Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u saliprisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Jadranka Joksimović, Meho Omerović, Dragan Šutanovac, Igor Bečić, Miroljub Stojčić, Nenad Konstatinović, Ivan Andrić, Jelena Travar Miljević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da sednici prisustvuje predsednik predlagača Miroljub Tomić, zamenik predsednika Visokog saveta sudstva. Nastavljamo rad o zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima odluka iz tačaka 13. do 20. dnevnog reda. S obzirom da je lista govornika iscrpljena, ostalo je samo vreme koje je preostalo ovlašćenim predstavnicima i predsednicima poslaničkih grupa i naravno predlagaču. Da li neko od onih iz ove kategorije ko nije iskoristio vreme želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Šest minuta vam je preostalo. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavniče Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici DS su tokom jučerašnje rasprave ukazivali na činjenicu da je izbor za najvažnije funkcije u pravosuđu došao u vreme kada stanje u pravosuđu nije ni malo sjajno. Naprotiv, konstatovali smo da nema ozbiljnijih pomaka u sređivanju stanja u pravosuđu, odnosno da se predmeti gomilaju, da je vera u pravnu državu sve manja, da predmeti zastarevaju i da Vlada u svom domenu nije učinila dovoljno. Rekao bih da je učinila jako malo na popravljanju situacije u pravosuđu, posebno imajući u vidu ugrožavanje nezavisnosti sudstva, pravosudnih organa, rada tužilaštva, o čemu imamo izveštaje Evropske komisije, pogotovo kada je reč o tabloidizaciji pravnih procedura u sferi suđenja preko tabloida, gde su tabloidi preuzeli ulogu tužilaštva, sudstva, dok se i od najviših državnih funkcionera umanjuje uloga, odnosno pravosudna vlast se ugrožava od strane izvršne vlasti. Ukazali smo i na nedoslednost u predlaganju kandidata jer smo konstatovali da pojedini kandidati i pored činjenice da su u svojim biografijama imali i vrlo neslavne epizode sa zastarevanjem predmeta tipa „Ilarion“, predloženi za najviše sudske funkcije. Usput smo spomenuli i činjenicu da je za vreme ove vlasti zastareo i slučaj „Jugoskandik“. Sa druge strane, rečeno nam je u obrazloženju da je za tog predsednika suda svoju podršku dale kolege koje su ga predložile za predsednika Kasacionog suda. Sa druge strane, u drugom slučaju kada je u pitanju upravni sud imamo situaciju da je za predsednika upravnog suda predložen sudija koji je među kolegama dobio apsolutno najmanji broj glasova. Ovde imamo pomešane i principe i u ovakvoj situaciji u pravosuđu, o kojoj je govorio moj kolega Srđan Miković, gde biramo sudiju Apelacionog suda u Novom Sada za nekoliko dana, jer je u međuvremeno od izvršne vlasti stigao Predloga zakona koji će anulirati taj izbor pa imamo situaciju da se niko od sudija iz Novog Sada nije javio za to mesto predsednika Apelacionog suda. Verovatno su kolege znale da im je to uzaludan posao i da mi sada pored činjenice da biramo predsednika na sedam dana, biramo sudiju koji uopšte ne potiče sa tog područja suda, ne poznaje kolege, ne poznaje stanje u sudstvu itd. Naravno, u međuvremenu smo dobili i niz informacija od advokata, od sudija o stanju u sudstvu, pa smo dobili informaciju da se ne rade analize efekata rada pojedinih sudija, da ne znamo koliko koji sudija ima nerešenih predmeta, da ne znamo ništa o njihovoj brzini rada i da se na bazi toga ne mogu izreći i ocene, pa ni nekom sudiji da prestane sudijska funkcija, što piše u zakonu. Saznali smo, možda je to deo samo kritike, da Pravosudna akademija ipak daje mogućnost za neravnopravnost u izboru sudija, odnosno da stručni saradnici koji rade godinama u sudovima su u neravnopravnom položaju u odnosu na one koji završe akademiju, odnosno taj kurs i da se praktično na taj način stvara mogućnost nepotizma i nekih drugih negativnih stvari koje mogu da naruše nezavisnost sudstva. S druge strane, Zakon o parničnom postupku, imamo informaciju, je prilično teško primenjiv i dolazi do nagomilavanja i predmeta… (Predsednik: Vreme.) U tom smislu DSS smatra da je ovo samo segment jednog velikog i obimnog sadržaja koji neće doprineti poboljšanju stanja u sudstvu i zbog toga ćemo u danu za glasanje odlučiti kako glasati po pojedinim predlozima. Hvala.
Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo u skladu sa Poslovnikom želi reč? (Ne.) Da li gospodin Tomić želi reč? Izvolite, samo ubacite karticu, molim vas.
Predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pažljivo pratio vašu diskusiju juče i danas u ovom parlamentu i mogu da kažem da sam veoma zadovoljan time što se u diskusijama većine poslanika pominju pojmovi aktivnosti i ciljevi kojima se inače Visoki savet sudstva svakodnevno bavi. Naime, ovde su često pominjani pojmovi kao što je – stručnost sudija, efikasnost, ažurnost pravosuđa, bolji rezultati, i mogu da vam kažem da su to stvari kojima se Visoki savet sudstva bavi i o kojima svakodnevno raspravlja, bilo kada je reč o opštim pitanjima koja se tiču stanja u pravosuđu, bilo kada raspravljamo o predlozima za najviše funkcije u pravosuđu, kao što je to bilo u ovom slučaju reč. Hoću da kažem da mi, sudije, možda nismo najbolji retoričari sa ove skupštinske govornice, kao što ste vi, uvaženi narodni poslanici, što je potpuno logično obzirom da svakodnevno raspravljate iscrpno i stručno o raznim temama u Skupštini, u šta sam se i sam uverio u ova dva dana. Ipak ću pokušati u najkraćim crtama da se osvrnem na neke teme koje su bile predmet rasprave i diskusije pojedinih narodnih poslanika, kao i da odgovorim na pojedina pitanja koja su ovde postavljena. Pre svega mislim da je evidentno i da smo se svi složili da je vrlo značajno što je Visoki savet sudstva stavio na dnevni red izbor predsednika sudova, kako bi se okončalo stanje vršioca funkcija predsednika sudova u našem pravosuđu. Uveravam vas da će Visoki savet sudstva i u narednom periodu nastaviti da raspisuje konkurse za predsednike sudova u preostalim sudovima i da će postupati po tim konkursima, sa jedne strane, kao što ćemo da raspisujemo konkurse za popunjavanje upražnjenih sudijskih mesta i da ćemo se truditi, kao što smo i ovog puta pokušali da učinimo, da na sudijska mesta dođu najkvalitetniji, najstručniji i najbolji stručni saradnici, odnosno sudijski pomoćnici, odnosno i oni drugi koji apliciraju za ta mesta, a ispunjavaju zakonom predviđene uslove, a procenimo da se radi o dobrim kandidatima. U stvari, to je i odgovor na jedno od pitanja koje je ovde postavljeno – da li je potrebno da se odlučuje po ovom našem predlogu, u kontekstu budućeg zakona o sedištu i mreži sudova, imajući u vidu eventualno neke odredbe koje se pominju da će biti donete. Moram da vas podsetim, a to sam rekao i u uvodnom izlaganju, da je Visoki savet sudstva konkurs za izbor predsednika sudova je raspisao još u maju 2013. godine, da je stanje u srpskom pravosuđu takvo da su u svim sudovima vršioci funkcija predsednika. A ne treba da vas podsećam da smo i mi, kao Visoki savet dužni, ali da je i ovaj parlament dužan da postupa po Ustavu i postojećim i važećim zakonskim propisima, a ne zakonskim propisima koji će eventualni i kada biti doneti. Neko je ovde pomenuo, od narodnih poslanika, da je bilo potrebno da se za predložene kandidate sagledaju rezultati rada, kao i da se vidi kakav je to program koji kandidati za najviše funkcije u srpskom pravosuđu bude i da li u tom slučaju odgovaraju za te najviše funkcije. Pretpostavljam da smo u žaru priče i u žaru diskusije prenebregli ili prečuli jedan deo mog uvodnog izlaganja, pa ću ga ja u najkraćim crtama u dve rečenice ponoviti, a to se odnosi na deo izlaganja kada sam rekao da je Visoki savet sudstva dana 25. juna 2013. godine doneo odluku o obrazovanju Komisije za izbor predsednika sudova, koja je sagledala rezultate rada svih prijavljenih kandidata, broj izrađenih odluka, kvalitet rada, ažurnost i stručnost, kao i mišljenje opšte sednice sudija za tog kandidata, što je samo jedan od parametara za utvrđivanje da li će neko od kandidata biti predložen ili ne. Takođe smo sagledali, i to su bili dužni da podnesu svi prijavljeni kandidati, i program rada u kome su izneli svoje viđenje problema u funkcionisanju suda za koji su aplicirali, način njihovog prevazilaženja i ideje za unapređenje rada tog suda. To jeste jedno od važnih pitanja kada je reč o predsednicima sudova. Nije sporno, da bi neko bio izabran za predsednika suda, posebno za najviše sudove u Republici Srbiji, da mora da bude stručan, da mora da bude ažuran, da mora da bude odgovoran i da ima najbolje rezultate rada, ali pored toga verujem da ćemo se svi složiti da je potrebno da taj kandidat mora da ima i određene organizatorske sposobnosti, da može uspešno da vodi sudsku upravu i da upravlja jednim sudom. Takođe je izneto, kao jedno od pitanja, da je bilo potrebno da se svi kandidati vide i ovde u Skupštini. Verujem da se svi slažemo da bi to ipak bilo previše, da svi kandidati budu ovde danas i juče sa vama. Ali, zato još jedanput ponavljam, Komisija Visokog saveta sudstva je obavila razgovor sa svim prijavljenim kandidatima za predsednike sudova i sa preko 200 kandidata za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Složićete se da to nije bio mali broj sudija i ne mali posao za Komisiju Visokog saveta sudstva, i to kako bi Komisija neposredno stekla jedan utisak o stručnosti, elokventnosti, pored rezultata rada, mišljenje kolegijuma, i uveravam vas da će takva praksa biti i ubuduće, kada je reč o radu Visokog saveta sudstva. Pitanje transparentnosti. Ovde u Narodnoj skupštini je postavljeno više puta pitanje transparentnosti i to je jedno od pitanja, mogu sa sigurnošću da vam kažem, kojim se Visoki savet svakodnevno bavi. Uostalom, pitanje transparentnosti se pominje kao jedno od važnih pitanja i u strategiji koju ste vi ovde u Narodnoj skupštini usvojili i to je pitanje koje se prožima kroz sva načela bitna za sprovođenje Nacionalne strategije za razvoj pravosuđa u narednom periodu i akcionog plana. Mogu da vam kažem da je Visoki savet sudstva, rukovodeći se tim principom, oglasio javan konkurs, što je bila i naša zakonska obaveza, zatim, da je Visoki savet sudstva obavio intervjue sa svim kandidatima, da su ti intervjui bili javni, zatim, da je sa ovim konkursom bila upoznata kompletna javnost Srbije, kako stručna, tako i ostala javnost, zatim da se o kandidatima koji su konkurisali i aplicirali na određena važna mesta u srpskom pravosuđu, kao i na ostala mesta vezana za sudijske pozive, da su se o njima izjašnjavali javno, na kolegijumima, na opštim sednicama, da su se o tim kandidatima, ali i o drugim kandidatima, izjašnjavale i advokatske komore i one organizacije iz kojih kandidati, koji nisu bili iz redova sudija, potiču. Pitam se i pitam vas da li ste čuli za neki transparentniji konkurs i postupak od ovoga? Još jedanput kažem, to je način rada i stav koji je zauzeo Visoki savet sudstva. Još jedanput vas uveravam da će transparentnost biti jedna od osnovnih načela kojih ćemo se pridržavati kao Visoki savet u svom budućem radu, jer verujem da se svi slažemo da samo iz transparentnih postupaka mogu da se izrode kvalitetne i dobre odluke. Neko je ovde od poslanika postavio i pitanje donošenja i usklađivanja Zakona o sudijama, Zakona o pravosudnoj akademiji i drugim zakonima. Mislim da ne treba vas kao republičke poslanike da podsećam da u sistemu podele vlasti postoji, kako postoji u Srbiji, zakone ne donose sudije, zakone ne donosi Visoki savet sudstva, već vi, poštovani narodni poslanici, a da sudovi, odnosno sudije sude na osnovu Ustava i važećih zakonskih propisa. Neko je ovde za skupštinskom govornicom tiho, ali jasno izgovorio da je sudijski posao težak i odgovoran. Ja ću sada ovde da kažem, jer verujem da me prati jedan deo javnosti, ako se ovaj prenos prenosi sredstvima medija i informisanja, da jasno i glasno kažem da je sudijski posao težak i odgovoran i verujem da se svi slažemo da gotovo da nema značajnije, odgovornije i teže funkcije od sudijske. Pitam se - da li ima išta značajnije od odlučivanja o ljudskim sudbinama, o njihovim pravima, o njihovoj odgovornosti, o njihovoj slobodi? Donedavno su sudije odlučivale i o životu i smrti. Kada to kažem, nemojmo zaboraviti da je donedavno sudija okružnog suda bio u prilici da, nakon sprovedenog krivičnog postupka, izrekne i smrtnu kaznu. Ako sam ovo rekao, onda ću svakako reći i da je vrlo značajno da upravo nosioci ove značajne funkcije, sudijske funkcije, budu stručni, pošteni, efikasni i odgovorni. Neko je juče u Skupštini pitao koji je to broj sudija koji trenutno radi na sudijskim funkcijama u Srbiji? Trenutno u Srbiji ima oko 2900 sudija, ali napominjem da nije u potpunosti popunjena sistematizacija, odnosno ukupan broj potrebnih sudija u svim sudovima. Verujem da ćete se složiti, a to je svakako tako, da je jedan od najvažnijih zadataka Visokog saveta sudstva da utvrdi da li su ove sudije uspešne i da li dobro i kvalitetno obavljaju svoju sudijsku funkciju. I ne samo to, nego i da one najkvalitetnije afirmiše i predloži za najviše sudijske funkcije i za najviše pozicije u srpskom pravosuđu. Ali, sa druge strane, da one sudije, a ima i takvih, koji imaju loše rezultate rada, koji i dalje možda ne rade odluke po nekoliko meseci i ne rade u blagovremenom, zakonom predviđenom roku, da se za njih u zakonito sprovedenom postupku utvrdi njihova odgovornost i da se u srpsko pravosuđe uvede i zaživi i princip odgovornosti sudija. Ovde je više puta pominjano pitanje izbora, reizbora, neizbora, ponovnog izbora, poništavanja izbora itd, vezano za odluke Visokog saveta sudstva i tim pitanjem se Srbija bavi već nekoliko godina. Tačku na to je stavio Ustavni sud Srbije onog trenutka kada je doneo Odluku o poništavanju odluka Visokog saveta sudstva. Znamo da su odluke Ustavnog suda takve da ih svi moramo poštovati. Nakon toga su te sudije vraćene na svoje sudijske dužnosti. To ne znači da su sve sudije koje su vraćene, kao i one koje su inače bile izabrane, najbolje, najpoštenije, najstručnije i najkvalitetnije. Upravo je zbog toga Visoki savet, držeći se i naloga koji je dao Ustavni sud u odluci kada je poništio odluku Visokog saveta sudstva, napravio razliku između tih sudija, pa tako, primera radi, ovih dana, kada smo odlučivali o izboru pojedinih sudija u više pravosudne istance, nismo apriori izabrali za te više pravosudne istance samo one sudije koje su vraćene na osnovu odluke Ustavnog suda, već smo sagledali sveukupnost njihovih rezultata, njihov rad i upravo zato smo, sagledavajući konkretno rad svakog sudije pojedinca koji sada radi u pravosudnom sistemu Srbije, i neke od tih sudija predložili za najviše pravosudne funkcije, nalazeći kao Visoki savet sudstva da se radi o stručnim, dostojnim, ažurnim, kvalitetnim, sposobnim sudijama da obavljaju najvažnije funkcije u srpskom pravosuđu. Iskoristiću ovu priliku, oduzeću vam još samo par minuta i reći još nekoliko rečenica. Samo da nas sve podsetim da se očekuje usvajanje seta pravosudnih zakona ovde u Skupštini, u ovom parlamentu, da se očekuje i nova mreža sudova, da je nedavno započeta primena novog Zakonika o krivičnom postupku. Zatim, da ste vi kao parlament nedavno usvojili Strategiju razvoja pravosuđa i akcioni plan za njeno sprovođenje. Mogu da vam kažem, kao predsedavajući Komisije za sprovođenje nacionalne Strategije za razvoj pravosuđa u narednom periodu, da sam svestan da je pred svim institucijama zaduženim za sprovođenje ove strategije jedan izuzetno složen, odgovoran, ali i težak posao. Šta je u stvari zadatak Strategije? Zadatak je da pravosuđe bude efikasnije, da bude ažurnije, da bude stručnije, transparentnije, ali i odgovornije. Nemojte pomisliti da sam se, baveći se ovim pitanjima koje sam prethodno izložio, makar na kratko udaljio od teme koja je ovde danas na dnevnom redu. Na dnevnom redu je bavljenje predlogom Visokog saveta sudstva za konkretne sudije, za izbor na konkretne, najvažnije funkcije u srpskom pravosuđu. Upravo sam ovo prethodno rekao kako bih vam ukazao da je Visoki savet sudstva, svestan svih ovih ciljeva, upravo vodio računa, imajući u vidu sve kriterijume bitne za odlučivanje, a koje sam vam napred izložio i naveo, i zato je za čelnog čoveka srpskog pravosuđa predložio Dragomira Milojevića, nalazeći, to još jedanput ponavljam, da se radi o kvalitetnom, stručnom, odgovornom, ažurnom sudiji, koji kao takav predstavlja uzor svim sudijama u Srbiji i uživa njihovu nepodeljenu podršku. Ali, Visoki savet sudstva je predložio i ostale kandidate za ove odgovorne funkcije, a nadamo se da ćemo zahvaljujući njihovom radu uspeti da ostvarimo upravo ciljeve koji su zacrtani Strategijom koju je usvojio ovaj parlament. Hvala vam.
Hvala. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 13. do 20. dnevnog reda. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmeni Odluke o broju i izboru potpredsednika Narodne skupštine; Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres po tačkama 21, 22. i 23. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkoj jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, o čemu ste detalje dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmeni Odluke o broju i izboru potpredsednika Narodne skupštine; Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predlagač, odnosno predstavnici predlagača žele reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima gospodin Stefanović. Izvolite.
Pošto vidim da niko od kolega ne smatra za shodno da u ovoj Skupštini razgovaramo o ovom vrlo interesantnom predlogu, tj. izmeni predloga, mi iz DS bismo voleli da čujemo malo više reči ili neko obrazloženje ovakvog poteza. Smatramo da je vrlo čudno i do sada, čini mi se, ne zabeleženo u praksi, možda grešim, da vladajuća stranka ima i predsednika i potpredsednika Narodne skupštine. Moguće je to izvesti. Predsednik Narodne skupštine je ovlašćen da predlaže mere poput ove – smanjivanje ili povećavanje broja potpredsednika. Takođe je uobičajena praksa da se prethodno o tome razgovara na Kolegijumu šefova poslaničkih grupa sa predsednikom Skupštine. Obavešten sam da će Kolegijum biti danas u 13 časova. Ne znam da li je ovo tema. Pretpostavljam da nije, ali, složićete se da je ovo u neku ruku novi pokazatelj funkcionisanja vladajuće većine u ovoj Skupštini. Mi iz DS bismo voleli da čujemo neki odgovor. Zbog čega niko nije obavio konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa? Zbog čega dolazi do povećanja broja potpredsednika? Da li postoji bilo kakvo racionalno obrazloženje, a verujem da postoji? Zašto je u godini štednje, teških muka, tupih noževa i ostalog važno da imamo još jednog potpredsednika Skupštine iz iste stranke? U suštini, mi bismo voleli da u tom smislu imamo jedan konstruktivan razgovor, bez ulaženja u to ko je kandidat, pošto očigledno još niste našli za shodno da nas o tome obavestite. Mi ne vidimo u čemu će biti poboljšanje rada Skupštine povećanjem mesta za još jednog potpredsednika, u situaciji kada je u ovoj Skupštini prilično nejasno ko je vlast, ko je opozicija, mislim osim DS. Tako da u toj konstelaciji snaga vi donosite ovakav predlog, tj. izmenu odluke. Da li se iza svega ovoga krije nešto što se ovde po kuloarima Skupštine spominje, a to je da u SNS dolazi do određene preraspodele političke moći i uticaja? Da li posle veličanstvenih mitinga i demonstracije ljubavi prema predsedniku stranke, mi sada imamo određeno prestrojavanje, da ne kažem rokade u okviru vaše većine? Ono što je sigurno je da sada, ako je tačno ono što naslućujemo, ograđujem se, mi vidimo da gospodin Babić, koji nije trenutno prisutan, postaje predsednik poslaničke grupe SNS. Gospodin Arsić odlazi sa tog mesta, neko vreme obitava u sali, bez jasno opredeljenog funkcionalne pozicije za sebe. Ako je tačno da će to biti vaš kandidat, to u velikoj meri objašnjava jako, jako čudne procese koji se dešavaju kod vas. To je vaše pravo i to je legitimno. Ali, bi bio red da o tome na neki način ipak otvoreno razgovaramo, pošto bismo mi voleli da čujemo neko obrazloženje zbog čega se uvećava broj potpredsednika, zašto se to radi mimo konsultacija i da li to označava, narodski rečeno, udomljavanje jednog od vaših, do sada visokih funkcionera u ovoj Skupštini u odnosu na drugoga, ko je možda na lepši način, da se slikovito izrazim i pesnički, pevao o vođi. Ako je to tačno, mi bismo voleli zbog čega se takva nepravda nanosi jednom od vas, koji je pokazao izuzetno visok stepen profesionalizma, ljudskosti i konstruktivnosti i koji sada mora da bude jedan od potpredsednika. Naša bojazan je u pitanju. Ne tvrdim da je to tačno, ali plašim se i strepim od toga da ćemo imati jedno sedište više ovde i jednog potpredsednika više, a u suštini da o tome niko ozbiljno nije razgovarao, niti da smo čuli bilo kakav predlog. Meni je drago da je gospodin Stefanović tu. Pretpostavljam da ćete moći nešto da kažete o tome. Naša pitanja su prilično precizna i voleli bismo da čujemo bilo kakav odgovor. Hvala.
Reč ima predsednik Skupštine, Nebojša Stefanović. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, naravno da razumem set političkih pitanja koje je uputio moj prethodni govornik i to je njegovo pravo da, naravno, u ime svoje stranke postavi takva pitanja. Ono o čemu se ovde radi je vrlo jednostavno. Narodna Skupština je određenim odlukama na koje smo se obavezali u prethodnim sazivima, vezano i za formiranje odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji će biti uskoro formiran, uputio sam već svim poslaničkim grupama dopise, ali određenim, da kažem poslovima, koji nisu vezani samo za evropske integracije, već i povećanu aktivnost Narodne skupštine na drugim poljima. Vidite, da sada imamo mnogo aktivniji rad odbora. Vidite da se to sve i direktno prenosi i preko interneta, Vidite da smo povećali nivo aktivnosti Narodne skupštine, što mi je veoma drago. Postoji jedna objektivna potreba, da kroz veći broj potpredsednika koji zastupaju Narodnu skupštinu i meni je drago da se to u ovom sazivu dešava prilično intenzivno, da potpredsednici Narodne skupštine imaju veoma važnu i uvaženu ulogu u ovom domu, imamo potrebu da se taj broj potpredsednika poveća. Ova odluka, koja je danas pred nama, ne prejudicira ko će to biti, niti iz koje poslaničke grupe, jer to nije po Poslovniku. To možemo da uradimo tek u narednom koraku. Ova odluka samo povećava broj sa dosadašnjih pet, na šest potpredsedničkih mesta, pri čemu je to broj potpredsedničkih mesta koji je bio i u prethodnom sazivu, dakle, dešavalo se tako i ranije, međutim, nema ništa problematično u tom smislu. Što se tiče SNS, mogu da kažem kod nas je sve dobro. Nemojte da brinete za nas. Pojedine stranke ne mogu da nađu u svojim prostorijama trećeg za preferans i znam da je to veliki problem za te stranke, ali što se nas tiče, mi ćemo vrlo lepo izaći na kraj sa svim problemima. Što se tiče kadrovskih rešenja, mi o kadrovskim rešenjima naše stranke ne razgovaramo u Narodnoj skupštini, razgovaramo na stranačkim organima. Mi smo takve odluke doneli mnogo, mnogo ranije, što je u skladu sa politikom naše stranke. U svakom slučaju, građani su tu da ocene ko je bolji, ko je lošiji, ko zaslužuje poverenje, ko ne zaslužuje i vrlo ćemo uskoro videti ko su ljudi za koje građani smatraju da su dobro radili svoj posao, a za koji nisu. Imaćemo prilike na različitim izborima, kao što smo imali prilike i na različitim dopunskim, lokalnim izborima da testiramo volju građana. U svakom slučaju mislim da ovo pitanje uopšte nije sporno. Mislim da se radi o jednoj stvari koja će poboljšati, unaprediti rad Narodne skupštine. Naravno, dozvoljavam da druge kolege tako ne smatraju, zbog toga danas možemo da raspravljamo o ovome, u danu za glasanje izjasniti se šta mislimo o tome. Hvala.
Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine Stefanoviću, meni je žao što ipak suštinski niste odgovorili na pitanje. Ako uporedimo rad Narodne skupštine iz ove godine, uzimajući u obzir i izbornu godinu 2012. u odnosu na 2011. godinu mi imamo za 50% manje radnih sati kao Narodna skupština, a tražite da povećamo potpredsednika za jedno mesto, to je prva stvar. Drugo, mislim da je jako dobra stvar što ste rekli da to ne prejudicira ni ličnost, ni partijsku pripadnost. Mi smatramo da je to pozitivno što ste rekli. Demokratska stranka svakako misli da računa na još jednog potpredsednika ako je to tačno što ste rekli. Mi ćemo u tom smislu vama i predložiti da imamo još potpredsednika, pošto ste rekli da to ne prejudicira da je u pitanju SNS. Međutim, to nije tako i vi to znate i ja to znam, i građani Srbije to treba da znaju. U pitanju jeste jedna rokada u vašim redovima koja je posledica vrlo čudnih odnosa, dubinskih, koji se prostiru na vrlo negativan način. Kod vas nema problema za trećeg za preferans ali ima problema da nađete treći sto, pošto na tri stola igrate preferans. To je razlika, razumete. Možda neko ima treći za preferans, ali vama fali više stolova jer na istom ne možete da sedite, ne zbog masovnosti već zbog toga što različito mislite, delujete i različite interese imate. Naročito predsednik Nikolić i gospodin Vučić. Ali, kao što ste rekli to jeste vaša stvar ali istovremeno jeste stvar Republike Srbije zato što su posledice ovako čudne odluke. Dakle, nije nam jasno, razumem vas šta ste rekli za odbore, mislim da je to u redu i da je to ispravno, ali mi nije jasno koji je to obim posla koji gospodine Arsenović, gospođa Čomić, gospodin Korać, ima ih tu još, do sada ne obavljaju na pozitivan i dobar način. Dakle, objasnite mi šta oni to manje rade ili ne rade dovoljno da bi trebao da se uveća broj potpredsednika. Koja je to odnos snaga, koja je to umešnost, koji je to profesionalizam, koja je to stručnost koju vi dovodite u pitanje za potpredsednike koje već imate oko sebe? To je vrlo interesantno viđenje koje smatram da biste mogli bolje da objasnite. Hvala.
Reč ima Nebojša Stefanović. Izvolite.
Dakle, ni u jednom trenutku, a više puta sam to isticao i na jednoj od prethodnih sednica, uopšte se ne radi o tome da smatram da su dosadašnji potpredsednici na bilo koji način radili svoj posao loše. Naprotiv, više puta sam ih javno hvalio. Zahvalan sam ovim ljudima što su bez obzira što većina njih pripada opoziciji preuzeli deo tereta na svoja leđa, što je u opisu njihovog posla. Na tome sam im zahvalan. Dakle, potpredsednici Narodne skupštine imaju i druge obaveze. Gospođa Čomić je na primer danas dobila poziv da zvanično bude posmatrač OEBS u Tačihistanu. Ona ima obavezu da isprati u ime OEBS da bude kontrolor tih izbora, to je primer. Dakle, to sam uzeo kao jedan pozitivan primer dešavanja u Narodnoj skupštini. Ugled Narodne skupštine se tako povećava. Gospođa Kovač me je zamenjivala u bezbrojnim situacijama. Zahvalan sam što je gospodin Arsenović, koji je to činio i u ovom trenutku više puta profesionalno kao i gospodin Korać, i svi ostali potpredsednici. Ali, pošto smo povećali, iako mi naravno možda kada bi se gledalo statistički imao manje radnih sati u plenumu, mislim da imamo značajno veći broj radnih sati u odborima, značajno veći broj javnih slušanja, što je suštinski odlična priprema za plenum. Ne meri se rad samo usvajanjem broja zakona, ne samo kvantitetom. Usvajani su mnogi zakoni, pa smo videli efekte koje su ti zakoni ostavljali na naše društvo i našu ekonomiju. Mnogi zakoni, ali ljudi ostali bez posla. Mnogi zakoni, stotine hiljada radnih mesta manje, pa onda ne možemo baš da kažemo da je ta Skupština bila fantastična i fascinantna za većinu građana Srbije. Dakle, mislim da je ovaj posao veoma važan da se uradi. Da li smo mi počeli procese koji su loši ili ne, mislim da su ih građani Vrbasa i građani Zemuna veoma jasno stavili do znanja ljudima za koga misle da svoj posao rade dobro, a ko je u poslednjim godinama unosio destrukciju našeg društva i uticao na to da građani danas žive loše. U svakom slučaju imaćemo izbore ispred nas, hvala Bogu da je demokratsko društvo, pa će građani moći da odlučuju.
Veroljub Arsić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da rešim neke nedoumice kada je u pitanju SNS i njen poslanički klub. Kada je glavni odbor SNS donosio odluku ko će biti predsednik poslaničkog kluba doneta je bila odluka i da se izvrši rotacija šefova poslaničkog kluba. Tako da ne vidim ni jedan razlog da se osećam zbog nečega povređenim ili nezadovoljnim. Znači, bio sam pripremljen na ovu situaciju još onda kada sam postao šef poslaničkog kluba. Bila mi je čast što sam bio šef poslaničkog kluba SNS. Čast mi je što sam zamenik predsednika poslaničkog kluba SNS i bila bi mi čast i da sam najobičniji poslanik SNS. Tako da ne treba mene niko da udomljuje, zadovoljan sam sa onim što mi je stranka dala, i to doživljavam kao jednu veliku moralnu satisfakciju za sve ono dok smo pravili stranku, kroz kakvu smo, da kažem, jednu medijsku golgotu prolazili u tom proteklom periodu. Tako da bih vas zamolio da bar taj deo diskusije da sam ja sa nečim nezadovoljan, izbegnete to uopšte nije tačno.
Replika, Borislav Stefanović. Izvolite.
Moram da priznam da sam mnogo više zadovoljan objašnjenjem gospodina Arsića. Gospodine Arsiću, svaka vam čast, vaš ton je govorio hiljadu reči, i mislim da ste pogodili suštinu. Hvala vam na ovom detaljnom prikazu, vrlo da kažem, skoro grafičkom prikazu toga kako svaki stranački vojnik treba da podnese ono što mu se dešava. Vi znate koliko mi vas lično cenimo, i smatramo da ako dođe do ove rokade, da u personalnom smislu ona nikako ne može biti problematična. Ono što nas zanima, to ne pitam vas, pošto ste rekli to što ste imali, nego pitam većinu ma kog je ovde predstavljao, što je teško odrediti - zbog čega se povećava za jedno mesto? Nismo dobili od gospodina Stefanovića baš precizan odgovor osim u delu rada odbora, ponavljam. Zbog čega? Da li postoji nepoverenje prema ljudima čuli smo da ne postoji, da se najvišim ocenama ocenjuje njihov rad. Dakle, ako nije ovaj ton i ovaj pogled u daljinu građanima Srbije objasnio šta su u stvari dešava. Da ste sklonili jednog čoveka i sada treba da ga stavite na jedno mesto, pri čemu mi kao DS imamo mišljenje o tome ko je tu bolji, ko je lošiji, mislim da se to vidi iz mog izlaganja, ali to je sekundarno u ovoj situaciji. Mi smatramo, da samo iz tih razloga, ni zbog čega drugog da se povećava broj potpredsednika, čini nam se teško objašnjivim i malo u suprotnosti sa svim onim najavljenim merama štednje, čak i kad se govori na skupovima koji traju 10 dana i koštaju stotine hiljada evra, poput vaših skupova. Mislim da je to nešto što pretpostavljam izazvati polemiku gospodine generale, ali moram da kažem da bih voleo ne od gospodina Arsića, već od nekog drugog da čujem jasno objašnjenje, zašto to radite, a zašto to radite sa ovim čovekom? Hvala.
Reč ima predsednik Skupštine dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Moram samo da kažem što se troškova tiče da ova mera skoro uopšte neće izazvati bilo kakve dodatne troškove za Narodnu skupštinu što ćete videti u budućem periodu. Što se skupova tiče, svi skupovi koje mi održavamo plaćeni su našim novcem kojim raspolažemo u skladu sa zakonom. Nismo mi stekli 38 milijardi dinara baveći se politikom prethodnih 10 godina, nisu naši funkcioneri gradili vile po Dedinju, to su radili neki drugi. Siguran sam da će se ti prepoznati. Siguran sam da će se oni javiti da odbrane svoji 38 milijardi, jer je 38 milijardi razlog zbog kojeg su ušli u politiku. E to je problem. Srpska napredna stranka se time nije i neće baviti, mi ćemo građanima Srbije polagati račune i nećemo se bogatiti u ovom poslu. Hvala.
Replika, Borislav Stefanović. U dijalogu, jel te?
Ne znam gospodine Stefanoviću, čemu ta nervoza, kada i vi i ja znamo, vrlo smo precizno izmerili krajičkom oka i gledali u našem pravcu, tako da ste se vi na neki način, pokušali da prilepite DS, što radite već mesecima, nešto što ne stoji, nešto što nije u skladu sa istinom, nešto što je neizmerljivo, i nešto što ponovo pokušavate da kriminalizujete DS, što neće uspeti. Zato što nije u redu da o milijardama pričaju oni koji troše milijarde građana Srbije na potpuno pogrešan način i nije u redu da o milijardama pričaju oni koji su iz vaših redova već ekonomski i finansijski zavili Srbiju u crno. To je vaša proslava pet godina. Ne znam zašto na taj način sada reagujete? Pričam sa vama potpuno na pristojan način, ne znam zašto ste nervozni, niti vas lično spominjem, niti vas napadam. Izgleda da ste vi svi dobili pelcer po onim majicama Vučići sa Golije, Vučići sa Čaira, Vučići iz Skupštine, Vučići iz Novog Sada, Vučići iz Srbije, a Vučići razvukoše ovu Srbiju na sto strana, od nje paramparčad neće ostati. Hvala vam.
Reč ima dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Pa meni je jasno da postoji velika nervoza zbog toga što Aleksandar Vučić nije kriminalac, zato što nije zaradio 38 milijardi baveći se politikom, zato što nije osnivao firme koje su počinjale sa milionom, dva, tri, a onda u periodu kada su došli na vlast, na APR četiri milijarde godišnje, pet milijardi, šest milijardi, 38 milijardi. Objasnite narodu kako Dragan Đilas može da zaradi 38 milijardi za devet godina vlasti? To je sramota za ovu zemlju. Novac koji ste razvlačili, odvlačile su privatne firme. Počinjale su sa 10.000 evra u trenutku kad nisu bili na vlasti, završavale sa milijardama i milionima. To je problem ove zemlje. E, zato je nervoza. Zato je nervoza što kada dođu rezultati izbora, pa kad izađe i 60% i 70% ljudi ti rezultati govore da SNS ima 40% ili 50% ljudi koji ih podržava, i to boli. Mi se trudimo da ovu zemlju vratimo na neki normalan put, da konsolidujemo, da se ne izdvajaju milijarde i baca novac na nešto što ni na koji način ne stoji. Ovo su podaci iz APR, ovo nisu podaci SNS. Čitaćemo vam podatke iz APR šta kaže APR o svakoj firmi redom i nije nam problem da vidimo, na kraju krajeva, neka se ti ljudi ponose ako su to uradili u skladu sa zakonom pa da vidimo, ali kako to, nekako niko od njih nije imao ništa dok nisu počeli da se bave politikom u ovoj zemlji, a onda su počele vile, automobili i milijarde. Kako to, nisu imali ništa 2000. ili 2001. godine, a od 2003. i 2004. godine počinju milioni i milijarde? To je problem, pošto su novac svi sticali od trenutka kada su počeli da se bave vlašću i kada su počeli da budu najznačajniji funkcioneri u zemlji i to je problem ovog društva, sa tim problemom treba da se suočite i da vidimo kako da te probleme rešavamo, a naravno, nadam se da je bar neke ljude iz vaših redova sramota što su pojedinci iz vaših redova postali mnogo bogati ljudi, dok je Srbija postala veoma siromašna.
Gospodine Stefanoviću, daću vam reč, samo da vas upozorim, tok rasprave je sada krenuo u pravcu mimo dnevnog reda. Molim vas da završimo sa replikom, daću vam repliku i sa tim završavamo repliku, s tim što jasno ovlašćeni predstavnik se zna da ima pravo. Izvolite.
Meni je žao što je tok rasprave otišao u pogrešnom pravcu, ali ipak moram da kažem da je to odlučivanje u vašim grupama. Naime, lepo smo postavili pitanje zašto povećavaju broj potpredsednika? Spomenuli smo nepotrebne troškove u godini štednje i tupih noževa, a dobili smo uvrede i laži. Na to niste reagovali a trebali ste. Dakle, da bismo izbegli ovakvu situaciju, onda morate prekinuti gospodina Stefanovića, s obzirom da iznosi potpune neistine ili ih paušalno lepi. Od 38.000.000.000 nečega oni govore o tome danas u Srbiji, koju su totalno osiromašili za 15 meseci vlasti, govore o tome ljudi koji mere svoj uspeh već sada milijardama koje su oteli građanima Srbije i to govore oni ljudi o firmama, pitate nekoga za firme, pitam ja vas kako je moguće, gospodine Stefanoviću da firma u kojoj je radio gospodin Vučić do izbora, koja se zove „Profajler“ i to svi u Srbiji znaju, ima promet manji 42,5 puta nego danas. Danas je 42 puta veći promet nego pre izbora. Kako je to moguće, gospodine Stefanoviću? Hoćete li da vam pričamo po Srbiji šta rade vaši ljudi? Hoćete li o Mikiću da pričamo? Hoćete li da pričamo o „Železnicama“ gde vaš direktor traži od radnika da dođu na vaš miting i o drugim javnim preduzećima ako ne dođe, snosiće posledice. To je Srbija koju vi pravite.Manite se toga vi, 40%. Tih vaših 40% je svaki dan sve manje, a lepo je nama što vi živite u iluziji, samo vi udrite po helijumu vaše balone, građani Srbije od toga ništa nemaju, osim vaših praznih obećanja napadom na opoziciju, umesto nešto da radite u ovoj zemlji za promenu.
Reč ima Nebojša Stefanović. Izvolite.
Žalosno je, da se nešto radilo od 2008. do 2012. godine ne bi bili u ovako teškoj situaciji, to je žalosno. Naravno, sve što sam rekao je potpuno tačno, svaka cifra i svaki podatak. Firma „Dajrekt medija“ je imala od 2003. do 2012. godine promet od 38.000.000.000 dinara. Pogledajte na sajtu APR. To je samo jedna firma, imamo drugih firmi… (Janko Veselinović, s mesta: To nije tema.) Naravno da je tema kada se pomene, tema može da bude Aleksandar Vučić, ali ne može da bude Dragan Đilas. Dakle, ono što je naravno važno za ovu raspravu, da se mi vratimo na ono što je tok rasprave. Tok rasprave kaže da imamo povećan rad parlamenta, mislim da je to opravdano u odnosu na ono što smo čuli danas, da se broj potpredsedničkih mesta poveća, naravno u skladu sa proporcionalnom snagom poslaničkih grupa, o tome ćemo sesti i razgovarati, to nije tabu tema. Dakle, nadam se da će se rasprava vratiti u okvire, ali naravno kada god želite da ukrstimo bilo kakve argumente, mi smo spremni.
Hvala. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da) Reč ima Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. Ja se neću baviti pitanjem ko je trošio koliko milijardi, da li je trošio ili nije, da li će trošiti, itd, ali kada moj kolega iz DS Borislav Stefanović kaže da niko osim DS nije zainteresovan da učestvuje u raspravi, onda to jednostavno nije tačno. Ima mnogo nas i nebrojeno puta smo upravo mi dokaz da hoćemo da učestvujemo u raspravi, ali ne možemo zbog silnih replika u koje non-stop ulazi SNS i DS i onda ostale poslaničke grupe naravno uvek ostaju taoci, a da sam se ja prijavila za reč, prijavila sam se naravno. Neću naravno komentarisati izjavu – jedino je DS opozicija i niko više; pročitaćete svi u transkriptima svi onako začuđenih pogleda ovde prisutnih pojedinih poslaničkih grupa, posebno onih što dolaze iz opozicije, ali dobro, neko to tako doživljava. Što se tiče samog predloga odluke o izmeni odluke o broju i izboru potpredsednika Narodne skupštine, mislim da je to tema kojom danas treba da se bavimo, nije tema ni Vučić, ni Đilas, ni „Dajrekt medija“, niti bilo ko, kad bude bilo na dnevnom redu, rado ću pričati i o tim temama. Naime, što se tiče dosadašnjeg broja potpredsednika Narodne skupštine, mislim da su, kao što je već rečeno, počev od gospođe Čomić pa do svih ostalih vrlo odgovorno obavljali svoj posao. Što se tiče povećanja broja Narodne skupštine, da, tačno je da smo u nekim naznakama videli da postoji povećanje rada Narodne skupštine, a jedan od tih pokazatelja je recimo i usvojen skupštinski budžet, pa smo kao članovi, a ja sam jedan od članova Administrativnog odbora, mogli da vidimo šta piše. Jeste, tačno je, tu piše povećanje rada i povećanje obima i taksativno se navodi sve ono što će Narodna skupština raditi u narednom periodu. Dalje, što se takođe tiče, neću dovoditi ni u kakav kontekst to povećanje broja potpredsednika Narodne skupštine, neću ni personalizovati niti govoriti o tome da li će neko biti, svoj, naravno, politički stav zadržaću ovom prilikom za sebe ali mislim da je jako pogrešno kada se kaže da se zapravo neosnovano sada povećava broj potpredsednika Narodne skupštine, kada zapravo otpočinjemo sa merama štednje. Mislim jednostavno da to nije tačno, a ako me pitate što nije tačno, onda ću vrlo transparentno reći – mislim da se taj broj povećava samo za određeni period, a da ćemo u nekom narednom periodu mi i Narodna skupština i dalje imati pet potpredsednika. Hvala.
Hvala. Pošto se više niko od ovlašćenih predstavnika ne javlja za reč, prelazimo na listu govornika. Prvi na listi je Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, evo za sve one koji možda nisu dovoljno u toku o čemu danas raspravljamo, ja ću ponoviti. Dakle, tema današnjeg dnevnog reda jeste Zahtev predsednika Narodne skupštine Republike Srbije da se broj potpredsedničkih mesta poveća sa pet na šest. U ovoj državi u kojoj ljudi žive sve teže u kojoj razmišljaju kako da sastave kraj sa krajem, u državi o čijem je stanju juče govorio moj kolega Dušan Milisavljević, o stanju u zdravstvu, u kojoj nema lekova, u kojoj ne rade aparati najznačajniji u bolnicama, u državi u kojoj je veoma loše stanje u oblasti obrazovanja, u kojima se preti profesorima, lekarima, itd, da će im plate biti smanjene iako su ostali u Srbiji, mi povećavamo broj potpredsednika Narodne skupštine i to kažete neće ništa koštati. To prosto nije moguće, gospodine predsedniče. Znamo da potpredsednici imaju veću platu od poslanika, znamo da imaju i neke beneficije i sve ostalo. Sa druge strane, to je loša poruka da neće ništa koštati. Vi gomilate broj ljudi koji će sedeti tu sada iza vas, vi gomilate ono što narodu najviše smeta, a to su ljudi koji troše a ne zarađuju. Zbog čega će vam, gospodine predsedniče, šest potpredsednika? Znam da su raspisani izbori u Beogradu, odnosno da će biti raspisani i da ćete vi imati dodatnih obaveza. Vama neće biti ni malo lako da budete i tamo i ovde. To nije problem, ali ne trebaju građani Srbije da to osete na svojoj koži. Šta će taj novi potpredsednik raditi? Gde će sedeti? Da li će njegova uloga biti da zvoni za amandmane ili predloge zakona za koje bi vaši poslanici trebali da glasaju, da se ne bi desilo kao prošli put da ne uvrstite u dnevni red Zakon o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, pa su studenti krenuli u novu školsku godinu, ne znajući da li će biti na budžetu ili neće biti na budžetu, pa su oni i njihove porodice, do pre neki dan, živeli u neizvesnosti povodom toga zato što nije bilo tog koji bi zvonio? Da li će uloga tog potpredsednika biti da zvoni? Vi kažete da ćete o onome ko će biti potpredsednik tek odlučiti. Moj kolega Stefanović je rekao svojevremeno – nešto nam se javlja da će to biti neko iz SNS. Tek narednih dana treba da nas demantujete, pa da vidimo da možda nismo u pravu. Iz svega ovoga što proizilazi iz činjenice da se ljuljaju redovi vašeg poslaničkog kluba, da treba da zadovoljite neke želje i nadanja nekih poslanika, vi nam stavljate na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o broju i izboru potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Da li je to najpreče u ovoj zemlji? Da li je Narodna skupština trebala da se bavi ovim pitanjem danas ili smo možda trebali da raspravljamo o amandmani na Zakon o legalizaciji, kako bi ljudi što pre mogli da legalizuju svoje objekte, kako bi milion ljudi mogli da legalizuju kuće koje su gradili, mogli da ih založe, mogli da ih prodaju? Ne, danas raspravljamo o izboru šestog potpredsednika, verovatno prvog potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Verovatno će neki epitet dobiti posle ovoga, jer pretpostavljam da će on biti glasnogovornik Skupštine kada vi ne budete tu iz opravdanih razloga. Kada je u pitanju, gospodine Stefanoviću, Vrbas koji ste iz ne znam kog razloga pomenuli, zaista ne znam, u raspravi o izboru šestog potpredsednika Narodne skupštine, da li dajete novi fakuf nekom vašem članu zato što ste dobili, po vama, dobre rezultate. Molim vas, nema smisla da vi, sa mesta na kome sada sedite, opominjete predsedavajućeg kako će on voditi sednicu. (Nebojša Stefanović, sa mesta: Nisam to uradio, nije se to desilo.) Nije se desilo zato što čovek ima svoj integritet, a vi ga niste imali kada je tamo sedeo gospodin Vučić, pa nam niste dozvolili da diskutujemo onako kako smo planirali. (Predsedavajući: Molim vas, nemojte voditi međusobni dijalog.) Pokušali smo da zaštitimo vaš integritet i nadam se da ste nam na tome zahvalni, ali nemojte tako da se ponašate. Nemojte da prihvatate loše manire vašeg potpredsednika, odnosno predsednika stranke. Ne možemo podržati predlog da Narodna skupština u narednom periodu umesto pet ima šest potpredsednika. Ne možemo prihvatiti objašnjenje koje ste nam dali. Ne možemo prihvatiti da je ovo prva tema kojom treba da se bave narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Smatramo da je ovo dokaz da jedno govorite, a drugo radite. O tome imamo puno dokaza do sada. Pričali ste ovih dana o tome kako je Srbija bolesna, kako je pred kolapsom itd. Što danas nije ovde gospodin Krstić da nam izlože svoje spektakularne mere kojima će uštedeti na građanima Srbije, odnosno kojima će država uštedeti? Zašto ne pričamo o tome, nego pričamo o tome da vama treba šest potpredsednika da bi mogli uspešno da vodite Narodnu skupštinu Republike Srbije? Zašto ste, gospodine predsedniče, pristali na taj dogovor unutar stranke koji vam je verovatno samo izložen. Ne verujem da je to vaša lična volja. Vi tu nećete imati vazduha. Molim vas da odustanete od ovog predloga u cilju onih predizbornih obećanja koje ste dali građanima, u cilju izneverenih obećanja, u cilju da ovoj Skupštini vratite dignitet. Neće ova Skupština dobiti veći kredibilitet kod naroda, ako odavde ode vest da vi tražite da imate šest potpredsednika, da udomljavate vašeg stranačkog kolegu. Odustanite od ovog predloga i da pređemo na sledeću tačku dnevnog reda. Hvala.
Reč ima predsednik Skupštine Nebojša Stefanović.
Znam da ste vi, gospodine Veselinoviću, Pajtićeva struja u DS. Vas ne boli mnogo kada se priča o Đilasu. To vas ne interesuje mnogo. Niste vi jedini u poslaničkoj grupi. Ti dezintegrativni procesi u vašoj stranci nas previše ne zanimaju. Međutim, kada govorimo o troškovima, na jednoj od sledećih sednica ću vam pripremiti detaljan izveštaj o troškovima vašeg predsednika Narodne skupštine gospodina Dulića, pa ćete videti koliko puta je gospodin Dulić leteo malim avionom, koliko je to koštalo građane Srbije. Samo jedan njegov let je koštao više nego cela godišnja plata narodnog poslanika. Nikada nisam ušao u taj mali avion, nikada nisam to platio, niti je to platila Narodna skupština. Kada sam negde išao, a vrlo su mi skromni troškovi, možete da vidite, leteo sam redovnim linijama našeg nacionalnog prevoznika. Videćete, pripremiću vam da vidite koliko ste vi pažljivo vodili računa o troškovima Narodne skupštine kada ste predsedavali i kada ste mogli u praksi da pokažete šta je štednja. To ću vam pripremiti da se iznenadite koliki su ti troškovi. Iz vašeg izlaganja očekujem ili sam očekivao da se vi ili odreknete mesta potpredsednika, da vaš potpredsednik podnese ostavku, ili da ga ne predložite, s obzirom da to povećava troškove. Ne želite valjda da učestvujete u tome. Ne želite valjda da učestvujete u povećanju troškova građana. Vi ste onda jedna moralna stranka kojoj ne treba potpredsednik, jerto povećava troškove građana, i šta će to da pravi dodatni trošak. Odreknite se toga i kažite – mi ćemo dati svoj doprinos u smanjenju troškova. Vi znate da to nije tako. Jedan potpredsednik u odnosu na platu poslanika prima toliko malu razliku u plati, a daje veliki doprinos. Šta to znači? Da nam ne treba Odbor za stabilizaciju i pridruživanje? Da se odreknemo odbora? Nećemo da formiramo odbor koji bi nam trebao da bi bolje koordinirali i pratili proces pridruživanja Srbije EU, jer će to izazvati neku novu sednicu koja će imati neke troškove, gde će ljudi koristiti struju, uključiti računare i to će onda izazvati nove troškove. Takvom logikom nam ne treba Skupština. Hajde da je ukinemo, jer to stvara troškove. Ako bi se sveli na tu logiku, jer to je put kojim vi pokušavate, nas optužujete za demagogiju, a kažete da je najveći trošak za Narodnu skupštinu to što će imati jednog potpredsednika više. Mislim da je to užasno loša poruka građanima Srbije, da nam onda Narodna skupština suštinski ne treba. Ako ona neće raditi u nekom svom punom kapacitetu, šta će nam onda Narodna skupština? Bolje da je nemamo. Sećam se još jednog, ne znam kako da ga nazovem, koji je u nekim vremenima govorio da Skupština, izbori, takve stvari koštaju. To nije dobro. Izraz demokratija je Narodna skupština. To je dobro za opoziciju. Opozicija ima prozor kroz Narodnu skupštinu u obraćanju javnosti. Ovo je mesto sa kojeg opozicija, pa i u današnjem direktnom prenosu, može da uputi poruke i da kaže najbolje što misli. Naravno, kroz jedan dinamičan rad, ako hoćemo da narodni poslanici mogu da se pohvale da su imali ozbiljan rad, da nešto rade u ovoj Narodnoj skupštini, da građani Srbije imaju koristi, onda moramo da radimo mnogo više na tome kako da povećamo ugled, ali i kako da se ti rezultati rada bolje vide. Mislim da je to mnogo važnija stvar od toga. Shvatam da vi pokušavate da napravite neki politički poen i da kroz ovu priču o jednom potpredsedničkom mestu više, kojim ćemo se vratiti na onaj broj potpredsednika koji ste vi imali u prethodnom sazivu i u onom pre toga. Žao mi je što i tada niste pokazali štedljivost i sveli to na dva potpredsednika. Ne, tada ste imali šest potpredsednika i to vam je bilo u redu. Sada zamerate nama zbog toga, pri čemu mi to radimo da bismo u trenutku kada se posao Narodne skupštine povećava, kao što su istakle druge kolege, što pokušavamo da omogućimo da taj posao bude urađen uz minimum troškova, a budžet Narodne skupštine, koji je u poslaničkom delu manji nego što je bio ranije, pokazuje da smo i mi svi poslanici bili odgovorni i u merama štednje i da smo pokazali da hoćemo to da pratimo. Naravno da moramo da smanjimo i putovanja. Naravno da treba da smanjimo i sve ono što ne donosi korist Srbiji, ali naravno da treba svoj rad da održimo na onom nivou koji to od nas građani zahtevaju. Onda bi bilo besmisleno da Skupština postoji u suprotnom. Ono što ste rekli za zvonjenje, to je bio u stvari vaš izum. Zvonjenje ste vi uveli. To nije bilo u nekim prethodnim sazivima. Vi ste imali potpredsednika za zvonjenje i vrlo je dobro obavljao taj potpredsednik svoj posao, tako da ste uvek znali za šta da glasate. To nije bilo u nekim prethodnim sazivima, ali od saziva gde ste vi imali predsednika Skupštine, zvonjenje je postalo redovna stvar. Što se tiče Zakona o studentima, moram da vam kažem da smo ga stavili na dnevni red tada kada ste vi rekli, pitanje je da li bi on i danas bio usvojen, pošto vidite da još nemamo dan za glasanje. Mi smo ga stavili na vanrednu sednicu, mnogo ranije je došao na dnevni red i studenti su dobili ono što su zahtevali u najkraćem mogućem roku. Što se tiče amandmana na Zakon o legalizaciji, da nismo ušli u ovu polemiku o temi koja ne zaslužuje ovoliku pažnju, potpuno se slažem, možda bi ti amandmani već bili sada na dnevnom redu. Kada govorimo o legalizaciji, moram da vas podsetim da je odlukom vašeg predsednika, tada gradonačelnika Beograda, da se novim statutom grada Beograda iz 2008. godine osniva Sekretarijat za legalizaciju, koji je, recimo, u Beogradu u potpunosti ukočio proces legalizacije. Imate skoro 400 hiljada predmeta koji stoje u Sekretarijatu za legalizaciju. Tih 400 hiljada predmeta se skoro ne miču. Rešavaju se najsporijim mogućim tempom. Urađena je potpuna centralizacija Beograda, pošto ste pomenuli legalizaciju, pa da vam kažem. Bio bih vrlo srećan da se to nije dogodilo i da smo o legalizaciji u Beogradu i drugim delovima Srbije mogli i brže i efikasnije da razgovaramo. Naravno, niko vam nije branio da to uradite u prethodnih pet godina. Rekli ste danas tokom dana u jednoj raspravi za vlasnika „Jugoskandika“. Nije njemu zastarelo suđenje sad, pošto mu je počelo pre tri meseca. Kako to da u vreme dok ste vi bili na vlasti nije završeno? Što ste pustili da prođe pet godina? To su stvari koje su problematične. Opet kažem, znam da vas Beograd ne pogađa jer ste vi Pajtićeva struja, vas to previše ne dotiče. U svakom slučaju, ne brinite za SNS i hajde da se bavimo ovim skupštinskim poslom, to je najbolje za sve nas.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Dame i gospodo, gospodine predsedniče, zaista vam se zahvaljujem što ćete nam dati priliku da se uverimo u troškove koje su ostvarivale prethodne skupštine, naročito Skupština kojom je predsedavao gospodin Oliver Dulić. Verujem da će biti prepuna optičkih kablova. Izneću vam jedan podatak, a iznosiću ga u svakoj narednoj replici, svaki takav podatak ću izneti, a tiče se troškova koji su pravljeni u prethodnom periodu. Administrativni odbor i Skupština imenuju po dva člana u Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca. Vaš Administrativni odbor, vaša većina, gospodo, je nadoknadu tim ljudima povećala sa poslaničkog dodatka od 30.000 dinara na šest prosečnih plana u Srbiji. Šest prosečnih plata je vredeo taj jedan advokat iz DS, kojeg ste delegirali u Visoki savet sudstva i u Državno veće tužilaca. Četvoro takvih ljudi je odnelo devet miliona i 860 hiljada dinara. U onom trenutku kada smo počeli da vodimo ovu Skupštinu na odgovoran, domaćinski način, kada smo vratili tu nadoknadu na 30.000 dinara, na poslanički dodatak, znate li, poštovane kolege, šta su ti ljudi uradili? Podneli su ostavke. Da li su tu bili zbog posla, zbog države, zbog sistema, zbog društva ili zbog svojih džepova? Poklonili ste 10 miliona dinara. Zbog čega? Kako? Znate li koliko je takvih primera? Što budete dalje oponirali ovakvoj jednoj stvari, kao što je predsednik rekao, ovo je ne povećavanje nego vraćanje na nivo i na broj potpredsedničkih mesta koji su bili i u prethodnim sazivima i što je u dosadašnjoj demokratskoj i parlamentarnoj praksi bila stvar džentlmentskog dogovora, a ne polemike, samo nastavite. Ne boli vas ni potpredsednik Skupštine, ne boli vas ni to šesto mesto koje je deo tradicije. (Predsedavajući: Vreme.) Boli vas podrška SNS u srpskom društvu. U tome je vaš problem.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, povreda Poslovnika.
Javio sam se još ranije povodom povrede Poslovnika kada je spominjan integritet bilo koga, naročito predsedavajućeg ili predsednika Skupštine, jer pitanje integriteta ne treba ovde da se spominje na taj način. Ono nema veze sa time. Ako hoćete da govorite o integritetu pojedinaca, onda hajde da se dogovorimo da svi oni koji su šefovi poslaničkih klubova, predsednici odbora, svima da se smanje plate i nemojte da širimo demagogiju.
Niste mi rekli koji član?
Član 107. Onda, hajde da se smanje plate svima onima, a nema ih samo u poslaničkom klubu jednom ili drugom, nego u svim. Ako ne govorimo o svima na isti način, onda je to čista demagogija.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, danas je tema vaš predlog da se broj potpredsednika poveća sa pet na šest. To je tema današnje sednice. Današnja tema nisu struje u DS. Ja sam lično sam svoj i takvi su članovi DS. Niko nam ne sipa u glavu bilo kakve instrukcije, na koji način ćemo diskutovati i na koji način ćemo glasati. Kada smo juče raspravljali o izboru sudija predsednika sudova, nikakve instrukcije po tom pitanju nismo dobili iz stranke, već smo se konsultovali sa strukom, sa ljudima koji se razumeju u tu oblast i na taj način smo diskutovali. Nismo dobijali telefonske poruke i brže-bolje ih iščitavali i javljali se za reč. Predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, treba da nam odgovorite na pitanje – čemu šest potpredsednika? Da li je to samo iz razloga što ćete se vi u narednom periodu posvetiti izbornoj kampanji u Beogradu? Kakva je poruka da mi tražimo da naš potpredsednik podnese ostavku da bi vi izabrali još jednog potpredsednika? Kakva je poruka – a što fali šest potpredsednika? Hajde, neka budemo svi potpredsednici, vi budete predsednik, a mi svi budemo potpredsednici i da onda povećamo efikasnost, jer ćemo svi moći da dobijamo veće plate, jer ćemo svi moći da putujemo, jer ćemo svi moći da vas predstavljamo i zamenimo kada vi niste tu. Hoćemo odgovor na jednu jedinu temu koja je danas tačka dnevnog reda – zbog čega u teškoj situaciji za zemlju povećavate broj potpredsednika, gospodine predsedniče?
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Inače, moj stav je da je i broj poslanika prevelik u Narodnoj skupštini, a broj potpredsednika mislim da utiče na povećanje rada, da kažem intenzitet rada koji imamo. Naveo sam primere gde su potpredsednici Narodne skupštine angažovani u različitim drugim aktivnostima zato što posao potpredsednika nije samo da se sedi ovde. Posao potpredsednika je i da predstavlja Narodnu skupštinu. Mnogi od njih su na sastancima sa različitim delegacijama. Već sam naveo i međunarodno učešće i mislim da su to važne stvari za Narodnu skupštinu. Dakle, ni posao predsednika, ni potpredsednika nije samo da sede ovde da predsedavaju sednicom. Mislim da je to nešto što svi treba da prihvatimo. Naravno, slažem se da svi narodni poslanici imaju pravo da se odreknu svoje plate. Mislim da svi oni koji najviše govore o štednji, najbolji korak je da pokažu da se odreknu svoje plate i da radeprobno za građane Srbije i to je potpuno u redu ako ćemo da pričamo na takav način da se smanjuju troškovi. Naravno, ostavljam svakom poslaniku na volju da izabere kako će predstavljati Narodnu skupštinu. Pre svega se nadam da će sve kolege raditi na dobrobit građana Srbije, da će se angažovati u radu, da će dolaziti na sednice i na sednice odbora i da će u tim odborima davati svoj doprinos. Mogu da kažem da sam veoma zadovoljan Odborom kojim ja predsedavam. Ne govorim o sebi, već o ljudima koji su angažovani u tom odboru, Odboru za prava deteta, zato što su sve kolege u tom odboru, pa i vaš zamenik predsednika gospođa Lučić, veoma posvećeni i veoma dobro rade na ovoj veoma važnoj temi. Mogu da kažem da je to jedan od retkih odbora gde još nikad nismo imali glasanje koje nije bilo jednoglasno o temi o kojoj se radi i ponosan sam zato što smo na takav način demonstrirali, kad su interesi dece, interesi građana Srbije na neki način najviše izloženi, da smo tu potpuno složni i da tu nema partijskih podela i pripadnosti. Zaista ne vidim da se oko ove teme diže prevelika prašina. Mislim da, kao što ste i sami rekli, imamo važnijeg posla danas. Čeka nas i sednica Kolegijuma, a mnogo važnije od toga su amandmani na Zakon o legalizaciji. Što pre završimo ovu temu, koja očigledno ne vodi nečemu što će doprineti povećanju ugleda ni Narodne skupštine niti bilo čemu dobrom za naše društvo, to ćemo pre moći da se posvetimo tim temama.U tom pravcu vas sve molim da krenemo napred. Hvala. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.)
Gospodine Veselinoviću, ne vidim osnova za repliku. (Janko Veselinović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Narodni poslanik Janko Veselinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, mislim da je predsednik Narodne skupštine povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Član 107. Smatram da je pozivanje narodnih poslanika da se odreknu svoje plate povreda dostojanstva Narodne skupštine. Većini narodnih poslanika koji sede u Narodnoj skupštini ovo je jedino primanje i od tog jedinog primanja žive oni i njihove porodice. Na ovaj način implicitno predsednik Narodne skupštine poručuje da narodni poslanici imaju para kao Fratini ili Stros-Kan da bi mogli da se odreknu svojih plata.
Gospodine Veselinoviću, nemojte molim vas. Ne može se tako nikako zaključiti. Neću vam više dozvoliti da o tome pričate. Zaista nije u redu da sada iskrivljujemo toliko. Dozvoljavam da vi ovde ostvarite jednu vrstu političke borbe, ali iskrivljavanje činjenica, koje su očigledne, ne mogu da dozvolim i molim vas da završite vašu reklamaciju povrede Poslovnika.
Predsedavajući, mislim da niste u pravu. Dali ste reč gospodinu Babiću, koji se opet javlja. Ne znam šta više diže, da li Poslovnik ili ne znam šta?
Gospodine Veselinoviću, niste opet u pravu.
Govorili su mimo teme, a meni niste dali mogućnost da završim. Rekao sam samo još jednom ću se javiti zato što mislim da je predsedavajući skupštine govorio više van teme nego što je govorio o temi. Postavili smo vrlo jednostavno pitanje – zbog čega šest, a ne pet potpredsednika, a onda smo dobili salve uvreda i priča van teme. Vas molimo da nas opomenete kada pričamo van teme, ali molim vas da ne dozvolite vladajućima, pre svega poslanicima SNS, da svaku diskusiju koriste o priči o prethodnoj vladi. To nije tema. Danas je tema izbor broja potpredsednika. Hvala.
Ja ću vam odgovoriti. Prvo sam dao reč gospodinu Babiću jer ste vi direktno pomenuli njihov poslanički klub i to na uvredljiv način. Zato sam s pravom dao pravo na repliku. Zašto vama nisam dao pravo na repliku? Baš iz ovih razloga koje ste sad malopre rekli. Predsednik skupštine je dao svoje obrazloženje zašto ide na predlaganje šestog potpredsednika Skupštine. Vi to imate pravo da prihvatite ili da ne prihvatite. To je vaše pravo, ali ne vidim smisao obrazlaganja, jer je, po mom shvatanju, sasvim dovoljno jasno izneo zbog čega predlaže da se izabere još jedan potpredsednik i zbog toga vam nisam dao pravo na repliku. Molim vas da nastavimo sa radom u skladu sa Poslovnikom, da završimo. Mislim da se zaista politizuje ovaj problem. Reč ima gospodin Nebojša Stefanović. Izvolite.
Samo hoću da kažem u jednoj rečenici da je ovo izlaganje bilo upravo potvrda. Namerno sam želeo, pričam o plati, da provociram ovakvu reakciju, jer je to isti nivo priče kao o broju potpredsedničkih mesta. Ako pričamo da je povećanje za jednog potpredsednika i tih par hiljada dinara najveći finansijski problem za Skupštinu Srbije, onda je legitimna i priča o odustajanju od plate. Ako nije jedno, nije ni drugo. (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.)
Ne vidim osnova za repliku, gospodine Stefanoviću. (Borislav Stefanović, s mesta: Nema sada, bilo je malopre osnova.) Ne vidim osnova ni za malopre. Ne vidim osnova da vam dam pravo na repliku, bez obzira što ste šef poslaničkog kluba. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, zašto postoji osetljivost na ovakve predloge i zašto je potpuno neprimerena reakcija ovlašćenog predlagača, odnosno predsednika Skupštine i poslaničke grupe čije stavove zapravo predsednik Skupštine najčešće i zastupa? Mislim da je iskustvo koje smo do sada imali, menjanje zakona zbog rešenja određenih kadrovskih. Potreba da se čitav zakon promeni kako bi postavili nekog čoveka na neko mesto daje nam za pravo da kažemo da ova izmena koja se predlaže suštinski ne bi bila sporna, jer je pre svega u skladu sa zakonom da predsednik Skupštine predlaže potpredsednike. Ovde se ne prekoračuje ni broj potpredsedničkih mesta koja su bila i do sada uobičajena. Dakle, ne može se ovde govoriti o tome da je predsednik Skupštinena bilo koji način prekršio zakon, ali mi ovde ukazujemo na drugu stvar. Ukazujemo da se institucija zloupotrebljava kako bi se određene potrebe kadrovske pojedinaca zadovoljile i to je ono što narušava kredibilitet institucije. Mi smo do sada svaki put kada smo razgovarali o broju potpredsedničkih mesta to radili na Kolegijumu u dogovoru sa šefovima poslaničkih klubova. Svaki put kada smo se dogovarali oko toga koja će poslanička grupa imati koliko potpredsedničkih mesta, takođe smo se dogovarali sa šefovima poslaničkih grupa zato što nije to potpredsednik predsednika Skupštine, to je potpredsednik Skupštine. U tom smislu svaka poslanička grupa ima pravo da se dogovara o tome koliko ćemo imati potpredsednika i kakva će biti njihova zaduženja, zašto se povećava broj potpredsednika, ko bi taj potpredsednik mogao da bude i iz koje stranke bi trebao da bude. Dakle, vrlo brzo ćemo videti da li su upozorenja koja smo ovde izneli, da se radi o rešenju jednog kadrovskog pitanja najveće političke stranke u vladajućoj koaliciji, da li je zaista bio razlog da predsednik, bez dogovora za šefovima poslaničkih klubova, predloži ovakvu jednu odluku. Ne može poslanik koji kritikuje vladajuću koaliciju da vređa ili da bude opominjan zbog toga što ukazuje na nešto što Vlada ili vladajuća koalicija radi loše. Ovde je samo problem u tome što najveća stranka vladajuće koalicije još uvek se ponaša kao da je opozicija. Dakle, ona jedino što radi jeste da kritikuje prethodnu Vladu. Ona apsolutno nema ni jedan jedini argument kojim bi odbranila sopstvene poteze, sopstvene stavove kojim bi dokazala da ima nekakav rezultat u oblastima za koje ukazujemo da ne postoji rezultat ili da je taj rezultat loš. Ona se jedino i isključivo bavi kritikom opozicije. Gospodo, zaboravljate da i nož i pogača su u vašim rukama. Od vas zavisi kako će se u ovoj zemlji živeti, od vas zavisi kakve će institucije biti izgrađene u ovoj zemlji. Kada predsednik Skupštine od 10 istupa, sedam puta istupa kao potparol svoje političke stranke, onda je to urušavanje institucije Narodne skupštine. Predsednik Skupštine je predsednik svih i on ne bi smeo da nosi stranački bedž. On bi trebao da bude neutralna partijska figura koja brani integritet Skupštine. Mi nažalost po prvi put, mislim da nikada do sada nijedan predsednik Skupštine nije u toj meri zloupotrebljavao svoju predsedničku funkciju kao što to čini sadašnji predsednik, time što se zaista postavlja kao glasnogovornik svoje političke stranke. To je nedopustivo i tako se ne gradi institucija. Hvalite se time da Parlament danas izgleda civilizovanije nego ikad. Da, naravno, zato što ono što ste vi radili u prošlosti nama ne pada na pamet da radimo. Dakle, ono što ste vi radili kada ste bili opozicija čupali mikrofone, polivali vodom, gađali cipelama, mi to ne želimo da radimo. Mi stvaramo kredibilitet ove institucije na taj način što se međusobno uvažavamo, što poštujemo ovu instituciju i zato gospodine predsedniče Skupštine, kao ovlašćenom predlagaču ovog akta, kažem vam - pogrešili ste, jer se niste dogovorili sa šefovima poslaničkih klubova, pogrešili ste, jer niste argumentaciju koju sada nama iznosite izneli blagovremeno. Mislim da nije na odmet biti iskren ako se već iskrenošćuhvalite, pa čak i reći to – mi imamo potrebu da imamo jednog potpredsednika zato što treba potpredsednika, jer je predsednik koji je iz naše stranke strašno zauzet i ne može da obavlja sve te poslove i prosto imamo potrebu da imamo potpredsednika iz svoje stranke. To bismo razumeli. Potpuno bismo razumeli, jer zaista razumemo da imate puno posla i da potpredsednik Skupštine koji treba da vas zamenjuje najčešće u vođenju sednice i obavljanju mnogih drugih poslova, imate potrebu da bude čovek sa kim ćete moći da ispostavite saradnju bez ikakve dileme i bez ikakve rezerve, čak bismo i to razumeli. Ali, iskustvo nas uči da kako ste do sada na mala vrata, vršeći pravno nasilje smeštali pojedine ljude, sada kažemo – ovo, čak iako to radite zbog jednog čoveka, trebali ste da radite otvoreno i da kažete šefovima poslaničkih klubova – imamo potrebu da imamo svog potpredsednika Skupštine jer imamo potrebu da neko radi posao kada naš predsednik Skupštine nije ovde. Možda bi to vas predsedniče Skupštine, oslobodilo obaveze da govorite kao potparol SNS. Možda biste tada mogli da govorite kao predsednik Skupštine. U tom bismo vas podržali, jer biste na taj način doprineli izgradnji kredibiliteta ove institucije. Hvala.
Reč ima predsednik Skupštine Nebojša Stefanović.
Samo zbog istine da kažem da smo početkom septembra imali sednicu Kolegijuma. Na toj sednici Kolegijuma ova tačka je bila na dnevnom redu i o ovoj tački smo mogli da raspravljamo, ali se na sednici Kolegijuma niko iz vaše poslaničke grupe nije javio da kaže bilo kakvu primedbu na ovo pitanje. Za to imamo zapisnik sa sednice Kolegijuma bio je gospodin Pavlović prisutan koji može to da potvrdi. Poštovali smo formu. Na sednici Kolegijuma je tačka izneta. Ljudi su bili upoznati mesec dana pre nego što je ona formalno danas na dnevnom redu i imali su mogućnost da o tome razmisle. Da li sada hoćete da govorimo politički, poštujem to, imate pravo. Ni na koji način ne smatram da to nije u skladu sa parlamentarnim procedurama. To je na neki način potpuno u redu. Slažem se i vezano za ulogu, ako tako posmatramo, ako predsednik treba da bude neutralna politička figura i ako je izabran kao jedan od poslanika na listi koji predstavlja program čiji zastupa i funkcionere svoje stranke, onda bi trebalo po toj logici da najjača poslanička grupa ima jedno potpredsedničko mesto gde će taj jedan od potpredsednika biti politička figura koja predstavlja poslaničku grupu u skladu sa brojem poslanika. Ako to na takav način posmatramo. Opet ne vidim, ako i tako posmatramo, ne shvatam suštinu primedbe da povećamo na taj način broj poslanika. Onda se ti argumenti na takav način gube. Ili postoji potreba da to bude tako ili ne postoji. Ako ne postoji onda je opravdano da predsednik Narodne skupštine istupa politički, a ako nije opravdano onda postoji potreba da jedan od potpredsednika dođe iz najveće poslaničke grupe. Ako ćemo tako da gledamo. U svakom slučaju morate se opredeliti koji argument zastupate.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, ma da ne vidim po kom osnovu, ali da ću vam reč.
Oprostite, on je meni odgovarao i mislim da me je pogrešno razumeo.
Nećemo da se raspravljamo, dao sam vam reč.
Dakle, nije bitno šta mislim, niti je bitno šta vi mislite. Bitno je šta je parlamentarna demokratska praksa. Iskustvo zemalja koje imaju dugu tradiciju u tome, u svim parlamentima predsednik parlamenta je neutralna stranačka ličnost. Dakle, on ne može nikad, niti istupa u ime svoje stranke. Za to imate šefa poslaničkog kluba i on zastupa stranačke interese. Nije pitanje u tome šta ja mislim kako biste vi trebali da se ponašate. Bitno je da ono što tvrdite da hoćete da uradite, a to je izgradnja demokratskih institucija, pre svega mislim da je važna izgradnja Parlamenta, odgovorni ste da ne radite ono što narušava kredibilitet institucije. Način na koji se postavljate narušava kredibilitet institucije i ovo shvatite kao dobronamernu primedbu. Verujem da i vi želite da izgradite ovu instituciju kao snažnu instituciju. Ako to zaista želite, onda poslušajte i pogledajte iskustva drugih zemalja pa ćete odmah skinuti stranački bedž i nikada više nećete stati za stranačku govornicu da govorite u ime stranke.
Gospodine Babiću, po kom osnovu? (Zoran Babić, s mesta: Kao šef najveće poslaničke grupe.) Gospođa Nada Kolundžija se isključivo obraćala predsedniku. Molim vas da odustanete od replike. Nemate osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine dr Stefanoviću, evo za početak, nisam nameravao ovako da počnem, ali to je skupštinska praksa i procedura da pročitam jedno slovo iz mog omiljenog štiva, Ustava Republike Srbije, član 104. – predsednik i potpredsednici Narodne skupštine. Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira predsednika i jednog ili više potpredsednika Narodne skupštine. Predsednik Narodne skupštine predstavlja Narodnu skupštinu, saziva njene sednice, predsedava njima i vrši druge poslove određene Ustavom, zakonom i Poslovnikom Narodne skupštine. Apsolutno sam uveren gospodine Stefanoviću, da ovo vama nije bilo potrebno da čitam. Vi znate svoja ovlašćenja, kao što i svi građani Srbije znaju šta sve predstavlja predsednik Narodne skupštine. To je posle predsednika Republike druga najznačajnija politička funkcija u Srbiji. Mnogo važnija nego predsednik Vlade, a i te kako važnija nego prvi potpredsednik Vlade. Predsednik Narodne skupštine je po snazi i uticaju koji proizilaze iz našeg Ustava jedna od najsnažnijih političkih ličnosti i institucija na teritoriji Republike Srbije dokle god važi ovaj Ustav. Sada malo o ovom izboru novog potpredsednika. Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega građani Srbije, ako je neko mislio da je opstrukcija parlamentarnog rada od strane stožerne stranke vlastodržačke koalicije nešto najgore što je zadesilo ovaj parlament, danas ta vlastodržačka stranka to demantuje. Ima i gorih stvari. Danas svedočimo da u ovom parlamentu mi prisustvujemo jednom političkom obračunu, jer se parlament danas pretvorio u ring u kome se u borbi za vlast i uticaj razračunavaju, u levom uglu, Tomislav Nikolić sa desetkovanim poslaničkim klubom i, u desnom uglu, Aleksandar Vučić sa ostatkom svog poslaničkog kluba. Ovde je isključivo reč o sukobu unutar SNS, koji se preliva nažalost…
Molim vas, gospodine, nemojte voditi računa o drugoj stranci, vodite računa o svojoj ili vodite računa o dnevnom redu.)
Niste me razumeli. Mene to uopšte ne bi doticalo…
Kako da nisam razumeo, svi su razumeli. Da li ima sukoba u SNS ili nema, to nije tema rasprave i nije vaša briga.
Svi znamo da ima. To uopšte nije tema, tu se slažem. To nije tema, toga smo svi svesni da postoji. Ali, postavlja se jedno drugo, mnogo važnije pitanje. Sada kada smo konačno demistifikovali da ono u Areni nije bio ni sajam zapošljavanja, ni slet, već predizborni skup, postavlja se pitanje - zašto biramo potpredsednika Skupštine kada se najavljuju vanredni parlamentarni izbori?
Gospodine Milivojeviću, molim vas, saslušajte me. Ili ćete se držati dnevnog reda, ili ću vam izreći opomenu.
Zahvaljujem vam se, gospodine predsedavajući. Evo, da postavim pitanje ovako – da li ste ikada, vi gospodine Arsenoviću, kao jedan od najstarijih poslanika u ovom sazivu, čuli da se pred kraj mandata jednog skupštinskog saziva bira novi potpredsednik? Na samom kraju mandata ovog skupštinskog saziva mi biramo novog potpredsednika. Mislim da je to nepotrebno. Mislim da ste vi poslali svima u Srbiji jasnu poruku da se Srbija nalazi pred vanrednim parlamentarnim izborima. Da li je svrsishodno da za ova dva-tri meseca do održavanja vanrednih parlamentarnih izbora, koji će proisteći iz nesuglasica među vama, mi biramo danas novog potpredsednika? Ja apsolutno verujem da je dobro da biramo potpredsednika Skupštine koji će braniti integritet Narodne skupštine, posle svega što se dešavalo u ovom parlamentu. Apsolutno sam uveren, ko god to bio, neću prejudicirati da li je to gospodin Arsić, gospodin Cvijan ili neko treći, ali sam apsolutno uveren da predsednik parlamenta i potpredsednik Skupštine moraju da brane dostojanstvo Narodne skupštine, da ne sme da se desi nikada više, ko god predsedava Narodnom skupštinom, da li će to biti gospodin Arsić, Cvijan ili neko drugi, da se desi da ministar pravde u Skupštini preti poslanicima DS zato što iznose istinu. Da ne može nikad da se desi u skupštinskim klupama da jedan poslanik ustane i kaže – ja sam ukrao karticu Srđana Milivojevića, jer mi je trebalo, nemamo kvorum ujutru u 10,00 sati, zlu ne trebalo, sutra bih možda dao kvorum sa njom. Takođe, da vam se nikad ne desi da narodni poslanici u Skupštini Srbije optuže poslanika, nemajući argumente da ga nadgovore, a nemajući želju da ga nadćute, onda izmisle da je primenio neki neprimeren gest. Time se urušava dostojanstvo Narodne skupštine i potrebno je da predsednik i potpredsednik Narodne skupštine brane dostojanstvo Narodne skupštine. Apsolutno sam uveren, ako to bude gospodin Arsić, da će on imati dobrog parlamentarnog iskustva, jer dugo je u parlamentu. Znam ga kao vrlo lojalnog Tomislavu Nikoliću i verujem da će on na jedan dostojanstven način braniti ugled Narodne skupštine. Da nam se više nikada ne desi da ovde dođe prvi potpredsednik Vlade i da drži predavanje kako da se vodi Skupština. Znam da vi to, gospodine Arsenoviću, nikada ne biste dozvolili. Verujem da vi imate jedan kredibilitet kao predsedavajući. Nekada se ne slažem sa vašim odlukama, ali sam apsolutno uveren da vi to ne biste dozvolili. Naravno, ovde je bilo reči da je prethodni skupštinski saziv, a pre svega ljudi koji su vodili ovaj parlament, činio ne znam kakve zloupotrebe. Daću vam prijateljski savet. Vas posebno cenim, gospodine Stefanoviću, kao i vašu lojalnost gospodinu Vučiću i stranci koja vas je delegirala na to mesto. Mislim da ste vi ipak radili na izgradnji institucije ovog parlamenta, bez obzira što ste više puta istupali i kao portparol SNS, ali znam da vam je želja da iza vašeg predsednikovanja Skupštinom Srbije ostane ipak institucija koja je izgrađena, u kojoj će i opozicija i vlast moći da komuniciraju i da uvek puštate da rasprave u parlamentu teku, jer je ovde mesto gde mi sučeljavamo političke ideje. Ovo nije pijaca, ovo je najviši parlamentarni dom, mi predstavljamo građane i naravno da mi, kada nemamo drugi način da predstavimo naše političke ideje i programe za koje se zalažemo, politička koplja ukrštamo u ovom parlamentu. Ali, daću vam jedan zaista prijateljski savet. Nemojte nikada više da koristite argumente - to ste i vi radili, šta ste vi radili u prethodnom sazivu, to ste vi izmislili, to ste vi implementirali, to ste vi uveli u skupštinsku praksu. Vi ste pobedili na izborima sa tvrdnjom da ste bolji od nas, da ste vredniji. Onda nemojte da se pozivate na one za koje ste tvrdili da su gori od vas i na njihovu praksu. Jer, kada god pokušavate da nas kopirate, to ne ide. To ste probali sa evropskom idejom. Ne može neko ko se 23 godine zalaže za evropsku ideju da bude gori od nekoga ko je tek tri godine na toj ideji i na toj materiji. To nije prirodno. Znači, nemojte nikada to da radite. To vam kažem kao prijatelj, kao član parlamenta. Kažite – bilo je nepravilnosti u prošlom sazivu, ali ja ću da vam objasnim kako smo sada predviđali budžet Skupštine Srbije, pa je u dva dana Administrativni odbor za 300 miliona smanjio budžet republičkog parlamenta. Za 300 miliona u dva dana! Niko nije postavio pitanje ovde u ovoj sali da li ste vi to uradili napamet, ovako ili onako. Parlament zahteva troškove i ne treba da degradiramo instituciju parlamenta tvrdeći da ovde neko namerno pravi ovakve ili onakve troškove. Treba voditi računa, domaćinski se ponašati prema parlamentu i mi to od vas i očekujemo, da domaćinski vodite ovaj parlament zajedno sa stručnim službama, sa ljudima koji ovde rade. Nemojte da štrajkujete više glađu, ako vam se stalno priviđa restoran „Tema“. Ima jedan restoran „Tema“, tamo se dobro jede, ali više nemojte da štrajkujete glađu i nemojte da reklamirate taj restoran. Stiropor pod mišku, pa pred restoran da vidite gde je. Za kraj moram nešto da vam kažem, opet vas vraćam na ovu priču, da mi biramo potpredsednika Skupštine u trenutku kada se Srbija priprema za vanredne parlamentarne izbore. Smatram da je to nepotrebno. Ne ulazim da li je to stvar podele unutar SNS ili nije. Ne ulazim u vaše kadrovsko rešenje. To mesto pripada vama. Apelujem na budućeg potpredsednika da se domaćinski odnosi prema ovoj instituciji, da poštuje prava opozicije, da poštuje Poslovnik o radu. Naravno, neću da ulazim u priču da li vas je nezajažljiva čežnja za još većom vlašću konačno savladala da želite još jednog potpredsednika. Da li to radite iz želje da racionalizujete rad parlamenta ili morate neke vaše kadrove da nagradite, pa ne mogu dvojica više da budu šefovi poslaničke grupe ali sam apsolutno uveren da ćemo konačno prevazići onu neprijatnu scenu kada nismo znali ko je šef poslaničke grupe SNS i ko replicira šefu poslaničke grupa drugih parlamentarnih stranaka, da ćemo sada konačno znati ko je šef poslaničke grupe SNS, a ko je potpredsednik parlamenta. Na kraju, ovog svog izlaganja, apelujem na novog budućeg potpredsednika, da ne zaboravi svoje parlamentarno iskustvo, da ne zaboravi kako se nekada opozicija ponašala u ovom domu, a kako se danas ponaša opozicija. Da shvatite koliki je napor bio da parlament upristojimo i izgradimo kao instituciju koja ovako izgleda. Zato vas molim, da kada se izdvoji taj balon od helijuma, kada prođu vanredni parlamentarni izbori, shvatite da ćete morati nekome da predate vlast. Onda parlament ostaviti, kada god to bilo, vi koji se smejete. Daj Bože da mi to dočekamo, živi i zdravi. Ali, imajte na umu da ćete parlament kao instituciju morati da prepustite nekim novim ljudima. Nemojte kad se osvrnete iza sebe da kažete – primili smo domaćinsku instituciju, a ostavljamo ruglo. Neka ipak to bude domaćinska institucija kakvu smo je svi zajedno stvarali. Hvala.
Povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, zamolio bih kolegu da, u skladu sa Poslovnikom, član 107. ne ocenjuje u poslaničkom klubu SNS, ko pripada ili Tomislavu Nikoliću, ili Aleksandru Vučiću, jer ovde ima i koalicionih partnera koji veruju u jedinstvenu politiku i Aleksandra Vučića i Tomislava Nikolića i SNS i iskrenosti ideje na putu ka EU. Za razliku od toga, mi kao Romska partija, nemamo iskustva kao u Vojvodini, gde je Dušan Petrović volšebno obrisao sa spiska narodnih poslanika u Skupštini Vojvodine predsednika Romske partije na jednim izborima i pored toga što smo imali koalicioni ugovor. Prema tome, molim vas da vodite o tome računa. Hvala.
Molim vas, dužan sam da odgovorim gospodinu Šajnu i onda ćemo napraviti pauzu. Gospodine Babiću, replika će posle biti. Moram da napravim pauzu. Stvarno ne razumem to nestrpljenje. Gospodine Šajn, molim vas, na vreme samupozorio govornika i mislim da sam u tom smislu uticao da govornik ne raspravlja o drugoj stranci. Sada određujem pauzu od sat vremena i nastavljamo u 14 sati, s tim da je prvo povreda Poslovnika, pa replika. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Gospodine Rističeviću, imam za vas molbu – odustanite od povrede Poslovnika.
Čisto da bude zabeleženo u zapisniku, odustao sam na vašu molbu.
Hvala. Pošto je iscrpljena lista govornika, pitam da li još neko od ovlašćenih predstavnika, koji nije iskoristio to pravo, želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUNARODNIM PARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA Primili ste Predlog odluke koju je podneo predsednik Narodne skupštine dr Nebojša Stefanović. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova,a kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Vreme imate u prilogu. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodni poslanik dr Nebojša Stefanović, predsednik Narodne skupštine želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima po 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o legalizaciji objekata, pored predstavnika predlagača mr Velimira Ilića, ministra građevinarstva i urbanizma, pozvao da sednici prisustvuje i Aleksandar Damjanović, pomoćnik ministra građevinarstva i urbanizma. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoltan Pek, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond, Olgica Batić, Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidiđ, Milovan Marković, Nebojša Zelenović, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević, Bojan Đurić, Nataša Mićić, Aleksandar Senić, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Srđan Milivojević, Ivan Jovanović, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović, Branka Karavidić, Donka Banović, Milica Vojić Marković, Milica Radović, Miroslav Petković, Milan Lapčević, Aleksandar Pejčić, Bojana Božanić, Dušica Morčev, Gorica Gajić, Saša Dujović, Suzana Spasojević, Dejan Radenković, Neđo Jovanović, Suzana Grubješić, Slobodan Jeremić, Slobodan Veličković, Ljubica Milošević, Srđan Šajn, Katarina Rakić, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić i Jelena Travar Miljević. Primili ste Izveštaj Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanik Neđo Jovanović je 2. oktobra 2013. godine, pisanim putem, povukao amandman na član 24. stav 3. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Izvinjavam se, preskočio sam jednu tačku dnevnog reda. To je 24. tačka dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koju je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova,a kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Vreme imate u prilogu. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Suzana Grubješić, zamenik predsednika poslaničke grupe želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Sada se vraćamo na raspravu o amandmanima. Sačekaćemo samo da ministar uđe. Nastavljamo sa radom. Narodni poslanik Olgica Batić podnela je amandman na naziv Predloga zakona. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Nisam ni pretpostavila da će Vlada da prihvati moj amandman, ni ovaj niti bilo koji od 35 amandmana koje sam podnela. Što se tiče amandmana koje je Vlada odbila, u obrazloženju tog istog amandmana navodi se da se amandman ne prihvata s obzirom da su termini – nelegalna radnja, pretpostavljam da je u pitanju greška u pisanju, nije „nelegalna radnja“ nego: „nelegalna gradnja“ i legalizacija objekata, termini koji su opšteprihvaćeni, opštepoznati i prihvaćeni u Srbiji, itd, da ne čitam celo obrazloženje, pa je dalje zanimljiva rečenica: „Naziv zakona koji je predložen prepoznatljiv je za građane, imajući u vidu da u pravnom prometu već postoji zakon sličnog naziva koji rešava problem upisa i evidentiranja prava svojine na nelegalnim objektima“.Vidite, ovde se već priznaje da postoji zakon sličnog naziva i da to zapravo doprinosi gomilanju pravnih problema koji postoje u našoj zemlji, pa bi, navodno, time u praksi moglo da dođe do zabune oko primene ova dva zakona. Inače, tekst zakona jasno upućuje da se radi o posebnom zakonu. Delom se mogu opravdati iz kojih razloga je Vlada odbila ovaj amandman koji sam podnela na sam tekst naziva zakona, kao, zato što je termin „legalizacija“ nešto što se kod nas uobičajilo ili se ustalilo pa mi volimo da koristimo te opšteprihvaćene termine kroz dugo godina – jako interesantno i zanimljivo. Ali, ono što je suština, zapravo, stvari zbog kojih sam podnela amandman i to isključivo na tekst naziva ovoga predloga zakona, vrlo je jasan. Naime, ukoliko pogledamo zemlje u svom neposrednom okruženju, znači, ukoliko se temeljno bavimo ovom materijom pa uradimo kojim slučajem i uporedno-pravnu analizu, na primer, bivših članica SFRJ, onda vidimo da oni nose nešto drugačije nazive, što znači da se terminološki razlikuju od Predloga zakona o legalizaciji objekata. Interesantno, ne navodi se kojih objekata i ne znam na koje se objekte misli, na leteće? Ne znam šta ovde legalizujemo? Na primer, uzmimo Republiku Hrvatsku, kao tek svežu članicu EU. U Hrvatskoj zakon koji uređuje istu ovu materiju, a ko je čitao zakon i vršio uporedno-pravnu analizu, taj se zakon zove Zakon o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama. Tu nije ništa sporno nomo-tehnički, da sad ne objašnjavam šta je nomo-tehnika, to je jedna delikatna nauka, zakonski naziv je jako ispravan. S druge strane, imamo neke zakone i u drugim zemljama. Recimo, zakon u Crnoj Gori. Interesantno je da se ova materija zakonom u Crnoj Gori reguliše Zakonom o legalizaciji neformalnih objekata. Dakle, uvek morate navesti šta legalizujete, koje objekte legalizujete – neformalne, formalne, postojeće, nepostojeće, bespravne, nepravne ili koje god već. Iz tih razloga, smatram da je sam naziv ovog predloga zakona u suprotnosti sa već navedenim nomo-tehničkim pravilima, a posebno zato što, kao što smo već di-skutovali kada smo ovde raspravljali u načelu, jeste da njegov prvi član zapravo definiše sam predmet naziva zakona a sam tekst naziva zakona je u suprotnosti sa prvim članom ovog predloga zakona koji definiše predmet tog istog predloga zakona. Naravno da niko ne može da ozakoni, odnosno ne može da legalizuje nešto što je u samom početku bilo nezakonito ili, ne daj bože, da legalizuje nešto što je nepostojeće. Podsetiću vas, a u raspravi sam to u načelu takođe istakla, da, bez obzira da li građevinski objekat ima ili nema građevinsku dozvolu, da li taj isti objekat ima ili nema upotrebnu dozvolu, jednostavno treba da se uvaži jedna činjenica, a to je da pojam legalizacije izgrađenih objekata, bez obzira o kojoj kategoriji, o kom tipu objekata, jednostavno tako nešto u pravnoj regulativi EU ne postoji i mislim da sam to više puta ponovila. To ste trebali da imate na umu i onda mislim da bi izjava o usklađenosti mnogo drugačije izgledala, jer se i tamo negiraju neke stvari i tamo se ne navode neke stvari koje su trebalo biti navedene. Ukoliko me pitate na koje konkretno mislim,mislim na Bečku deklaraciju iz 2004. godine. Ona jasno definiše pojam neformalnih naselja, a šta još definiše ta Bečka deklaracija vrlo decidno sam navodila u raspravi u načelu, tako da samo iz tih razloga mislim da iz nomotehničkih pravila, iz standarda EU i sve ono što je regulisano zapravo propisima EU, koji nisu uzeti u obzir prilikom izrade izjave o usklađenosti sa propisima EU, mislim da je i sam naziv teksta zakona morao nositi drugačiji naziv. Sem toga, ako i nije morao nositi drugačiji naziv, onda se bar trebalo ići u pravcu njegovog preciziranja, pa se navesti. Ne treba biti Predlog zakona o legalizaciji objekata, nego i navesti koji se to zapravo objekti ovakvim jednom predlogom zakona legalizuju. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Mislim da je ovaj amandman i svaki sledeći koji sam podnela zapravo posledica onih prethodnih koje sam podnela i time su, naravno, uslovljeni. Mislim da smo u raspravi mogli da čujemo i neke primedbe, a sada više ne znam iz koje poslaničke grupe su dolazile, ali definitivno su bile tačne, a to je da ovakav predlog zakona trebao je biti povučen iz procedure i trebalo se pristupiti izradi nekog novog predlog zakona, o kome bi mi danas raspravljali. U ovom amandmanu, koji se opet odbija kao i svaki, 35 amandmana sam podnela, Vlada opet daje neko svoje obrazloženje i moram izraziti zahvalnost što se Vlada potrudila da na svaki amandman koji mi je odbila bar da neko obrazloženje i ovog puta detaljnije. Zato zahvaljujem Vladi Republike Srbije što mi je izašla ovako u susret. Interesantno je da se i nekim drugim poslaničkim grupama kada im odbija amandman poziva da im se ne prihvata iz razloga što je moj odbijen. Da se vratim amandmanu koji sam podnela na ovaj član 1. Naime, predlagač je i u raspravi u načelu, a to možemo videti iz obrazloženja samog Predloga zakona, naveo da je ustavno-pravni osnov za donošenje Predloga zakona o legalizaciji zadržan u odredbama Ustava Republike Srbije i to ništa nije sporno u članu 97. tačkama 7), 12) i 17, a kojim je utvrđeno da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje određene odnose u organizaciji i u korišćenju prostora, svojinske i obligacione odnose itd, ali pošto ni svojina ni obligacioni odnosi nisu predmet Zakona o legalizaciji, ovde ću se zadržati. Takođe se moram nadovezati na onu činjenicu, u stvari na sve ono već izrečeno što sam rekla i povodom amandmana koji nije prihvaćen, na sam naziv teksta zakona, a to je naravno izjava usklađenosti koja je potpuno netačna. Netačna je iz razloga zato što se u toj izjavi o usklađenosti sa propisima EU decidno navodi da ne postoje odredbe primarnih izvora prava EU, koje se odnose na ovaj Predlog zakona, da ne postoje odredbe sekundarnih izvora EU koje se odnose na ovaj Predlog zakona - netačno. Nisu uzeti u obzir ostali izvori prava EU, takođe netačno. Ne postoje odgovarajući propisi EU sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost i to je takođe netačno. Dakle, čini mi se da se ovde upravo svesno insistira na činjenici i na tome da se zakon odnosi na legalizaciju nečega što je prethodno nekim zakonom i podzakonskim aktom bilo zabranjeno, i zapravo time dolazimo do situacije koja je izvan materije, kojom uopšte ovakav Predlog zakona treba da se bavi, kojom ovakav Predlog zakona treba da je uređuje. Naravno, postoji termin - neformalna naselja, postoji pomenuta Bečka deklaracija iz 2004. godine, koja je upravo doneta da bi zemlje članice mogle da izvrše usklađivanje bar u vidu sekundarnog izvora prava sa nacionalnim pravnim sistemom, i tako nešto trebalo je da bude uzeto u obzir. Taj termin u EU uveden je iz razloga da bi se postigla konačna, neka zajednička saglasnost o akcijama kojima će biti pre svega regulisana i unapređena neformalna naselja i to na jedan potpuno održiv način i da se spreči buduća bespravna gradnja, zapravo da se spreči izgradnja budućih bespravnih naselja. Naravno ta ista Bečka deklaracija na koju se pozivam, sticajem okolnosti izvor prava EU koju predlagač nije koristio, iz kojih razloga zaista ne znam, ali neformalna naselja jesu upravo ona naselja koja iz određenih razloga i iz različitih razloga zapravo ne ostvaruju i ne doprinose da se dostignu oni zahtevi za legalno priznanje, a koja su izgrađena bez poštovanja formalnih postupaka legalnog vlasništva, prenosa vlasništva kao i građevinsko urbanističkih planskih obaveza. Ovakva praksa postoji u mnogim zemljama, ometajući njihov ekonomski razvoj. Neke od tih zemalja su imale u vidu ove deklaraciju pa su pošle od nje kada su pristupali rešavanju ovog problema. Neki od navoda u Bečkoj deklaraciji iz 2004. godine kada je usvojena, jasno predviđaju da su prostor i životna sredina kao resurs izuzetno ograničeni, vrlo često neobnovljivi. Nedostatak prostora je rangiran kao jedan od sedam najvećih problema današnjice, on se deklariše ne samo nešto što se nalazi iznad zemljine površine, nego ispod zemljine površine. Neformalna gradnja u jednom dugoročnom smislu trajno menja i na kraju krajeva, trajno uništava i direktno smanjuje potencijale, kako sadašnje tako i buduće razvojne potencijale ili mogućnosti. Ona ima svoja dva vida, prvi kada uopšte nije moguće dobiti građevinsku dozvolu i drugi kada je moguće dobiti ali je investitor nije tražio. Činjenica je da se ignoriše Bečka deklaracija iz 2004. godine, to vidimo iz ovakvog predloga zakona. Da se pokušalo bar donekle pročitati i uskladiti sa onim što tamo piše, onda bi ovaj Predlog zakona o legalizaciji bio znatno drugačiji. Moram da kažem da o kakvoj to pravnoj jednakosti može da se govori, što smo imali prilike dapročitamo u ovom predlogu zakona, ukoliko izjednačavamo nešto što je zakonito sa nečim što je nezakonito. Zapravo sa nečim što je zakonito sa nečim što je nepostojeće? U pravu postoji jedan slučaj osnaženja nevažećeg pravnog posla i taj slučaj osnaženja nevažećeg pravnog posla u našem pravu se naziva konvalidacija. Predstavlja naknadno osveženje tog nevažećeg pravnog posla ili rušljivog ugovora, kako god. Ne znam da li se na odredbe ovog zakona te iste odredbe o konvalidaciju mogu primeniti. Mislim da ne mogu i volela bih da mi u vezi ovoga predlagač pojasni neke stvari, jer odbijajući ovakav amandman mislim da nije razumeo samu suštinu i same razloge zbog kojih sam isti podnela. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović i Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu, telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu, telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Zahvaljujem potpredsedniče. Poštovani ministre, pre tri nedelje kada ste obrazlagali Predlog zakona o legalizaciji, mi iz LDP smatrali smo da Vlada treba da povuče ovaj predlog iz skupštinske procedure. Dokaz da smo bili u pravu je činjenica da je na ovaj Predlog zakona predloženo 170 amandmana, a zakon ima samo 40 članova. Dakle, četiri i po puta imate više amandmana na predloženi zakona, nego što zakon ima članova. Zato vas danas ponovo pozivam da povučete zakon iz skupštinske procedure, jer ovakvim predlogom zakona sigurno nećete rešiti problem objekata za koje ne postoji građevinska ili upotrebna dozvola. Vi ovim zakonom praktično predlažete da se uradi legalizacija samo za one objekte za koje je podnet zahtev do marta 2010. godine. Gospodine ministre, govorili ste u načelnoj raspravi, prošlo je tri nedelje pa se možda neki ne sećaju, da ste vodili računa o stavovima Ustavnog suda. Ali ti stavovi nisu predstavljali smetnju predlagaču da na jedan ozbiljan, stručan, potpun način definiše probleme vezane za sve nelegalne objekte. Ovakvim Predlogom zakona praktično haos koji postoji u urbanističkom i građevinskom smislu prebacujete i u ovaj Predlog zakona. Liberalno demokratska partija je podnela 32 amandmana na predloženi tekst. Ovaj amandman na član 1. Vlada nije usvojila sa obrazloženjem da je predloženi član dovoljno jasan i obuhvata uslove, postupak i način legalizacije objekta. Gospodine ministre, da ste pažljivo pročitali amandman LDP mislim da biste ga prihvatili, jer ovakvo obrazloženje Vlade nije dovoljno dobro da odbijete amandman LDP. Pre svega, predloženi član 1. zakona je neprecizan, jer zakonom predviđate da je legalizacija moguća samo za one objekte za koje je već podnet zahtev do marta 2010. godine. Taj član 1. vam je neprecizan i u smislu člana 4. predloženog zakona. Članom 4. predviđate da se pod legalizacijom podrazumeva naknadno izdavanje građevinske i upotrebne dozvole za objekat, odnosno deo objekta koji je izgrađen, rekonstruisan ili dograđen bez građevinske dozvole, odnosno koji se koristi bez upotrebne dozvole. Ako je to tako onda u članu 1. uopšte nije potrebno pominjati upotrebnu dozvolu, jer pojam legalizacije podrazumeva izdavanje i građevinske i upotrebne dozvole. Dalje, legalizacija se ne odnosi samo na izgrađene objekte bez građevinske dozvole, nego i na one koji su gradili i odstupili su od odobrenja za izgradnju.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Borislav Stefanović, prof. Dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, magistar Božidar Đelić, Srđan Milivojević, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović i Branka Karavidić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima dr Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, raspravljamo o amandmanima na zakon o legalizaciji. Svi smo već zaboravili kada smo raspravljali o zakonu u načelu. U međuvremenu su zakazane dve ili tri sednice Skupštine. Prekinut je kontinuitet ovog rada, ali da pokušamo da se vratimo na temu. Sa ovim amandmanom smo predložili da nemaju potrebe da legalizuju objekte i oni vlasnici objekata koji nisu u vreme izgradnje obavezu pribavljanja građevinske dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju, na sve one objekte koji su građani u neko vreme kada nije postojala obaveza izdavanja građevinske dozvole da bi se otpočela gradnja. Smatramo da bi se na ovaj način precizirao krug lica koji nemaju obavezu da podnesu zahtev za legalizaciju. Možda se to podrazumeva. Međutim, nema tog propisa koji to na taj način decidno kaže i zbog toga smo smatrali da bi bilo dobro da ta lica na neki način rasteretimo razmišljanja da će oni nekada morati da uđe u neki krug legalizacije kada jednog dana Vladi ponestane sredstava, kada rupa u budžetu bude još veća, jer u ovoj državi u kojoj pravo nije sasvim uvek izvesno, odnosno u kojoj se čak i Ustav ponekad ne poštuje, ne bi bilo loše da izvesnost građana bude što veća. Smatram da se ovde radi o velikom broju subjekata, fizičkih lica koja imaju takve objekte i da bilo dobro da se ovo precizira. Ne znam zbog čega ministar ne bi ovo prihvatio.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Radmila Gerov.
Predložen član 2. je potpuno suvišan. Njime se definiše da se ovaj zakon ne odnosi objekte koji su izgrađeni bez građevinske dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju u skladu sa propisima koji su važili u vreme izgradnje, ali kojima nije bila propisana obaveza pribavljanja građevinske dozvole odnosno odobrenja za izgradnju. Ako je neki objekat, gospodine ministre, izgrađen u skladu sa propisima koji su važili u to vreme, takav objekat nije sigurno predmet legalizacije i taj član 2, takvo definisanje je besmisleno i nepotrebno. Vi ste ga stavili tu zato što članom 4. niste adekvatno i kvalitetno napisali šta se pod ovim zakonom podrazumeva i koji objekti podležu legalizaciji. U tom smislu LDP je članom 2. predloženog amandmana definisao na koje objekte se ovaj zakon primenjuje. Nemoguće je ministre, vi takve podatke imate. Pošto se po vama ovaj zakon primenjuje, a tako i piše, samo na ono na šta su podneti zahtevi, sigurno je da niko nije podneo zahtevod ovih ljudi koji su gradili u vreme kada nije bila potrebna građevinska dozvola. Zašto bi se oni javili za legalizaciju do marta 2010. godine? Nisu se javili. Na koga ćete ovaj član 2. da primenjujete? Problem je u tome što je grupa koja je pisala mesecima, osam meseci ovaj naknadni predlog zakona, nije dobro definisala šta je legalizacija objekata u članu 4.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić.
Zahvaljujem. Što se tiče amandman na član 3. koji sam podnela složiću se sa delom obrazloženja koje glasi – amandman se ne prihvata s obzirom da su ovim članom precizno propisuju i navode objekti. Za deo za koji se ne može naknadno izdati građevinska i upotrebna dozvola, a kojim se postiže zaštita javnog interesa i susedskih prava, apsolutno se ne mogu složiti zato što je tako nešto netačno i već sam navodili i pozivala se na neke od propisa EU. Sada ću pokušati to da i malo detaljnije obrazložim. Ako predlagač u stavu 1. tački 1. navodi da za objekte izgrađene, odnosno rekonstruisane i dograđene bez građevinske dozvole, odnosno bez upotrebne, ne može se naknadno izdati gr5ađevinska dozvola ako je objekat izgrađen, odnosno rekonstruisan na zemljištu nepovoljnom za građenje, klizištu, močvarnom tlu i slično, pa čini mi se da je to kao ona Sokratova – znam da ništa ne znam. Zašto? Zato što prvo oni koji su radili na ovakvom jednom Predlogu zakona, a kasnije koji su davali obrazloženje na amandmane koji se odbijaju, trebali su da imaju na umu neke pozitivne pravne propise koji postoje u RS. Tako recimo da su tako nešto pogledali i da su tako nešto našli onda bi videli da Zakon o rudarstvu i geološkim istraživanjima, koji je objavljen u „Službenom glasniku“ 2011. godine, na pravnoj snazi je još uvek, ni u jednoj svojoj odredbi ne pominje zemljište nepovoljno za gradnju. Čak naprotiv, taj isti Zakon o rudarstvu7 i geološkim istraživanjima u svom članu 21. definiše – primenjena geološka istraživanja, kao i istraživanja koja se vrše za potrebe prostornog i urbanističkog planiranja, projektovanja i izgradnje građevinskih i drugih objekata u cilju upoznavanja geološke gradnje, terena itd. Ovi navodi o zemljištu nepovoljnim za građenje otvaraju put svim koruptivnim delatnostima koja u našem društvu cvetaju, pošto je ono jako plodno tlo za tako nešto i umesto da predlagač predvidi i da stane na put takvim mogućim zloupotrebama ovim članom i neprihvatanjem ovakvog amandmana, njegovim brisanjem ovog člana koji je potpuno besmislen i koji nema veze apsolutno nikakve sa propisima EU, ali i sa nekim drugim pozitivnim propisima RS, koji su se trebali prvo pročitati i imati na umu kada se pisao ovakav predlog zakona, jednostavno dovodi do toga da se svim tim mogućim zloupotrebama ovim otvaraju vrata i to je jedan širok put. Sve se to prepušta jednoj subjektivnoj oceni organa da odlučuje o stvar za koju prvo nije nadležan, a drugo odlučuje o stvari za koju nije ni stručan. Naravno, ni odredbe tačke 2. istog stava i člana nisu ništa bolje definisane.Predlagač tvrdi da se za objekte izgrađene, odnosno rekonstruisane ili dograđene bez građevinske dozvole ne može naknadno izdati građevinska dozvola ako je objekat izgrađen odnosno rekonstruisan od materijala koji ne obezbeđuju trajnost i sigurnost objekata. Naravno da se nigde ne navodi koji je to materijal. Tako da mi ne znamo. Ne navodi se ni propis koji bi nas na tako nešto uputio. Ništa nije sporno. Neki od nas možda i znaju. Zakon o planiranju i izgradnji, morali ste imati na umu i taj zakon kada ste pisali ovakav predlog zakona, u svom članu 6. određuje da građevinski i drugi proizvodi koji se koriste prilikom građenja objekta ili izvođenja radova moraju ispunjavati zahteve propisane ovim zakonom i posebnim propisima. Naravno, nedostatak odredbi iz ovog člana Zakona o planiranju i izgradnji, a za koji već sad znamo da će se ubrzo naći u skupštinskoj proceduri, pa ćemo biti u mogućnosti da i o njemu raspravljamo, odnosi se na to da domaći propisi koji bi građevinske propise usaglasili sa zahtevima evropskih standarda još uvek nisu dovoljni. U ovoj materiji upravo iz razloga što se nisu uzimali u obzir propisi EU opet se nešto negira. Tako Rezolucijom Evropskog saveta je utvrđena potreba za definisanjem bitnih zahteva u pogledu bezbednosti i drugih aspekata koji su od značaja za opšte dobro, a da se pri tom ne snize postojeći i opravdani nivoi zaštite predviđeni postojećom regulativom. Nisam sigurna da se ovakvim predlogom zakona upravo ti postojeći standardi nisu snizili. E, sad, Evropska Unija, da kažem dalje, koja ima brojne propise iz ove materije i zato insistiram na tome da je izjava usklađenosti potpuno netačna, osnovnim dokumentima novog pristupa u tehničkoj harmonizaciji, upravo u oblasti građevinarstva, vidim da ministra to uopšte ne zanima, ali nema veze, uređuje načela koja su doneta upravo u području tehničkih propisa i koja je objavila u sledećim dokumentima. Znači, opet izjava o usklađenosti nema nikakve veze i potpuno je netačna. Rezolucija Saveta Evrope o novom pristupu tehničkoj harmonizaciji standarda Rezolucije Saveta Evrope, ministre Iliću, o globalnom pristupu utvrđivanja usaglašenosti i rešenja o modulima za različite faze, postupke za utvrđivanje usaglašenosti i o pravilima za označavanje i upotrebu znaka SE za usaglašenost, koji su namenjeni primeni u direktivama i tehničkoj harmonizaciji. Za početak, mislim da je bilo dovoljno da pogledate ovakve rezolucije i to bi bila početna tačka od koje ste mogli da krenete da napišete predlog zakona. Ovde govorim o nekim propisima EU koji se nisu uzimali u obzir. Vidim da ministar nije zainteresovan da me sasluša, a mogao bi da nauči koji su to propisi EU, upravo u materiji koja se reguliše ovakvim predlogom zakona, ali pošto sam podnosilac brojnih amandmana, o tome nešto kasnije. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman ja podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Bojana Božanić.
Hvala. Molim vas da mi ovo vreme odbijete od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Poštovani ministre, poštovani koleginice i kolege narodni poslanici, DSS podnela je amandman na član 3. gde smo predložili da se izbriše tačka 3. u stavu 1. koja kaže da objekat izgrađen na površinama javne namene itd. ne može biti predmet legalizacije, dakle, ne može se legalizovati. Mislim da možda zakonopisac ovde nije dovoljno dobro razmotrio sve mogućnosti za legalizaciju objekata. Samo sam htela da podsetim u nekoliko rečenica zbog čega ovo ne bi trebalo da stoji, odnosno da vidimo koji je to koncept u principu čitave ove legalizacije, koja je ideja zakonopisca i ovog predlagača zakona o samoj legalizaciji. Dakle, površine javne namene, kao što svi znamo, se definišu planskim dokumentom, a isto tako mnoge opštine do donošenja ovog zakona iz 2009. godine nisu imale planske dokumente već je upravo tim zakonom doneta obaveza za sve lokalne samouprave da urade prostorne planove i da urade planove generalne regulacije za njihove administrativne centre, tako da tek tada, u mnogim opštinama, mogu slobodno da kažem u većini opština u Srbiji, su doneti planski dokumenti, odnosno počeli da se izrađuju, tako da postoji velika verovatnoća da u velikom broju opština, upravo površine javne namene su određene tek nakon izgradnje samih objekata, jer znamo da su ovde mogli da se prijave samo oni koji su bespravno gradili do 11. septembra 2009. godine. Tako da, mislim da to niste uzeli u obzir i mislim da je ovo vrlo važna stvar koja je trebala da se razmotri, pogotovo što u obrazloženju odbijanja amandmana kažete da je to tako sadržano i u prethodnim važećim zakonima kojima je uređivana ova oblast. Međutim, baš u prethodnom zakonu, u članu 187. koji je Odlukom Ustavnog suda proglašen neustavnim, Zakon o planiranju i izgradnji iz 2009. godine. Objekti su mogli biti legalizovani upravo na ovim površinama javne namene uz saglasnost pravnog lica. Vi u ovom članu tako nešto i predviđate, ali samo ukoliko je taj objekat u funkciji javne namene. Na osnovu ovoga mislim da bi trebalo možda predlagač zakona malo da razmisli – šta je smisao legalizacije. Nisam ranije imala priliku da o ovome govorim, ali imam određene sumnje kako će ta legalizacija da se završi, odnosno šta je zaista cilj. Da li je cilj da mi legalizujemo ove objekte ili je cilj da ih ne legalizujemo. Znamo za koliko objekata, negde ispod 700.000, imamo podnete zahteve za legalizaciju, a još toliko ili nešto manje, nešto preko 600.000 objekata, kao što ste vi rekli u raspravi i ranije kada smo govorili o drugim zakonima iz oblasti urbanizma i građevinarstva, da imamo još tih objekata za koje nije podnet zahtev za legalizaciju. Prosto se pitam – šta mislite da radimo sa tim objektima? Čini mi se da u nekim od vaših izjava za štampu sam videla da neke stvari koje pominjete ovde u zakonu, prosto ne uzimate u obzir kada dajete izjave za štampu, poput izjave koja kaže – građani upisom objekata u katastar obezbeđuju da naplate eventualnu odštetu, ukoliko se ti objekti nađu na trasi nekog infrastrukturnog objekta. Dakle, upisom prava svojine nad objektima koji su bespravno izgrađeni na trasi nekog infrastrukturnog projekta, dakle, na određenim površinama koje su za javnu namenu, mogu građani da upišu svoju svojinu i da naplate odštetu, ali ne mogu da legalizuju te objekte. Zaista mislim da je to apsurd, a o tome ću više govoriti prilikom ostalih amandmana. Volela bih da mi se to malo razjasni.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ne. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević i Bojan Đurić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, konkretno, radi se ovde o zaštiti susedskog prava, bar tako stoji u obrazloženju zašto je odbijen amandman poslanika LDP. Dakle, vi ste se odlučili da nikako ne izdate građevinsku dozvolu, ukoliko je objekat izgrađen na nedovoljnoj udaljenosti od susedne nekretnine. To znači obavezno rušenje objekta. Time vi zaboravljate činjenicu da se gradnja objekta ne može završiti za jedan dan, kao ni rekonstrukcija, a vlasnik susedne nekretnine, u tom vremenskom periodu u kom se neka nekretnina gradila, rekonstruisala, imao je svu moguću pravnu zaštitu da reaguje. Mogao je da se obrati sudu, mogao je da se obrati građevinskoj inspekciji, mogao je milion stvari da uradi da spreči nastajanje jednog objekta koji je građen na nedovoljnoj udaljenosti od njegove nekretnine. Međutim, vi to sve zaboravljate i odlučujete se na ovako drakonski pristup, što se tiče nelegalnog graditelja. Slažem se sa vama da tu ima nekih elemenata nelegalnosti, protivpravnosti, međutim to još ne opravdava rešenje kojem ste vi pribegli, a pritom zaista ponovo moram da vam postavim pitanje – da li vi imate kapaciteta da i ovakve objekte porušite, pored svih ostalih nelegalno izgrađenih objekata, i ove objekte koji su izgrađeni na nedovoljnoj udaljenosti od susedove nekretnine. Ovo je pravni nonsens, blago rečeno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Srđan Milivojević, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović i Branka Karavidić. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Borislav Stefanović, izvolite.
Demokratska stranka je od strane više predlagača dala amandman na član 3. tačka 5. sa namerom da se ovaj deo izbriše zbog toga što, kako je primetilo više narodnih poslanika, nesprovodivo je u praksi. Dakle, smatramo da uzimanje u obzir, prilikom određivanja kriterijuma udaljenosti objekata će dovesti, inače u haotičnom pravnom i geodetskom okruženju koje postoji u Srbiji, do dalje komplikacije celog ovog procesa. Smatramo da sa sadašnjim resursima, ministarstvom i onim čime oni raspolažu realno, sa brojem geodeta i ljudi koji mogu stvari na terenu da rade sa brojem nerešenih predmeta na nivou opština, sa potpunim haosom koji vlada u ovom domenu nažalost u Srbiji, da je potpuno nemoguće i da će dovesti do daljih komplikacija utvrđivanje kriterijuma o udaljenosti, kao jednog od kriterijuma za rušenje bespravno izgrađenih objekata. Imamo već sada dovoljno drugih stvari koje otežavaju ovaj proces. Ubacivanje ovog kriterijuma, poštovani građani, znači da će neko moći arbitrerno, pošto nema nikakve ni teorijske šanse da sprovedu nijedan promil svega ovoga na teritoriji Republike Srbije, dovesti do daljih ogromnih komplikacija. Mi nemamo iluzija da će Ministarstvo koje vodi ministar Ilić i oko ovoga potpuno ignorisati predloge DS, ali vidimo i drugih opozicionih stranaka, zato što smatraju da su stvari koje su stavili na papir u domenu predloga ovog zakona za njih upravo to – samo jedna iluzija koja je u papirnom obliku. Oni ne žele i ne vide potpuni građevinski haos koji postoji danas u Republici Srbiji. Oni ne žele i ne vide istinu koju neće da kažu građanima Srbije. Oni ne mogu da donose ovakve zakone kada prepodne govore da je legalizacija nesprovodiva i da je treba u suštini izbegavati, a sa druge strane uvode ovakav kriterijum koji se tiče udaljenosti objekata. U celoj Srbiji je ogroman broj ovakvih objekata i mi smatramo da će uvođenje ovakvog pravila, ovakvog kriterijuma i inače zakočen proces, koji nikako i pored sve volje i loših referenci na račun ministra Dulića ne može da dostigne ni tih famoznih 10% godišnje legalizovanih objekata, pa onda ministar Ilić smatra – prosto, ljudi, nemojte legalizovati jer to je besmisleno, a rušiti nećemo jer se to građanima ne sviđa, nego se vi lepo registrujte u katastru, da bi imali od koga da naplatimo porez. To je ono što građani treba da znaju i to je ceo smisao svega ovoga što ovde rade. Uvođenje ovih stvari samo pokazuje da će vlast Republike Srbije pokušati da selektivno određuje kome lepo mogu da sruše kuću, ako je ta kuća izgrađena na nekoj bližoj distanci u odnosu na ono što se, recimo, radi tri ulice dalje. Kako će oni to moći u praksi da sprovedu, mislim da to ne zna ni ministar. Mislim da to niko po opštinama nema pojma i mislim, što je najgore, da građani u suštini sad mogu samo da gledaju nebo i da očekuju da li će neko njih da potkači ili ne. Smatramo da je ova tačka 5. štetna i zbog toga tražimo da se izbriše. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Koristim vreme ovlašćenog predlagača. Poštovani ministre, u članu 3, koji govori o mogućnostima, odnosno nemogućnostima da se određeni objekti legalizuju, mi smo predložili u tački 5. da izbrišemo reči: „prema uslovima propisanim planskim dokumentom“. Dakle, o čemu se ovde radi? Ne znam koliko ste se udubili kada ste radili predlog, konkretno za ovaj član 3, ali vrlo je važno da shvatite kakva je situacija na terenu, odnosno kakva je situacija u urbanističkim službama. Planski dokumenti uglavnom daju restriktivnije mere u odnosu na ovaj pravilnik o opštim pravilima za parcelaciju, regulaciju, izgradnju itd. Takođe, Pravilnik ne definiše namenu, kako vi ovde govorite u ovoj tački 5. Tako da, npr. postoji mogućnost da je na datoj površini neko izgradio objekat stambene namene u odnosu na poslovnu, kako je predviđeno planskim dokumentom, pa da umesto šest spratova odjednom pomisli da bi najbolje bilo da izgradi sedam spratova i u odnosu na odobrenje za izgradnju koje ima on malo više prekorači neke kvadrate i sad taj objekat neće moći da se legalizuje. Ponovo postavljam pitanje – šta je smisao legalizacije? Da legalizujemo ili da ne legalizujemo? Ako ne legalizujemo, hoćemo li da ih rušimo? Samo moramo da znamo, mi kao narodni poslanici, predstavnici naroda, da prenesemo to svojim građanima u svojim opštinama, regionima i gradovima, šta je smisao čitavog zakona. Do sada sam shvatila, razgovarajući sa kolegama iz nekoliko opština iz urbanističkih službi, da ako postoji plan generalne regulacije, onda se ne koriste pravila iz pravilnika. Kao što sigurno znate, jer ste sigurno više puta podnosili različite zahteve za izgradnju itd, vi ili neko od vaših iz porodice, nemoguće je da se desi, ukoliko nije precizirana tačno odredba ili član zakona, da ne dođe do nekakvih pogrešnih tumačenja i slično. Zato je vrlo važno tim službenicima tačno reći šta je smisao određenog člana zakona. Vi ste, naravno, kada ste obrazlagali Predlog zakona u načelu, govorili kako je teško promeniti službenike. Tu se potpuno slažem sa vama. To je u potpunosti tačno i tu vas podržavam. Ti službenici rade već 30, 40 do 50 godina onako kako oni hoće, kako misle da je potrebno i niko to ne može da promeni. Iz tog razloga je neophodno da članovi zakona budu vrlo precizni. Takođe, mislim da obrazloženje nije dovoljno precizno - koristićemo ili pravilnik ili određene elemente iz plana generalne regulacije, u zavisnosti od toga šta je povoljnije. Dakle, tako ne može da se kaže. Svi oni koji idu u urbanističku službu, grade nešto, podnose zahteve, znaju da je to nemoguće. Prosto, mora se službenicima, odnosno tim zavodima za urbanizam, direkcijama ili odsecima za urbanizam i prostorno planiranje jasno reći šta će koristiti u slučaju legalizacije. Takođe, prosto moram da vam kažem da je neophodno, ako želimo da legalizujemo, onda moramo da u nekom delu i malo popustimo. Razumem da je ovo iznuđeno rešenje i da postoje odredbe, odnosno članovi prethodnog Zakona o planiranju i izgradnji koji moraju da se ispoštuju zato što je Ustavni sud rekao da građane stavljamo u neravnopravan položaj, ali svakako građane stavljamo u neravnopravan položaj jer ako ostane ova tačka 5. legalizujemo neštošto mora da se uklopi u plansku dokumentaciju. Ako se uklapa u plansku dokumentaciju, mi onda treba da ih vratimo u redovnu proceduru za izdavanje građevinske dozvole. Dakle, i na taj način stavljamo u neravnopravan položaj naše građane. Objekti koji imaju građevinsku dozvolu, a koji su npr. prekoračili nekoliko kvadrata za kotlarnicu, za stepenice, za lođu itd, i to učinili posle marta 2010. godine ili septembra 2009. godine, sada ne mogu da legalizuju te objekte. Mislim da moramo malo šire da razmišljamo i prvo da znamo šta je cilj – da legalizujemo ili da ne legalizujemo? Naši građani moraju da znaju na čemu smo, da li će Ministarstvo odrediti jasnije pravce u rušenju tih objekata kojih ima preko 600.000 do prošle godine, a sada verovatno još i više. Da vam kažem da samo u ovom članu 3, kao što su neke od kolega govorile, ima previše restrikcija za legalizaciju i bojim se da ćemo mi gotovo većinu od ovih zahteva koji su preostali i objekata koji nisu bili legalizovani, prosto građani moraju da znaju da verovatno neće moći da se legalizuju na osnovu ovakvog zakona.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, sa ispravkama, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Radović, Miroslav Petković, Milan Lapčević, Aleksandar Pejčić i Bojana Božanić. Reč ima narodna poslanica Milica Radović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Član na koji smo mi amandmanom reagovali utvrđuje objekte za koje nije moguće da se izvrši legalizacija, odnosno za koje nije moguće naknadno da se izda građevinska dozvola, ali u stavu 2. tog člana predlagač zakona odstupa od ovog pravila i predviđa da će organi nadležni za legalizaciju vlasniku nelegalnog objekta izdati građevinsku dozvolu ukoliko on podnese saglasnost jednog vlasnika susednog objekta. Ovde se govori o vlasniku susednog objekta. Znači, govori se samo o jednoj jedinoj saglasnosti. Postavljam pitanje – da li je opravdano da mi danas govorimo o jednoj jedinoj saglasnosti ukoliko, recimo, taj objekat okružuje pet drugih objekata, a pri tome se nigde ne govori o tome da li su ti vlasnici legalni ili su ti vlasnici nelegalni? Ovako kako stoji u Predlogu zakona ova odredba predstavlja neverovatan osnov za zloupotrebu prava, prvo to, a drugo zbog toga što samom vlasniku nelegalnog objekta predstavlja i daje osnov da vrlo lako preskoči ovaj uslov koji je predviđen i da dođe do legalizacije. Mislimo da je amandman koji smo mi podneli više nego pravičan i da je neophodno bilo da ga prihvatite. Zbog čega? Zato što on kaže da je u toj situaciji, da bi neko dobio naknadno građevinsku dozvolu, odnosno da bi njegov objekat bio legalizovan, potrebno da dobije saglasnost svih legalnih vlasnika susednog objekta. Ovo što ste, gospodine ministre, napisali, ili vaša služba, u obrazloženju zbog čega odbijate ovaj amandman prosto ne stoji. Vi kažete da se podrazumeva da je saglasnost potrebno prikupiti od strane svih vlasnika legalnih objekata. To nema veze sa ovim što piše u zakonu, jer je zakon u ovoj odredbi više nego jasan. On traži isključivo saglasnost vlasnika susednog objekta. Molim vas da još jedanput razmislite o opravdanosti ovog amandmana, jer je on jedino pravično i jedino opravdano rešenje u ovom slučaju.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Suzana Spasojević i Dejan Radenković. Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, koleginice i kolege poslanici, razumem da je u cilju zaštite susedskih prava bilo potrebno uneti u Predlog zakona odredbu kojom se traži saglasnost vlasnika susednog objekta kao uslov da vlasnik bespravno izgrađenog objekta može svoj objekat da legalizuje ali to će u mnogome otežati sam postupak legalizacije, ali i ujedno stvoriti mogućnost da vlasnik susednog objekta zloupotrebi prava data mu ovim zakonom. Zato smo ovim amandmanom hteli, koliko toliko, da ublažimo ovu odredbu i da se da mogućnost lokalnoj samoupravi da u određenom roku od dana stupanja na snagu ovog zakona može doneti odluku kojom će se na drugačiji način urediti uslovi u pogledu udaljenosti od susednog objekta. Svakako je da lokalne samouprave najbolje znaju kakva je situacija na terenu i najbolje znaju šta je za njihove građane najbolje rešenje. Svakako, tamo gde je bilo protivljenja od strane vlasnika susednog objekta prilikom izgradnje bespravnog objekta treba tražiti tu saglasnost, ali nikako to ne treba generalizovati na sve bespravno izgrađene objekte jer će se na taj način otežati legalizacija koja će inače ovim zakonom biti teška, a za neke vrlo verovatno i nemoguća. Ovako predviđen član 3. Predloga zakona neće rešiti problem već će otvoriti prostor za neke nove probleme. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Olgica Batić i zajedno Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić.
Zahvaljujem. Pre svega, moram da kažem da meni ovo obrazloženje koje je dato, kojim se odbija ovakav amandman, apsolutno nije jasno. Naime, kaže se u obrazloženju – amandman se ne prihvata s obzirom da se ovim članom utvrđuje i definiše, legalizacija objekta u smislu ovog zakona što je važna odredba za pravilnu primenu odredaba Predloga zakona. Pazite, imali smo mi i neke druge zakone i neke druge zakoni su nekim drugim odredbama nešto definisali. Ali, između definisanja i utvrđivanja ne može da stoji znak jednakosti sa pravilnom primenom. Imali smo mi i tzv. zakon o lustraciji. Definisao je on pojam lustracije. Važio je dvadeset godina i nikada nije primenjen. Stvarno ne razumem šta je predlagač ili onaj koji je pisao ovakvo obrazloženje i to potpuno nespretno, hteo da kaže ovakvim obrazloženjem i obrazloženjem kojim se neki amandman ne prihvata. Naime, ukoliko predlagač ovoga predloga zakona i to u svom članu A1. navede da se ovim zakonom uređuju uslovi, postupak, način legalizacije objekata, odnosno delova objekata izgrađenih bez građevinske, odnosno upotrebne dozvole, odobrenja za izgradnju kao i sva druga pitanja od značaja za legalizaciju objekata, pa, onda meni nešto nije jasno. Zašto se ovde isto pitanje postavlja i članom 4. ovog predloga zakona ako je već u članu 1. to isto navedeno. Ne znam zašto onda imate dva ista člana? Ne znam šta to precizirate? Posebno pitanje, a ovde ću se pozvati na Ustav. Dakle, Ustav Republike Srbije u svom članu 197. određuje da zakoni i drugi opšti akti ne mogu imati pravno dejstvo. To je svima jasno i ništa nije sporno. Sada stav dva tog isto člana i tog istog Ustava određuje da samo izuzetno, odnosno da samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno dejstvo o kome sam pričala i danas, a i u raspravi u načelu i to samo u onim slučajevima kada to nalaže opšti interes koji je utvrđen prilikom donošenja zakona. Ovo navodim iz jednog prostog razloga. Naime, uopšte ne vidim šta je poenta toga da naknado izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za određeni objekat, odnosno za deo objekta koji bilo da je izgrađen, bilo da je rekonstruisan, dograđen bez građevinske dozvole ili bez upotrebne dozvole, odnosno koji se koristi bez upotrebne dozvole, spada u kategoriju koje su potpuno suprotno svim navedenim ustavnim normama, a koje se odnose upravo na već spomenuto retroaktivnost, a koja podrazumeva primenu pravne norme na događaje koji su se desili pre njenog stupanja na snagu. Upravo to davanje to retroaktivnosti, odnosno pravne snage pravnim normama i aktima uopšte nije potrebno. Nikada to nije ni poželjno, niti je to celishodnost, samo iz razloga što se time stvara jedna potpuna neizvesnost kod građana. Valjda je svima ovde jasno da se samo pravne norme mogu retroaktivne primenjivati i to samo izuzetno, dakle, krajnje restriktivno i samo ukoliko za to postoje opšti interesi. Dakle, potpuno opravdani razlozi. Mislim, bar sam lično takvog stava, da teško da postoji opšti interes u ovom slučaju naknadne legalizacije izgrađenih objekata koja se u svim svojim fazama, kako se to navodi u ovom predlogu zakona, talasima koji sve žive građane ove zemlje gotovo da poubijaše, a moglo bi se nazvati i okeanima, koja se otegla gotovo na 18 godina.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Predloženim amandmanom LDP tražila je da se ovaj član briše iz razloga što smo amandmanima podnetim na prethodne članove kvalitetnije, stručnije i bolje u odnosu na Vladu definisali šta je to legalizacija. Gospodine Iliću, vi obično dođete u ovaj parlament i razgovarate sa poslanicima. Danas ste očigledno rešili da ćutite. Ako danas nećete sa nama da diskutujete o amandmanima onda zaista nema potrebe da budete tu. Sedamnaest ljudi je već diskutovalo, od vas nismo čuli ništa. Tri nedelje je prošlo od kada ste obrazlagali zakon u načelu. Smatram da kao ministar treba nešto da kažete mimo ovog obrazloženja koje smo dobili kao mišljenje Vlade zašto nam se predlozi i amandmani ne prihvataju. Ako ćete da ćutite na 170 diskusija, onda mislim da će se i ostali poslaničke grupe složiti sa time, da u opšte nema potrebe da bude u sali. Vi ste gospodine ministre u uvodnom izlaganju kada se govorilo o zakonu u načelu više govorili o Zakonu o upisu prava svojine, nego o Zakonu o legalizaciji. Tada ste rekli da mnogi građani mešaju ta dva zakona, a mešaju ih zato što ste vi kada ste branili Zakon o upisu prava svoje, više puta koristili pojam legalizacije. Tada smo vas mi iz LDP molili da ne koristiti termin legalizacija kod Zakona o upisu prava svojine jer će građani smatrati da im time rešavate pitanje izdavanja građevinske i upotrebne dozvole. Očigledno je ovoj Vladi osnovni prioritet bio da donese zakon, predloži parlamentu i bude usvojen Zakon o upisu prava svojine kojim se nijedno pitanje vezano za izdavanje građevinske i upotrebne dozvole ne rešava. Jedino što se rešava je to da građani koji nemaju objekat upisan u katastru mogu da ga upišu za sto evra. Ako imamo milion i 500 hiljada takvih objekata u ovoj zemlji, ova država će rupu u budžetu popuniti sa 150 miliona evra. Time ti građani nisu rešili svoj problem. Ovim zakonom građani koji imaju objekte izgrađene bez građevinske dozvole problem svojih objekata neće rešiti, gospodine ministre. Pre svega, sami ste rekli u obrazloženju da ovaj zakon važi samo za polovinu tih objekata, onih 700 hiljada koji su podneli zahtev. Šta je sa ostalih 700 hiljada? Rekli ste tada u raspravi u načelu, da sigurno niko neće rušiti objekte. Građanima ste putem medija rekli da nema potrebe da legalizuju objekte ukoliko ne žele da ih prodaju. Ovim zakonom kažete da ukoliko građanin bude odbijen, znači, ne upotpuni dokumentaciju sledeći korak je rušenje. To je obmanjivanje građana, gospodine ministre. Kada na jedan Predlog zakona imate 170 amandmana, očigledno da vi, ne vi lično, vaši saradnici, niste dovoljno stručno, niste dovoljno kvalitetno, niste možda imali vremena, a ja smatram da jeste, sagledali problem nelegalne gradnje. Ovim predlogom zakona, znači, ovakvim zakonom problem nelegalne gradnje u Srbiji neće biti rešen. Čemu onda ovakav zakon? Ovaj zakon ne treba da se zove zakon o legalizaciji, nego zakon o legalizaciji objekata za koji je podnet zahtev do marta 2010. godine, a onda da parlamentu predložite novi zakon. Zakon o legalizaciji objekata za one objekte za koje nije podnet zahtev. Pred Ustavom svi građani treba da budu jednaki, onda podjednaka prava treba da imaju i oni koji su podneli zahtev i oni koji to nisu. Ovim zakonom vi takvu mogućnost ne dajete. Znači, vi ste u raspravi u načelu, govorili o Zakonu o upisu prava svojine u odnosu na Zakon o legalizaciji. Molim vas da se uključite u diskusije. Ukoliko ćete da sedite i svo vreme da ćutite onda nema potrebe da budete u sali.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ne. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Nadovezaću se na ono što je rekla moja koleginica Radmila Gerov malopre, a to je bio i razlog zašto sam tražila da ovakav zakon i to prvim amandmanom da se zapravo promeni sam naziv ovog predloga zakona, jer on nije nešto što suštinski oslikava materiju kojom se ovakav jedan predlog zakona bavi. Naime, pročitaću i obrazloženje koje je vrlo slično obrazloženju zbog kojeg je odbijen i prethodni amandman koji sam podnela koji glasi da se amandman ne prihvata s obzirom da se ovim članom preciziraju objekti, odnosno radovi koji su predmet legalizacije u skladu sa ovim zakonom, što doprinosi budućoj pravilnoj primeni zakona. Hajde da sačekamo da primenimo, pa ćemo da vidimo da li će ta buduća primena uopšte da bude pravilna, to je neko pitanje koje ostavljamo budućnosti. Ono što je suština jeste da predlog ovog zakona, ovaj sam zakon o legalizaciji objekata nije leks specijalis. Dakle, on nije poseban zakon i upravo iz razloga što ovaj zakon ne predstavlja leks specijalis, onda se njegove odredbe mogu primenjivati samo na one slučajeve koji nastanu nakon njegovog usvajanja. Stupanje na pravnu snagu je dan usvajanja ovog zakona, odnosno dan njegovog stupanja na snagu, jeste zakonski rok po kojem će se rešavati o pravnom statusu na izgrađenim, odnosno rekonstruisanim ili dograđenim objektima bez građevinske dozvole, odnosno bez upotrebne dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju, a to kao datum svakako ne može biti ono što je već ovde i spomenuto, a to je 11. septembar 2009. godine, niti to može biti 11. mart 2010. godine, zamislite ministre iz jednog prostog razloga, tada nije postojao ovaj zakon, a leks specijalis nije. Sasvim drugo je pitanje da li su objekti koji su navedeni ovim članom izgrađeniji u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji, ili možda pak nisu izgrađeni u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji i to počev od stupanja na snagu tog istog zakona, dakle od 2003. godine. Odredbe o tome da će građevinska, odnosno upotrebna dozvola se izdati i za one objekte koji su izgrađeni na osnovu građevinske dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju je potvrđen od glavnog projekta na kojima je prilikom izvođenja radova postupljeno od izdate građevinske dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju potvrđenog glavnog objekta, jednostavno nikako ne mogu da budu sastavni deo ovog zakona, jer tu je zapravo reč o uzurpatorima, tu kategoriju neću posebno obrazlagati, nadam se da je svima jasno šta ona znači, koji su svesno, isključivo samo radi sopstvene koristi kršili zakon. Ne znam, gospodine Iliću, šta je vama smešno? Ovde je neko radio, ovde se neko trudio, ovde su podneta 174 amandmana, pa molim da imate bar toliko obzira, ako već nećete da komentarišete i da se upustite u raspravu sa narodnim poslanicima, da nas bar primereno i dostojanstveno, onako kako dolikuje Narodnoj skupštini, saslušate. Hvala.
Reč ima ministar Ilić.
Da ne bude da samo ćutim, šta bih ja mogao da kažem vama kad ste podneli 35 amandmana i svih 35 briše se. Vi ste vrstan pravnik, to može i moja pokojna baba Simana da napiše, briše se. Ja sad treba samo da polemišem da li da se briše ili ne briše? Šta ste rešili ako sve obrišemo? Šta je rešeno? Ja znam da vi želite da polemišemo da ste vi dokoni i da želite da sad pričate tri sata ovde da briše se i da koristite… (Predsedavajuća: Molim vas gospodine Iliću.) … ali, ja očekujem od poslanika ozbiljne rasprave i na ozbiljne teme ozbiljno ću da odgovorim. Ako vi kažete briše se, sve se briše, hajde sve da izbrišemo i idemo kući i onda ćemo da pitamo građane šta sad da radimo, oni kažu – ne znamo. Prema tome, znate šta, budite ozbiljni, meni je stvarno smešno da neko napiše 35 amandmana i da ih preda i da svih 35 pišu – briše se. Hajde izbrišimo sve i završimo. Vi diskutujete na to - briše se; svaki put po pet minuta. Obrišite već jednom, razumete? Razumem da ste vi dali neko pravno rešenje dobro pa da kažemo – idealno, odlično, hajde da prihvatimo; ali kad pročitam, evo svaki vam piše – briše se. Vi na to briše se, to je mogao i moj mali sin da dođe da napiše – briše se; sve redom i da ga ovde pustimo da drži tri sata razgovor, diskusiju i da svaki član obrišemo, šta da uradimo? Dobro, je li to vaše rešenje, idealno? Zato neću da odgovaram na takve stvari i nema smisla razgovarati na tu temu, a vama to odgovara. Prema tome, vi razgovarajte, diskutujte, evo, građani Srbije neka kažu, ako sve obrišemo šta ćemo da radimo sa nelegalizovanim objektima, razumete? Prema tome, ne pišem ja zakon, ovaj zakon je radilo 17 ljudi iz struke. Ako vi imate neke bolje vi ih preporučite, ja ne znam. To su ljudi koji su, znate Zakon o planiranju i izgradnji koliko je radilo ljudi? Sto osamdeset i iz zemlje i iz inostranstva. Pravili su zakon, a vi ćete sutra da napišete sve – briše se; i onda ste rešili sve probleme. Prema tome, budimo malo ozbiljni. Evo, ja ozbiljne primedbe prihvatam. Pazite, insistirao sam da se prihvati amandman nekih ljudi, evo, npr. Kostrešu su prošla dva amandmana, ali je napisao nešto što je normalo. A vi napišete - briše se; i pitate mene - što sve ne obrišem? Pa, šta da ja dođem, kao ministar, i kažem hajde da obrišemo sve da poslušamo dragu gospođicu Batić i sve će biti u redu i onda nemate više problema. Nemojte da se ljutite, ali to je vaša politika i vaša priča i je nemam neki komentar do te vaše priče, znate? Zato kad budete napisali neki predlog odličan ili dobar ja ću se sigurno uključiti u tu diskusiju. Hvala vam.
Ministre Iliću, samo vas molim da se dostojanstvenije obraćamo narodnim poslanicima i da ih ne kritikujemo na taj način. Naravno, imaju pravo da iznesu svoje stavove. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravimo učenike i profesore srednje PTT škole, koji trenutno prate deo današnje sednice na galeriji Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Olgica Batić, pravo na repliku. Izvolite.
Besmisleno bi bilo kada bi se ja na gospodina Ilića ljutila, zamislite? Kad sam ja davala neke konstruktivne predloge, a nije bilo - briše se; nisu valjali, znate? Gospodine Iliću, niste mi nešto tako u raspravi u načelu komentarisali. Nešto ste tražili moje pravno mišljenje, pa kada sam ga dala vama opet sad ne odgovara, a vi možete da se smejete do prekosutra. A ono što ste rekli „može i moja baba“, pa znate, ja sam se tako isto kao vi smejala kada sam čitala Predlog zakona, ne samo ovaj, nego i neke vaše ranije predloge zakona. Bili su više nego smešni. Sad morate da se smislite sami sa sobom pa da kažete, pošto ste u raspravi u načelu rekli da je pisalo 50 pravnika, a danas ste rekli da je pisalo 17. sad, ja ne znam koliko pravnika je tu pisalo, ali znam da ste vi meni rekli, u otvorenom razgovoru, da vi nemate kadar, da vama treba pomoć, pa kada vam se pomoć ponudi ni to ne valja, a kada onda neko predloži da se nešto briše onda ni to ne valja, onda je to smešno, onda to mogu i mala deca, mogu i babe. Pa, izvinite, može malo dete da da ovakav predlog zakona, a mogu i babe i dede da napišu ovakav predlog zakona. Zato je ovakav predlog zakona trebao da bude povučen iz procedure. I da ste shvatili i da ste čitali moje amandmane, a niste ih čitali, to se vidi iz vašeg obraćanja meni, onda biste nešto i uvažili. Onda biste povukli pa bi mi danas imali neki kvalitetniji predlog zakona, a na kvalitetan predlog zakona ja ne mogu da dam kvalitetne amandmane. Pazite, da sam svih 37 amandmana, koliko ima članova, podnela amandmane bilo kakve sadržine ni to ne bi ovakvom predlogu zakona moglo da pomogne, jer je ovaj zakon sve samo nije dobar. Znači, povucite ga. Nemojte se brukati, sledeći put imate pomoć svih narodnih poslanika koji su pravnici, evo u Narodnoj skupštini. To sam nudila i prošli put, to sam govorila u predlogu zakona o posebnim uslovima prava svojine, a tada nisam davala amandmane kojima brišem članove, ali vam opet nisu valjali ti amandmani… (Predsedavajuća: Vreme.) … a tada sam bila mlada, a danas sam odličan pravnik. Tada nisam valjala i nisam bila dobar pravnik, a danas sam odličan pravnik. Tako da, gospodine Iliću, naravno, ne ljutim se, vi ste meni simpatični. Isto sam se i ja tako smejala, kao vi danas, ali samo kada sam čitala predlog zakona, kao i svaki vaš predlog. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov i Kenan Hajdarević. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovom predlogu zakona nema pomoći. Ovaj zakon mora da se povuče iz procedure zato što je usvajanjem 19 amandmana, a pri tom zakon ima 40 članova, jasno govori o tome kakav je kvalitet Predloga zakona. To ste na jedvite jade usvojili, tih 19 amandmana, a ostalo je još bar 140. Dakle, polovinu zakona vi već menjate u proceduri, a ni ona druga polovina ništa ne valja, a i ono što ste promenili nije dovoljno. Dakle, jako je u svemu tome jasan rezultat predloga ovog zakona. Zakon iz procedure odmah. Vi imate ozbiljan politički problem, gospodine ministre. Vi nameravate da porušite najmanje 700.000 nelegalno izgrađenih objekata, i to izvolite i kažite javnosti, kažite kako to nameravate da uradite, ako ste ozbiljni. Ako ste neozbiljni, u tom slučaju, nije ni bitno. Sa ovim predlogom zakona vi ulazite u novi ciklus legalizacije koja nije uspela ni 2003, a ni 2009. godine. Zašto se onda vezujete za ove datume – 11. septembar 2009. godine i mart 2010. godine? Amandmanom poslanika LDP želimo da vi odustanete od tih datuma. Ti datumi su kočnica bilo kakvom uređenju ove problematike i rešavanju svih teškoća koje ovi problemi proizvode. U obrazloženju kažete da nije potrebno da odustanete od tih datuma – 2009. i 2010. godina, a koji u stvari potiču iz onog Zakona o planiranju i izgradnji, čiji deo od člana 185. do člana 200. je Ustavni sud ocenio kao neustavan. U obrazloženju zašto odbijate amandman LDP kojim se predlaže da ukoliko se vezujete za određeni datum do kog je bilo moguće graditi nelegalno, ne morate da se vezujete za onaj datum za podnošenje zakona. Vi kažete – ne, ne, ne, nije to bitno. Zašto nije bitno? Zato što postoji Zakon o upisu nelegalno izgrađenih objekata u katastar. Kažete da na osnovu tog zakona nije bitno da li ste, građani, podneli zahtev za legalizaciju vaših nelegalno izgrađenih objekata. Vi ulazite u direktnu konfliktnu situaciju što se tiče sprovođenja ovog zakona. Dolazite u koliziju, dovodite jedan zakon koji još nije usvojen sa drugim zakonom koji se već primenjuje. To je nedopušteno. Podsetila bih vas koji su ciljevi donošenja ovog Zakona o legalizaciji, i to ste napisali u obrazloženju Predloga zakona. Kaže – dovođenje u legalne tokove nelegalno izgrađenih objekata. Legitiman cilj, odličan. Kaže – dobijanje pravne sigurnosti. Odličan cilj. Pravna jednakost, odlično. Kaže – da se izbegne arbitrarnost. To je odličan cilj. Peti cilj vam je povećanje prihoda budžeta lokalnih samouprava. Kako ćete vi dovesti u legalne tokove sve te nelegalno izgrađene objekte sa ovakvim ograničavajući faktorima, kao što su vam ovi datumi, koje ste ugradili u zakon, a pri tom zaista ulazite u novi ciklus legalizacije? Kako mislite da zaista izgradite pravnu sigurnost, ako dozvoljavate takvu vrstu arbitrarnosti koja će biti problematična kada bude ovaj zakon na snazi i kada se bude sprovodio, kada se budu sve ove nejasne odredbe, na koje je podneto preko 170 amandmana, primenjivale? Kažete – pravna jednakost. Gde vam je ekonomska jednakost građana. Vi tražite pravnu jednakost u smislu pribavljanja sve te dokumentacije i plaćanja svih tih obaveza, ne razmišljajući o tome da je faktički preko 30% građana Srbije bez posla, da je ova zemlja osiromašena i da je faktički gradnja prestala. Više se ne grade novi objekti, ni sa papirima, ni bez papira, a ono što je izgrađeno možda je izgrađeno posle 2009. godine, možda je izgrađeno 2010. godine, ali na osnovu ovog zakona, koji vi donosite, oni će biti ili legalizovani ili će biti porušeni. Ta arbitrarnost, ona generiše korupciju. Svi ti ciljevi na koje se pozivate apsolutno će biti devastirani, a samo će korupcija da cveta. Dakle, šta ćete vi postići ukoliko ostanete pri ovom predlogu zakona? Povucite ga iz procedure. Nemojte da dovodite građane u zabludu. Nemojte im demagoški obećavati kule i gradove, a pri tom zaista raditi na rušenju pravnog poretka i te pravne sigurnosti na koju se pozivate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Suzana Spasojević i Dejan Radenković. Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević.
Poštovana predsedavajuća, ministre, ponoviću ono što sam u svom izlaganju već rekla, a to je da imamo višedecenijski problem sa bespravnom gradnjom. Ovaj problem su pokušale da reše sve prethodne vlade donošenjem novih zakona sa sve liberalnijim uslovima i nisu uspele zato što je problem bespravne gradnje kompleksan. Uskraćivanje prava na legalizaciju vlasnicima nelegalno izgrađenih objekata, nakon 2009. godine je vlasnicima bespravno izgrađenih objekata do 2009. godine koji nisu podneli zahtev za legalizaciju u velikoj meri ograničava domete ovog zakona, jer će se zakon odnositi samo na procentualno mali deo bespravno izgrađenih objekata koji zaista postoje u Srbiji. Ako je država svojim nereagovanjem prethodnih godina, decenija dozvolila da se u Srbiji izgradi 1.400.000 objekata, ne vidim iz kog razloga mi sada ne želimo ili ne možemo da omogućimo da se u skladu sa odredbama ovog zakona i ovi objekti uvedu u zakonske okvire. Ovakvim pristupom direktno utičemo na to da veliki broj građana, vlasnika bespravno izgrađenih objekata ostavimo van sistema. Postavlja se pitanje – ko tu gubi? Gube i vlasnici bespravno izgrađenih objekata, koji žele u skladu sa odredbama ovog zakona da legalizuju svoje objekte, a gubi i država, jer država sigurno neće rušiti ove objekte, ali u suprotnom bi naplatila naknade za uređenje građevinskog zemljišta, takse itd. Još jedna bitna primedba. Ovakvim pristupom opet stavljamo u neravnopravan položaj one građane koji su gradili pre 2009. godine kada su takođe postojali zakoni koji nisu dozvoljavali bespravnu gradnju i one građane koji su gradili nakon 2009. godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić.
Poštovana predsedavajuća, želim da ovom prilikom pružim punu podršku ovom amandmanu. Smatram da je amandman u potpunosti opravdan i da ćemo svakako ovaj amandman u danu za glasanje podržati. Slažem se sa svim što su prethodne koleginice govorile. Još jednom podsećam i apelujem na ministra da sa nama porazgovara o ovom problemu, o jednom vakuumu koji imamo za preko 600 hiljada objekata. Više ne znamo ni koji je to broj, ni kako ste vi evidentirali tih 600, 700 hiljada objekata za koje nije podnet zahtev za legalizaciju. Šta ćemo da uradimo sa njima? Hoćemo li da ih rušimo ili nećemo? Ponavljam pitanje od malo pre. Ako ćemo da ih rušimo, to treba da tačno znamo i to građani naše zemlje treba da znaju danas kada raspravljamo o ovom zakonu, pre nego što budemo glasali o tome, jer od toga će i zavisiti kako ćemo glasati, ili ćemo da im pružimo mogućnost da objekte legalizujemo. Pošto nisam bila prisutna kada ste govorili u načelu, pročitala sam ono što ste govorili vrlo detaljno. Čini mi se da ste vi bili stava da se legalizacija dopusti i da se legalizacija u potpunosti završi na odgovarajući način. Demokratska stranka Srbije se zalaže da se objekti legalizuju na jedan jednostavan način, da se uvede red u oblast urbanizma, da završimo legalizaciju svih tih objekata, da oročimo neki period za koji bi to trebalo da se završi, a onda jednim kvalitetnim zakonom o planiranju i izgradnji da reagujemo i na taj način donesemo kvalitetno zakonsko rešenje koje neće dozvoliti nesavesnim investitorima da grade nelegalno. Na taj način ćemo rešiti nelegalnu gradnju. Za nelegalnu gradnju nije kriv Zakon o legalizaciji, već je kriv Zakon o planiranju i izgradnji. U ranijem periodu smo imali problema i dešavalo se da se u principu negde 2008, 2009, 2010. godine najviše nelegalnih objekata gradilo. Zašto? Zato što se po prethodnom zakonu, usvojenom pre ovog iz 2009. godine, davalo odobrenje za izgradnju. Po tom odobrenju za izgradnju mnogi investitori su počinjali da grade, iako u dispozitivu rešenja odobrenja za izgradnju stoji da oni ne smeju to da počnu pre nego što dobiju građevinsku dozvolu. Međutim, oni su koristili taj neki, da kažem, prostor koji je bio od nekih 30-ak dana da započnu tu gradnju. Tada se najviše tih nelegalnih objekata izgradilo. Prosto, postavljam vam pitanje – šta ćemo sa onim objektima, kako ste vi govorili o Zakonu o posebnim uslovima za upis svojine na bespravno izgrađenim objektima, koji nisu ušli u legalizaciju? To je zakon o kojem vi najviše govorite kada govorimo o legalizaciji, planiranju i izgradnji i bilo čemu drugom, uvek je taj zakon na prvom mestu. Šta ćemo sa 4.428 zahteva onih ljudi koji nisu podneli zahtev za legalizaciju, a hoće da upišu svojinu na svojim objektima? Kako da dozvolimo upis prava svojine za svaki objekat, a da im ne damo da legalizuju? To je opet stavljanje u neravnopravan položaj. Šta ćemo sa svim tim objektima? Šta ćemo sa onih 5.368 predmeta koje je RGZ odbacio, jer ne mogu da upišu pravo svojine, a možda mogu da se legalizuju? Mislim da nismo na pravi način ovim zakonom definisali šta i kako treba da se radi. Mislim da moramo da pustimo mogućnost da se svi oni objekti koji su izgrađeni nelegalno u periodu između 2010. i 2013. godine mogu legalizovati. Smatram, kao što je bilo do sada, gde gotovo nijedan objekat nije srušen, da tako i ubuduće neće moći. Mislim da je ovaj amandman jako dobar i da treba da ga podržimo. Koliko vladajuća koalicija misli o legalizaciji, o zakonu i koliko brine o rešavanju problema o urbanizmu, govori samo to da je ovaj zakon bio četiri meseca u proceduri. Trebalo je da izađe ovde pred poslanike po hitnom postupku. To se nije desilo. Evo, već pet meseci imamo taj vakuum gde ne može da se izvrši legalizacija. Postavljam još jedno pitanje – šta će biti sa onim vlasnicima nelegalnih objekata koji su podneli zahteve za legalizaciju, prikupili svu dokumentaciju, stoje na ugovaranju, kako se to kaže u službi, odnosno u opštinskim upravama? Samo je trebalo da potpišu ugovor. Međutim, do 6. juna to nije realizovano. Hoće li oni sada ponovo morati svu dokumentaciju po ovom zakonu da podnose ili neće? Građani su tu imali velike troškove. Mislim da će sada naknadno imati još veće troškove, a pričamo o nekim drugim stvarima koje se ne tiču ove legalizacije. Na ovaj način, legalizacijom i naplatom te legalizacije imamo mogućnost da naplatimo ljudima koji nisu radili po zakonu ono što sleduje. Dakle, tu se niko ne buni i to treba da uradimo, a s druge strane, ne naplaćujemo legalizaciju, već podižemo PDV i na taj način namećemo građanima koji su radili legalno i koji su radili sve po pravu i po zakonima, ali onima koji su radili bespravno i koji su se oglušili o zakon na neki način, njima nećemo naplatiti, ali o tome ću po nekom drugom amandmanu.
Hvala. Reč ima ministar Velimir Ilić.
Da ne bi sada komentarisali nešto i narodni poslanici koji su dali svoj amandman su bili u pravu da treba razmišljati o stotine hiljada objekata koji su napravljeni a koji nisu ušli u proces legalizacije. Tačno je da je sada pitanje – šta sa njima? Međutim, mi smo razgovarali sa sudovima, sa Ustavnim sudom, sa svima, ako je neko napravio objekat i time dobio krivičnu prijavu ili napravio prekršaj i mi sada legalizujemo prekršioca koji je u postupku krivičnog dela, ne može. Ne možemo sada- dali smo mu prijavu po važećim zakonima, a sad kažemo: „Puj pike ne važi, bićeš legalizovan isto kao i svi drugi“. Ali, zato je moglo da se u nov Zakon o planiranju i izgradnji ubaci jedan član koji će glasati da ti koji su pod krivičnim delom i zapisnik koji su napravili mogu da uđu u redovan proces dobijanja papira kao da gradi iz početka. Znači, podneće zahtev lokalnoj upravi, dobiće građevinsku dozvolu, sve će regularno uraditi po novom zakonu i dobiti objekat koji će biti pod građevinskom dozvolom i samim tim mogućnost da dobiju upotrebnu dozvolu. Za ono što su napravili prekršaj, oni će u procesu koji će biti odgovarati. Biće možda i kažnjeni itd. Ako je za to bilo predviđeno krivično delo od jedne do osam godina, sada ne možete da kažete – sud će ga osuditi, a mi ćemo ga sad upisati regularno. U novom zakonu koji je sada u javnoj raspravi o planiranju i izgradnji, koji će veoma brzo ovde za 30-ak dana doći u parlament, ima jedan stav koji ovo definiše. Pitali ste me - kad će se rušiti? Ja sam dugo ministar i nijedan objekat još nisam srušio za toliko godina, a bilo je stotine objekata. Trudimo se da sve što je moguće legalizujemo ili upišemo, ali pravno, da ima osnova. Ne možemo sad jer bi Ustavni sud proglasio da je ceo zakon nelegalan ako je u prethodnom zakonu bilo da taj koji je napravio krivično delo i procesuiran je. Taj koji je procesuiran, ušao bi u redovan proces legalizacije. Znači, razmišljali smo o tome i neće doći do tih rušenja, već će se kroz Zakon o planiranju i izgradnji ubaciti ta stavka, jer ako bi sad ovo usvojili, onda bi zakon od Ustavnog suda bio proglašen protivustavnim, jer bi prekršioca uveli u normalan proces kao da nije napravio prekršaj. Zakon je bio izričit i rečeno je i to, propisana je i kazna, i zatvorska i novčana itd. Vi kažete sad – u redu je, ne možemo to da uradimo pravno, jer ćemo ući u probleme. Ponavljam, u Zakonu o planiranju i izgradnji biće jedan član koji to definiše i pruža mogućnost svima da odu u svoju opštinu. Vi ste videli možda nacrt novog zakona, gde će se dozvola dobijati u najkraćem vremenskom roku, otprilike oko sedam dana, na jednom šalteru i polazna građevinska dozvola potpuno je besplatna. Neće biti mogućnosti da iko, samo onaj ko neće, ne ode na šalter svoje lokalne uprave i podnese zahtev, dobije papire da objekte koje je počeo završi i dobije zvaničnu dokumentaciju za taj objekat. Imaće priliku da izmiri one obaveze koje će biti predviđene i u novom zakonu.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Hvala. Zahvaljujem se na odgovoru poštovanom ministru, ali samhtela samo da pojasnim još par stvari. I do sada je bespravna gradnja bila krivično delo, kako smo do sada to radili, ali dobro, tih objekata sigurno sa krivičnim prijavama nema puno, jer znam šta ste pričali i potpuno se i tu slažem sa vama kada je bila načelna rasprava. Kažete – ne može Ministarstvo sa deset inspektora da reši problem, pa tako i opštine i gradovi, znate, imaju jednog ili dva inspektora i ne mogu da reše probleme. Onda kada ste navodili primere da inspektori ne smeju da izađu na teren jer zna se ko sve tamo radi. Dakle, oni tu i ne stignu da napišu zapisnik i ne stigne uopšte krivična prijava do nadležnih. Govorili ste da neće inspektore da puste na gradilište, da ih verovatno potplaćuju, da činovnici imaju svoju proceduru koju ne mogu da promene, koju nijedan zakon ne može da promeni itd. Zaista se sa vama tu slažem. Takvi su isti problemi kako u ministarstvu, tako i u lokalnoj samoupravi, i u opštinama i u gradovima. Tu se zaista sa vama slažem, ali me zanima šta ćemo sa onim kod kojih nije bilo tih krivičnih prijava? Šta ćemo ako od tih 700.000 objekata 10% ili 20% ima krivične prijave? Šta ćemo sa ostalim objektima? Da li će oni tim određenim članom zakona u okviru Predloga zakona o planiranju i izgradnji moći da se legalizuju? Ako kažete da hoće, mi ćemo se svakako sresti ovde u parlamentu i kada budemo govorili o Zakonu o planiranju i izgradnji. Mislim da na neki način ova naša rasprava treba da se bazira na Zakon o legalizaciji, a opet nam se stalno provlači, vi kažete isto, Zakon o upisu bespravno izgrađenih objekata, da treba da se upišu. Da, treba da se upišu, ali isto tako treba da se objekti legalizuju. Smatram da je to ispravno i to vi kažete kroz ovaj zakon i kroz ove ciljeve zakona koje ste tu naveli. Čini mi se da će ovi objekti samo da se evidentiraju, da će ta sredstva koje će građani da plate, u principu idu u budžet republike, a s druge strane neće biti legalizacije od čega sredstva idu u budžet lokalne samouprave. I tu će građani iz lokalnih samouprava biti dosta oštećeni.
Hvala. Reč ima ministar Ilić. Izvolite.
Videli ste da ima sigurno problema. Mi nećemo po novom zakonu dozvoliti gradnju i povećaće se broj inspektora kako na lokalu, tako i na republičkom nivou. Ali, ne vidimo razlog zašto bi neko gradio divlje ako mu se omogući da to nema ni jedna smetnju da se radi sa dozvolom ako se to dobija u toku dana, ako imate mogućnost da to regulišete, ako je ta dozvola besplatna u startu i samo ono što vam se ugradi, to se plati? Zamolio bih mnoge poslanike da prenesu lokalnim sredinama iz kojih dolaze, i to je stav i u novom zakonu o planiranju i izgradnji, stav svih koji su radili, a to su radili mnogi,od Svetske banke, mnoge institucije koje su učestvovale u izgradnji, predstavnici EU. Javile su se mnoge države koje su nam pomagale u sa svojim timovima pravljenju tog zakona, koji je ključni zakon u jednoj državi. Vi na lokalu morate da shvatite jedno - ne možete imati nikakve više prihode od izgradnje objekata. Shvatite to već jednom. Nećete dobiti jedan dinar zato što se na vašoj teritoriji gradi objekat, samo ćete dobiti PDV, ali taj objekat kada se napravi, dok god živi objekat vi ćete naplaćivati porez na imovinu. Njegova vrednost je oporezovana i vi pravite infrastrukturu od poreza na imovinu koji izuzetno veliki mogu reći u Srbiji izuzetno velik. To su ogromni prihodi. I porez na zarade ste dobili. I od toga se gradi u gradovima i opštinama infrastruktura. Znači, nema više, zaboravite ono – prva zona u Beogradu 300 evra, svimoraju da uplate 300 evra kada grade u prvoj zoni, u drugoj zoni 250, u trećoj 200 itd. Negde je gradnja bila potpuno identična sa cenom dažbina koje su se uplaćivale opštini ili gradu i to su bila ogromna sredstva i ogromni nameti koji su poskupljavali kvadrat stana. Zato su mnogi investitori otišli iz Srbije, jer nisu mogli da regulišu. Sećam se odlično firme koja je dobila da radi Prokop u Beogradu. Kada je došlo da mora da se uplati na kasu grada 300 evra po kvadratu, oni su raskinuli ugovor i otišli. Pitali su zašto, a oni su im rekli za infrastrukturu. Oni su rekli da je svu infrastrukturu radio pokojni Branko Pešić i sve postoji i zašto vam mi sve to sada ponovo plaćamo, a oni kažu – takav je zakon, vi ste u prvoj zoni, ne možete da gradite dok sve to ponovo ne uplatiti. Oni su rekli – ljudi, vi niste normalni i otišli su iz Srbije.Raskinuli su ugovor i napustili posao. Već 20-30 godina prokop nije mogao da se završi. Zašto? Zato što je 300 evra po kvadratu moralo da se uplati na svaki kvadrat izgrađene površine, i poslovne, i stambene, i garaže i sve ostalo. Svi su nam rekli da nismo normalni. To nigde u svetu nema, a sva infrastruktura je napravljena pre 20 godina, i trafo stanica, i vodovod, i kanalizacija, i kišna kanalizacija i sve. Onaj lepo pita – plaćam vam trafo stanicu koja je urađena, plaćam vam vodovod koji postoji, plaćam vam kanalizaciju koja postoji? Zbunili smo investitore sa tim našim zonama i tim našim ogromnim dažbinama. Opštine i gradovi dobijaju porez na imovinu. Vi kada izgradite objekat, tačno je da je tu uložena neka infrastruktura i nešto, ali vrednost tog objekta je povećan sa tom infrastrukturom itd. Dok god postoji taj objekat, znači, 100 godina postoji objekat, 100 godina plaćate kvartalno porez na imovinu po kvadratu izgrađenog objekta i porez na zarade svih zaposlenih u opštini ili gradu. S toga se pravi nova infrastruktura za nove objekte, a ti kada se izgrade odmah su neka vrednost i na njih se opet plaća porez na imovinu i tako se ceo krug zanavlja. Razumete? U suštini je promenjen prihod za izgradnju infrastrukture. Zato nemojte sada da se boje neki gradovi. Pišu meni pisma gradovi i opštine – mi nećemo ništa da prihvatimo, nama je legalizacija osnovni prihod, nama je građevinska dozvola osnovni prihod itd. Po novom Zakonu o planiranju i izgradnji samo će se uplatitiono što zaista opština ili grad ugrade na taj objekat, a izvođač i investitor imaju pravo da sve sami ugrade, da ništa ne uzmu, a ona velika infrastruktura ulična i ostalo, plaća se iz ovih prihoda kroz porez na imovinu, koji je definisan u svakomgradu. Pogledajte stavke koliki je u pojedinim opštinama porez na imovinu. To su ogromne stavke. To je možda puta 10 nego što je bilo sada od građevinskih dozvola. Ako svi budu plaćali porez na imovinu, a svi će morati da plaćaju porez na imovinu izgrađenih objekata. Ne može niko da izbegne. Nedavno sam razgovarao sa poreskom upravom i oni kažu – samo ćete prestati da plaćate. Iako objekat nije u funkciji, vi plaćate. To je sada problem mnogih građana koji imaju višak poslovnog prostora, a nisu zaposlili taj prostor. Samo rušenjem prestaje plaćanje poreza na imovinu. Vi plaćate porez na imovinu konstantno. Samo ako ga porušite, izbrišete ga, da ne postoji više, vi prekidate da ga plaćate. Znači, nema objekat mi ne radi, prazan je, nema nikog u njemu, poslovni prostor nije izdat, nema nikakve prihode itd. Znači, nema nijedno opravdanje. Vi posedujete imovinu, vi ste poreski obaveznik na tu imovinu i to je u celom svetu tako. Prema tome, nemojte brinuti, vidim da su mnogi gradonačelnici i predstavnici opština pisali ovih dana pisma, nećemo dozvoliti. Pa, kako ste dozvolili da nam dođe porez na imovinu i ne znate kolika su to sredstva. Pa, to vam je uvećalo budžet. Vidite da su po opštinama puni budžeti od poreza na imovinu. Kako ne vidite da vam je nešto drastično poraslo? Vidite valjda na prilivu budžetu. Ne možete vi sada meni da uzmete i dažbine što ste mi dali dozvolu i dozvolili da gradim, a posle mi kroz porez sve to naplaćujete dok god objekat traje. Svake godine po malo, po malo i ponovo mi pojedete ceo objekat kroz dažbine koje će biti. Prema tome, nemojte brinuti. Vidim da su mnogi gradonačelnici, predsednici opština pisali ovih dana pisma – mi nećemo dozvoliti. Kako ste dozvolili da vam dođe porez na imovinu i ne znate koliko su to sredstva? To vam je uvećalo budžet, vidite po opštinama da su puni budžeti od poreza na imovinu. Kako ne vidite da vam je nešto drastično poraslo. Vidite valjda na prilivu budžeta. Naravno, ne možete sada da uzmete i dažbine što ste dali dozvolu i dozvolili da gradim, a posle mi kroz porez sve to naplaćujete, dok god objekat traje. Svake godine, malo po malo i ponovo mi pojedete ceo objekat kroz dažbine koje će biti. Izračunajte. Nema onog starog, amorticazacija na privatna lica nego kompletan iznos, porez na imovinu, što je dosta velika stavka. Prema tome, nemojte se bojati, biće tih sredstava i nema razloga da razmišljate o tome, jer svaki objekat koji je izgrađen, upisan ne upisan, podleže porezu na imovinu. Ne morate da ga legalizujete, ne morate da ga upišete, ne morate ništa, dobićete rešenje o porezu na imovinu. Svaka opština će uručiti. Svi su dobili rešenje. To je ogromna stavka i zato kažem da ne brinete o tome, jer je to regulisano novim zakonom.
Hvala. Završićemo repliku, ali posle možete da ostanete u sistemu, pošto imam dosta prijavljenih u vezi sa ovim amandmanom. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Dejan Radenković.
Hvala potpredsednice. Poslanička grupa SPS kada je predlagala ovaj amandman uzela je obzir da definitivno i konačno treba da stavimo tačku na bespravnu gradnju. Kako se to desilo, da posle tog datuma se izgrade toliki objekti, možda bi trebali da krenemo i time da se bavimo. Sada, mi trebamo da rušimo, a ne postoje mogućnosti i realna sredstva da krenemo i da rušimo sve po Srbiji, uz puno poštovanje Ustavnom sudu,svih sudova, ali ako su podnete tolike krivične prijave, onda ne znam šta se čeka. Mislim da s obzirom na broj izgrađenih objekata da je minimalan broj krivičnih prijava podnet u skladu sa zakonom Da pojasnim, hoćemo da se stavi tačka na bespravnu gradnju, sa Zakonom o legalizaciji objekata i tu da regulišemo tu nelegalnu gradnju. Sa Zakonom o planiranju i izgradnji mislim da treba konačno da uvedemo Srbiju u ono što se zovu legalni tokovi, legalna izgradnja i da definišemo nešto za budućnost. Imali smo mnogo poziva građana i naš amandman na član 28. koji je Vlada prihvatila, koji se tiče naknade koju trebaju građani da plaćaju da se uzmu u obzir socijalni slučajevi. Među njima je sigurno 90% socijalnih slučajeva. Niko od nas u poslaničkoj grupi nema nikakav interes, niti ima iko objekat izgrađen posle tog datuma i nismo vođeni nekim ličnim interesima. Nije nam cilj da štitimo one koji su bespravno gradili objekte. Mislim da ova procedura koja predviđena predloženim zakonom nas uvodi u redovnu proceduru onako kako predviđa dobijanje građevinske dozvole. Ovaj amandman je amandman oko koga treba da postignemo konsenzus, jer mi smo ti koji treba da pošaljemo poruku da se nešto konačno reši u ovoj zemlji, da konačno stavimo tačku na bespravnu gradnju, a ne da kažemo – sada je ovo diskriminacija. Možemo da tumačimo da je diskriminacija i za one koji nisu stigli da podnesu zahtev do tog datuma. Uz puno poštovanje i Ustavnog suda i pravosuđa u Srbiji, mislim da kao Narodna skupština i kao poslanici, kao postignemo konsenzus, a to očekujem od svih kolega iz vladajuće koalicije, očekujem od svih opozicionih stranaka, da podrže ovaj amandman. Ono što bi mogla da bude posledica je eventualno opet reakcija Ustavnog suda, ali mislim da bar za neko vreme dok se ne donese ovaj zakon, da regulišemo tu legalnu izgradnju. Nakon toga, kada malo pretresemo pravosuđe da i sudovi budu efikasni, da onda onaj ko bude krenuo nelegalno da gradi, da jednostavno bude svestan da će dobiti krivičnu prijavu i da neće smeti ni da pomisli, a ne da počne da gradi i da završi objekat. Prosto je neverovatno da se nakon tog datuma pojavljuje toliko objekata, milion objekata. Koleginica Suzana Spasojević se malo više bavi tom tematikom i tom problematikom, više od milion objekata. Šta sada? Jel treba da krenemo da rušimo? Ljudi, dajte da jednom krenemo normalno da gradimo ko ljudi, kako treba i kako je to svuda u svetu predviđeno i da regulišemo tu oblast i da ne mučimo one ljude koji ne mogu da se priključe ni na struju, zato što nisu predali zahtev do tog datuma. Mislim da to nije ljudski. Nije ni humano. Zašto? Kakva je razlika između onog što je do tog datuma predao, a ovaj nije predao i sada ne možemo da ga prikačimo na struju, a ima puno dece i živi u teškim uslovima i socijalni je slučaj. Mislim da o tome treba još jednom dobro da razmislimo. Koliko već vidim, ima puno razumevanja sa desne strane, odakle dolazi opozicija. Nadam se će i ostale kolege iz koalicije koja je okupljena na vlasti i koje čine ovu vladajuću većinu da dobro razmisle i da ovo izglasamo. Ako treba možda bi mogli i da obavimo neke razgovore sa Ustavnim sudom, pa i da upodobimo ovaj amandman da to bude prihvatljivo i za Ustavni sud i za sve. Još jednom vas molim da u danu za glasanje izglasamo. Piše da odbor nije prihvatio ovaj amandman, mada ja sam predsednik odbora, verujte mi da je to samo zato što su neki poslanici izašli na sekund, inače bi i odbor prihvatio amandman. Bilo je pet – pet, tako da je jasno šta želimo i šta smo hteli ovim amandmanom. Zahvaljujem vam se na pažnji.
Reč ima ministar Ilić.
Razumem vas gospodo narodni poslanici, Vlada nije prihvatila, odbor nije prihvatio. Kao ministar ne mogu da prihvatim, ako je inspektor koji je u mojoj nadležnosti dao krivičnu prijavu i napisao rešenje, pogazio bih sve inspekcijske službe, ponizio ih i anulirao. Međutim, vi ste parlament, vi ste narodni poslanici i vi odlučujete. Moram da poslušam ono što izglasate. Vi možete da glasate i ako obezbedite većinu, ne mogu da ne prihvatim većinu parlamenta. Parlament je što se tiče zakonodavstva svetinja. Prema tome, gospodo narodni poslanici, ako se dogovorite i izglasate, kao ministar poštujem odluku svog parlamenta. Razumete? Ne mogu da prihvatim nešto ako su svi inspektori pod mojom nadležnošću napisali prijave, zapisnike itd, ali ako se dogovorite i većina narodnih poslanika to prihvati, to niko ne može da pobije. To je vaš predlog i mi smo saglasni sa tim. Nemojte o tome da raspravljamo sada. Imaćete priliku i glasajte za to. Nemam ništa protiv. Možete da odbijete svaki zakon koji je predložen i prihvaćen. Možete da kažete da se većina ne slaže, šta ćemo? Ne možemo da vas nateramo da glasate. Nema problema, razmislite. Sudbina svakog nelegalnog objekta u Srbiji je u vašim rukama. Ako ovaj parlament donese odluku sve drugo pada u vodu jer ste vi najviše zakonodavno telo koje ima pravo da to donese. Ako Ustavni sud obori vašu odluku, onda ne mogu ništa da učinim. Oboriće je možda za dve, tri godine, a do tada će se možda svi legalizovati, upisati i završiti sve. To je vaša stvar. Ne mogu to zvanično da prihvatim zbog ljudi koji su to radili, ali ne mogu ni vama da kažem ne, jer vi u danu za glasanje odlučujete o tome. Sve možete da izglasate, a možete i sve da ne prihvatite.
Hvala. Dejan Radenković, replika.
Samo ću kratko. Upravo sam i pozivao kolege poslanike. Dok ste vi govorili u šali se čula jedna opaska, a iskreno se nadam da će tako jednog dana i biti u Srbiji da se u parlamentu odlučuje. Voleo bih da, uz sve konsultacije koje su potrebne, jer je tačno da formalno-pravno mi kao zakonodavna vlast odlučujemo, ali su potrebne i dodatne konsultacije i još jednom apelujem, niti sam vršio pritisak na vas da vi kao ministar to prihvatite, u potpunosti vas razumem, ali morate i vi nas da razumete kao poslanike. Svi imamo kontakte sa građanima. Svi smo na terenu i vi to znate i vašu poziciju odlično razumem, da ne možete ni to da kažete. Verovatno mislite isto što i mi a i rekli ste na neki način - dok Ustavni sud to bude razmotrio, možda ćemo sve to završiti i staviti tačku, što je i cilj da jednostavno jednom za svagda stavimo tačku na bespravnu gradnju. Opet se vraćam, da niko više ne sme da pomisli u ovoj zemlji da zabode ašov, da napravi nešto nelegalno. Dosta nam je toga. Hajde da uredimo zemlju kako treba. Upravo zato i pričamo, Zakonom o legalizaciji objekta regulišemo nelegalnu gradnju. Zakonom o planiranju izgradnje regulisaćemo i uredićemo legalnu radnju. Sve ono što treba da bi opet privukli investitora, ono o čemu smo pričali, gde smo uvideli sve greške. Iskreno se nadam da će i taj zakon dobiti jedan širi konsenzus i dobiti podršku i dodatno se popraviti na javnoj raspravi, a i kasnije dobiti jednu veliku podršku u parlamentu. Opet apelujem na kolege da dobro razmisle, ne zato što je to naš amandman, poslaničke grupe SPS, i to nije demagogija, niti je to dodvoravanje biračima, neka bude zajednički amandman. Ako treba da se popravi, popravićemo ga, biće go amandman odbora.
Vreme.
Imam pravo od poslaničke grupe.
Nemate pravo. Dobili ste repliku, gospodine Radenkoviću. Pre vas je deset prijavljenih poslanika. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
U danu za glasanje podržaću ovaj amandman narodnih poslanika Suzane Spasojević i Dejana Radenkovića, ali ne iz razloga da bih time kontrirala gospodinu Iliću, jer mi imamo jedan poseban odnos uzajamnog reciprociteta - on mene kada vidi uvek me izvređa, a ja njega kada vidim amandmani se sami napišu, nego iz razloga što ovaj amandman zaista smatram kvalitetnim i mislim da ovde uopšte ne treba potezati pitanje da li je nešto ustavno ili nije ustavno. Odredbe ovog zakona ili ovaj ceo zakon biće ocenjen kao neustavan. Tako da prihvatite slobodno i 20. amandman kao potvrdu da vam više od jedne trećine odredaba zakona, zapravo nije valjalo nego je to isključivo kvalitet i rezultat te jedne trećine rada narodnih poslanika i to upravo putem podnošenja amandmana. Sve ono što predstavlja sadržinu mojih kolega, koji zaista smatram kvalitetnim amandmanom, iznela sam u načelu i raspravi, tako da ovakav njihov stav podržavamo u broju izgrađenih objekata i nakon datuma, takođe sam govorila. Mislim da ne postoje nikakve prepreke da se ovakav amandman ovde ne prihvati. Tim pre što ovo pitanje treba da se reguliše ovim zakonom. Ponavljam, ovo nije lex specialis zakon i ne znam zašto bi se ovo pitanje regulisalo nekim budućim zakonom o planiranju i izgradnji. To mi naravno nije jasno, ali ja kao retrogradna, koja volim da brišem, podržaću one konstruktivne koji vole da pišu. U danu za glasanje podržaću amandman mojih kolega. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković. Izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, mislim da nam je ministar u mnogome pomogao, ali dozvolite da i mi na neki način ministru pognemo. Ostaje da vidimo sa vladajućom poslaničkom grupom SNS šta misli. Međutim, ima jedna stvar koju moramo da razjasnimo. Krivične prijave se ove ne anuliraju ovim amandmanom. Onaj koji je radio nelegalno, krivične prijave idu. Samo želimo da napravimo neki presek i čak da na neki način predupredimo problem kod Ustavnog suda jer zahtev ne može biti vododelnica, ako mogu tako da kažem. Po čemu je zahtev, nije to ni zakon nego zahtev nekoga da nešto uradi i sada je to datum do kada se nešto legalizuje. Zakon je kada se usvoji nešto što je vododelnica. Zahtev građanina da nešto legalizuje teško može biti vododelnica. Druga stvar koju želim da kažem, možda je to malo ministre hvalilo u zakonu, da se na neki način više obaveže opštinska administracija da zajedno sa građanima bude zainteresovana za legalizaciju i za upis u krajnjem slučaju. Upravo zbog ovoga što ste vi govorili, zbog toga što je to dodatni prihod opštini i to trajni prihod opštini. Mi samo čekamo da li će se neki Pera iz bilo kog sela u Srbiji prijaviti za legalizaciju. On nema razloga. Tamo niko neće srušiti, ali opštinska administracija treba da bude zainteresovana da se taj objekat legalizuje da uđe u pravnu tekovinu, ako mogu tako da kažem, i da dobije račun da plaća porez. Ovde samo ostavljamo na volju građanina. Moram da kažem da mislim da to hvala da opštinska administracija bude zainteresovana i u prethodnom zakonu su bili zainteresovani pa su potpisivali. Znate kako? Vidi kuću pa kaže da ona ima 50 kvadrata, pa drugu da ima 100 kvadrata. Mora da se vidi koliko je to stvarno kvadrata jer je to prihod opštine budući i to trajni prihod, sjajno ste vi to rekli. Moram da budem iskren, čini mi se ponekad da kao da državu, a ovde opštinsku administraciju ne interesuje ono što će da ubere kao prihod nego čeka da joj neko iz Beograda prebaci pare na račun opštini da živi, a ne ona da se pobrine da ubere legalan prihod koji joj pripada po administraciji. Sledeća stvar. Moram da kažem da je red da počnemo da koristimo tehnička dostignuća. Može da se otvori pitanje, šta ako neko sutra izgradi pa će da kaže da je i on izgradio pre ovog zakona. Ima guglart. Dajte sliku. Neka pogledaju ovi u službama opštine i kažu – gospodine, ovo je datum kada ste slikani na guglartu. Tu je bio objekat ili nije bio objekat. Bio je takav ili nije bio takav. Mislim da je čak i ovde trebalo ugraditi to. To je legalna slika jedne tehnički usavršenog mehanizma da se zna da li je objekat postojao ili nije postojao. Ne vidim razlog zašto bežimo od tih tehničkih dostignuća koja su prihvaćena u svetu kao nešto što postoji. Jedno je foto aparat, a ovo je veliki foto aparat, hajde da ga tako nazovem, koji postoji. Mislim da ga treba koristiti ako ne u ovom zakonu, onda u sledećem da podvučemo liniju sa datumom slikanja ove zemlje Srbije pomoću guglart da znamo šta je napravljeno a šta nije napravljeno, a ne da raspravljamo da li je nešto napravljeno 1967. godine, 1987. godine, 1997. godine ili 2009. godine ili 2013. godine u septembru ili oktobru mesecu. Zbog toga i ovog razloga o kome ste vi govorili u prilog ovog amandmana, iz prostog razloga što ste govorili o prihodu opštine, a sa druge strane, smanjenju prihoda tj. nepostojećem prihodu kada se počne gradnja, nama je stalo da se milion i 400 hiljada objekata legalizuje, a ne 700 hiljada. Budimo iskreni 700 hiljada objekata su ogromne pare. To je državna imovina. To je nešto što povećava BDP ove zemlje. Sada ga nigde nema, a objektivno je to vrednost jedne zemlje. Nije to samo vrednost jednog građanina. Vrednost jedne zemlje je vrednost imovine svih građana, a sada mi tih 700 hiljada imamo pa kažemo da smo siromašni po statistici, a kada bi ovih milion i 400 hiljada objekata ušlo mi bi bili barem za 5% do 10% bogatija zemlja, a i sada smo toliko bogati samo što ih na papiru nema. Kada ih nema u zakonu, na papiru, u opštinskoj taksi, oni ne postoje. Postoje objektivno. Nema ga u Poreskoj upravi a to je najvažnije. Kada ga nema u Poreskoj upravi nema ni prihoda. Imamo obavezu da šaljemo poruku opštinskoj administraciji da ona treba da bude zainteresovana da ubere sopstveni prihod na ovaj način a ne na način tako što će da sprečava izgradnju i zato mislim da je bitno da podržimo. Ako treba da ga odbor zajedno sa vama, pre svega sa poslaničkom grupom SNS uobličimo, ako treba da doteramo ovaj amandman, spremni smo na tako nešto. Važno nam je da milion i 400 hiljada objekata uđe u Poresku upravu. Da pojednostavim stvar. Hvala.
Narodni poslanik Janko Veselinović.
Prvi put sam mislio da ću se složiti sa ministrom Velimirom Ilićem po jednom pitanju, a to je kada je rekao da ne mogu da se legalizuju objekti koji su sagrađeni posle devetog meseca 2009. godine, odnosno za koje je podnet zahtev za legalizaciju u 2010. godini. I, mislio sam da ćemo se složiti oko toga kako to treba da prevaziđemo. Rekao je da to treba da prevaziđemo tako što će ti objekti ući u redovan postupak za izdavanje građevinske dozvole. To bi bilo zaista sasvim u redu. Zadržali biste pravnu sigurnost, omogućili tim ljudima da uđu u postupak za dobijanje građevinske dozvole i ispunili sve ove zahteve koje kolege iz SPS predlažu, na jedan neustavan način na koji oni predlažu. Međutim, kada ste rekli da bi to ušlo u Zakon o planiranju i izgradnji, tu se već ne slažemo. Dakle, vi u Zakon o planiranju i izgradnji, koji treba da se bavi budućom izgradnjom, unosite opet elemente Zakona o legalizaciji. Ja nudim jedan predlog, ministre, to je možda za razmišljanje i za odbor, da se učini kao što je učinjeno u jednoj zemlji u susedstvu, da se u Zakon o legalizaciji doda jedan stav, da se kaže - za objekte koji su izgrađeni posle ovog roka da mogu ući u postupak dobijanja građevinske dozvole. Dakle, da član koji ste planirali u Zakonu o planiranju i izgradnji prihvatite kao modeliran amandman koji su oni podneli i to ne bi bilo u suprotnosti sa Ustavom i u ovom zakonu bi regulisali pitanje tih objekata. Nikako da za te graditelje dozvolite da uđu u postupak legalizacije po principima koji važe za one do 2009. godine, zato što na taj način opet uvodite pravnu nesigurnost, opet uvodite haos, kome ste pomalo i vi, ponašajući se kao da ste na pijaci, malopre govorili. Vi kažete – ja, od kada sam ministar, nisam srušio ni jedan jedini objekat. Pa, ko ste vi da kažete da niste srušili ni jedan jedini objekat? U Zakonu kaže i piše lepo kada se objekti ruše - kada su na vodozahvatnom području, kada su na području na kojima su klizišta, na području kojima prolaze magistralni putevi itd. Vi ste dužni da sprovodite zakon. Nadam se da to politikanstvo nećete pretvoriti u nešto, da ćete se ispraviti u ovom pogledu i da ćete reći da ćete poštovati zakon ubuduće i da ćete dozvoliti tim inspekcijama, koje su stavili crne trake oko nekih objekata, ili crvene, da se ne dozvoljava dalja gradnja i da su objekti pred rušenjem, da bi posle vetar kada dune odneo te trake i oni nastavili da grade. Za vaše vreme, gospodine ministre i na to su vas upozoravale vaše kolege iz vladajuće koalicije, da se i sada grade nelegalni objekti na Zlatiboru itd, raznim dolinama i raznim brdima. Vi to treba da sprečite, a ne da se ponašate otprilike – kad-tad će to neko legalizovati, neće biti po Ustavu, ali izglasajte vi to, pa nema veze, za tri godine dok Ustavni sud postupi, to će već biti legalni objekti. Tako se ne ponaša ministar kome je stalo do poštovanja zakona. Dakle, predlažem vam da u dogovoru sa podnosiocima amandmana, zajedno sa nadležnim odborom, uđete u proceduru kojom bi ovaj amandman korigovali i na taj način ovo pitanje na kvalitetan način rešili. I kada budemo govorili o planiranju i izgradnji, da govorimo o planiranju i izgradnji bez priče o nelegalnim objektima. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvinite, molim vas, ministar Ilić se prethodno javio.
Znate šta, ne bih sada želeo da pričamo – ja nisam rekao i ja podržavam. Rekao sam da parlament odlučuje. Ne mogu da promenim odluku većine ako vi glasate nešto, to je izglasano, ne može ni jedan ministar, ni jedna vlada. Mi kao Vlada nismo prihvatili, odbor nije prihvatio, ali to isto znači da parlament može. Parlament može da smeni Vladu sutra ako hoće, ministra i koga god hoće. Ne mogu sada da naložim vama šta ćete da glasate. Vi možete većinom da izglasate šta god hoćete. Vi ste srpski parlament koji odlučuje i u danu za glasanje donosite odluke. Drugo, nisam srušio ni jedan objekat. Zašto? Ne ruši Ministarstvo objekte, ruši lokalna uprava. Ona dobija rešenje, a neće da sruši. Šta ću ja sada da radim? Ne mogu da naložim nekome da sruši u nekom gradu, ako oni kažu – nemamo novac, nemamo ekipu za rušenje, ili jednostavno napišu dopis da nisu u mogućnosti da izvrše rešenje. Šta ću ja sad da radim? Da smenim lokalnu upravu ne mogu. Mogu samo da dam neki komentar javno itd. Znači, lokalna uprava ne ruši. Drugo, nisu ni građani bili baš tako drski. Ni jedan objekat nije napravljen na trasi puta, ulice, raskrsnice itd. Vrlo ih je mali broj, veoma mali broj. Raspitaju se oni gde da prave, i tu su gradili. Tako da, ni jedan veći investicioni objekat nije bio ugrožen posebno sa bespravnom gradnjom i to su gradovi regulisali kroz svoje prostorne planove, kroz svoje generalne urbanističke detaljne planove i uklopili sve to u jednu celinu. Prema tome, objasnio sam da sam ja nemoćan ako parlament nešto izglasa i Vlada je nemoćna ako izglasa. Pustimo parlament neka radi svoj posao. U danu za glasanje videćemo šta ćete glasati. Možda vi prihvatite jedan deo amandmana. Samo bih završio sa jednom pričom. Tačno je da ima mnogo amandmana, govorio sam o čemu se radi, mi smo prihvatili neke, ali odnosi se na to da li je neki rok sedam dana ili 30 dana. Smatrali smo da se tu radi o nekim sitnim finesama u određenim članovima zakona. Ljudi su rekli da je 30 dana dovoljno, da je sedam malo, pa nije sada problem ako traže baš 30 dana, da sada pomerimo taj rok. To su sve finese. Nije promenjen ceo član zakona itd. U danu za glasanje vi odlučujete, gospodo poslanici, i sve ono što vi odlučite mi ćemo ispoštovati. Ja ću kao ministar poštovati ono što vi izglasate.
Hvala. Janko Veselinović, replika.
Samo kratko. Ministre, da li ste u poziciji da prihvatite ovaj predlog, da član koji ste planirali da ugradite u Zakon o planiranju i izgradnji implementirate u amandman koji je podnela poslanička grupa SPS? Tu se ništa ne menja, vi ostajete zadovoljni, a Ustav i zakon se poštuju, da objekti koji su sagrađeni posle tog roka… (Zoran Anđelković, sa mesta: Vi branite naš amandman.) Po svemu sudeći, gospodine Anđelkoviću, nije baš da nema tu nekih interesa kada je ovaj amandman u pitanju. Nemojte glasno pričati dok ja govorim, nemojte biti nestrpljivi. Dakle, ovaj amandman bi se upotpunio time što bi se implementirao član koji ste vi planirali za Zakon o planiranju i izgradnji i na taj način bi svi bili zadovoljni.
Hvala. Ministar Ilić.
Gospodine poslaniče, pravnici sa kojima smo radili, to je jedan ogroman tim ljudi, vi znate ko je sve radio na zakonu, to su izuzetno kvalitetni ljudi, a to je vrlo važan zakon, kao i Kancelarija za brze odgovore i mnoge institucije iz Evrope i sveta, kao i mnogi primeri, svi su smatrali da treba ostaviti neko malo prozorče ako se kasnije za deset godina dogodi da se izgrade neki objekti koji ne ugrožavaju ništa, a da su izgrađeni sticajem nekih okolnosti, mora imati neka mogućnost da ne bude da se poruše itd. Smatrali su da je to ta priča. Međutim, ja nisam pravnik i konsultovaću pravnike koji se time bave, razgovaraćemo o tome i do dana za glasanje sigurno ćete pročitati o tome, razgovaraćemo itd. Možda se i čujemo sa šefovima poslaničkih grupa. Ali, veoma je bitno da vi u Danu za glasanje odlučujete i sve ono što vi budete odlučili, stvarno ne želim da bilo šta komentarišem što parlament izglasa. Vi možete, imate ovde jako puno pravnika, dobrih pravnika, da se konsultujete, da razgovarate i ako donesete neku odluku u Danu za glasanje mi moramo to poštovati, jer mi poštujemo ovaj parlament i poštujemo svakog poslanika. Vi ste ti koji odlučujete većinom glasova. Prema tome, ne bih želeo da vam sugerišem bilo šta. Vi uvek imate pravo da izglasate šta god smatrate da je dobro za građane Srbije. Ako vi smatrate da će to biti dobro, ja nemam prava da sada vršim pritisak na parlament ili poslanike, taman posla. Vi ste ti koji ćete odlučiti. Ako se o tome dogovorite, ako usvojite nešto, ja moram to da poštujem, jer vi ste i mene izabrali i čitavu Vladu. Dobro, vi niste, ali ima nekih koji jesu i uvek se poštuje većina. Prema tome, poštujmo i ovog puta većinu. Većina će odlučiti i ono što većina odluči, tako će i biti.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, zapanjen sam ovakvom vašom diskusijom. Pitam se da li se sećate šta ste pričali pre tri nedelje? Da vas podsetim, u diskusiji u načelu sam pričao da je ovakav predlog zakona neustavan, jer da ste čitali Odluku Ustavnog suda kojom je prethodni zakon proglašen za neustavan, mogli ste da pročitate da je zakon neustavan zato što protivreči načelima jedinstva pravnog poretka. To znači i piše u obrazloženju Odluke Ustavnog suda, da ste čitali mogli ste da vidite, da je zakon morao da se odnosi samo na objekte koji su izgrađeni do 13. maja 2003. godine, jer je od 13. maja 2003. godine nelegalna gradnja krivično delo. Sasvim je svejedno da li će rok ili granica biti 11. septembar 2009. godine ili dan stupanja na snagu ovog novog zakona koji će evidentno biti usvojen, zakon će biti neustavan. Zato vam predlažem da prihvatite ovaj amandman koji su dali iz SPS-a i da im jednostavno izađete u susret, jer ovaj amandman nije ništa drugo nego jedan predizborni amandman, drugačije ga ne bih nazvao. Mi smo spremni da razgovaramo i da damo podršku i ovakvom amandmanu, ali pre toga jednostavno shvatite da ne možete imati dva aršina. Da vas podsetim još jednom, rekli ste da je između 2003. i 2009. godine izgrađeno milion objekata i pitali ste me - da li vi to hoćete da rušite? Ja neću, to su vaše reči. Nisam uzeo stenografske beleške jer vama one ništa ne znače, šta god da piše tamo, vi imate svoje tumačenje. Sada vas pitam – ako ste već razgovarali sa tim pravnicima i sa Ustavnim sudom, morali su da vam kažu da je zakon pogodan samo za objekte koji su izgrađeni bespravno do 13. maja 2003. godine, jer je tog dana postalo krivično delo bespravna gradnja? Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Javila sam se pre jedno 40 minuta. Gospodine ministre, zaista malo ozbiljnosti da unesemo u ovu raspravu. Vi ste ovde ovlašćeni predstavnik Vlade, ovlašćeni predstavnik predlagača ovog zakona. Dakle, vi ste malo pre izrekli jednu stvar koja je poruka javnosti, a to je da niste rušili, niti ćete rušiti nelegalno izgrađene objekte. Vi ste na taj način minirali sopstveni zakon. Mi ne očekujemo od vas da vi lično odete i rušite objekte, ali zakon predviđa rušenje kao sankciju za slučaj da se objekti ne legalizuju. Šta to sad znači, gospodine ministre, ako vi ne odustajete od ovog predloga zakona i ostajete pri svim odredbama koje su predložene? Šta to znači, da ćete vi doneti jedan podzakonski akt kojim ćete naložiti svima onima koji će biti prinuđeni da realizuju odredbe ovog zakona – nemojte rušiti nelegalno izgrađene objekte? Gospodine ministre, tu je nedostatak jednog elementarnog poštenja prema javnosti, prema sopstvenom pravnom aktu koji se predlaže i prema ovom parlamentu. Čemu uopšte diskusija oko toga da li ćemo brisati one datume do kada se smatra da je objekat izgrađen i može da uđe u proceduru legalizacije? Čemu uopšte rasprava danas u Skupštini, ukoliko vi zakon ne mislite da sprovodite? Dakle, to je, gospodine ministre, problem sa formom koja ima problematičnu sadržinu, a ovaj ceo zakon ima problematičnu sadržinu. Ukoliko se ne slažete oko toga kako ga vi obrazlažete i kakve poruke vi šaljete javnosti, kakav ćete odnos imati prema sprovođenju ovog zakona i samog zakonskog teksta? Prema tome, vi samo obesmišljavate uopšte ceo zakon, obesmišljavate rad poslanika u ovoj Skupštini. Još jednom vas pozivam, izvolite i povucite zakon iz procedure. To je u stvari jedino pravo rešenje kada govorimo o ovom predlogu zakona.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić. Izvolite.
Srpska napredna stranka će svakako učiniti sve što je u najboljem interesu građana. Međutim, smatram da je tekst ovako kako je predložen u amandmanu hodanje po nožu. Znači, ulazimo opet u situaciju da Ustavni sud ovako nešto odbije, te svakako pozivam kolege da o tome razgovaramo i da donesemo jedno rešenje koje će svakako biti u interesu svih građana Srbije. Želela bih nešto da kažem što se odnosilo na ono što je govorio moj kolega malo pre, kada je rekao da ovaj amandman predstavlja dodvoravanje građanima Srbije. Šta su onda predstavljale izmene i dopune zakona iz 2006. godine, zatim izmene i dopune zakona iz 2009. godine? Šta je onda to predstavljalo? Drugo, krivično delo nije regulisano Zakonom o planiranju i izgradnji i ne 2003. godine, nego regulisano Krivičnim zakonom i to 2002. godine. Tako da ste malo pomešali, kolega.
Sledeća prijavljena je narodna poslanica Bojana Božanić.
Zahvaljujem se predsedavajuća. Samo sam htela da prokomentarišem nešto o čemu je ministar prethodno govorio, pre svih ovih rasprava, a u principu uklapa se u ovaj amandman o kome smo govorili. Dakle, treba prvo da definišemo da komunalnu infrastrukturu za objekte gradi lokalna samouprava. S pram toga lokalna samouprava treba i da prihoduje, da naplati tu komunalnu infrastrukturu. Vi ministre znate da u članu 27. ovog predloga Zakona o legalizaciji stoji da naknada za uređenje građevinskog zemljišta utvrđuje se na osnovu kriterijuma, stepena komunalne opremljenosti, godišnjih programa za uređivanje građevinskog zemljišta, urbanističke zone, namene i površine objekta. Lokalne samouprave moraju da ispoštuju, da imaju komunalnu infrastrukturu da bi im došli investitori da grade. Kada investitori, oni neće da dođu na golu zemlju, na ledinu, tamo gde nema ni vode ni kanalizacije, gde nema puta, gde nema struje, gde nema PTT mreže itd. Tako da morate da znate da ako lokalna samouprava ulaže u komunalnu infrastrukturu onda spram toga mora i da naplati određenu nadoknadu za komunalnu infrastrukturu. Takođe, treba da znate da Zakon o finansiranju lokalne samouprave podrazumeva da ta naknada ide u lokalni budžet i naravno da porez na imovinu ide takođe u lokalni budžet. Pošto mi danas živimo u ovoj zemlji gde je vladajuća koalicija u grupi onih evrofanatika i radi sve što se radi u EU, tako bi vas podsetila da u EU npr. u Sloveniji porez na imovinu je išao lokalnoj samoupravi ali onda nakon izvesnog perioda kada su se popisali svi objekti onda je država donela zakon i samo tad uzela polovinu prihoda lokalnoj samoupravi i prebacila u državni budžet pošto nisu imali odakle da se finansiraju. Isto tako i mi. Umesto da naplatimo tu legalizaciju, umesto da ono što je normalno i logično naplatimo gde se niko ne buni, gde nema nikakvih problema, mi dižemo poreze, dižemo PDV na hotelske usluge što ćemo u najskorije vreme imati ovde pred nama u parlamentu, dižemo razne namete na obične građane koji nisu to zaslužili i tako punimo budžet. Što se tiče Ustavnog suda, ako bi on radio nekim redom i kad bi rešio sve one zahteve za ocenu ustavnosti koje je podnela DSS, sigurno ovaj amandman kada bi se usvojio ne bi do ovog zakona došlo da se on rešava pred Ustavnim sudom, za jedno pet, šest godina, tako da bismo mogli da završimo sve ono što je potrebno i da se svi objekti legalizuju.
Gospodine Seniću vi ste želeli repliku na izlaganje gospođe Rakić. Izvolite.
Mislim da je mnogo bitnije iznositi istinu nego reći bilo šta pa makar i ne bila istina. Želim samo da potvrdim da je odredbama Zakona o planiranju i izgradnji koji je stupio 13. maja 2003. godine predviđeno da oni koji bespravno grade građevinske objekte krivično odgovaraju za svoje postupke, tj. za svoja dela. To je ukazao i Ustavni sud svojom odlukom kojom je proglasio neustavnim Zakon o planiranju i izgradnji tj. deo Zakona o planiranju i izgradnji iz 2009. godine. Hvala.
Sada ću vam pročitati redosled javljanja: Milan Lapčević, Marijan Rističević, Dejan Radenković, Zoran Anđelković, Srđan Spasojević, Srđan Šajn. Vi gospodine Anđelkoviću odustajete. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Kada prođe sat vremena teško da imate u glavi šta ste hteli u startu da kažete, ali hajde. Meni zaista posle ovolikih polemika i replika nije jasno šta je koncept koji nam predlaže ministar. Kaže nam da je parlament vlastan da usvoji zakon kakav god daje, da prihvati ove ili one amandmane, ali nam ne kaže šta je to stav ministarstva ako imamo ovlašćenog predstavnika u parlamentu. Gospodine ministre ovde smo da se slušamo. Nadam se da vam to ne pada teško. Izneću neke argumente, pa vi odgovorite i recite da to nije u redu. Nemojte da se ljutite nije ništa sporno. Potrebno je samo malo poštovanja da se slušamo, ne morate da gledate u mene. (Velimir Ilić: Ne moram da vas gledam, dovoljno je da vas slušam. Niste mi simpatični.) E, sad da li sam ja simpatičan ili nisam simpatičan.
Molim vas, da poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Lapčeviću, molim vas nastavite.
Prvi put sam se javio gospodine ministre, da li sam vam simpatičan ili nisam to je vaša privatna stvar, ali je vaša dužnost kao ministra koji ovde učestvuje u raspravi ravnopravno sa svim poslanicima da poštujete dostojanstvo čitave Skupštine, pa i mene kao narodnog poslanika. Rekli ste da nećete rušiti nelegalne objekte i predložili zakon kojim se kaže da se mogu legalizovati objekti koji su građeni do 11. septembra 2009. godine. Pitanje broj jedan – koliko je objekata izgrađeno posle 11. septembra 2009. godine? Da li imamo taj podatak? Procena je da je negde između 200 i 300 hiljada objekata. Šta je sa tim objektima? Da li oni postoje ili ne postoje? Kako ćemo rešiti njihovo status? Logično je ako ne mogu da budu legalizovani da budurušeni. Ako nećemo da ih rušimo, a nećemo da ih legalizujemo šta je sa njima. Oni lebde u vazduhu. Pitanje broj dva. Od 2003. godine je krivično delo izgradnja objekata bez građevinske dozvole i za investitore i za izvođače. Da li postoji i koliko krivičnih prijava podnesenih protiv investitora izvođača? Šta je sa tim prijavama, kakva je njihova sudbina? Da li postoji jedna krivična prijava protiv jednog inspektora, evo od 2009. godine do danas, a znamo da su nastajali objekti posle 2009. godine kada je eksplicitno u zakonu pisalo da je to krivično delo. Ne prebacujem to vama. Vaš prethodnik, gospodin Dulić, napravi je opšti haos dok vi niste došli da budete ministar. Verovao sam vam kada smo raspravljali o Zakonu o upisu prava svojine s proleća ove godine, u vašu najavu da ćete novim predlogom zakona o legalizaciji objekata rešiti trajno taj problem, da će svi dobiti mogućnost da se legalizuju i da ćemo jednom podvući crtu da više niko neće moći da gradi bez dozvole, da će biti stroge kazne, sankcije itd, ali da moramo da podvučemo crtu zato što nam je opšti haos u katastru, infrastrukturi, izgradnji objekata, u kompletnom građevinarstvu. Molim vas da nam date vaše rešenje šta ćemo sa objektima koji su nastali u periodu posle 2009. godine. Kako ćemo njihov status rešiti. Imamo li možda neku zamisao na koji način to rešiti. Takođe, bi vas molio da mi pojasnite i koncept ne plaćanja naknada za komunalno opremanje. Kako sam razumeo ko želi da gradi, može da gradi, ne treba da plaća nikakvu naknadu već kasnije kad izgradi objekat i kada dobije upotrebnu dozvolu i upiše u knjige, plaćati porez na imovinu. To znači, da ja koji sam platio tu naknadu za komunalno opremanje, koja je bila prilično visoka, ću sada plaćati i porez na imovinu, pa ću praktično duplo finansirati to komunalno opremanje, a oni koji budu nadalje gradili, plaćati po jednom osnovu. Možda to ja nisam dobro razumeo. S druge strane, nisam siguran da tih milion i 400 hiljada objekata koji su nelegalni, a za koje ste i vi i svi znao da su dobrim delom izgrađeni od ljudi koji su slabijeg imovnog stanja, pa je i to jedna od razloga zašto se preko 300 hiljada objekata, to je procena takođe, nije prijavilo, a bilo je izgrađeno 2009. godine, nije prijavilo za legalizaciju. Zato što ljudi jednostavno nisu imali finansija da uđu u čitava taj proces. Kako ćemo onda rešiti taj njihov status? Kako će oni uopšte plaćati porez na imovinu ako nisu mogli da se prijave ni po prethodnom Zakonu o legalizaciji i da plate tu neku najminimalniju naknadu koja se kretala za objekat od 100 kvadrata jedva nekih par stotina evra? Dakle, to je koncept koji je neodrživ. Ako nemate budžet koji će graditi lokalnu infrastrukturu, vi ste ukočili mogućnost dalje gradnje. Mislim da taj koncept ne postoji nigde u svetu, odnosno, možda i postoji u uređenim zemljama, gde se redovno i uredno plaća porez, ali čisto sumnjam da bi to u Srbiji moglo da funkcioniše.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se bojim da ovaj zakon većina posmatra kao zakon o nelegalnim objektima, a pri tome mislim samo na stambene objekte. Pošto ja živim na selu, tu je negde oko 3.000 stanovnika, ima i manjih sela, u te nelegalne objekte spadaju i razne šupe, svinjci, kokošinjci, itd. To moramo imati u vidu, čisto radi građana, da pokušam da pojasnim u čemu su sve naše dileme, a zbog naše dileme to može da unese još veću zabunu, ali ista zabuna vlada zbog zakona o upisu nelegalnih objekata u katastar nepokretnosti. Dakle, radi se o objektima koji su predviđeni Zakonom za legalizaciju i koji su izgrađeni do 11. 09. 2009. godine i to podnetih zahteva, i tada je bilo, koliko se ja sećam, 720 hiljada predmeta. Znači, ovim zakonom, oni imaju pravo da legalizuju objekte. Drugi to pravo nemaju, ali oni koji su izgradili do tog datuma svoj objekat, a nisu podneli zahtev za legalizaciju, zakon koji je ova Skupština usvojila o upisu nepokretnosti, odnosno o upisu nelegalnih objekata za katastar, stiču pravo da se upišu u taj katastar, bez obzira što su propustili rok. Ono što ja želim da pitam ministra, šta je sa onima koji su pokrenuli postupak legalizacije, plaćali rate, a više ne mogu i sada žele da promene, da više ne idu na legalizaciju, nego da pređu na upis nelegalnih objekata u katastar nepokretnosti, odnosno da li je moguće da sa legalizacije pređu na upis, s obzirom da više nemaju novca da plaćaju neke nadoknade koje su pojedinim opštinama, s obzirom da ja dolazim iz opštine Inđije, a tamo je legalizacija jako skupa, razne kamate, tako da ljudi odustaju i žele da pređu. Ministar kaže da je moguće da pređu, mislim na upis nelegalnih objekata katastra nepokretnosti. Šta uopšte znači nelegalan objekat? Znači protivzakonit. Svi objekti koji su nelegalni, napravljeni su protivzakonito. Za neke sagrađene posle određenog datuma, ta gradnja predstavlja krivično delo, a ranije je to bio neki prekršaj. U suštini i jedni i drugi i treći objekti su sagrađeni nelegalno, odnosno protivzakonito. Ovde su mnogi govorili o porezu i ja se slažem da se porezi plate, ali posebno mi koji dolazimo sa sela, posebno u Vojvodini, većina infrastrukture je napravljena mesnim samodoprinosom. Ovim zakonom je predviđeno da opština može to da uzme u obzir, ali ja se bojim da će postojati opštine koje to neće uzimati, ali želim da kažem da je jedan porez već plaćen kada je to građeno. Plaćen je porez na promet, sada se to zove PDV, a on se ranije delio između lokalne samouprave i republike u određenim procentima. Dakle, lokalna samouprava je već imala koristi, zato što je građevinski materijal, kojima su građeni ti objekti bio oporezovan. Naravno da mi ne možemo da podstičemo nelegalnu gradnju, ali se meni dopao amandman gospodina Radenkovića, odnosno amandman SPS, koliko vidim, dva poslanika su to predložila. Imam jednu dilemu, taj amandman je podržao jedan pravnik, koji sada doduše nije tu ili pravnica, koja je tražila da se član 5. briše, a onda je podržala ovaj amandman da se promeni stav 1. Sada sam ja seljak, nisam pravnik, ali kako jedan pravnik može da predloži da se usvoji ovaj amandman, a prethodno da se glasa o amandmanu da se član 5. briše. Ja vas sada kao seljak pitam, a ovde ima i profesora prava koji to nisu primetili, nažalost, kako da usvojimo amandman ako se desi, pošto amandman nije povučen, gospođe Batić, ako se njen amandman usvoji, izbrišemo član 5, kako ćemo da prihvatimo amandman gospodina Radenkovića, kako je uopšte moguće da se promeni stav 1. u članu koji je izbrisao? Dakle, niti sam pravnik, niti sam profesor na pravnom fakultetu, ali za mene je logično bilo da tako vrstan pravnik uz podsećanje nekog profesora na pravnom fakultetu, kaže, ja povlačim svoj amandman da se član 5. briše i podržaću amandman SPS koji predlaže da se stav 1. menja odnosno da se svi objekti izgrađeni do dana stupanja na snagu ovog zakona budu predmet legalizacije. To bi bilo pošteno od pravnika, a ja nisam pravnik, ali ako nas budu uređivali pravnici, izgleda da ćemo veoma loše proći, jer ne znam pravnicima predaju profesori, a ko će predavati profesorima, to sveti bog zna. Što se tiče nelegalnih objekata, ova skupština ima pravo da amnestira, može da amnestira nelegalnu gradnju u raznim razdobljima, a naravno da je to u jednom trenutku postalo krivično delo i niko nema pravo da podržava vršenje krivičnih dela, ali Skupština može da donese odluku da se legalizuju objekti, a vlasnici mogu krivično da odgovaraju za to da su za to vreme dok je to bilo nelegalno gradili, barem onoliko koliko ja kao seljak vidim. Mi ovim zakonom ne tražimo da se izbrišu krivična dela koja su oni počinili, mi samo želimo usvajanjem amandmana poslaničke grupe SPS da objekti budu legalni, a oni koji su počinili određeno krivično delo, mi ne tražimo da budu amnestirani. Zato sam ja blizu onoga što ministar nije izrekao, a ja sam poslanik, pa to mogu da kažem, da se dvoumim i najverovatnije da ću glasati za amandman SPS, ali ja sa njima nikada nešto nisam bio posebno blizak, ali amandman je racionalan, jer se odnosi na objekte koji su izgrađeni posle 11. 09. koji ne mogu da se legalizuju ovim zakonom, ne mogu da se upišu u katastar nepokretnosti kao nelegalni objekti. Mi ne želimo da ih srušimo i najracionalnije je da ne čekamo novi zakon o planiranju i izgradnji, jer to i ako bude, biće, ali najrealnije je da mi glasamo i ja sam blizu toga da mi podržimo ovaj amandman, s tim u vezi što na selu imamo mali milion tih objekata, svinjci, kokošinjci, koji su iz nužde napravljeni, zbog ekonomskog interesa, odnosno zbog profesionalne delatnosti seljaka, jer on na brzinu treba da sklepa neki tor, svinjac, a to po novom zakonu o planiranju i izgradnji, takođe je objekat. Ja ne podržavam tu nelegalnu gradnju, ali mnogo toga je nastalo i da mi to ne možemo tek tako preći preko toga i čekati neki budući zakon. Takođe, ovde je rečeno, da se ja složim jednom sa opozicijom, da se moraju rušiti objekti izgrađeni na vodnim zahvatima. Ja se sa tim slažem. Mi imamo problem u Inđiji. Ti isti koji tamo vrše vlast su napravili fabriku za reciklažu olova na vodozahvatu i ekološku saglasnost je dao pokrajinski sekretarijat za ekologiju. Znate kako su dali? Zahtev su podneli na jedan broj parcele, tu su dobili saglasnost, a onda su rekli da je to tehnička greška, pa su izgradili na vodozahvatu, na regionalnom vodozahvatu za čije granice je nadležna Vlada Republike Srbije, a da bi sve to bilo usklađeno, pošto je bio regionalni urbanistički plan, prostorni plan itd. i regulacioni planovi, da ne bi menjali sve, oni su rešili da promene prostorni plan, pa su prostornim planom izmislili vodozahvat koji i dalje postoji, a po prostornom planu nema i izgrađena je fabrika za reciklažu olova. Na sve moje žalbe i primedbe i na sve krivične prijave, svi su ostali gluvi i nemi, nije nadležno republičko ministarstvo za kontrolu toga, već je to, gle čuda, zakonom o prenosu nadležnosti, pripalo Pokrajini Vojvodini i, gle čuda, onaj ko je dozvolio takvu gradnju, predsednik opštine, postao je sekretar za poljoprivredu, vodoprivredu i na određeni način je postao nadležan za svoje brljotine koje je napravio. Želim da podržim to, da se posebno zagađivači, a fabrika za reciklažu olova je očigledan zagađivač, na vodozahvatu drva ne smeju da se stružu, i podržavam tu stav opozicije da se takvi nelegalni objekti odmah sruše. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poštovani građani Srbije, dakle, pred nama je jedan izuzetno važan zakon i moram da ocenim da je kompletna diskusija u celom parlamentu izuzetno korektna, bez obzira na određene različitosti, što je i logično kada je jedan ovakav Predlog zakona u pitanju. Moram da naglasim pre svega da ovaj član 5. koji je izuzetno sporan, i kompletan, zakon ne bi bio danas pred ovim parlamentom da Ustavni sud više puta pokušao da se ovakav veliki problem u Srbiji reši, nije praktično ovakav jedan predlog zakona i ranije predloge zakona stavio van snage. Ima izuzetno puno amandmana. Mi smo pre nekoliko dana na odboru imali jednu vrlo konstruktivnu atmosferu. Dakle, ministar je dosta amandmana prihvatio. Danas iz različitih diskusija, čak i određenih amandmana koji su veoma logični, moram da kažem da je izuzetno logično da to što kolege iz SPS predlažu. Postoji samo jedna određena zamka za sve nas ovde, da li će Ustavni sud to oceniti da li je to ustavno, i možemo doći u situaciju da jedan izuzetno veliki napor i ovog ministarstva i svih ljudi koji rade na zakonu, da možda dođemo u situaciju da glasamo, a da posle nekoliko godina, ili na određeno vreme, zavisi kada će Ustavni sud oceniti da li je ovaj zakon u skladu sa Ustavom, opet neki budući saziv parlamenta, ili neki drugi ministar ući u isti problem. Ovo je jedan životan zakon, životni. Ovo je jedan zakon koji mnogo znači građanima Srbije, pre svega i u pravnom prometu i u sigurnosti. Meni se čini da sve ono, pogledao sam koje je primedbe Ustavni sud ranije imao, da je ovo ministarstvo i predlagači ovog zakona su imali u vidu, i dosta toga praktično postupili po primedbama. Mislim da je zakon dobar. Neke kolege kažu da sadržinski nije u redu, apsolutno nije tako. Da li su sva rešenja idealna, vreme će pokazati, ali sigurno i ona opaska ministra koji je rekao u jednom trenutku da još nekoliko dana da se vidi, siguran sam da se odnosilo, gospodine ministre na to, da pravnici koji rade na ovom zakonu još jednom vide da li mogu nešto da podrže, da li je u skladu sa Ustavom, tu je ona glavna kočnica svega toga. Prema tome, moram da izrazim jednu opštu saglasnost sa određenim kolegama koji su dali određene primedbe. Izuzetna atmosfera koja je bila na odboru, ona je i danas ovde u parlamentu, i mislim da će se sa ovakvim radom i sa ovakvim načinom, i sa uopšte ovakvom diskusijom naći jedno dobro rešenje, a ponavljam, da nađemo rešenje koje će sigurno biti, odnosno ne sigurno, nikada nije sigurno, ali da isključimo mogućnost da eventualno Ustavni sud, kroz određeni amandman nešto što eventualno prihvatimo, što bi moglo ovakav predlog zakona da obori. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je reč o jednom vrlo interesantnom amandmanu koji je predat i koji glasi – da praktično građevinska, odnosno upotrebna dozvola može i treba da se izda u skladu sa ovim zakonom za sve objekte izgrađene, odnosno rekonstruisane ili dograđene bez građevinske dozvole, odnosno odobrenja za izgradnju, do samog stupanja na snagu ovog zakona. Isto bih se ja osvrnuo na neke diskusije koje su bile vrlo interesantne kada je reč o ovom amandmanu. Čuli smo zaista ove razne predloge. Prvo da vam kažem, ne znači da ako nešto nije ubeleženo na ortofoto snimku i da nema tog objekta koji je izgrađen na tom ortofoto snimku da ga neće biti za mesec i po dana. Da li znate da preko interneta možete da nabavite snimak, u foto šopu dorađen, kakve god hoćete zgrade na bilo kojoj lokaciji, to je prva stvar koju bi trebalo da znate. Druga stvar, čuli smo interesantno zapažanje da je loše da nam diplomirani pravnici kreiraju zakone. Meni se sviđa i da nam kreiraju uopšte stvarnost, meni se sviđa ta kritika na račun Aleksandra Vučića, prvog potpredsednika vlade, jer i on je diplomirani pravnik i ja sam apsolutno uveren da su svi govornici koji su kritikovali pravnike koji pišu zakone, mislili na Aleksandra Vučića, pogotovo ovi iz naprednjačke koalicije. Dobro je da sad kada se proslavi peti rođendan kako niste radikali već ste naprednjaci počinje razdor. Ono što je dozvoljeno vama, dozvoljeno je i meni. Mislim da je dobro da pravnici pišu zakone i da struka piše zakone a ne laici, jer onda bi svi imali Dušanov zakonik, a ne zakone Republike Srbije. S druge strane. Kada govorimo o ovom zakonu, ako prihvatimo ovakav amandman već za mesec i po dana, dva, tri, šest meseci, godinu dana imaćemo nov zakon o legalizaciji koji će kazati, hajde sad do nekog maja 2014. godine sve što je izgrađeno bez dozvole da se legalizuje. Mora jednom da se stavi tačka i da se kaže kada hoćemo i želimo da Srbija bude uređeno društvo, uređena Republika u kojoj se poštuju zakoni, u kojoj se poštuje Ustav i da kažemo gde ja ta nulta tačka gde ćemo napraviti presek? U protivnom, ako se stvarno i stalno gura sve što je neprijatno pod tepih, to počinje da zaudara i onda je nemoguće to sutradan ispraviti bilo kojim naporom, bilo kojom zakonodavnom aktivnošću, bez obzira ko vrši vlast u ovoj zemlji. Dakle, da završim, ja smatram da jednoga trenutka treba pokazati rešenost države da se neke stvari u ovoj zemlji urede. Samo tako iskoračićemo iz onog balkanskog grotla i zakoračiti putem evropskih civilizacija, putem razvijenih evropskih država koje se razvijaju na redu, poštovanju zakona, poštovanju Ustava i elementarnih normi. Ali, sve te zemlje su nastale kao ozbiljne države tako što su u tim zemljama najstručniji, najpametniji, najobrazovaniji pisali zakone. Ako imate neke kritike na račun pravnika, vi uđite u Arenu pa im kažite u lice, nemojte ovako na mala vrata.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja nisam imala namere da govorim o ovom amandmanu, ali prosto, pošto je ministar Ilić govorio nešto što je mimo ovog što piše u amandmanu, pominjao novi zakon o planiranju i izgradnji, smatram da trebam da kažem par reči o tome. Gospodine Iliću, nelegalni objekti u ovoj zemlji nastali su iz više razloga. Jedan od razloga je to što građani nisu imali novac da plate naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, drugi razlog za to je činjenica da je bila jako komplikovana procedura za izdavanje građevinske dozvole ili odobrenja za izgradnju, pa su građani posegli za nelegalnom gradnjom. Treća činjenica je da nadležni građevinski inspektori u nekom svom periodu nekog vremena nisu kvalitetno i stručno obavljali svoj posao. Vi ste malo pre govorili o novom nacrtu zakona o planiranju i izgradnji govoreći o tome da će novim zakonom biti moguće da građani dobiju građevinske dozvole u roku od sedam dana. Govorili ste i to da ti građani i pravna lica neće morati da plate naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, nego da će se to kompenzovati kroz porezna imovinu. Moram da vas podsetim, gospodine Iliću, da ste vi bili nekad ministar za kapitalne investicije, kome je bilo u nadležnosti takođe ovo izdavanje građevinske dozvole i odobrenja za izgradnju. Tadašnje ministarstvo nije dobro radilo svoj posao. Vi ste u raspravi, u načelu, govorili o tome da su svi ministri podjednako krivi za nelegalnu gradnju, ali da su ministri radili posao kako treba u Srbiji bi bila revolucija. Ja tu sa vama mogu da se složim, jer za milion i 400 hiljada objekata u Srbiji teško da bi neko preuzeo odgovornost da tako nešto ruši. Sada moram da vas pitam - na osnovu čega vi kažete da ne treba da se plati naknada za uređenje građevinskog zemljišta koje zaista potreban prihod u lokalnoj samoupravi? To ne može i ne treba da se kompenzuje porezom na imovinu. To ne može da se plati prilikom dobijanja upotrebne dozvole. Kažete da će sada biti praksa da ono što je izgradila lokalna samouprava treba da se naplati, a ukoliko je određeni objekat gradio investitor, na primer sam uveo vodu, struju, to ne mora da plati, pa tako i po današnjem zakonu. Znači, ukoliko je investitor, po današnjem zakonu kako važi, sam uradio vodovod, sam napravio put, sam doveo struju, on taj deo naknade za uređenje građevinskog zemljišta po važećem zakonu nije morao da plati. Loše da se to radi kod dobijanje upotrebne dozvole. Slažem se s vama da ta cena ne može da bude velika, pa vi pominjete zone 300 evra po kvadratu, sigurno je negde i više od toga, ali postoje lokalne samouprave koje su jako siromašne, gospodine ministre. Ova vlada je smanjila bar za 20% prihod lokalnim samoupravama kroz smanjenja taksi na firmu, kroz smanjenja poreza na zarade i kroz mnoge druge republičke propise. Kako vi mislite da onda opštine asfaltiraju ulice, kako da opštine rade vodovod i kanalizaciju ukoliko za to nemaju sredstva? Nije tačno, gospodine ministre, mislim da vi to znate, ali možda ste napravili omašku, ne bih da kažem da ste namerno rekli, da je ukinuta amortizacija. Sada se daje mogućnost da amortizacija bude 1%, znači do 1%, ranije je bila 0,8%. Kada je taj predlog zakona obrazlagao Mlađan Dinkić i kada smo mi poslanici govorili o tome da je to besmislica dati lokalnim samoupravama mogućnost da amortizaciju smanje na nulu, njegovo opravdanje za to je bilo - ukoliko se porez na imovinu poveća, neka građani smenjuju predsednika opštine. Vi ste danas govorili o tome da porez na imovinu treba da se uveća. Kao član poslaničke grupe LDP smatram da porez na imovinu ne može da se uveća, građani to nemaju više odakle da plate, gospodine ministre. Ne možete vi republičkim propisima da uzimate prihode lokalnim samoupravama, a da lokalne samouprave terate da povećavaju porez na imovinu. Od čega to da plate osiromašeni građani. Nema potrebe da se to uvodi. Vi ste pričali o porezu na imovinu kao kompenzaciju naknade za uređenje građevinskog zemljišta. Vrlo dobro sam vas i pažljivo slušala. Takođe, kada govorimo o upisu prava svojine i 100 evra i milion 400 ili milion i 500 hiljada objekata, to je prihod za državu, složićete se, ako svi upišu svoja prava u katastar nepokretnosti od 150 miliona evra. To je republički prihod. Na taj način vi veštački povećavate bruto društveni proizvod i fiktivno smanjujete javni dug u odnosu na taj BDP. To je cilj ove vlade da fiktivno na takav način smanji javni dug. Time građani ne dobijaju građevinsku dozvolu, time ih prosto upisujete katastar i samim tim dajete mogućnost lokalnim samoupravama da im naplaćuju porez na imovinu. To su činjenice. Govorili ste, ministre, u raspravi, u načelu, da u katastrima u Srbiji nedostaje jedno 30 pravnika, pa da pravnike iz Kragujevca, na primer, šaljite u neke druge opštine. Kada smo ovde u parlamentu razmatrali plate zaposlenih u katastrima nepokretnosti u Republičkom geodetskom zavodu, jedan od amandmana je bio da se plata ne povećava samo radnicima geodetske struke, nego i tim diplomiranim pravnicima. Sećate se toga. I vi ste načelno bili za to. Za to su se zalagale ovde mnoge poslaničke grupe. Šta se desilo u danu za glasanje? Taj amandman nije prošao. Znači, danas radnici u katastru koji su diplomirani pravnici imaju manje plate za isti posao od radnika koji su geodetske struke. Kako očekujete da imate pravnike u Republičkom geodetskom zavodu, pa nećete ih imati? Niste za to vi odgovorni. Vi ste malopre rekli kako poslanici glasaju, a za to su odgovorne ovde poslaničke grupe koje u danu za glasanje za to nisu glasale. Rekli ste, gospodine ministre, o obraćanju gospodinu Seniću, pošto ste rekli da vi nećete rušiti objekte, pa ste onda rekli da to ne mislite vi lično, znači, vi naravno lično ne rušite objekte, nego to neće rušiti uglavnom lokalne samouprave i protiv toga vi ništa ne možete, ali ste rekli da ministarstvo ne ruši objekte. To nije tačno. Postoje objekti za koje dozvolu za izgradnju izdaje isključivo ministarstvo. Deset miliona u republičkom budžetu predviđeno je za rušenje od strane nadležnog ministarstva. Znači, ne od strane lokalnih samouprava. Molim vas, zaista kada govorite u ovom parlamentu da govorite onako kako jeste i konkretno. Da možete da rušite, pokazuje činjenica, vi ste o tome govorili u načelnoj raspravi, kada ste rekli da sam bila u pravu da Topionica RTB Bor nema dozvolu, pa ste retroaktivno morali da pravite papire, da li je tako, za jednog od perjanice nekada URS, a danas SNS koji, vidim, može sa polomljenom nogom da ide u Arenu, a ne može da reši problem dozvole. Vi ste morali da mu rešite problem dozvole za investiciju vrednu 300 miliona evra. Razumem vas da vi kao ministar ne želite da porušite takvu investiciju zato što je tu država dala garancije, niti će tih 300 miliona evra platiti RTB, nego svi građani ove zemlje. Da li vi postavljate pitanje vašim kolegama u Vladi, gospodinu Bačeviću, na primer, kako je moguće da u poslednja tri meseca RTB Bor koji treba na neki način da vrati te kredite ima šest puta manju proizvodnju bakra, ne iskopina rude, znači čistog bakra iz elektrolize, od predviđenog? Šta to znači? To znači da će svi tereti tih investicija pasti na građane? Hoće li da snosi neko odgovornost, taj Blagoje Spashovski? Neće. Ministre, moram da vas pitam, pošto je to krivično delo građenje bez građevinske dozvole, da li ste vi tom gospodinu napisali krivičnu prijavu, ne mislim vi, nego vaš nadležni inspektor? Ko štiti tu perjanicu, kažem, nekada SPS, pa URS, pa sada SNS, tog gospodina u RTB Bor, koji ne radi samo to bez građevinske dozvole? Tako radi i RTB Bor Klub, pa tako radi hotel „Jezero“, pa sada tako radi po celoj opštini Bor. Znači, on gradi kružne tokove bez dozvole, dom za stara lica bez dozvole, zoološki vrt, zeleni bulevar. Pri tome, tera radnike opštinske uprave da retroaktivno izdaju papire. Na kraju će neki od tih jadnih radnika da odgovara za sve bahatosti gospodina Blagoja Spashovskog. Znači, ministre, ovako, ovaj zakon je zaista loš. Ne mislim da se vi ne razumete u planiranje i izgradnju, vi ste te struke. Nekada ste govorili da je dovoljna slika za legalizaciju i fotografija, pa ste videli da tako ne može. Mislim da je amandman o kome sada raspravljamo dobar. Nisu ti građani krivi, ni pre 2009. godine, ni oni posle 2009. godine, što su gradili bez dozvole. Ne, apsolutno ne smatram da pravdam te građane. Možda su bile teške procedure, komplikovane. Ukoliko novim zakonom o planiranju i izgradnji zaista smanjite procedure, ta dozvola, verovaću vam na reč, bude za sedam dana, onda apsolutno stoji to da treba da podržimo ovaj amandman, stavimo tačku na nelegalnu gradnju, a na dalje da svim građanima omogućimo da rade isključivo i samo po zakonu.
Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane koleginice i kolege poslanici, već preko sat i po vremena razgovaramo o ovom dobrom amandmanu koji je podnela SPS, odnosno gospođa Suzana Spasojević i kolega Dejan Radenković. Mislim da je ovaj amandman zapravo pogodio celu suštinu i intenciju koja se želela postići ovim zakonom o legalizaciji bespravno izgrađenih objekata. Ono što smo među sobom, svih ovih nedelja, razgovarali, pričali šta uraditi sa objektima koji su nastali posle 11. septembra 2009. godine, a danas je već 2013. godina, dakle ušli smo u petu kalendarsku godinu, nažalost, iz raznoraznih razloga izgrađeno je u tom periodu, te pune četiri godine, jako puno bespravnih objekata. Razloge i uzroke trebalo bi tražiti na mestima gde se odlučuje o ispunjenosti uslova za izgradnju tih objekata, a to su najčešće bile lokalne samouprave. Zbog čega one nisu bile ažurne u izdavanju odobrenja za gradnju, odnosno građevinskih dozvola ili zbog čega inspekcijski organi u tim istim lokalnim samoupravama nisu ažurno primenjivali postojeća zakonska rešenja iz Zakona o planiranju i izgradnji i sankcionisali i sprečavali u startu bespravnu gradnju, to je drugo pitanje. Ali, posle četiri pune godine, na kraju, mi imamo činjenicu da je u tom periodu izgrađeno sigurno više desetina hiljada objekata ili dograđeno ili nadgrađeno, nadzidano. Tako da, ovaj amandman u izvesnom smislu rešava brojna pitanje i dileme mnogih građana koji su nam se javljali - šta će biti sa nama koji smo posle 2009. godine gradili a za to vreme nisu uspeli da u prethodnom postupku, kroz redovnu proceduru dođu do građevinske dozvole. Razlog zašto se građevinska dozvola nije mogla dobiti, između ostalog, leži i u činjenici da u mnogim lokalnim samoupravama urbanističko-planska dokumenta nisu ažurna, odnosno u mnogima čak i ne postoje u onom obimu i u onom broju, na onim prostorima na kojima su građani bili zainteresovani da grade svoje, uglavnom su najčešće u pitanju stambeni objekti. Na kraju, pošto su se otvorila brojna pitanja - da li je ovo u skladu sa zakonom, odnosno u krajnjoj liniji i sa Ustavom? Iz svog iskustva mogu da vam kažem da najčešće ili vrlo često pravda i pravo ne idu ruku pod ruku, nažalost. Možda ovaj amandmanski predlog SPS nije baš po pravu, ali je sigurno pravedno da i ti ljudi dobiju šansu, kao i mnogi prethodni koji su dobili tokom prethodnih godina, da ne kažem i decenija, da svoje višedecenijske probleme, višegodišnje probleme uklope u zakonske okvire i da jednom i oni postanu građani prvog reda, odnosno da ne budu ni po kom osnovu diskriminisani. Mislim da prihvatanjem ovog amandmana i nakon njegovog prihvatanja i nakon izglasavanja, odnosno donošenja, usvajanja novog Zakona o planiranju i izgradnji ili uređenju prostora i izgradnji, kako će se već zvati, od tog trenutka nadalje bi trebalo da se jednom za svagda proglasi nulta tolerancija na svaku vrstu i svaki vid divlje gradnje. Do tada, da li je moguće? Moguće je da se svim našim građanima, a u pitanju je, čuli smo kroz nekoliko prethodnih zakona, tokom ove godine 1.300.000 objekata, da se izađe u susret tim građanima i da se na neki način reše njihovi problemi koji su što voljno, što nevoljno stvoreni i oni objektivno postoje. Da li je u skladu sa Ustavom ili ne? Mi ne bismo danas imali ovaj zakon, kao poseban zakon da Ustavni sud nije prethodna rešenja iz prethodnog Zakona o planiranju i izgradnji proglasio protivustavnim. Sve razloge zbog čega ih je Ustavni sud proglasio protivustavnim, ovaj zakon je otklonio. Usvajanjem ovog zakona o legalizaciji mi uvodimo, na kraju stvaramo pretpostavke da se tih 1.300.000 objekata uvede u pravne okvire, da postanu pravno vidljivi i da se od tog trenutka pa nadalje definitivno, mada oni i do sada gradnja bez građevinske dozvole jeste bila krivično delo, ali da se od trenutka usvajanja ovog zakona i budućeg Zakona o planiranju i izgradnji, stvori nulta tolerancija na svaki vid divlje gradnje. Na kraju, u tih 1.300.000 objekata sigurno se nalazi i veliki broj radnika koji su čitav svoj radni vek izdvajali preko nekadašnjih SIZ-ova za izgradnju po jedan ili 2% za solidarnu stambenu gradnju, a koji nikada nisu dobili nikakav stan, niti priliku da dobiju stan, već su na ovaj način, između ostalog, morali da rešavaju stambeno pitanje za sebe i svoju porodicu. Pozvao bih sve poslanike pojedinačno, da prema svojoj savesti, u danu za glasanje, kada budemo odlučivali o ovom amandmanu, dakle, amandmanu na član 5. koji su podneli Dejan Radenković i Suzana Spasojević, da glasamo i prihvatimo i usvojimo taj amandman i nakon toga stvorimo preduslove da se ispravi, odnosno otkloni jedan veliki problem za sve objekte koji su izgrađeni u ove četiri godine, jer u suprotnom, opet bi ostao jedan vakuum gde bi se veliki deo objekata i dalje smatrao nelegalnim i divljim i na kraju ne bi bilo rešeno u potpunosti pitanje legalizacije svih objekata, što bi, između ostalog, trebalo da bude intencija celog Zakona o legalizaciji. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Jeremić, Slobodan Veličković i Ljubica Milošević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nismo o ovom zakonu u načelu razgovarali deset sati, jer se pokazalo ovde da u raspravi u pojedinostima umesto da brže prođemo, da se više zadržimo u načelu, a manje u pojedinostima, mi smo se ovde, čini mi se, dosta rasplinuli. Međutim, to neće umanjiti kvalitet ovog zakona koji je pred nama. Imam jedan predlog za predsedavajućeg. Smatram da bi bilo dobro da Skupština prvo kada raspravljamo o nekim tačkama zakona, da tada kada imamo tačke i stavove, da stavove i tačke prvo iznesu predlagači amandmana, pa tek posle da se otvara rasprava. Mislim da bi dalo novi kvalitet, jer u ovom slučaju se radi o istoj tački, o istom stavu. Kada je u pitanju ovaj član 5. stav 1, postoje dve uslovnosti za pravo legalizacije, a to su datum završetka izgradnje i datum podnošenja zahteva za legalizaciju, odnosno za upis. Mi smo predložili da se ovaj drugim datum izbriše. Smatramo da je to manje diskriminišuće prema ostalim graditeljima koji su gradili do 11. septembra 2009. godine, a da se vreme podnošenja zahteva za legalizaciju produži za godinu dana od momenta donošenja zakona. Smatramo da je ovo ispravnije i da bi ovo bilo korektnije prema svima onima koji su gradili do tog vremena. Međutim, Ustavni sud je rekao svoje i kazao da su obe uslovnosti nužnost. I ovo sve sad što mi pričamo i što ovde raspravljamo ne možemo da menjamo, odnosno ako drugačije donesemo odluku i izglasamo, Ustavni sud će ovo poništiti jer je neustavno. Ja to tako i razumem. Međutim, s obzirom da je oko 700.000 objekata prijavljeno za legalizaciju, to je sasvim dovoljan broj, ostaje oko 600 i nešto objekata koje treba rešiti na druge načine. Postoje načini za to rešavanje. Ovo govorim zbog gledaoca koji nas gledaju. Mislim da poslanici ovo sve znaju. Govorim zato što je vrlo bitno. Postoji mogućnost da legalizuju objekte i oni ljudi koji nisu podneli zahtev za legalizaciju. Imaće mogućnosti. Po nalogu građevinske inspekcije, a u posebnom upravnom postupku, koji će i novi zakon predvideti sada i dobro ga razraditi, Zakon o planiranju i izgradnji, koji je već u pripremi, tako da će i ovi ljudi za sve ove stvari za koje se pitamo sada… Ovo se odnosi, ako se sećate, prvi put kada sam govorio o Zakonu o pravu upisa za nelegalno izgrađene objekte sam i rekao da se ovaj ceo proces decenijskog javašluka u građevinarstvu i gradnji mora rešavati postupno i stepenasto. Ovo je i suština. To je i danas ministar potvrdio kroz svoje izlaganje. Ovako ćemo jedino moći da dođemo do rešenja, ali ne tako brzo. I ne može odjedanput se prelomiti nešto što se tako dugo stvaralo i dugo nije završavalo. Nije ovo ministarstvo, ni ova Vlada krivi za to. Ako bi tražili krivca trebali bi da tražimo krivce u mnogim vladama i ministarstvima pre ove vlade. Nama je posebno drago što su naši amandmani na čl. 15. i 16. usvojeni. Žao nam je što. Amandman na član 13. koji je identičan sa još nekima a nije usvojen, a on je osnovni amandman koji je trebao biti usvojen u ovom zakonu. Smatramo da će ovaj zakon sa ovim poboljšanjima biti sasvim dobar i da će zadovoljiti svoju potrebu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, kolege i koleginice narodni poslanici, kao što sam govorila i po prethodnom amandmanu, prosto smatram da ovaj amandman apsolutno nije u duhu ovog zakona. Dakle, dajemo godinu dana dodatni rok, ako sam ja to dobro razumela, da neko podnese zahtev. Dakle, sad treba za godinu dana da se izgradi još 100 ili 200.000 objekata. Mislim da apsolutno nije opravdano i, prosto, različiti su razlozi i motivi za podnošenje amandmana. Ono što, ministre, nudimo kao rešenje jeste da, na primer, date nalog Republičkom geodetskom zavodu da uradi satelitske snimke i na dan stupanja na snagu zakona da se ti satelitski snimci podele lokalnim samoupravama i da onda, na osnovu tih satelitskih snimaka, se izvrši ta legalizacija. Dakle, obzirom da ćemo najverovatnije usvojiti ovaj prethodni amandman na član 5. kolega iz SPS, onda ćemo u tom slučaju moći te objekte da uvrstimo u legalizaciju. Na osnovu tog satelitskog snimka bilo šta što se doradi nakon toga treba da bude podložno sankcijama, dakle drakonskim kaznama koje treba da unesete u Zakon o planiranju izgradnje, koji treba da bude ovde pred nama, a sad je u javnoj raspravi. Dakle, to je rešenje koje mi vama nudimo, pošto tražite rešenja. Dakle, ne kritikujemo vas, samo želimo da vam pomognemo. Ko će da gradi infrastrukturu, ponavljam, u lokalnim samoupravama? Ako vi možete, imate mogućnosti kao ministar, dakle, ne lično, nego kao ministar, da opredelite sredstva da gradite infrastrukturu po opštinama i gradovima. to je odlično. Onda opštine i gradovi ne moraju da prihoduju od komunalnog opremanja, od naknade za uređenja građevinskog zemljišta. Ali, da li znate koliko ima poslovnih objekatakoji obrću velika sredstva gradeći određene objekte na određenim lokacijama i na taj način zbog čega bi mi njima sad davali tako besplatno da se priključe na komunalnu infrastrukturukoju je npr. lokalna samouprava izgradila? Znači, hajde džabe sad da radimo, hajde da poklanjamo zemlju, hajde da poklanjamo objekte, hajde da poklanjamo državnu zemlju kao što smo počeli da radimo. Mislim da treba da pustimo lokalne samouprave da sami donose odluku o cenama komunalnog opremanja, jer to je njihov prihod.Dakle, te lokalne samouprave će na osnovu tržišta, potražnje, na osnovu toga da li su to objekti koji se grade za stambenu gradnju, da li je to prvi stan, na osnovu toga da li je to poslovni objekat, da li je proizvodni itd, u zavisnosti šta te opštine forsiraju u svojim sredinama, na taj način određivati i cene i pustimo tržište da to kaže. Ako te lokalne samouprave uvide da tu ne može da se plati komunalno opremanje, da ne mogu da plate te prihode, pa one će svakako odlukama smanjiti komunalna opremanja. Naprotiv, ako vide da to puno sredstava košta da se uloži u tu komunalnu infrastrukturu, onda će oni podizati cenu. Dakle, tržište to treba da kaže, a ne treba Ministarstvo da kaže, pogotovo kad nije takav Zakon o finansiranju lokalne samouprave, da komunalno opremanje neće biti prihodi. Mi treba džabe da radimo komunalnu infrastrukturu, a građani će da se priključuju kako hoće i neće nikom ništa da plaćaju? Ponavljam, dižemo PDV, dižemo druge namete, a ovamo ćemo da ostavimo one koji grade nelegalno da ne plaćaju ništa. Mislim da to stvarno nema smisla.
Hvala. Narodni poslanik Slobodan Jeremić, pravo na repliku. Izvolite.
U krajnjem je nekorektno da pojedini poslanici iz pojedine ili iz jedine poslaničke grupe pokušavaju da prevedu ovde nešto na lično. Nema ovde ničega lično. Nemam ja nikakav interes za ovo. Samo moram da kažem ovde da sam prošli put diskutovao i kazao da opština Čajetina nijednog građevinskog inspektora nije imalau toku letnje sezone, a sada su postavili građevinskog inspektora na određeno vreme na privremene i povremene poslove. Ako je to ta ozbiljnost, ako je to ono što će doneti boljitak, svaka čast. Ja nema ništa dalje da kažem.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Nisam mislila ništa lično. Mi svi tamo gde radimo, radimo onako kako najbolje znamo i umemo. Mislim da nema razloga da se ovde uplićemo da li u jednoj lokalnoj samoupravi se radi ovako ili onako. Broj glasova koje je DSS dobila u opštini Čajetina, gde vlada, a to je preko 50% glasova, govori o tome koliko nas narod podržava. Hvala.
Hvala. Na član 5. Amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, hteo bih da rasvetlim jedan specifičan slučaj i da pokušamo zajedno da pronađemo rešenje u tom pravcu. Mi očigledno razlikujemo dve stvari. Jedna stvar jeste vreme podnošenja zahteva. Druga stvar jeste datum izgradnje. Ako je problem Ustavnog suda datum izgradnje, onda nije istovremeno i problem Ustavnog suda datum podnošenja zahteva. Amandman koji sam predložio predlaže da sve one koji su izgradili objekte do 11. septembra 2009. godine stavimo u isti položaj time što ćemo da im damo naknadni rok, nakon usvajanja ovog zakona, od 90 dana da oni podnesu zahteve. Dakle, tu nema krivičnog dela. Ukoliko ovi koji su do 2009. godine izgradili i podneli zahteve mogu, ne vidim razloga zašto ne mogu i ovi koji su do 2009. godine isto izgradili objekte, a nisu podneli zahteve iz jednog vrlo prostog razloga jer imate ljude koji su bili veliki građevinski magnati koji su gradili puno i oni su sigurno podneli zahteve, međutim, imate i male siromašne porodice koje su na jadovite jade izgradili neku kućicu od 50, 60 ili 100 kvadrata i nisu bili u situaciji zbog finansijskih ograničenja da podnesu taj zahtev da im se legalizuje stambeni objekat. Sada mi njima, ukoliko bi usvojili ovaj amandman koji je predložen, dajemo mogućnost samo da mogu u periodu od 90 dana da podnesu taj zahtev, da ispune samo jedan formalni uslov. Taj formalni uslov im daje mogućnost da oni zaista budu u suštinski istom položaju kao i oni građani koji su taj formalni uslov ispunili. Da to zaista nema nikakve veze sa obrazloženjem koje sam dobio, moram da citiram i deo Ustava koji govori da se ne smatra diskriminacijom posebne mere koje Republika Srbija može uvesti radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe lica koja su suštinski u nejednakom položaju sa ostalim građanima. Dakle, ova lica su u suštinski nejednakom položaju sa ostalim građanima. Znači, ne radi se o tome da sada mi kažemo – hajde onaj ko je posle 2009. godine izgradio objekat, posle datuma o kome vi govorite. Na terenu se pokazalo da ćemo upravo socijalno najugroženije kategorije da dovedemo u situaciju da trebamo da damo mogućnost lokalnim organima vlasti da poruše 10 ili 20 hiljada takvih objekata, a ne treba da idemo u istoriju unazad, kada se to u Gradu Beogradu dešavalo, naročito u naseljima koje smo nazivali neformalnim naseljima. S druge strane, onda dolazimo u situaciju za isti taj broj ljudi da trebamo da obezbedimo stambene objekte. Dakle, ostavljamo te ljude na milost i nemilost lokalnih organa vlasti da oni odluče šta će sa njima, da li ćete da im srušite objekte ili ne. Razgovarao sam sa Mrežom „Anglunipe“ i sa nekoliko mreža nevladinih organizacija. Razgovarao sam isa Mrežom za ligu za dekade u okviru ovoga i kakve će to ozbiljne probleme da napravi na terenu. Na terenu se daje mogućnost lokalnim samoupravama da nam stvore još mnogo veći problem koji upravo sutra čeka vaše ministarstvo po pitanju rešavanja stambenog pitanja kada su u pitanju upravo socijalno ugrožene kategorije. Mi imamo, recimo, naselja kao što je naselje u Kragujevcu, ili naselje u Beogradu, u Zemunu, gde su ljudi pre 2009. godine izgradili svoje stambene objekte, međutim samo nisu ispunili jedan formalni zahtev iz ovog zakona, nisu ga predali. Nisu ga predali iz razloga zato što je u to vreme u prošloj Vladi, ministarstvo dobilo sredstva da pomogne tim ljudima i to su dobili sredstva u 12 opština, a da gotovo ni jedan zahtev nije predat. Međunarodne organizacije su htele da pomognu upravo takvim aktivnostima i dale su sredstva nekim nevladinim organizacijama i drugima i sada imate utrošena sredstva, a ti ljudi nisu to predali. Sada je pitanje čiji je to problem? Da li je to problem naš, svih zajedno ovde u Skupštini? Ne želim govorim o objektima posle 2009. godine. Govorim o objektima koji su izgrađeni upravo u ovim okvirima do 11. septembra 2009. godine. Ako uzimamo da je ustavno da se legalizuju objekti koji su izgrađeni do 11. septembra 2009. godine, onda ne vidim da ikakve veze ima sa pitanjem ustavnosti da se samo zahtev podnese u narednih 90 dana od dana donošenja ovog zakona. Posebno uzimajući u obzir deo Ustava koji govori o ljudskim i manjinskim pravima i slobodama, koji izričito daje mogućnost Vladi da definiše afirmativne mere. Još jednom se vraćam, ukoliko je suštinski problem datum izgradnje nekretnine, onda ovaj zakon u celini je protivustavan. Onda ne možemo da govorimo o legalizaciji bilo kog objekta koji je do tog vremena izgrađen. Ukoliko pođemo sa time da je datum 11. kao što je ovde pisano 11. septembar 2009. godine, nešto što je ustavno, što prihvatam i sa čime se slažem sa vama, onda ne vidim zašto je neustavno da ljudi koji su u tom ustavnom periodu, tzv. bar se tako tretira o zakonu, zašto im ne dajemo mogućnost da u roku od 90 dana samo taj formalni zahtev urade i podnesu taj zahtev da može da se legalizuje taj objekat. U tom smislu bih predložio, slušajući sve ove diskusije koje su bile i od kolega iz PUPS i kolega iz SPS, da pokušamo da sagledamo taj problem sa različitih strana. Nije meni problem, onaj ko je izgradio 1.000 ili 2.000 kvadrata stambenog prostora, pa za tih 1.000 ili 2.000 kvadrata stambenog prostora je imamo sigurno para da plati i dokumentaciju za legalizaciju i sve to da reši. Međutim, mnogo mi je ozbiljan problem onih ljudi koji su sa Kosova izbegli, pa su nekako uspeli, ili socijalno najugroženije kategorije, nekako uspeli da sagrade neke male kuće, a upravo je to ta kategorija stanovnika koja nije mogla da pripremi dokumentaciju ili, jednostavno, nisu imali tih 100 evra da dođu u situaciju da predaju te zahteve. Molim vas da još jednom razmotrite tu mogućnost, da se upravo tim ljudima, tim socijalno najugroženijim kategorijama da mogućnost koju im pruža Ustav. Oni su ta kategorija stanovništva koja se nalazi u suštinski nejednakom položaju u odnosu na ostale građane, što jasno piše u Ustavu, u članu 21. koji sam pročitao. Dakle, mi imamo ustavni osnov za to. Pretpostavljam da ste u pravu i podržavam deo gde imate ustavni osnov da je 11. septembar 2009. godine nešto što daje mogućnost, ali onda dajte da im damo i ovaj jedan formalni uslov, da zaista u periodu od 90 dana oni mogu da predaju zahtev i da na taj način pokažemo da smo mi kao Skupština Srbije odgovorni upravo prema socijalno najugroženijim kategorijama i onda da se svi angažujemo i da vidimo kako oni mogu da podnesu taj zahtev. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Božidar Đelić, Aleksandar Senić, Srđan Milivojević, Radoslav Milovanović, Jovana Mehandžić, Jovana Joksimović i Branka Karavidić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. ` Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, pokušaću još jednom da kažem šta je bila naša želja kroz podnošenje ovog amandmana. Pored kuća, zgrada, pomoćnih objekata, u proteklom periodu je građena i infrastruktura kojom su ti objekti priključeni na vodovod, kanalizaciju, gas, posle i na internet itd. Pored tih objekata kojima smo omogućili legalizaciju, građevinskih objekata – kuća, zgrada, fabrika, ostali su nelegalni objekti koje su nekada finansirali sami građani, a kojima su ti objekti priključeni na infrastrukturu. Sada imate situaciju da imate kuću koja će ovim zakonom biti legalizovana, imate dalekovod koji je napravljen još kada i koji je legalan i imate vod do te kuće koji će i dalje ostati nelegalan. Šta se dešava? Tim infrastrukturnim objektima trenutno gazduju javna komunalna preduzeća. Dakle, „Vodovod i kanalizacija“ naplaćuju uslugu isporuke vode i kanalizaciju, „Elektroprivreda“ naplaćuje struje, distributer gasa naplaćuje gas, distributer internet signala, odnosno kablovske televizije naplaćuje kablovsku televiziju, a ti objekti koji nisu magistralni su nelegalni. Kompletna infrastruktura u nekim ulicama je sada nelegalna, ali javna preduzeća gazduju tim objektima i naplaćuju korist. Ovaj amandman je imao nameru da se za te objekte podnese zahtev za legalizaciju, da to učine javna preduzeća ili privredna društva koja gazduju tim objektima i da se prihvati minimalni tehnički uslovi kako bi ti objekti mogli biti legalizovani. Dakle, da ispunjavaju sve uslove koje traže razne mere zaštite. Nije mi jasno zbog čega to niste prihvatili? Ostavićete jedan deo infrastrukture nelegalnim. Ne govorim o onoj infrastrukturi koja je kada je donet prethodni Zakon o legalizaciji nije mogao da se realizuje zato što je to bilo krivično delo, ali ranije su građani svojim sredstvima često i u saradnji sa tim javnim preduzećima gradili te objekte infrastrukture i oni su sada nelegalni. Postavlja se nekoliko pravnih pitanja. Čije je vlasništvo nad tim objektima. Sa druge strane, šta će se desiti ako jednog dana se desi havarija i će objekti dotrajati, ukoliko javno preduzeće bude trebalo da izvrši javnu nabavku održavanja tih infrastrukturnih objekata, kako će oni to moći da urade ukoliko taj objekat pre svega, nije legalan a sa druge strane nije uknjižen kao njihovo vlasništvo? Ovim amandmanom se otvara mogućnost i da se prenese vlasništvo nad tim infrastrukturnim objektima na ta javna preduzeća. Smatram ministre, da ste trebali da prihvatite ovaj amandman. Ukoliko niste prihvatili predlažem da u Zakonu o planiranju i izgradnji to pitanje uredite. Sada se vraćam na prethodnu tezu, protiv činjenice sam da zakon o planiranju i izgradnji uređuje pitanje legalizacije. Od vas sam čuo jednu tezu, ako je istinita, vi i kroz ovaj novi Zakon o planiranju i izgradnji ne samo da otvarate mogućnost legalizacije objekata koji su sagrađeni posle perioda 2009. godine, nego vi otvarate mogućnost da budu legalizovani objekti koji će biti građeni u nekom narednom periodu. Mislim da sam vas dobro razumeo. Vi ste rekli – šta ako se u nekom narednom periodu desi da neko slučajno zaboravi, pa se sagradi neki objekat nelegalno, zašto mu ne omogućiti da taj objekat legalizuje? Molim vas ministre dajte odgovor na to pitanje. Dakle, vi otvarate mogućnost, novu pravnu nejednakost da jedni građani po ubrzanom postupku, koji obećavate od kad vas poznajem gospodine Iliću, i pre kada ste bili ministar i dok ste bili poslanik i sada kada ste ministar, da će se na jednom šalteru izdavati građevinske dozvole, da građani neće čekati. Ne čeka se nikad više nego od kad ste vi postali ministar. Ne samo u vašem Ministarstvu. Čeka se po svim šalterima i u zdravstvu, i u svim drugim oblastima, nikad duži redovi nisu bili. Dakle, da li je tačno da i kroz novi Zakon o planiranju i izgradnji uvodite mogućnost nelegalne gradnje i da date odgovor na pitanje - zbog čega ne presečete taj krug nelegalne gradnje i nelegalizujete ovu infrastrukturu koja je sagrađena, ako već stvarate mogućnost da se legalizuju ti objekti koji su bili nelegalni? S druge strane, moram priznati ova oblast ni ranije nije bila regulisana Zakonom o legalizaciji. Dakle, ovo je novi momenat baš zato da bi se iz tog kruga legalizacije i nelegalne gradnje izvukli. Hvala.
Reč ima ministar Velimir Ilić.
Evo trudim se da ne pričam jako puno da bi brže radili, ali to ne vredi. Neki narodni poslanici iznose - ovaj rekao ovo te godine, onaj rekao ono, onaj rekao to, itd. i vrtimo se u krug. Prepoznajem neke narodne poslanike koji pričaju kako to treba, šta treba, a sećam se dobro kada su bili gradonačelnici i pravili prekršaj za prekršajem, kada su bili u nekim drugim partijama koje su bile bog i batina u Srbiji, sve prekršaje su pravili. Sada su otišli u neke druge opozicone vode, pa su se promenili 100%. Sad sve dodvoravanje građanima, itd. To nije korektno. Vi meni postavljate pitanja - šta ste predvideli? Pitam va,s gospodine Veselinoviću, vi ste profesor, šta vi ako imate opet nekog sumanutog gradonačelnika kojem pišete prijave, zapisnike, sve živo, da stane, da ne može više da krši zakon, a on samo gura, bez papira, bez dozvole? Šta ja sada trebam da srušim nešto što vredi 460 miliona evra. Šta da radim sa njim? Ne postoji sila da ga zaustavim. Čovek radi. On i danas radi, svaki dan radi. Da li verujete, kod tog čoveka da je u kubik betona ugrađeno 500 evra, a znate li vi koliko je realno ugrađen kubik betona u Srbiji, do 100 evra, od 50 do 100 evra. Sada vam tvrdim kada uzmete jedinične cene videćete da je petostruko više. Vi mu ne možete ništa. On radi. Inspekcija piše prijave. Nadležni ne reaguju i sve to tako stoji i to se vrti u krug. Ne mogu da kaznim građane koji su uzeli kredit 460 miliona evra i da kažem – ruši. Šta da radim? Narod nije kriv što svako danas može da dođe na vlast. Nema tu nekih kontrola ko može, a ko ne može. Ima ljudi koje ne možete da zaustavite, kada dograbe vlast nema nikakve kočnice. Ubih se ovde od priče da je građevinska dozvola u startu besplatna, da pravite ugovor za upotrebne dozvole i da se izmire stvarna ulaganja grada itd. Mnogi to ne shvataju i stalno objašnjavaju da će biti besplatno. Besplatno nećemo. Ponavljam da je veliki prihod koji je uveden od skoro, a to je porez na imovinu, izuzetno veliki bio. Da li verujete da ljudi u prvoj zoni imaju objekte koji će da pojedu sami sebe za deset godina ako se ne plaća porez na imovinu? To treba da se uloži u infrastrukturu i to su velike stavke. Da li shvatate jedno, kada čujete prepucavanja za mnoge objekte – kako se gradilo, gde se radilo i to je sve nezgodno. Pričamo o građevini. Svi vi kada diskutujete kažete – pad građevinarstva u Srbiji. Drastičan pad građevinarstva u Srbiji. Da li je tako? Slažem se. Da li znate da je za građevinske radove u Srbiji u Ministarstvu građevinarstva izdvojeno u budžet 170 miliona dinara? To je pola „Žičare“ na Staroj Planini. Kažite kako pokrenuti građevinarstvo i građevinsku industriju sa pola „Žičare“ od kojih je napravljeno ne znam koliko i koje ne služe ničemu sada, nego su u koprivama? To je bilo u nekoj prethodnoj Vladi. Kažu da je to ključna privredna grana. Kada se zavrte kranovi krenula je zemlja. Mi smo joj dali 1.600.000 ili 1.700.000 evra da pokrene celu mašineriju. Pomoć građevinskoj industriji i pomoć građevini. Ovde su neki diskutovali o komunalnom opremanju grada. Ako vi na poziciji, vi ste izglasali taj zakon a ne ja, kada ste glasali budžet izdvojite 190 miliona dinara za komunalno opremanje cele Srbije, i onda pitate mene šta da radite? Ne znam. Zašto ste glasali? Niko od vas nije ustao da kaže da to nije normalno. To je jedna bolje opremljena ulica. Koliko je miliona evra koštala ulica Bulevar kralja Aleksandra? Kao cela Srbija puta sto. O čemu se radi? Mnoge stvari nisu dobre i zato smo mi tu da menjamo. Ne želim sad da kritikujem, da pričam priče. Da li vi znate sada da most Beška npr. nema papire? Znate li da nekad izvođač i onog mosta pre 20 godina nije uradio zaštite u vodi koje su bile predviđene projektom i da imamo sad sanaciju mosta zbog toga, koja košta kao izgradnja novog mosta. Sad se mi pitamo – da li je neko odgovarao zbog toga? Nije niko. Da li mislite da je ta zaštita stavljena na ovaj novi most koji je pušten u saobraćaj za vreme mandata one vlade? Nije. Šta mislite, da li će sad da potkopa stubove bujica ili led kad krene da udara u stubove i da će i njemu brzo doći sanacija, ako se to ne uradi? Zašto se ne pitate – što je četiri puta odbijeno na prethodnim vladama rešenje Umke koja kliza u Savu? Znate da se tu Sava suzila sa 450 metara na 120? Znate li da četiri metra godišnje kliza ceo prostor u reku? Znate li da može da klizne to ako budu velike kiše i da pregradi Savu i do Siska da napravi jezero i da svi kažu – nema para za to. A sutra, ako se desi, ne dao Bog, to što može da se desi, šta ćemo onda? Prema tome, znate da je tu Sava u proseku duboka od šest do osam metara, a tu je 20 metara. Ona kopa i ceo prostor tone i oni ljudi što štrajkuju tamo i traže da se to reši su u pravu. Završiću. Molim vas da ovaj zakon razmotrimo i sve što je dobro, što možemo da prihvatimo, mi ćemo prihvatiti. Nemojte nas sad kritikovati – što smo prihvatili puno amandmana. Prihvatili smo svima vama, ko god je dao dobar amandman, da može nešto da popravi. Nema nijedne stranke kojoj nismo prihvatili neki. Predsednik Odbora je tu, sve što je bilo dobro, mi smo prihvatili. Prema tome, molim vas da mi nastavimo ovo i da radimo, jer ovo je dobro za sve, da se završi i da se stavi tačka na to divlje građenje. Vi mene pitate – Ministarstvo ima predviđena sredstva. Tačno, za dozvole koje mi izdajemo, a mi izdajemo za fabrike i za sve ostalo. Slažem se sa vama, gospođo. Kako je mogla prethodna vlada da podigne kredit 300 miliona evra bez ijednog papira, bez građevinske dozvole, bez vlasništva za imovinu? Taj ko je dobio kredit nije vlasnik imovine gde je dobio kredit. Kako je moglo to da se završi tako i da se zaduži država i da se potroši svih 300 miliona i onda dođu kod mene – daj nam papire da se ne sruši fabrika. Tačno je da postoje sve krivične prijave koje su aktivirane. Ja nisam sudija. Postoje zapisnici i postoji sve. Tačno je da mnogi i danas dolaze u opštinama, gledate li vi to na televiziji, i kažu – ovde pravi fabriku, a tu ne sme da se pravi fabrika. Tačno je ovo da je na vodozahvatu napravljena prerada olova i taj je čovek sad napredovao, on je glavni u Vojvodini, on sad o mleku raspravlja, a vodovod je sredio. Ne sme to da se uradi. Ja se izvinjavam. Hvala vam danas na saradnji. Sutra ćemo, daće Bog, nastaviti.
Gospodo narodni poslanici, završavamo danas sa radom. Nastavljamo sutra u 10.00 časova.