikolić i gospodin Lilić su se javili. Šta je osnov javljanja? Dobro, u redu. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč: Odbora za poljoprivredu, narodni poslanik Željko Brestovački, član odbora, Odbor za evropske integracije, narodni poslanik Laslo Varga, ili predsednik Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković? (Ne.) Da li žele reč narodni poslanici Momir Marković, Radica Jocić i Slađan Mijaljević, koji su na sednici Odbora za evropske integracije izdvojili mišljenje o Predlogu zakona o divljači i lovstvu i narodni poslanici Zoran Nikolić, Zoran Mašić i Milorad Krstin, koji su na sednici Odbora za poljoprivredu izdvojili mišljenje? Gospodin Zoran Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem. U kakvoj paradoksalnoj atmosferi kreće ova rasprava govori i prethodno izgovorena vaša rečenica koja je davala pravo predsedniku Odbora za evropske integracije da se izjasni o ovom zakonu, a nadležnom odboru po Poslovniku naše Skupštine, a to je Odbor za zaštitu životne sredine, niti je održao sednicu niti ste mu dali pravo da se izjasni povodom ovog zakona. Dakle, nije dobro kada rasprava o ovom zakonu kreće sa ovoliko kršenja Poslovnika. Moram da konstatujem na početku da je najveća odgovornost, ako ne i jedina odgovornost, upravo vaša, gospođo predsednice srpskog parlamenta, jer ste, zaista, kreativnim tumačenjem Poslovnika dozvolili da ova rasprava ne počne u skladu sa Poslovnikom i onako kako bi ovaj zakon trebalo da ima tretman i koji zaslužuje. Kada govorimo o lovstvu, predmet Lovstva sam polagao, mislim, 1988. godine kod, nažalost, pokojnog profesora Lavadinovića. Ljudi iz struke i pretpostavljam ovi koji su pisali ovaj zakon znaju ko je bio profesor Lavadinović, i zaista sam ponosan što sam kod njega imao pravo da polažem taj ispit. Prvo pitanje, od 50 koliko nas je bilo na predmetu Lovstvo, ticalo se socijalističkog i samoupravnog pogleda na lovstvo. To je bilo vrlo važno pitanje u kome je konstatovana sledeća stvar – da je pre uvođenja socijalističkog sistema lovstvo bila privilegija isključivo povlašćenih i bogatih kategorija tadašnjeg društva, a da je uvođenjem socijalizma, a naročito samoupravnog socijalizma, to postala ne privilegija, već pravo najšireg sloja stanovništva. Ako to niste bili spremni da potvrdite na ispitu, padali biste na tom ispitu. Upravo ovaj zakon ide u pravcu da lovstvo postane ponovo privilegija onih bogatih, a da ono na čemu se zasniva, da kažem, i tradicija srpskog lovstva, da se veliki broj ljudi u to uključi, naročito seoskog stanovništva, dakle, nešto što se prenosi sa kolena na koleno, ovim zakonom da oni ostanu bez mogućnosti i prava da učestvuju u lovstvu na način na koji su to radili. Ne sporim pravo, nego podržavam pravo i obavezu države da ovu oblast utvrdi, da se pronađe taj delikatni odnos između države sa jedne starne, koja ima i pravo i obavezu da uredi ovu oblast, ali i lovačkih udruženja, odnosno Lovačkog saveza Srbije, kao krovne organizacije, da rukovodi lovačkim udruženjima i da se sa stanovišta, pre svega, struke, na najbolji mogući način organizuje ova oblast. Kažem da je to delikatno pitanje, jer uvek je delikatno pitanje kada država ulazi u resore koji su isključivo stručni i koji se zasnivaju i na nauci, ali i na nasleđenoj praksi. Mislim da ovaj zakon nije pronašao najbolji balans i na Odboru za poljoprivredu sam glasao protiv. Videćemo kako ćemo na kraju rasprave glasati kao poslanička grupa, u zavisnosti i od volje da se usvoje određeni amandmani, koje je predložila i Poslanička grupa DSS, ali i druge političke partije koje sede u ovom parlamentu, pa ćemo na osnovu toga i doneti konačnu odluku kako ćemo se izjasniti o ovom zakonu. Zašto sam na Odboru za poljoprivredu glasao protiv? Želim da ovde da kažem i da obavestim javnost, zato što se na Odboru za poljoprivredu, na kojem ovaj zakon nije dobio podršku, dogodio jedan nesvakidašnji skandal i, gospođo predsednice, vi ste odgovorni za taj skandal. Sada ću vam reći i zbog čega. Na tom odboru je prisustvovao i predsednik Lovačkog saveza Srbije, gospodin prof. dr Zoran Popović, koji je Odbor informisao da je zajedno u saradnji sa Ministarstvom poljoprivrede radio, dakle, na ovom zakonu i da je zadovoljan, da kažem, postignutim rezultatom, ali da postoji potreba da se u nekim članovima još izvrše određene korekcije i da je dao amandmanske predloge da se taj zakon popravi. Na pitanje kome je on predao te svoje primedbe, odnosno amandmane, dobili smo sledeći odgovor. To pitanje sam postavio zato što znam da nije…
Prošlo je pet minuta, ali završite. Neću prekidati vašu misao.
Radi se o vašoj odgovornosti, pa dozvolite.
Zbog toga vas i neću prekidati. Izvolite.
Taj skandal se sastoji u tome što je gospodin Zoran Popović, predsednik Lovačkog saveza Srbije, amandmane podneo samo poslaničkim grupama vladajuće koalicije i vama lično, ali vi to niste prosledili opozicionim grupama i tu leži vaša odgovornost, što na najbolji mogući način govorio o odnosu nadležnog ministarstva i Lovačkog saveza Srbije. Zarad dobre plate, a ovde javnost informišem da predsednik Lovačkog saveza ima platu preko 200.000 dinara, zarad svoje funkcije i dobre plate Lovački savez Srbije nije branio interese lovaca i lovačkih udruženja u Srbiji, već je bio jako voljan da popusti pred svim zahtevima koje je predložilo Ministarstvo poljoprivrede. Zahvaljujem.
Gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za evropske integracije izdvojio sam mišljenje i pošto je bilo logično s obzirom na to da Odbor za poljoprivredu nije usvojio ovaj zakon, da se zakon povuče, a pošto logika, ovo je dokaz, nije baš jaka strana ovog parlamenta, onda ćemo raspravljati o ovom zakonu. U ovom zakonu ste iznašli način da i lovišta prodate. Lovstvo ostaje bukvalno nešto što će preći iz ruke lovačkih udruženja u ruke tajkuna itd, ostaje ovoj Srbiji i ovim Srbima vazduh, to još niste uspeli da prodate, pa da nam vlasnici, razni tajkuni, uglavnom strani, i razni Šarići, oni koji se prezivaju Čume, ko se preziva Cane-Žabac, ko se preziva Miki Kostić, koji su već pokupovali zemlju i na toj zemlji će moći da formiraju lovišta, određuju koliko ćemo, kad ćemo i kako ćemo, eventualno, moći da izađemo u lovište. Nisam lovac, ne bavim se tim poslom, ali imam prijatelje lovce koji su zaljubljenici u lovstvo, u divljač, u prirodu, i to im mnogo znači. Podsetiću vas na čuvene ministarske lovove nekih ministara od ''buldožer revolucije'' naovamo, kad su išli traktorskim prikolicama, sa jakim farovima, sa tri-četiri puške i ubijali sve što im sedne na mušicu, odnosno na nišan. Podsećam vas da je protiv njih bila pokrenuta krivična prijava, pa nije moglo, jer je bio ministar poljoprivrede, čini mi se, pa je posle toga prestao da bude ministar poljoprivrede, ali krivična prijava nije aktivirana. Nije zaživelo to da se raspravi – otkud njemu pravo da ubija noću, na far, visoku divljač. Upravo vam čl. 68. i 69. omogućavaju da i dalje formirate te poludiplomatske, nediplomatske, lovove, polupolitičarske lovove i da razni Šojići, podsećam vas na emisiju, izađu i da imaju pravo da izvedu i svoje prijatelje u lov. Šta će ubiti, da li će ubiti i koliko će ubiti, uopšte nije bitno. Ako ste, kojim slučajem, zaboravili kako se zove ovaj ministar, da vas podsetim, gospodine ministre, da podsetim i ministra Ivicu Dačića, on se zove Dragan Veselinov. Sa četiri puške, sa dva traktora, sa ne znam koliko ubijenih srna, usred lovišta su ga ulovili i to usred noći! Da pređem na ova dva člana, član 68. ''Lovostajem zaštićenu divljač dozvoljeno je odstreliti u vreme kada je lov zabranjen, u cilju sprečavanja pojave, sprečavanja širenja i suzbijanja zaraznih bolesti životinja, u skladu sa propisima'', itd. S obzirom na to, što reče Branko Ćopić, da znam ja vas, siguran sam da ćete iznaći mogućnost da proglasite, eventualno, deo lovišta ili celo lovište zaraženim i da onda krenu upravo ti sa lovačkim puškama da odstrele divljač da bi zaštitili ostalu divljač u ostalim lovištima. Dešavalo se to, ne mislim na vas, gospodine ministre, ali kod onih drugih ministara kada su sedeli na stolici na kojoj vi sada sedite. Ovim zakonom legalizujete nešto što se otkad postoji lov zvalo – krivolov. Članom 69. Lov bez odobrenja, kaže: ''Divljač se može loviti bez odobrenja samo u slučaju kada od divljači nastupi neposredna opasnost po život i zdravlje ljudi ili neposredna ugroženost imovine pravnih i fizičkih lica.'' Onda će neki Kole, ili neki Čume, ili neki Šarić, da kaže – zečevi se namnožili, pa mu oljuštili dve jabuke, dve sadnice jabuka, pa ćete onda organizovati usput, naravno, i zečeve i srne i jelene i sve što naiđe na mušicu. Podsećam vas da ovim zakonom niste regulisali jedno vrlo bitno pitanje – hladnjače ptičica pevačica su pobijene i izložene u inostranstvu! Izvinjavam se, vidim da vreme ističe. Samo da završim rečenicu. (Predsednik: Završite rečenicu.) … jer Italijani su hteli paštetu od jezika slavuja. E, to su im omogućavali oni koji su sedeli na vašem mestu, a sa ova dva člana i vi im omogućavate. Tražim da mi ministar odgovori. Zahvaljujem, izvinite.
Reč ima gospodin ministar.
Zahvaljujem, poštovana predsednice, uvaženi narodni poslanici, uvidom u spisak amandmana, nažalost, nisam mogao da nađem nijedan amandman koji je Poslanička grupa DSS podnela, tako da bih samo hteo da obavestim gospodina Nikolića, da niste podneli nijedan amandman. Ne znamo koji su to amandmani o kojima ćemo raspravljati i da li ćemo usvojiti neke amandmane koje ste vi podneli, pošto niste nijedan podneli. Što se tiče drugih konstatacija uvaženog poslanika iz Poslaničkog kluba SRS, lovišta se ne prodaju. U zakonu nigde ne piše da se lovišta prodaju, niti se izdaju. Lovišta se dobijaju na osnovu konkursa i daju se određenim lovačkim udruženjima na osnovu konkursa. To je u principu bila, više-manje, praksa i do sada, s tim što se ceo proces sada daleko bolje i jasnije opisuje i daleko su jači i viši kriterijumi da bi se lovišta dobila. Druga stvar, apsolutno poludiplomatski ili diplomatski lovovi se ne definišu u zakonu. Članovi na koje ste se vi pozvali, u tom smislu, član 68. i član 69. kažu sledeće. Suština člana 68. jeste da je: ''Lovostajem zaštićenu divljač dozvoljeno odstreliti u vreme kada je lov zabranjen, u cilju sprečavanja pojave, sprečavanja širenja i suzbijanja zaraznih bolesti životinja, u skladu sa propisima kojima se uređuje veterinarstvo.'' Ne znam da li vam se nekada desilo da naiđete na besnu lisicu. Mogu da vam kažem da to uopšte nije prijatan susret. Pitajte svakog poljoprivrednika šta se radi u tom slučaju. Naravno da taj čovek mora da ima mogućnost da se nekako odbrani. Isto tako, ne znam da li ste nekada razgovarali sa poljoprivrednicima kojima je čopor vukova uleteo u obor i čisto onako, zabave radi, pošto vukovi vrlo često ubijaju ne samo zato što žele da jedu, nego i zabave radi, poklalo pola stada ovaca. Iz tog razloga postoji član 69, koji kaže – ''Divljač se može loviti bez odobrenja samo u slučaju kada od divljači nastupi neposredna opasnost po život i zdravlje ljudi ili neposredna ugroženost imovine pravnih i fizičkih lica.'' Ono što je, takođe, jako bitno, to je da i u jednom i u drugom slučaju inspektor mora da bude obavešten. Ne može da se desi da se to radi tako proizvoljno iz nekog i nečijeg zadovoljstva. Mislim da je bitno da pomenem da sanitarni odstrel može da obavlja isključivo lice koje ima službenu dozvolu za to, a to je lovočuvar. Jako teško da lovočuvar može da bude neki od uglednih ili neuglednih biznismena, i da to rade na takav način. Zahvaljujem vam.
Povredu Poslovnika reklamira gospodin Momir Marković.
Replika, pogrešno me je tumačio. Onda, povreda Poslovnika. Gospodine ministre, nisam naišao na besnu lisicu. Rekao sam da ne ulazim u lovišta.
Koji član je povređen?
Član 104, i član 27. itd. Nisam naišao na besnu lisicu, ali sam nailazio na besne ministre, na besne političare sam nailazio, s obzirom na to da su ovi poludiplomatski lovovi koje sam pomenuo…
Nema povrede Poslovnika i ne govorite o povredi Poslovnika, tako da ne možete dalje da nastavite. Gospodine ministre, izvolite, nastavite.
Samo jedan amandman DSS smo našli, tako da se izvinjavam Poslaničkom klubu DSS.
Gospodin Dragan Todorović.
Povreda Poslovnika, član 27. Iznenađen sam, gospodine ministre, da vi upotrebljavate ovakve izraze. Kažete da vukovi često napadaju stada ovaca ili druge životinje i da to rade zabave radi. Stvarno bih voleo da objasnite poslanicima kako to vukovi rade zabave radi? Verujem da rade po instinktu, ali možda vi znate nešto više, pa bih molio da date neko objašnjenje. Što se tiče zabave radi… (Predsednik: Gospodine Todoroviću, nema povrede Poslovnika. Teme koje imate, molim vas, možete u pauzi sa ministrom.) … stvarno nema smisla ovo što radite. Zašto mi ne dozvolite…
Nema povrede Poslovnika. Gospođa Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospođo predsednice. Poslanička grupa DSS je podnela tačno 13 amandmana i svih 13 su zavedeni u istom trenutku. Ako ste se bavili ozbiljno ovim amandmanima, morali ste da ih vidite. To što ste rekli prvo, da ih niste videli nijedan, a zatim jedan, pokazuje koliko ste se ozbiljno odnosili prema ovome. Javnosti radi, 13 amandmana je podnela Poslanička grupa DSS. Hvala.
Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Poslanici su dali amandmane, a ne poslaničke grupe. Izvinjavam se u ime Ministarstva.
Gospodin Zoran Mašić ima reč, po izdvojenom mišljenju. Da li je tako gospodine Mašiću? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre i saradnici Ministarstva, uvaženi narodni poslanici, na sednici Odbora za poljoprivredu izdvojio sam mišljenje u okviru načelne rasprave o Predlogu zakona o divljači i lovstvu, iz nekoliko razloga. Prvi, suštinski, razlog jesu, pre svega, određene načelne primedbe koje sam izneo u okviru rasprave koja je vođena. One su se pre svega odnosile na definisanje opštih interesa unutar ovog predloga zakona, zatim, organizacije lovstva, opet, ovako kako je predloženo, značaja i načina osnivanja Lovačke komore, njenih zadataka koje ima i naročito sam imao primedbe na planska dokumenta koja se predviđaju usvajanjem ovog predloga zakona, pre svega, što se tiče strategija razvoja lovstva, programa razvoja lovačkih područja i lovne osnove, ali svakako i na Prelaznim i završnim odredbama koje su definisane tako kako su. Svakako ću širu elaboraciju ovih konkretnih primedbi izneti u okviru dalje plenarne rasprave, tako da prosto i nemam dovoljno vremena. Ali, ovo je bilo nekoliko primedbi suštinske prirode koje su iznete u okviru rasprave. Ono što me je, takođe, motivisalo da izdvojim mišljenje, da mi se pruži prilika kao predsedniku Odbora za poljoprivredu u Narodnoj skupštini Republike Srbije već duži niz godina, a i u ovom skupštinskom sazivu je želja da još jedanput, iako sam to već danas izneo, da opomenem narodne poslanike, članove Odbora za poljoprivredu, da redovno dolaze na sastanke. Nažalost, nekoliko članova Odbora već duži vremenski period se ne pojavljuju i pogotovo je žalosno da su to predstavnici vladajuće koalicije, i to, pre svega, ometa rad Odbora za poljoprivredu. Jako se trudim, lično, da najveći deo odluka donosimo konsenzusom, da diskutujemo dobro, i pre svega za interes poljoprivrede koja je, da kažem, jedna od najznačajnijih privrednih grana u našoj zemlji, da imamo jedinstvene stavove, ali, evo, u nekim situacijama ipak dođe do razmimoilaženja mišljenja, što upravo potvrđuje ovaj predlog zakona, koji je u osnovi dobro koncipiran. Najveći deo odredbi koje se regulišu ili koje će biti regulisane ovim novim zakonom su dobre i kvalitetne. Unaprediće i lovnu privredu i divljač i sve drugo što je vezano ili se reguliše ovim zakonom, ali, prosto, ima i određenih primedbi. Međutim, ne može vladajuća koalicija da očekuje da prilikom izjašnjavanja poslanici, opozicija, apriori podrže baš sve što se predlaže, tako da je moje upozorenje da se ubuduće vodi računa o redovnom dolasku na sednice. Druga stvar koju želim, takođe, da iznesem ovde jeste, molim u isto vreme pre svega vas, predsednice Skupštine, ali i sve druge, odnos medija prema radu Odbora za poljoprivredu. Sa žaljenjem mogu da konstatujem da juče nije bio nijedan predstavnik medija, izuzimajući samo Službu informisanja Narodne skupštine. Juče, pored rasprave o Predlogu zakona o lovstvu i divljači, raspravljali smo i o problemima vezanim za protivgradnu zaštitu. Pitam predstavnike medija – da li bi se pojavili da je, ne daj Bože, udario grad i napravio enormnu štetu, a upravo je rasprava bila u smislu predupređenja određenih problema koji postoje u Hidrometeorološkom zavodu i koji treba da se reše u narednom periodu. Generalno, novinari iz ''Javnog servisa'', godinama se ne pojavljuju na sednicama Odbora za poljoprivredu i mislim da to nije dobro za našu javnost, to je juče na Odboru rečeno. Ja sam sebi dao pravo, upravo danas, da kao predsednik Odbora to iznesem i da upozorim sve, jer je stanje u poljoprivredi naše zemlje dosta teško. Poljoprivrednici se na mnogim mestima bune, protestuju u odnosu na državnu politiku... (Predsednik: Gospodine Mašiću, vreme. Završite rečenicu.) …završavam, ali, jednostavno, mislim da nije u redu da ne budu informisani, a u ovom domu ima ljudi koji hoće da raspravljaju o poljoprivredi, jer žele njen napredak i prosperitet. Hvala. Izvinite zbog prekoračenja. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Da li želi reč još neko od poslanika koji su na odborima izdvojili svoje mišljenje? (Da.) Gospodine Mijaljeviću, izvolite. Zahvaljujem. Da li još neko od poslanika koji su izdvojili na odborima svoje mišljenje želi reč? (Da.) Gospodine Mijaljeviću, izvolite.
Na Odboru za evropske integracije izdvojio sam mišljenje o ovom zakonu, smatram da nije baš dorečen i da ima nekih nelogičnosti. Imajući uvidu da juče posle podne matični Odbor poljoprivrede nije prihvatio ovaj zakon to znači da postoji vrlo ozbiljno profesionalno razmimoilaženje, stručno razmimoilaženje, i da bi trebalo neke stvari popraviti, pa onda sa kompletnim predlogom zakona izaći pred Narodnu skupštinu. Ovo je, da kažem, jedan malo brutalniji vid guranja zakona u skupštinsku proceduru. Nama smetaju pojedine stavke, kao što je formiranje Komore. Komora je samo drugi naziv za još jednu agenciju. Mi smatramo da je ''namet na namet'' i da je to zapošljavanje nekih novih kadrova, da ne bi ostali bez posla, na nova radna mesta. Naravno, od neke tradicije i sličnih hobi-varijanti pravite vrlo ozbiljan i unosan biznis, jer se 95% ili 90% ljudi od onih 75.000 lovaca bavi ovim iz hobija, a najverovatnije ubuduće zbog poskupljenja tog hobija neće moći time da se bavi iz hobija, nego će se time baviti samo bogati ljudi. Postoje i neke terminološke novotarije kojih vi ne možete da se odreknete, a to je da ste, recimo, u obrazloženju dali – u radu kreativnih radionica posvećenih lovnoj politici i lovnom zakonodavstvu učestvovali su ti i ti. Kakve su to radionice? Jesu li to metalobrusačke, stolarske radionice, psihološke, psihijatrijske radionice? Zar ne postoje radni sastanci, stručni sastanci, simpozijumi na stručne teme? Kakve radionice? To je zaista neshvatljivo. Šta znači ovo: ''besna lisica'' ili ''gladan vuk'', ''zabave radi'', rade to što rade, to je već objasnio gospodin Todorović. Ne znam samo da li postoje i neki bezobrazni zečevi koji se zalete na voćke, pa oglođu koru sa tog drveća?! Hoću da pitam, kada se pojavi takva štetočina, šta treba raditi? Onaj poljoprivrednik koji je ugrožen, da li treba da zove i sačeka neku komisiju, da izađe, da proceni koliko je lisica više ili manje besna, da bi onda došao neki lovočuvar ili da bi se organizovala hajka da lisica bude ubijena, ili poljoprivrednik ima pravo da se zaštiti i na malo neposredniji način? Ono što mene kao vrlo ozbiljnog čoveka, naravno, i kao političara, ali pre svega, kao čoveka i građanina, i stanovnika zemlje Srbije, zaista pogađa u ovom predlogu zakona jeste to što u nekoliko članova, kao i u obrazloženju ovog vašeg predloga zakona, vi AP Vojvodinu jedino brojite i kada se govori o autonomnim pokrajinama, govorite samo u jednini. Nigde nisam našao da se govori u množini i nigde nisam našao da se pominje i Kosovo. Šta to treba da znači? Da se Vlada Srbije odrekla Kosova i Metohije i da na jedan neposredan, suptilan, način pokušava preko svojih ministarstava i preko predloženih zakonskih rešenja da nam stavi do znanja da se odrekla Kosova i Metohije, kao i da ćemo se brinuti samo o onome što se nalazi na teritoriji Vojvodine?! Budite ljubazni, govorite u množini, računajte i dalje Kosovo kao našu teritoriju, a kada ćemo se zaista tamo vratiti, u punoći svoje državnosti, o tom potom. Nemojte na tako suptilan način da se odričete Kosova i Metohije. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodine ministre, imate reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Krenuću ipak od vaše poslednje konstatacije, a ne od prve. Kao što vidite, nigde se, ni u jednom članu tu kada se govori o autonomnoj pokrajini ne kaže AP Vojvodina ili Kosovo. To što ste vi izvukli, da se samo govori o AP Vojvodini, verovatno predstavlja vaše stanovište koja autonomna pokrajina je u Srbiji, a koja nije. Po meni su obe tu i u Ustavu, u preambuli se definišu obe autonomne pokrajine kao sastavni delovi naše Republike Srbije. Pravno gledano, kada se odnosi na pravo pokrajine, uvek ste priča u jednini. Što se tiče radionica, pošto vidim da niste skloni posećivanju bilo kojih, mogu da vam kažem da je to radionica koja je organizovana od strane stručnih konsultanata FAO, koji su ovde došli da to urade, da bi nam pomogli na pripremi zakona. Što se tiče konstatacija vezanih za besne lisice, naravno da ne treba da se pojavljuje nikakva komisija koja će da odredi da li je lisica besna. Pretpostavljam da vam se nikada nije desilo da sretnete besnu lisicu, meni jeste dosta puta, mogu da vam kažem, a ukoliko imalo znate, i vi i uvaženi narodni poslanik koji je prethodno diskutovao o ponašanju vukova, znaće da vukovi, upravo kao što sam rekao, zabave radi, to rade. Isto kao što se desi kada vam lovački pas pobegne iz boksa, da zabave radi, uđe u kokošinjac, da ne pojede nijednu kokošku, ali da ih sve zadavi. To isto rade i vukovi. To je njihov instinkt i to oni rade zabave radi. Ono što je, takođe, jako bitno da napomenem ponovo, to je da ovaj zakon ima saglasnost svih lovačkih saveza, pismenu saglasnost, to je zakon za koji sam rekao da ne može da se nađe pred Vladom dok ne dobije eksplicitnu pismenu saglasnost svih lovačkih saveza, jer smo vrlo, vrlo usko sarađivali na donošenju ovog zakona. Ovo je jako važan zakon. Što se tiče Odbora, apsolutno se slažem sa narodnim poslanikom gospodinom profesorom Mašićem, odgovornost je na onima koji se tog dana nisu pojavili, a ukoliko pogledate način na koji je glasano, videćete da su četiri poslanika bila uzdržana, jedan je bio protiv i da je pet bilo za. Pri tome, nijednog trenutka se nije postavljalo pitanje o stručnosti pisanja ovog zakona, nego se postavljalo pitanje o principima, na koji način treba poslanici da se odnose prema resornom odboru koji se bavi poljoprivredom ovde u Skupštini. Takođe, jako je važno da kažemo, a to je da je ovaj zakon zaista napravljen tako da bi 75.000 lovaca, koji se trenutno bave ovim sportom, hobijem ili kako hoćete da ga nazovemo, bilo zadovoljno i da bi mogli dalje to da rade na adekvatan način i u skladu sa tim da se prirodna raznovrsnost, zaštita ekosistema, zdravlja ljudi i životinja odvija onako kako treba, a to je po najnovijim i najnaprednijim normama koje važe kod nas i u svetu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodine Mijaljeviću, nema osnova za repliku, samo je bilo potpuno jasno, bez ikakvih uvreda. Gospodin Krstin ima reč… Gospodin Todorović, po Poslovniku.
Reklamiram član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Apelujem na vas, gospođo predsedniče, da upozorite ministra da se nalazi u parlamentu i da njegov odnos prema poslanicima bude primeren načinu kako bi trebalo da komunicira. Što se tiče, gospodine ministre, da li vukovi ili neke druge životinje rade nešto zabave radi ili ne, molio bih vas da konsultujete stručnjake po tom pitanju. Čujem da ste imali dosta susreta sa besnim lisicama. Izgleda da su vas neke i ujele i to je očito problem, ali…
Gospodine Todoroviću, upozoravam vas. Ne možete vređati ministra, molim vas.
Prihvatam upozorenje. Gospodine ministre, morate da znate jednu stvar, zabave radi ubijaju samo ljudi, životinje ne. One imaju instinkt. To je trebalo da naučite, a nažalost niste. Jedan od takvih ljudi je bio vaš prethodnik, Dragan Veselinov, koji je nekoliko puta ili desetine puta uhvaćen u krivolovu. Do dana današnjeg nije procesuiran. Zato što je pripadao DOS-u, zato što je vama sve dozvoljeno, vi možete sve da radite i da ostanete nekažnjeni. Nažalost, postoji onaj nesrećan slučaj koji je vezan za vozilo u kome je on bio i to na najbolji način govori o vama. Vi imate, primetio sam, manir da u vašem obraćanju poslanicima pokušavate da ih nipodaštavate, a nažalost niste pokazali znanje i neke druge kvalitete koji bi vam dali pravo. Sama činjenica da ste prešli preko toga, iako je Odbor odbio Predlog zakona u načelu, vi o njemu raspravljate, dovoljno govori o vama.
Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Iskreno se izvinjavam ukoliko sam na bilo koji način povredio. Što se mene tiče, slažem se da čak postoje ljudi koji to rade zabave radi, ali sva sreća, živimo u zemlji da se ti ljudi koji, zabave radi, ubijaju, obično nalaze u zatvorima što kod nas, a po neki se, naravno, nalaze i u inostranstvu u zatvorima iz tog razloga.
Gospodin Milorad Krstin. Izvinjavam se gospodine Krstin, prednost ima gospodin Slađan Mijaljević, reklamira Poslovnik.
Član 104 – dostojanstvo. Gospodine ministre, mislim da ste raspravu na ovaj predlog zakona poveli u pogrešnom pravcu. Zaista, nismo ni imali nameru…
Gospodine Mijaljeviću, Poslovnik mogu povrediti ja, a ne gospodin ministar. Molim vas, ne možete dalje govoriti ako nemate argumente za povredu Poslovnika. Dakle, ja sam negde nešto pogrešila u proceduri i vi to reklamirate, i to je jedina povreda Poslovnika. Reč ima gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, izdvojio sam mišljenje na Predlog zakona o divljači i lovstvu… (Narodni poslanik Dragan Todorović, sa mesta: Po Poslovniku.)
Gospodine Krstin, vi ste već dobili reč pre nego što se javio gospodin Todorović. Molim vas, nastavite.
Dakle, na Odboru za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu izdvojio sam mišljenje na Predlog zakona o divljači i lovstvu, ali morao bih da iznesem neke činjenice, da građani Srbije znaju. Kako radi Odbor za poljoprivredu? Naravno da ću reći zbog čega sam i izdvojio mišljenje. Gospođo predsednice, Slavice Đukić-Dejanović, evidentno je, a evo, u više mandata sam u ovom zdanju i više mandata sam i član Odbora za poljoprivredu, nisam primetio da toliko neki drugi mediji ignorišu ijedan odbor, kao što Odbora za poljoprivredu ignoriše RTS. Ne mogu da razumem da vladajuća većina nije u stanju da obezbedi kvorum, ali imam neku svoju konstataciju, jedan zaključak, na osnovu čega sam ubeđen da sam u pravu. Vi morate napraviti jednu anketu među ta četiri poslanika iz vladajuće većine koji ne dolaze. Da li oni ne dolaze zbog toga što im se ne dolazi ili su zauzeti ili ne dolaze zbog toga što predsedava Mašić, koji je izdao građene Srbije, sada je tobože neka SNS. Dajte da se upitamo da li je to glavni razlog zbog čega nama ne dolaze mediji i ''Javni servis Srbije'' i zbog čega ne dolaze ovi poslanici iz te većine. Dobro, da pređem na ono zbog čega sam izdvojio mišljenje. Gospodine ministre, izdvojio sam mišljenje počev od člana 9. a to je Lovačka komora, pa sve do člana 15. Znate, preko više zakona većina je donela odluku da se pri svakom ministarstvu oformi neka agencija. Evo, saznali smo da predsednik Lovačkog saveza Srbije ima 200, 250 hiljada platu. Tako će i taj budući direktor agencije. Sada se ovde formira Lovačka komora, a vi već kao ministarstvo i kao ministar imate velike ingerencije nad ovim zakonom. Nema potrebe, radi uštede, mada je ovde navedeno: ''Za osnivanje i početak rada Komore sredstva se obezbeđuju u budžetu Republike Srbije.'' Za početak, ali plašim se da će se to nastaviti, pogledajte ovde ko sve čini ovu komoru i koji je to broj ljudi. Komora ima skupštinu, upravni odbor, nadzorni odbor, organ komore koji rešava o izdavanju i oduzimanju licence, Etički komitet i predsednika – to je glomazan aparat, ko će to sve finansirati. Dalje se kaže: ''Komora stiče sredstva za rad od članarine, naknade za upis uz evidenciju, naknade za izdavanje licence, naknade za izdavanje izvoda iz evidencije, poklona, zaveštanja, donacija i drugih izvora, u skladu sa zakonom.'' Moja primedba, zato sam i izdvojio mišljenje, jeste zbog ovih nekoliko članova koji se odnose na Lovačku komoru, iz prostog razloga, zato što se radi svuda na smanjenju izdataka iz budžeta Republike Srbije, izdataka iz džepova građana, tako da se ovog puta, nažalost, ne slažem da ova lovačka komora mora da postoji. Jer, za osnivanje komore, gospodine ministre, još se nisu stekli uslovi. Republika Srbija nije donela propise kojima se određuje osnivanje strukovnih komora. Ako budete to doneli, Vlada predložila preko resornog ministra, ja se slažem da postoje komore. Sad će neko drugi napraviti, ne znam, turističku komoru, neće biti agencija. Ja vas razumem i voleo bih da mi ovo pojasnite, ali vam kažem, koliko ja znam, Republika Srbija nije donela propis kojim se određuje osnivanje strukovnih komora. Da li sada to nekome pasuje ili ne, ali, to je tako. Nastaviću svoje izlaganje, kada budemo pričali u načelu, ispred svoje Poslaničke grupe SRS i puno toga ću reći. Hvala.
Gospodin ministar ima reč. Izvolite.
Hvala gospodinu Krstinu na uvek konstruktivnoj raspravi. Ono što je bitno da kažem to je da Turistička komora postoji već pet godina, koliko mi se čini, tako da je ona već osnovana. Lovačka komora predstavlja strukovno udruženje, a ne agenciju. Normalno je da se samo za njen početak rada, i to je definisano zakonom, obezbeđuju sredstva iz budžeta Republike Srbije. Komora nije telo pri Vladi, pri administraciji. Svi prihodi i rashodi su nezavisni od Vlade posle osnivanja. Oni se obezbeđuju, kao što ste i sami rekli, od članarina, davanja licenci itd. Komora ima strukturu, koja je definisana međunarodnim normama. Iz tog razloga tako izgleda. To je telo kojim se bave lovci, lovačka udruženja i nema nikakve veze sa državom, sem u tom smislu da država donosi ovaj zakon i definiše zakonom da oni treba da osnuju tu komoru. Mi ćemo im naravno pomoći, u interesu 75.000 lovaca koji rade i bave se ovim sportom, hobijem na teritoriji Republike Srbije. Zahvaljujem na vašem pitanju, jer je bilo jako važno to definisati da se zna da Lovačka komora posle osnivanja neće imati nikakav trošak u budžetu Republike Srbije. Hvala.
Gospodine Todoroviću, izvinjavam se, između poslaničke znatiželje gospodina Krstina i vaše potrebe da reklamirate sve vreme Poslovnik, zaista sam pogrešila i dala reč gospodinu ministru. Da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Gospođo predsedniče, ponovo potežete neku temu i neke pretpostavke kada sam ja u pitanju. Ranije ste neke želje, sada moje potrebe. Najlepše bih vas molio da ostavite tu oblast po strani, jer ako vam sve budem rekao ko zna šta će da bude. Vodite računa. Pre svega, između toga šta ćete uraditi, da li ćete na osnovu potrebe ili nečeg drugog, radite samo jednu jedinu stvar – držite se Poslovnika, a Poslovnik precizno kaže da kada poslanik traži reč po Poslovniku da mu se reč daje odmah. Imao bih toliko da vam kažem kada je u pitanju vaš odnos prema Poslovniku, poslanicima i Skupštini Republike Srbije. Da vodite računa o Poslovniku ne biste izrekli ono što ste izrekli malopre. Član 113. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije precizno definiše i kaže: ''Odredbe ovog poslovnika o radu na sednici Narodne skupštine primenjuju se i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine.'' Prema tome, gospođo Dejanović, odnosi se i na ministra i svakog drugog ko učestvuje u radu ove skupštine, tako da nije tačno ono što ste rekli da samo vi možete da prekršite Poslovnik. Vi ga najčešće kršite, to je tačno, ali ga mogu kršiti i poslanici i drugi učesnici u radu sednice Skupštine Republike Srbije. Kada ste u pitanju vi, gospodine ministre, najlepše bih vas molio da nađete bolje savetnike, jer imate savetnike koji nisu u stanju da vam daju informaciju koja je poslanička grupa dala koliko amandmana na Predlog zakona. I, još jedna stvar, između ljudi i životinja postoje različiti zakoni. Za životinje se primenjuje, između ostalog, ovaj, a za ljude od prekršajnih, krivičnih do svih drugih zakona. Izgleda da vama neko i tu razliku treba da objasni, jer upotrebljavate neke stvari i izraze koji su primerni samo ljudima, a nisu životinjama. Da vas podsetim da su neke životinje zbog osobina koje su iskazale … (Predsednik: Vreme.) … dobijale nagrade isto kao i ljudi… (Predsednik: Možete li da se ograničite?) … završavam, pa, pokušavam da edukujem malo ministra, neće mu škoditi. [[Aplauz.]]
Nemate reč. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Gospodin Arpad Fremond.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani ministre, dragi saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da iznesem sugestije narodnih poslanika SVM u vezi predloženih zakona vezanih za poljoprivredu. Imamo i neka pitanja u vezi poljoprivrede, pa bih želeo pod ovom tačkom dnevnog reda da iznesem i neke naše sugestije, vezane za rad koji sprovodi Ministarstvo poljoprivrede. Da krenemo redom, što se tiče Zakona o divljači i lovstvu, svi dobro znamo da je osnovni razlog za donošenje ovog zakona potreba da se otklone određeni problemi i nedostaci koji su uočeni u dosadašnjoj primeni Zakona o lovstvu i da se poboljšaju njegova rešenja. Bitan razlog za donošenje ovog zakona je nezadovoljavajuće stanje populacije divljači, kao dobro od opšteg interesa u Republici Srbiji. Sadašnje stanje, između ostalog, jeste posledica nedoslednog i nepotpunog određivanja države prema pitanjima svojine nad divljači, imovinsko–pravnih problema, koji proističu iz prava gazdovanja divljači i svojinskim pravima na prostorima na kojima se divljač razmnožava i gaji. Po našem mišljenju populacija divljači se mora trajno unapređivati i koristiti, odnosno njima gazdovati u skladu sa ukupnom nacionalnom, razvojnom politikom i prioritetima, nacionalnim razvojima, ciljevima u skladu sa nivoom društveno–ekonomskog razvoja. Ovim zakonom, u odnosu na sadašnja rešenja jasno je iskazan svojinski oblik nad divljači, državni, a titular državnog oblika svojine nad divljači je Ministarstvo nadležno za poslove lovstva. Primena, često i neprimenljivi planovi ukazali su na neophodnost iznalaženja primerenih rešenja za divljač i za njena staništa, a samim tim i primerenijeg upravljanja populacijama divljači. Smatramo da su ova važna pitanja rešena ovim zakonom. A, ono što smatramo jako dobrim i važnim je da su u pisanju ovog zakona učestvovali predstavnici Lovačkog saveza Vojvodine i Srbije i predstavnici pokrajinske vlasti. Navedenu praksu smatramo dobrom i glasaćemo za ovaj zakon. Sada da pređem na konkretna pitanja. Ono sa čime nismo zadovoljni i što smatramo prevelikim i nepotrebnim nametom jeste naknada za odvodnjavanje. Naknada za odvodnjavanje je jedna vrsta poreza koja već davno postoji. Uređena je Zakonom o vodama u Republici Srbiji. Doprinosi se prebacuju pokrajini, odnosno država je zatražila od "Voda Vojvodine" da prikupe sredstva i da ih ulaže u poljoprivredne svrhe u Vojvodini. Nažalost, u ovim teškim vremenima ovaj porez veoma teško pada poljoprivrednim proizvođačima, s toga je nama interesantno i da propratimo potrošnju prikupljenih sredstava. Za nas je važno da ova sredstva budu potrošena na najfunkcionalniji način u korist proizvođača. Važnost navodnjavanja u Vojvodini, znamo svi dobro, izazvana je vezano za budućnost opstanka poljoprivrede. Jako je teško u krizi u kojoj se nalazimo da nadoknadimo ono što smo propustili u poslednjih dvadeset godina. Znamo da građani Vojvodine redovno plaćaju poreze i to treba imati u vidu u preraspodeli sredstava. Po sadašnjim zakonima poljoprivrednici nemaju nikakve mogućnosti da te nadoknade ne uplaćuju i da im se otpišu naknade za navodnjavanje. Zato vas pitam – šta ova država može uopšte u vreme krize da uradi u ovakvim konkretnim slučajevima? Profesionalizovali smo poljoprivredu za vreme svetske ekonomske krize. Sve se plaća. Svake godine imamo nove uredbe, obnovu registracije, cene idu gore. Poljoprivredni proizvođač plaća rešenje iz katastra, naknadu plaća za odvodnjavanje, plaća PIO, zdravstvo, razne dažbine. Jedino još ne plaća za vazduh koji diše. Pitam – šta država može da uradi u konkretnim slučajevima? Kako Ministarstvo poljoprivrede, u ovakvim teškim vremenima, može da olakša život poljoprivrednim proizvođačima? Takođe, nezadovoljni smo položajem protivgradne zaštite. Naime, znamo da se u Hidrometeorološkom zavodu Srbije sprema racionalizacija, koja najviše udara Sektor protiv grada. Za 2010. godinu nije naručena dovoljna količina protivgradnih raketa, pa me stoga interesuje šta Ministarstvo poljoprivrede po tom pitanju namerava da uradi i da li uopšte želi da pomaže u ovom slučaju? Znam da treba da radimo na tome da proizvođači osiguraju poljoprivredno zemljište protiv elementarnih nepogoda, ali, ipak, smatram da treba očuvati sistem protivgradne zaštite, jer ako dođe do nepogode, naknadu za štetu poljoprivredni proizvođač će dobiti, ali neće imati proizvoda za prodaju, za izvoz, neće imati ni država koristi od toga. Kao treći problem izdvajamo problem zdravstvenog osiguranja. Prosečno poljoprivredno gazdinstvo ima nosioca poljoprivrednog gazdinstva, nosilac plaća PIO i zdravstvo i nakon toga dobija zdravstvenu knjižicu do 2010. godine, tako dobija cela porodica na osnovu te uplate. Naime, od 2010. godine neki članovi porodice ne dobijaju zdravstvenu knjižicu, tj. nisu osigurani, na primer, ako imaju na svoje ime poljoprivredno zemljište, makar samo i jedno jutro. U Ministarstvu zdravlja postoji instrukcija po kojoj se sprovodi zdravstveno osiguranje poljoprivrednih proizvođača. Znajući da između Ministarstva zdravlja i Ministarstva poljoprivrede postoji jedna izuzetno dobra saradnja, apelujem na vas da po tom pitanju napravite određene korake i da zajednički rešite ovaj problem. Na kraju, želim da kažem da će poslanici SVM podržati zakon o divljači i lovstvu i međunarodnu Konvenciju o zaštiti novih biljnih sorti, a ne samo ove zakone, nego i one koji su na neki način vezani za poljoprivredu, a to su zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru katastra, koji je u suštini jedan tehnički zakon, i Zakon o oznakama geografskog porekla. Ove zakone smatramo dobrim i korisnim za našu državu i za naše poljoprivrednike. Poslanici SVM podržavaju ove zakone i glasaće za predloge, a, takođe, očekujem vaše odgovore na postavljena pitanja. Hvala.
Gospodine ministre imate reč. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine narodni poslaniče Fremonde, na postavljenim pitanjima. Pre svega, moram da kažem da, kao što znate, i jednom za svagda da se zna, Republički hidrometeorološki zavod nije u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, nego direktno odgovara sekretarijatu Vlade. Prema tome, što se tiče protivgradne zaštite, Ministarstvo poljoprivrede ima toliko nadležnosti da subvencioniše sa 40% premiju osiguranja protiv grada. To je jedan izuzetno dobar način da se pomogne poljoprivrednicima, faktički da se skoro duplo smanji trošakosiguranja za ovaj izdatak. Što se tiče ostalih pitanja vezanih za naknade, u ovom slučaju naknade za ovo odvodnjavanje, mogu da vam kažem celu genezu problema na teritoriji AP Vojvodine, ali pre svega da vam kažem da je Ministarstvo poljoprivrede Republike Srbije za 2010. godinu smanjilo naknade za 23% na teritoriji za koju smo mi nadležni. Što se tiče teritorije AP Vojvodine, znam, pošto sam bio prisutan, da je predsednik Vlade AP Vojvodine primio Udruženje poljoprivrednika i da se založio za rešavanje tog problema. Upravni odbor ''Voda Vojvodine'', koje su nadležne u ovom smislu, predložio je da se za 2009. godinu prolongira period plaćanja naknade do kraja 2010. godine. Naime, čitav problem u suštini je u tome zbog neadekvatnog ispostavljanja računa, tačnije, jedna cela godina nije obračunavana i onda su računi stigli u isto vreme i za 2008. godinu i za 2009. godinu. Odjednom je stigao poljoprivrednicima račun koji je bio jako veliki. Ako se zna da je 2009. godina bila godina u kojoj su zaista cene poljoprivrednih proizvoda bile izuzetno niske, onda je to veliki problem poljoprivrednicima da plate. Nađeno je kompromisno rešenje i trenutno je postupak u toku, da se omogući poljoprivrednicima da 2009. godinu plate do kraja 2010. godine i da im se omogući da se za to vreme ne plaćaju zatezne kamate. Toliko. Što se tiče ostalih pitanja, ne bih mogao da govorim o onim stvarima koje nisu u našoj nadležnosti, ali mogu da vam kažem da se kao uslov za dobijanje subvencija nigde ne pominje zdravstveno osiguranje, nikada i uopšte. Znači, isključivo PIO i ništa drugo. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da ovaj zakon koji je sada na dnevnom redu, zakon o divljači i lovstvu, ponovo ne napravi neke probleme, da jednu organizaciju koja je možda i najbolje funkcionisala u državi, Lovačko udruženje, ne uništi i ne destabilizuje. To je za nas vrlo važno. Posle ovakvog stanja u Vojsci, mislim da je to najorganizovanija i najjača naoružana formacija. Prema tome, bojim se posle ovog zakona da ne napravimo neke probleme, kao što je nedavno bilo priče kada smo razgovarali o 15 zakona u načelnoj raspravi, a tada, i o poljoprivredi, rečeno je da će to poljoprivredu uzdići na jedan evropski nivo, prošle godine, rečeno je da ćemo imati veliku proizvodnju, što će doprineti da budemo veliki izvoznici. Međutim, to je potpuno razorilo i uništilo poljoprivredu. I sada nismo ni veliki proizvođači niti veliki izvoznici. Setimo se samo proizvođača mleka. Sećam se kad sam bio u Vladi otkupna cena mleka je bila 34 dinara po litru. U međuvremenu, samo u prošloj godini nafta je poskupela za 36 dinara po litru. Veštačko đubrivo i sve ostalo je poskupelo, a otkupna cenamleka sada u mom kraju je 15 dinara. Potpuno je uništen stočni fond. Još malo pa ćemo morati decu da vodimo na ekskurziju da vide kravu. U pojedinim selima nema više nijedna krava. Nemamo domaćih životinja. E, ovo je sad šansa za divlje životinje. Uzmimo samo kuršumlijsku opštinu, 17 sela u opštini Kuršumlija nema više nijednog stanovnika. Dakle, to je izuzetna prilika za divlje životinje. Pogledajte samo istočnu Srbiju. Svi smo ovde slušali rasprave o Negotinu gde se vode neke bitke, priče u kampanji ko će tamo šta da pobedi. Ta istočna Srbija je potpuno uništena. To je veliki poljoprivredni kraj. Oni više nemaju ni po jedno jagnje za Uskrs da zakolju. A, to će, otprilike, biti zabranjeno ovim vašim novim zakonima. Prema tome, izuzetno se bojim da će ovaj zakon da bude uvod u nešto. Pošto mnogo imamo nezaposlenih, imamo mnogo ljudi koji ne primaju platu, biće ona stara narodna – naučite ga da lovi, pa nek se bori da preživi. Mislim da će naš seljak u ovakvim uslovima kakvi su sada u poljoprivrednoj proizvodnji, posebno u proizvodnji mesa, kada se uvozi, sad smo uvezli svinjetinu iz Mađarske, piletinu iz Brazila, meso iz Argentine je potpuno razorilo srpsku proizvodnju mesa, imati priliku da preživi jedino ako se bude bavio lovom, kao nekad naši preci u neka davna vremena. Lov će biti jedini način za preživljavanje seoskog stanovništva, a bogami i ovi iz gradova sve više naviru ka tome da idu u lov itd. Videli ste kakvo je stanje u pojedinim područjima. Čitava područja su devastirana, uništena. Uzmimo područje Lazarevca gde je bila eksploatacija uglja, verujte, tamo je sada žabokrečina, potpuno devastirano područje. To je idealna je prilika, možda bi tamo krokodili mogli da profunkcionišu ili nešto drugo. Da ne pričam sad o istočnoj Srbiji. Uzmimo Bor, borsko područje, ministar ekologije non-stop skuplja neke flaše, kao što vidimo, i ruši neke objekte. A o onome što je bila glavna tema –ekologija, zdrava sredina, zdrava hrana, to niko ne pipa. Uzmimo područja gde više nemamo stanovništva. Sa Peštera se narod seli, iz golijskih krajeva, Zlatara. Pogledajte, Priboj se potpuno prazni, južna Srbija se prazni. Uzmite samo u području južne Srbije najveći proizvođač voća i povrća, čuveno dole poljoprivredno dobro, potpuno je uništeno 500 hektara, niko nije vršio berbu. Evo sad ćemo celu Srbiju maltene pretvoriti u lovište. Zašto? Nafta je skupa. Seljaci ne rade rezidbu voća. U mom kraju je izuzetno velika proizvodnja voća. Svi su propali. Na proizvodnji višnje – katastrofa! Proizvodnja šljive – katastrofa! Maline – katastrofa! Jabuke da ne pominjem, ne povratilo se, nikad! Prema tome, bilo je nekih priča da će biti neka javna skladišta, da će biti prerada, otkup. Prerađivača uopšte nema tamo. Nikako "Budimka" da profunkcioniše, "Srbijanka". PIK "Takovo" se odrekao proizvodnje votke, prerade krompira. Najbolja fabrika proizvodnje čipsa u Srbiji, u Čačku, u privatizaciji je uništena. Data je čoveku koji je uhapšen, a fabrika zatvorena, ne radi. To je bio najveći izvoznik iz tog kraja. Nemamo proizvođača krompira, nemamo proizvođače, nemamo sada proizvodnju, nemamo stabilne otkupne cene. Uvozom ''Miškovićevog'' mleka u prahu potpuno smo razorili i uništili proizvođače mleka. Prema tome, gospodine ministre, ostaje nam lov. Nemojte tu nešto da pokvarimo. Vidim da ste vi došli u kompletnom sastavu, i stvarno svaka čast, jer je tema ozbiljna, što se lova tiče, divljači, maltene, celo ministarstvo je došlo, što nije slučaj kod ostalih ministara. Ovde niko iz Ministarstva ekonomije ne dođe, ili pošalju ministra vera da ih zastupa ili nekog drugog. Prema tome, svaka vam čast što ste došli, ali zamolio bih vas da ovde ne upropastimo nešto što dobro funkcioniše i što je dobro išlo. Rečeno je da je lov bio privilegija bogatih. Mislim da će sada sirotinja biti u situaciji da će morati da lovi, ako nešto ulovi da pojede, da će morati za uskršnje praznike da ode u lov, jer nema, ako nešto ulovi slučajno. I ribolov, sve više imamo tu probleme zbog ovih nesreća, vodotoka reka, sve ćemo više imati tu priliku da pravimo od tih prirodnih jezera, koja će se stvarati…Vidim da se ništa u Srbiji ne događa u oblasti zaštite obrambenih nasipa. Sramota je u 21. veku, da ne pričam o protivgradnoj zaštiti, to više ne treba ni pričati, smešna je priča da kažemo stotine sela ''ubio'' grad. To danas u svetu ne postoji. Vidite i sami šta se događa. Zaječar pliva pod vodom. Gradonačelnik vodi kampanju u Negotinu i obećava Negotincima – možda da i kod njih da izazove neke velike poplave područja?! Vidim da je sa Dinkićem nerazdvojan, pravi neke regionalne centre itd. To nigde na svetu nema. Nigde nema odgovornosti, gospodine ministre. Da li će neko da odgovara što se u Vlasotincu na jednom istom mestu svake godine unište hiljade hektara i šuma i poljoprivrednog zemljišta itd. i nanesu velike štete? U 21. veku ne možemo da stavimo reke pod kontrolu. Priča se da je veliko otapanje snega. Dobro, hajde da to pitanje rešimo. Niko ne rešava, pare su potrošene u raznoraznim kampanjama, raznoraznim obećanjima itd. Dakle, što se ove današnje teme tiče, vi ćete doneti te zakone. Evo, Odbor za poljoprivredu je protiv, ali, većina će to izglasati, ljudi će dići ruku, glasati sve onako u paketu kada bude dan za glasanje i to će sve proći. Ponovo se bojim da nešto što je u Srbiji dobro funkcionisalo, odlično organizovano, smatram da su lovici bili izvanredno organizovani pa se bojim da im se ne poremeti taj njihov ritam i da to ne upropastimo. Jer, sve što ste doneli od zakona sve je bilo na štetu građana Srbije. Očekivalo se da će ti zakoni napraviti neke boljitke. Evo, gledam, juče nemamo kvorum ni na Odboru za saobraćaj i veze. Da li verujete, mi tretiramo Kosovo kao treću državu, automatski priznajemo njenu nezavisnost, jer tražimo da imamo dozvole kao sa Francuzima, sa Englezima, sa Nemcima itd. Prema tome, niz stvari ovde u državi ima nerazjašnjenih, a mi se sada bavimo temom divljači i bojim se da ove divlje životinje ne pobegnu sa ovih naših područja, nestanu, i da ne dođemo u situaciju kao što smo i domaće uništili. Sećate se koliku smo imali proizvodnju pilećeg mesa? Nekada hiljade privatnih farmi, i društvenih, danas je to u koprivama, zaraslo i niko tamo ne dolazi. Hiljade tovilišta. Sećam se jedne velike firme "Stočara" iz Čačka koji je imao hiljade kooperanata. Sve je to prazno, pusto, nigde nema žive duše da to vidi i obiđe. Zato se bojim da i ovde ovim zakonom ne poremetimo nešto što je dobro i ne pokvarimo nešto što je bilo u skladu sa jednom tradicijom Srbije. Jer se Srbija dobro organizovala, imala je vekovima u tradiciji dobra lovačka udruženja i čim se umeša država, čim se mi umešamo da donesemo neke evropske zakone…Ja sam za EU, ali ne možemo baš sve to prihvatiti ad hok, to bi bilo kao kada bi dete iz osnovne škole upisali odmah na fakultet. Nama treba neki period. Vidite, donosimo ovde masu zakona, stotine zakona. Hvalimo se da smo doneli 300 zakona. Sećam se odlično kada sam kao član Vlade nekada bio u Briselu sa premijerom i ostalim članovima Vlade i rečeno je tada da ćemo do 2014. godine sigurno ući u EU. A, evo, juče saopštenje Engleza, koji je nama neki nadređeni, koji kaže – pre 2017. godine nema ništa. To znači da smo otišli još tri godine unazad za ovih nekoliko godina, a zašto, kada smo doneli toliko stotina evropskih zakona. Kako je moguće kada smo doneli tolike stotine evropskih zakona da smo se udaljili od EU? Zašto smo se udaljili? Zato što je poljoprivreda razorena, selo je uništeno, ljudi se otpuštaju sa posla, skoro milion nezaposlenih koji ne primaju platu, 500.000 u narodnim kuhinjama, najavljuje se još 500.000 da će možda biti, zato što pojedini ministri o trošku države iz budžeta, prave svoje kampanje, prave stranku, upisuju članstvo, privode. Ovih dana se to reklamira. Hiljade i hiljade miliona dinara odlazi na neke reklame koje dajemo na ''Javnom servisu'' i ostalim medijima gde se promovišu ministarstva. Samo uzmite koliko dajemo za te promocije i guramo u džepove tajkunima koji sede u ovoj vlasti, o tome smo više puta razgovarali. Zato, što prirodne resurse kao što su ''lovišta'' želimo i to možda da damo nekome, kao što smo dali pre neki dan da ''optički kabl'' prođe kroz Srbiju. Juče sam dobio pismo da je to u skladu sa zakonom, jer može i bez tendera da se da, a može ko god se javi da dobije da prođe Koridorom 10. Pa, ako je jedan tajkun prošao, nije niko lud da ide istom transom, a to je sve odrađeno i urađeno na mala vrata! Kako je moguće da jedna investicija od 25 miliona evra, koja donosi prihod samo na jednom parčetu od 45.000.000 evra godišnje, može da se dodeli bez tendera, a pri tom da se koristi zakon koji je nekad bio izglasan za opštine, da opštine mogu to da koriste radi svoje infrastrukture, uz neku taksu, neku nadoknadu, itd, a ne međunarodni tranzit, i da to kupi neki Slovenac, pa da to prodaje našem ''Telekomu'' ili telekomunikacijama, itd, i da te prirodne resurse potpuno uništimo. Bojim se da tako nešto ne bude i sa ''lovištima'', da neko preko njih ne kupi srpsku zemlju u bescenje, koja je zaparložena i neobrađena, zbog izuzetno lošeg stanja u poljoprivredi koje sada vlada i da neko sa strane ne postane vlasnik hiljade i hiljade hektara u Srbiji, kao što se već i uradilo u pojedinim delovima Srbije, a posebno u Vojvodini, gde su pojedini tajkuni kupili hiljade hektara najplodnije zemlje i pretvoriliu parlog, niko je ne obrađuje, čekaju ljudi cenu! Prema tome, u poljoprivredi ima mnogo važnijih problema, koje je trebalo rešavati. Očekivao sam od vas, gospodine ministre, da tu uradite nešto više. Otprilike da nemate podršku Vlade. To se i vidi prema samim ulaganjima. Priča se o subvencijama selu. Gde god odem u neko selo i pitam – ljudi, ko je dobio subvencije? Niko! Još mi se nijedan nije javio ko je dobio. Ako imate neku adresu, voleo bih da saznam ko dobija te subvencije od pravih poljoprivrednih proizvođača, ko dobija hladnjače, ko dobija te kredite iz Fonda za razvoj. Mnogi dobijaju, ali znate šta je osnovna tajna? Dobijete kredit iz Fonda za razvoj i ne možete da se bunite. To je dobro. Dobila je nedavno i "Budimka", ali kad dođete da donesete garanciju banke, onda neko iz NBS, poput guvernera ili veoma važnih ljudi, okruži ko može da dobije garanciju. Ljudi u Fondu za razvoj kažu – nemojte, džabe, gubiti vreme. A, znate zašto? Zato što niste na spisku da dobijete garanciju banke. Dakle, selo je propalo, poljoprivreda je propala. Da ne pričam kakvo je stanje u šumama i gde će da se skloni ova nesrećna divljač. Sve se to prodaje u oblovini, u bescenje, izvozi se prvenstveno u Italiju i ostale države, kupi ko šta može, prodaje koliko može i pošto može, da bi se spasila i produžila vlast još koji dan, koji mesec. Prave se raznorazni dilovi, dogovori da se to odradi. Videli ste na tim čuvenim lovištima, gde je nekada bilo izuzetno puno lovaca, sada su napravili neka skijališta, ne možete da ih nabrojite. Kad odete sada tamo sve uraslo u neke koprive, neki travuljak, neku šumu, odjednom vidite najmodernije ski-liftove, a nigde žive duše. Doduše, tamo nema ni snega. Ali, važno je da je neko uz dobre provizije doveo firmu iz Austrije. Uzmite Staru planinu, koliko je ski-pasova prodao ove godine? Uzmite Divčibare, koliko ski-pasova je prodato? Uzmite Goliju, uzmite druga mesta, Tornik, nema od toga ništa. Jer, u ovoj vladi nema jedne organizacije da se napravi nešto, da se pokrenemo napred, da se postave zdravi temelji, da se makroekonomija razreši na jedan korektan način, kako se to u svetu radi. Ovde se niko ne bavi makroekonomijom, nijedan problem ovde nije rešen. Jedino nama ostaje ovaj lov, ako bog da, za preživljavanje. Eto, nemojte i to uništiti ovim zakonom! Zato je možda bolje ovaj zakon povući i ostaviti nešto što dobro funkcioniše u državi. Nisam za to i Nova Srbija ne može podržati zakon koji je na dnevnom redu, iz više razloga. Iz mog izlaganja može se zaključiti da imamo bojazan da nas ovo sve vuče na neku stranputicu i da ne uđemo u nove probleme, tamo, gde ih do sada nismo imali. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Izvolite, gospodine ministre, imate reč.
Zahvaljujem, gospodinu poslaniku Iliću, na izuzetnoj konstruktivnoj diskusiji. Ono što je naš stav to je da će se svaki poslanik koji bude glasao za zakon o divljači i lovstvu, pridružiti zahtevu 75.000 lovaca u našoj zemlji da se donese jedan moderan zakon, koji će dati na značaju ovoj izuzetno važnoj oblasti koja se tiče poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Za nas je jako važno da svaki od tih 75.000 lovaca zna svoje mesto u tom sistemu, da nešto što se godinama uništavalo ponovo dobije na važnosti, da se sistem održivog razvoja lovstva formira u Srbiji i da više nemamo one probleme sa kojima smo se suočavali, a čuli smo šta se sve u prošlosti dešavalo, od nelegalnog izvoza divljači, krivolova, zloupotrebe u oblasti lovstva. Što se tiče rezultata u proteklih godinu dana, zaista smo se trudili da se što veći broj zakonskih predloga nađe pred poslanicima. Od kada ova administracija radi, a to je, negde, od leta 2008. godine, kroz Vladu je prošlo 28 zakona iz oblasti poljoprivrede, 15 zakona je usvojeno u ovom cenjenom domu. Svi ti zakoni su našli ovu primenu. Sistem javnih skladišta je počeo da funkcioniše svega dva meseca posle donošenja zakona, što je rekord u celoj Evropi. Mogu da kažem, što se tiče rezultata, mi smo preuzeli Ministarstvo poljoprivrede sa, nekih, 12,5 milijardi minusa u kasi i uspeli smo, kroz rebalans i trudom cele Vlade, da do kraja godine izmirimo sve obaveze prema poljoprivrednicima i da nijedna subvencija po hektaru ne pređe u 2009. godinu. U 2009. godini subvencije u poljoprivredi, koje su povećane za 2.000 dinara, isplaćene su u rekordnom roku. Znači, u septembru mesecu smo sve subvencije isplatili. Ove godine smo dobili budžet koji je za 25% veći od prošlogodišnjeg i iz tog razloga smatramo da ćemo i sa ovogodišnjim uvećanjem, opet za 2.000, dakle, za godinu i po dana je to uvećanje za 4.000 dinara, sa 10.000 na 14.000 po hektaru, ispoštovati rokove i na isti način izaći u susret poljoprivrednim proizvođačima. Što se tiče protekle godine, ona je bila izuzetno teška što se tiče cena poljoprivrednih proizvoda. Zbog ekonomske situacije u svetu, cene poljoprivrednih proizvoda na svetskoj berzi su bile izuzetno niske. Međutim, sa zadovoljstvom mogu da kažem da je prošle godine poljoprivreda bila jedna od retkih oblasti koja je zabeležila rast u Srbiji – 2%. Dakle, i pored ekonomske krize, poljoprivreda je prošle godine imala rast od 2%, što je izuzetno značajno kada se uzme u obzir kakva je bila situacija. Takođe, zabeležili smo rekordan suficit u razmeni poljoprivrednih proizvoda sa inostranstvom. Samo sa EU on je bio oko 500 miliona dolara. Ukupan suficit u razmeni sa inostranstvom bio je preko 700 miliona dolara, što se do sada nikada nije desilo. Mogu da kažem da smo prošle godine zabeležili i rekordan izvoz kukuruza i ponovo smo ušli u 10 najvećih zemalja na svetu po izvozu ove poljoprivredne kulture. Ministarstvo poljoprivrede zna koliko je teška situacija u poljoprivredi i iz tog razloga svaki dinar isključio plasira prema registrovanom poljoprivrednom proizvođaču, dakle, gazdinstvu, srpskim domaćinima koji ceo dan provedu ili na štali ili na njivi i nikome više. Mi ne dajemo subvencije privrednicima. Jednostavno, to smo ukinuli, jer mislimo da subvencije treba da idu onima kojima su najpotrebnije, a to su sami poljoprivredni proizvođači. Tako ćemo se i ubuduće, dok budemo radili ovaj posao, odnositi prema tome. Pažljivo sam slušao i ne mogu da ne primetim, tada nisam bio član Vlade, ali vreme kada je došlo do kolapsa preduzeća koja ste pomenuli to se dešavalo pre nekih šest godina i, ako se ne varam, mislim da ste vi onda bili član Vlade i znate kako se sve to dešavalo. Mi se trudimo da pomognemo da se ta proizvodnja obnovi. Što se tiče uvoza nekih poljoprivrednih proizvoda, ne znam da li znate, ali još je SFRJ zabranila uvoz piletine iz Brazila, tako da se ne uvozi, ono što se ilegalno prenosi preko granice, ove godine Generalni inspektorat Ministarstva poljoprivrede je u više navrata odlučno zaustavio, otkrio količine, povezanost svih ljudi koji su to radili i zajedno smo u koordinisanoj akciji sa MUP-om sve to sprečili. Takođe, trudimo se da se i u stočarstvu poveća taj izvoz. Prošle godine smo zahvaljujući baš Zakonu o bezbednosti hrane dobili mogućnost da izvozimo prerađevine od svinjskog mesa, koje 18 godina nismo mogli da izvozimo u EU. Četiri klanice su dobile dozvolu za to. Pored toga, upravo je završena veterinarska inspekcija za ribnjake i očekujemo da će izveštaj biti pozitivan i da ćemo u vrlo kratkom vremenu dobiti mogućnost da izvozimo prerađevine i svežu ribu u EU. Isto očekujemo i inspekciju za pileće sveže meso, a upravo je završena inspekcija za pasterizovano mleko. Što se tiče proizvođača krompira, 12. marta, po našim informacijama, mi ćemo dobiti ponovo slobodan izvoz krompira u EU. To je način na koji mi radimo. Možda nismo dovoljno glasni, ali sistemskim pristupom, podizanjem standarda omogućavamo da se taj izvoz podupre. Hteo bih da se dotaknem još jedne teme, a to je, na koji način mi treba da se odnosimo prema privrednicima, prema poljoprivrednicima koji predstavljaju naš izvozni osnov, da omogućimo da u što kraćem vremenu dobijaju odobrenja da to urade. Tokom proteklog leta bila jedna neadekvatna kampanja u medijima, vezano za izvoz nekih voćarskih proizvoda u Rusiju. Zahtevi nisu stigli sa naše strane u analizama, nego sa ruske strane, trebalo nam je dva meseca da u razgovoru sa predstavnicima iz ruske ambasade dobijemo odlaganje nekih propisa koji važe za sve ostale zemlje, što se tiče izvoza voća u Rusiju. I, uspeli smo to da dobijemo. Ove godine smo, već sada, završili razgovore na tu temu i to će ići nesmetano i bez problema. Što se tiče razvoja voćarstva, Ministarstvo poljoprivrede svake godine daje za svaku sertifikovanu sadnicu koji proizvođač zabode u zemlju, do 5 hektara, ne preko 5 hektara, jer nam je ciljna grupa isključivo taj mali poljoprivredni proizvođač, sto posto povratnih sredstava, a ove godine ćemo uvesti i mogućnost da se dobijaju i za zaslone za voćarstvo. Zaista se trudimo da u našoj moći i sa budžetom koji nam je na raspolaganju izađemo u susret, pre svega, poljoprivrednim proizvođačima. Tako ćemo od sada da radimo, kao i do sada. Dakle, svaki dinar mora da završi u džepu seljaka, ne velikih sistema. Neke stvari koje su se u prethodnom periodu dešavale, kada je, recimo, dozvoljen slobodan uvoz mleka u prahu koji je doveo do drastičnog pada cena mleka, jesu, zaista, stvari koje od ovog ministarstva poljoprivrednici neće doživeti, kao što neće doživeti ni da se zabrani izvoz pšenice u trenutku kada to poljoprivrednicima najviše koristi. Zahvaljujem na konstruktivnoj diskusiji. Trudićemo se da i ubuduće radimo najbolje što možemo, a ukoliko možemo neku informaciju dodatno da damo biće mi zadovoljstvo da to uradim. Hvala vam.
Gospodine Iliću, po kom osnovu ste se javili? Mislim da nema osnova za repliku, dosta je sve bilo jasno, nije bilo uvreda. Moraćete sa ministrom van sednice, zaista nemam osnov da vam dam reč. Reč ima gospodin Dejan Radenković, izvolite.
Hvala predsednice. Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, ja ću ispred Poslaničke grupe SPS – JS obrazlagati. Što se tiče ova dva zakona, fokusiraću se na zakon o divljači i lovstvu, dok će moje kolege više pričati o zakonu o potvrđivanju međunarodne konvencije i zaštiti novih bilja. Što se tiče ustavnog opredeljenja da prirodnim dobrima i dobrima u javnoj upotrebi odredi status dobara od opšteg interesa, obavezuje na donošenje propisa kojim se uređuje njihova zaštita, očuvanje i korišćenje. Iz opredeljenja da je divljač dobro od opšteg interesa i da kao takvo uživa posebnu zaštitu, određenim zakonom proizilazi i pravo i obaveza zakonodavca da propiše mere koje će taj interes stalno obezbeđivati i štititi. Prirodno pravni instrument opšteg interesa omogućava pomirenje brojnih međusobno isprepletenih i povezanih posebnih interesa pojedinaca, pravnih subjekata i brojnih drugih delatnosti i aktivnosti. Sadašnje stanje u oblasti lovstva je, između ostalog, posledica nesagledivog i nepotpunog određivanje države prema pitanjima svojine nad divljači, imovinsko-pravnim problemima koji proističu iz prava gazdovanja divljači i svojinskih prava nad prostorima u kojima se divljač razmnožava i gaji, kao i neodgovarajućeg definisanja lovstva kao privredne delatnosti i lovstva radi zadovoljenja ličnih potreba pojedinca ili grupa. Za sagledavanje postojećeg stanja i postavljanje ciljeva razvoja u oblasti lovstva neophodno je poređenje sa zemljama u kojima lovstvo visokorazvijeno. Imamo primer Austrije u kojoj lovno gazdovanje ima izuzetnu tradiciju, a površinom, brojem stanovnika, brojem lovaca, donekle i prirodnim uslovima, nameće se kao odgovarajući izbor za komparaciju. Brojno stanje jelena, tj. običnog jelena je 15 puta, a srne sedam i po puta veće u lovištima Austrije nego u lovištima Srbije, dok odstrel istih vrsta divljači u austrijskim lovištima nadmašuje brojno stanje u našim lovištima šest i po, odnosno tri puta. Stanje je slično u Nemačkoj, Bugarskoj, Mađarskoj. Čisto radi nekog poređenja, ja ću, s obzirom na to da sam već naveo da su po površini i po broju lovaca Srbija i Austrija približno iste, mogu samo da navedem primer da brojnost populacije grla, tj. običnih jelena je u Srbiji 3.748, dok je u Austriji brojnost te populacije 90.000 grla, odstrel kod nas je 600, a odstrel u Austriji je preko 38.000. Što se tiče srne, brojnost populacije u Srbiji je 93.000, a odstrel je 7.500, a u Austriji je brojnost te populacije 600,000, a 220.000 je odstrel. Dakle, samim ovim činjenicama i već na osnovu ovih navedenih podataka može se sa sigurnošću tvrditi da je brojno stanja divljači u lovištima Srbije daleko od optimalnih. Vrednost ukupnog planiranog odstrela svih lovnih vrsta divljači istovremeno ne dostiže ni 8 miliona evra. Kako se dobar deo toga i ne naplati, finansijski pokazatelji vezani za oblast lovstva u Republici Srbiji često se svode na procene, pa tako one, da kažem, optimističnije navode prihod od ukupno 4 miliona evra. Po podacima centrale austrijskih lovačkih udruženja ukupni prihodi od lovstva u Austriji nadmašuju 500 miliona evra. Treba naglasiti da su stanišni uslovi u našim lovištima zbog svoje raznovrsnosti pogodni za gajenje brojnih vrsta krupne i sitne divljači, a da je najveći deo prirodnih staništa dobro očuvan, tako da predstavljaju veliki i stabilan resor za razvoj lovstva u našu zemlju. Ovaj zakon obezbeđuje pouzdane instrumente, kao što je instrument zaštite, kontrolisanog korišćenja, unapređivanja, racionalnog upravljanja i primereno divljači kao obnovljivom dobru uređuje prava, obaveze i odgovornosti države kao zakonodavca i vlasnika, dakle, građenja državnih institucija, organa, privrednih i drugih pravnih subjekata i skoro svih delatnosti i aktivnosti u Republici. Zato, osnovni cilj u oblasti lovstva mora biti postizanje biološke i ekološke ravnoteže prirodnih staništa i brojnosti divljači koju takva staništa omogućavaju. Rešenja predložena ovim zakonom su izraz usklađivanja sa međunarodnim obavezama koje naša zemlja ima i koja proizilaze iz ratifikovanih međunarodnih ugovora i oblasti zaštite biodiverziteta, a posebno Konvencija o očuvanju evropske divlje flore i faune i prirodnih staništa, koja je doneta u Bernu i Konvencija o očuvanju migratornih vrsta divljih životinja, koja je doneta u Bonu. Za postizanje ovakvog cilja zakon je predvideo odgovarajuće instrumente. Osnovno sredstvo upravljanja obnovljivim prirodnim dobrom od opšteg interesa je stručno, pravovremeno, realno i ostvarivo planiranje, uz obezbeđenje dosledne primene planova, što ukazuje na neophodnost iznalaženja primerenijih rešenja za divljač i njena staništa, a samim tim i primerenijeg upravljanje populacijama divljači od do sada primenjivanih. Rešenje kojim se obezbeđuje kvalitet i kontinuitet u donošenju i doslednosti u sprovođenju planskih dokumenata je izdavanje licenci za izradu planskih dokumenata u lovstvu i stručne poslove zaštite gajenja i korišćenje divljači u lovištu. Polazeći od opredeljenja, predlagač je izneo da svojinski oblik nad divljači bude državni, a titular državnog oblika svojine nad divljači jeste resorni organ nadležan za lovstvo. Ovaj zakon u odnosu na sadašnja rešenja predviđa da država tj. titular državne svojine nad divljači daje opšte i pojedinačno pravo na lov, uz ostvarivanje primene načela održivosti i načela korisnik plaća. Korisnik prirodnih vrednosti, resursa i dobara dužan je da plati nadoknadu za njihovo korišćenje. Primena načela ''korisnik plaća'' stvara materijalno-finansijske pretpostavke za zaštitu i unapređivanje divljači i njenih staništa, kroz osnivanje Fonda za razvoj lovstva, iz koga se obezbeđuje finansiranje poslova utvrđenih ovim zakonom. Ovaj zakon je, uvažavajući opšti i nacionalni interes nad divljači i njenim staništem, u skladu sa opšteprihvaćenim osnovnim načelima upravljanja populacijom divljači, održivo gazdovanje i održivi razvoj – proširuje pravo korišćenja i na vlasnike zemljišta uz prihvatljiva ograničenja, u skladu sa ustavnim odredbama. Istovremeno, na površinama nacionalnih parkova i na površinama sa većinskim učešćem državnih šuma i šumskog zemljišta predviđeno je ustanovljavanje Lovišta posebne namene, radi sprovođenja posebnih mera gazdovanja, očuvanja i usmeravanja razvoja populacije divljači i njihovih staništa. U cilju što racionalnijeg obavljanja poslova održivog gazdovanja populacijama divljači, ravnomerno održivog razvoja lovstva i sprovođenja jedinstvene politike u gazdovanjima u svim lovištima, zakon predviđa ustanovljavanje Lovnih područja, koja predstavljaju prostorno optimalna područja i zaokružuju prirodne celine sa namenom dugoročnog racionalnog gazdovanja populacijama određenih vrsta divljači i preduzimanja odgovarajućih mera u lovištima. Primena jedinstvenih mera upravljanja populacijama divljači i posebnih mera zaštite obezbeđuje se izradom i donošenjem Programa razvoja Lovnog područja, kojim se obezbeđuje finansijska podrška iz Fonda za razvoj lovstva. Održivo gazdovanje populacijama divljači i održivi razvoj lovstva su centralni stubovi za sva rešenja ponuđena ovim zakonom, na kojima je zasnovano uređivanje odnosa prema divljači i njenim staništima. Na samom kraju, rekao bih da je iz svega navedenog očigledno da postoje dva osnovna razloga za donošenje ovog zakona. Kao što sam već rekao, Poslanička grupa SPS-JS će glasati za ovaj zakon u načelu. Dva osnovna razloga za donošenje ovog zakona su: pod jedan, nezadovoljavajuće stanje populacije divljači, prouzrokovano izraženim odsustvom mera održavanja i poboljšanja stanja populacije divljači i njenih staništa i, pod dva, potreba usaglašavanja sa setom zakona iz oblasti zaštite životne sredine i drugim propisima kojima se reguliše održivo korišćenje prirodnih resursa i dobara, kao i planiranje i uređenje prostora. Toliko bih u ovoj načelnoj raspravi, a kada bude rasprava u pojedinostima, uključiću se sa zadovoljstvom u raspravu. Apelujem na ministra da, eventualno, uz neke promene, koje neće bitno suštinski menjati zakon, koji je, kao što sam već rekao, odličan, da dođe do nekog kompromisa, kada su amandmani u pitanju, ako ima nekih delova koji se mogu iskoristiti i promeniti. Zahvaljujem vam na pažnji. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam dosta novina u ovom zakonu o divljači i lovstvu, da će rešiti neke probleme i da će doći do unapređenja ovog hobija ili sporta, kako ga nazivaju. Nažalost, pojedina rešenja koja sam pročitao u zakonu uverila su me u potpuno suprotne stvari. Moram reći, gospodine ministre, da sam očekivao i vas na sednici Odbora za poljoprivredu, za koji se kaže da je nadležni odbor po pitanju ovog zakona, ali važeći Poslovnik, sa kojim raspolažemo, to nigde ne tvrdi. Očekivao sam da se pojavi i ministar za zaštitu životne sredine, gospodin Oliver Dulić. To su dva ministarstva koja treba između sebe tesno da sarađuju da bi se doneo jedan valjan zakon. Nažalost, ministra poljoprivrede, predlagača ovog zakona, juče na Odboru nismo videli. Mogli smo da razmenimo mišljenja, da rešimo neke dileme i da dođemo možda do nekog kompromisa. Pretpostavljam da je ministar imao neka druga važnija posla. Ministra za zaštitu životne sredine, takođe, nisam video u ovoj raspravi, a videćete koliko je to važno, s obzirom na to koliko je važan ovaj zakon. No, juče se pojavio jedan problem. Predlog ovog zakona nije dobio podršku nadležnog odbora. Gospodine ministre, da li vi kao predlagač ovog zakona imate problem kada nadležni skupštinski odbor ne da podršku ovom zakonu, da li je to neki signal da je predlog zakona u redu ili je potpuno nešto drugo u pitanju? Opet ulazimo u jednu proceduru, doduše, omogućenu ovakvim poslovnikom, koji se u nekim slučajevima primenjuje vrlo striktno, a u nekim slučajevima se tumači vrlo kreativno, kada je u pitanju pozicija i vlast, ali takvo je stanje duha u Srbiji. Za mene je to ključno pitanje, gospodine ministre – da li vi kao predlagač zakona imate problem ako ne dobijete podršku resornog odbora? Na to pitanje voleo bih da mi odgovorite. Sa druge strane, na jučerašnjoj sednici Odbora za poljoprivredu pojavio se i predsednik Lovačkog saveza Srbije, na poziv predsednika Odbora, na čemu zahvaljujem gospodinu Mašiću, ali smo, čini mi se, dobili jednu vrstu odgovora na pitanje šta se to kuvalo unazad ovih nekoliko meseci i oko Lovačkog saveza i oko pojavljivanja ovakvog predloga zakona. Poslanika DSS su pitali – da li je predsednik Lovačkog saveza Srbije ili Lovački savez imao određenih primedbi na zakon? Predsednik Lovačkog saveza Srbije odgovorio je da su postojale određene dileme i da je Lovački savez Srbije, odnosno predsednik, uputio te amandmane na različite adrese. Sledeće pitanje je bilo – kome su ti amandmani upućeni? Začudo, nijedan od tih amandmana Lovačkog saveza Srbije nije stigao u ruke poslaničkih grupa koje čine opoziciju. Vrlo interesantna stvar. A, zbog čega je to tako?! Trenutno nemam odgovor, ali se može naslutiti. Gospodine ministre, naveli ste cilj donošenja zakona. Ne sumnjam u vaše dobre namere, ali u cilju ovog zakona i projekciji ovog zakona vidim nekoliko stvari. Prva stvar o kojoj ću govoriti, a to vi dobro znate, da Lovački savez Srbije ima tradiciju dugu preko sto godina, tačno 114 godina i da je kralj Milan ustrojio to. Ovim zakonom ne vidim više ulogu Lovačkog saveza Srbije u zakonu o lovstvu i divljači, vidim njegovu protokolarnu ulogu. To ne postoji! Dakle, dokaz, 'ajmo ono što je postojalo preko vek da to skrajnemo, da to razorimo, da to ne postoji. Kada je takva stvar sa krovnom organizacijom lovstva, onda se postavlja pitanje šta je onda sa lovačkim udruženjima, naročito u jednom segmentu zakona koji se tiče raspisivanja tendera, odnosno davanja u zakup lovišta. Vi dobro znate, gospodine ministre, da ovim zakonom lovačka društva ni na koji način kao sadašnji vlasnici nisu stavljani u ravnopravan položaj sa drugim učesnicima na tom tendera. Dajete čak i određene vrste pojašnjenja šta će se dešavati sa lovačkim društvima. Šta će se dešavati sa imovinom tih lovačkih društava. Moći će da budu obeštećeni za onaj neamortizovani deo. Ko će to procenjivati? Šta je to neamortizovani deo lovačkih domova,lovačkih objekata? Na pomolu je opet jedan vrlo grub način otimanja nečega što je sticano decenijama. Ko zna koliko je ljudi uložilo svoj lični rad, lična sredstva, a sada će neko ko ima više novca, jer to je cilj zakona, da gazduje lovištem, da raspolaže tim objektima i da isplati neamortizovani deo koji će neko da proceni koliki je. Da li će to biti jedan dinar? Možda i 50 para? Znate, možda će ići i za pet evra kao šećerana?! Ovde ću stati, neću svoje vreme iskoristiti do kraja, kao ovlašćeni predstavnik. Čini mi se da je cilj ovog zakona da se što više sredstava ubere od strane države, da se jedna strukovna organizacija razori, obesmisli, da lovci lepo rasprodaju to svoje naoružanje, da ga poklone topionicama, da dođu neki novi ljudi koji imaju više novca od lovačkih društava – zakupe lovište, da to lovišta isprazne, da ga vrate nazad. E, onda će ti lovci imati ekskluzivnu priliku, gospodine ministre, izvinjavam se zbog toga, izgleda, da love komarce i krpelje.
Gospodin ministar ima reč. Izvolite, gospodine Dragin.
Zahvaljujem. Samo još jednom da ponovim, ovo je zapisnik sa sastanka u Ministarstva poljoprivrede, gde su u tom smislu usaglašeni stavovi predstavnika Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i poljoprivrede, kao i predstavnika lovačkih saveza vezano za zakon koji danas donosimo. Slažem se da imate svoje mišljenje o ovome, ali ovde predstavljamo, pre svega, one ljude koji su zainteresovani za ovaj zakon, a to je 75.000 lovaca koji love na teritoriji Republike Srbije. Taj zakon je napisan za to da bi njih podržao. Ukoliko uporedite sadašnji Zakon i zakon koji danas ovde donosimo, možete da vidite da su sve odredbe zakona takve, da umnogome pojačavaju kriterijume za dobijanje lovišta, norme, sigurnosti i svega onoga što je bitno za podizanje ovoga sektora. Iz tog razloga, nemojte zameriti, ali mislim da sa moje tačke stanovišta niste u pravu ono što pričate. Mislim da je ovaj zakon vrlo dobro izbalansiran i uređen, i da je u skladu sa najnovijim evropskim normama iz ove oblasti, i da nikako ni na koji način ne favorizuje nekoga ko ima novac, nego nekoga koji će stručno i na adekvatan način upravljati lovištima. To je baš ono što je Lovački savez želeo. Ne znam zašto se konfrontirate mišljenju lovačkih saveza, ali lovački savezi su bili saglasni da ovaj zakon na ovaj način ide u Skupštinu. Što se tiče Odbora za poljoprivredu, vi znate, profesor Mašić je isto rekao, slažem se, nije stvar u tome da se našla zamerka na zakon, nego se nije pojavio dovoljan broj poslanika na Odboru, što mislim da nije u redu, i trebalo je da budu svi prisutni. Iz tog razloga je bilo: petoro ''za'', jedan ''protiv'' i četiri ''uzdržana'', koliko se sećam na samom Odboru. Toliko sam hteo da kažem. Hvala vam, u svakom slučaju, na vašim amandmanima. Upravo sada gledamo koji su to amandmani. Ako možete na pauzi, vrlo rado ćemo proći kroz njih i da vidimo ukoliko će neki od njih doprineti da zakon bude bolji, naravno da ćemo ga prihvatiti. Nemamo ništa protiv. Hvala, u svakom slučaju.
Zahvaljujem. Koji je osnov javljanja, gospodine Dimitrijeviću? U okviru vremena želite? Izvolite.
Gospodine ministre, mislim da se vrlo dobro razumemo, ali govorimo različitim jezicima o ovom zakonu. Znate, moram vam reći jednu stvar, ja sam 40 godina lovac. Neko ko je prokrstario Srbijom i sa severa do juga, i sa istoka ka zapadu i obrnuto. U kontaktu sa ko zna koliko lovačkih udruženja, ni u jednom lovačkom udruženju nisam čuo pohvalne reči o ovom zakonu. Moguće je da su vam čelnici Lovačkog saveza Srbije preneli takve informacije, ali te informacije nisu tačne. Lovci, članovi Lovačkog udruženja su ogorčeni pojedinim odredbama ovoga zakona. Videćete do čega će taj zakon dovesti. Dovešće da se lovci između sebe zavade, da se posvađaju i da imate jedno čudo na području Srbije.
Ovo sam shvatila ipak kao repliku, a ovaj drugi deo ćete imati na kraju mogućnost da koristite. Gospodin ministar ima reč.
Hvala. Samo bih hteo opet da pomenem da je ovaj zakon pisan u interesu 75.000 lovaca koji su na teritoriji Srbije. Ima saglasnost svih lovačkih asocijacija i ukoliko ja to dobro znam, znači, članovi Lovačkog saveza, odnosno predsednici lovačkih saveza su birani od strane lovačkih udruženja. Prema tome pretpostavljam da su ti njihovi predsednici imali i mandat da se saglase sa ovim zakonom. Lepo sam i mojim saradnicima rekao da taj zakon ne ide na Vladu i Skupštinu dok lovci ne kažu da je taj zakon za njih dobar. Sačekali smo da to bude tako, tek onda smo ga uputili. Tu nije ništa sporno. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Mašim ima reč.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre i saradnici Ministarstva, poštovani narodni poslanici, dozvolite mi da ispred Poslaničke grupe Napred Srbijo-Srpske napredne stranke iznesem naše viđenje ovog predloga zakona i želim najiskrenije da kažem da najveći deo ovde ponuđenih zakonskih rešenja i odredbi jesu prihvatljivi, i aspekta lovačkih organizacija i zaštite tog nacionalnog dobra. Svakako, kao i svaki zakon i ovaj ima ili određenih nedorečenosti ili možda mogućnosti za bolje formulisanje. U tom smislu sam i na samoj sednici Odbora diskutovao, ali želim da se nadovežem na ovaj razgovor oko mišljenja, pre svega, Lovačkog saveza Srbije. Ne sumnjam apsolutno da su oni bili aktivno uključeni i da su dali doprinos i na neki način saglasnost na ovaj predlog, međutim, morate shvatiti, to je moja lična ocena, ali u odnosu na inicijative koje su imali i prema Odboru za poljoprivredu i dostavljanjem tih amandmana da su najverovatnije reterirali u nekim svojim datim saglasnostima i nekim obećanjima koja su oni dali u fazi i javne rasprave i koncipiranja ovog predloga. No, ne krivim vas iz Ministarstva i ljude koji su radili na tome, ako su oni prethodno dali saglasnost, onda su morali da sami procenjuju koliko je to od interesa za tu organizaciju koja postoji 110 godina u ovoj državi koja je dala, tu ćemo se složiti, nesumnjiv doprinos unapređenju lovne privrede, uzgoju divljači i svega onoga što ova država ima na tom planu. Istine radi, određena nezadovoljstva postoje u samom Lovačkom savezu i Srbije i Vojvodine. Na isti način su se meni obraćali ljudi iz Lovačkog saveza Vojvodine. Doduše, oni su, navodno, zajednički koncipirali taj set predloga izmena kroz amandmane, koje su, opet, dali nekim poslaničkim grupama da to i predlože, i na kraju se kod rasprave o amandmanima to će se dati i videti koji su to amandmani Lovačkog saveza Srbije, a koji su predloženi od strane pojedinih poslanika i poslaničkih grupa. Ipak bih se vratio na sam Predlog zakona i rekao nešto o samom tom predlogu i, kažem, određenim manjkavostima koje su možda mogle, u krajnjem, biti drugačije regulisane. Ono što svakako u ovom uvodnom delu želim da kažem, to je da divljač Srbije predstavlja apsolutno nacionalno bogatstvo i mora se očuvati i unapređivati da bi zadovoljile ekološke, ekonomske, socijalne potrebe društva. Dakle, ono je svestrano. Značaj bilja ne može se meriti samo kroz novac, jer ona poseduje i nezamenljive ekološke i socijalne funkcije na nacionalnom i globalnom nivou. Svakako, boravak u prirodi i te kako utiče na ekološku sredinu, pomaže u sprečavanju širenja određenih vektora koje koristi za svoju ishranu i u svakom slučaju je značajan faktor zaštite životne sredine. I, u tom smislu svakako divljač treba negovati i unapređivati ili održavati u uređenim ekosistemima onaj obim koji je prisutan. Ono što, takođe, želim da istaknem ovde, to je ocena i viđenje predlagača ovog zakona, da i on u krajnjem ističe da je bitan razlog za donošenje ovog zakona nezadovoljavajuće stanje populacije divljači, kao dobro od opšteg interesa u Republici Srbiji. Sadašnje stanje je, između ostalog, posledica nedoslednog i nepotpunog određivanja države prema pitanjima svojine na divljači, imovinsko-pravnim problemima koji proističu iz prava gazdovanja nad divljači i svojinskih prava na prostorima u kojima se divljač razmnožava i gaji, kao i neodgovarajućeg definisanja lovstva kao privredne delatnosti i lovstva radi zadovoljenja ličnih potreba pojedinaca ili grupa. Imajući u vidu tu nezadovoljavajuće stanje postojećih fondova divljači, veoma izraženo odsustvo mera održavanja i poboljšanja stanja populacija divljači i njenih staništa, skromne mogućnosti budžeta Republike Srbije da ozbiljnije pomaže uvećanju fonda divljači, rešenjima u ovom zakonu se više insistira na utvrđivanju obaveza i stvaranju finansijske, organizacije i kadrovske podrške merama zaštite i održavanja postojećih fondova divljači. Mislim da su ta neka opredeljenja u tom smislu apsolutno u redu i nešto što apsolutno i mi podržavamo. Želeo bih u ovom uvodnom delu da kažem, prema podacima koje sam preko interneta uspeo da pribavim, to je da je trenutno u Srbiji ustanovljeno ukupno oko 323 lovišta koja obuhvataju ukupnu površinu od oko osam miliona 828 hiljada hektara, da se od toga 89 nalazi na teritoriji AP Vojvodine, sa nekih dva miliona 152 hiljade hektara, a na teritoriji centralnog dela Srbije nalazi se 199 lovišta, sa površinom od pet miliona 583 hiljade. Nažalost, na delu naše teritorije koji trenutno ne kontrolišemo, to je AP KiM, nalaze se 33 lovišta, sa površinom od milion i 92 hiljade hektara. Lovišta su do sada, putem oglasa ili neposredno, data na gazdovanje korisnicima, i to Lovačkom savezu Srbije – 193, JP "Srbijašume" i JP "Vojvodinašume" – 67, nacionalnim parkovima – četiri, Vojsci bivše Srbije i Crne Gore, a pretpostavljam da je to sada Vojsci Srbije – samo tri lovišta, ribnjacima – 16 i nekim ostalim vlasnicima oko pet. Procenjuje se da je brojno stanje glavnih vrsta divljači u ovim lovištima, otprilike, sledeće: da ima evropskog jelena oko 3.800, srna oko 93.000, divljih svinja oko 12.500, divokoza oko 600, jelena lopatara oko 1000, muflona oko 900, zečeva oko 600.000 i poljskih jarebica oko 330.000. Nisam mogao naći podatke za fazansku divljač, konkretno, fazana, ali u krajnjem, nije bitno. Ovo su pobrojane glavne životinjske vrste koje se nalaze u većini tih naših lovišta. Svakako da u odnosu na prirodne uslove, u odnosu na naše kapacitete i mogućnosti, mi bismo mogli mnogo veći broj divljači uzgajati ili obezbediti njihovo odgajanje. Ovaj zakon o kome danas raspravljamo, i koji će biti donet, trebalo bi u narednom periodu da doprinese da se pre svega bolje gazduje lovištima, a zatim, i da se značajnije uveća broj glavnih životinjskih vrsta u lovištima. Ono na šta mi imamo određene primedbe na određena rešenja koja su data u ovom predlogu, takođe, ću u nekom kratkom vremenu izložiti. Pre svega, u delu koji se odnosi na Opšti interes, to je u članu 3, gde je definisano u okviru 10 tačaka ono što će činiti osnov, na neki način, ovog zakona, iako je osnov dat u 1) tački, to je, donošenje Strategije razvoja lovstva Republike Srbije. O tom dokumentu ću nešto kasnije govoriti, imamo ozbiljnih primedbi na način kako vi predlažete da se donese Strategija, šta ona treba da sadrži i na koji vremenski rok bi trebalo da se donosi. Dalje, isto tako u tački 5) obezbeđivanje sredstava za formiranje i održavanje informacionog sistema o populacijama divljači i njihovim staništima. Apsolutno ne sporim da treba da postoji informacioni sistem, ali mislim da treba vi iz Ministarstva da izbegavate prilikom donošenja svakog zakona gde treba da postoji informacioni sistem da to podrazumeva i neka dodatna sredstva. Ipak, informacioni sistem je multifunkcionalan, dakle, podrazumeva kompjutere i memoriju, da ne bude za svaki zakon, za svako praćenje, uvek novi informacioni sistem. Slažem se, treba program, nemojmo da to sada budu neka posebna finansijska sredstva, doduše, nisu velika, ali, prosto, bode u oči u ovakvoj situaciji kada treba da štedimo na svim nivoima, treba da nađemo načina i kroz ovakva određenja da se ne troše prevelika sredstva. Isto tako, istraživačko-razvojni rad u oblasti lovstva, tačka 7). Bio bih vrlo srećan, ipak,kao čovek iz struke i nauke da i Ministarstvo poljoprivrede, ne samo u oblasti lovstva nego i u mnogim drugim oblastima, ima dovoljno sredstava za istraživački rad i unapređenje i istraživačkog i stručnog rada. Svedoci smo, nažalost, da pre svega, ono ministarstvo i onaj resor ove vlade koji primarno gazduje sa sredstvima za istraživanje, to je Ministarstvo nauke, nema ni izbliza para koje bi trebalo da ima za finansiranje naučnoistraživačkog rada. Onda mislim da je ovo pretenciozno da to bude i u okviru Opšteg interesa i nešto što će se i ovim zakonom kao polazište ostvariti. Ne sporim da treba da stoji, samo sporim realnost sredstava i realnost nekog istraživanja kroz ovaj zakon. Dalje, želim da ukažem na Organizaciju lovstva i u članu 5. Nadležnost za poslove lovstva, stav 1. kaže: ''Ministarstvo nadležno za poslove lovstva (u daljem tekstu: Ministarstvo) nadležno je za lovstvo na teritoriji Republike Srbije.'' A u 2. stavu stoji: ''Autonomna pokrajina nadležna je za poslove lovstva od pokrajinskog značaja na teritoriji autonomne pokrajine.'' Moram reći i sa žaljenjem, čak, da je ovo prvi zakon koji sad jasno pravi distinkciju između onoga što je u Republici, a Republika je ovo što zovemo centralni deo Republike, a pokrajina ima faktički sve ingerencije i nadležnosti po ovom zakonu. Bukvalno, što se tiče divljači sve što je u Vojvodini jeste vojvođansko, a što je u Srbiji – da li je samo centralnog dela Srbije ili ima pravo na to i Vojvodina, to sada ovde niste decidnije odredili. Ako se pogleda član 6. gde se određuju Pojedini poslovi AP Vojvodine, onda ispada bukvalno da je tamo sve njihovo, kompletna organizacija i finansiranje i sve. Tako precizno za Republiku to nije definisano. Juče sam, u okviru načelne rasprave, pitao što se tiče inspekcije i inspekcijski nadzor, gospodin Pajtić je odgovorio – biće u potpunosti u nadzoru, nekih, pokrajinskih inspektora, iako je sva poljoprivredna inspekcija, dakle, sve ono što je u resoru Ministarstva poljoprivrede i svi inspektori, oni su na republičkom nivou, i sada samo prenošenjem nekih nadležnosti ti ljudi koji će biti inspektori za lovstvo treba da se uposle u pokrajini. Sutra će biti inspektori za stočarstvo, inspektori za veterinu, najverovatnije u nekom narednom periodu. Mislim da to ne vodi na dobro i nadam se da neće biti tako. Ali, ako inspektor za lovstvo ili inspektori za lovnu privredu i lovstvo budu nadležni za područje AP Vojvodine oni će celokupan svoj inspekcijski nadzor sprovoditi tako što će izveštavati resornog sekretara za poljoprivredu AP Vojvodine i nadzirati taj deo posla. I, imamo teritoriju Vojvodine, koja je, da kažem, u centralnom delu Srbije, to je upravo deo Mačve, odakle ja potičem. Recimo, tamo iz, ne znam, sela Noćajski salaš ili Zasavica ako divljač pređe u Radenković ili Banovo polje, ili neka druga sela, ko će sad tu kontrolisati i kako. Prosto, bojim se vraćanja na period 1974. godine kada smo imali tih problema u inspekcijskom nadzoru i uopšte nadzoru nadležnosti, da ne počne ovim zakonom, pa da sutra nekim izmenama ili nekim drugim zakonima... Bio bih srećniji da je rešeno tako da inspekcijski nadzor rade inspektori u autonomnoj pokrajini – da, rade, ali oni su pod ingerencijom Generalnog inspektorata i moraju kompletno sve informacije da dostavljaju u Republičko ministarstvo poljoprivrede i Generalnom inspektoratu. Nažalost, tako juče na Odboru nije potvrđeno. Što se tiče Komore koja treba da se osnuje, ne sporim da treba da se osnuje i da je to strukovna organizacija, ali mislim da država ne treba da ona bude osnivač i ne treba ona da ima učešće u organima Komore. Ovim zakonom se predviđa da u određenim organima Komore budu predstavnici ministarstva; tako je u Veterinarskoj komori, Zdravstvenoj komori, tako je i u nekim drugim komorama. Ako su to strukovne organizacije, one moraju da imaju strukovna tela, mimo mešanja politike. Ovako, kako je ovde predloženo, osnovano se sumnja da će opet u značajnom broju odluka Komore imati uticaja država i kroz svoje predstavnike u telima. Ono na šta želim posebno da ukažem jesu Planinski dokumenti – Strategija razvoja lovstva. U članu 45. predviđeno i kaže: ''Osnovni dokument upravljanja i zaštite divljači je Strategija koju donosi Vlada za period od 20 godina.'' Pitam vas – zbog čega takav predlog? Kako realno sami procenjujete? Zar stvarno mislite da će 20 godina biti ova vlada ovako koncipirana i da će takav dokument koji se donese od strane Vlade 20 godina da važi, ili je trebalo realnije to sagledati? Ima značajnijih koje kroz Strategiju treba da se definišu. Program razvoja lovnog područja, u članu 46, stav 1, kaže: ''Sprovođenje ciljeva i mera za razvoj lovstva i unapređenje stanja populacija divljači u lovnim područjima vrši se na osnovu programa razvoja lovnog područja, koji donosi Ministarstvo, na period od 20 godina'', takođe. A, stav 3. kaže: ''Program razvoja lovnog područja sadrži naročito: naziv lovnog područja, površinu i granice lovnog područja, prirodne i druge uslove za gajenje divljači, vrste lovostajem zaštićenih i trajno zaštićenih vrsta divljači…'' itd, da ne čitam zbog vremena. Mislim da je pretenciozno i da je trebalo juče na načelnoj raspravi uvažiti, naime, ja sam predložio da se smanje ove godine, i mislim da je Odbor za poljoprivredu trebalo da predloži amandman, koji bi podrazumevao smanjenje ovog perioda. Ista je i Lovna osnova koja se donosi za period od 10 godina, takođe, kao strateški dokument. I, na kraju, u odnosu na i mišljenje Lovačkog saveza Srbije i u odnosu na potrebu donošenja značajnog broja podzakonskih akata, a to je da će, recimo, osnivanje Lovačke komore da sledi za godinu dana, donošenje propisa za sprovođenje zakona, takođe, će biti doneti za godinu dana, s obzirom na to naše je mišljenje da bi možda trebalo odložiti primenu ovog zakona sa početkom januara sledeće godine, kao i da se reše nerešena pitanja između Lovačkog saveza i predlagača, tj. Ministarstva, koje će sada preuzeti glavnu ulogu. U krajnjem, to je i predlog Lovačkog saveza Srbije. S toga molim ministra i njegove saradnike, koji su radili na ovome, da razmisle još jedanput o ovim predlozima i da, eventualno, napravimo korekcije kroz Odbor za poljoprivredu. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo lovci, ovaj zakon je neophodan Srbiji, ali ta neophodnost je usledila na vrlo čudan način. Kako na čudan? Današnji komentari i diskusije koje smo čuli, a i jučerašnji komentari na Odboru za poljoprivredu ukazali su na to da ovaj zakon nije baš na jedan kvalitetan način dospeo u ovu našu skupštinu. I prošle i ove godine Lovački savez Srbije morao je i imao obavezu da ovaj zakon o divljači i lovstvu pripremi, organizuje i obavesti lovačku javnost na vreme i blagovremeno koje će i kakve izmene i dopune ovaj zakon doneti gospodi lovcima. On to nije bio u stanju pošto su se u Lovačkom savezu Srbije desile, a i dalje se dešavaju čudne stvari. Novac i kapital sa kojim je raspolagao Lovački savez je nestao i u takvom stanju Lovački savez Srbije nije spremno dočekao i organizovao ovaj zakon o divljači i lovstvu. Smatramo, mi koji se bavimo lovom, zaštitom, unapređivanjem i gajenjem divljači, a nas ima u Srbiji, po nekim procenama, 96.000, to je armija građana koji su svoj hobi i privrednu delatnost drugačije koncipirali. Najpre je trebalo doneti zakon o šumama. Zašto zakon o šumama? Zato što su šume stanište i pribežište divljači, o kojoj mi danas donosimo zakon. Zatim, zakon o poljoprivrednom i drugom zemljištu, koji će biti usklađen sa novom koncepcijom vezano za ovaj zakon. Ministar kaže da je ovaj zakon usklađen sa evropskim konvencijama, sa evropskim direktivama, sa uredbama, koje kada dobro analizira korisnik ovog zakona nije zadovoljan. Sve zemlje u okruženju, uključujući i bivšu SFRJ, nisu na blagorodan i kvalitetan način rešile ovo zakonsko pitanje. Evropa luta, a mi u tom lutanju treba da donesemo zakon koji neće biti primenjen u skladu sa tradicijom našeg naroda, sa tradicijom lovstva u bivšoj Jugoslaviji, sadašnjoj Srbiji. Ovim predloženim zakonom definicija statusa divljači nije usaglašena sa Ustavom. Nisu date definicije pojedinih termina ili su napravljene materijalne greške koje se mogu, naravno, ispraviti. U uvodnom delu narušena su pravila pisanja i sistematika zakona. Ne postoji osnov da se delatnost lovstva proglasi delatnošću od opšteg interesa, jer nije ispunjen zakonski uslov da se radi o delatnosti od strateškog značaja za Republiku. Taj status joj nije dodelio nijedan od strateških dokumenata Republike Srbije. U Nacionalnoj strategiji održivog razvoja delatnosti lovstva nigde nije dat status delatnosti od strateškog značaja. Izrada Strategije je u tom domenu svrstana u sektorske ciljeve, a Predlog zakona o divljači i lovstvu preuranjeno daje lovstvu taj status. Pre strateškog sagledavanja i bez osnove ne postoji osnov ni u članovima 86. i 87. Ustava (ravnopravnost svih oblika svojine; državna imovina) jer se radi o dispozitivnim normama koje prepuštaju zakonu da slobodno uredi to pitanje. Ova odredba može imati samo cilj da se njome pribavi povlašćeni status javnom ili drugom preduzeću kojem se poveri obavljanje posla od opšteg interesa ili usmere budžetska sredstva u tu delatnost, odnosno obezbedi monopolski položaj. U članu 3. koji reguliše Opšte interese mi smo amandmanski predložili da glasi: ''Divljač je prirodno bogatstvo i imovina Republike Srbije, koja se koristi pod uslovima i na način predviđen ovim zakonom.'' Pravni osnov za navedene izmene vezan je za Ustav, članovi 86. i 87. stavovi 1. i 3, Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa – član 2. stav 2, Nacionalnu strategiju održivog razvoja, poglavlje V i III, uticaj ekonomskih sektora na životnu sredinu – poglavlje III i V šumarstvo, lovstvo, ribarstvo. Malo ću se osvrnuti na poglavlje III. koje reguliše Lovačke komore, to su članovi od 9. do 19. Sve moje kolege koje su danas komentarisale vezano za ovu komoru, uglavnom, nemaju svi pozitivno mišljenje o toj komori. Osnivanje komore u lovstvu predstavlja u ovom trenutku samo stvaranje nepotrebnih troškova državi i građanima zaposlenim u lovstvu. To vam je kao što se danas u svim ministarstvima u Srbiji osnivaju uprave i agencije, kojima se ne zna broj, a koje u finansijskom smislu predstavljaju balast i teret budžetu Srbije. Ove komore imaju isti cilj i nameru, da nametnu veće troškove lovstvu i lovcima i time oslabe ekonomsku, danas već oslabljenu, moć Lovačkog saveza Srbije i samih lovaca. Jedinu svrsishodnu delatnost koju bi obavljala Komora je stručno licenciranje zaposlenih u lovstvu, a to može da obavlja ministarstvo nadležno za poslove lovstva, kao što je to slučaj i u drugim ministarstvima. Inače, osiromašenim radnicima u lovstvu, sa poznato niskim primanjima, osim ove gospode koja je u Lovačkom savezu sebi sama obezbedila visoka primanja, sebi sama obezbedila nedodirljivost i time zatvorila transparentnost i omogućila javnosti poznatim ličnostima da sebi pribave velika materijalna sredstva, naturiće se plaćanje članarine, a Komori je kroz zakon pružena mogućnost da im stalno natura troškove kako bi finansijski preživela i kad to jednom uzme maha, to više niko ne zaustavi, a lovstvo će polako da gubi smisao koji je imao do sada. Njoj se daju ovlašćenja koja pojedinim segmentima dupliraju poslove iz nadležnosti lovne inspekcije. Mi smo u zakonu apostrofirali sledeća poglavlja: Osnovne odredbe, Lovno područje i lovište, Gazdovanje lovištem i divljači, članovi 38. i 40. Predlog zakona ne izražava i ne poštuje narodnu tradiciju i lovačke običaje srpskog naroda u lovstvu. Lovački savez Srbije osnovan je 1896. godine. Lovački savez Vojvodine osnovan je 1922. godine. Okuplja 227 lovačkih udruženja sa 96.000 lovaca. Ovde ova cifra od 96.000, 75.000 ili 86.000, to je verovatno cifra koja nije usaglašena ni na nivou ministarstva, ni na nivou Lovačkog saveza Srbije. Tradiciju u lovstvu čine seoska, varoška i gradska lovačka društva. Smatra se da je najstarije osnovano 1873. godine, a preko sto godina ima više desetina lovačkih društava. Lovišta se tradicionalno formiraju oko seoskih, varoških i gradskih zajednica u okvirima njihovih katastarskih opština. Naš narod čuva i neguje tradiciju mesnih lovačkih društava i gajenja, zaštite i lovne divljači u okolini svog mesta življenja. U selu su lovci najčešće oni koji i obrađuju njive u lovištima, oni će ovim zakonom najviše izgubiti. Lov, lovište i lovački običaji su deo društvenog života, a u porodicama tradicija koja se prenosi sa kolena na koleno. Mnoge zajednice postojanje lovišta i pravo na lov vezuju za istoriju postojanja njihovog mesta. Sva društva imaju nepokretnu imovinu u mestu i u lovištu. Od svog osnivanja sva gazduju istim lovištem u okolini svog mesta i oni će najviše izgubiti donošenjem ovog novog zakona, ako se ne usvoje ovi amandmani kojima mi želimo da poboljšamo ovaj zakon. Evropska unija preporučuje svojim članicama da uređuju lovstvo u skladu sa svojom istorijskom i kulturnom tradicijom. Predlog novog zakona tu tradiciju ne samo da ne podržava ili je ignoriše, već nastoji i da je zatre. To se jasno vidi kroz favorizovanje javnog preduzeća, drugih korisnika lovišta, kroz način formiranja lovišta, oduzimanja ingerencija lovačkim organizacijama, naturanjem da se ona pretvore u privredna društva, iako se radi o nevladinim organizacijama kao i izbegavanjem da se pomene tradicija. Tradiciju brišemo iz svih segmenata društva radi ulaska u to globalističko društvo, a to globalističko društvo, recimo, imali ste prilike ovih dana da čujete šta se dešavalo u Avganistanu. Kada tamo ovi NATO-vci pobiju 35-40 nedužnih ljudi, oni se izvine tim ljudima, i, idemo dalje. Lovištimaposebne namene nazivaju se lovišta ustanovljena na državnom zemljištu i državnim šumama kojima gazduju javna preduzeća.Smatramo, inače ja i dolazim iz jednog javnog preduzeća koje se zove ''Fruška Gora'', da su morala biti obrađena i manastirska lovišta, odnosno lovišta sa kojima će gazdovati Srpska pravoslavna crkva. I to je jedna tema o kojoj u ovom zakonu nema ništa, a trebalo je. Konkretno, na Fruškoj Gori će biti najverovatnije oko 9.000 ili 10.000 hektara šuma sa kojima će gazdovati Srpska pravoslavna crkva. U Predlogu zakona naknada za ta lovišta su 50% niža u odnosu na ostala lovišta. Ova lovišta, za razliku od ostalih, daju se na gazdovanje bez javnog oglasa i na duži rok, tj. na 20 godina. I dok se svim korisnicima lovišta zabranjuje da deo lovišta izdaju u zakup trećim licima, korisnicima lovišta u državnoj svojini dozvoljeno je da ih i dalje izdaju u zakup. To je vrlo diskutabilno. Na ovaj način državna imovina postaje dostupna za korišćenje na potpuno netransparentan i proizvoljan način, dodeljuje se na korišćenje po nahođenju ministra i uz proizvoljnu naknadu, a korisnik ima pravo da sa njom raspolaže i daje na korišćenje trećim licima po svom nahođenju. Pitanje je zašto je državna imovina jeftinija i do nje se može doći preko ministra mimo uvida javnosti, pa, zato mi uvek predlažemo, kao SRS, da ministar ima manje nadležnosti od Ministarstva, a onom ko je dobije dozvoljava se da sa njom postupa po svom nahođenju izdavajući je u zakup drugima. Koji je cilj ovakvih zakonskih odredbi? Zašto je potrebno da se pod imenom lovišta posebne namene sakrivaju državna lovišta koja koriste javna preduzeća i koja na ovakav način dobijaju mogućnost da i dalje krčme po delovima, revirima i sličnim u zakup. Sledeće pitanje je da li se na ovakav način namerno stvara mogućnost da se državna lovišta izdaju trećim licima, privrednim društvima i drugo, bez uvida javnosti po nižoj ceni i proizvoljnim uslovima? Isto tako, otvara se pitanje, da li se na ovakav način želi izbeći ili sakriti činjenica da se izbegava primena Zakona o koncesijama i davanje koncesije za korišćenje lovišta u državnoj svojini putem javnog tendera uz koncesionu naknadu da bi se omogućilo izdavanje u zakup delova lovišta u državnoj svojini, reviri, neposrednom pogodbom i bez učešća javnosti. Ovakve odredbe u zakonu su nedopustive i mi predlažemo da se one brišu, to tražimo amandmanima. Na ovaj zakon podneto je preko 80 i više amandmana. Tražimo da se naši amandmani prihvate. Oni će samo delom da ublaže negativne posledice ovog zakona. Mislimoda su nevladine raznorazne organizacije uticale na ovaj zakon da izgubi autentičnost lovstva. Vladajuća koalicija na zakon o divljači i lovstvu nije podnela nijedan amandman. Evo, možete sada i videti da u sali maltene nema predstavnika vladajuće koalicije, odnosno nema kolega poslanika. Dakle, njih ovaj zakon i ne interesuje. Oni, vladajuća koalicija, u stvari nije podnela nijedan amandman, da bi mogli da poprave ovo stanje. Ima nekih kolega koji su podneli kvalitetne amandmane, vezano za ovaj zakon, ali su povukli te amandmane iz procedure. Ne znam iz kojih razloga i na čije insistiranje. Oni su povukli određen broj amandmana, mislim da je bilo 10 ili 12 amandmane koje su neke kolege povukle. Zakon želi da lovočuvarska služba bude u skladu sa normama demokratske i kvalitetno uređene zemlje. Međutim, to nije tako. Lovočuvari u Srbiji su najslabije plaćeni radnici i oni žive na rubu siromaštva, a od njih se traži da zaštite tu našu plemenitu divljač. Kako to da rešimo, zakon ne daje odgovor. Konkretno, kako da reaguje lovočuvar kada mu dođu nepoznata lica, bolja naoružana, organizovanija, pri tom imaju više pomagača? On uz pomoć tih sredstava i s mogućnošću koju mu zakon dozvoljava nije u stanju da uradi ništa. Šta će biti sa lovno-tehničkim objektima? To su sve pitanja na koja treba da dobijemo odgovor. Šta će biti sa domovima? Šta će biti , mislim da je jedan od kolega pomenuo, sa raubovanim lovištima, odnosno sa lovištima koja će biti iskorišćena i posle vraćena? Šta će biti sa budućim praznim lovištima? Šta ćemo ostaviti tim našim pokolenjima i mladim generacijama? Ako u Srbiji ima 96.000 lovaca, uglavnom se lovstvom bave ljudi od malih nogu, počinju da se bave i ovi mladi ljudi koji sada imaju 10 do 15 godina, i to je armija, ako nema 96, onda treba da ima oko 50.000 mladih ljudi koji će biti potencijalni lovci, odnosno koji sada stažiraju uz postojeće lovce. Lov vam je jedna vrsta zanata. Morate da naučite i kako da hodate, kako da se ponašate itd. Šta će biti sa tim ljudima? Da li zakon obezbeđuje profile u struci? Mislim da i tu zakon nije smeo da komentariše, mada je mogao i o tome da određene komentare da u jednom ili dva člana. U Srbiji imamo jedino Šumarsku školu u Kraljevu koja školuje određene profile vezano za lovstvo i Šumarski fakultet koji je ovde u Beogradu, koji, takođe, daje određene profile vezano za lovstvo. Neću da potcenim ni Poljoprivredni fakultet i itd. ali smatramo da je to trebalo zakonskim putem regulisati ili na neki drugi način, kako bi dobili kvalitetne stručne kadrove koji će sutra moći da rukovode i da vladaju ovom materijom, a to je lovstvo, koje nije naivna. U ovom zakonu mislim da su rokovi za podzakonska akta koja će proisteći, sve norme i obaveze koje treba da proprate ovaj zakon, nije do tančina prokomentarisano. Ima varijante da još ovu godinu važi stari zakon, a da 2011. počne da se primenjuje ovaj zakon. Da li će lovački savez, komore, Ministarstvo uspeti da sva ova podzakonska akta obezbedi i pripremi da bi ovaj mogao da funkcioniše? Neko je prokomentarisao pitanja inspektori na dva nivoa, Republika, pokrajina itd, kako će to da funkcioniše, to je samo načelno podeljeno, ali mislim da tu ima dosta problema. Lovci nikada nisu bili stranački obojeni i oni kao takvi treba da gaje i neguju tradiciju našeg lovstva u Srbiji. Ja tako mislim, a smatram da i većina lovaca tako misli, da treba da se očuva ta tradicija i da taj tradicionalni način lovstva u Srbiji treba da se podigne na jedan viši nivo. Kao što šumari žele da pretvore niske šume u visoke šume, tako i mi lovci želimo da budu kvalitetniji budući mladi lovci koji treba da predstavljaju tu grupaciju. Imao bih još jedan komentar, možda i dva, vezano za reintrodukciju ili vraćanje vrsta na područja Srbije, i to je zakonski ovde, možda će biti nekim podzakonskim aktima uređeno da se vrate određene vrste na prostor koji je sada u ovom trenutku u Srbiji vrlo interesantan. Mislim da su neke kolege i govorile da tamo gde nema intenzivne poljoprivredne proizvodnje tu putem automatizma dolazi do bonitiranja, odnosno do stvaranja tih lovišnih površina na kojima treba divljač da se neguje, gazduje sa njom i da to bude kvalitetnije. Pomenuću da je vraćanje jelena na Frušku Goru. To je jedna pozitivna reakcija Ministarstva koje je pomoglo da se vrati taj jelen i mislim da tu akciju Ministarstvo treba da nastave, ne samo da vrate jelene, treba da se vrate i druge vrste koje su istrebljene na određenim staništima i na određenom prostoru. Ovim zakonom je ovde komentarisan i katastar. Katastar treba da obezbedi, kada bude u svojim podzakonskim aktima delovao, da se stvore neke tampon ili mirne oaze koje će biti pribežište divljači i sa jedne i sa druge strane određenog lovišta, da bi tu divljač mogla da mirno izvrši reprodukciju, odnosno da odrani taj podmladak. Mislim da te tampon zone treba da budu od 500 do hiljadu metara. To znači da između jednog udruženja ili drugog udruženja…
Iskorišćeno je vreme od 20 minuta, koje vam je na raspolaganju kao ovlašćenom predstavniku. Zahvaljujem. Za danas, prepodnevni rad završavamo. Pre nego što odredim pauzu, na osnovu člana 85, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo raditi i posle 18.00 časova raspravom o tački koja u tom trenutku bude predmet našeg rada, a do njenog okončanja. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.10]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa SPS-JS, Poslanička grupa Napred Srbijo, Poslanička grupa Za evropsku Srbiju, Poslanička grupa SRS. To su poslaničke grupe koje su u ime svojih poslanika podnele prijave za reč, pa prelazimo na deo rasprave, a po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč. Prvi prijavljeni govornik jeste narodni poslanik Zoran Bortić, posle njega Zoran Babić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, poštovani predstavniče Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, pored ustavnog osnova za donošenje zakona o divljači i lovstvu, koji je sadržan u članu 97. tačka 9, Ustava Republike Srbije, prema kojoj Republika Srbija uređuje i obezbeđuje održivi razvoj, sistem zaštite i unapređenja životne sredine, kao i zaštitu i unapređenje biljnog i životinjskog sveta, postoji i više posebnih razloga za donošenje ovog zakona, kao i niz ciljeva koji će se ostvarivati njegovim usvajanjem. Jedan od osnovnih razloga zbog čega je potrebno doneti zakon o divljači i lovstvu jeste potreba da se otklone evidentni problemi i nedostaci koji su se uočavali tokom primene dosadašnjeg Zakona o lovstvu. Pored toga, potrebno je da se novim zakonskim rešenjima poboljša normativno regulisanje ove oblasti, otklone slabosti koje su se pojavljivale, kao i da se određeni opšteprihvaćeni međunarodni standardi i odredbe ratifikovanih međunarodnih konvencija u oblasti lovstva ugrade u naš pravni sistem. Kao što sam već rekao, neophodno je da se zakonski tekst koji reguliše ovu oblast uskladi i sa Ustavom Republike Srbije. Opšte je poznata činjenica da je stanje u oblasti lovstva u našoj zemlji nezadovoljavajuće i da je ono posledica, između ostalog, nedoslednog i nepotpunog određivanja države prema pitanjima svojine nad divljači, imovinsko-pravnim pitanjima koja proističu iz prava gazdovanja nad divljači i svojinskih prava nad prostorima u kojima se divljač razmnožava i gaji, kao i neodgovarajućeg definisanja lovstva kao privredne grane i lovstva radi zadovoljavanja ličnih potreba pojedinaca ili grupa. Ovaj zakon mora da uvaži i opštenacionalni interes nad divljači i njenim staništem u meri koja vlasniku zemljišta, šume i vode na prihvatljiv način ograničava prava korišćenja, u skladu sa opšteprihvaćenim osnovnim načelima upravljanja populacijama divljači održivo gazdovanje i održivi razvoj. U suštini, može se tvrditi da nema ograničavanja prava korišćenja, već da se radi o merama koje obezbeđuju njegovo stalno postojanje. Imajući u vidu nezadovoljavajuće stanje postojećih fondova divljači, nedostatak odgovarajućih mera za održavanje i poboljšanje stanja populacija divljači i njenih staništa, kao činjenicu da budžet Republike Srbije raspolaže skromnim mogućnostima da ozbiljnije pomogne uvećanju fondova divljači, ovim zakonskim rešenjem se insistira na utvrđivanju obaveza i stvaranju finansijske, organizacione i kadrovske podrške merama zaštite i održavanja postojećih fondova divljači. Sam koncept ovog zakona je svoje uporište našao u pravnom instrumentu – opšti interes, težeći da pronađe rešenje o najbitnijim problemima populacija divljači. Nerealno, neobjektivno i nestručno prikazivanje stvarnog kvalitativnog i kvantitativnog stanja divljači u lovištu, kao i samog gazdovanja lovištem, imali su za posledicu loše stručno projektovane planove koji su donošeni u diskontinuitetu i često su bili neprimenjivi ili su primenjivani nedosledno. Sve je to ukazalo na neophodnost da se pronađu primerenija rešenja za divljač i njena staništa i za organizovanje upravljanje populacijama divljači. Zato se ovim zakonom, u odnosu na dosadašnja rešenja, jasnije iskazuje da je svojinski odnos nad divljači državni, a da je titular državnog oblika svojine nad divljači ministarstvo nadležno za poslove lovstva. Sa ukupno 11 poglavlja i 115 članova Predlog zakona o divljači i lovstvu reguliše organizaciju lovstva, komoru lovnih radnika, zaštitu divljači, lovno područje i lovište, gazdovanje lovištem i divljači, finansiranje, štetu i naknadu štete, nadzor i kaznene odredbe. Ovaj zakon polazi od činjenice da je opšti nacionalni interes nad divljači i njenim staništima nesumnjiv za ukupan razvoj Republike Srbije i da je nezadovoljavajuće stanje populacije divljači, kao dobra od opšteg interesa, nametnulo potrebu da ovu oblast reguliše normativno, u skladu sa dostignutim pravnim standardima. Materija kojom se uređuje ova oblast ne može se ustrojiti bez postojanja zakonskog akta koji daje osnov za donošenje propisa kojima se uređuje zaštita, očuvanje i održivo korišćenje divljači i očuvanje biološke raznovrsnosti divljači. Smatramo da će ovaj zakon imati pozitivan uticaj na korisnike lovišta, jer reguliše njihova prava i obaveze, definiše sadržaj planskih dokumenata, mere gazdovanja populacijama divljači i njihove zaštite i utvrđuje naknade za korišćenje divljači i njene namene. Zakon će imati pozitivan uticaj i na rad nadležnih organa, jer utvrđuje uslove u procesu planiranja i korišćenja resursa, ograničava i zabranjuje odstrel strogo zaštićenih divljih vrsta i utvrđuje procedure za obavljanje aktivnosti u gazdovanju populacijom divljači. Zakonom su utvrđene i razgraničene nadležnosti Republike i autonomne pokrajine, koje se odnose na ustanovljavanje lovnih područja i lovišta, davanje prava na gazdovanje lovištem, kao i utvrđivanje i raspodelu naknade za korišćenje lovostajem zaštićenih vrsta divljači i naknade za lovnu kartu. Treba istaći da je u pripremi ovog zakona, pored radne grupe, učestvovao i veliki broj drugih zainteresovanih subjekata, od predstavnika zaštite životne sredine, veterine, korisnika lovišta, do međunarodnih konsultanata koji su angažovani u okviru FAO projekta, razvoj sektora šumarstva u Srbiji. Na ovaj način učestvovalo je više od 200 predstavnika zainteresovanih strana, među kojima je najveći doprinos dao Lovački savez Srbije. Mnoge sugestije i primedbe ušle su konačnu verziju Predloga zakona o divljači i lovstvu, pa se može s pravom reći da predložena rešenja u ovom zakonu predstavljaju rezultat stalne i konstruktivne saradnje više subjekata, od Vlade Republike Srbije i njenih ministarstava, do Šumarskog fakulteta i Lovačkog saveza. Zbog toga Poslanička grupa SPS-JS smatra da je ovaj zakon pripremljen temeljno, da na prihvatljiv način reguliše oblast divljači i lovstva i u danu za glasanje ćemo podržati predloženi tekst zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti, koji je dostavljen na raspravu za ovu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije, predstavlja veoma važan korak na putu koji Republika Srbija treba da prođe kako bi postala članica Međunarodne organizacije za zaštitu novih biljnih sorti. Poznato je da ova međunarodna organizacija obezbeđuje primenu sistema zaštite prava oplemenjivača biljnih sorti. Zbog toga bi se članstvom u njoj u velikoj meri podstakle investicije potrebne za oplemenjivanje biljnih sorti i za proizvodnju semenog i sadnog materijala. Članstvo u ovoj organizaciji otvorilo bi perspektive Srbiji da uspostavi međudržavnu saradnju u oblasti oplemenjivanja biljnih sorti i da koristi benefite koji proizilaze iz zajedničkog iskustva zemalja članica Međunarodne organizacije za zaštitu novih biljnih sorti. Posebno je važno ukazati na činjenicu da će članstvom u ovoj organizaciji našim poljoprivrednim proizvođačima biti dostupne nove zaštićene sorte biljaka i nove tehnologije gajenja, što stvara realne pretpostavke da oni postanu konkurentniji na domaćem i svetskom tržištu. Pored pomenutih razloga, treba ukazati i na činjenicu da Republika Srbija usvajanjem ovog zakona ispunjava jedan od uslova za članstvo u Svetskoj trgovinskoj organizaciji. Poznato je da sve članice Svetske trgovinske organizacije moraju obezbediti zaštitu intelektualnih prava za biljne sorte, pa prihvatanjem međunarodnih standarda u ovoj oblasti mi stvaramo normativne pretpostavke koje su u potpunosti prihvatljive za Svetsku trgovinsku organizaciju. Definisanjem prava intelektualne svojine, kojim se štite nove biljne sorte, kao i suštinski oblik intelektualne svojine i kao takav posebno je prilagođen oplemenjivanju bilja, odnosno stvaranju ili otkrivanju i razvijanju novih sorti bilja. Usvajanjem ovog zakona i potvrđivanjem Konvencije omogućiće se zaštita prava oplemenjivača u skladu sa međunarodnim normama, što je preduslov za slobodnu razmenu reproduktivnog materijala, kao i proizvoda nastalih upotrebom zaštićenih sorti između naše zemlje i ostalih članica ove međunarodne organizacije. Poljoprivrednim proizvođačima će se omogućiti pristup velikom broju zaštićenih sorti koje su im sada nedostupne, a koje se odlikuju boljim proizvodno-tehnološkim svojstvima, većim prinosima, otpornostima na bolesti i štetočine. Biće im omogućena ekonomičnija proizvodnja i smanjena ulaganja. Članstvom Republike Srbije u ovoj organizaciji omogućiće se domaćim proizvođačima i oplemenjivačima biljnih sorti da zaštite svoja prava i u drugim državama, pod istim uslovima kao i u našoj zemlji. I obrnuto, da ta prava zaštite u našoj zemlji po najvišim standardima, koji važe za zemlje članice ove organizacije. Želim da podsetim da je Međunarodna konvencija o zaštiti novih biljnih sorti doneta u Parizu, 2. decembra 1961. godine, a menjana u Ženevi 10. novembra 1972. godine, 23. oktobra 1978. godine i 19. marta 1991. godine, kada je njena originalna verzija usvojena na engleskom, francuskom i nemačkom jeziku. Usvajanjem zakona o potvrđivanju ove konvencije obezbeđeno je da se tekst Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti prikaže u originalu na engleskom jeziku i u prevodu na srpskom jeziku, čime se obezbeđuje autentičnost ovog značajnog dokumenta. Čvrsta opredeljenost naše parlamentarne većine, a rekao bih i većine građana Srbije, jeste da u našoj zemlji razvijamo i primenjujemo vrednosti i standarde koji su postali praksa i deo nacionalnih prava većine evropskih zemalja. U ostvarivanju takvog cilja, pred nama je zadatak i da usvajamo već uspostavljene međunarodne pravne norme i konvencije kojima se regulišu veoma različite oblasti društvenog života. Među takvim zadacima je usvajanje Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti, koju treba da verifikujemo u ovom parlamentu usvajanjem zakona o kome danas raspravljamo. To je još jedan značajan korak na putu koji Srbija treba da prođe, kako bi postala ravnopravan partner u međunarodnoj zajednici. To je i pretpostavka da naši građani na najbolji način ispolje svoje stvaralačke i radne sposobnosti, da zaštite i verifikuju svoja znanja i da posluju profitabilno. Zbog svega toga, Poslanička grupa SPS-JS podržava Predlog zakona i u danu za glasanje glasaće za oba ova zakona. Hvala najlepše. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, posle njega Miroslav Marinković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, donošenje novog zakona o divljači i lovstvu bilo je neophodno, jer lovstvo ima svoje ukorenjeno mesto u svim kategorijama stanovništva, u svim socijalnim slojevima u Srbiji. Udruživanje lovaca u lovačke organizacije zasnovano je na jednakosti i druželjublju i ima dugu tradiciju u Srbiji koja datira još iz 1887. godine, kada je u Kragujevcu osnovano prvo udruženje lovaca pod nazivom Lovački klub. Ono što bih posebno istakao jeste, da se, ako se uzme u obzir socijalni sastav članstva, slobodno može reći da su retke društvene organizacije gde postoji takva raznolikost sastava članstva i ravnopravnost pri odlučivanju. U ovom predlogu zakona o divljači i lovstvu nazire se i jedan pozitivan pomak, a to je davanje mogućnosti struci da gazduje lovištima ravnopravno sa lovačkim društvima, jer će javna preduzeća iz člana 7. stav 1. ovog zakona izdavati lovne karte za lovišta posebne namene, kao i lovačka društva, koja su ih jedina izdavala do sada. Međutim, ono što je ovim predlogom zakona trebalo omogućiti je i postizanje dogovora, odnosno sklapanje ugovora između lovišta posebnih namena i lovačkih društava tako što bi se za korišćenje lovišta posebnih namena izdvajala sredstva iz članarine lovačkih društava i to, naravno, tamo gde su obe strane zainteresovane. Takvih ugovora je bilo i ranije između nacionalnih parkova i ''Srbijašuma'', sa jedne strane, i lovačkih društava, sa druge strane. Na taj način bi se sprečilo cepanje lovačkih društava, a prihod od dozvola za lov prelio bi se jednim delom i u lovište posebne namene. Površine današnjih lovišta u Srbiji su male i iscepkane, zalaze granicom jedna u drugu duboko u teritoriju, a poznata je činjenica da zarad boljeg i uspešnijeg gazdovanja lovištima treba ići na ukrupnjavanje lovišta. U Srbiji najveći broj lovišta ima površinu od 5.000 hektara pa naviše. Međutim, ovaj predlog zakona predviđa da lovišta mogu biti površine i od 2.000 hektara, a to usitnjavanje ne donosi ništa dobro. Jer, ako se zna da radijus kretanja visoke divljačiprevazilazi površine i od 5.000 hektara, a kamoli od 2.000 hektara, kako je ovim zakonom predviđeno, u praksi, odnosno primenom ovog zakona, dešavaće se da se iste jedinke divljači evidentiraju dva i više puta od strane susednih lovišta, pa se planovi za odstrel na taj način multipliciraju za jedan te isti broj divljači. Članom 9, ovog predloga zakona, predvideli ste osnivanje i rad Lovačke komore. Međutim, ne slažem se sa stavom 4, ovog člana, koji predviđa da se za osnivanje i početak rada Komore sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Ataka na budžet ima mnogo, postoji Savez, postoje privredna društva, sada i Komora koja bi trebalo da se finansira iz budžeta Republike Srbije bar godinu dana, što je po mom mišljenju neprihvatljivo. Potvrda ovakvog mog tumačenja stoji u članu 14, ovog predloga zakona, kojim ste definisali prihode Komore. Ti prihodi su zaista ogromni, pa je zbog toga u najmanju ruku drsko da se pored takvih prihoda traže dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije. U članu 20. definisan je Status zaštite divljači. Smatram da je ovakvo zakonsko rešenje nedorečeno, jer je u Prilogu zakona trebalo da se navedene koje su to vrste divljači koje imaju status zaštite. Interesantno je i to da u Predlogu zakona o divljači i lovstvu, tamo gde pisac zakona nije imao konkretna rešenja, proglašavao je vas, gospodine ministre, ni krivog ni dužnog, za nadležnog. Ti povereni poslovi su najčešće stručne prirode, koji bi trebalo da se rešavaju preko Komore, lovačkih saveza, naučnih institucija, zavoda i slično. Ako ste već predvideli osnivanje Komore i ako ste želeli da opravdate postojanje Komore, onda je trebalo da joj date određena ovlašćenja. Ovaj predlog zakona, takođe, definiše i pojam trajne zaštićene vrste divljači kao strogo zaštićene vrste divljači. Međutim, pored suvoparne definicije, trebalo je, u prilogu ili dodatku zakona, navesti koje su to vrste ili, barem, u kojem dokumentu ili pravilniku će biti navedeno ili su već navedene po drugom zakonskom osnovu. U prethodnom zakonu, ako se ne varam, to je bilo regulisano članom 4. U članu 30. definisali ste da se u lovištu mogu kretati lica koja su naoružana lovačkim oružjem ili opremljena drugim sredstvima za lov, ako imaju lovnu kartu i dozvolu za lov. Ali, ako je predlagač zakona želeo da u potpunosti uredi ovu oblast, onda je, pored ovih uslova, morao da propišete obavezu lica u lovištu da imaju i dozvolu za nošenje lovačkog oružja, jer kako bi se inače izbegla situacija ako lice u lovištu ima jednu urednu lovnu kartu i dozvolu za lov, a zbog određenog ekscesa mu je oduzeta dozvola za nošenje oružja. Nejasno je da li bi status takvog lica u lovištu bio legalan ili ne. U članu 40. stav 4, takođe, predvideli ste da prednost pri dodeli prava na gazdovanje lovištima ima pravno lice koje u programu ulaganja ima najveću planiranu vrednost ulaganja u lovište. Tu se nameće osnovno pitanje – kako se proverava da li pravno lice prilikom dodele prava na gazdovanje može da ispuni to što je planirao, obećao, što se obavezao? Vi ovim zakonskim rešenjem niste definisali da imovina pravnog lica ili bankarske garancije budu dokaz ozbiljnosti da će se preuzete obaveze i realizovati, jer na ovaj način kao da želite da prenesete najgora iskustva iz privatizacije društvenih preduzeća. Vama je bilo bitno da država naplati sredstva od dodele prava na gazdovanje lovištima, a šta će nakon toga biti sa lovištima, nije ni bitno. Bojim se da će lovišta stići ista sudbina kao i većinu privatizovanih društvenih firmi. Ovako definisani članovi 53, 54, 61, 64, 71, 74. i 89. obesmišljavaju postojanje Komore, jer smatram da bi poslove oko vođenja katastra lovišta, centralne baze podataka, objavljivanje godišnjeg izveštaja o stanju divljači i lovstvu, utvrđivanje broja lovnih karata koje se distribuiraju, kao i način obuke i korišćenje lovačkih pasa i mere za sprečavanje štete od divljači to su oblasti u kojima presudnu reč mora da ima struka, pa bi te poslove trebalo poveriti Komori, a ne ovako kako ste definisali ovim predlogom zakona. Zbog svih iznetih opaski na Predlog zakona o lovstvu i divljači ne možete dobiti podršku Poslaničke grupe Napred Srbijo, Srpske napredne stranke. Hvala. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je sedam minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Pre nego što nastavimo rad, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da vas obavestim o potvrđivanju mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije, za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu sednice Narodne skupštine. Uručen vam je Izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Vladimiru Iliću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju-Boris Tadić. Na osnovu Izveštaja Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Vladimiru Iliću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i pozivam ga da uđe u salu. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković, posle njega Milan Veselinović.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu, između ostalog, zakon o divljači i lovstvu. Predmet mog interesovanja je posebno ovaj zakon, jer se njime na jedan civilizacijski način reguliše materija koja je njim definisana, obezbeđivanje održivog gazdovanja populacijama divljači i njihovog staništa na način i u obimu kojim se trajno podražava očuvanje pojedinih vrsta divljači i njihovo prirodno boravište i definisano stanište. Ono što je ključno za ovaj zakon, to je, primetio sam u prethodnim raspravama, da unosi zabunu kod lovaca, a i ja sam član lovačke organizacije, jeste da ovaj zakon, odnosno predmet ovog zakona nije uređenje lovačke organizacije, nego organizovano upravljanje lovstvom i resursima koje oni podrazumevaju. Sam cilj ovog zakona je time ispunjen, jer se ostavlja da statutarnim načinom organizacije lovačka organizacija može da definiše svoju organizaciju na način na koji joj to odgovara. Opšti interes, a izdvojio bih dva interesa koja su posebno važna, a to je donošenje Strategije razvoja lovstva Republike Srbije, koja je presudna i najvažnija u celoj ovoj situaciji, zbog toga što se jednim resursom prvi put na jedan organizovan i dugotrajan način može upravljati, te tako on ne predstavlja političku volju, kako je predstavljen u prethodnim diskusijama, već predstavlja jednu ozbiljnu politiku lovstva i upravljanja resursima. Pored ovoga, za mene je izuzetno značajan opšti interes je obezbeđenje sredstva za formiranje i održavanje informacionog sistema o populaciji divljači i njihovog staništa. Ovim bismo došli do potpunog saznanja o broju, vrsti divljači i njihovoj raspoređenosti na teritoriji naše zemlje i na taj način bismo sprovođenjem ovog zakona mogli da primenjuje adekvatne mere u cilju zaštite i očuvanja ove populacije. Između ostalog, mnogi projekti i programi koji se primenjuju u zemljama u okruženju i u EU jesu imunizacija protiv besnila pojedinih vrsta životinja koje se nalaze u tim lovištima. Na taj način su indirektno uključene i druge službe koje su od opšteg interesa u državi i njime se, u krajnjoj liniji, vrši očuvanje… Da pozdravimo poslanika prvo, pa da… (Aplauz upućen novoizabranom poslaniku koji ulazi u salu.) …i zdravstvenog statusa i broja divljači na određenom terenu. Takođe, vrlo je važno ono što ovaj zakon donosi, a to je da imamo dvostepenost, očuvanje upravljanja, odnosno delovanja lovne inspekcije na teritoriji AP Vojvodine, koja je u drugom stepenu direktno odgovorna zakonodavcu, odnosno ministru poljoprivrede koji je zadužen za sprovođenje ovog zakona. Ono što želim posebno da istaknem, jer smatram da je ovo izuzetno dobar zakon, jeste da donošenje ove strategije i promena organizacije, odnosno donošenje samog zakona, ne iziskuje dodatna sredstva, te primereno situaciji u kojoj se nalazimo, dakle, neće finansijski opteretiti budžet ove zemlje i donošenje ovog zakona ne podrazumeva osnivanje novih organizacija, kao je to u nekim situacijama bio slučaj. Smatram da je ovaj zakon izuzetno dobar, da predstavlja jedan civilizacijski pristup evropskog zakonodavstvu i želim da lično izrazim zahvalnost Ministarstvu poljoprivrede što je i sa prethodnih 15, 16 zakona, koji su već usvojeni, nastavilo tendenciju usklađivanja zakonodavstva sa evropskim, što predstavlja osnovnu pretpostavku dobrog i efikasnog poslovanja naše privrede, a samim tim i izvoza poljoprivrednih proizvoda na evropsko tržište. Molim da svi poslanici, kako sam zaključio u prethodnoj raspravi i na Odboru za poljoprivredu nisu imali suštinsko neslaganje sa zakonom, već neke primedbe, amandmanima poboljšaju kvalitet ovog zakona i da se u danu za glasanje izjasnimo svi za ovakav zakon. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Pet minuta i pet sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović, posle njega Miletić Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo na dnevnom redu još jedan zakonski projekat na koji imaju primedbe ne samo narodni poslanici opozicije, već i nadležni odbor za regulisanje ove zakonske materije. Moju diskusiju ću usmeriti ka nekim pitanjima zbog kojih ovaj zakon nije smeo da se danas nađe na dnevnom redu i, uopšte, u skupštinskoj proceduri. Naime, iz šturog izlaganja ministra, koji se, izgleda mi, nikada nije bavio materijom, a pitanje je koliko i njegovi savetnici poznaju materiju, može se videti da je ovaj zakon sklepan na brzinu, možda uz konsultaciju samo sa predsednika Lovačkog saveza Srbije i nekoliko ljudi oko njega, koji su se dobro udomili, imaju dobre plate i verovatno su dali podršku. Kao stariji lovac, da kažem od svoje 15-16 godine, čovek koji se bavi tim sportom i hobijem, a bio sam i član mnogih streljačkih klubova, ovo je ipak sport, do sada je bio tako definisan, a sada žele da ga pretvore u privredna društva, a moja malenkost izlaganjem i primedbama želi da uveri zakonopisca, ili one koji su predložili ovaj zakon, da je trebalo da ga povuku iz ove procedure. Naime, sama činjenica, kojom se danas ovde barata, da u Srbiji postoji od 75.000 do 100.000 lovaca, govori da su to uglavnom veoma ozbiljni ljudi, koji se na neki način izdvajaju od ostalih u smislu dobijanja vatrenog lovačkog oružja, a znamo koja je to procedura da bi jedan građanin danas mogao imati lovačko-sportsko naoružanje. Ljudi koji su bili raspoređeni od Lovačkog saveza Srbije preko lovačkih udruženja, pa sve do nekih sekcija koje su pokrivale teren Srbije, danas će biti oštećeni, pre svega, u svojim pravima, i u socijalnom i u ekonomskom i u sportskom smislu, da nastave da se dalje bave sportom. Neće možda biti svi ugroženi, ali dobar deo hoće, jer mi znamo da ovom broju od 75.000, kojim barata Ministarstvo, treba dodati još oko 30% građana koji nisu imali da uplati godišnju lovnu kartu, koja košta od 100 evra pa naviše, a zaljubljenici su ovoga sporta i lova. Ako uzmemo u obzir da su u ovom jednom od najmasovnijih sportova u našoj zemlji ljudi od ugleda, domaćini i ako uzmemo u obzir da će njihova imovina, koju su lovačka udruženja sticala poslednjih 50 godina, biti ugrožena, verujem da je i Ministarstvo i zakonopisac imao razloga da mnogo ozbiljnije priđe ovoj materije. Mnogo, mnogo ozbiljnije. Sada da izvršimo anketu na nivou Srbije, vezano za ovaj zakon, nisam siguran da bi ovaj zakon dobio 10% prođe, ali, eto, svi imaju svoju tvrdnju, a mi koji se neposredno bavimo tim poslom, to najbolje poznajemo. Ovde se kaže da se ovaj zakon priprema pet godina. Daj bože da se ovaj zakon stvarno pripremao i pet meseci. Zašto nisu izvršene konsultacije sa uzornim lovačkim udruženjima kojih u Srbiji ima, posebno na prostoru Vojvodine, pa da se na osnovu tih mišljenja napravi zakon koji bi bio prihvatljiv za sve. Još jedan razlog zbog koga se ovaj zakon nije smeo naći u skupštinskoj proceduri jeste nedonošenje nekih zakona koji prate ovaj zakon, a to je zakon o šumama, vodoprivredi Srbije, poljoprivrednom zemljištu, da kažem da lovci koriste i zemljišta verskih zajednica, privatna zemljišta, putno zemljište itd. sve je to neregulisano. Ovaj zakon, kao preteča, sigurno neće doživeti, što kažu – Sunce dana, niti će doživeti primenu u praksi. Neko od mojih kolega je rekao da je možda, posle raspada Vojske, koju ste vi upropastili u poslednjih deset godina, ovo jedna armija naoružanih ljudi. Činjenica je da se radi o ozbiljnoj materiji, ozbiljnim ljudima. Ako jedan lovac može da ima i da poseduje više vrsta oružja, lovačkog, normalno, ali i vrste oružja, poput karabina, gde domet zrna i projektila prelazi pet hiljada metara, i ako to pomnožimo sa ovom cifrom, radi se o jednoj masi naoružanja koju ljudi poseduju, pa je trebalo uskladiti neke odredbe ovog predloga zakona i sa Zakonom o oružju i municiji. Sada se na osnovu više faktora oduzimaju ingerencije Lovačkom savezu Srbije, koji je i do sada imao perioda kada se dobro radilo, bilo jeperioda kada se tamo manipulisalo novcem koji uplaćuju lovci uglavnom za godišnju kartu ili mesečnu, ili dnevnu kartu, dakle, te ingerencije se oduzimaju Lovačkom savezu, a lovačka udruženja se teraju da postanu privredna udruženja, neka preduzeća, a ovde nije regulisana ni imovina, ni status tih lovačkih udruženja koja su do sada imala karakter sportskih udruženja. To nije ni zakonom izričito definisano, niti pomenuto. Verujem da ovaj zakon, ovakav kakav je, ne može zadovoljiti potrebe lovaca i ako ga usvojite brzo će doživeti svoje izmene i dopune, ali bih želeo da kažem da svako ko se bavi ovom problematikom, ili želi da se bavi ovom problematikom, treba mnogo dublje da uđe u suštinu problema koju imaju lovci na teritoriji Srbije. Ako govorimo o gazdovanju u lovištima, tu su posebni problemi. Imamo na teritoriji Srbije, gde su vlasnici velikog dela lovišta "Srbijašume", jednog dela vodoprivreda, zatim, privatna zemljišta, putna zemljišta, imamo i zemljišta verskih zajednica, i ako sada ta komora koju vi planirate da organizujete kao neku agenciju, ili ne znam, neko telo, kako ga vi stručno nazivate, mislim da će tu doći do velikih sporova, jer, pre svega, nisu rešeni imovinsko-pravni odnosi. Ako sada hoćemo da izdamo Park prirode ''Golija'' nekom, a verovatno će to biti neki tajkun ili neki stranac, on će imati problema sa onim seljacima koji imaju tamo imovinu, gde i magistralni i lokalni putevi prolaze preko tih lovišta, pa će imati problema sa svima onima koji tamo imaju svoju imovinu i gazduju. Sada će lovačko udruženje tražiti lovnu kartu, da idu u lov na tom prostoru koji je neko zakupio, a pri tom treba da prođe prostor gde je vlasnik neko drugi, da li privatna lica, fizička ili neko drugo pravno lice i sada ovde stvarate zabunu među lovcima, među udruženjima, vezano i za samu zaštitu i za uzgoj divljači, a vezano i za teritoriju. Tamo će doći do sukoba između lovaca i to, normalno, uz nekog lovočuvara ili šumara mora rešavati policija, a zatim pravosudni organi. Te zabune će slediti sigurno u ovoj ili sledećoj godini, kada stupi na snagu sve ovo, a onda epilog svega toga biće svađa, mržnja, presuda, oduzimanje oružja, itd. Gledano na samu lovočuvarsku službu i ingerencije te lovočuvarske službe, ovaj zakon više mi liči na neki vojni zakon, nego da se tu radi o nekim sportskim udruženjima ili zaljubljenicima u lov i ljudima kojima je lov hobi. Vi ste dali takve ingerencije lovnom inspektoru, pa onda lovočuvaru, da ih ni policija nema. Ako pročitate koja sve ovlašćenja ima lovočuvar, videćete da je u stanju da zaustavi i policajce koji budu prošli tom teritorijom. Tamo se navodi da treba on da razoruža lovce i da ih privede organu, zamislite. Ne znam koja je to moć jednog lovočuvara, da on privede možda 10 ili 20 lovaca nadležnom organu, a to je MUP Srbije. Umesto da ste zadržali prethodne stavove gde se te ingerencije prenose na vlasnika lovišta, odnosno na udruženje kome pripada to lovište, oni tamo poseduju svoj upravni odbor, imaju svoje komisije, čak, disciplinske komisije, pa da oni preduzmu svoje mere kako bi, normalno, posle preduzeli i zakonske mere, u smislu prekršajnih i sudskih mera. Ovako dovodite i policiju, MUP, a i udruženja, u nezavidan položaj i tu se n dešavaju one neželjene stvari i problemi. Na kraju, ima i mojih kolega koji su mnogo šta rekli o ovome, rekli istine, želim da pozovem ministra, trebalo je da posluša i Odbor koji nije dao saglasnost tom zakonu, da posluša i poziciju i opoziciju, da se ovaj zakonski projekat povuče iz skupštinske procedure, da se doradi, kako bi bio u službi pre svega onih koji se koriste ovim zakonom. Hvala. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe dvanaest minuta i 30 sekundi. Reč ima ministar Saša Dragin.
Poštovani narodni poslaniče, gospodine Veselinoviću, nemojte mi zameriti što neću ustajati pošto sam pisao, pažljivo sam pratio vaše izlaganje, pa bih želeo samo da neke stvari da utvrdimo. Pre svega, hteo bih da zahvalim na sugestijama. Mislim da svaka dobra sugestija može da unapredi zakon, i kroz formu amandmana, kada one budu usvojene. Hteo bih samo da vas zamolim za nekoliko stvari, vezano za vaše sugestije. Mi se jesmo konsultovali, naravno, sa lovačkim savezima, a vi ste rekli da bi trebalo da se konsultujemo, pored lovačkih saveza, i sa uzornim lovačkim društvima. Ako biste mogli samo malo pobliže da mi objasnite na koji način ćemo napraviti kriterijume za utvrđivanje koja su to lovačka društva uzorna, a koja nisu uzorna, da bismo mogli to eventualno da uradimo. Druga stvar, da li biste mogli da konkretno, tačno, definišete članove zakona na koje imate primedbe i da same te primedbe kažete, šta bi bilo dobro da se izmeni, čisto da bi nam olakšali? Razumem neku diskusiju, ali bih vas zamolio, kada budemo razmatrali zakon u pojedinostima, da se time pozabavimo. Još nekoliko stvari sam hteo da pitam. Što se tiče ingerencija, vi ste generalno protiv toga da lovočuvar može da zaustavi i da razoruža osobu koja se nalazi u nelegalnom lovu, odnosno krivolovu. Je l' tako? Tako je. Drugim rečima, ne znam da li shvatate, time se vi zalažete da čovek koji nelegalno lovi u lovištu bude stariji od lovočuvara. Drugim rečima, vi se borite za prava krivolovaca, a ne za čoveka koji je tu da zaštiti divljač i zakon. Ne znam da li znate, ali krivolovci su vrlo često opasni ljudi. To oružje vrlo često upere ne samo u divljač, nego upere i na lovočuvara. Mislim da treba dozvoliti lovočuvaru da radi svoj posao i da te ljude razoruža, jer se to oružje koristi u delu koje nije legalno i, naravno, da privede tog čoveka, da bi taj čovek mogao da odgovara za ono što je radio. Hteo bih još dve stvari da pitam, čisto iz moje radoznalosti. Kažete da ste lovac od 15-te godine. Na koji način ste sa 15 godina mogli da nosite oružje? Koliko znam, to nije zakonski dozvoljeno. Druga stvar, vezano za zakone koji treba da budu doneseni, mi imamo spisak zakona koji će biti doneseni, ima nekih 13 zakona koji čekaju u Skupštini na donošenje, ali nisam nigde mogao u spisku da nađem zakon o šumama, vodoprivrede Srbije, koji ste pomenuli, pa ako možete i to da mi objasnite. Hvala lepo.
Narodni poslanik Milan Veselinović ima pravo na repliku.
Imam samo dva minuta vremena. Trebalo bi mi stvarno dva sata da bih mogao sve da objasnim, jer se radi o čoveku koji ne poznaje ovu materiju, stvarno. Gospodin ministar je pogrešno shvatio ili namerno ovo govori o svemu onome što sam komentarisao. Reći ću, gospodinu ministru, da smo mi napisali amandmane, mislim da ih ima 51, i iz tih amandmana možete videti šta mi hoćemo i gde imamo primedbe. Nisam od 15-te godine nosio oružje, išao sam sa svojim rođacima i imao sam pravo tada da idem bez oružja, pakadasam bio punoletan dobio sam oružje. Drugo, ono što pitate oko lovočuvarstva, hteo sam da apostrofiram da tamo stoji – odmah, obaveštava se policija, obaveštava se ovaj, obaveštava se onaj. Kažem, zbog nerešenih imovinsko-pravnih odnosa, u smislu gazdovanja lovištima, da će može doći do tih incidenata i sukoba, što i danas imamo, ali, postoje lovačka udruženja koja imaju svoj upravni odbor, imaju svoje disciplinske komisije. Prvo se oni izveštavaju o tome, pa se onda ide dalje, policija je poslednje nešto, ako je život lovočuvara ugrožen. Mislim na to što vi hoćete da centralizujete sve stvari i što hoćete kada dođe neki stranac tamo na mojoj Goliji da lovi da lovočuvar bude taj koji će moći sve ostale da odstrani. Da li se radi o seljaku koji ima zemljište na tom prostoru ili šumu, to je ono što nama smeta, a to je ono što ćete vi uraditi odmah u sledećoj godini preko tendera, a posebno sa javnim preduzećima koja gazduju tim lovištima. U tom smislu sam hteo da govorim, ne znam koliko ste me razumeli. Sada, ako hoćete da kažem i otvoreno, gospodine ministre, ne samo ovaj zakon, nego sve zakone koje vi donesete ovako na prečac, preko kolena, oni ne mogu da dobiju u praksi primenu. Znam da vi ovu materiju ne poznajete. Evo, dođite u jedno lovačko udruženje koje gazduje 50 godina nekim svojim lovnim prostorom, videćete koliko je ta imovina isprepletana. Do sada je lovac mogao da prođe preko nečijeg zemljišta van, a sada je 200 metara, kako smo to rekli. Da vidimo sada kada budemo izdelili to zemljište ko će i kako će da dođe do lovišta koje je izdato nekom pravnom ili fizičkom licu. Kažem da je materija pre toga trebalo da se reši zakonski, ne samo u smislu "Srbijašuma", što sam govorio, možda ste me vi tu pogrešno shvatili, nego ima dosta predloga zakona koje je trebalo rešavati unapred, da bi se došlo do ovog zakona koji reguliše ovu materiju. Ovako smo svi u zabuni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, a posle njega Oto Kišmarton.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, saradnici u Ministarstvu poljoprivrede, poštovani narodni poslanici, ovaj zakon koji je pred nama je svakako veoma značajan i po svojoj sadržini i konceptu je jedan iskorak napred i jedan veći kvalitet u regulisanju ove sfere, ove delatnosti. Svakako da će SPS-JS, zapravo, naša poslanička grupa podržati ovakav zakon. Zakon je sveobuhvatan i on je svakako primeren onome što su standardi i dostignuća u ovoj oblasti, u međunarodnoj zajednici, uvažava nove stavove i nova gledanja na ono što jeste ova oblast, a u okviru jedne šire oblasti i teme, a to je ekologija, i svi zakoni koji se bave ovim pitanjem. Razlozi za donošenje ovog zakona, pored toga što je usklađivanje sa međunarodnim konvencijama i kretanjima u ovoj oblasti u međunarodnoj oblasti, jeste upravo i primeravanje ovog zakona setu ekoloških zakona i to ne može nikako da se posmatra odvojeno. Naravno, i zakon koji je do sada bio na snazi pokazao je određene slabosti i uslovljavao je da ima niz problema koje bi novim zakonskim odredbama trebalo odagnati iz prakse. Imamo nezadovoljavajuće stanje, kao što ste i sami rekli, u onome što su resursi u ovoj oblasti, pre svega, stanje u populaciji divljači, a zapravo, i mnogi zastareli načini regulisanja ove materije nisu mogli da pruže adekvatan odgovor u sprečavanju čak i devastacije određenih prirodnih resursa, koji su prisutni u lovstvu i u prirodi. Imamo Zakon iz 1993. godine, koji se zvao Zakon o lovstvu, a sada pred sobom imamo zakon o divljači i lovstvu. Mislimo da sam naziv već govori o nečemu što je bitna razlika i suština i koncept zakona, gde se prvo pominje divljač pa onda lovstvo, kao nešto što je delatnost koja može da se koristi na osnovu onoga što je stanje u prirodi. To govori o jednom konceptu da u ovom zakonu imamo jedan opšti interes koji je iznad bilo koje delatnosti, a taj interes izjednačava sa nacionalnim interesom, koji vodi računa o prirodnim resursima i koji ne treba da se koriste samo danas i sutra, već o njima treba voditi računa i u budućnosti, odnosno staviti na korišćenje budućim generacijama. Iz zakona se vidi da su ovo pitanja koja nisu samo regulisana na osnovu nekih odnosa u nekim udruženjima ili nekim asocijacijama, već da je to i pitanje nauke. Veoma je važno da se nauka i ta dostignuća koriste u regulisanju ove materije, jer laičko, recimo, ubacivanje nekih vrsta alohtonih tamo gde je priroda rekla da im nije mesto može da izazove niz poremećaja u onome što jeste biološka ravnoteža i da utiče negativno na biološku raznovrsnost. Setimo se samo primera Australije, šta je bilo sa psom Dingo koji je imao zadatak da zaštiti poljoprivrednike od zeca, pa je onda on podivljao i izazvao razne poremećaje u lancu ishrane, a u krajnjem rezultatu je opet čovek imao teške posledice. Svakako da je važno da ne možemo lovstvo tretirati kao privrednu granu koja će eksploatisati određene resurse radi nekog profita, to ne može da bude primarno, to može da bude samo sekundarno, u skladu sa prirodnim zakonitostima i sa onim što je u krajnjoj liniji i ovaj zakon koji vodi računa o svemu tome. U zakonu, rekao bih, nisu važni primarni lovci ili lovačka udruženja ili bilo koji subjekti. Oni jesu važni ukoliko su deo ovog sistema koji reguliše jednu materiju na jedan primeren i adekvatan način da bi se sačuvalo ono što je prirodno bogatstvo, raznovrsnost i resursi i ne samo za danas nego za sutra. Još jednom ću reći da će SPS-JS, zapravo, poslanici ove poslaničke grupe svakako podržati ovaj zakon. Hvala. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je šest minuta 10 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslani Oto Kišmarton, posle njega Mirko Čikiriz.
Hvala. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministre, zakon o divljači i lovstvu svakako je potreban. Naravno, svakako je potrebno usklađivanje naših zakona sa zakonima EU i to u meri koja odgovara našoj zemlji i građanima Srbije. To je uredu. Zakon o divljači i lovstvu treba modernizovati, približiti evropskim zakonima i to je uredu. Imamo u vidu da smo i do sada usvajali mnoge evropske zakone, ali u praksi ti evropski zakoni nisu u potpunosti mogli biti primenljivi, jer je lakše promeniti zakone nego naše navike, običaje, tradiciju i ostale vrednosti. Dok se u ekonomski razvijenim zemljama lovom i ribolovom bave bogati ljudi, kao vidom sporta, rekreacije ili znaka prestiža, kod nas se lovom i ribolovom bave ljudi različite ekonomske snage. Imamo siromašne ljude koji se bave lovom i ribolovom i to cele porodice, po tradiciji i deda i otac i sinovi. Ima kojima je to jedan od važnih oblika preživljavanja. Imamo i ekonomski jače građane koji se lovom i ribolovom bave u cilju sporta, zadovoljstva ili iz prestiža. Tu grupu građana ovaj zakon manje interesuje, jer će oni loviti i sa ovim zakonom i bez ovog zakona u zemlji i u inostranstvu. U razvijenim zemljama lov i ribolov je skup sport i ne mogu se svi baviti ovim sportom. Evropske zakone ne možemo u potpunosti primenjivati kod nas, a da to ne dovede do posledice koja neće odgovarati građanima Srbije. Ovaj zakon svakako ima dobre namere u cilju očuvanja divljači, prirode, kao i uređenja lovišta u celini, ali plaši me da će ovaj zakon stvoriti uslov da će lovačka udruženja i lovišta preći na upravljanje onima koji mogu dati više para za zakup lovišta, pa i udruženja. To su naši novi bogataši koji će moći lovišta koristiti po zakonu a za svoje potrebe. Ovaj zakon može dovesti do toga da lovci ostanu bez lovišta, što ne bi bilo dobro. Nama i Srbiji svakako su potrebni lovci, ribolovci i to u što većem broju, jer oni ne samo da love divljač nego ih hrane, čuvaju, kontrolišu brojnost, i istovremeno čuvaju divljač od krivolovaca i ribe od ribokradica, ali vrše i veoma važnu ulogu u očuvanju prirode. Ministarstvo mora voditi računa da i ubuduće omogući svima onima koji ispunjavaju zakonske uslove da mogu da se bave lovom. Naravno, sve ono što nije dobro treba menjati u zakonu, a ono što funkcioniše ne treba dirati. Poštovani ministre, verujem da imamo isti cilj, a to je unapređenje lovišta i očuvanje prirode. Razlika je samo u putu na kome taj cilj želimo ostvariti. Hvala. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi. Reč ima ministar Saša Dragin.
Samo bih hteo da zahvalim gospodinu Oto Kišmartonu na diskusiji. Cilj nam je isti. Što se tiče davanja lovišta, kriterijum je jako važan. Ono što je posebno bitno jeste koliko će se ulagati u samo lovište i na takav način se vršiti očuvanje flore i faune i iz tog razloga je takav zakon i takav predlog u zakonu. Što se tiče amandmana, apsolutno se slažem da će neki amandmani doprineti boljem kvalitetu zakona i već sam se sa predsednikom Odbora za poljoprivredu u pauzi dogovorio da neki amandmani budu prihvaćeni, u raspravi u pojedinostima ćemo videti. Ministarstvo će se zaista truditi da svakom amandmanu koji će doprineti da kvalitet zakona bude bolji izađe u susret i da bude prihvaćen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, posle njega Milorad Krstin.
Poštovani ministre, gospođo predsedavajuća, kao poslanik SPO na listi za Evropsku Srbiju pokušaću da se fokusiram na dve osnovne teme koje su predmet ove zakonske regulative. Predmet je divljač, a delatnost lovstvo. Naravno, kod promene svakog zakona i kada se menja neki ustaljeni režim da postoje raznorazni interesi, od onih interesa da se postojeće stanje menja, a čini mi se da niko nije danas rekao da je postojeće stanje u lovstvu zadovoljavajuće, svi se slažu sa tim da je prevaziđeno, postoje interesne grupe koje žele da postojeće stanje promene, a sigurno je da postoje interesi da se to stanje promeni nabolje. Prihvatili smo te osnovne preporuke EU vezane za lov i za lovstvo, ali sistem lovstva u EU je vrlo raznolik, čak u okviru jedne te iste zemlje članice EU postoje različiti sistemi lovstva, kao što je, recimo, u Švajcarskoj, Italiji, Francuskoj itd. U Švajcarskoj to zavisi od kantona do kantona, a Italija i Francuska slede tradicije pojedinih oblasti, s obzirom na istorijske, kulturne i tradicionalne oblike ponašanja lovaca i organizacija samih lovaca i uzgoja i nege divljači, oni u potpunosti i u najmodernijim zakonskim rešenjima poštuju tu svoju tradiciju. Pošto sam ja poslanik koji zastupa, u svakom slučaju, interese liste za Evropsku Srbiju i SPO, kao i Vlade Republike Srbije, ali i građana koji su glasali za našu listu, mislim da je lepo da se podsetimo da je baš u okolini Kragujevca, u selu Brzan, 1896. godine, u tadašnjem državnom lovištu Kralja Milana Obrenovića, koje se zvalo ''Košuta'', danas tamo imamo motel "Košuta", osnovan lovački savez i lovačko udruženje kao prva organizacija lovaca. Pre toga je divljači u Srbiji bilo u izobilju. Knez Miloš Obrenović i Mihajlo Obrenović kada su procenjivali da su određene vrste divljači posebno ugrožene donosili su posebne naredbe, recimo, za zabranu lova srna, košuta, jelena itd., ali danas se lovstvo, prvenstveno, vezuje za kategoriju gradskog stanovništva i elite. Slažem se sa prethodnim govornikom, lovstvo je delatnost kojom se bave svi socijalni slojevi i ljudi različitih obrazovnih struktura, samim tim je zainteresovanost javnosti za ovaj zakon prilično velika. Prvi lovci u Srbiji su bili poljoprivrednici. Iz dva razloga. Nosili su najčešće sa sobom oružje, štitili su svoje useve, divljači je bilo u izobilju, ali su često štitili i svoje živote. Lovstvo u Srbiji ima svoj zlatni period od 1896. do 1903. godine, kada se prvi put u lovišta unosi i življa divljač. To su bili, ako se ne varam, zečevi i jarebice. Stalno je unapređivan sistem lovstva u Srbiji. Mi danas imamo, čini mi se, u odnosu na sva prethodna rešenja, najbolji predlog kako da se urede odnosi u onoj sferi društvenog života za koju je zainteresovana država. Postoje i sistemi u kojima je divljač slobodna. Država ne smatra sebe vlasnikom divljači. Ovde je država preuzela regulatornu ulogu, maltene, da zakonom o lovstvu, kao krovnim zakonom, reguliše osnovne postulate lovstva. Ono što su očekivala lovačka udruženja, a što nije regulisano ovim zakonom, jeste da se ovim zakonom reguliše i ono što je trebalo da regulišu i statuti udruženja, pa čak i novčane naknade za članarinu, raspodelu dobiti itd. To nije posao ovog zakona i zbog toga su sve vrste kritika te vrste, čini mi se, u potpunosti neosnovane. S druge strane, bilo je prigovora vezanih za davanje u zakup lovišta uz bojazan da će se time otuđiti imovina ljudi koji su najčešće svojim sredstvima pravili i lovačke domove i niz objekata koji su vezani za uzgoj i zaštitu divljači. To se, jednostavno, neće desiti, a s tim u vezi je bio i amandman Lovačkog saveza Srbije, kada se usvajao Zakon o udruženjima. Ovaj zakon ne reguliše imovinsko-pravne odnose. Mislimo da će na tenderu, kada se bude raspisivao za gazdovanje određenim lovnim područjem, onaj ko je prethodno gazdovao i ko je dao najbolje uslove sigurno imati priliku da i dalje gazduje ovim područjem. Međutim, čuju se i primedbe da će ako to uzme neki bogataš to lovno područje ostati bez divljači, da država ništa u tom smislu neće preduzeti i da će, kako jedan komarac kaže, lovci posle toga moći da love komarce. To jednostavno nije tačno. Postoji inspekcijski nadzor, postoji nadzor lovočuvara, postoji supervizija stručnjaka, kao što nije ni osnovana primedba u smislu da će neku svoju politiku, što se tiče lovstva, voditi inspektori na teritoriji AP Vojvodine. Mi smatramo da je dobro da inspekcijski nadzor, što se tiče lovišta u Vojvodini vrše inspektori iz Vojvodine, ali u drugostepenom postupku, to je opet nadzor Ministarstva. U svakom slučaju, ako čujete samo ovakve izjave, a nemate celu predstavu o tome da li država, Ministarstvo itd, vrše kompletnu kontrolu stanja u lovstvu, onda, zaista, neko ko je neupućen ili dovoljno ne razume materiju, može reći da su to loša rešenja. SPO smatra da su sva rešenja u zakonu dobra, da u potpunosti respektuju ono što danas postoji kao zatečeno stanje u Srbiji i da ćemo mi za neku godinu videti dobre posledice ovog zakona. Samo ću još u jednoj rečenici iskoristiti prisustvo ministra i njegovog kabineta i zamoliti ih ispred SPO, s obzirom na to kakvo je stanje u poljoprivredi, takvo je kakvo je, a loše je,položaj našeg seljaka je izuzetno loš, a težak je položaj seljaka i u EU, težak je položaj i u najrazvijenijim zemljama sveta i tamo gde su mnogo su veće subvencije i olakšice koje im država daje, da se u sledećoj godini prilikom usvajanja budžeta založe da poljoprivredni budžet bude znatno viši, a u tom smislu će imati punu podršku poslanika SPO. Na kraju ću reći, da ćemo mi, kao desna strana liste ZES, u danu za glasanje, sa puno razloga, podržati ovaj zakon. Hvala. [[Aplauz.]]
Osam minuta i 30 sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, a posle njega Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama se nalazi Predlog zakona o divljači i lovstvu. S obzirom na to da smo imali malo neprijatnu situaciju na Odboru za poljoprivredu, evo, kako je glasilo obrazloženje na Odboru zbog čega treba doneti ovaj zakon. To bi otprilike ovako glasilo, koliko sam uspeo da ga zapišem. Kaže – "U Republici Srbiji je neophodan novi zakon o divljači i lovstvu, usklađen sa Ustavom Republike Srbije, opšteprihvaćenim međunarodnim standardima, potvrđenim međunarodnim konvencijama, Zakonom o zaštiti prirode, zakonima iz oblasti veterinarstva i drugim zakonima sa kojima oblast lovstva ima zajedničkih tačaka." Ako to pogledamo, to bi bilo u neku ruku apsolutno u redu, ali jedino za SRS nije u redu zato što prvo radimo na međunarodnim standardima, a kad kažemo međunarodni standardi podrazumeva se EU. Nažalost, mi ćemo morati doneti još puno, puno, zakona do te 2017. godine, kako nam oni, otprilike, govore kada ćemo ući, u EU, vi ćete ih izglasati, a Srbija će tada verovatno biti u EU. Hteo bih malo da se osvrnem na onaj prethodni zakon, koji se zvao Zakon o lovstvu, iz 1993. godine. Šta je to što ga sada ne čini onako dobrim – jer ne može da ispuni sve ove međunarodne standarde, međunarodne konvencije, o zaštiti prirode, da ne nabrajam ono što sam već u uvodnom delu rekao. Radi upoređenja napraviću analizu tog zakona iz 1993. godine, nažalost, nemam baš puno vremena, ali trudiću se da budem koncizan i u skladu sa mojom pričom o ovom zakonu, recimo, u tom starom zakonu se kaže da je pravo Lovačkog saveza Srbije da gazduje lovištem preko lovačkog udruženja koje mora biti…itd, da bi gazdovalo lovištem. To je kao neka negativna stvar tada. Dalje, kaže – lovnu kartu za sitnu divljač izdaje Lovački savez Srbije. Negativno, kao, za tada. Zatim, kaže – lov divljači za lovce iz lovačkih udruženja koja su članovi Lovačkog saveza po povlašćenim cenama i to 20% tržišne vrednosti za sitnu divljač, odnosno 30% tržišne vrednosti za krupnu divljač po cenovniku Lovačkog saveza Srbije. Konstatacija je kao da je ta divljač vlasništvo lovačkog saveza. Nije predviđena naplata naknade za korišćenje prirodnog bogatstva. Ne postoji sprovodiva procedura sankcionisanja lošeg poslovanja korisnika lovišta, na primer, u slučaju smanjenja fondova divljači nije predviđena finansijska nadoknada oduzimanja lovišta ili neka druga mera. U tom starom zakonu stručne i lovočuvarske službe podređene su ljudima koji se profesionalno ne bave lovstvom, a i broj lica u stručnoj i lovočuvarskoj službi nije predviđen podzakonskim aktom, tako da korisnici lovišta tada, na osnovu tog zakona iz 1993. godine, zapošljavaju zakonom propisano minimum zaposlenih koji je nedovoljan za kvalitetno sprovođenje gazdovanja, što je rezultiralo time da ima lovišta površine preko 50 hiljada hektara na kojima poslove obavlja samo jedno stručno lice i jedan lovočuvar, a imamo lovišta čija površina prelazi i 120 hiljada hektara. Zakonom o lovstvu iz 1993. godine, tada nije definisana bezbednost sprovođenja pojedinih odredbi, kao što je, na primer, odredba da se može ustanoviti lovno područje. Tamo je pisalo – može se ustanoviti lovno područje, dok vi sada, u ovom zakonu, ipak, stavljate jednu rečenicu – ''ustanovljavaju se lovna područja''. Hoću da dokažem da neke stvari neće biti logične. Nisu dati rokovi za sprovođenje pojedinih odredbi, kao što je primer katastra lovišta, potpisivanje ugovora o dodeli lovišta, donošenje podzakonskih akata, koje nisu nikada sproveli ili jesu sa dramatično velikim zakašnjenjem koje je ostavilo nesagledive i negativne posledice po lovstvo u Republici. Međutim,da krenemo od toga šta je to ovim novim zakonom obuhvaćeno ili izbačeno, a u stvari mislim da je kompletno urađen i dorađen. Kaže – divljač je sada državna svojina, jer je to dobro od opšteg interesa i prirodno bogatstvo, što podrazumeva da je pod zaštitom države. Dakle, u onom zakonu iz 1993. godine imamo sasvim drugu priču. Zatim, donosi se Strategija razvoja lovstva Republike Srbije. Sada se uvodi budžetski fond za razvoj lovstva Republike Srbije i budžetski fond za razvoj lovstva autonomnih pokrajina. Tu bih morao da stanem, ali, nažalost, neki su već pričali o tome. Mi ćemo ovde doneti zakon, a neko će iz tog našeg zakona izvući i podrediti onome što je u interesu Autonomne pokrajine Vojvodina. To je moje razmišljanje. Da nastavim, uvodi se budžetski fond za razvoj lovstva Republike Srbije i budžetski fond za razvoj lovstva autonomne pokrajine, koji se finansiraju iz prihoda ostvarenih od naknada za korišćenje lovostajem zaštićenih vrsta divljači i naknade za lovnu kartu, koja je u skladu sa ovim novim zakonom, a čija sredstva se koriste za unapređenje razvoja lovstva. Sledeće, proglašenjem lovostajem zaštićenih vrsta divljači, trajanje lovne sezone na lovostajem zaštićenih vrsta divljači ustanovljavaju se lovna područja. Ovaj zakon će se doneti, većina će izglasati, ali, plašim se, pošto živim u AP Vojvodini, u severnom delu Srbije, da će oni nešto sasvim drugo uraditi. Daću vam kroz primer da su to sasvim drugo i uradili. Ovde se tačno navodi šta znači lovno područje i gde i kako se ustanovljavaju lovišta. Kaže se – prirodnim putem, a to su reke i šume, pa čak spominjete i autoputeve itd, ako ne može na neki drugi način da se nađe put do ustanovljenja. Međutim, ako se pogleda samo primer sela Bob, naseljeno mesto na samoj reci Tisi, imamo 2.000 jutara zemlje sa Bačke strane, ona popularna skela koja služi kao ''mali Holivud'' i preko nam je Čurug. Tih 2.000 jutara je nama uzeto i dato je ''Ribolovačkom gazdinstvu Ečka'', koje je od nas udaljeno vazdušnim putem 70 kilometara. Na tom poljoprivrednom zemljištu se uglavnom seje krompir, odnosno samo povrtarske kulture. I, gde se hrani srna? Gde se onda lane hrani? Gde se fazan hrani? Gde se hrani onaj zec? Oni dolaze iz ''Ribolovačkog gazdinstva Ečka'', a koristili su ga do sad, sada ne znam, mislim da nešto koristi Lovačkog društvo iz opštine Žabalj, iz Čuruga itd. To pokazuje šta stvarno predstavlja granica, jer Tisa nekada nije išla tuda, taj tok je ispravljen, ostalo je plodno zemljište koje se koristi za dve kulture u toku godine i to krasi taj Taraš koji je poznat po proizvodnji krompira i kupusa. Da nastavim dalje, ustanovljavaju se lovišta posebne namene, osniva se Katastar lovišta i Centralna baza podataka, ali je evidentno da ćete i u taj osnovni katastar morati da zaposlite ljude. Neko će morati da uđe u taj deo. Zatim, formira se Lovačka komora. Čuli ste moje izdvojeno mišljenje. Plašim se, ta komora ima i skupštinu i nadzorni organ itd, to je ipak jedno preduzeće, a ako jedno preduzeće ima upravni odbor, ovo bi onda faktički u ovom preduzeću bila skupština koja ima čak i nadzorni odbor. Tu će država finansijski da učestvuje, tobože, samo dok se oformi Komora i kad krene onda će se finansirati iz drugih izvora. Voleo bih da to bude tako, da se ne izdvaja iz džepova građana Srbije. Uvodi se licenciranje. Tu se postavlja pitanje – ko je zadužen? Dali ste ovde objašnjenje, ali i dalje smo skeptici oko toga. Takođe, stoji da je država nosilac opšteg prava za lov koje se pod uslovima utvrđenim zakonom, uz naknadu za korišćenje lovostajem zaštićenih vrsta divljači, prenosi na korisnike lovišta. Uvodi se definisanje pojedinih prava na lov, kao i obeležavanje ulovljene divljači. Stvarno ne bih da komentarišem, ali se zna kako pojedina divljač dolazi u kuće nekih koji to ne bi smeli da rade. Potom, planska dokumenta za gazdovanja lovištima, pod uslovima koje utvrđuje država, izrađuje pravno lice registrovano za obavljanje ovih poslova, sa angažovanim licenciranim licem. Dalje, jasnije definisanje šteta radi divljači i štete od divljači, utvrđivanje rokova za sprovođenje pojedinih odredbi i mehanizama, odredbe koje određuju da se u ustanovljenim lovnim područjima formiraju lovačke komore, podzakonski akti i slično sve se to mora izvršiti u skladu sa zakonom. Ostalo mi je malo vremena. Želeo bih da vam, gospodine ministre, kažem nešto što meni nije logično. Rekao sam, oko tih granica. Moram vam reći još jedno, zabrane – član 22, kaže: "Zabranjeno je: 1) ugrožavati opstanak divljači u prirodi i njena staništa." Imate brodogradilište 15-ak kilometara od Zrenjanina, koje funkcioniše i radi, privatno. Nalazi se uz stari tok reke Begej i odmah je pored Carska Bara. Pitam vas, da li će tu ostati dosta ovih autohtonih vrsta divljači, kada znamo kakvu buku pravi jedno brodogradilište? Ono što je malo meni smešno, ministre, kaže se u članu 22. tačka ''7) vršiti žetvu i kosidbu poljoprivrednim mašinama koje nemaju ugrađene uređaje za isterivanje, odnosno plašenje divljači.'' Gospodine ministre, ako onom kombajnu treba, pored onog motora i one buke, još nešto dodatno da moramo da zvonimo, ne znam šta bi onda trebalo da uradimo? Evidentno je da lane nastrada prilikom vršaja pšenice, posebno kod kosidbe lucerke, takođe, fazani i zečevi, posebno ako su mala lovišta, itd. Ne mogu da vas razumem šta treba da radim? Da li treba kao naši preci da uzmemo ono zvono, pa, da idemo ispred kombajna da zvonimo? Zaista ne znam. Ne znam šta ste smatrali, voleo bih da mi odgovorite šta je to što bi trebalo poljoprivredni proizvođač kada sedne u radnu mašinu još dodatno pored te buke da uradi da bi eventualno isterao srnu, lane, zeca, fazana itd. Pošto nemam više vremena, izvinjavam se, završavam da bi kolege mogle da diskutuju i da daju neki svoj doprinos u vezi ovog predloga zakona o divljači i lovstvu. Hvala. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je 13 minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Saša Dragin.
Hteo bih da se zahvalim gospodinu Krstinu što je vrlo pažljivo prošao kroz obrazloženje za donošenje zakona o divljači i lovstvu, sa posebnim osvrtom na negativnosti u važećem zakonu. Što se tiče sugestija, apsolutno sve sugestije koje će doprineti boljem zakonu biće prihvaćene. Što se tiče plašilica za divljač, to su uređaji koji postoje i u svim zakonima u susednim zemljama ta se odredba, takođe, nalazi. Uređaji postoje i mogu da se nabave. Nisu nešto skupi i to nije neki veliki problem. One služe za to da podignu divljač da ne ostane ispod kombajna, recimo, kao što znate da se to već dešava vrlo često. Biće pravilnikom definisano, što je, naravno, predlog.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, posle njega reč ima Radiša Ilić.
Poštovani gospodine ministre, uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, kada donosimo jedan zakon u Srbiji vrlo često su neargumentovane kritike opozicije da mi zakon donosimo da bismo branili sami sebe na vlasti, da bismo ispunili neka očekivanja i zahteve ne znam koga iz svega. Odmah da vam kažem, kada ova vlada, u kojoj najveću odgovornost ima DS, donosi zakon, taj zakon se donosi zbog Republike Srbije, svih njenih resursa, ne da bi bilo mrtvo slovo na papiru već da bi bio primenjiv i da bi bio sprovodiv u praksi, jer sprovođenjem zakona mi jačamo institucije ove države i preskačemo po dva stepenika na putu ka Evropi, a taj put nije nimalo lak. Ako vam je dosadno, ako vam se ne sviđa da slušate šta vam mi govorimo, podsetiću vas na čuvenu izreku – Blago onome ko ima šta da kaže, a teško onome ko ima šta da kaže a nema kome. Ja se zato obraćam ljudima iz Vlade i građanima Srbije. Imao sam jednu suštinsku zamerku na ovaj zakon. Evo, kada sam čitao zakon, u članu 9. kaže se – formira se Lovačka komora, to je jako dobro. Podsetiću vas da sam diplomirani inženjer poljoprivrede za stočarstvo, da sam imao predmet lov, ribolov. na Poljoprivrednom fakultetu, ali, smatram, konsultovao sam se sa ljudima, baš mi malopre prijateljica, student iz Čačka, kaže – zašto je sedište Komore u Beogradu, zašto nije sedište komore u Kruševcu ili u Čačku? Ako se zalažemo za decentralizaciju Srbije, bilo bi dobro da tu decentralizaciju suštinski sprovodimo kroz izmeštanje određenih institucija u Republiku Srbiju. Kao Kruševljanin, bio bih veoma ponosan da sedište Komore bude u Kruševcu, Čačku ili Kraljevu, ali pre svega Kruševcu. Sa druge strane, zakon je jako dobro urađen i predstavlja jedan temelj da zaštitimo naše resurse. Mislim da su jako dobro definisane kaznene odredbe u ovom zakonu. Mislim da je jako dobro definisan način na koji se gazduje ovim gazdinstvima, da je zakon stručno pripremljen, ali o stručnosti pripreme ovog zakona ne govorim ja sa aspekta struke, to mogu da kažu i moje kolege iz opozicije koji zakon napadaju na temi da ćemo mi, ili ne znam ko u ovoj zemlji, lovna područja ili lovišta prodati ne znam kome. Lovni resursi Republike Srbije ostaju lovni resursi Republike Srbije! Mogu biti dati na upravljanje nekome, ali nikada neće biti prodati ne znam kome da ovde ne znam ko pod kakvim uslovima tamani divljač i našu prirodu uništava i ono što nam je Bog podario. Mi ćemo ovim zakonom to pre svega sačuvati, jer kaznene odredbe ovog zakona su predviđene kako za lovce, tako i za one koji gazduju lovištima. Kazne nisu nimalo male, kazne nisu naivne. Kaznena preventiva je u Srbiji nekad dobra preventiva, jer smo mi zemlja u kojoj su svi osuđivali onaj drakonski zakon o bezbednosti saobraćaja. Izađite na ulice Beograda. Beograd je danas grad koji svetli, ne svetlima velegrada, pre svega svetlima vozača koji su popalili sijalice da ne bi platili kaznu. Svi su vezali pojas. Kada ovaj zakon budemo doneli, on će važiti i za lovce Kruševca i za lovce Leskovca i za lovce Novog Sada i za one koji dolaze iz inostranstva da love, ali i za one koji ovim lovištima upravljaju. Mislim da je mnogo toga već rečeno o ovom zakonu, da je mnogo dobrih odredbi implementirano u njega i mislim da je dobro da i opozicija shvati vrednost ovog zakona, da glasa za ovaj zakon, da ga oplemeni amandmanima. Očekujem da te amandmane predaju, da ne budu samo kritični prema zakonu, prema Ministarstvu, da bi bili prisutni u javnosti, da bi se dopali biračima. Dobro je kada imate konstruktivnu kritiku… (Poslanici komentarišu, iz klupa, u sali.) Pa, gospodine Nikoliću, vi ste dugo poslanik, znate kako se podnose amandmani. Ako to za 19 godina niste naučili, znači da je vreme da odete u penziju. Mislim da je zakon jako dobar i da je zakon primenjiv i da je zakon jedan od dobrih putokaza Srbije ka Evropi. Zahvaljujem vam. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno je četiri minuta i 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, pravo na repliku.
Samo sam pitao gospodina Milivojevića kako nam to predlaže da po otvorenoj raspravi podnosimo amandmane na Predlog zakona. Nisam želeo da ga uvredim. Čini mi se da on vređa naš razum. A, u vezi te penzije, poodavno vi iz DS predlažete to, 'ajde da odem, barem, posle Mićunovića. [[Smeh i aplauz.]] Vaš politički šef ima 100 godina, a vi terate mene u 58. Nema smisla. A, ko bi vas, onda, pobedio ako ja odem u penziju?!
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a posle njega Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o divljači i lovstvu, koji se, za divno čudo, razmatra ne zbog nekih direktiva Evropske unije i zaključaka Evropske komisije, već, zbog, kako u obrazloženju predlagač kaže, uvažavanja opšteg nacionalnog interesa nad divljači i njenim staništima. Pošto smo po direktivama EU i Vašingtona već uredili Vojsku, privredu, lokalnu samoupravu, prosvetu, kulturu, Statut Vojvodine, ostalo je da Vlada nacionalni ponos i dostojanstvo iskaže upravo kroz ovaj zakon o divljači i lovstvu i da jasno kaže građanima da nam niko neće naređivati i propisivati koliko i kako ćemo loviti zečeve, fazane, prepelice i tako dalje i tako dalje. Čitajući vaše obrazloženje i to poslednji pasus, stiče se utisak da su pre ovog predloga zakona radili neki nesposobni, nestručni ljudi u ovoj oblasti, gde je sve uništeno i upropašćeno, međutim smatram da sve nije, baš, tako crno. Na ovaj način se vređa ogromna armija naših građana, zaljubljenika u lov, entuzijasta koji su vodili lovačka udruženja, podizali lovišta, štitili divljač, gazdovali lovištima, bilo da se radi o lovačkim društvima ili zaposlenima u Javnom preduzeću "Srbijašume". Samo ću vam citirati šta Vlada kaže u obrazloženju u kome opisuje dosadašnje stanje u lovstvu. "Nerealno, neobjektivno i nestručno prikazivanje stvarnog kvalitativnog i kvantitativnog stanja divljači u lovištu, kao i samog gazdovanja lovištem, a time i stručno loše projektovani planovi donošeni u diskontinuitetu, kao i nedosledna primena, a često i neprimenljivi planovi ukazali su na neophodnost iznalaženja primerenijih rešenja za divljač i njena staništa, a samim tim i primerenijeg upravljanja populacijama divljači". Lovci su mogli da čuju iz prve ruke šta o njima misli Vlada Republike Srbije. Da se sada vratimo zakonu i analizi pojedinih članova, mada su poslanici SRS podneli određene amandmane, ne bi li se, u suštini, poboljšao ovaj predlog zakona. Ono što mi je prvo palo u oči, a verovatno i ostalim poslanicima koji su čitali ovaj predlog zakona, jeste apsolutna podeljena nadležnost, da ne kažem teritorija. Ako se setimo svih onih komentara prilikom usvajanja Statuta Vojvodine, sada ta priča ima nekakvog smisla i polako se kroz sve ove zakone i neke buduće zakone ostvaruje ono čega smo se i bojali. Slično je i sa Predlogom zakona o šumama, koji smo nedavno dobili od Vlade. Letimično sam popisao samo neke paralelne nadležnosti koje spominje ovaj zakon, a gde se javljaju, maltene, kao ravnopravni partneri Ministarstvu za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu nadležni pokrajinski organ, kako ste u zakonu to naveli. Gde to imamo? Na primer, način uspostavljanja lovnih područja i lovišta, član 34; u regulisanju ugovora o davanju prava na gazdovanje lovištem, član 41; u regulisanju zakupa, član 43; program razvoja lovnog područja, član 46; lovne karte, član 61; akti korisnika lovišta, član 65; budžetski fondovi za razvoj lovstva, paralelni, član 78; naknada štete, član 88. itd. Ovo je samo deo letimično odabranih primera o sudaru nadležnosti između Ministarstva i pokrajinskog organa, ali ovde će verovatno, zbog mira u kući, svi okrenuti glavu i neće o tome diskutovati. U članu 4, koji se odnosi na značenje izraza, ima dosta nejasnog i dvosmislenog tumačenja upravo tih izraza koji mogu sutradan da prouzrokuju velike probleme i licima koja gazduju lovištima i korisnicima njihovih usluga, ali i pravosudnim organima. Na primer, uzmimo tačku34) u članu 4. koja definiše izraz "površine van lovišta", gde se kaže da su to površine ''užeg područja gradova u Republici Srbiji, bez prigradskih naselja i autoput''. Ovo je čist primer kako može neko da se dovede u zabludu. Ako ovo tumačimo jezikom zakona, ispada da se ovo odnosi samo na administrativne jedinice – gradove, pored Beograda, Novog Sada, Niša i Kragujevca, to su sada i Kruševac, Vranje, Šabac, Valjevo, Čačak, Zaječar, Jagodina itd. Sada ispada da se sasvim odvojeno tretiraju, recimo, Jagodina, koja je grad i Paraćin, koji je opština, a koji ima u odnosu na celo gradsko područje Jagodine manje, tek, nekih, 20.000 stanovnika. Takvih primera ima dosta u Srbiji i zato su poslanici SRS predložili amandman kojim se površine van lovišta definišu kao površine naseljenih mesta obuhvaćene propisima iz oblasti urbanizma, kao i autoputevi. Predlagač je posebno mesto u ovom predlogu zakona dao jednoj novoj organizaciji u sistemu lovstva, a to je Lovačka komora. Po mišljenju SRS, to je još jedan balast i za državu, ali i za sve pravne i fizičke subjekte koji su uključeni u aktivnosti oko gazdovanja i korišćenja lovišta, kao i kontrole poštovanja ovog zakona. Dodatni izdaci, troškovi, nove članarine da bi se dobila još jedna lovačka organizacija, zaista je u ovom trenutku nepotrebno. Član 8. se odnosi na poslove lovačkog saveza, u kome su pobrojane samo tri kategorije poslova, i to: obrazovanje komisije za polaganje ispita za ocenjivanje trofeja divljači, staranje o trofejima divljači velike vrednosti i obrazovanje Nacionalne komisije za izložbe i trofeje. Međutim, da li slučajno ili namerno, nisu uzeti u obzir neki poslovi za koje mi u SRS smatramo da mora da ih obavlja Lovački savez, koji je i član Međunarodnog saveta za lovstvo, a to su, pre svega, prikupljanje i obrada podataka za lovišta na teritoriji Republike Srbije, obrazovanje komisije za polaganje lovačkog ispita, izdavanje uverenja o položenom lovačkom ispitu i distribucija lovnih karata za lovišta na teritoriji Republike Srbije. Činjenica je da su do sada u Lovačkom savezu Srbije radila odgovorna i stručna lica koja su ispunjavala sve ono što je zakon nalagao, kao i uredbe Vlade. Zato se i dodavanjem ovih nekoliko novih obaveza, po mišljenju SRS, želi upotpuniti njihov rad, kao i opšti prikaz realnog stanja na terenu. Bavljenje lovom je, u stvari, jedna veoma bitna aktivnost, gledano iz ugla opšte bezbednosti i sigurnosti. Svako od nas dobro zna da je svakom lovcu neophodno vatreno oružje ili drugo oružje, kao, recimo, samostrel, koje se upotrebljava prilikom lova. S obzirom na to da je Vladaposlednjih godina donela niz zakona koji se tiču, pre svega, bezbednosti građana, kao i određene izmene Krivičnog zakona, koje se odnose na korišćenje vatrenog oružja, svakako bi trebalo uzeti u obzir amandman koji su poslanici SRS podneli kao novi član 63a, a koji se tiče prava na polaganje lovačkog ispita a time i prava za nošenje i upotrebu lovačkog oružja. Zato SRS predlaže da lovački ispit ne može da polaže lice, navešću šta piše u našem amandmanu: "1) koje je u poslednjih 5 godina pravosnažnom sudskom presudom osuđivano zbog neovlašćene upotrebe oružja; 2) koje je u poslednjih 10 godina pravosnažnom sudskom presudom osuđivano zbog neovlašćene upotrebe oružja na kaznu zatvora dužu od godinu dana; 3) koje je pravosnažnom sudskom presudom osuđivano za krivična dela ubistva; 4) protiv kojeg se vodi krivični postupak zbog neovlašćene upotrebe oružja i nasilničkog ponašanja; 5) koje je u poslednjih 5 godina pravosnažnom sudskom presudom osuđivano zbog nasilničkog ponašanja; 6) koje je u poslednjih 10 godina pravosnažnomsudskom presudom osuđivano zbog nasilničkog ponašanja na kaznu zatvora dužu od godinu dana." Navešću samo jedan primer koji je vama dobro poznat, a to je tragedija koje se pre nekoliko godina dogodila u negotinskom selu Jabukovac, gde je lice, upravo zahvaljujući činjenici da je posedovalo lovačku pušku, počinilo stravičan zločin ubivši devet svojih meštana i komšija. Shvatamo da to neće potpuno zaustaviti zloupotrebu lovačkog oružja, ali će sigurno doprineti smanjenju krivičnih dela te vrste. Član 29. Predloga zakona odnosi se na zaštitu divljači od pasa i mačaka bez vlasnika ili bez kontrole vlasnika. Malo je čudan aršin predlagača kako brine o životinjama ovim zakonom, a kako brine isti predlagač o istim tim životinjama Zakonom o dobrobiti životinja. Citiraću član 29. stav 1, koji kaže: "Psi i mačke bez vlasnika ili bez kontrole vlasnika koji se nalaze u lovištu bez dozvole korisnika lovišta, a predstavljaju neposrednu opasnost po divljač mogu se pod propisanim uslovima ukloniti iz lovišta bez posebne dozvole". Dakle, kada je u pitanju zaštita divljači, sve je dozvoljeno. Smešno bi bilo da iko može da pomisli da će neko po šumskim prostranstvima juriti odbegle pse šinterskom opremom, kada te iste pse ne mogu da pohvataju ni u urbanim sredinama, oko škola, gde su ugrožena, pre svega, deca. Zato su Vlada i Odbor prošle godine odbili moj amandmana na Predlog zakona o dobrobiti životinja, kojim se davala mogućnost lišavanja života određene životinje, ukoliko je neposredno ugrožen ljudski život. Ispada da je život neke divljači vredniji od ljudskog života, pošto ste tada kao razlog za neprihvatanje mog amandmana naveli mogućnost zloupotrebe građana ovakvom formulacijom. Naravno, po običaju ste predvideli da u ovom članu ministar propisuje uslove i način uklanjanja pasa i mačaka iz lovišta, a kako bi to sve izgledalo na terenu, možemo samo da zamislimo. Zbog vremena, moje izlaganje bih završio komentarom člana 115, koji se odnosi na primenu zakona. Predlagač je ovim zakonom predvideo mnoge novine, za koje je neophodno vreme da bi se ovaj zakon mogao adekvatno primenjivati. Javljaju se novi subjekti u celokupnom sistemu gazdovanja i korišćenja lovišta, koji svoju ulogu ne mogu preuzeti preko noći i zato smo u ime SRS podneli amandman kojim se predlaže odlaganje početka primene zakona za 1. januar 2011. godine. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima ministar, gospodin dr Saša Dragin.
Zahvaljujem narodnom poslaniku na diskusiji. Samo bih hteo da jednu stvar komentarišemo, a ostalo ćete dobiti u pisanom obliku. Generalno, nošenje oružja se definiše Zakonom o oružju i municiji. Nema potrebe da se to u ovom zakonu pominje, kada je to vrlo adekvatno obrazloženo u drugom zakonu. Vaši zahtevi apsolutno su u skladu sa onim što piše u Zakonu o oružju i municiji, tako da nije u praksi običaj da se jednim zakonom nešto određuje, pa da se onda to potvrđuje još dodatno nekim drugim zakonom, ukoliko u jednom zakonu već postoji. Hvala lepo..
Zahvaljujem. Radiša Ilić, kojim povodom se javljate? (Radiša Ilić, sa mesta: Replika.) Ne može, nema osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da vas obavestim da sam upravo u razgovoru sa ministrom i njegovim saradnicima koji su radili na izradi ovog predloga,, nacrta dobio saglasnost i obećanje da neke sugestije i primedbe koje sam izneo danas u načelnoj raspravi, da postoji mogućnost da ih korigujemo preko Odbora za poljoprivredu. Nadam se da će se sa time složiti i većina članova Odbora za poljoprivredu i teme napraviti određene korekcije. Želim da izrazim zahvalnost ministru i saradnicima na razumevanju. S obzirom na to da sam danas govorio kao ovlašćeni predstavnik 20 minuta i da sam manje – više izneo sve ono što sam mislio da kažem, što je bitno sa aspekta Srpske napredne stranke, po pitanju ovog predloga zakona, ne bih više govorio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Milan Avramović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pored svih ovih kritika i dobronamernih sugestija koje treba da budu sastavni deo predloga ovog zakona, moramo pomenuti i predistoriju donošenje ovog zakona. Ovaj zakon se na neki način pravi punih pet godina. Dva puta je osporavan od nadležnih institucija, dva puta je radna grupa poništavala sopstvene odluke, dva puta su dolazili do zajedničkog Nacrta teksta ovog zakona, sa drugim učesnicima u izradi, sa lovačkim udruženjima i dva puta je na sajtu Ministarstva izlazila verzija samog ministarstva, ne one verzije koja je bila napravljena. Bilo kako bilo, naš cilj nije ovde da osporavamo ono što je dobro za našu zemlju, nego da uočimo one nepravilnosti koje se mogu zloupotrebiti. Mislim da su komentari poslanika pozicije suvišni, pogotovo što nisu komentarisali ništa vezano za zakon. One osnovne floskule koje su problematične u ovom predlogu zakona mogu se svesti na četiri celine. Te celine se obuhvataju samo nekim članovima, koje bi ispravkom amandmanima mogli da učine ovaj zakon potpuno prihvatljivim. Ići ću kroz članove redom, kako bi se fokusirao na one osnovne stvari, koje su stvarno potrebne za bolji položaj i samog Udruženja lovaca, a i onih koji su učestvovali u izradi ovog zakona, jer oni nisu uspeli kroz radnu grupu da isfiltriraju sve ono što su hteli i time je njihova težina ovim zakonom oslabljena. Članom 4. u stavu 1. tačka 34) kaže se da postojeći tekst zakona treba menjati, zato što su površine van lovišta i površine naseljenih mesta obuhvaćene propisima iz oblasti urbanizma i autoputevi. Kao što je rekao moj kolega Ilić, Predlog se usklađuje sa važećim propisima, jer je samo deo naseljenih mesta u Republici Srbiji definisan kao grad, primera radi, Beograd, Kragujevac, Niš, a ima još velikih urbanizovanih naseljenih mesta, kao što su Paraćin, Kanjiža, Topola, koji svakako nisu površine u lovištu. Time bi ovaj član 4. stav 1. tačku 34) trebalo menjati. Ono što je bitno jesu uloge lovačkih saveza u članu 8, koje su ovim postojećim predlogom zakona osporene, jer, pored toga što je lovački savez član Međunarodnog saveta za lovstvo i zaštitu divljači (u daljem tekstu: CIC) za obavljanje u članu navedenih poslova, izostalo je – prikupljanje i obrada podataka za lovišta na teritoriji Republike Srbije, koji se vode na Katastru lovišta i Centralnoj bazi podataka, osim za lovišta posebne namene. U ovom predlogu zakona inače nije ni definisano šta su lovišta posebne namene ili to možda nisam dobro shvatio, ali tu je ministar da nam da odgovor. Bilo kako bilo, ovde je osporena i distribucija lovnih karata za lovišta na teritoriji Republike Srbije, osim za lovišta posebne namene. Lovački savez obrazuje komisija za polaganje lovačkog ispita i izdaje uverenje o položenom lovačkom ispitu, kao i one druge stavke koje su navedene i u samom zakonu, član 8. i tačka ''2) stara se o trofejima divljači čija je vrednost izražena u CIC poenima veća od trofejne vrednosti nacionalnog prvaka.'' U članovima 7. i 8. nisu realizovane Preporuke međunarodnog FAO konsultanta. Te preporuke su opštepoznate još iz rasprave koja je bila marta 2006. godine, koji u svom izveštaju Misije međunarodnih konsultanata za lovnu politiku i potrebe lovnog zakonodavstva Srbije konstatuje da uloga Lovačkog saveza Srbije treba da bude zastupanje lovaca u zemlji i inostranstvu, sprovođenje istraživanja planiranih od strane državnog servisa, agencije i naučnih ustanova, univerziteta, instituta, izdavanje lovačke identifikacione karte po položenom lovačkom ispitu lovcima, obrazovanje organizacija obuke, uključujući lovačke ispite i ispite za lovočuvare i ispite za ocenjivanje trofeja, izdavanje lovačkog časopisa i druge lovačke literature, brigu za sertifikate o odgajanju i obuci lovačkih pasa, izdavanje zvaničnog cenovnika trofeja divljači. Preporučujemo da Lovački savez Srbije na neki način nema odgovornost kao ugovarač u ime korisnika lovišta, što nije predviđeno ovim zakonom i više nema ovlašćenja za naplatu odstrela sitne divljači, nema javno ovlašćenje za vođenje zvanične baze podataka i divljači. U izveštaju Misije međunarodnog pravnog konsultanta za razvoj zakonodavstva lovstva u Srbiji, od marta i aprila 2006. godine, u kome se između ostalog navodi, imate to, mislim, i na sajtu, poglavlje II tačka 2) na strani 15, kaže – bilo je važno ponovo razmotriti sadašnja ovlašćenja Lovačkog saveza Srbije koji je do sada imao dominantnu ulogu u tom sektoru i ako se ukaže potreba revidirati ih, kao i Savez i njegovi članovi imaju iskustvo i sposobnosti koje se sada ne mogu pronaći na drugom mestu. To ne treba osporiti i treba uzeti u obzir. Ono što je definitivno loše u ovom predlogu zakona jeste član 38, i odluka da u vrednosti početnik fondova lovostajem zaštićenih vrsta divljači treba obračunavati po propisanoj visini naknade. To je nešto što bi trebalo izostaviti iz ovog predloga zakona, jer je sticanje prava na gazdovanje lovištem trebalo prvo da se ponudi trenutnom korisniku lovišta koji uspešno gazduje ili njegovom pravnom sledbeniku na delu lovišta, ukoliko je po zakonu ustanovljeno više lovišta na površini prethodnog ustanovljenog lovišta. Dakle, da ne bi bilo zabune, svi ovi kriterijumi moraju ispunjavati uslove iz prethodnog stava, uz definisanje uslova ponude. Uslovi ponude su katastrofalni, tako da bi bilo dobro da ovaj predlog člana 38. u stavu 2. treba obrisati. Tu bih dodao da ukoliko trenutni korisnik lovišta ne prihvati ponuđene uslove za davanje lovišta na gazdovanje, biće raspisan tek onda javni oglas pod istim uslovima. Tako bi bila, na neki način, ravnopravna pozicija za lovišta. U Predlogu zakona članom 44. predloženo je ili utvrđeno je da ministar propisuje način utvrđivanja visine odgovarajućih garancija, tako da je to još jedan razlog zbog čega nema potrebe za postojanjem člana 38. stava 2. Članom 47. stav 3, umesto tačke u kome se završava ovaj član, treba dodati da mora postojati jedinstveni obrazac koji propisuje ministar. Obrazac je prvenstveno potreban iz jednog osnova za monitoring populacija, kako i radi dostave zakona, propisanih podataka, tako je i neophodno ustanoviti jedinstveni obrazac godišnjeg plana. Godišnji plan mora da sadrži sve potrebne parametre za usklađenost sa lovnom osnovom. Godišnji plan je nešto što može da bude precizirano ili ne, ali ovim obrascem bi stavili tačku na tu nedoumicu. Članom 63 – dozvolu za lov divljači na propisanom obrascu izdaje lice koje kod korisnika lovišta obavlja stručne poslove, gazdovanjem lovišta. Pojedinačna dozvola za lov glasi na ime lovca, a grupa na ime vođe grupe. Pojedinačne dozvole i grupne dozvole mogu se izdavati samo za lov sitne divljači, tako da je i to potrebno precizirati. Mora se utvrditi ko od korisnika lovišta izdaje dozvolu za lov divljači, da ne bi bilo dileme. Utvrđivanje da je korisnik lovišta dužan da izda dozvolu za lov može stvoriti mnoge probleme korisnicima lovišta, jer po toj formulaciji neće moći da dobiju izdavanje dozvole za lov. To je ono što je jasno. Ovaj zakon nigde ne definiše koja je divljač krupna, a koja sitna, a utvrđeno je da sve što se tiče dozvole za lov propisuje sam ministar. Članom 80. stav 2. posle 5% treba izbrisati reči "za lovišta posebne namene i 10% za ostala lovišta". To je ono o čemu su diskutovali prethodni poslanici, zato što nema ustavnog osnova da se korisnici lovišta kod plaćanja naknade diskriminišu u odnosu na korisnike lovišta posebne namene, plaćanjem većeg iznosa naknade, s obzirom na to da su isti svi ostali uslovi za dobijanje lovišta na gazdovanje. Kada bi se ti uslovi promenili, možda bi ovo i bilo konkretno rešenje, ali pošto nisu, onda je predloženi tekst, ovaj naš, apsolutno na snazi. Pitanje visine naknade svakako treba sagledati i u svetlu Preporuke međunarodnog FAO konsultanta. To sam već čitao, i imate preporuku u kojoj se kaže da sistem naknada treba da bude baziran na inputima, prihodima, i amputima, kako god hoćete, troškovima. Kao što je već rečeno, davanje lovišta na gazdovanje, uključujući naknade za korišćenje divljači kao prirodnog resursa treba da budu poznate unapred. To je vezano za onaj godišnji plan, za šta sam tražio da se uvrsti obrazac koji će da propisuje ministar. Prihodi su tržišna vrednost mesa divljači i tržišna vrednost trofeja. Troškovi su rad lovaca u lovištu, održavanje pašnjaka, polja za divljač, remize za divljač, sadnja i gajenje voćkarica za divljač, kao i iskre, troškovi za materijal za rad na prevenciji šteta od divljači. Kada se izradi kalkulacija – prihod minus troškovi, najmanje 10% od ukupnog prihoda od trofeja i mesa treba da bude plaćeno kao naknada i to u slučaju kada je rezultat negativan. U tom slučaju se naknada plaća iz privatnih izvora lovaca koji gazduju lovištem. Ako je rezultat pozitivan, kompenzacija treba da se plaća u rasponu od 10% do 50% ukupnog prihoda od mesa i trofeja divljači. Mislim da je ovo definicija koja bi pomogla svima i ako je raspodela prihoda takva, onda treba da bude kako je i prikazano, 50% naknade odlazi u budžet, na poseban račun u Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Upravi za šume za sprovođenje aktivnosti vezanih za zaštitu divljači i održivo lovstvo, kako bi se koristilo u skladu sa odgovarajućim Nacionalnim programom. Član 88. kaže – za štetu na divljači na vozilu koje prouzrokuju sudar divljači za vozilo u pokretu odgovara vozač vozila, ukoliko se ustanovi da nije vozio u skladu sa propisom; korisnik lovišta, ukoliko se ustanovi da je šteta nastala zbog radnji i korisnika, i korisnik za štetu na divljači i vozač za štetu na vozilu ukoliko su oba učinila sve potrebe da do štete ne dođe. Ovom izmenom se posebno uređuje pitanje štete od divljači u saobraćaju, koja je sve izraženija, i stvara sve veće troškove korisnicima lovišta, i na taj način obezbeđuje pravično postupanje i autentičan je u rešenju Zakonu o divljači i lovstvu Republike Slovenije. Našim amandmanom u članu 99. predloženo je usklađivanje odredbe ovog člana sa odredbama člana 96. stav 1. tačka 3) Predloga zakona, u kome kažemo, da se u članu 99. stav 1. umesto reči "nije uskladio sprovođenje" zamenjuje rečima "ne sprovodi odredbe". Osnovne primedbe, zato što nemam dovoljno vremena, iznećemo u raspravi u pojedinostima, ali je svakako potrebno uvrstiti ovo sve u interesu onih koji su čak i Preporukom međunarodnog FAO konsultanta dobili neke predispozicije i prednosti kao institucija koja je do sada imala poverenje. Mislim da ona treba da ima poverenje i dalje, a da su ovim predlogom zakona uređene samo neke oblasti, kao što je to davanje lovišta nekim krupnim kapitalistima koji mogu da konkurišu za tu površinu ili kvadraturu koja je njima namenjena. Ponoviću još jednom, u raspravi u pojedinostima, pokušaću da vas ubedim da prihvatite neke od amandmana, ili sve amandmane SRS kako bi ovaj predlog zakona dobio i našu podršku. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić.
Hvala. Recite mi samo koliko mi je vremena ostalo, molim vas?
Sedamnaest minuta i 10 sekundi.
Hvala lepo. Dame i gospodo, gospodine ministre, gospodo iz ministarstva, govoriću o Predlogu zakona o divljači i lovstvu. Govorim o etičkom kodeksu i nacionalnoj kulturi, pre svega. Moramo konstatovati da država mora da stane iza interesa svojih lovišta, svojih lovaca. To je ono što sam na početku hteo odmah da kažem. Opšte je poznato da danas u Evropi postoje i opstaju dva modela upravljanja divljači i organizovanja lovstva. Prvi, gde je država vlasnik divljači i prava na lov. Drugi, gde je lovstvo organizovano po osnovu prava vlasništva nad zemljom. Predmet sporenja u mnogim zemljama je upravo način upravljanja, čak je, na primer, ovaj predmet i sporenje, recimo, u organizovanoj Sloveniji, posle niza prepirki, sukoba i mišljenja, na kraju, završio pred Međunarodnim sudom u Strazburu. Kada spominjemo Sloveniju treba istaći da je ovaj zakon pripreman pet godina, da je dva puta vraćan na doradu posle žučnih rasprava i da je konačno usvojen sredinom 2004. godine. Takođe, treba istaći i radi uporedbe, Crnu Goru, koja je na brzinu, bez rasprave, usvojila ovaj zakon za svega nekih 11 minuta, donela ga, ali se on ne primenjuje već pet godina. Zašto ovo navodim? Čisto da bismo mi bili na oprezu kada budemo glasali za ovaj zakon, kada ga budemo prihvatili ili ne. On, u svakom slučaju,želi da poboljša stanje u lovstvu. Naš Predlog zakona, čini mi se, ako bude usvojen, neće proći puno bolje od crnogorskog, zbog nekih nejasnoća, ne svih, kompletnog zakona, ali to je ono gde pokušavamo da poboljšamo zakon svojim amandmanima. Rekli ste u svom izlaganju da ste dobili podršku Lovačkog saveza Srbije, većinom glasova, i to je tačno. Taj skup je održan, čini mise, na Veterinarskom fakultetu, krajem decembra prošle godine. Od 197 koliko je trebalo da bude prisutno: prisustvovalo je 134, a za ovaj zakon je glasalo 104 i to je ta podrška, rekao bih, ne apsolutnom većinom. Trebalo je ta sednica da apsolutnom većinom, da kažem, dvotrećinskom većinom da podršku ovom zakonu. Međutim, i tamo je došlo do sukoba, a znamo da u Lovačkom savezu Srbije nisu dobri odnosi, možda zbog toga što direktor ima veliku platu, preko 200 hiljada dinara, a ostali članovi ili udruženja žive na ivici egzistencije. Trebalo je, čini mi se, sa više pažnje pristupiti ovoj temi, sačiniti detaljnu analizu na osnovu diskusija sakupljenih sa raznih rasprava, uvažiti primedbe i predloge, itd, pa tek onda pristupiti donošenju ovog zakona. Dakle, neki su demonstrativno napustili taj sastanak, to je ta jedna grupa koja se ne slaže sa svim članovima ovog zakona. Kada govorimo o samom lovstvu, ne smemo zaboraviti da lovačko druželjublje potiče iz davnih vremena prošlih vekova, kada su i nastala ova razna udruženja. Ako se uzme u obzir socijalni sastav članstva, slobodno se može reći da su retke društvene organizacije u kojima je postojala i postoji raznovrsnost članstva, gde jedni pored drugih koji ravnopravno sede, kako neko reče, i ručaju, i sudije i radnici, i lekari i državni činovnici, i oficiri i trgovci, i sveštena lica i advokati, i poljoprivrednici i ministri i predsednici država. Lovačka udruženja se nisu bavila politikom, niti su kao organizacija pripadala bilo kojoj političkoj eliti. Izazivanjem revolta kod njih nanećete štetu sebi, kao ministru, i samom Ministarstvu kojem pripadate i koje vodite, jer u Srbiji ima preko 75 hiljada lovaca, kako ste rekli, i složićete se da to nije nimalo zanemarljiv broj sa kojim se lako može manipulisati baš zakonskim odredbama. Čini mi se da ovaj zakon može da dobije podršku samo onih privilegovanih, tj. bogatih, što znači još jedno raslojavanje u našem već napaćenomdruštvu. U ovom zakonu će se stvoriti uslovi gde će ministar da odlučuje potpuno samostalno o nekim situacijama, na to smo dali primedbe i predložili amandmanima da se izmeni, da ne može ministar sam da odlučuje. Ministar će imati ovlašćenja da samostalno potpisuje neke stvari u nekim situacijama i osnovano se sumnja da će ti bogati imati potpunu slobodnu uz podršku jednog čoveka. Neko će da nastrada u moru propisa, a to su siromašni lovci, a oni drugi će i dalje da uživaju u blagodetima lovstva i krivolovstva, samo zato što su bliski vladajućoj većini i vlasti. Komora je još jedna agencija za zapošljavanje nezbrinutih kadrova. To je ono što mi iz SRS stalno ističemo i ne odobravamo. To će biti još jedan namet građanima, jer i to neko treba da finansira. Ako Lovački savez Srbije ima toliko članova, a direktor i oni oko njega verovatno imaju velika primanja, pitamo se, samo po sebi se nameće – kolika će primanja imati direktor Komore i zaposleni u njoj? To pitanje se nameće samo po sebi, kao i zabrinutost. Još nešto, u Predlogu zakona nema Kosova i Metohije, to smo rekli, a moralo se glasno istaći i Vojvodina i Kosovo i Metohija. Zašto to kriti?! Nevešto se pokušava izbeći ta činjenica i stav Vlade prema Kosovu i Metohiji. Primedbe koje smo dobili došle su sa terena od onih koji se profesionalno bave lovstvom, tj. lovnim turizmom, kao privrednom granom, da je ovim zakonom malo obuhvaćena ova tema, svega u dva-tri člana. Da li razmišljate, vi u Ministarstvu, da kao privredna grana lovstvo može doprineti značajnom prilivu sredstava u budžet? Sve manje stranih lovaca se odaziva na lov na terenu Srbije. Nekada je godišnji priliv od lovnog turizma bio desetine miliona dolara, samo u Vojvodini je bilo godišnje i preko pet-šest hiljada stranih lovaca. Nije definisan izvoz divljači ili mesa od divljači, to je osnovni razlog nedolaska stranih lovaca. Neke države u okruženju, a nalaze se u EU, imaju tačno i jasno definisan taj stav u vezi ove teme i zato mnogi lovci EU idu baš tamo, a ne u Srbiju, u mnoge zemlje gde je tema lovnog turizma i te privrede grane definisana. Pre donošenja ovog zakona trebalo je doneti, po meni i po nama iz SRS, i po mnogima, koliko sam danas shvatio u ovoj diskusiji, zakon o šumama i zakon o poljoprivrednom zemljištu koji bi bliže definisali neke stavove, a time bi ovaj zakon, o kojem danas raspravljamo, imao pun smisao. Osnovaćete nešto u vidu Komora, da se, navodno, nešto poboljša, a u Komori biće i predstavnici Ministarstva. Prosto je nemoguće da ta nova komora zna i poznaje lovstvo bolje od saveza ili društva. Komora će se finansirati iz budžeta, makar ispočetka, kako ste rekli, ako sam dobro razumeo. Ako ne zbog nečeg drugog, onda u ovoj besparici ulazimo u još jedan problem finansiranja koji će podneti najviše sami lovci u kasnijem radu, koji su iovako osiromašeni na razne načine. Komora će zaživeti, koliko sam razumeo, otprilike, za godinu dana. Do tada bi morali dobro razmisliti oko same organizacije. Kada govorimo o ovom zakonu, a istakli smo, kada bude donesen zakon o šumama, u kojem će verovatno biti definisana i uloga Zavoda za šumarstvo, kao stručne planske i nadzorne institucije državne uprave u oblasti lovstva, to već sada izaziva podozrenje dela stručne javnosti koji smatraju da oni neće biti kompetentni za ovaj posao. Kada govorimo o koncesijama i koncesionarima, a i o koncesninama, mislim da ima puno nejasnoća. Nisam baš razumeo mnoge stvari, a to je bitno u ovom zakonu. Biće interesantno pratiti kako će lovačke organizacije, kao koncesionari, rešavati problem isplata koncesnina po ovom zakonu. Da li je moguće naplaćivati godišnje i na osnovu godišnjeg plana prihoda od divljači i godišnjeg plana rashoda štete od divljači, ko će određivati prihod od prodaje mesa od divljači i ostalih prihodovnih poslova i rashoda i troškova? Možda nisam to dobro razumeo, ali mislim da to nije definisano ovim zakonom. Na drugoj strani, moramo konstatovati da cenu mesa, kao i cena raznih rashoda u toku godine, melioracije ili nekih drugih troškova, određujesamo tržište, ako se bude naplaćivalo na godišnjem nivou, tu će biti pomeranje, pogotovo u vremenu u kojem živimo, gde ne možemo odrediti fiksne cene ni usluga, a ni same robe. Mislim da te nejasnoće moraju da se definišu kako bi zakon dobio na važnosti, jer svaki zakon koji se donosi, i kada bude donesen, makar on bio loš, mora se poštovati dok se ne donese neki bolji i kvalitetniji zakon. Zato ćemo mi kada budemo vodili raspravu u pojedinostima govoriti o amandmanima, koje smo podneli a odnosi se na ono o čemu smo govorili moje kolege i ja, i pokušati da pomognemo vama, a vi da nas razuverite ako smo u nekim dilemama, da stručno poboljšamo ovaj zakon, jer ga donosimo sada i za osam dana on stupa na snagu. Zbog toga će mnoga udruženja i mnogi lovci ići na edukacije i moraće da se ponašaju po ovom zakonu. Toliko. Hvala lepo. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin ministar. Izvolite.
Ukoliko, poštovani narodni poslaniče, pročitate član 4. tačku 15) videćete da, po definiciji, na teritoriji Srbije po ovom predlogu zakona postoje tri lovačka saveza. Jedan je Lovački savez Srbije, jedan je Lovački savez Kosova i jedan je Lovački savez Vojvodine. Prema tome, apsolutno nije istina, kao što sam to već jednom rekao, možda niste slušali pažljivo, da se ovde samo govori o lovačkom savezu pokrajine. Ne znam da li postoji ijedno mesto gde se pominje sam Lovački savez AP Vojvodine, to se nigde ne pominje. A, ukoliko vi mislite da se samo to odnosi na njega, onda treba da razmislite na koji način vi doživljavate našu zemlju, sa ili bez Kosova. Dobro znam da postoje tri saveza i sva tri su nabrojana u zakonu. Pored toga, jedno zaista suštinsko pitanje, u diskusiji vaše poslaničke grupe je nekoliko puta pominjano da se zakon pravi zato da bi neki stranci tu došli da love i da bi onda bili isterani domaći lovci, a onda, opet, u vašoj diskusiji čujem da je jako važno da se povede računa da stranci mogu da dođu da love jer je to veliki prihod naše države. Što se nas tiče, naravno da stranci treba da dođu da love, ali po zakonu koji je adekvatan i da se omogući da na taj način srpsko lovstvo ostvari značajne prihode od turizma, da je to jedan od važnih vidova turizma. Što se tiče zakona, još jednom bih hteo da ponovim da zaista ne mogu, niti imam pravo, niti želim, niti mislim da je adekvatno da se mešam u trenutnu situaciju u lovačkim savezima. Koliko znam, svaki predsednik lovačkog saveza je demokratski izabran na izborima, koji su pretpostavljali da sva lovačka udruženja učestvuju u tim izborima. Ukoliko je njihov stav bio da ovaj zakon na ovaj način treba da uđu u Skupštinu, to sam rekao i zaposlenima u Ministarstvu, odnosno Upravi za šume koji se bave ovim zakonom da ovaj zakon ne može da se nađe ni na Vladi ni u Skupštini dok ne dobije adekvatnu podršku nadležnih saveza. Onog trenutka kada smo tu podršku dobili, taj zakon smo uputili i na Vladu i na Skupštinu. Ono što je posebno bitno da dodam jeste da zaista ne mogu da pravim razliku, nije primereno da pravim razliku između određenih lovačkih udruženja, i koja su to lovačka udruženja koja su ugledna, a koja nisu. Mislim da to zadire u nešto gde nemam nadležnost. Ono što bih hteo još jednom da ponovim jeste da je Lovačka komora strukturno udruženje, kao advokatska, kao turistička. To nije nikakva agencija. Vlada, niti predstavnici Vlade nemaju apsolutno nikakve nadležnosti u upravljačkom smislu ili bilo koji drugi način, a pogotovo ne u kadrovanju tih ljudi koji se tamo zatiču. Njih isključivo biraju ljudi koji su za to stručni i koji se bave ovom strukom. Iz tog razloga je važno da ona postoji. Naravno da treba da pomognemo da ona počne da funkcioniše, jer je ta komora neko ko, kao i Advokatska komora ili neke druge komore, treba da donese red u ovu oblast, da omogući da se gazduje lovištima u Srbiji na adekvatan način, sa dovoljno razumevanja za potrebe lovaca, za potrebe onih koji se bave ekologijom, šumarstvom, i svima onima koji su, hteli ili ne hteli, u ovu oblast na neki način upleteni, uvučeni i treba da se njihovo mišljenje čuje. Nisam na stanovištu da sem onoga što zakon predviđa, dakle, pomoć u osnivanju, da bilo koji dinar iz Republičkog budžeta kasnije ide u ovu namenu i mislim da se tu apsolutno slažemo. U svakom slučaju, mislim da je ovo zakon koji donosi mnogo novina i da to ide na bolje. Mislim da se svi amandmani koji su se danas čuli uglavnom odnose na unapređenje ovog zakonskog predloga. U sledećih nedelju dana mi ćemo zajedno sa vama da usvojimo što veći broj amandmana koji imaju smisla, koji treba da se nađu u zakonskom predlogu. I, kao što je uvek bilo kada ste radili sa Ministarstvom poljoprivrede, ili u mom prethodnom mandatu Ministarstvom ekologije, svaki smisleni amandman, bez obzira iz čije poslaničke grupe dolazi, mora da bude prihvaćen, jer ovde ne radimo zarad svojih stranaka već zarad interesa građana Srbije, u ovom slučaju njih 75.000, koliko trenutno ima registrovanih lovaca u Republici Srbiji. Toliko za kraj. Izuzetno zahvaljujem svim poslanicima koji su danas tokom rasprave učestvovali u unapređenju ove oblasti. Izuzetno zahvaljujem svim narodnim poslanicima koji su uzeli učešće u raspravi, kao i onima koji su slušali pažljivo šta danas radimo. Takođe, moram da zahvalim i Odboru za poljoprivredu, koji je, kao i uvek, svoj posao radi dobro i zaista bih se pridružio molbi prof. gospodina Mašića, predsednika Odbora, da na sledećem Odboru svi narodni poslanici koji su članovi Odbora uzmu učešće u njegovom radu da bi ovaj zakonski predlog, ili neki drugi koji bude na redu iz oblasti poljoprivrede, bio prodiskutovan na adekvatan način i usvojen onako kako treba da bude. Zahvaljujem još jednom i prijatno.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa konstatujem da gospodin Milan Dimitrijević želi da iskoristi svoje pravo iz člana 93. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, imam dilemu da li se ovaj zakon može popraviti amandmanima. Posle celodnevne diskusije definitivno moj zaključak je "ne". Ovaj zakon, gospodine ministre, ne poboljšava stanje u lovstvu. Naprotiv, on stvara zablude u punom smislu te reči. On ne objašnjava pojmove, on ih mistifikuje, dajući im mogućnost različitog tumačenja. Zakon ima smisao nasilnog nametanja propisa, koji, čini mi se, da su puko prepisivani odnekud. A, istovremeno, ima smisao u zatiranju onih vrednosti koje su na ovim prostorima decenijama stvarane To je suština ove priče. Gospodine ministre, smisao zakona nije da se revolucijom dođe do promene u oblasti zaštite stanja divljači, staništa, već da se postepenim putem i metodama dođe do optimalnih rešenja. Lovna politika oličena kroz ovaj zakon ne sme da bude puko prepisivanje određenih propisa, već prilagodljiva nemoći, kako ekonomskoj, tako i kulturnoj, kakva smo mi država. Na kraju, otvorilo se jedno vrlo važno pitanje, to je odnos vlasnika divljači i vlasnika zemljišta. To je vrlo bitno pitanje. Pitanje par ekselans. Ne može se tek tako jedno pitanje rešavati na ovaj način, jednom uredbom ministra. Uostalom, svaki treći, četvrti, peti član regulisaće se uredbom koju će doneti ministar. Dakle, to pokazuje suštinu i nameru donošenja ovog zakona. To pokazuje šta će biti sa organizacijom koja je više od jednog stoleća funkcionisalo na ovim prostorima. To je namera zakona, da tu organizaciju poruši, da ona nestane, da se ostvari tržišni princip. Lovstvo nije novac. Jeste novac, ali prevashodno ne novac. Svojim odlukama i propisima, kojih nema, a koje obećavate, vi ćete regulisati ili ćete pokušati da regulišete niz stvari. Ako ste pažljivo čitali pojedine članove, videli ste koliko su oni u suprotnosti sa zdravom logikom. Vi predviđate, a navešću samo jedan primer, dajte ovlašćenja lovočuvaru, ona ovlašćenja koja ima policija. Da li je tekstopisac uopšte pročitao Zakon o policiji? Da li je moguće da lovočuvar privodi nekog? Da li je to moglo da bude regulisano na drugi način zakonom? Mi smo donosili zakone o komunalnoj policiji, sada imamo lovočuvare koji izigravaju policajce, pa, ljudi, ako tako krenemo sa takvim zakonima, mislim da nam treba još, bar, tridesetak zakona. Imate li nameru samo da hapsite?! Imate samo nameru da vršite prisilu?! Imate nameru samo da otimate, da otuđujete, da prodajete?! E, to je svrha ovog zakona. Dakle, zakon je donesen bez stvarne rasprave, sa ogromnim lobiranjem, da se rasturi Lovački savez Srbije, da se unište lovačka društava. Potpuno sam bio u pravu kada sam rekao danas, prepodne u raspravi, da će lovcima Srbije, s obzirom na ranije aktivnosti gospodina ministra, dok je bio ministar za zaštitu životne sredine, ostati da love krpelje i komarce.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički jedinstven pretres o Predlogu zakona o divljači i lovstvu i Predlogu zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom sutra, u 10.00 časova, a 8. marta, u ponedeljak, nećemo imati sednicu. Zahvaljujem.