Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 38. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Suzana Lep Šimenko, Ksenija Korenjak Kramar, Anita Koleša od 18. ure dalje, Andreja Potočnik, Irena Grošelj Košnik, dr. Mirjam Bon Klanjšček, mag. Tanja Cink, Zvonko Lah, dr. Franc Trček, Peter Vilfan, Ivan Hršak, Franc Breznik, Roberto Battelli, Ivan Škodnik, Danilo Anton Ranc, Ivan Prelog, Marjan Dolinšek od 17. ure dalje, gospod Igor Zorčič, Tomaž Lisec in gospod Franc Laj. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 26. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 38. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 5. februarja 2018, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo.Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 38. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Postopkovno, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Saj ni bilo tako težko, predsednik. Glejte, jaz sem nazadnje, gospod predsednik, opozarjal na to, da gospoda Klemenčiča ni trikrat zapored. Takoj po tistem pa ste vi rekli, da boste urgirali oziroma opravili tisto, kar človek pričakuje. In predsednik Vlade je slišal, da ga trikrat ni bilo. Jaz sem bil pa popoldne obveščen tam iz tistih krogov pri prejšnji seji, iz pravosodnega ministrstva, češ, ne repenči se, če bo treba bo tudi zbolel, odgovoril ti pa ne bo. Jaz sem bil vesel, ko ste poslali obvestilo 6. 2. iz katerega izhaja, da bo gospod Klemenčič tu. No, danes je pa zbolel, se pravi, da je naredil to, o čemer so me obvestili pred mesecem dni. Gospod predsednik, še enkrat prosim, zagotovite prisotnost gospoda Klemenčiča in prosim tudi predsednika Vlade, da zagotovi prisotnost gospoda Klemenčiča, ki svojega dela očitno ne opravlja več. Hvala lepa.
Glede na to, da je opravičilo, da je zbolel, glede tega dejansko ne morem narediti nič. Bom pa naredil vse, tako kot sem do zdaj, da bodo vsi prisotni. In to ve tudi predsednik Vlade. Tako mislim, da kaj dodatnega k temu ne morem povedati. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 27 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili Boris Koprivnikar, minister za javno upravo, Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica za izobraževanje, znanost in šport, Alenka Smerkolj, ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, ter mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar. Poslanec dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa. Gospod predsednik, jaz se zavedam, da je vodenje koalicije zahtevna naloga. Sam sem to doživljal od blizu v obdobju 2004–2008. Vodenje koalicije v zadnjih mesecih je posebno zahtevna naloga ali pa težka, vodenje koalicije, če ti pa razpada, je pa verjetno nekaj še hujšega. Čas, ki ga živimo, daje vtis, da koalicije ni več. Zato se jaz sprašujem, kako bo z vodenjem te države z vaše strani v času, ko pravzaprav vas nihče več ne posluša. Ne poslušajo vas koalicijski partnerji, ne poslušajo vas vaši poslanci, kar bom kasneje tudi utemeljil. Zdi se mi, da smo v nekem nenormalnem času in pravzaprav nevarnem času, nevarnem času, ker opravilno sposobne Vlade ni več. Jaz vas ne bom spraševal o volitvah 2014, pa o mandatu pred našega predsednika, pa o vseh tistih zadevah, to boste kasneje odgovoril vašim poslancem, ampak jaz vas sprašujem pravzaprav, kako lahko trdite, da koalicija še je. Namreč za 10 zakonov je 10 poslancev SMC v zadnjem trenutku ugotovilo, da so nujno potrebni. Ali si predstavljate? Nujno potrebni. Recimo v Celju, zakon gospe Sluga bom jaz podprl, je nujno potrebno zdajle zagotoviti 24 milijonov, kar je gospa zdajle ugotovila, zadnja 4 leta pa ni ugotovila, da bi bilo v Celju kaj potrebno. Kar 10 zakonov je iz te vaše stranke, ki so jih podpisali vaši poslanci in vložili vaši poslanci. Vi ste danes zjutraj sicer rekli, da poslanci skušajo v zadnjem času urediti posamezne probleme in da bi bilo to preko Vlade menda mesece dolgo. Ja, gospod predsednik, ja saj to ni res! To ni res! Vi lahko zakon sprejmete na dopisni seji in ga pošljete v parlament takoj. Daste nujni, hitri in ne vem kakšen postopek, pa bo marca sprejet. Tako da tisto, kar ste izjavili, ni točno. Gre tudi za druge zakone. Recimo, gospa Počkajeva, ki je nisem še nikoli slišal v tem parlamentu govoriti, je sedaj ugotovila, da nujno potrebujemo še en zakon. Imamo tudi tri zakone iz Desusa, imamo dva zakona iz SD. Vsem tem zakonom, zlasti koalicijskim iz SMC ne morete reči, da so to zakoni, ki so nujno potrebni za XY. Te zakone lahko imenujete zakon o zagotavljanju pogojev za izvolitev XY poslanca ali za njegovo novo službo. Tako bi bil pravilen naslov posameznih zakonov, vendar temu ni tako. V tem delu prosim za odgovor na vprašanje: Kako boste zagotovili normalno funkcioniranje države v času, ki prihaja? Seveda bom pa prosil potem tudi za naprej. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, dr. Gorenak za vprašanje. Koalicija ne razpada. Koalicija deluje, in to normalno. Dokaz so številni akti, številne operativne dejavnosti, vse tisto, kar vsak dan delamo. Pravite, da imate, gospod Gorenak, vtis, da koalicije ni več. Jaz bi rekel, da sem bil priča mnogim vtisom vas in tudi vaše stranke SDS denimo že na prvi seji, ko sem tu nastopil kot predsednik Vlade, ste imeli vtis, da bomo takoj po imenovanju koalicije razpadli. Imeli ste vtis, da SMC ne bo preživela niti enega leta. Potem da ne bo preživela dveh let. Potem da ne bo preživela treh let. Bili ste polni vtisov, gospod Gorenjak, vi, vaši somišljeniki v stranki, člani SDS, pa tudi drugi. Jaz bi rad povedal našim državljankam in državljanom, da se je pomembno ozreti v podatke, ne pa v vaše vtise, ki so pogosto zelo čudaški, in predvsem merijo – kam? – gospod Gorenak? Merijo v to, da bi povzročili med državljani in državljankami nek nemir, nek strah, država ne deluje, ne gre. Poglejte, vse deluje, vse gre. Res je, ta hip imamo stavke. Vendar stavke so bile, bodo, vendar potekajo po nekem normalnem scenariju. Medtem ko vse ostalo normalno deluje. Naj povem takole. Predpise sprejemamo po normativnem programu, kot je določen. Vlada jih predlaga, Državni zbor jih dobi in zato tudi ta seja Državnega zbora, ker Vlada deluje, ker je predložila predpise, o katerih boste odločali. Če predloži kakšen podpis poslanec, je to njegova legitimna pravica. Jaz nisem odrekel SDS legitimne pravice, s katero ste zavrli proces gradnje drugega tira, ko ste vložili zahtevo za referendum. Seveda od zadaj, ker se niste upali postaviti v prvo vrsto in ste gospoda Vilija Kovačiča opremljali s podpisi. Ampak zavedati se moramo nečesa. To je vaša pravica, zato sem jo priznaval. Zato tudi vi nimate nobene pravice, da ne bi priznavali pravice vašim kolegom poslancem, tudi iz vrst SMC, ki z dobro željo, da bi pripomogli k boljši zakonodajni ureditvi, vlagajo tudi nekatere zakone. Seveda jih pa vlaga tudi vlada. In če je njihova ocena, ocena poslancev, da morajo vložiti zakon sami, se pogovorite z njimi, zakaj je taka ocena. Jaz verjamem, da je to mišljeno s strani vseh poslancev, da bodo pomagali na nekih področjih. Kadrovska politika, če omenim, poteka normalno. Mi imamo določen kadrovski načrt, po katerem kadrujemo v letu 2017, sedaj v 2018, in to ne tako, kot bi si kdo sam želel, ampak kot kažejo potrebe v javni upravi, v državni upravi. To poteka v normalnih procesih. Imamo, kot veste, res je, te tri dni stavke, ki jih obžalujem. Mislim, da nisi bile nujno potrebne, pa vendar spoštujem voljo vseh tistih, ki danes stavkajo, da povedo, kaj mislijo, da se v nadaljevanju pogajanj z njimi soočimo. Vendar tudi s sindikati, s predstavniki teh skupin vodimo ves čas konstruktiven dialog, vladna stran podaja predloge, tudi v tem času, ko pravite, da ne delujemo, pa še kako delujemo. Še prejšnji tedensmo podali predloge, imeli več sestankov, srečanj s sindikati. In tako bo tudi potem, ko se bodo stavke končale. Smo vlada dialoga, sprejeli smo do zdaj kar nekaj zavez, jih izpolnili, odpravili mnoge varčevalne ukrepe, povišali tiste zadeve, ki so prispevale k nekolikšnemu povišanju standarda, in tako gremo tudi naprej. Zagotavljamo stabilnost javnih financ tudi naprej in gospodarno upravljanje z državnim premoženjem po merilih, po kriterijih in po zakonih, ki veljajo. Spoštujemo to, da smo sprejeli fiskalno pravilo, imamo tudi ustrezen nadzor, hkrati pa smo s proračunom za leto 2018 zagotovili, da bo država ne glede na volitve in na karkoli normalno delovala. Imamo pomembne izzive. Ukvarjamo se z vprašanjem odločitve glede arbitrarne zadeve med Slovenijo in Hrvaško. Imamo druge zahtevne izzive, ki jih koalicija ves čas odgovorno in skupno naslavlja, in kadar je potrebno, kadar je to pristojnost Državnega zbora, predlagamo v sprejetje ustrezne akte. Naj vam zagotovim, gospod Gorenak, pa tudi vsem ostalim poslankam in poslancem, Vlada deluje in bo delovala do konca mandata normalno. Seveda pa to ne pomeni, da ne bodo kdaj tudi znotraj Vlade, znotraj Državnega zbora se kresala različna mnenja. To je demokratični postopek, ki na koncu pripelje po procedurah do neke odločitve. Ampak ponavljam, Vlada deluje normalno, in želim si, da bi državljani imeli ta pravi vtis, da bomo lepo do konca mandata stabilno peljali državo naprej. Hvala.
Poslanec dr. Vinko Gorenak, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Predsednik, seveda delujete, zdaj bova šla skozi dva primera. Jaz se ne spomnim, da bi v tem parlamentu aktivno poslanko že vnaprej, na zalogo imenovali na direktorsko mesto. Vi ste gospo Cinkovo imenovali za direktorico VDC, Vzgojnega delovnega centra v Novi Gorici z mesecem junijem. Vidim, da gledate ministrico, ampak kakorkoli že. Vaš sekretar je tudi sporočil v Novo Gorico, »dogovorili smo se, da imenujete njo«. Glejte, ali je to kadrovanje, gospod predsednik? Ali je to kadrovanje, o katerem nič ne veste in poslušate ministrico tam zadaj? Pojdiva v Celje, gospod predsednik. Jaz sem leta 2015 po osmih mesecih mandata pred Maximarketom srečal gospo Zakoškovo, pa je rekla: »Dober dan, gospod Gorenak!« Sem prekel: »O, dober dan, kako pa vi mene poznate?« Je pa rekla: »Jaz sem pa poslanka.« Krasno! Glejte, v Celju ste odstavili direktorja bolnišnice, enega redkih direktorjev, ki je bil sprejemljiv za Janševo vlado, ki je bil sprejemljiv za vlado Alenke Bratušek in ki je bil sprejemljiv za mnoge druge. Pa še nekaj, eden redkih je, ki je posloval s plusom. Ali si predstavljate? Odstavili ste ga! In kaj je v nadaljevanju? SD-jev kandidat je bil neprimeren, tista kandidatka, ki bi bila daleč najboljša in zdravstvo pozna, ker je zdravstveni zavod že vodila, je dobila en glas, medtem ko po vaših navodilih je gospa Zakoškova, ki menda, glede na to, da je zelo zdrava gospa, bolnišnice še ni videla od znotraj, ona bo pa najprimernejša za vodenje bolnišnice. Vidite, tako kadrujete. In tako ni kadrovala do zdaj nobena vlada. Jaz se strinjam s tem, da imajo poslanci pravico vlagati zakone, ampak ali ni čudno, da dva meseca pred volitvami ali pa tri mesece pred volitvami, za katere dobro veste, da jih verjetno ne bo možno [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Najprej naj odgovorim na prvo vprašanje. Poslanka, ki ste jo omenili, še ni imenovana, je pa to odločitev, ki je v pristojnosti sveta zavoda. [[smeh v dvorani]]
Prosim za mir v dvorani.
Svet zavoda je dal to soglasje. Ja, poglejte, vi ste navajeni, da ste očitno vedno iz politike dirigirali, kako morajo glasovati. Mi tega tako ne delamo. Ja, kako pa potem čudno razmišljate? Jaz nisem v svetu zavoda, pa predstavljam Vlado. Se pravi, če svet nekega zavoda nekoga imenuje, je zdaj predsednik Vlade odgovoren za to kadrovanje po vašem, da sem jaz kadroval. Gospod Gorenak, to so pretekle prakse, vi ste jih bili vajeni, zato pa podpisujete takšne pogodbe, kot so bile, ki so koruptivne in so narobe, protipravne, zato ker ste navajeni tega dela. Tako je pri vas. Oprostite! Jaz se trudim za drugačno Slovenijo, res se trudim za drugačno Slovenijo. In jaz res upam, da bodo volivci to enkrat dokončno prepoznali, da bodo rekli, kdo je tisti, ki s prstom kaže na druge, recimo v tem primeru vi na Vlado, pa sami delate nepravilnosti. Če grem na drug primer. Direktor bolnice v Celju, ja, mogoče je bil sprejemljiv za Janševo vlado, kot ste rekli, za vlado Alenke Bratušek. Mi smo ugotovili, torej pristojno ministrstvo je ugotovilo, da ni bil uspešen, da ni bil uspešen pri pripravi programov in da je povzročil, kolikor se spomnim iz poročila, tudi finančno škodo samemu zavodu. [[nemir v dvorani]]
Malo miru prosim!
Ja, vi pravite dobiček. Ja, to je verjetno treba zdaj proučiti. Ampak jaz vem, spomnim se, ko sem to poročilo bral, da je bilo poročilo takšno, da je šel iz utemeljenih razlogov. Zdaj tukaj ne bi z vami razpravljal na pamet, da ne bomo naredili krivice, ampak v spominu imam, in to lahko preverite pri finančni ministrici, da so bili še kako utemeljeni razlogi, da je moral zapustiti delovno mesto. Lepo prosim, z nekimi takšnimi takole potegnjenimi kadrovskimi primeri, ki jih potem kar na Vlado prenesete, Vlada je kriva, da je tam v nekem kraju nekje nekdo kadrovan. Gospod Gorenak, to ni korektno. Vlada ima svoje pristojnosti in v okviru teh pristojnosti imenuje odgovorno, govorim za našo vlado, tiste osebe, za katere je prepričana, da zaslužijo takšno imenovanje. Hvala lepa.
Poslanec dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala lepa. Seveda prosim za razpravo o odgovoru. Gospod predsednik, zakaj? Zaradi tega ker vi govorite stvari, ki ne držijo, zato tudi želim razpravo. Ne morete mene farbat, to lahko farbate koga drugega, da predsednik Vlade nima nič s tem. Vaša vlada je imenovala nadzorni svet, seveda pa zdaj nadzorni svet naprej imenuje vašo poslanko. Ne govorite o teh zadevah tako. In spotikate se ob naš kredit, ki predstavlja prekršek – prekršek, eventualno prekršek. Vaše dejanje imenovanja poslanke je pa koruptivno ravnanje. Zakaj še zahtevam razpravo? Iz temeljnega razloga, ker vi trdite, da koalicija deluje. Zdaj pa samo citiram naprej in nič več. Dejan Židan: »Zasebnik MD Medicina brez koncesije je dobil 130 operacij, UKC Ljubljana je ponudil 480, dobil 160, UKC Maribor ponudil 276, dobil 102 … in tako naprej. Mi smo bili proti, Desus je bil proti, SMC je to sprejel.« To je tvit gospoda Židana. Zdaj ko je noter prišel, sta si pa lepo roke dela za kamere. Ali ni to lepo?! Ja, pa povejte, ali je še SD noter ali ni, ali je Desus še noter ali ni. Gremo naprej. Desus je dal isti tvit. Potem recimo odziv gospoda Židana. Odziv na tri aktualna vprašanja. Predsednik stranke SD Židan: »Sporno je, da se ob kapacitetah javnih zdravstvenih zavodov program operacij na dopisni seji podeljuje zasebnikom.« Menda je to tudi res. Saj ne šimfam ministra Židana, ampak dejstva, ki so. Koalicija pa vi pravite, da deluje. Sveži podatki, nov rekord, tudi ta tvit. Po podatkih na dan 1. februarja 2018 na eno od 61 zdravstvenih ustanov je čakalo 248 tisoč ljudi ali 59 % več kot v začetku vašega mandata. Od tega 63 tisoč 124 nad še dopustno mejo ali 25,4 % čakajočih. Vi podprete ministrico, pa pravite, da imate dobro ministrico, ampak prav ima gospod Židan, številke so točne. Naprej, gospod Židan: »Drži. Na kratki dopisni seji sprejemati sporne odločitve je po njenem in večinskem mnenju okej. In ne dati dovolj dela javnim bolnišnicam, ampak raje zasebnikom, je po njenem tudi skrb za javno zdravstvo. Razočaran.« Gospod Židan. Prav ima. Ampak tako torej deluje vaša koalicija. In tu so torej razlogi, zakaj moramo opraviti razpravo o vašem odgovoru. Ne kazati na opozicijo, opozicija ni v vladi, pa tudi to ni res, da smo mi rekli, da stranke SMC ne bo več. Tega nismo nikoli rekli. Rekli smo, da ne boste pripeljali do konca. Res pa je tisto, kar sem jaz rekel že nekajkrat, da vas bo najverjetneje za enega dobrega fičota. To je pa res. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. 2. 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Miha Kordiš, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in vpeljava solidarne javne dajatve je temeljna obljuba Mira Cerarja in njegove vlade. Ta namena uživa podporo tudi nas v Levici, ker bi delavska večina plačala manj, kot plačuje sedaj, bogati pa bi plačali več. Trenutna ureditev je ravno obratna. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je nesolidarno, neučinkovito in nepravično. Nesolidarno je zato, ker vsi plačujemo tistih 28 evrov na mesec, ne glede na to, ali nekdo živi z minimalno plačo ali pa sedi v vrhu SDH za 13-kratnik minimalne plače. Neučinkovito je pa dopolnilno zavarovanje zato, ker komercialne zavarovalnice neupravičeno prestrezajo 60 milijonov evrov sredstev iz vplačil zavarovancev, ki jih kanalizirajo v svoje delovanje, namesto da bi ta sredstva krepila slovenski javni zdravstveni sistem. Dopolnilno zavarovanje je skratka ena izmed oblik legalizirane korupcije, od katere ima koristi samo zdravniško-zavarovalniški lobi in bogati, račun pa plačujejo vsi ostali. Ampak po treh letih in pol zavlačevanja se je zgodilo, da je gospod Cerar prižgal zeleno luč varianti ukinitve dopolnilnega zavarovanja in javni dajatvi, ki je najmanj solidarna in najmanj pravična od vseh možnih variant. Progresija po tem predlogu komaj da obstaja. Delavec na minimalni plači naj bi prispeval 2,5 odstotka, nekdo, ki je na direktorskem položaju, recimo direktor Luke Koper pa 2,5 promila svoje plače. Se pravi, v relativu delavec z minimalno plačo prispeva 10-krat več kot nek direktor. Kako je to pravično? Naprej. V ta predlog tudi niso vključeni dohodki na kapital. Kdor bogati z lastništvom delnic ali pa oddaja kopico stanovanj v najem, ne bo prispeval nič. Delavec z minimalno plačo bo dal 20 evrov, nekdo, ki pobere za 4 tisoč evrov najemnin mesečno, pa bo z naslova teh dohodkov plačal točno nič. Na to se je odzvalo Ministrstvo za zdravje, ki se s tem, kot kaže, ni strinjalo in predlagalo uvedbo solidarnejše 7-stopenjske lestvice. Po tej bi bogati plačali 70 evrov namesto 35, 80 % zavarovancev pa bi plačalo manj kot sedaj. Zato me zanima, gospod Cerar: Ali boste podprli ta predlog Ministrstva za zdravje? Kdaj lahko solidarnejšo varianto te dajatve pričakujemo v Državni zbor?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, poslanec Kordiš za vaše vprašanje. Gre za res zelo trd oreh in tukaj pravzaprav vsi gledamo v isto smer, k istemu cilju. Nobeni vladi v 25 letih ni uspelo bistveno reformirati oziroma spremeniti tega zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. To je trd oreh, ki smo se ga lotili in pripeljali zadevo do točke, ko bi jo lahko zdaj sprejeli. Moram reči, da četudi sam zelo želim, da bi ta predlog sprejeli še v tem mandatu, da bi prišel v Državni zbor in bi ga lahko pravočasno sprejeli, kajti strinjam se z vami, da je treba to dopolnilno zavarovanje urediti na bolj pravičen, solidaren način v korist naših državljank in državljanov. Novela ZZVZZ, kot se ta zakon na kratko imenuje, je bila v javni razpravi v februarju in deloma v marcu. Kot veste, je ministrica res predlagala to 7-stopenjsko lestvico v zakonu, potem je bila razprava zelo burna, čez 400 pripomb, pa moramo upoštevati, da je zakon prinesel tudi številne druge rešitve. To je zelo obsežen zakon, ki mu ne nasprotujemo, veliko dobrega je tukaj, kar je nesporno. Gre pa za to konkretno vprašanje, kako pravzaprav vzpostaviti neko čim bolj solidarno zavarovanje kot nadomestitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Tukaj nam je zelo pomembno, da res pridemo do neke rešitve, ki bo čim bolj solidarna in pravična, kot pravite, in je bila predlagana neka rešitev. Na koncu je prišlo po javni razpravi do tega, da se je predlagala razdelitev na tri razrede. Dejansko po tem predlogu bi sicer, kot piše tukaj, podatki pravijo, da bi več kot 90 % upokojencev in več kot 60 % zaposlenih plačevalo manj, kot plačujejo danes za dopolnilno zavarovanje. In tukaj bi bili upoštevani le doseženi aktivni dohodki državljank in državljanov. Vendar se strinjam z vami, da takšen predlog še ni dovolj solidaren za mnoge, kljub temu da jih veliko sprejme v objem na bolj pravičen način, zato si bom tudi sam prizadeval skupaj z ministri, predvsem z ministrico za zdravje, finance in po potrebi še s kom, da pridemo do še boljšega predloga. Na tem se sedaj dela in pričakujem v najkrajšem možnem času, da bo Vlada to obravnavala. Predvsem je jasno, Vlada tega predloga še ni sprejela, kajti ne želim sprejeti na Vladi nek predlog in ga poslati v Državni zbor, ki bi bil premalo solidaren, premalo pravičen. Zato sedaj pričakujem, da bo v najkrajšem možnem času, ko poteka ponovno medresorsko usklajevanje, neka prava rešitev, bolj solidarna, pripravljena, da jo bomo lahko predložili v Državni zbor, kajti verjamem, da ta zakona zelo zelo potrebujemo. Hvala lepa.
Poslanec Miha Kordiš, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glede na to, da se z veliko hitrostjo mandat aktualne vlade približuje h koncu, me naprej še enkrat zanima konkretneje: Kdaj lahko pričakujemo ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in na njegovemu mestu zares solidarno in zares pravično javno dajatev na klopeh Državnega zbora, zato da gre stvar še v temu mandatu? Moje vprašanje glede vsebine in organizacije te solidarne javne dajatve je prav tako neposredno. Imamo Ministrstvo za zdravje, ki predlaga sedemstopenjsko lestvico. Po tej lestvici bi bogati plačali 70 evrov, po aktualnem predlogu taisti razred bogatih plačuje 35 evrov. Hkrati pa bi s predlogom Ministrstva za zdravje 80 % vseh zavarovancev prispevalo manj, kot prispevajo sedaj. Mene zanima in bi rad slišal od gospoda Cerarja: Ali boste tak predlog podprli in se boste za to zavzeli? Drugi ukrep v tem organizacijskem sklopu solidarne javne dajatve so pa pasivni dohodki nekoga, torej vključitev rent, dividend iz delnic v zajem osnove, iz katere se odvajajo sredstva v Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kot rečeno, besedilo zakona je še v medresorskem sodelovanju, v katerem se po mojem vedenju ponovno preverja tudi ta lestvica, ki ste jo omenili, vendar ta hip še ne morem dati dokončnega podatka, kakšna rešitev bo sprejeta. Vsekakor gremo v smeri večje solidarnosti, večje pravičnosti, da tisti, ki imajo več denarja, boljše dohodke, plačajo več kot tisti, ki imajo manj, ki so na minimalni plači ali kako drugače v šibkejšem položaju ter morajo plačati bistveno manj. Ravno to rešitev iščemo. Kot rečeno, zelo priganjam, da bi še ujeli te zadnje roke v tem mandatu tako da govorimo tu o tednih, ne več v mesecih. Upam in verjamem, da bo zadeva šla pravočasno skozi Vlado, da boste, potem lahko poslanci o njej odločali. Hvala lepa.
Poslanec Miha Kordiš imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo, predsedujoči. Želim razpravo o odgovoru predsednika Vlade na temo ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in uvedbo solidarne javne dajatve. Gre za ključno obljubo Mira Cerarja, njegove vlade, zapisana je tudi v koalicijskem sporazumu, a temu navkljub se v treh letih in pol ni zgodilo nič. Predsednik Vlade pravi, da je solidarnejša varianta ukrepa v medresorskem usklajevanju. Jaz se samo bojim, da pred koncem mandata ta ukrep iz medresorskega usklajevanja ne bo prišel in da bo tam tudi ostal. In še enkrat, dopolnilno zdravstveno zavarovanje je nesolidarno, je neučinkovito in je nepravično. Vse prevečkrat smo na vseh področjih življenja pri tej vladi videli rešitve, ki so bile takisto oziroma so še vedno nesolidarne, nepravične in neučinkovite, zato bi se kaj lahko zgodilo, da do izpolnitve te ključne obljube na zdravstvenem področju ne bo prišlo. In tukaj mislim, da mora poseči Državni zbor, intervenirati, odpreti razpravo o odgovoru predsednika Vlade, vsebinsko vezano na solidarno javno dajatev, in pospešiti potek stvari. Hvala.
Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. februarja 2018, v okviru glasovanj. Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Drage poslanke, poslanci, spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, dober dan! Zanima me prihodnost, zanima me, kako bodo naši državljani živeli jutri, in kako se bodo v tej državi počutili. Moje vprašanje, predsednik Vlade, je zelo preprosto. Nekateri pravijo, da je preteklih 10 let izgubljeno desetletje. Moje vprašanje vam se glasi: Kaj je vaša vlada storila za to, da je naša država Slovenija bolje pripravljena na težave in izzive, ki čakajo Slovenijo v prihodnosti? Zelo konkretni eksaktni podatki, ki ne puščajo veliko možnosti za opozicijsko interpretacijo, so podatki vladnega Umarja, OECD, Evropske komisije. Vse te tri organizacije izpostavljajo tri ključne težave in izzive, ki Slovenijo čakajo v prihodnjih letih, in to negativne demografske trende, visok javni dolg in okorno poslovno okolje. Glede negativnih demografskih trendov se žal vaša vlada ni kaj veliko ukvarjala. V prihodnjih 10 letih bo kar 100 tisoč naših državljanov dočakalo pokojnino, kar je v redu, ampak to pomeni izjemen pritisk na pokojninsko blagajno, zdravstveno blagajno in na vse, kar za seboj potegne. Visok javni dolg. Zdaj se je na ameriškem trgu oziroma v Ameriki se je spet zgodil nek tak manjši pretres na borzah. Kaj, če ta kriza spet pljuskne v Evropo? Glede na to da v času konjunkture nismo zniževali javnega dolga, Slovenija v primeru naslednje gospodarske krize žal nima veliko manevrskega prostora. Ker v to zadnjo krizo smo prišli s 23 % BDP javnega dolga na 80 %. In še ene takšne krize Slovenija kot taka ne bi preživela. In na koncu še okorno poslovno okolje. Pravijo zelo jasno, birokratske ovire so izjemne, predvsem pa investitorje motijo dvojna pravila. Nekaj, kar je omogočeno tujcem, našim domačim, lastnim investitorjem ni omogočeno. Torej zdi se, predsednik Vlade, da Slovenija leta 2018 ni kaj bolje pripravljena na izzive, ki naš čakajo, kot je bila leta 2014. Prosim, dajte nas razsvetlili: Na katerih področjih vi ocenjujete, da ste Slovenijo boljše pripravili na izzive, ki nas čakajo?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec Tonin, žal mi je, da nimam 20 minut časa, ker bi 20 minut rabil, da bi vam vse povedal, ker imamo toliko dobrih dosežkov. Ampak zdaj bom bil zelo kratek. Prvo pravite, nismo zmanjšali javnega dolga. V letu 2014 je bil javni dolg 82 %, letos načrtujemo, da bo konec leta okoli 72 %, celo malo nižji. Mi smo za približno 10 % znižali javni dolg. In če želite podatke, vam bom povedal še en podatek – mi smo z zelo uspešno politiko Direktorata za zakladništvo pri Ministrstvu za finance bistveno prestrukturirali ta javni dolg, tako da smo tudi bistveno zmanjšali obresti. V letu 2019 se strošek za obresti iz državnega proračuna znižuje pod 800 milijonov evrov, kar pomeni več kot 280 milijonov evrov letno nižji izdatek za obresti v primerjavi z letom 2014. A veste, koliko tega smo lahko v tem času namenili v investicije, v infrastrukturo, celo v znanost, kar ima vse multiplikativne učinke? Ne pozabite, že zdaj povem – ravno to, da smo v zadnjem proračunu več namenili za znanost in infrastrukturo, pomeni, da gledamo naprej v razvoj, kajti ti dve dejavnosti imata največje množilne multiplikativne učinke na gospodarstvo. Poglejte si podatke o zaposlenosti. Jaz vedno rečem: Delo je najboljši socialni ukrep. Mi smo nezaposlenost zmanjšali s tam okoli 130 tisoč na nekaj čez 80 tisoč. Zaposlili smo veliko mladih in tako naprej. Še to bi rekel, da je tudi ta direktorat, ki sem ga prej omenil, dobil nagrado londonske revije Risk Magazine za leto 2017 za inovativno strukturo transakcij medvalutnih zamenjav in izrazito izboljšanje profila tveganosti državnega dolga. Se pravi, tudi svet prepoznava, kako dobro smo na tem delali. Konsolidirali smo javne finance. Konec leta 2014 smo imeli bistveno čez 4 % primanjkljaja, letos bomo imeli prvič presežek v državnem proračunu. Se pravi, smo uredili javne finance, državni proračun deluje normalno. Pridobili smo nazaj državno suverenost. Gospodarsko rast imamo še enkrat višjo, kot je v Evropski uniji. To ni naključje. To ni samo stvar konjunkture v svetu in dobrega dela naših gospodarstvenikov, pač pa tudi podpornih ukrepov Vlade, številnih konkretnih ukrepov Ministrstva za gospodarstvo, promocije turizma, infrastrukture, izgradnje dodatnih železniških in cestnih modernih povezav, vlaganja v znanost, kot sem omenil. V šolstvu uvajamo nove pristope, vajeništvo in tako naprej. Povezujemo gospodarstvo s šolsko in znanstveno sfero in tako naprej, in tako naprej. To so konkretni podatki, merljivi v številkah. Ministrstvo za javno upravo je v sodelovanju z drugimi ogromno naredilo na digitalizaciji procesov javne uprave in tudi na drugih področjih. Se pravi, kaj delamo? Izboljšujemo poslovno okolje, imamo bolj racionalno državno upravo, v kateri imamo celo manj zaposlenih kot na začetku mandata, smo jih pa nekoliko več zaposlili v javni upravi, ker si to zdaj lahko privoščimo, na področju zdravstva, sociale, šolstva, ker so to področja, ki jih rabimo. Ravno zaradi tega, to je pa res, ker smo pred izzivi staranja, torej demografskimi izzivi, širši, imamo še druge izzive. Recimo učenje veščin in podobno. Ampak če pogledate poročila OECD, Evropske komisije in Umarja, smo v večini zadev bistveno napredovali v konkurenčnosti, bančni sistem je bistveno bolj stabilen, uredili smo gospodarjenje z državnim premoženjem. To je zdaj urejeno, poteka po merilih. Meri se donosnost. Se pravi, nek gospodarsko-finančni sistem smo stabilizirali in zdaj moramo ohranjati to gospodarsko rast, da bomo lahko še povečevali tudi družbeno blagostanje. Bistvena je kvaliteta življenja, zato delamo vse to. Imate prav, če pride nova kriza, moramo zdaj narediti nek prihranek, zdaj narediti neko bolj odporno finančno shemo na ravni države in zato spoštujemo fiskalno pravilo, se pripravljamo na morebitne težke čase in zato tudi bomo naredili vse, da bomo z ustreznimi ukrepi vzdrževali stabilno gospodarsko rast. To je zelo pomembno, ker samo ta bo lahko prinesla še več kvalitete življenja za vse ljudi v Sloveniji. Demografski faktor je zelo pereč. Pripravili smo belo knjigo, sprejeli strategijo dolgožive družbe in pripravljamo se za naslednji mandat, ko bo treba izvesti naslednji korak v reformi na področju upokojevanja oziroma politike, ki zadeva starajoče se prebivalstvo. Mislim, da sem uspel nekaj zadev. Žal nimam 20 minut [[izklop mikrofona]]
Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, upam, da se boste odzvali mojemu vabilu na kavo. Tam boste imeli definitivno več kot 20 minut časa, da boste vse te stvari razložili in podrobno pojasnili. Ampak želim eno stvar izpostaviti. Vse to, kar ste vi sedaj naštevali in govorili, se je dogajalo v času izjemno visoke gospodarske rasti. Tukaj je lahko stvar interpretacije, kdo je za to stvar zaslužen. Jaz se v te stvari ne bi spuščal. Ampak vprašajmo pa se, če kdaj, potem bi morali prav sedaj v času največje gospodarske rasti našo družbo čim boljše pripraviti na potencialne težke čase, ki prihajajo. Glede visokega javnega dolga ste pošteno povedali, vi ste zaposlili 5 tisoč dodatnih javnih uslužbencev. Pozabili pa ste povedati tudi naslednje, da smo pred to krizo imeli naš javni dolg na 23 %. Vi danes pravite, da je 70 % BDP velik uspeh. Ampak če to primerjate z državami nekdanjega socialističnega bloka, smo tukaj v zaostanku oziroma smo mnogo bolj zadolženi, odvisno iz katere perspektive gledate. Ampak še enkrat, glede na visoko gospodarsko rast, ki ste jo imeli, bi se dalo narediti mnogo več. Glede poslovnega okolja. Včeraj sva bila skupaj na Ptuju. Očitno meni ljudje drugačne stvari govorijo kot vam, ampak zdi se, da vaša vlada v Slovenijo predvsem privablja proizvodnja podjetja, ki bodo dala ljudem plačo med 600 in 800 evri. Nič pa ni bilo konkretno narejenega, da bi v Slovenijo prišla visokotehnološka podjetja z visokimi plačami. In to bi moral biti cilj vsakršne vlade in vseh nas, da bi imeli v državi čim več dobro plačanih ljudi in da nam vsako leto ne odide 8 tisoč dobro izobraženih državljank in državljanov v tujino, kjer imajo boljše pogoje in boljše plače.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar imate besedo za dopolnitev odgovora.
Na kratko. Res je, imamo izjemno visoko gospodarsko rast. Vsi smo zaslužni zanjo, nekateri bolj, nekateri manj. O tem ne bomo razpravljali. Vsak ima svojo nalogo pri tem. Ampak ne morete me sedaj spraševati za čase pred letom 2014. Jaz sem vlado prevzel v vodenje v drugi polovici leta 2014. Od takrat naprej lahko govorimo o javnem dolgu in takrat je bil javni dolg 82 %, letos bo 72 % ali morda celo nekoliko manj. Zmanjšali smo obresti in tako naprej, kar sem govoril. Od takrat naprej, če skrajšam, je naša vlada državo potegnila iz krize. To je dejstvo. To je zelo pomembno dejstvo. Kljub temu smo to storili na en miren način, stabilen, odločen, ampak umirjen. Ne z nekimi turbolencami, da bi se tresle cele gore in potem na koncu bi imeli spet kakšne bančne luknje ali kaj podobnega. Naj povem takole. Poslovno okolje smo že izboljšali. Na nekaterih segmentih celo bistveno, marsikje si še prizadevamo. Zakon o spodbujanju investicij je tu. Omogočil bo še večjo podporo domačim investitorjem. Sprejeli ste tu v Državnem zboru na predlog vlade tako imenovani gradbeno-okoljski trojček, ki bistveno poenostavlja neke ključne postopke gradnje, pridobivanja dovoljenj in tako naprej, kar bo koristilo ne samo državljanom, ampak tudi gospodarstvu. In poslušajte, tehnološka podjetja. V Slovenijo je prišla kanadska multinacionalka Magna, svetovnega slovesa, ki ima resen namen razvijati tukaj neko industrijo. To je največja greenfield investicija v samostojni Sloveniji. Če pa želite še bolj tehnološko, bom pa rekel, da se je Yaskawa odločila, da bo v Kočevju ustanovila center za svoje delovanje v celi Evropi. Zato smo tudi tam okrepili poklicno šolo za šolanje naših kadrov. Se pravi, tam se gradi neko podjetje, ki bo za celo Evropo proizvajalo najmodernejše robote in drugo. Če to ni visoka tehnologija, potem ne vem, kaj naj rečem. Lahko bi razlagal naprej. Tudi številna druga podjetja, o katerih se ne govori. Recimo, Novartis se tudi širi v Sloveniji. Ravno v času te vlade, vsaj dve širitvi imamo, ki sta zelo pomembni. Pa razna tehnološka podjetja na področju digitalnih tehnologij in tako naprej, pa spodbujanje krožnega gospodarstva. To dela naša vlada. Zakaj? Ker krožno gospodarstvo je tista vizija, ki je trajnostna, ki ohranja Slovenijo zeleno, dela gospodarstvo bolj učinkovito, manj odvisno od surovin in omogoča več zaposlitev in več dodane vrednosti. In to je tisti cilj, ki ga imamo v tej vladi in želimo, da bi se nadaljeval tudi v naslednjih letih. Od tega ne bomo odstopili. Seveda pa so še izzivi, seveda so, ni mogoče storiti vsega v treh, štirih letih. Zato nadaljujemo. Gradili bomo tudi drugi tir in še marsikaj. Hvala.
Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Seveda verjamem, da se v prihodnjih mesecih, ki so vam ostali še na razpolago, ne bodo zgodili čudeži, se mi pa zdi izjemno pomembno, da se politika osredotoči na bistvene strateške stvari in da se neha ukvarjati z vsakodnevnimi otrobi. Tudi zdajšnja poplava nekaterih zakonov gre v tej smeri. Zelo minorne, podrobne stvari se na nek način urejajo. Ampak mislim, da se je politika dolžna – in tudi parlament je prvi poklican, da se o teh stvareh pogovarja, da se pogovarja o tem, kje želi Slovenijo v naslednjih desetih letih. Če želimo te teme odpirati, če želimo te razprave voditi, potem se je najprej treba vprašati, kaj je tisto najtežje, kar nas čaka. Zagotovo, še enkrat, negativni demografski trendi, okorno poslovno okolje in visok javni dolg so tri stvari, s katerimi se bo morala vaša, naša ali katerakoli druga politika v prihodnjih petih, desetih letih soočati. Stvari najbrž ne bodo prijetne, morda bodo tudi manj prijetne, ker današnji čas visoke gospodarske rasti ni bil uporabljen tako, kot je recimo Schröderjeva vlada v Nemčiji, da bi našo družbo, naše sisteme bolj na te stvari prilagodili. Včeraj sem rekel, da sva se srečala na Ptuju. Jaz vem, da imate vi zaradi varnosti težji dostop do ljudi, jaz morda kot navaden poslanec mnogo lažjega. Ampak če ljudi vprašate, vam znajo povedati, da danes številni težko preživijo celo od svojih plač in pokojnin. Namesto da bi krepili srednji sloj, imamo čedalje več revežev in čedalje več ultra bogatih. Ultra bogati bodo vedno znali poskrbeti zase, za njih ne skrbite, oni se bodo davčno optimizirali, šli v takšne ali drugače davčne oaze, se mi pa zdi nujno, da bi se politika osredotočila na krepitev srednjega sloja. Zato stvari, ki jih je tudi Nova Slovenija predlagala, od razvojne kapice do višje dohodninske olajšave, nižje davčne obremenitve plač, te srce boli, ko te nekateri socialisti napadajo, češ, da gre za ukrepe, ki bodo pomagali bogatašem. Pa dajte, no! Bogataši bodo zase brez problema poskrbeli. Gre za to, da bi tovrstni ukrepi predvsem pripomogli k temu, da bi številni mladi, ker 8 tisoč jih je vsako leto, ostajali v Sloveniji, ker jih je ta država izobrazila, in zdaj preko naše severne meje dobijo boljše pogoje in boljše plače za delo. In tem so ti ukrepi namenjeni, s takimi stvarmi bi se morala ukvarjati politika. Zato upam, da bo ta razprava prispevala k temu, da se osredotočimo na bistvo, ne pa na otrobe.
Mag. Matej Tonin, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. 2. 2018, v okviru glasovanj. Poslanka dr. Simona Kustec Lipicer, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi, spoštovani ministrski zbor! Vsakdo od nas, ne glede na to, kako izgleda, kakšnega spola je, koliko je star, kakšno izobrazbo ima, koliko zasluži, vsakdo od nas ima pravico do človeškega dostojanstva in do kvalitetnega življenja. Odgovornost države pri tem je zelo pomembna. Odgovornost države je predvsem v tem, da vsakemu posamezniku, vsakemu človeku pomaga odpirati vrata proti tej dostojanstvenosti in proti kvaliteti življenja v državi v kateri prebiva. Pa se sprašujemo predsednik Vlade, kje smo danes glede tega v Sloveniji. Ali imajo naši ljudje resnično priložnosti, ali jim država zagotavlja takšne priložnosti. Pričakovanja, pobude, tudi zahteve številnih skupin so številne. Od upokojencev do mladih, od zaposlenih do kmetov, kulturnikov, šolnikov, znanstvenikov, policajev danes, jutri zdravstvenega osebja. Predsednik Vlade, kaj v resnici imajo ljudje od države? Kaj imajo ljudje danes od pozitivnih statističnih podatkov o rasti, o zmanjševanju dolga in tako dalje? Čez nekaj mesecev bo ta vlada in ta koalicija, ta državni zbor po 10 letih prvi spet, ki bo šel na prave klasične volitve, ne predčasne volitve in sprašujem vas, predsednik Vlade: Kaj je ta vlada v tem času naredila za ljudi? Kako ocenjujete, kakšen vpliv je to delo imelo, ima in predvsem bo še imelo na kvaliteto življenja ljudi, na pogoje življenjskega standarda, na kakovost življenja kakršnega mora s svojim delovanjem ljudem zagotoviti država? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, poslanka dr. Kustec Lipicer za vprašanje. Ja, to so zdaj stalna vprašanja, kaj smo naredili. Pravzaprav je veliko stvari, ki bi jih lahko povedal, bom izločil samo nekatere. Pomembno je to, da smo Slovenijo potegnili iz krize. To je zelo pomembno, kakorkoli ljudje so morda že pozabili, ampak leta 2014, ko smo prevzeli vodenje Vlade, je bilo bistveno drugače. Nekateri so klicali v Slovenijo trojko, nekateri so rekli ne more vam uspeti, Slovenija ni imela več polne suverenosti nad svojimi financami, številne pripombe, kritike so letele iz Bruslja, tudi iz Strasbourga na stanje človekovih pravic, tega zdaj ni nič več, ne v Strasbourgu, ne v Bruslju ni več tovrstnih pripomb. Lahko rečemo, da je Slovenija v teh nekaj letih postala spet država z ugledom, država, ki jo Evropska unija prepoznava kot uspešno članico, ki jo svet vidi kot neko državo, kamor lahko mirno hodijo njihovi državljani kot turisti, kamor lahko hodijo vlagatelji vlagat, kamor ljudje radi pridejo, kjer se počutijo varne. Naj opozorim, da smo šli skozi nekaj zelo resnih varnostnih izzivov. Spomnimo se samo tudi prehoda skoraj okoli pol milijona migrantov čez Slovenijo, spomnimo se mnogih terorističnih napadov v Evropi, ko je bilo treba tudi na tem našem delu Evrope zagotoviti dodatne varnostne ukrepe in tako naprej. Vse to prispeva k temu, da k nam prihajajo turisti, smo odprta družba, lahko živimo svobodno, lahko ljudje povedo, kaj mislijo, in se ne bojijo, tako kot bi se bali v nekem drugem režimu, ki bi ga nekdo s strahom pred komerkoli tukaj želel uvajati. Jaz vem, da še ni vse tako, kot bi ljudje radi. Tudi sam bi rad dal več, ampak ne želim, da danes delimo tisto, česar ni, ker potem bomo jutri spet v krizi. Naj pa povem, da smo v tem mandatu te vlade, ki jo vodim, vsem v vseh segmentih javne uprave in gospodarstva omogočili, da imajo višje plače, omogočili smo in zagotovili višje pokojnine, tudi tiste najnižje, omogočili smo dodatke, regres in ostalo upokojencem, česar prej niso mogli v zadnjih letih prejemati v tej meri, omogočili smo višje socialne dodatke in omogočili smo tisti socialni ukrep, ki je zame najpomembnejši: veliko več dela. Danes je mnogo več zaposlenih, mnogo manj je nezaposlenih, med mladimi je ogromno zaposlitev na srečo. In s tem moramo nadaljevati. To je tista vizija. Zato bomo gradili drugi tir. Zato pravim, da ni prav, da mečejo nekateri polena pod noge takšnim projektom. Zato smo premaknili z mrtve točke projekt tretje razvojne osi. Zato smo pripeljali v Slovenijo velike investitorje iz tujine, iz uglednih držav, s trajnostnimi razvojnimi modeli, ki bodo dali našim ljudem delo in ne minimalne plače, ampak višje plače. Kot veste, se število minimalnih plač bistveno zmanjšuje, in celo minimalno plačo smo med drugim kar znatno povečali, vsako leto, letos še posebej. Vesel sem, da smo lahko postopno odpravili že večino varčevalnih ukrepov, tistega zloglasnega Zujfa, ki je veljal, in predvsem sem vesel, da smo uredili gospodarjenje z državnim premoženjem, da se ne ravna tukaj tako po domače. Uredili smo marsikaj na področju javnih razpisov, od zdravstva do javne uprave nasploh in tako naprej, da ljudje lahko vidijo, da mislimo resno, da mora biti javna uprava servis državljanom, ne pa neka čudna sfera, kjer nihče ne ve, kdo pije in plača. Transparentno delamo. Veseli me, da se je bistveno povečala potrošnja. To kaže na nek znak zaupanja, tudi večjega optimizma med ljudmi, čeprav se skuša z nekimi informacijami vsak dan ljudi strašiti, kako hudo je v Sloveniji, ni tako hudo. Za marsikoga še ni dovolj dobro, zanj se bom boril z vsemi vami, upam, v naslednjih letih, da bo še bolje. Ampak poudarjam, tudi zdaj ko gledam stavke sindikatov, njihove zahteve, ne morem pristati na nerazumne zahteve, ne morejo kar milijardo zahtevati tako čez palec, ko dobro vedo, da smo napredovali na tem področju, da smo poskrbeli že za tiste najnižje plačane, t. i. J kategorija, in še za nekatere druge, da vlada izpolnjuje zaveze in tudi do njih se obnašamo še vedno spoštljivo, se pogajamo, resno jemljemo vse te njihove zahteve in jih bomo tudi v prihodnje. Smo vlada dialoga, vlada, ki pelje Slovenijo mirno in stabilno naprej. Jaz verjamem, da to Slovenija potrebuje. Mnogo pa je treba še narediti in za to se bom trudil, če bom le imel priložnost tudi v naslednjem mandatu.Hvala.
Poslanka dr. Simona Kustec Lipicer, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsednik Državnega zbora. Bolj bo to apel predsedniku Vlade. Predsednik Vlade, pozivam vas, da delate naprej in da delate za ljudi. Prenekateri v tem prostoru, pa tudi številni zunaj njega so se v tem času že prelevili v kuharske mojstre predvolilnih golažev in minešter. Ampak to ni odgovornost za ljudi, ki potrebujejo državo, ki jo bodo znali spoštovati, ji zaupati, jo ceniti in bodo tudi prepričani v to, da jo potrebujejo. Tisto, kar je treba delati, ne glede na to, v katerem času smo, je stalna skrb, pozornost za ljudi, da bodo ljudje lahko ne samo preživeli, ampak živeli. Takrat bomo vredni tega, da imamo svojo državo, in takrat se bodo pokazali pravi državniki, ki lahko to državo tudi odgovorno vodijo v prihodnost. Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Še nekaj bi vseeno dodal. Prej sem pozabil izpostaviti še en zanimiv podatek, en zelo pomemben podatek. Kako nam gre z življenjskim standardom, je podatek o neto dohodku gospodinjstev, torej gospodinjstvo na prebivalca. Tukaj lahko tudi rečem, da primerjave z ostalimi državami v Evropski uniji kažejo, da nam gre pri tem kriteriju bolje v vsem triinpolletnem obdobju te vlade. Pri tem je zelo pomembno, da smo uspeli ohraniti dohodkovno neenakost na nizki ravni. Torej tisto, kar je bilo tudi prej izpostavljeno. Nismo bistveno povečali teh prepadov med revnimi in bogatimi. Še vedno smo družba, ki drži tukaj neko socialno vez. Poudarjam pa, in to je res pomembno, vsak državljan in državljanka, vsak človek, ki živi v Sloveniji, nam mora biti pomemben, vsak naš prebivalec, prebivalka. Bistvena je kvaliteta življenja. Te številke kažejo objektivno, da se izboljšuje. Ampak dokler ne bodo ljudje začutili pri sebi, da ti kazalci so pravi, da jih v njihovi sferi na nek način pozitivno premikajo naprej, bo treba še kar veliko delati in delamo. Ampak kvaliteta življenja je nekaj, za kar Vlada mora skrbeti, moramo pa skrbeti tudi sami. Vsak mora skrbeti tudi za svoje zdravje, za svoje izobraževanje, Vlada pa mora tukaj nuditi nek dober sistem, izobraževalni, zdravstveni, vse to. Za to si bom prizadeval tudi v prihodnje maksimalno, verjamem, da z vsemi vami. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 35. in 37. seji Državnega zbora. Minister za pravosodje, mag. Goran Klemenčič bi moral odgovoriti na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s sodnim postopkom zoper nekdanjega ministra za pravosodje Aleša Zalarja in nekdanjega generalnega državnega tožilca Zvonka Fišerja, vendar je danes odsoten zaradi bolezni. Poslanca sprašujem, če vztraja pri ustnem odgovoru ali morda želi pisni odgovor ministra.
Hvala lepa. Pisnega odgovora jaz ne rabim. Želim torej imeti ustni odgovor. Glede na to, da imam pa še nekaj časa, pa lahko povem naslednje. Gospod Klemenčič se štiri mesece izogiba Državnemu zboru, da bi prišel sem. Pred enim mesecem je v njegovem kabinetu bilo zelo jasno povedano, da na to vprašanje ne bo odgovoril. Po potrebi bo tudi zbolel. In danes je zbolel. Vem, predsednik, da ne morete narediti nič, bilo bi pa fino videti kakšno zdravniško spričevalo. Vem pa, da to ni v vaši pristojnosti. Zakaj vztrajam pri svojem poslanskem vprašanju? Iz temeljnega razloga, ker je lansko leto gospod Klemenčič zelo jasno povedal, da bodo letele glave, če nek sodni postopek ne bo končan v določenem roku. Takega posega v pravosodje verjetno ni naredil tudi Ivan Maček Matija. Je bil bolj pameten pa bolj previden. Zato sem ministra spraševal in ga še sprašujem: Kaj je s sodnim postopkom zoper gospoda Fišerja in gospoda Zalarja? Ali bodo tudi tam letele glave? In minister se odgovoru izogiba. Sodni postopek pa je pred tremi dnevi zastaral. Pred tremi dnevi zastaral. Sodišče ima sicer še neke možnosti, da ta rok nekoliko pomakne, ampak kaj veliko pa tudi ne. To kaže na dvojna merila ministra, zato sem hotel o tem njegov ustni odgovor. In še enkrat prosim za ustni odgovor. Hvala lepa.
Minister bo na vprašanje odgovoril ustno na naslednji seji zbora. Sedaj bo ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, odgovorila na vprašanje Luke Mesca v zvezi s soglasjem k Letnemu načrtu upravljanja kapitalskih naložb SDH za leto 2018. Prosim.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Hvala lepa za vprašanje. V poslanskem vprašanju se prepletata dve tematiki, eno je upravljanje z naložbo države v posameznih družbah, ki se ukvarjajo s prirejanjem posebnih iger na srečo, in drugo je vprašanje reguliranja dejavnosti prirejanja iger na srečo. Če se najprej dotaknem slednjega. Vprašanje regulacije prirejanja iger na srečo ni vprašanje lastništva, ampak je vprašanje odgovornega prirejanja iger na srečo, ki omogoča pravo ravnotežje med opravljanjem dejavnosti igralništva pod konkurenčnimi in stabilnimi pogoji ter odgovornim igralništvom, ki naj zagotavlja tudi preventivne in, če je treba, kurativne ukrepe. Prav tako v področje reguliranja dejavnosti ne sodi zgolj Zakon o igrah na srečo, ampak tudi druge zakonske podlage, kot je na primer zakon, ki ureja preprečevanje pranja denarja. To področje igralništva je namreč lahko bazen tudi za tovrstne kršitve. Na vseh teh področjih ministrstvo in Vlada aktivno delujeta. Drugi del vprašanja se nanaša na upravljanje kapitalskih naložb. V zvezi s tem na področju igralništva velja Zakon o Slovenskem državnem holdingu, ki določa, da mora Državni zbor sprejeti odlok o strategiji upravljanja kapitalskih naložb države, in to se je v letu 2015 tudi zgodilo. Med drugim ta odlok uvršča družbe s področja igralniške dejavnosti med portfeljske naložbe, torej med naložbe, s katerimi Republika Slovenija poskuša doseči izključno gospodarske cilje in jih zato kot takšne lahko tudi nameni za prodajo. Ob upoštevanju te določbe strategije so letni načrti upravljanja za leto 2016, za leto 2017 in zdaj tudi za leto 2018 določali, da gre za družbe, ki so portfeljske naložbe in pri katerih se lahko načrtuje tudi izvajanje prodajnih aktivnosti. Vendar pa Zakon o SDH ni edini zakonski okvir, ki ga je treba pri upravljanju z gospodarskimi družbami, ki se ukvarjajo z igralništvom, upoštevati. Upoštevati je treba tudi Zakon o igrah na srečo, ki določa obvezen delež državnega lastništva, kar nadalje pomeni, da enega brez drugega ne more biti. Brez spremembe Zakona o igrah na srečo, ki bi dopuščal privatizacijo, tudi začetka privatizacijskih postopkov ne more biti. Zaradi tega je vprašanje, kaj bi moralo biti prej, kaj kasneje, pravzaprav nepomembno. Dejstvo je, da gre za portfeljske naložbe, vendar hkrati je tudi dejstvo, da prodajnih postopkov ni mogoče začeti in izvesti, dokler Zakon o igrah na srečo ne bo spremenjen. Naj spomnim, da je bilo noveliranje Zakona o igrah na srečo v normativnem načrtu od leta 2015 dalje, vendar žal do realizacije tega zakonskega predloga zaradi nasprotujočih si stališč ni prišlo. Hvala lepa.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, gospod predsednik, in lep pozdrav, gospa ministrica. Zdaj bom jasen. To, kar vi trdite o igrah na srečo, je proti duhu trenutnega zakona in proti črki trenutnega zakona. Trenutni zakon določa v 55.a členu, da delež posamezne fizične osebe v osnovnem kapitalu gospodarske družbe ne sme presegati 10 % delnic, pri čemer skupni delež fizičnih oseb ne sme presegati 49 % delnic. Zakaj zakon na tak način varuje državno in javno lastništvo iger na srečo? Ravno zaradi tega ker to ni samo stvar regulacije. Če hočemo poskrbeti za dobro regulacijo, mora biti urejeno tudi lastništvo. Nenazadnje so ti kazinoji, recimo HIT Gorica, postavljeni v bivanjska okolja, konkretno v Novo Gorico. Kot vemo iz številnih študij tujih praks in tako naprej, imajo igre na srečo lahko hude negativne posledice na lokalno prebivalstvo. Naš zakon je napisan na ta način ravno zato, da zagotavlja delež države in delež lokalnih skupnosti pri upravljanju teh družb, zato da se njihovi negativni učinki zmanjšajo. Zato sem vas vprašal, kako lahko mimo tega zakona – pravite, da gre za navadne portfeljske naložbe, za katere naj država poišče zasebne lastnike. Jaz tega ne morem razumeti, ker se mi zdi, da ste šli v ravno napačnem vrstnem redu. Najprej bi se morali pogovoriti o tem, kakšno vlogo ima igralništvo v tej družbi in na kakšen način ga učinkovito regulirati, se pravi spremeniti Zakon o igrah na srečo, potem pa se pogovarjati, na kakšen način dopustiti, če sploh, vstop zasebnega kapitala v te družbe. Hvala.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Govorimo o upoštevanju dveh aktov, ki ju je sprejel Državni zbor, na eni strani Odlok o strategiji upravljanja kapitalskih naložb, ki te naložbe določa za portfeljske naložbe, in na drugi strani Zakon o igrah na srečo. Mislim, da vprašanje vrstnega reda tu sploh ni relevantno. Dejstvo je, da brez tega, da so izpolnjeni oboji pogoji, torej da je posamezna naložba okvalificirana kot portfeljska naložba in da je hkrati tudi zagotovljena možnost odprodaje oziroma znižanja lastništva države pod 51 %, dokler ta dva pogoja nista kumulativno izpolnjena, do privatizacije oziroma prodaje kapitalske naložbe v organizacijah oziroma podjetjih, ki se ukvarjajo s prirejanjem iger na srečo, ne more priti. In še enkrat, moje čvrsto prepričanje je, da regulacija dejavnosti nima neposredne povezave z lastništvom v posamezni gospodarski družbi, ampak v reguliranju dejavnosti kot takšne. Hvala lepa.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo. V Levici smo ravno zaradi izkušenj prepričani, da je lastništvo ključen vzvod regulacije katerekoli gospodarske družbe, in mislim, da tega enostavno ni mogoče zanikati. Zahtevam pa splošno razpravo, ker imam, sodeč po odgovorih ministrice, občutek, da bomo spet postavljeni pred izvršeno dejstvo. SDH je odlok, ki ga ni sprejel Državni zbor, ampak ga je sprejela Vlada – Državni zbor je sprejel strategijo o upravljanju državnih naložb, odlok pa sprejema Vlada. Odlok je bil umeščen v letu 2018. V njem se predvideva umik državnih deležev iz igralnic, med drugim iz Hita Nova Gorica, in moj občutek je, da bodo pogovori s potencialnimi kupci stekli, še preden se bomo sploh dotaknili zakona, ki to področje regulira. Na koncu bomo postavljeni pred izvršeno dejstvo, ker bo Vlada prišla, ta ali pa naslednja, z nekim investitorjem in bodo rekli, evo, to podjetje je pripravljeno odkupiti Hit Nova Gorica, ampak za to pa moramo spremeniti zakon. Vsi tisti poslanci, ki zdaj temu nasprotujete, da se po nekem nujnem ali pa ne vem kakšnem postopku to sprejme, ste proti razvoju te države. Take stvari se dogajajo in smo jih že videli. V Levici vztrajamo, da mora biti vrstni red ravno obraten. Najprej se pogovarjajmo o tem, ali je regulacija igralniške dejavnosti pri nas ustrezna, in šele nato, ali je sploh smiseln kakršenkoli umik lastniških in javnih deležev iz igralniških struktur. Želim, da o tem opravimo razpravo, naše mnenje pa poznate. Hvala.
Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. 2. 2018, v okviru glasovanj. Zdaj bo ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman odgovorila na vprašanje gospoda Uroša Prikla v zvezi s plačilom za delovno uspešnost Družbe za upravljanje terjatev bank, d. d.
Hvala lepa, gospod predsednik, še enkrat za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za postavljeno vprašanje. V vprašanju je treba nasloviti dve ločeni problematiki. V enem delu se izplačila v zvezi z delovno uspešnostjo nanašajo na upravni odbor slabe banke oziroma DUTB in v drugem delu na izplačila, ki se nanašajo na ostale zaposlene. Iz vprašanja je namreč razbrati, da naslavljate obe problematiki. V zvezi z izplačilom delovne uspešnosti za upravo DUTB oziroma za upravni odbor je treba izpostaviti, da se v skladu z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank določa, da se ne glede na določbe zakona, ki ureja prejemke poslovodnih oseb v gospodarskih družbah v večinski lasti Republike Slovenije, politiko prejemkov članov upravnega odbora DUTB določi skupščina, ki je v primeru DUTB Vlada. In Vlada je politiko prejemkov članov upravnega odbora sprejela junija 2016 in ta politika prejemkov velja še danes. V skladu s 4. členom zakona Ministrstvo za finance v okviru nadzora DUTB skrbi, da pri izplačilih delovne uspešnosti upravnemu odboru ne prihaja do morebitnih nepravilnosti, torej, da so izplačila skladna z veljavno politiko prejemkov. In Ministrstvo za finance je glede na pretekla izplačila ugotovilo, da prejemki upravnega odbora ne odstopajo od izhodišč oziroma načel, ki jih določa veljavna politika prejemkov. V zvezi z drugim delom izplačil, to so izplačila delovne uspešnosti drugim zaposlenim, pa je treba ugotoviti, da Vlada na ta izplačila nima neposrednega vpliva. Izplačila so stvar poslovnih odločitev vodstva DUTB. V te pa nimamo pristojnosti, da bi posegli neposredno. Lahko dajemo splošne usmeritve, če gre za smotrnost in racionalnost poslovnih odločitev vodstva DUTB. DUTB oblikuje prejemke za ostale zaposlene na podlagi internih aktov, ki jih sprejme sam upravni odbor. Glede izplačil tako imenovanih dodatkov za lojalnost ali delovno uspešnost v letih 2016 in 2017 je ministrstvo že v lanskem letu zahtevalo pojasnila kakor tudi interne akte, ki jih je DUTB na tem področju sprejel. Iz pojasnil izhaja, da gre za del sistema prejemkov in nagrajevanja, ki je namenjen ohranitvi ključnih izkušenih kadrov. To je za DUTB, ki ima omejen čas trajanja, pravzaprav eden ključnih izzivov. V letu 2016 na primer je bilo predvideno, da bo dodatek za lojalnost ključnim kadrom izplačan šele ob izpolnitvi določenih pogojev, in sicer šele v letu 2017 v dveh obrokih, pod pogojem, da bo delavec takrat še zaposlen v DUTB. DUTB je v svojem pojasnilu opozorila na širši kontekst tega dodatka, ki je povezan z odhodom visokokakovostnih sodelavcev, ki jih vodstvo družbe ne želi izgubiti. Pretekli odhodi so imeli močan negativen vpliv na poslovanje družbe in uporaba dodatka je eno od orodij, s katerim vodstvo DUTB v skladu s svojimi pristojnostmi in zakoni skuša zmanjšati potencialno operativna tveganja, povezana z odhodi sodelavcev. Ministrstvo v tem kontekstu torej ne ugotavlja kakršnihkoli kršitev ali nepravilnosti. Pričakujemo pa, da bo DUTB še naprej posloval pregledno, gospodarno, učinkovito in uspešno. Hvala lepa.
Poslanec Uroš Prikl imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, ministrica! Najprej seveda hvala lepa za ta uvodni del odgovora. Morda sem res v časovni stiski nekako združil vprašanje tako za izplačila oziroma prejemke upravnega odbora kot seveda ostalim zaposlenim. Korektno ste prečitali določila 4. člena Zakona o ukrepih za sanacijo in stabilnosti bank. Jaz ne bom v nadaljevanju tega člena ponavljal in tudi nadaljeval z branjem, ampak vendarle, poglejte, dajte zelo poenostavljeno povedati, direktna vloga skupščine vlade Slovenije, Ministrstva za finance pa vidim kot ključni dejavnik v tej vladi, ki nekako skrbite za uravnoteženost javnih financ, kako je mogoče, če se nekako osredotočim na pisanje častnika Večer, mariborskega časnika Večer, da ravno ni bilo poslovanje DUTB, slabe banke, uspešno v letu 2016, pa vendarle je bilo izplačanih za 196 tisoč evrov bruto plače prvemu med enakimi v DUTB. Poleg tega, te številke pa moram prebrati, ker jih nimam vseh v glavi, 365 tisoč evrov dodatnih nagrad plus dodatne bonitete in nagrade zaposlenim ob tem seveda, da so se najemale drage storitve zunanjih izvajalcev ob velikem številu zaposlenih na samem DUTB. Bi pa pričakoval seveda, da vendarle na nek način pojasnite, kako mislite te, za moj okus in za moje videnje, anomalije odpraviti, po drugi strani se pogajamo, prerekamo, če že ne kaj hujšega, za nekaj 10 evrov dodatne mesečne plače gasilcem, določenim segmentom javne uprave, da ne govorim o popravi krivic upokojencem za preteklo obdobje neusklajevanj pokojnin.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Še enkrat bi rada poudarila, da je bila Družba za upravljanje terjatev bank ustanovljena kot slaba banka z namenom, da opravi določene aktivnosti in tukaj gre za aktivnosti gospodarske družbe, ne javne uprave ali državne uprave. Torej pravila, ki veljajo za določanje plač, ne morejo avtomatično biti argument za določanje plač v družbi, kot je družba za upravljanje terjatev bank. Pravila za določanje prejemkov članov poslovodstva DUTB so bila določena ob sprejetju zakona in se v načelu niso spreminjala, spreminjala in nadgrajevala se je politika prejemkov za člane upravnega odbora. In moja ocena je, da v tem delu trenutno veljavna politika prejemkov je ustrezna in primerna in ne potrebuje korekcij v smislu kakršnegakoli zaostrovanja. Iz preteklih podatkov je razvidno tudi, da je upravni odbor DUTB oziroma vodstvo DUTB na primeren način oziroma transparentno in gospodarno tudi nagrajevalo svoje zaposlene za aktivnosti oziroma za opravljeno delo v letu 2016. Verjamem, da se bo isto izkazalo tudi za leto 2017. Ko omenjate slabo poslovanje DUTB v letu 2016, dejstvo je, da je v izkazu za leto 2016 DUTB beležila neto izgubo v višini 7,8 milijona evrov, vendar ne smemo pozabiti, da je v letu 2016 moral DUTB nositi stroške pripojitve Faktor banke in Pro banke, da je moral nositi nenadejane stroške v zvezi z reševanjem primera Cimos in če teh izrednih dogodkov ne bi bilo, bi DUTB tudi v letu 2016 beležila dobiček. Ustrezno oziroma pozitivno poslovanje se je nadaljevalo tudi v letu 2017, kjer je že v prvem polletju DUTB v bistvu dosegel letne cilje, ki so mu bili zadani za leto 2017. Hvala.
Končno bo ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar odgovorila na vprašanje Luke Mesca v zvezi z rezilno žico na meji z Hrvaško. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Tehnično varovanje meje je sestavni del zagotavljanja učinkovitega varovanja našega dela zunanje kopenske schengenske meje. Naši ukrepi glede na to, da smo schengenska država, so namenjeni odvračanju oziroma preprečevanju nezakonitega priseljevanja za celotno schengensko območje. Začasne tehnične ovire so na zunanjih EU oziroma schengenskih mejah vedno bolj pogosti del strategije varovanja in nadzora, kar nekaj evropskih držav se tega poslužuje, med temi naštejem: Španija, Madžarska, Bolgarija, in temu sledi tudi Vlada Republike Slovenije. Kar se tiče migracijske slike v preteklem letu, lahko povem, da v letu 2017 je slovenska policija zabeležila skoraj 80 % povečanje nezakonitih prehodov meje glede na leto poprej. Med tisoč 930 osebami, ki jih je policija obravnavala, zaradi nezakonitega prestopa meje, prevladujejo državljani Afganistana, Turčije, Kosova, Pakistana in Alžirije. Ocenim lahko, da je slovenska policija dejansko uspešna pri svojem delu, saj se je na drugi strani število vrnjenih iz sosednjih držav zmanjšalo. Tehnične ovire postajajo vedno bolj sestavni del oziroma nadgradnja varovanja meje s policijskimi patruljami, dodatno policija tudi načrtuje pokritje najbolj pogosto uporabljenih točk za nezakonit prestop meje tudi s kamerami, oboje pa ima seveda za osnovni cilj to, da bo varovanje meje čim bolj učinkovito in s čim manjšimi kadrovskimi resursi. Da pri tem tehnične ovire služijo svojemu namenu, najbolj izkazuje dejstvo, da se sprovajalci in tujci izogibajo točkam, kjer so ograje postavljene oziroma poskušajo ograje prečkati tako, da jo poškodujejo. Treba se je zavedati, da glede na kadrovsko problematiko v policiji varovanje meje s tehničnimi sredstvi in začasnimi tehničnimi ovirami predstavljajo učinkovit in racionalen način dela. Tehnične ovire se postavljajo oziroma nadomeščajo v okviru načrta Vlade Republike Slovenije, končertina se postopno nadomešča s panelno ograjo, prednostno v bližini naselij, rek, turističnih zmogljivosti in na prepoznanih migracijskih poteh divjih živali. Pri tem pa je treba izpostaviti tudi, da se intenzivno sodeluje tudi z lokalnimi skupnostmi, da se poskuša prisluhniti njihovim težavam. Tudi podatek, da je bilo doslej postavljenih že 435 vrat v začasnih tehničnih ovirah, nekako potrjuje to mojo trditev. Glede na to, da beležimo nenehno naraščanje nezakonitih migracij in da trenutno dejansko ocenjujemo tudi, da Slovenija vodi uspešno strategijo pri omejevanju nezakonitih migracij, se tehnične ovire ne bodo odstranjevale dokler Vlada Republike Slovenije ne bo sprejela odločitve o odstranitvi, kot je tudi sprejela odločitev o postavitvi, ki pa mora biti tehtna, ki mora biti vzporedna drugim ukrepom, predvsem povečanju kadrovskega potenciala policije za varovanje meje. Če bi Slovenija dejansko v tem trenutku sprejela odločitev, da umakne te ovire z meje, bi to bil za vse migrante na zahodnobalkanski poti znak, da so se meje odprle, kar pa bi povzročilo naslednji množičen pritisk nezakonitih migracij na naše meje. Poslanec omenja tudi problem, ki bi ga naj gasilci imeli pri dostopanju do vode, ki ga je omenil v ustni predstavitvi vprašanja. Tukaj lahko povem, da policija o tem konkretnih informacij nima, če pa imate konkretne podatke, pa nam jih prosim posredujte, da bo lahko policija nemudoma pristopila k realizaciji dostopa.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav! Gospa ministrica, jaz se že uvodoma ne morem strinjati z vašim opažanjem ali vašo tezo, da Slovenija, ograjena s to bodečo žico, nekako sledi evropsko-schengenskim standardom. Jaz bi prej rekel, da takšna država deluje za ljudi, ki jo gledajo od zunaj, kot kakšna histerična Madžarska, ki je pač padla v to Orbanovo neliberalno demokracijo, kot ji sam pravi, v resnici pa gre za neko novodobno obliko konservativne diktature. Upam, da se pri nas žica čim prej odstrani, da tudi sami začnemo z zgledom slediti malo drugačni viziji prihodnosti, kot to počnejo naši vzhodni sosedje, kjer boste tudi našli največ primerov držav s histerično politiko in seveda z ograjenimi mejami. To je prva zadeva. Druga, ko navajate kot opravičilo za to početje statistiko, da je lani 80 % več ljudi nelegalno prestopilo mejo kot leto poprej, bi vas spomnil, da pa je lani mejo prestopilo samo 5 % deleža ljudi, ki so jo nelegalno prestopili leta 2000 v takratni iransko-iraški krizi. Takrat smo imeli v enem letu 36 tisoč nelegalnih prestopov meje, danes jih imamo tisoč 930 na leto. Takratna vlada se ni šla histerije, ni postavljala žice, je razumela humanitarno noto takratnega dogajanja. Vaša vlada pa pristopa, kot da se soočamo z nekimi novodobnimi turškimi vpadi, čeprav so ljudje neoboroženi, bežijo pač iz nekih nevzdržnih razmer in tako naprej. Žico bi bilo treba odstraniti tudi zato, ker nas je vsa ta histerija do zdaj stala 20 milijonov evrov in ker, kot sem rekel, omejuje živali, ljudi in lokalno prebivalstvo. Praktičnio je [[izklop mikrofona]]
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Ja, hvala za besedo, ponovno, predsednik. Masovne migracije so izziv za celotno Evropsko unijo, ne samo za Slovenijo. Dejansko med strateškimi prioritetami Evropske unije najdemo politiko nadzora in omejevanja pritoka nezakonitih migracij v Evropsko unijo. Edini možni konsenz, ki je bil dosežen znotraj Evropske unije, je ta, da je treba omejevati nezakonite migracijske tokove. Temeljno vprašanje pa je, kje se bo to izvajalo. Jaz menim, da je edini pravi koncept, da se izvaja na zunanjih mejah, ker nenazadnje je varovanje zunanjih meja Evropske unije tudi dolžnost Evropske unije, ki tudi mora imeti suveren nadzor nad nezakonitimi oziroma ilegalnimi vstopi v Evropsko unijo. Se pa strinjam, da Evropska unija dejansko ni naredila vsega tistega, kar bi morala, ni strategije zakonitih prihodov v Evropsko unijo. Menim tudi, da zaradi vsega tega deficita, ki pa je bil na nivoju evropske politike, se to vprašanje oziroma to dejstvo, da države niso bile sposobne obvladati masovnih nezakonitih prihodov v Evropsko unijo na svojih mejah, da se je to potem pretvorilo v varnostno vprašanje in da imamo še danes notranje meje znotraj schengenskega območja. Evropska unija dejansko potrebuje bolj celovito strategijo, ki je dejansko širša kot koncept mednarodne zaščite kot take, ker vemo, da je tudi Ženevska konvencija v bistvu na nek način pod migracijskim pritiskom. Treba se je več pogovarjati o jačanju prvih država azila, treba se je pogovarjati o humanitarnih programih, o začasni zaščiti, kar je Slovenija tudi leta 2015 predlagala, ampak žal takrat to ni bilo uslišano. Seveda pa je problem tudi v tem, da je prioriteta v tem trenutku še vedno mobilnost, kar v bistvu potem moti tudi etični odziv držav in na nek način tudi počasi pelje v razpad mednarodnega pravnega reda, ki ureja begunsko pravo. Ne morem pa se strinjati z načinom vaše razprave, spoštovani poslanec. Ne gre za nobeno histerijo, ne gre za nobene barbarske projekte, kot vi to v svojih izvajanjih govorite. Verjetno ste že pozabili tiste čase, ko je šlo čez našo državo pol milijona ljudi. To je varnostno vprašanje, kakorkoli obrnemo tudi varnostno vprašanje. Mi nikoli nismo rekli, da to ni humanitarno, ampak dejstvo pa je, da prinaša tudi varnostno dimenzijo. Nekako se ne morem izogniti občutku, da v bistvu v celoti ne poznate vseh zakonskih nalog policije. Predlagam, da si še enkrat preberete zakone, ki to področje, ker namreč nadzor državne meje je zakonska naloga policije in tudi tehnične ovire so zakonski ukrep. Z mano se o opuščanju zakonskih nalog oziroma o odpiranju meja ne morete pogovarjati, ker je to dejansko v nasprotju z nalogami in pristojnostmi, ki jih Ministrstvo za notranje zadeve ima. Ocenjujem pa, da dejansko vaše izvajanje, da gre za barbarski projekt, v bistvu predstavlja žalitev Vlade Republike Slovenije.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Ja, hvala za besedo, še enkrat. Ne gre za tehnične ovire, kot jim vi evfemistično rečete, gre za rezilno žico. Rezilne žice na mejo ni postavila policija, ampak jo je postavila vlada in vlada je tudi tista, ki bi jo morala odstraniti. Kot sem rekel, ta žica nas je do zdaj stala, po navajanjih časopisa Dnevnik, že skoraj 20 milijonov evrov. Situacija ni taka, kot jo vi predstavljate. Leta 2000 je v Slovenijo vstopilo 36 tisoč ljudi zaradi iraško-iranske krize, lani skoraj dvajsetkrat manj, pa takrat nismo imeli rezilne žice, letos pa jo imamo. Ne morete me v tem kontekstu prepričati, da je pa zdaj to kar naenkrat potrebno. Glejte, pač uklonili ste se trendu, ki je prišel, sem vam povedal od kje, gospod Orban je bil človek, ki je populariziral bodeče žice v Evropi in začel govoriti o tem, da moramo zdaj s tehničnimi ovirami, kot jim pravite, tudi ohraniti neko trdo krščansko jedro te celine. In naša vlada je pač temu sledila. Zakaj je sledila? Zato, da je ugodila takratni histeriji, ki jo je zganjala desnica. Zdaj je vse to mimo, denar za to še vedno trošimo, ljudje na meji še vedno trpijo zaradi tega, ne morejo izvajati turizma, ne morejo normalno do vode, živali se zapletajo v to žico. Zato vas sprašujem: Zakaj te žice ne odstranite? To je moje edino vprašanje: Zakaj je ta žica še vedno potrebna? Ker odgovor na to nisem dobil, predlagam, da se o tem pogovorimo v Državnem zboru. Ker to ni samo vprašanje žice, to je tudi vprašanje, kakšna skupnost v bodoče hočemo biti. V Levici ne bi radi živeli v skupnostih, ki se bodo ograjevale z bodečimi žicami, bodisi skupnosti bogatih, ki se ograjujejo od revnejših predmestij, kot lahko to vidimo v Združenih državah Amerike, bodisi držav, ki se ograjujejo pred sosednjimi državami ali pa pred ljudmi, ki bežijo iz nekih razmer in raje vidijo, da se utapljajo v vodi kot pa, da bi jim pomagali. Tako prihodnost zavračamo in zato želimo, da se pred iztekom tega mandata pogovorimo o tem, kdaj bomo ta, oprostite, barbarski projekt odstranili.
Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. 2. 2018, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Poslanec mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica! Moje vprašanje je zelo enostavno in mislim, da že večkrat smo tudi tukaj govorili o Novi Ljubljanski banki. Zanima me: Kako poteka prodaja NLB? Kako uresničujete zavezo, ki jo je dala Vlada, da bo ta banka prodana 31. decembra 2017? Kako to počnete, predvsem zaradi tega, ker stalno tudi omenjate, da je ta dialog konstruktiven, po drugi strani pa je Evropska komisija sporočila koncem januarja, da dvomi, da je slovenski predlog v povezavi z odlogom prodaje Nove Ljubljanske banke enakovreden prvotni prodajni zavezi, in je začela poglobljeno preiskavo? Kaj pomeni ta poglobljena preiskava v smislu, v pomenu verodostojnosti vaše politike, v verodostojnosti vašega konstruktivnega dialoga s komisarko za konkurenčnost? Kajti informacije iz Evropske komisije, ki so javne, javno povedane, enostavno ne dajejo vtisa, še manj nas lahko prepričajo o tem, da gre za kakršenkoli konstruktivni dialog. Bojim se, da se ne razumete s to komisarko v smislu same vsebine. Ne dvomim v to, da seveda protokolarno zadeve ne potekajo na ustrezni ravni, da tudi ne potekajo ob vljudnostih, ki so namenjene v tem pogledu, vendar informacije, ki potem prihajajo za tem, nam enostavno tega ne dajo. Sprašujem zaradi tega, ker glede na zaveze, ki jih je dala Slovenija, in glede na to, da ni izpolnila teh zavez, je Slovenija danes lahko v nezakonitem položaju in lahko se zgodi, da bo morala plačati kazen oziroma povrniti ves denar, ki je bil vložen kot državna pomoč v Novo Ljubljansko banko. S tem tudi ne morem pritrditi, če grem zdaj nekoliko nazaj, na besede premierja, ki je rekel, da v Bruslju pa ni nobenih težav in smo cenjeni itn. Poglejte, ta opozorila so vsebinsko zahtevna in ta opozorila dejansko vodijo v to, da nam, kot kaže, vsi ne zaupajo. Zaradi tega bi vas prosil, če lahko poveste: Kakšni so nadaljnji ukrepi ministrstva oziroma Vlade?
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Hvala lepa za vprašanje. Kot veste, je Vlada konec decembra lanskega leta predlagala formalno Evropski komisiji spremembo zavez, ki so bile uveljavljene oziroma sprejete v letu 2013 glede dodeljene državne pomoči Novi Ljubljanski banki. Do 31. 12. 2017 sta Nova Ljubljanska banka in pa Republika Slovenija izpolnili vse zaveze, ki izhajajo iz izdane odločbe, razen zaveze glede delne privatizacije Nove Ljubljanske banke. Namreč, rok za prodajo 50 % Nove Ljubljanske banke je potekel z 31. decembrom lanskega leta. Zakaj do te prodaje v lanskem letu ni prišlo, sem na tem mestu že večkrat pojasnjevala in v tem trenutku ne bi ponavljala. Glede na to, da ta postopek prodaje do 31. decembra ni bil izpeljan, je v skladu s postopkovnikom, po katerem deluje Evropska komisija v zvezi z dodeljenimi državnimi pomočmi, potrebno, da po poteku posameznih rokov za izpolnitev posamezne zaveze Evropska komisija sproži tako imenovani postopek poglobljene preiskave. Gre torej za normalen korak v postopku presoje dodeljene državne pomoči pa tudi povsem normalen korak v postopku presoje primernosti predlagane spremembe zavez. Odgovor Evropske komisije na vladni predlog smo prejeli 26. januarja in imamo nekaj več kot mesec dni časa, da se na navedbe oziroma na ugotovitve Evropske komisije tudi odzovemo, in Vlada namerava to tudi storiti. V vsem vmesnem času pa potekajo nadaljnji pogovori z Evropsko komisijo o iskanju rešitev, ki bi bile za obe strani sprejemljive. In v tem smislu sama konstruktivnosti dialoga ne enačim z enostavnostjo dialoga in enostavnostjo predlaganih rešitev, ampak pojem konstruktivnost razumem predvsem v smislu, da razumemo argumente obeh strani in da s skupnimi močmi iščemo pot, ki bi bila najprimernejša, da se naslovi na eni strani pomisleke, ki jih ima Evropska komisija v zvezi z zaključkom postopka dodeljene državne pomoči, in na naši strani, da se zagotovijo tiste temeljne usmeritve upravljanja s to kapitalsko naložbo države, h katerim smo zavezani pri zasledovanju našega interesa. Vlada se ni odpovedala oziroma ne predlaga odpovedi prodaje NLB, ampak je predlagala v svojem formalnem predlogu, da se postopek prodaje lahko odloži. Seveda je tak postopek vedno povezan z določenimi kompenzacijskimi ukrepi. In sama razumem ugotovitve Evropske komisije predvsem v smeri, da moramo delati bolj intenzivno še na določitvi teh dodatnih kompenzacijskih ukrepov. Kakorkoli, kot sem že omenila, v času do konca februarja bomo pripravili formalen odziv na navedbe Evropske komisije, v vmesnem času bomo opravili še vrsto pogovorov z Evropsko komisijo in tudi po odgovoru nadaljevali z dialogom za iskanje primerne rešitve. Hvala lepa.
Poslanec mag. Andrej Šircelj, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Ja, vsekakor. Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora, za besedo za dopolnitev odgovora. Glejte, spoštovana ministrica, vi začenjate to tam, kjer je že Evropska komisija v svojih izjavah za javnost presegla ta odgovor. Bom citiral, Evropska komisija je zapisala: »Glede na to, da Slovenija ni izpolnila svojih zavez, državna pomoč NLB iz leta 2013 ni bila izvedena zakonito.« Kakšen dogovor? Vi se lahko zdaj dogovarjate in tako naprej, ampak Evropska komisija je že povedala v svoji izjavi za javnost, da je to nezakonito. In drugo, če govorimo o tem dodatnem predlogu, ki ste ga vi predlagali, Evropska komisija je ponovila stališče, da so preučili te alternativne ukrepe, ki jih je decembra predlagala Slovenija, in da dvomijo, da so predlagani ukrepi lahko enakovredni prvotni prodajni zavezi v okviru državne pomoči Nove Ljubljanske banke. Evropska komisija nam že pove, prvič, da smo v nezakonitem stanju, drugič, da ta alternativni predlog ni v redu in da je zdaj tu poglobljena preiskava, ne preučitev ali karkoli, ampak preiskava, in da to ni normalen korak Evropske komisije. Glejte, normalen korak Evropske komisije je tudi kaznovanje države članice, ki ne spoštuje zavez, po vašem. In to seveda pomeni vrnitev oziroma plačilo celotne državne pomoči za Novo Ljubljansko banko. In me zanima: Ali imate to že vključeno v fiskalno pravilo, če bo Slovenija dejansko morala vrniti celotno državno pomoč? Tukaj so številke, glejte, 2,3 milijarde za celoto, pa 1,5 milijarde, pa kazni in tako naprej. Tako me zanima: Do kje ste od tu naprej prišli, spoštovana ministrica, ne tisto začetno vprašanje?
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Naj še enkrat ponovim, zdaj smo v fazi izmenjave stališč o trenutni situaciji. Nihče še ni izdal odločbe o tem, da bi bila kakršnakoli državna pomoč nezakonita. To je faza, ki bo šele sledila, če ne bo prišlo do dogovora. In kot rečeno, postopek poglobljene preiskave je sestavni del postopka ugotavljanja dovoljenosti ali nedovoljenosti državne pomoči, če posamična zaveza ni bila izpolnjena oziroma ni bila izpolnjena pravočasno. In v citiranem sporočilu za javnost se ne govori o tem, da so predlagani kompenzacijski ukrepi oziroma drugi ukrepi neustrezni, govori se o dvomu o enakovrednosti, kar pomeni, da sami po sebi niso napačni, jih je pa treba dopolniti z dodatnimi oziroma drugimi kompenzacijskimi ukrepi. O vrnitvi kateregakoli dela državne pomoči ni še nikakršnega govora in verjamem, da do tega niti ne bo prišlo. Je pa to popolnoma ločen postopek, ki sledi šele temu, da se dokončno z odločbo ugotovi, da je bila določena pomoč nezakonita. In glede na to, da je bila državna pomoč Novi Ljubljanski banki zagotovljena iz državnega proračuna tudi s samostojno zadolžitvijo države na mednarodnih finančnih trgih, plačilo oziroma vračilo dodeljene državne pomoči nikakor ne pomeni, da mora država iz državnega proračuna karkoli komurkoli plačevati. To vračilo državne pomoči, če bi že do njega prišlo, pa, kot rečeno, verjamem, da do tega ne bo prišlo, se bo ugotavljalo v naknadnih postopkih, za katere pa tudi iz preteklih primerov veste, da niso niti enostavni niti kratkotrajni. Hvala.
Poslanec mag. Andrej Šircelj, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz predlagam, da Državni zbor glasuje o tem, da se opravi o tem razprava, namreč iz samega odgovora ministrice jaz mislim, da je razvidno, da enostavno nismo dobili popolnih informacij, pa tudi, če smo dobili iz njene strani popolne informacije, mislim, da so seveda ene informacije tiste, ki so, bom rekel, za slovensko javnost, druge informacije so tiste, ki se vrtijo v tem informativnem spletu v Bruslju, in drugo je mnenje Evropske komisije, kaj o tem meni. Jaz mislim, da ni nekega sozvočja in da tukaj ni enostavno tistega, čemur bi lahko rekli konstruktivni dialog, da pa verjetno večkrat to spreminjanje stališč Slovenije in dejansko tudi to, da Slovenija ni naredila tistega, kar bi morala, čemur se je sama zavezala, enostavno ne daje verodostojnosti slovenske politike v Evropi in tudi nasploh. Drugo je seveda samo zavlačevanje. Ministrica je zdaj seveda govorila o formalnih postopkih, kako seveda vse to potekajo, nič pa o vsebini s katero Evropska komisija dejansko ni zadovoljna in seveda tudi nič o pravočasnosti, saj je Slovenija dejansko, bom rekel, v zadnjih dneh Evropski komisiji nekaj drugega predlaga in ni izpolnila tistega, kar bi morala. Jaz mislim, da so te teme pomembne za državo Slovenijo, za slovenski proračun in tudi ne samo, če želite, za fiskalno vprašanje, ampak enostavno verodostojnost, spoštovana ministrica, verodostojnost te države v evropskem svetu, v tujem svetu, ko seveda govorimo o tem, da mora država, ki želi imeti določen ugled, izpolnjevati svoje obveze, za katere se zaveže.
Mag. Andrej Šircelj, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. februarja 2018, v okviru glasovanj. Poslanka Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Zdaj smo v času zelo hitrih sprememb, volitve se bližajo, koalicija, Vlada zelo hitro vlagajo zakone, tako da ni slučaj verjetno, da je od vložitve mojega poslanskega vprašanja prišlo do določene spremembe tudi na tem področju. Hotela sem vprašati ministra Peršaka glede obravnave novele ZUJIK, ki je bil dan v razpravo 22. januarja z rekordno kratkim časom za razpravo, se pravi do 9. Februarja, in ga pozvati k umiku, kar je k sreči že storil. Ko je bilo konec tega časa za razpravo, ga je tudi umaknil, kar pozdravljam, ampak bom ta svoj termin vendarle izkoristila, da svoje vprašanje nekoliko razširim. Zanimivo je, da je tudi velik delež v tem ZUJIK temeljil na Predlogu nacionalnega programa za kulturo 2018–2025, ki pa v Državnem zboru sploh ni bil niti obravnavan, kaj šele potrjen. Seveda je nesmiselno in nesprejemljivo oblikovati zakonodajne rešitve v okviru strategije, ki ni sprejeta, so pa razen Ministrstva za kulturo temu predlogu sprememb nasprotovale vse zainteresirane skupine, se pravi od Nacionalnega sveta za kulturo, Sindikata Glosa, Društva Asociacija, številna stanovska združenja, nevladne organizacije in številni drugi akterji v kulturni sferi. Upam, da je postavitev mojega ustnega poslanskega vprašanja vsaj malo prispevalo k temu, da se je ta neracionalen predlog umaknil. Verjamem, da minister Peršak pri svojem kratkem mandatu ni mogel narediti vsega, kar si je želel in da je zdaj na koncu hotel neke stvari spremeniti. Zanima me: Zakaj je tako rokohitrsko hitro hotel to narediti, ali je bil to neke vrste preizkus ali sondiranje terena ali poskus, da mogoče v teh treh mesecih nekaj spravi čez? Ministrstvu za kulturo marsikaj ne štima, predvsem ni dovolj denarja za kulturo, pa me tudi zanima, zdaj, ko vam pravzaprav ne more nihče več nič kaj dosti škoditi, pa mi povejte: Zakaj ta vlada kljub tej gospodarski rasti vendarle špara ravno tam, kjer ni treba, kultura je ena takih sfer, na kateri res ne gre šparati? Kaj boste naredili zdaj do konca mandata za te obupane ljudi? Slišali smo na seji Odbora za kulturo, Klemen Ramovš je nekako omenjal gladovno stavko, da bi lahko vsaj tako mogoče poplačal z odškodnino za eventualno smrt svoje kredite za festival. Kaj bo z Zavodom Delak, Carmino Slovenico, skratka, kaj boste v tem kratkem času lahko naredili?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovana poslanka, najlepša hvala za vprašanje. Najprej v zvezi s tem predlogom zakona. Naj za začetek povem, da smo se na ministrstvu odločili vložiti ta predlog nekaterih sprememb Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, čeprav je seveda res, da iz različnih razlogov nacionalni program še ni sprejet, ampak tako smo se odločili zlasti na podlagi potreb posameznih področij, v nekaterih primerih tudi zaradi zahtev, ki so prihajale iz posameznih področij, ali pa zaradi nekaterih situacij, ki so nastale v zadnjem času. Naj povem dva primera. Kulturniška zbornica je sama ugotovila, da dejansko ne obstaja več in ne deluje več, ker je tako, je v bistvu nastala pravna praznina v zvezi z določenimi postopki, ki so v interesu zlasti stanovskih društev na področju kulture, ki smo jih želeli rešiti, in to je zadevalo tri, štiri člene v tem predlogu zakona, ki ni imel veliko členov. Drugič, člani Kolegija gledališč so na več sestankih predlagali ali tudi vsaj soglašali s predlaganimi možnimi rešitvami v zvezi z določeno ravnjo minimalno, pravzaprav, fleksibilnosti, kar zadeva zaposlovanje v javnih zavodih, ker zdaj, recimo, direktorji, umetniški vodje praktično nimajo možnosti, da bi si svoje ekipe postavljali, s katerimi naj bi uresničevali program, v imenu katerega so kandidirali. Takšnih razlogov je bilo še nekaj. Naj tudi to povem, da smo v zvezi s to predlagano novelo, s katero se je pač mudilo zaradi izteka mandata, prejeli tudi nekaj pozitivnih odzivov in stališč, velikokrat pa tudi od tistih, ki so potem na koncu nasprotovali z izjavami, češ, saj so nakazane dobre rešitve, ampak mi smo vseeno proti, ker je pač zdaj treba biti proti. Razlogi za predlagane spremembe so bili kot rečeno nekatera dejstva, ki so se tudi v zadnjem času zgodila, predvsem pa smo želeli, pravilno ugotavljate, že začeti z nekaterimi spremembi, ki so predvidene veliko bolj daljnosežno tudi v Predlogu nacionalnega programa za kulturo, ki naj bi prinesel tako imenovano prenovo sistema. Gre zlasti za to, kako stroka sodeluje v procesih odločanja, se pravi vrednotenja programov in potem odločanja s [[nerazumljivo]]in tako naprej, kar je bilo tudi eno izmed poglavij teh sprememb. Kar zadeva dodatna vprašanja, da ni dovolj denarja. Vsi vemo, da ni dovolj denarja za kulturo. In da ne bom spet narobe razumljen, jaz sem seveda vesel, da je obseg kulturne dejavnosti v Sloveniji tak, kakršen je, ampak dejstvo je, da je v proračunu seveda odločno premalo sredstev za tak obseg dejavnosti. Samo primer, če smo želeli na razpisu, ki je bil v zadnjem času sporen, tistim, ki bodo sredstva dobili, dodeliti vsaj toliko sredstev, da bodo svoje programe lahko približno izpolnili, smo jih lahko dodelili nekako, recimo, 28, mogoče bi lahko 30, če bi ne naredili enega prenosa na drug razpis, ki je ravno tako pomemben, prijav pa je bilo 63 samo na programskem razpisu. Če bi razdelili ta sredstva na 63, bi vsak dobil 25 do 30 % tistih sredstev, ki jih dejansko potrebuje. Zakaj Vlada varčuje? Na to temo je bilo tudi danes že nekaj slišati v tej dvorani. Rad bi pa rekel naslednje, ne glede na vse, se je proračun za kulturo letos, če gledamo odstotkovno glede na lanski proračun, je, mislim da, četrti proračun izmed ministrstev po odstotku povečanja. Res pa je, da zaradi sproščanja ukrepov iz t. i. ZUJF, gre seveda velik del tega povečanja za zakonske obveznosti, ki se jim pač ni mogoče izogniti, del, dokajšen del tega povečanja predstavljajo pa predvidena lastna sredstva, sredstva za lastno udeležbo pri evropski [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate dopolnitev. Izvolite, dopolnitev.
Hvala vam za to, kar ste povedali. Glede na to, da je tudi predsednik Vlade sam rekel, da ne uživate njegove podpore, ste lahko popolnoma iskreni. Vaša predhodnica, pa ne bom omenjala nikogar, ki se ta trenutek ne more braniti, je, bom rekla, odletela zato, ker ni hotela sredstev za kulturo usmerjati v monitoring nekega rudnika. Mene zanima: Koliko vpliva imajo dejansko različni lobiji na ministrstvu in kako je z vsemi temi uradniki, ki menda obvladujejo ministrstvo, nad čemer se kulturniki kar na veliko pritožujejo? Verjamem, da vsaka politika pripelje nekaj svojih uradnikov, in tam ostanejo. Ta vlada je tudi sprejela neko popolnoma nespametno fiskalno pravilo, ki nam nalaga, da šparamo tudi takrat, ko nam gre dobro. Naj poudarim, da je samo Levica nasprotovala temu fiskalnemu pravilu. Kajti kaj se nam dogaja? Dogaja se nam kot v zgodbi o stari babici, ki je umrla od mraza in lakote, in potem so videli, da leži na žimnici polni denarja. Danes bi lahko odvezali malho, vem, da se minister, in o tem sva se velikokrat pogovarjala, zaveda, da je investicija v kulturo zelo pomembna in da se multiplicira vsak evro, vložen v kulturo, da bi lahko kultura bila tudi naš izvozni artikel, da je tudi ekološko popolnoma neoporečna investicija in da bi pravzaprav kulturo kot neko prioritetno narodovo dejavnost morali spodbujati. Žalostno je, da na prazniku kulture v Cankarjevem domu slišimo iz ust predsednika komisije toliko perečih resnic, nad katerimi bi se, sem prepričana, morali vsi zamisliti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tone Peršak, minister, izvolite.
Ja, na kratko. Najprej naj rečem, da menim, da seveda vendarle velika večina ljudi, ki so zaposleni na Ministrstvu za kulturo, dela prizadevno, dobro in tudi dobronamerno. Seveda ima tudi vsak izmed njih, tako kot ima vsak izmed nas, nek svoj pogled na kulturo in na prioritete v kulturi, ampak upal bi si reči, da vendarle gre za ljudi, ki so lojalni. Hkrati pa je treba vendarle tudi to upoštevati, da se ministri na tem področju relativno hitro menjamo in vsak prinese nek svoj pogled na kulturo. Lobiji. V kulturi je, recimo, ene 8, 9 vrst umetnosti, takšnih večjih, v kulturi so najmanj trije pomembni makrosektorji: umetnost, kulturna dediščina in mediji in še nekaj dodatkov, kot so verske skupnosti itn. In znotraj tega so seveda javni sektorji, nevladni sektorji, ljubiteljska kultura in nenazadnje še tako imenovani zasebni sektor, ki tudi deluje na področju kulture. Vsak ima svoj interes, vsak sebe vidi kot najpomembnejše. In vsak, lahko bi rekli, da lobira. Čeprav jaz mislim, da pod besedo lobira razumemo predvsem tiste, ki v korist tretjega pravzaprav posredujejo pri prvem, ne v svojem interesu. Če pridejo k meni direktorji javnih zavodov, tega nekako ne razumem kot lobiranje, vsaj kar se mene tiče, razumem kot obisk, ki izhaja iz neke potrebe. In če pridejo iz nevladnega sektorja, enako. Seveda pa lahko rečem, da vsi sektorji dobijo premalo denarja. To je pač prekletstvo majhnega trga, da ne rečem majhne države in majhnega števila ljudi, ki po eni strani, če hoče enakopraven dialog z drugimi kulturami, mora po obsegu pravzaprav imeti večji obseg kulture kot kakšne večje države, proporcionalno, hkrati pa nima trga, ki bi vsaj do neke mere nadomestil javna sredstva ali pa sredstva iz drugih virov. In to je zagata, ki se potem konča, tako kot ste rekli, z investicijo v kulturo, pri čemer je pomembno, da javnost prepozna pomen te investicije. Koliko ljudi v Sloveniji verjame v utemeljenost te investicije, če je neka raziskava pokazala, da večina populacije meni, da država za kulturo daje od 5 do 25 milijonov evrov. Se pravi, da [[izklop mikrofona]]
Gospa Violeta Tomić, imate postopkovni predlog.
Hvala. Seveda si želim, da bi o tem opravili razpravo. Ko sem govorila o lobijih, nikoli nisem imela v mislih razne kulturne sekcije. Seveda govorim o lobistih izven kulturne sfere, recimo, kot so rudniki in podobne zadeve pa še bi lahko naštevali. Omenili ste verske skupnosti. Zdaj ves čas poslušam, kako so se namnožili samozaposleni, nevladniki, koliko jih je več in kako jih je težko financirati. Nikoli nobene statistike ni, koliko se je namnožilo recimo zaposlenih v različnih verskih skupnostih, ki se ravno tako financirajo iz proračuna za kulturo. Vsak samozaposleni je podvržen temu, da mora dokazovati odličnost, temu, da mora slediti cenzusu, da lahko izgubi pravico do plačevanja prispevkov. Oni pa ne. Dajmo potem postati vsaj enakopravni, kajti če damo na vago zdaj, ali je treba financirati toliko kulture ali toliko verskih skupnosti. Mislim, da je kulturnik vsaj toliko vreden, da bi lahko poskrbeli za kulturnike. Veliko jih je in ogromno jih je prisiljenih espejev, enoosebnih espejev, ki delajo v nemogočih razmerah, polovica jih zasluži manj kot minimalca, tretjina jih živi pod pragom revščine. »Slep je kdor se s petjem ukvarja«, Prešeren je aktualen. Seveda se množijo zato, ker se še vedno ne morejo se zaposlovati v inštitucijah. Ko bomo mi enkrat odzujfali zakon, potem lahko upamo, da se bo ta sfera uredila, prej pa ne. To je zelo kompleksna tema, zato mislim, da si zasluži razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 13. Februarja, v okviru glasovanj. Mag. Aleksander Kavčič bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen ter ministrici za obrambo gospe Andreji Katič. Izvolite.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Spoštovanima ministricama gospe Ireni Majcen in gospe Andreji Katič bi želel zastaviti vprašanje v zvezi z načrtovanimi ukrepi Vlade na področju požarne varnosti, še posebej tistih objektov, v katerih se nahajajo predmeti, ki so potencialno nevarni za okolje ter zdravje ljudi. V lanskem letu je, žal, večkrat zagorelo v objektih, v katerih so bile skladiščene odpadne oziroma nevarne snovi. Enemu izmed takih požarov sem prisostvoval tudi sam, ko sem pač bil na tem pogorišču in se tudi pogovarjal z gasilci, civilno zaščito in državljani, ki so pač tam to nesrečo spremljali. Ampak medtem ko so naravne in druge nesreče pa tudi požari sestavni del našega življenja, pa vendar te niso samoumevne in je treba sprejeti vse možne ukrepe za njihovo preprečevanje. Še posebej bi morala biti naša skrb za požarno varnost namenjena objektom, za katere vemo, da so v njih snovi ali predmeti, ki so v primeru požara še posebej problematični za okolico. Naj izpostavim samo dejstvo, da so takrat, ko sem se pogovarjal na pogorišču te nesreče z gasilci in predstavniki civilne zaščite, le-ti izpostavljali sledeča vprašanja, ki jih nekako oblikujem sedaj vama, spoštovani ministrici, in so tekle v tem smislu: Ali se načrtuje sprememba zakonskih ali podzakonskih predpisov ter sprejetje posebnih ukrepov za zvišanje požarne varnosti v tovrstnih objektih? Po zakonu o požarni varnosti so inšpekcijske dejavnosti opravljali inšpektorji za varstvo pred požarom. Bi bilo po vašem mnenju smiselno razmišljati o ponovni vzpostavitvi tovrstne specializirane inšpekcije oziroma ali razmišljate o okrepitvi Inšpektorata Republike Slovenije za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami na področju požarne varnosti? In podredno: Katere druge preventivne ukrepe ste že ali še nameravate predlagati? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič, ministrica, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Najprej pojasnilo, Inšpektorat za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami ves čas pokriva tudi področje varstva pred požarom. V letu 1994 se je z Zakonom o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami preimenoval v Inšpektorat Republike Slovenije za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, s tem je dobil določene dodatne naloge s področja varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami ter tudi s področja varstva pred utopitvami. Če pa pogledamo statistiko, pa še vedno največ pozornosti posvečajo inšpektorji varstvo pred požarom. Če pogledamo samo v letu 2017, je bilo kar 86,2 % vseh nalog oziroma 3 tisoč 600 pregledov opravljenih na tem področju. Dodatno je bilo glede na požare, ki so jim bili priče, izvedenih še 100 nadzorov v objektih za zbiranje, predelavo in skladiščenje nevarnih odpadkov ter še 20 dodatnih v obratih, ki so opredeljeni kot vir manjših tveganj. Tudi v letu 2018 načrtujemo od 3 tisoč 500 do 3 tisoč 800 tovrstnih pregledov, se pravi prav s področja varstva pred požarom, in še dodatno so tudi inšpektorji člani v vladni intervencijski skupini, kjer načrtujejo za prihodnji dve leti, mislim, letos in drugo leto pregled cirka 700 obratov, ki imajo izdana okoljevarstvena dovoljenja. In v sklopu tega računamo tudi na dodatne tri inšpektorje, vsaj tako je predvidevala tudi pobuda s strani Ministrstva za javno upravo, kar se tiče kadrovskega načrta. Kot sem že rekla, bo z uveljavitvijo novega gradbenega zakona s 1. 6. 2018 tudi naša inšpekcija dobila še dodatne nove naloge, ki pa so že načrtovane tudi v planu dela Inšpekcije za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, ampak te se bodo lahko izvajale po 1. 6. 2018 naprej. Bi pa poudarila to, da se požarna varnost sama začne že pri umeščanju objektov v prostor, potem tudi pri sami graditvi. In da Ministrstvo za obrambo oziroma Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje v okviru tudi tega, da je Državni zbor sprejel Program varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami za obdobje 2016–2022 v okviru svojih pristojnosti skrbi za sistemsko načrtovanje in izvajanje določenih ukrepov. Aktivnosti URSZR, ki bi jih izpostavila, so zlasti usposabljanje, izobraževanje pooblaščenih uradnih oseb za ukrepanje v požarih, osveščanje prebivalstva, preventiva – čemur dajemo zelo zelo velik poudarek, načrtovanje ukrepov varstva pred požarom iz odgovornosti in pristojnosti lastnika oziroma upravljavca posameznega objekta, postavili smo tudi dodatne zahteve po dodatnem usposabljanju zaposlenih za izvajanje prve evakuacije in tudi gašenja začetnih požarov. Novosti so tudi pri pregledu oziroma preizkušanju gasilnih aparatov, tudi v Pravilniku o požarnem redu so posebej določene zahteve v zvezi s površinami za gasilce, za evakuacije. Vedno, po vsakem požaru, po vsaki naravni ali drugi nesreči se naredi posebna evalvacija, kako je potekalo. Glede na to podamo posamezne predloge za spremembo predpisov na tem področju. Kar se tiče načrtovanih sprememb v prihodnjem obdobju, bomo predlagali spremembo na področju pregledovanja in preizkušanja vgrajenih sistemov aktivne požarne zaščite, ocenjevanja požarne ogroženosti strank, prav tako na podlagi požarnega varovanja, posebno pozornost pa bomo tudi v prihodnje namenjali predvsem osveščanju tako prebivalcev kot lastnikov, upravljavcev objektov, izvajanju preventivnih ukrepov pa tudi ukrepov osebne in vzajemne zaščite. Toliko iz našega resorja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani poslanec mag. Aleksander Kavčič, hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za okolje in prostor smo pristojni za pripravo gradbeno-tehničnih rešitev na področju požarne varnosti, to področje je urejeno s Pravilnikom o požarni varnosti v stavbah. Ob sprejetju tega pravilnika pa so bile sprejete tudi tehnične smernice za graditev, DSG 1-001. Prav te tehnične smernice so bile že dvakrat posodobljene in tudi v letošnjem letu oziroma v prvi polovici letošnjega leta predvidevamo posodobitev teh smernic. Predvsem smo ugotovili, da za zunanje površine - gre za gradbeno-inženirske objekte - vse tehnične zahteve v tehničnih smernicah niso tako določene, da bi pri njihovem obratovanju preprečevale požare. Tako da bomo prav tej vsebini posvetili največ pozornosti pri pripravi sprememb. [[opozorilni znak za konec razprave]] Morda več še v nadaljevanju.
Hvala lepa. Mag. Kavčič, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Za dopolnitev vprašanja in vaš odgovor bi želel nekaj izpostaviti. Seveda, hvala za odgovore že do sedaj. Ampak, kaj se izpostavlja? Izpostavlja se požar, predvsem zdaj v tem mojem primeru, ki ga izpostavljam, ki je podtaknjen. Seveda to vse drži, kot ste povedali, in se strinjam, absolutno podpiram. Problem pa je, ko je požar podtaknjen. Kaj se takrat zgodi? Lokalna gasilska brigada oziroma prostovoljno gasilsko društvo, ki je najbližje, prihiti najprej na pomoč, začne gasiti, pozneje pridejo še vse druge gasilske enote in vsi gasijo. V tem našem primeru se je zgodilo to, da je enostavno zgorelo 500 ton parafina, poleg tega še elektronke, kar ima za posledico izgorevanje težkih kovin. Vemo, kaj to pomeni za okolje, in vemo, kaj to pomeni za zdravje ljudi. Kaj želim izpostaviti? Pozneje se potegne črta in se seštevajo stroški. Stroški pa pomenijo breme gasilskega društva oziroma brigade in pozneje posledično tudi lokalne skupnosti. Problem, ki ga vidim, je požig. Požig je tisti – zdaj pa dajem pobudo, vprašanje ali kakorkoli že –, kjer bi morala zavarovalnica plačati najprej odškodnino lokalni skupnosti oziroma gasilskemu društvu, brigadi, karkoli hočete, in šele potem lastniku, ki je zavaroval to nepremičnino oziroma ki mu je s požigom pogorela. To je širša oblika tega vprašanja, ki je po mojem mnenju problematična, saj so požigi v Sloveniji očitno v zadnjem času zelo pogosti. Tako bi v tem smislu prosil še za komentar.
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič, izvolite.
Hvala. Zdaj bi težko dala konkreten odgovor, na kakšen način bi se lahko z zavarovalnicami dogovorili oziroma kako imajo posamezne gasilske enote sklenjeno zavarovanje. Videli pa ste, kaj se dogaja, in Ministrstvo za obrambo oziroma Uprava za zaščito in reševanje se je aktivno vključila skupaj s poklicnimi gasilci v ureditev razmerja, kot rezultat tega, kar se je na žalost zgodilo v Celju. Mi bomo zadevo proučili. Zdaj iz vprašanja, ki ste ga najprej posredovali, tega ni bilo razbrati, tako da žal ne bom znala sedaj tukaj odgovoriti, vam bomo pa poslali pisno odgovor in seveda tudi v sklopu tega, če se zdaj pogovarjamo z zavarovalnicami in tudi z lokalnimi skupnostmi, ki so primarne izvajalke na tem področju, seveda v tistem delu, kar imamo GEŠP oziroma enote širšega pomena tudi Ministrstvo za obrambo lahko v to zavarovanje, če še ni urejeno, vključimo tudi ta sistem zavarovanja.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik! Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na male hidroelektrarne. Vemo, da je v Sloveniji velik problem z gradnjo le-teh zaradi nepotrebnih birokratskih ovir, zaradi neposluha države za to področje. Veliko je govora o tem, kaj je prihodnost, kaj je prihodnost predvsem na področju energije, da potrebujemo zeleno usmerjeno energijo, da potrebujemo pridelavo energije, način pridobivanja energije, ki bo seveda okolju najmanj škodljiv. No in skladno z zahtevami Direktive 2009/28 o spodbujanju uporabe energije z obnovljivih virov ima Slovenja zastavljen nacionalen cilj doseči najmanj 25 % . Delež OVE v končni bruto porabi energije do leta 2020 in leta 2016 je bil ta delež samo 21,3-odstoten, cilj prihajajoče zakonodaje na nivoju EU pa zaenkrat predvideva 35 % delež obnovljivih virov do leta 2030. Podatki tako kažejo, da je stanje, kar se tega tiče, pri nas katastrofalno in da zaostajamo za zavezami, ki smo si jih sami zadali. Žal seveda to ni edini primer, je tudi drugje tako. Zaostanek poskušamo zmanjšati tako, da načrtujemo projekte, kot so na primer hidroelektrarna na Muri, kateri nasprotujejo tako domačini kot naravovarstveniki in drugi zaradi njenih potencialnih negativnih vplivov na okolje. Na voljo je veliko drugih rešitev, ki so okolju neprimerno bolj prijazne, med njimi so, kot sem že prej omenil, ravno male hidroelektrarne, ki predstavljajo relativno majhen poseg v okolje, a vendar statistika beleži praktično nično rast v zadnjih letih. Kljub temu, da imamo geografijo več kot primerno za ta vir energije, ki je v tujini zelo uveljavljen tudi v razvitih državah tipa Švice in Avstrije, pri nas vlada gospoda Cerarja to področje namerno zaustavlja, saj se ne trudi poenostaviti postopkov pridobivanja dovoljenj za postavitev malih hidroelektrarn. Mislim, da je bilo leto ali dve nazaj na to temo opravljena tudi razprava na Odboru za infrastrukturo oziroma okolje in prostor in tudi po tisti razpravi stvari ne grejo v pravo smer oziroma ni videti nekega izboljšanja. Zato, gospa ministrica, v teh treh, štirih mesecih, kolikor vam je še ostalo na položaju ministrice za okolje in prostor v vladi Mira Cerarja, me zanima: Kaj boste storili, da se zmanjšajo birokratske ovire in da se zmanjšajo birokratske ovire in da se zmanjšajo številna potrebna dovoljenja, da se poenostavi spremembe prostorskih načrtov, kako se bo uredilo, da bi bila za ta segment cenejša posojila, da bi bilo več subvencij, predvsem pa, da bi bilo podeljenih več koncesij za male hidroelektrarne s strani Vlade Republike Slovenije?
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec, gospod Žan Mahnič, hvala za vprašanje. Že v vašem navajanju se nekako lahko osredotočimo na ministrstva, ki se ukvarjamo s to problematiko. Energetika je prav gotovo tisti del Ministrstva za infrastrukturo v smislu zagotavljanja tudi teh finančnih sredstev, načrtovanja, nenazadnje je prav vladni energetski koncept rezultat njihovega dela. No in v tem konceptu so seveda obnovljivi viri energije, zapisani so v teh procentih, o katerih ste govorili, kamor seveda ne sodijo samo male hidroelektrarne, ampak številni drugi energetski objekti. Nenazadnje je seveda tudi izgradnja velikih hidroelektrarn za Slovenijo še kako pomembna in prav ta vlada je vložila velika finančna sredstva za izgradnjo akumulacije Brežice, spodnjesavske hidroelektrarne pa so zgradile objekt za pridobitev energetike, trenutno je v fazi potrjevanja investicijski načrt za izgradnjo akumulacije za hidroelektrarno Mokrice. Tako da očitati Vladi, da pri izgradnji energetike iz obnovljivih virov energije ni dovolj ambiciozna, po mojem mnenju ne gre. Kar se tiče malih hidroelektrarn, bi si mogoče na začetku za izhodišče vzela podatek, da je v Sloveniji podeljenih že približno, ni točno 600, ampak približno 600 vodnih pravic za male hidroelektrarne. In če to številko primerjamo prav z sosednjo Avstrijo, kjer je približno 3 tisoč malih hidroelektrarn, lahko ugotovimo, da glede na velikost in konfiguracijo ozemlja, smo z Avstrijo primerljivi. Male hidroelektrarne se seveda gradijo na vodotokih, kjer je prvenstveno potrebno zagotoviti dovolj vode, da je hidroelektrarna ekonomična. Pri zagotavljanju tega zadostnega pretoka vode pa na nek način naletimo tudi na z podnebnimi spremembami spremenjene okoliščine, da je precej mesecev v letu, vedno več, ko tega pretoka ni dovolj oziroma so kapacitete za vodo, za sam pretok, za dotok vode v te reke slabe, preslabe. Ta del je pa pomemben iz drugega vidika, to je iz vidika ohranjanja narave, da se v strugi vodotoka ohrani minimalni pretok vode, ki zagotavlja preživetje organizmov v tej reki. Ni zato odveč povedati, da je število vlog, obstoječih vlog veliko, da je veliko vlog, ki se nanašajo na en sam vodotok, kar pomeni, da tudi ti vlagatelji zahtev seveda niso zadovoljni s konkurenco oziroma si v pritožbenih postopkih lahko izborijo ponovitev postopka, kajti v postopkih se vsem vlagateljem zahtevkov na enem vodotoku ne morejo podeliti te vodne pravice. Res je tudi, da je v prostorskih planih treba imeti podlago za kasnejšo pridobitev gradbenega dovoljenja. Nekatere občine se s tem vprašanjem praktično niso ukvarjale in je to tudi naloga lokalnih skupnosti. Kar se interesentov tiče, pa ne bi rada delala reklame, še enkrat povem, vlog imamo veliko, povem pa, kaj je treba pridobiti – vodno dovoljenje in vodno soglasje, to opravlja sedaj po ustanovitvi Direkcija za vode. Ko govorim o naravi, je treba povedati, da je treba pridobiti tudi naravovarstveno soglasje in okoljevarstveno soglasje. In s temi dokumenti je možno pridobiti gradbeno dovoljenje na upravni enoti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahtevate dopolnitev. Izvolite.
No, zdaj s tem, kar ste nazadnje povedali, sva le prišla do bistva. Bom še malo več naštel, kaj je, če se fokusirava samo na male hidroelektrarne, kar je tudi moje poslanske vprašanje. Kaj je potrebno? Mnenje Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave, mnenje ribiške družine in ribiške zveze, mnenje vodnega gospodarstva, koncesija s strani Vlade, ki jo je težko dobiti, vodno dovoljenje, vodno soglasje, sprememba OPPN, gradbeno dovoljenje, obratovalno dovoljenje, status kvalificiranega proizvajalca. Gospa ministrica, to so birokratske ovire, ki so povsem nepotrebne in ki zavirajo, da bi Slovenija vendarle lahko bila nekako vodilna na tem področju, na področju zelene tehnologije, konkretno na področju malih hidroelektrarn, da ne govorim o tem, da imamo povsem nepotrebno omejitev pretočnosti vodotoka. Povsem nepotrebno omejitev pretočnosti vodotoka, ker verjetno nekdo ne bo šel postavljati male hidroelektrarne tam, kjer stvar ne bo donosna. Verjetno se vsak sam pozanima, kakšna je pretočnost vodotoka tam, kjer ima interes, da zadevo postavi, in ni potrebno, da jim dodajamo še dodatne omejitve. In s tem, ko so se postavile omejitve glede pretočnosti, se je dejansko celotno polje možnih lokacij postavitve malih hidroelektrarn zmanjšalo na nekaj rek. Zaradi tega je potem toliko vlog in zaradi tega potem tudi medsebojno izpodbijanje in problem, kot ste sami rekli, konkurence. Ko boste sprostili najprej to, da je omejitev pretočnosti vodotoka, ko boste uredili, se dogovorili za ugodnejša posojila za večje investicije oziroma subvencije vlade, predvsem pa ko boste skrajšali vse te nepotrebne postopke, kjer birokrati na Zavodu za varstvo narave namenoma nekatere stvari zavirajo, takrat se bomo pa lahko pogovarjali, da sprejemate ukrepe, ki gredo v pravo smer.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec, za delo na Ministrstvu za okolje je treba vse vidike upoštevati. Od vsega, kar ste našteli, so recimo ribiči v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, na vsak način pa imajo ribiči že podeljene koncesije v mnogih vodotokih ali pa ribnikih in so seveda tisti, ki dajejo soglasje. Saj oba veva, če voda ne teče po strugi, ampak teče po kanalu, ki polni malo hidroelektrarno, potem v strugi ni dovolj vode in ne samo, da ne morejo preživeti ribe, ampak se okrni in ne more preživeti celoten biotop. Jaz se strinjam, s tem, za kar mora poskrbeti vlada, vendar finančna sredstva, subvencije so res stvar Ministrstva za infrastrukturo in ne naša. Za Ministrstvo za okolje in prostor pa bi povedala, da je naša skrb, torej ministrstva, da je tudi narava čim manj prizadeta. Se strinjamo in smo seveda naklonjeni obnovljivim virom energije, ampak ne na način, da se naravo ne upošteva. Mogoče toliko, hvala.
Hvala lepa. Gospod Mahnič, izvolite, imate zahtevo za postopkovno obravnavo.
Ja, hvala, podpredsednik. V skladu s poslovnikom predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministrice oziroma predvsem o potencialu, ki ga Slovenija žal ne izkorišča na področju obnovljivih virov energije, na področju gradnje malih hidroelektrarn. Strinjam se s tem, kar je rekla gospa ministrica, da je treba gledati tudi naravo, treba je upoštevati tudi ribiške družine, ampak žal pa se to ne počne, ko pride do urejanja vodotokov. Mi vemo, da so nekatera vodna gospodarstva deležna hudih kritik s strani ribičev in pa ribiških družin, ker izvajajo nesorazmerne posege v vodotoke. Če primerjamo na eni strani posege, ki se jih izvaja in jih seveda podpiram, ker gre nenazadnje za preprečevanje bistveno večjih škod, ki jih lahko prinesejo stoletne vode oziroma zdaj že žal lahko govorimo o vsakoletnih poplavah na eni strani, in pa posegu v naravo, ki jo predstavlja mala hidroelektrarna, gospa ministrica, je tukaj praktično zadeva neprimerljiva. Če greste na Google in če vpišete mala hidroelektrarna, imate slike, imate primere, kako se zgledno zadeva uredi, da se lahko spelje praktično vzporedni vodotok, kjer ni nobenega problema za ribe. Kjer ni nobenega problema za ribe in verjamem, da tudi z ribiškimi družinami ni problem s soglasji. Jaz ne govorim, gospa ministrica, da je problem z ribiškimi družinami, ker sem prepričan, da če tisti, ki gradi malo hidroelektrarno, ki najprej potrebuje zemljišče, ki potrebuje potem še sprejetje v občinskem prostorskem načrtu. Če ribiški družini prikaže, da bo imela zadeva najprej pozitiven vpliv na okolje, kar ga že po definiciji mala hidroelektrarna ima, drugič pa, da ne bo negativnega okolja za ribe, pa verjetno, če bo ribiški družini rekel, da jim sponzorira še kakšen piknik na leto, nobenega problema s strani ribiških družin ne bo. Je pa problem na zavodih in ostalih organih, ki so v sestavi vašega ministrstva in ostalih ministrstev. Ja, ni vse odvisno samo od vašega ministrstva. S tem se strinjam, ampak nekako sem govoril o celem pristopu, kjer pa je poleg vašega ministrstva vključeno tudi Ministrstvo za infrastrukturo in če govoriva o podeljevanju kreditov, več sredstev za subvencije in ne nazadnje, kar pa je pri vas in pri gospodu Gašperšiču, pa je učinkovitejše, hitrejše in številčnejše podeljevanje koncesij, pa sva nekako zaobjela vsa tri ministrstva, ki so ključna. Skratka, gre za res priložnost, gre za zeleno tehnologijo, ki bi jo Slovenija lahko izkoristila, zato predlagam razprav o tem vprašanju.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 13.februarja. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, spoštovana gospa ministrica! Moje vprašanje se nanaša na odsotnost ustrezne regulacije in strokovnega nadzora, kar povzroča to, da je vse več bolnikov izpostavljeno nehumanim in neetičnim zdravstvenim obravnavam, ko bolnikom, ki ne morejo dihati brez dodatnega kisika, pripada iz obveznega zdravstvenega zavarovanja le aparat na elektriko ali pa le kisikova bomba. Manj premožni, ki si ne moremo plačati najema varnostne kisikove bombe, so zato v primeru izpada elektrike obsojeni na dihalne stiske, dušenje ali celo smrt zaradi zadušitve. Zato vas sprašujem: Ali boste podali pobudo za razširitev pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, tako da se prepreči nehumano ravnanje s hudimi bolniki, kadar ti potrebujejo tako aparat na elektriko za dovajanje kisika kot tudi kisikovo bombo? Neverjetno se mi zdi, kako je cel birokratski zdravstveni aparat neobčutljiv do tistih državljanov, ki zaradi revščine nimajo dostopa do pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, zato vas verjetno že stotič sprašujem: Ali boste in kdaj boste rešili nehumano ravnanje z najbolj revnimi državljani, da bodo tudi ti deležni zdravljenja iz obveznega zdravstvenega zavarovanja? Tudi v zadnjem predlogu Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju namreč tega problema niste odpravili, čeprav sem pogosto opozarjala, da se po nepotrebnem troši javni denar za strokovni nadzor Zdravniške zbornice, saj ga ta ne opravlja ustrezno, tega področja še vedno niste uredili, zato so nekateri bolniki deležni nehumane zdravstvene obravnave. V dopisu sem vam opisala primer neetične zdravstvene obravnave hudo bolne bolnice na Kliničnem oddelku za pljučne bolezni in alergijo UKC Ljubljana oziroma na Urgenci UKC v Ljubljani. Zanima me: Ali boste zahtevali, da se opravi strokovni nadzor nad delom omenjenega oddelka in nad delom Urgence na UKC? Če obrazložim podrobneje, da bo tudi javnost vedela, za kaj pravzaprav gre. Po pripovedi vnuka 80-letne bolnice, ki je pred letom dni komaj preživela hudo okvaro srčnih zaklopk in tehta danes le še 37 kilogramov, sem vas seznanila z neetično zdravstveno obravnavo, ki jo je bila deležna njegova babica. Zaradi okvar zaklopk se v babičinih pljučih nabira voda, zato mora babica vsake tri tedne na punkcijo vode iz pljuč na Klinični oddelek za pljučne bolezni in alergijo UKC Ljubljana. [[...]] [[znak za konec razprave]] [[…]]Bom kasneje nadaljevala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, ministrica, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka Julijana Bizjak Mlakar, hvala za vprašanje. Bom podala odgovor. Najprej bom izrazila obžalovanje in zaskrbljenost, če je dogodek, ki ste ga opisali in ga nam tudi v pisnem predlogu vprašanja navedli, potekal tako, da se je povzročalo dodatne nepotrebne težave bolnici. Vsakršno nehumano ali neetično ravnanje zdravstvenega osebja nad pacienti je nesprejemljivo in ga je seveda zato treba ustrezno sankcionirati. Odkloni od ustaljenih strokovnih in etičnih meril in načel se ne bi smeli dogajati. Vsak pacient mora biti deležen kakovostne, varne in primerne zdravstvene obravnave. Zato bom glede obravnave 80-letne gospe z okvaro srčnih zaklopk, kot navajate, od UKC Ljubljana zahtevala podrobnejša pojasnila in na osnovi teh ugotovila o nadaljnjih ukrepih. Veste, da imam v skladu s pooblastili kot ministrica za zdravje možnost zahteve bodisi interni strokovni nadzor s svetovanjem ali pa tudi zunanji strokovni nadzor, izveden s strani Zdravniške zbornice. Ne morem pa se strinjati z vami v tistem delu vprašanja, da se pač dogajajo odkloni zaradi pomanjkanja regulacije. Iz obstoječe zakonodaje izhaja, da morajo zdravstveni delavci delovati v skladu s sprejeto zdravstveno doktrino in kodeksom medicinske deontologije, se pravi s svojimi strokovnimi in etičnimi načeli, ter morajo pri obravnavi svojega dela obravnavati vse ljudi pod enakimi pogoji, na enak način in spoštovati njihove ustavne in zakonske pravice. Edino merilo prednosti je nujnost zdravstvenega posega oziroma stanja pacienta. Kot prav gotovo veste, sem že v času mandata okrepila nadzorno funkcijo ministrstva, prav tako tudi zbornice. Kot veste, smo z novelo Zakona o zdravstveni dejavnosti uvedli novo celostno področje nadzorov, tako imenovane sistemske nadzore, ki povezujejo različne vrste nadzora, vse z namenom, da se uresničujejo pravice, ki jih imamo v skladu z zakonodajo. Sedaj pa še glede tega medicinskega pripomočka, ki ste ga omenili. Naj povem, da v skladu z določbami Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju so pravice, ki pripadajo posameznim zavarovanim osebam, določene in podrobneje opredeljene v Pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki jih do sedaj izdaja Zavod za zdravstveno zavarovanje. Ta pravila že sedaj določajo, da zavarovani osebi, pri katerih je prisotna dihalna težava, v sklopu pravice do medicinskih pripomočkov pripadajo koncentrator kisika, aparat za vzdrževanje stalnega pritiska v dihalnih poteh, aparat za mehanično ventilacijo, aparat za podporo dihanja s pozitivnim tlakom ob vzdihu in izdihu. Prav tako je zavarovani osebi v sklopu pravice do medicinskega pripomočka na voljo tudi možnost zdravljenja s kisikom na domu s pomočjo koncentratorja kisika ali drugega vira kisika. Tip oziroma vrsta medicinskega pripomočka je odvisna od zdravstvenega stanja posamezne zavarovane osebe in od specifik obolenja, s katerimi se zavarovana oseba sooča, oceno glede potrebe medicinskega pripomočka pa poda izbrani osebni zdravnik. V tem primeru verjetno te 80-letne gospe. Poudariti moram še, da so po Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju v obvezno zdravstveno zavarovanje vključene vse skupine oseb, tudi tisti posamezniki, ki so bodisi socialno ogroženi ali pa nezaposleni. Veste, da za tovrstne zavarovance plačuje proračun oziroma Ministrstvo za zdravje njihove storitve. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za dosedanje odgovore. Moram povedati, da sem se, kar se tiče teh pravic iz obveznega zavarovanja, pozanimala pri generalnem direktorju Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in mi je izrecno povedal, da je oseba upravičena samo do enega pripomočka. Zato prosim, da to preverite, zaradi tega ker to spravlja ljudi v neznosne stiske, da se to vsaj za naprej uredi. Kar se tiče pomanjkanja regulacije, mislim, da že to, da tisti ljudje, ki so manj premožni, zaradi tega nimajo dostopa do vseh pravic iz obveznega zavarovanja, kaže na to, da gre za pomanjkljivo regulacijo. Bi pa nadaljevala s primerom, ki sem ga opisovala, zaradi tega, da bodo ljudje vedeli, kaj se pravzaprav dogaja. Namreč, povedala sem, da mora gospa vsake tri tedne na punkcijo vode iz pljuč. Vendar pa, ker setov za plevralno punkcijo tedaj, ko bi se moralo punkcijo opraviti, ni bilo, je klinični oddelek večkrat odpovedal izvedbo punkcije. Ko je bila nato babica zaradi poslabšanja stanja pripeljana na Urgenco UKC v Ljubljani, pa punkcije tudi tam niso izvedli, češ da primanjkuje prostih sob na oddelku. Nedopustno je bilo večkratno prevažanje trpeče bolnice v Ljubljano na klinični oddelek in na urgenco ter spet domov, namesto da bi zdravniki takoj opravili to, kar je bolnica potrebovala in kar je bilo povsem jasno razvidno iz izvidov, to je punkcijo vode iz pljuč. Tako je bila punkcija levega pljučnega krila opravljena sedem dni, desnega pa enajst dni kasneje, kot bi se ju moralo opraviti. Nedopustno se mi zdi trpljenje, ki so ga tej bolnici povzročili zdravniki, in, seveda, hkrati so trpeli tudi njeni svojci. Tako upam, da boste res poskrbeli za nadzor nad tem [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Kot sem že dejala, bom zahtevala od pristojnih v UKC podrobnejša pojasnila, kaj se je dogajalo, ali so navedbe točne, kakšne so bile medicinske indikacije in stopnja nujnosti glede tega, ali je bila bolnica sprejeta pravočasno ali ne. Še enkrat bi pa povedala, da so pravice enoznačno določene v zdaj veljavni zakonodaji in pravilih za vse zavarovane osebe v Sloveniji in tu ni diskriminacije v tem smislu, ali nekdo lahko dobi enega, dva, tri take ali drugačne pripomočke. Kar je pa res z vidika ustavnosti sporno in kar rešujemo v tem novem Predlogu zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, da bi zdravstvene pravice morale biti določene in definirane v samem zakonu in ne v pravilih Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki jih potrjuje skupščina in se dopolnjujejo in spreminjajo tudi glede na strokovna dognanja. Bom pa po tej poizvedbi vas obvestila, kaj je dejansko bilo pri obravnavanju te pacientke. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc ter ministrici za obrambo gospe Andreji Katič.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani obe ministrici, ministrica za zdravje in ministrica za obrambo! Pred časom sem že postavila podobno poslansko vprašanje, sicer samo ministrici za zdravje, vendar se, žal, na tem področju do danes še ni nič premaknilo. Govorim o helikopterski nujni medicinski pomoči. Kot veste, prihajam iz Vipavske doline in opozarjam na težave, ki se dotikajo zlasti občine Ajdovščina in občine Vipava in tudi opozarjam na projekte, ki bi jih bilo morda dobro vzpostaviti. Skozi naše kraje gre zelo veliko prometa, zlasti občina Ajdovščina je geografsko in demografsko zelo razgibana. Kot veste, se tudi večkrat soočamo z orkansko burjo, takrat smo tudi odrezani praktično od ostale Slovenije, zaradi tega je v izgubah večkrat letno tudi gospodarstvo, seveda so velike težave tudi z dostopom do hitre medicinske pomoči. Tukaj želim opozoriti, da se že kar nekaj časa govori o izgradnji helidroma v Ajdovščini, za vzpostavitev takšnega helidroma je praktično že vse vzpostavljeno ali pa pripravljeno na nek način, glede na to, da v Ajdovščini je letališče. Po mojih informacijah so pred časom pridobili mnenja vseh, ki tam domujejo oziroma so vpeti v upravljanje letališča, vendar se stvar pač nikamor ne premakne. Naj omenim, da so za izgradnjo helidroma in s tem za hitro pomoč ob nesrečah v Ajdovščini tako policisti kot gasilci, gorski reševalci, letalci, za to je tudi urgentna služba Zdravstvenega doma Ajdovščina. Zato me zdaj zanima [[…]]Za obe ministrici imam to vprašanje, najprej z vidika hitre pomoči za ministrico za zdravje: Ali podpira projekt izgradnje helidroma v Ajdovščini? Za ministrico za obrambo pa enako vprašanje z vidika, ker mislim, da so, vsaj tako naj bi bilo, določena zemljišča, kjer bi se lahko to vzpostavilo, v lasti Ministrstva za obrambo. Če podpirate ta projekt: Zakaj se še ni s tem projektom začelo in se ga čim prej vzpostavilo? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Še enkrat lepo pozdravljeni.! Hvala za besedo. Spoštovana gospa poslanka Eva Irgl, moram povedati, da razumem to kot vašo pobudo, ker žal ta informacija do mene [[…]]Niti, da bi kdo povprašal, poklical, da želi določena skupnost imeti tudi helioport na letališču v Ajdovščini, kar seveda pomeni, da bi bil potreben, če prav razumem, še en dodaten helikopter v Sloveniji, ki bi bil, če vašo pobudo interpretiram, stacionaren v Ajdovščini. Vi veste, da imamo sedaj dve bazi za helikoptersko nujno pomoč; ena je na Brniku, ki podpira oziroma nudi to helikoptersko nujno pomoč in tudi Gorsko reševalno službo za celo to območje zahodne Slovenije, da pa do – mislim, da – leta 2016, do našega mandata, tudi Maribor in cela severovzhodna Slovenija praktično ni imela te helikopterske nujne pomoči. Mi smo skupaj z vsemi pristojnimi resorji, tako Ministrstvom za notranje zadeve, policijo, obrambo uspeli zagotoviti tudi en helikopter za bazo v Mariboru, tako da so tudi prebivalci severovzhodne Slovenije dobili to pomoč, ki nekako po našem pravilniku pomeni, da naj bi ta odzivni čas bil okrog 10 minut. Tako vam v zvezi s tem – in jemljem to, kot vašo pobudo –, helidromom v Ajdovščini ta moment kaj več povedati ali dati odgovora ne morem. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka, če bi v napovedi vašega vprašanja malce več odgovorili, bi vam lahko dala tudi bolj konkretne odgovore. Kolikor vem, Ministrstvo za obrambo, Slovenska vojska z vsemi lokalnimi skupnostmi zelo dobro sodelujemo in tudi tekoče razrešujemo vsa odprta vprašanja, ki se nanašajo na urejanje zemljišč. Pred kratkim smo podpisali v Ljubljani z Mestno občino Ljubljana pogodbo in smo končno uredili zemljiškoknjižno stanje, kar se tiče vojašnice Edvarda Peperka. Jutri podpisujemo podobno pogodbo v Mariboru, tako da bomo tudi vojašnico v Mariboru enostavno končno uredili, kar se tiče zemljiškoknjižnega stanja. Tudi tukaj verjamem, z občino Ajdovščina, da lahko sodelujemo. Naj, tako kot vedno povem vsem županom in kot župani verjetno tudi že vedo, če potekajo kakršnikoli postopki na Ministrstvu za obrambo ali v Slovenski vojski predolgo, da se obrnejo name neposredno preko mojega elektronskega naslova in lahko v bistvu postopke pospešimo. Bi pa glede na to, da ste izkoristili – bi izkoristila to vaše vprašanje za to, da pohvalim dejavnost Slovenske vojske in tudi same prevoze. V lanskem letu so glede HNMP in sekundarnih transportov izvedli 313 akcij, glede gorskega reševanja 141 akcij, se pravi, da je bilo vsega skupaj 454 akcij; ampak govorim, to je samo za Slovensko vojsko, ne pa tudi za slovensko policijo. Slovenska vojska iz baze na Brniku pokriva ta del Slovenije, v primeru izpada letalske policijske enote pa tudi štajerski del. Helikopterji Slovenske vojske izpolnjujejo vse tehnične zahteve po evropskih predpisih, skupaj tudi z EASA certifikati, in lahko tudi v prihodnje izvajajo reševanje v gorah, kot tudi HMNP. Nisem pa čisto vašega vprašanja razumela v tem smislu, ali vi govorite samo o izgradnji helidroma oziroma heliporta; se pravi, kjer naj bi pristajali helikopterji. To je bilo razvidno tudi iz odgovora kolegice ministrice za zdravje, da nisva prav mogli razbrati, ali vi predlagate – in ta pobuda tudi meni ni znana –, da bi še eno fazo, tako kot je na Brniku, v Mariboru, izvedli tudi v Vipavi oziroma Ajdovščini. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irgl, boste zahtevali dopolnitev vprašanja? Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Zahvaljujem se vama za ta dva odgovora, ampak vendarle moram reči, da sem ministrici za zdravje, mislim, da kakšno leto in pol nazaj ali pa celo dve leti nazaj, že postavila ustno poslansko vprašanje, vezano prav na vzpostavitev helidroma. To pa zaradi tega, ker so me obveščali tudi iz tega našega konca, da mogoče ne bi bilo slabo, da bi se vzpostavil glede na to, da imamo pač velike težave tudi že zaradi prej omenjenih zadev in da vse prevečkrat štejejo tiste res minute ali pa sekunde, da se nekomu reši življenje. Prepričana sem, da je vsem nam v interesu, da to storimo, na kakšen način se bodo stvari odpeljale, je seveda odvisno tudi od vas, ki imate pravzaprav škarje in platno v rokah. Kar pa zadeva samo vzpostavitev tega, pa moram reči, da mislim, da je celo – po mojih informacijah – vaš državni sekretar na Ministrstvu za obrambo povedal na občinski ravni, da naj bi se v to zadevo šlo. Zato sem spraševala, ali to drži ali ne, ker se mi zdi pomembno, glede na to, da nekateri pač že ves čas opozarjajo, da to ne bi bilo slabo, kajti prva helikopterska pomoč v takšnem smislu je pač v Šempetru pri Novi Gorici in če so razmere, zlasti kot sem jih prej omenjala, se pravi težke, zahtevne, potem pride takšna helikopterska pomoč zelo prav, če je hitra in če se zgodi čim bližje. Glede na to, da mi že imamo letališče v Ajdovščini, je mogoče pomembno v razmislek, da razmislimo dejansko o takšni vzpostavitvi. To je to. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite gospa Katič.
Hvala. Če je državni sekretar na občinski proslavi povedal, potem ta informacija zagotovo drži. Še enkrat, moja pobuda županu občine: če smatra, da postopki predolgo tečejo na Ministrstvu za obrambo, da se neposredno obrne tudi name in zagotovo bomo lahko postopke tudi pohitrili. Vsepovsod, kjer je mogoče, Ministrstvo za obrambo, Slovenska vojska zelo dobro sodelujeta z lokalnimi skupnostmi. In prav, kar se tiče reševanja človeških življenj, pomoči – eno tretjino vseh svojih nalog letalska enota naredi v bistvu za civilne namene.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc ter ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Gospa Brenčič je odsotna.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Spoštovana gospa ministrica! Obžalujem, da ste danes na seji prisotni le vi, zato pričakujem od ministrice za izobraževanje, znanost in šport, da mi bo posredovala pisni odgovor. Julija lani je Državni zbor sprejel Zakon o celostni zgodnji obravnavi predšolskih otrok s posebnimi potrebami. Zakon vzbuja velika pričakovanja staršev teh otrok, zato je treba čim prej pristopiti k uveljavitvi rešitev, ki jih prinaša. Zakon naj bi se začel uporabljati 1. januarja 2019 zaradi številnih priprav in prilagoditev, ki so pri tem še potrebne. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Katere aktivnosti ste do sedaj že izvedli na Ministrstvu za zdravje z namenom, da se Zakon o celostni zgodnji obravnavi predšolskih otrok s posebnimi potrebami lahko začne uporabljati 1. januarja 2019?
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, ministrica, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo in hvala tudi poslanki Mariji Bačič za vprašanje! Na Ministrstvu za zdravje sledimo časovnici in izpolnjujemo vse naloge, ki nam jih nalaga ta zakon. Tako kot ste pravilno omenili, da se bo začel uporabljati v celoti 1. januarja 2019, je pa pred tem treba opraviti še številne naloge. Tako smo najprej za nemoten začetek uporabe Zakona o celostni zgodnji obravnavi predšolskih otrok s posebnimi potrebami 13. decembra preteklega leta ustanovili Koordinacijski svet Vlade Republike Slovenije za to zgodnjo obravnavo otrok, 12. januarja letos se je ta svet že sestal na Ministrstvu za zdravje in se na svoji prvi seji dogovoril in pripravil dogovor o sodelovanju pri izvajanju zgodnje obravnave pri tem Zakonu o celostni obravnavi. Tu gre namreč za najmanj tri ministrstva in številne institucije in službe, kjer je treba uskladiti vse aktivnosti in dejanja zaradi tega, da bi prišlo do res te celovite zgodnje obravnave otrok. 10. januarja letošnjega leta je bila imenovana medresorska delovna skupina za pripravo podzakonskega akta na podlagi četrtega odstavka 10. člena tega zakona, ki bo določil organizacijo, podrobnejše naloge, način dela, postopke medsebojnega obveščanja multidisciplinarnega tima z vsemi institucijami, ki obravnavajo te otroke. Prvi sestanek te medresorske skupine je prav tako že bil 31. januarja letos. Delovna skupina je ugotovila, da kot osnovno izhodišče za svoje delo potrebuje podatke o številu teh otrok s posebnimi potrebami v Sloveniji. Ker v predšolskem obdobju vsi otroci s posebnimi potrebami še nimajo odločb o usmerjanju, je delovna skupina ocenila, da bi bil najbolj relevanten podatek o številu teh otrok v Sloveniji z izdanimi odločbami v starosti 12 let po kategorijah usmerjanja za zadnjih 10 let. Zakaj? Zaradi tega, da bi lahko delovna skupina ocenila, kakšne so dejanske potrebe po tovrstnih aktivnostih za te otroke. Zaradi tega je skupina že zaprosila za tovrstne podatke Zavod Republike Slovenije za šolstvo. Prav tako je Ministrstvo za zdravje kot koordinator projekta na podlagi javnega razpisa za sofinanciranje te celostne obravnave otrok in krepitev kompetenc strokovnih delavcev in pomoč staršem ta operativni program oziroma pilotni projekt, ki se bo izvajal, bo financiran iz evropske kohezijske politike, še iz perspektive 2014–2020. Proces izvedbe projekta na podlagi že prej omenjenega javnega razpisa se je že pričel septembra leta 2017. Prve rezultate pričakujemo že do 30. aprila letošnjega leta. Predvsem gre tukaj za protokole o načinu sodelovanja služb, pa predvsem klinične poti obravnave teh otrok. Prav tako je delovna skupina že povabila strokovne koordinatorje izvajalcev tega pilotnega projekta, da takoj v začetku maja letošnjega leta izdelajo te protokole sodelovanja vseh služb in pa kliničnih poti. Delovna skupina bo pričela še s pripravo podzakonskega akta, takoj ko bodo predstavljene strokovne vsebine iz tega pilotnega projekta. Torej delamo po časovnici. Veliko stvari je bilo že narejenih, prav tako teče dobro sodelovanje z drugima dvema ministricama za šolstvo in izobraževanje kot z ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Tako sem prepričana, da bomo uspeli zaključiti ta pilotni projekt in – če bo potrebno –eventualne še kakšne manjše spremembe ali dopolnitve zakona zaradi tega, da se uveljavi in da res ti otroci skupaj s starši dobijo celovito obravnavo 1. januarja 2019.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Lepo se zahvaljujem ministrici za ta del odgovora, ker mislim, da je večina dela že opravljenega. Vendar pa vseeno sprašujem še naprej. V soglasju z ostalimi ministri določite javno mrežo centrov za obravnavo teh otrok in da tudi podpišete z ministri, pristojnimi za zdravstvo, vzgojo, izobraževanje in delo, tudi dogovor o sodelovanju pri izvajanju zgodnje obravnave po tem zakonu, ker vemo, da strokovni sodelavci prihajajo iz različnih ministrstev, in mislim, da je to tudi zelo potrebno. Moram pa povedati, da čeprav zdaj poteka ta pilotni projekt, da vendarle vsi otroci ne dobijo take obravnave, kot pravzaprav starši zdaj pričakujejo, ker so slišali, da bo ta zgodnja obravnava, in vsepovsod niti še ni strokovnih delavcev zaposlenih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Bom dopolnila svoj odgovor tudi s tem dodatnim vprašanjem ali obrazložitvijo gospe poslanke. Res je, na podlagi 19. člena je treba, da vse tri ministrice, pristojne za zdravje, izobraževanje in socialno varstvo podpišemo poseben dogovor o sodelovanju pri izvajanju zgodnje obravnave. Naj povem, da gre v bistvu pri tem za nadgradnjo že danes tako imenovanih razvojnih ambulant, ki že obstajajo v naši javni zdravstveni mreži bodisi nekje v okviru otroških dispanzerjev, nekje drugje v okviru pediatričnih oddelkov. Tukaj pa gre za to, da se bodo te tako imenovane razvojne ambulante okrepile z dodatnimi timi, se pravi, tudi z določenimi delavci določenih specialnosti zaradi tega, da bo to bolj integrirana in strokovna obravnava.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Cenjene kolegice in kolegi, predvsem pa minister in obe ministrici! Moje vprašanje bo za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v Republiki Sloveniji gospoda mag. Dejana Židana glede statusa kmetic v Republiki Sloveniji. Spoštovani minister! Oba veva, pa velikokrat sva že v Državnem zboru govorila o pomenu kmetijstva v Republiki Sloveniji. Nedavno sem to vprašanje že postavil vaši kolegici, ministrici za delo v vaši vladi. Predvsem me skrbi to vprašanje in vemo, da ni urejen status kmetice v Republiki Sloveniji. Nedavno sem zasledil podatek, da je pred dvema, tremi leti bilo teh, ki pomagajo na kmetijah – predvsem imam tukaj v mislih ženske –, okoli 33 tisoč. Seveda me zelo skrbi podatek, da približno 60 odstotkov teh ne dobiva plačila. To je približno nekje od 18 do 19 tisoč teh žensk. Oba veva, da je v Republiki Sloveniji pa še okoli 67 tisoč kmetij. Seveda te ženske delajo, izjemno pomembno vlogo odigrajo na kmetiji, skrbijo za kmetijo, del kmetije, za družino, otroke, največkrat pa potem, ko ni dovolj dohodkov na kmetiji, se tudi tem dohodkom odpovejo, pa tisti procent, kot sem povedal, med 18 in 19 tisoč teh žensk dela, pa dajejo v družinsko blagajno – nič pa ne dobivajo. Zato me zanima, spoštovani minister: Ali je že na tem področju bilo kaj narejenega oziroma je kaj v pripravi? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, tudi vam hvala za vprašanje. Dovolite, da začnem mogoče od zadaj. V tem trenutku je v Evropi približno 30 odstotkov kmetic, ki vodijo med vsemi družinskimi kmetijami kmetije, torej vse ostalo vodijo moški. Zanimivo je, da več kmetij vodijo v vzhodnih državah, v zahodnih, torej v ostalem delu Evrope, jih vodi manj. Mogoče dva skrajna primera: na Nizozemskem 5 odstotkov, v Latviji 47 odstotkov. V Sloveniji pa smo glede nosilcev kmetijskih gospodarstev tu nekje v povprečju, 28,66 odstotka, ampak to ni odvisno od lastništva. Če pa gledamo lastništva, pa 20 odstotkov slovenskih kmetij vodijo kmetice. Podoben odstotek dobimo tudi, če spremljamo razpise. Recimo, mogoče v tem trenutku so aktualni razpisi za mlade kmete, kmetice, ki prevzemajo kmetije. Tudi znotraj tega po teh razpisih, kjer se je prijavilo in dobilo odobrene vloge 810 kmetov oziroma kmetic, znotraj tega je kmetic 158, to je slabih 20 odstotkov. Mi generalno kmetije delimo v bistvu v dve skupini; to so kmetije, kjer so kmetice in kmetje polno zaposleni in temu v tujini rečejo profesionalne kmetije, in kmetije, kjer je kmetijstvo dodatna dejavnost, torej da so ljudje zaposleni nekje drugje – ali v javni upravi, gospodarstvu, mogoče še kje drugje – in ob tem pa tudi kmetujejo. To je tudi pomembno. Najlažji podatek, da vidimo, koliko je v bistvu tako imenovanih profesionalnih kmetij, je, da pogledamo, koliko ljudi je zavarovanih iz kmetijstva, ker to v praksi pomeni, da niso ne pokojninsko, invalidsko zavarovani nekje v svojih drugih funkcijah, ali kot učitelji ali kot karkoli drugega. V tem trenutku imamo ljudi, ki so zavarovani iz kmetijstva, 11 tisoč 905. Znotraj tega je tretjina kmetic in dve tretjini kmetov. To v praksi pomeni, da če nekoliko zmanjšamo to številko, vidimo tudi odstotek kmetij, ki so tako imenovane profesionalne, glede na vseh 70 tisoč kmetij, kjer so ljudje zavarovani iz kmetijske dejavnosti, ki je v tem trenutku v Sloveniji manj kot 10 tisoč. Sami s kmeticami sodelujemo na več načinov. Podpiramo njihovo asociacijo, torej Zvezo podeželskih kmetic Slovenije, podpiramo finančno, podpiramo tudi na druge načine, podpiramo pa tudi takole, da so predstavnice kmetic v vseh organih, na podlagi katerih se odloča. Drugače pa na same kmetije gledamo – v resnici je treba povedati – kot na gospodarske subjekte. Tudi kmetija je gospodarski subjekt, ki pa opravlja nekatere družbene širše aktivnosti in zato tudi je sofinancirana tako preko neposrednih plačil, preko OMD plačil in preko nekaterih drugih plačil. Mi si v tem trenutku postavljamo vprašanje, nimamo pa še odgovora, in to je vprašanje, ki bo definiralo tudi novo kmetijsko politiko po letu 2020, ali podobno kakor drugod, recimo v gospodarstvu, tudi v javni upravi, ali tudi tukaj si postavimo cilj, da želimo povečati delež kmetic znotraj vse populacije, ki vodijo kmetije. Najlažji odgovor bi bil takšen, da je potem to mogoče narediti preko finančnega vzvoda, in to je, da stopnjo sofinanciranj tam, kjer so kmetice tiste, ki vodijo, nekoliko povečamo, kakor tudi to dodamo pri kriterijih. Vem, gospod poslanec, da sedaj ne odgovarjam na tisto, kar ste vprašali že ministrico za delo in socialo, zato ker lahko odgovarjam samo na tisto, kar je iz moje pristojnosti in kar tudi financiramo iz programa razvoja podeželja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister hvala za prvi del vašega odgovora. Nimam nobenih razlogov, da bi dvomil v vaše podatke, ki ste jih nanizali, prav gotovo so na mestu. Seveda v Sloveniji je prav gotovo mali procent, veliko manjši procent kot kje drugje, nosilcev oziroma nosilk kmetij. Ampak mislim, da se nisva popolnoma razumela in tudi pred dvema mesecema se nisva čisto razumela z vašo ministrico, vašo kolegico, ministrico za delo. Mislim, da ni največji problem v Sloveniji, ali je nosilec moški ali ženska v tem trenutku, mislim, da ta podatek niti ni toliko pomemben. Še enkrat govorim: v Sloveniji imamo nekje 67 tisoč kmetij in tistih žensk, ki so pomagajoči družinski člani, je bilo nedavno 33 tisoč, okoli 18 tisoč tistih žensk, spoštovanih žensk, pa ne dobiva nobenih plačil, ampak daje v skupno blagajno teh kmetij. Verjetno ni največji problem, ko je ta ženska mlada, problemi nastanejo, ko je ta ženska starejša, seveda niti več ne more toliko pomagati na kmetiji, pa nima več, pa potem za svojo starost nima prihodkov. Spoštovani minister, te ženske, kmetice, opravljajo izjemno pomembno nalogo na kmetiji: pomoč na kmetiji, seveda skrbijo za družino, za otroke – to tudi vseskozi skozi ta mandat ugotavljamo, da imamo velik del malih kmetij v Sloveniji – in ko tej manjši kmetiji ne gre najboljše, se najprej ta kmetica odpove svojih dohodkov oziroma tistega dela, ki bi ji naj pripadal. Zato, spoštovani minister, pa tudi vaša kolegica, mislim, da se je to vprašanje že tolikokrat pojavilo tudi s strani kmetic, da bi se ga morali [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Spoštovani poslanec, tudi meni je to vprašanje pomembno. V tem času, ko ste vi postavili vaše vprašanje, sem razmišljal, ali sem v času svojega mandata do sedaj dobil kakršnokoli pobudo, da bi, če dobro razumem, plačilo nekaterih prispevkov, pa verjetno, kolikor sem razumel, tudi ste nakazovali celo opravljeno delo, lahko prevzeli delno na Program razvoja podeželja. Ker verjetno je to vprašanje, ker sem jaz minister, ki je odgovoren za izvajanje Programa razvoja podeželja. Da bi jaz zaznal, do tega trenutka s strani nevladnih organizacij tovrstne pobude ni bilo na našem ministrstvu. Torej, to pobudo sedaj slišim, če želite, brez težav pogledamo, ali bo Program razvoja podeželja tudi v prihodnje dovoljeval mogoče tovrstne posege, in če bo dovoljeval, se potem lahko pogovarjamo znotraj kmetijskega resorja, ali lahko sodeluje. Mi smo namreč imeli tudi v preteklosti nek drug ukrep, ki ima nek socialno funkcijo, in ta ukrep je bil, da ko je mlad človek prevzel kmetijo, smo njegovim staršem – ali mami ali atiju – omogočili neko vrsto refundiranja pokojnine, pa čeprav ni bila plačana v pokojninski sklad. To je bilo do tega programskega obdobja, v tem programskem obdobju več ni dovoljeno izvajati tovrstnih aktivnosti. Ampak še enkrat, spoštovani poslanec, mene ste spodbudili, preverili bomo Program razvoja podeželja, ali daje kakšne nastavke, da se izvrši sofinanciranje ali financiranje plačila nekaterih prispevkov. Ob tem pa le moramo vedeti, da pokojninske prispevke, delež delodajalca, pa že v tem trenutku država refundira za vse primere plačevanja teh 11 tisoč v pokojninsko blagajno. Tako če dovolite, lahko pogledamo in če želite, vam lahko tudi odgovorim s pisnim dokumentom, ali mogoče kdaj na odboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala lepa za besedo, pozdrav ministricam in ministru ter nekaj nam poslancem in poslankam. Zadnje čase smo priča po medijih veliko govora o teh virtualnih valutah, bitcoin in tako dalje in različnih podjetjih, ki se s tem ukvarjajo. Veliko je bilo debat v raznoraznih državah, kar sem zasledil po medijih, in sicer o tem zakonskemu urejanju. Eni se nagibajo, da bi to nekako bolj strogo uzakonili, eni, da bi celo prepovedali, tudi Kitajska ima neke svoje velike pomisleke pri tem. V medijih je bila tudi s strani Banke Slovenije naslovljena za javnost tudi neka informacija. V zvezi s tem bi vas želel, spoštovana ministrica, vprašati naslednje: Ali skupaj z Banko Slovenije in vsemi ostalimi ministrstvi, medresorsko nekako na tem področju delate na neki pravni regulaciji te zadeve? Lahko govorimo tudi o zakonih, če želite. Je pa jasna ta zadeva, da se dejansko te kripto valute včasih tudi uporabljalo za pranje, v navednicah,denarja, ki izvira tudi iz kriminalnih dejanj. Tukaj je zelo velika siva lisa. Vem, da smo imeli tudi pri nas ta predlog zakona o plačilnih storitvah in izdajanju elektronskega denarja in plačilnih sistemih. Ne vem pa, če je to dovolj oziroma če smo s tem nekako po vseh tistih evropskih predpisih zagotovili, da bomo mirni. Sami dobro veste, kako je bilo s švicarskimi franki. Tam je tudi naenkrat nekako zmanjkalo, kot češ, da ni bilo dovolj jasno napisano. Tukaj je tudi siva cona, ki je zelo zelo nevarna, sploh ker vsak dan govorijo, koliko je dobička in koliko je možnosti investiranj. Bojim se, da če ne bomo mi tega nekako opredelili, kot bi morali, bomo spet imeli podobne zadeve, kot so bile pri švicarskih frankih. V končni fazi, kar je najbolj žalostno, bodo potem vsi ljudje spet kazali na državo; se pravi, država je kriva, država mora poravnati, država mora to urediti. Z moje strani gre na vas vprašanje: Ali se to ureja kot neka regulativa in da to nekako proaktivno poskušamo reševati? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Izzivi sistemske regulacije področja virtualnih valut so predvsem v dejstvu, da je tehnologija takšna, ki ne omogoča tradicionalnega pogleda na regulacijo. Tradicionalni pogled na regulacijo je vezan na območje, na jurisdikcijo, na teritorij posamezne države ali skupnosti držav, medtem ko je tehnologija virtualnih valut, ki temelji na decentraliziranem sistemu veriženja podatkovnih blokov, na ta način neulovljiva. Večina procesov, ki potekajo pri teh transakcijah, je anonimnih oziroma so izven jurisdikcije posameznih držav. S tem v zvezi je seveda regulacija na področju posamezne države lahko relativno omejena oziroma ima lahko zelo omejen rezultat. Po mojem trdnem prepričanju je potrebna regulacija na globalni oziroma vsaj na evropski ravni in posamezni pogovori v to smer se tudi že začenjajo. Seveda pa to izhodišče ne pomeni, da ni treba pristopiti k potrebnim aktivnostim tudi na nacionalni ravni. Kaj je bilo na tej strani v Sloveniji že storjenega? Regulacija ima tudi na tem področju več plasti oziroma več elementov. Eno je vprašanje tveganj, s katerimi se morajo soočiti oziroma na katere morajo biti pozorni tisti, ki želijo vlagati v virtualne valute. S tega zornega kota je Odbor za finančno stabilnost, ki je v Sloveniji pristojen za tovrstna vprašanja, zadevo obravnaval že 9. oktobra lani. V Odboru za finančno stabilnost sodelujejo poleg Ministrstva za finance še Banka Slovenije, Agencija za zavarovalni nadzor in Agencija za trg vrednostnih papirjev. Odbor za finančno stabilnost je objavil posebno opozorilo glede tveganj, s katerimi se soočajo deležniki shem virtualnih valut. To je prvi korak in to opozorilo ponavljamo vsi pristojni nadzorniki oziroma regulatorji ob različnih priložnostih na različne načine. Seveda pa se je treba osredotočiti tudi na nekatere druge elemente, ki so povezani s kriptovalutami, omenili ste jih tudi v svojem vprašanju. Gre za področje preprečevanja in odkrivanja pranja denarja oziroma financiranja terorizma, virtualne valute na tem področju predstavljajo poseben izziv. V Zakonu o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ki je bil sprejet v Državnem zboru na predlog Vlade, je to vprašanje tudi že naslovljeno. Urad za preprečevanje pranja denarja je v tesnih stikih s slovenskimi deležniki na področju trgovanja z virtualnimi valutami in se z njimi dogovarja tudi o sistemu sodelovanja. Kar pa se same zakonske ureditve tiče, pa so s krogom zavezancev za izvajanje ukrepov za odkrivanje in preprečevanje pranja denarja tudi te osebe navedene. Z vidika celovitejše regulacije je treba omeniti tudi, da slovenska Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki deluje tudi v okviru evropske organizacije ESMA, intenzivno dela na pripravi tega določenega regulativnega okolja. Prav tako svoje prispeva iz svojega zornega kota Finančna uprava. Seveda govorim za zdaj o segmentih regulacije, ne pa še o celoviti regulaciji, zato, kot rečeno, bi bil primernejši mednarodni pristop, poleg tega pa mora biti pristop takšen, da ne zatre nekega razvoja sodobne tehnologije, mora pa vlagateljem zagotoviti ustrezno varnost.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Samo toliko dodam, da se absolutno strinjam z vami. Se pravi, meni je čisto jasno, da je to poslovanje brezmejno, da poteka globalno, da ne upošteva nobenih ureditev, državnih niti zakonskih. Zato je treba še s toliko večjo pozornostjo delovati, da se resnično to nekako uokviri v neke normalne zadeve, ker vemo, ko trg nima vsaj nekih osnovnih okvirov, potem to nekako ponori in potem ni teh mej in potem pridejo raznorazni baloni, kakor smo jih bili deležni leta 2008. V sklopu tega pa vem, da tudi Vlada ima ta urad za elektronsko bojevanje, ki ga je gospod Božič [[…]]in tam naj bi bili neki nastavki. Obstaja verjetno tudi neka taka možnost, da bi lahko tudi na tej zadevi nekako naredili korak naprej. Je pa absolutno potrebno, da Slovenija kot taka, ker se tudi propagira kot država virtualnega in zelo naprednega trgovanja in z vsemi temi podjetji, ki pri nas uspevajo, imajo izredne uspehe – kar je treba pozdraviti, se pravi, da je okolje pravo –, mora verjetno na eni strani tudi država imeti neko nadzorno funkcijo. Mislim, da se oba strinjava, da je to treba potem še nekako v evropski prostor dati in v svetovnega, če želite. Tako mislim, da imamo tu enake poglede na to.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi s tem bi rada samo opozorila, da področje oziroma pojem elektronski denar iz prvega dela vašega vprašanja ni identičen s pojmom kriptovaluta, kot tudi kibernetska varnost ni isto kot pa varno poslovanje s kriptovalutami. Tako moramo biti tu zelo previdni, v katero smer razmišljamo, ko govorimo o regulaciji. Rada bi odgovor dopolnila še z informacijo, da je Vlada v novembru lani imenovala delovno skupino za pripravo akcijskega načrta Slovenija – dežela zagonskih podjetij in v tem kontekstu se išče tudi tisto pravo ravnotežje med regulacijo oziroma omejitvami na eni strani, ki zagotavljajo varnost tovrstnega poslovanja, in hkrati dovolj sproščenosti v regulaciji, da ne onemogočimo nadaljnjega razvoja teh sodobnih tehnologij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane ministrice, kolegice in kolegi, vidim, da je ženski del ministrskega dela bolj vzdržljiv od vaših moških kolegov, tako da čestitke za to vašo vzdržljivost. Spoštovano ministrico za okolje in prostor pa bi rad vprašal naslednje. Na mizi imamo Zakon o sanaciji posledic čezmerne obremenitve okolja v Celjski kotlini. Ta predlog je zelo, zelo podoben predlogu zakona oziroma Odloku o območjih največje obremenjenosti okolja in o programu ukrepov za izboljšanje kakovosti okolja v Zgornji Mežiški dolini. Seveda, veliko je predlogov, sprejemamo zakone in tako naprej. Konkretno v tem zakonu za izboljšanje stanje okolja v Zgornji Mežiški dolini, pa me zanima: Ali se ta zakon oziroma ta odlok v praksi izvaja? Pa mogoče ministrica samo okvirno za zadnja tri leta: Kako se ta odlok v praksi izvaja? Sicer je ta, bi rekel, zelo kratek, določa območje v Zgornji Mežiški dolini, kjer se določata območje številka 1, območje številke 2. Potem so ukrepi za izboljšanje kakovosti okolja, kjer se navaja devet ukrepov. Seveda vsi ti ukrepi morajo biti usklajeni z lokalnimi skupnostmi, to se pravi z lokalno skupnostjo ,in čas izvajanja je od 2007 do 2022, to se pravi kar za 15 let. Zdaj smo nekje v sredini oziroma nekje med 60 in 70 odstotki izvajanja teh ukrepov. Mogoče res samo okvirno za zadnja tri leta: Kako se ta odlok v Mežiški dolini izvaja? Je operativen, se rešujejo stvari in tako naprej? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar, hvala za vprašanje. Ta odlok zagotavlja tudi na ministrstvu zagotovitev finančnih sredstev za izvajanje programa. Ta posel izvajamo, celo omogočamo, vsaj zadnji dve leti zagotavljamo nekoliko več sredstev, kot je bilo predvideno po odloku v teh letih. Namreč, v preteklosti zaradi finančne stiske države takrat ministrstvo ni zagotovilo dovolj sredstev. V letošnjem letu lahko povem, da zagotavljamo dodatno k 750 tisoč evrov, kolikor jih je po programu oziroma po odloku treba zagotoviti, še 475 tisoč za izvajanje dodatnih nalog in izvajanje dodatnih ukrepov na tem območju. K oblikovanju programa prispevata lokalni skupnosti, Občina Črna na Koroškem in Mežica, veliko pa k temu prispeva tudi Nacionalni inštitut za javno zdravje, ki pripravlja tudi številne smernice oziroma ukrepe, ki jih je na podlagi tudi izkušenj treba izvajati. V tem delu govorim predvsem o zagotovitvi tudi osebne higiene, ne toliko kot higiene, ampak kot skrbi za to, da se otroci pri igri v okolju, ki je seveda obremenjeno s svincem, ne igrajo oziroma se igrajo in potem se zagotovi, da se očistijo; ne samo roke, tudi oblačila. V tem delu je potrebno veliko ozaveščanja tam živečega prebivalstva. Je pa res, da bo v letošnjem letu ob tej dodatni zagotovitvi finančnih sredstev že po samem programu Nacionalni inštitut za javno zdravje izvedel prevalenčno študijo, in sicer po enaki metodologiji, kot sta bili izvedeni v letih 2008 in 2014. Študija je zelo pomembna v smislu bolj kakovostne primerjave stanja in ocene doseženega napredka. Takšna študija omogoča več analiz v širši populaciji otrok, kar omogoča tudi trdnejše zaključke, kot vsakoletni monitoring vsebnosti svinca v krvi otrok, kjer je to število otrok, ki jih starši pripeljejo na samo testiranje, odvisno pravzaprav od njihove volje in število otrok tudi niha. Je pa res, da se prav zaradi osveščanja staršev na tem področju premika in to v pozitivni smeri; torej, vedno več je tistih staršev, ki pripeljejo svoje otroke na analizo. V letošnjem letu bo izdelana ta študija in bo omogočala primerjavo stanja z letoma 2008 in 2013 ter primerjavo stanja v zgornji Mežiški dolini s sosednjima občinama – sem povedala, da odlok zajema samo občino Črne na Koroškem in pa Mežico –, ko bosta pa sedaj vključeni tudi dve sosednji občini. To pomeni, da ko bo študija izdelana, bo treba v smislu odločitev, mislim, da bo to proti koncu leta, ugotoviti, ali je treba morebiti območje razširiti, ali je območje, ki je že zdaj opredeljeno, treba sanirati tudi v prihodnje. V razgovorih z županoma smo nekako prišli do tega, da do konca tega obdobja. do leta 2022. Ministrstvo tudi zagotovi vsa tista manjkajoča finančna sredstva, ki niso bila zagotovljena v prejšnjem obdobju, bi se pa od te primerjave z zakonom o Celjski kotlini ogradila. Moram povedati po pravici, da so razlogi, da se je ta odlok sprejel, nekaj povsem drugega, kot je, recimo, Celjska kotlina. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovana ministrica, hvala lepa za odgovor. Tu se meni postavlja vprašanje, ali podobne zadeve, to se pravi, v primeru Mežice in sedaj seveda tudi Celjske kotline, ali za vsak ogrožen del ali za ogroženo območje sprejemati poseben zakon ali se nasloniti na osnovni Zakon o varstvu okolja po 24. členu omenjenega zakona. Če sam nekako ocenim, je večja efektiva dejansko, če se res sprejme prav namensko za vsako takšno ogroženo območje poseben zakon. Vidim, da se stvari v Zgornji Mežiški dolini izvajajo. Letna načrtovana vrednost za letošnjo leto je 750 tisoč evrov za osnovni del in pa milijon 175 za [[…]] Ali je razlika tistih 425 ta omenjena študija ali tudi posega v določene ukrepe osnovne dejavnosti sanacije te doline? Ali je tisto samo vrednost študij? Mogoče toliko, če imate tu podatek, na koliko je ta študija dejansko ocenjena, kakšna je vrednost. Seveda predvidevam, da po tej študiji bo potem moč oceniti, kako se izboljšuje zmanjšanje svinca tudi v krvi otrok, ki je v tem odloku tudi predpisan, ki bi moral pasti absolutno pod 100 mikrogramov v litru. Te podatke seveda bomo dobili koncem letošnjega leta, ko bo ta študija dokončana. Mogoče še samo ta odgovor glede same študije in seveda vaše mnenje: Ali se naslanjate na 25. člen po osnovnem zakonu ali za vsako območje posebej?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Povedala bi, da teh 475 tisoč, ki so dodatno zagotovljeni, so seveda zagotovljeni za izvajanje ukrepov. Zelo žal mi je, ampak na pamet si ne upam zatrditi, da tu študijo Nacionalni inštitut za varovanje zdravja izvaja po svojih programih in jih se ne financira iz teh sredstev. Če je treba, vam lahko na to pisno odgovorimo. Bi pa želela vseeno povedati, da imamo kar nekaj ukrepov, med drugim 7 območij, kjer je prekoračenost delcev PM10, ki se tudi rešujejo z odloki. Odloke sprejemajo tako občinski sveti, Vlada potem potrdi izvajanja, ukrepi pa se financirajo iz podnebnega sklada. Torej, praksa kaže na to, da se za posamezna območja, kjer se ugotovi neka okoljska obremenjenost, lahko izvajajo ukrepi z obstoječim zakonom in ni nobene potrebe po novih zakonih. Prav Zakon o varstvu okolja pa pravi tudi to, da povzročitelj plača. Seveda, ko so povzročitelji znani in ekonomsko delujejo, so dolžni poravnati okoljsko škodo. V Mežici, to je prav tisto, kar sem že prej omenila, je bilo tako, da je Nacionalni inštitut za javne zdravje s študijo zdravja otrok dokazal, da je Rudnik Mežica tisti, ki povzroča okoljsko škodo, ampak takrat, ko je bilo to dokazano, je rudnik bil v stečaju in zato je država prevzela stroške sanacije. V Celjski kotlini je prav gotovo treba najprej ugotoviti, kaj je tisto, kar obremenjuje okolje. Po razgovorih, ki sem jih sama imela tudi s predstavniki Nacionalnega inštituta, določenih zdravstvenih problemov, ki bi odstopali, ki bi bili višji ti problemi, kot so v celotni Sloveniji, ni in je zato potem problem, kaj država plača. Tako kot je predlagano v tem zakonu, bi pa vse stroške nosila država, medtem ko po Zakonu o varstvu okolja pa, sem povedala, povzročitelj plača. Če se zdaj obrnem nazaj še na to obremenitev s PM10 delci, viri za te obremenitve so različni. Med drugim kar precejšen vir so kurišča, zato država potem – torej kurišča smo pa mi vsi –, zato država sofinancira zamenjavo kurilnih naprav in seveda si želimo, da bi se to zmanjšanje z obremenjenostjo okolja s PM10 delci izvajalo. Je pa res, da prav pri tem onesnaževanju, na srečo ali pa ne, ampak na srečo odigrajo veliko tudi same vremenske razmere in v letošnjem letu so povsem drugačne, kot so bile lanske. Samo kot primer sem želela povedati, da je obstoječi zakon dovoljšen temelj, da se [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica. Lep pozdrav vsem ostalim. V Levici ocenjujemo, da se družinska politika v državi izkorišča pretežno za subvencioniranje prebivalcev z nadpovprečnimi ali pa celo visokimi dohodki. Posledica tega je na žalost to, da socialna pušča na cedilu ravno tiste, ki so najbolj ogroženi, ki bi jo najbolj potrebovali. Konkreten primer tega je politika do brezposelnih staršev; po eni strani bodo letos otroški dodatek izplačali tudi najbogatejšim družinam, zdaj po novem namreč do otroškega dodatka upravičena tudi štiričlanska družina, v kateri vsak od staršev prejema več kot 2 tisoč evrov neto plače, na ta način bodo družine, ki imajo absolutno dovolj dohodka, prejele še približno 50 evrov državne subvencije. Po drugi strani pa imamo brezposelne starše, pri katerih še vedno varčujete. Bom navedel konkretne primere. Ženska, recimo, ki rodi v trenutku, ko je brezposelna, je upravičena do porodniškega nadomestila, če je bila v zadnjih treh letih zaposlena vsaj 12 mesecev. Ampak ta osnova znaša 55 odstotkov minimalne plače, in še to ne minimalne plače, ki je trenutno veljavna, ampak minimalne plače, ki je veljala leta 2006. Takrat je bila minimalna plača, če jo preračunamo v evre, samo 522 evrov. Torej zajamčeno nadomestilo, ki izvira iz tega preračuna, je 412 in to govorim o bruto znesku. Na to se nanaša moje prvo vprašanje. 1. decembra ste vložili novelo Zakona o starševskem varstvu in zanima me: Zakaj niste predlagali, da bi se porodniško nadomestilo vezalo na veljavno minimalno plačo, ne pa na plačo, ki je veljala leta 2006? Drugi primer, recimo brezposelna starša, ki še nikoli nista bila zaposlena, sta upravičena do starševskega dodatka, ta znaša 252 evrov. Torej manj kot socialna pomoč oziroma 60 odstotkov manj kot minimalni življenjski stroški. To je drugi del vprašanja: Zakaj niste predlagali dviga tega sramotnega zneska? Predvidevam verjetno, da je to varčevanje, ampak zato me še dodatno zanima: Koliko sredstev je bilo lani namenjenih za brezposelne prejemnike starševskega dodatka?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo, spoštovani poslanec, hvala za vprašanje! Morda takoj na začetku bi želela eno pomembno dejstvo izpostaviti; za družinsko politiko po navadi poslušam kritiko, da ni socialna politika in da mora biti usmerjena k vsem družinam. To po navadi govorite, ko vlagate zakon o otroškem dodatku, medtem ko sedaj postavljate drugače; poskušate prikazati, da smo neupravičeno dajali otroške dodatke tudi družinam, ki zaslužijo več, in poskušali prikazati, da so izjemno bogati. Za družinsko politiko bi si želeli, bolj kot je danes, da postane avtonomna in univerzalna. Zgodovinsko gledano je naša družinska politika vedno imela zelo pomembno socialno konotacijo, zato je tudi naš ključni prejemek, otroški dodatek, izjemno progresiven, torej tisti starši, ki imajo najnižje dohodke, dobijo približno 120 evrov na družinskega člana, za otroka. Medtem ko tisti, ki imajo več, dobijo 20 evrov. V tem je ta progresija in to je pač tisto. Nekateri modeli, na primer Francija ima univerzalno družinsko politiko, kjer v bistvu dobi vsaka družina, vsak otrok na primer 50–70 evrov, ne glede na premoženjsko stanje. Tako res ne bi želela [[…]] Tudi v resoluciji, ki jo boste v naslednjem tednu v Državnem zboru sprejemali, je v bistvu politika kakovosti življenja za vse družine in ne bi želeli izpostavljati, da na nek način damo nekaterim več, zato ker ne damo drugim. Na nek način ste želeli v svojem vprašanju izpostaviti, zakaj smo vrnili otroške dodatke sedmemu in osmemu razredu, medtem ko nismo za brezposelne starše poskrbeli. Morda nekaj podatkov; pri nas je nadomestilo starševsko varstvo urejeno med bolj radodarnimi znotraj Evrope, to nam priznavajo popolnoma vsi, mi namreč imamo zagotovljenih bolj ali manj 365 dni dopusta, ki je razdeljen v tri dele; imamo materinski dopust, imamo starševski dopust in očetovski dopust. Vse skupaj je približno več kot 365 dni, ker je še očetovski dopust zdaj polno plačan, 30 dni. Dejstvo pa je, da je to pravica iz zavarovanja in je višina vezana predvsem na plačilo prispevkov iz dela in je dejansko 100-odstotno nadomestilo je za tiste, ki so zaposleni, za materinski dopust. Žal je za starševsko varstvo še vedno začasno znižano na 90 odstotkov in pa očetovski dopust. Za kategorijo, ki ste jo izpostavili, je, da smo uvedli možnost, da tisti, ki so bili zadnja tri leta vsaj dvanajst mesecev zaposleni, imajo pravico, da dobijo nadomestilo v višini od 55 do 105 % minimalne plače. Vi ste izpostavili samo 55 %. Res pa je, da je bil takrat datum glede na takrat, ko je bilo določeno, je bila ta vrednost opredeljena z dne 31. 12. 2006, z uskladitvami po zakonu o usklajevanju transferjev gospodinjstvom, ta pravica je bila kot taka vpeljana leta 2002. Po drugi strani pa imajo tudi starši, ki niso zaposleni, možnost do starševskega dodatka, ki je bil leta 2012 zvišan za 20 %; iz 196,49 na 252,04 evra. To ni veliko, treba pa je povedati, da dobijo tudi otroške dodatke in druge transfere. Prosim, ne gledati samo enega transfera, ampak je treba primerjati celotno sliko družine. Naš cilj je bil predvsem umakniti varčevalne ukrepe, ki so bili v preteklosti sprejeti na področju družinske politike, sprejeti Družinski zakonik po 41 letih in pomembno je tudi to, da bo Državni zbor naslednji teden obravnaval Resolucijo o družinski politiki 2018–2028 za naslednje desetletno obdobje – Vsem družinam prijazna družba, ki tudi na tem področju, bom kasneje povedala, nakazuje določene smernice družinske politike.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, v najavi vprašanja sem zaprosil še za dve stvari oziroma za konkretne podatke, pa bi zdaj ponovil. Koliko je bilo v zadnjem letu – kakor so pač dostopni podatki, ali je to 2017 ali 2016 – upravičencev do materinskega in koliko do očetovskega in starševskega nadomestila po drugem odstavku 41. člena Zakona o starševskem varstvu? Koliko sredstev je bilo porabljenih za to? Drugo me pa zanima tisto, kar sem izpostavil tudi uvodoma: Koliko je bilo v zadnjem letu upravičenk in upravičencev do starševskega dodatka po 64. členu Zakona o starševskem varstvu? Koliko je bilo tudi v tem primeru porabljenih sredstev za izplačilo teh dodatkov? Mene čisto konkretno zanima: Ali predvideva ministrstvo kakšne ukrepe za izboljšanje položaja brezposelnih staršev? Tudi če neka brezposelna mati samohranilka pridobi vse socialne pomoči in dodatke, ki so možni, bo njena družina še vedno zelo verjetno živela v revščini; in če nima lastnega stanovanja, bo živela v skrajni revščini. Mislim, da je v teh primerih ta socialna politika nezadostna oziroma ne služi svojemu ključnemu namenu. Prosil bi še za te podatke.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo. Podatki so sledeči. Do materinskega nadomestila brez dopusta je bilo v letu 2017 upravičenih tisoč 147 mater, kar je skupaj zneslo približno 1,8 milijona evrov. Očetovsko nadomestilo brez dopusta je v letu 2017 koristilo 53 očetov, kar je zneslo 9 tisoč evrov; starševsko nadomestilo brez dopusta je v letu 2017 koristilo tisoč 643 mater in 23 očetov, skupni znesek je bil 4,7 milijona evrov. Do starševskega dodatka je bilo v letu 2017 upravičenih 3 tisoč 76 mater in 38 očetov, kar je skupaj zneslo 10,2 milijona evrov. Glede tega je treba v celoti upoštevati ukrepe tudi na področju enostarševskih družin; otroške dodatke, ki so bistveno višji ob tem. Glede resolucije pa se predvideva, da je želja zvišati višino starševskega dodatka vsaj na osnovni znesek minimalnega dohodka. To je zapisano v resoluciji, ki jo boste obravnavali. Zvišati višino starševskega dodatka za določene kategorije: dijake, dijakinje, študente, študentke in aktivne iskalce zaposlitve za dodatnih 30 %. Gre za to, da je poskus in da bo želja v nadaljevanju na tem področju predvsem za te mlajše kategorije, ki se brez statusa odločajo, da imajo otroke, da se jim ta starševski dodatek zagotovi na višjem nivoju. To je tudi zapisano v resoluciji družinske politike.
Besedo ima mag. Branislav Rajić, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Gospod Rajić, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Umetnostna galerija Maribor že 60 let povezuje razstavne, raziskovalne in izobraževalne programe ter je po velikosti in po pomenu ena najprodornejših ustanov na tem področju. Prve pobude za galerijo po vzoru Narodne galerije v Ljubljani je podal general Maister leta 1920. On se je zavedal, da ključni del nacionalne identitete sloni na kulturi. 100 let zatem Umetnostna galerija Maribor razpolaga z zbirko, ki šteje več kot 5 tisoč 500 vrhunskih umetniških del. Izjemno zbirko nacionalnega slovesa dopolnjujeta raziskovalni center in bogat arhiv. Umetnostna galerija Maribor izvaja tudi izobraževalni program, ki plemeniti več kot 480 šol in drugih ustanov iz vse Slovenije, še posebej spodbuja in odkriva raznolikost umetniškega ustvarjanja. Umetnostna galerija Maribor je prva vzpostavila Video zbirko in zbirko novih medijev. Sodobna likovna umetnost je izjemno obsežna zaradi medijske pestrosti, števila ustvarjalcev in področnih posebnosti. Svojemu občinstvu skuša Umetnostna galerija Maribor ponuditi vsaj dve kvalitetni razstavi na leto. Ampak v drugem največjem mestu v Sloveniji bi si javno zaslužila in tudi pričakuje več kot zgolj dve razstavi. Za zdravje države pa je ključno, da spodbuja različne poglede pri dojemanju umetnosti. Umetnostna galerija Maribor je bila vselej pomemben soustvarjalec pregledov slovenske umetnosti ter je tudi preprečila prezrtje slovenskih fenomenov, denimo robotske umetnosti. Umetnostna galerija Maribor je odmevno promovirala slovensko umetnost na Beneškem bienalu in v svojih prostorih gosti mednarodno zelo pomembne umetnike. Torej Umetnostna galerija Maribor pomaga obiskovalcem razumeti svet skozi umetnost. Ampak dokazano je presegla lokalne in tudi regijske okvirje po velikosti ter tudi po doseženih rezultatih, zato bi njen status moral biti nacionalnega značaja. Nacionalno pomembna kulturna točka ob državni meji bi učvrstila geostrateški kulturni naboj. Umetnostna galerija Maribor se danes nahaja v situaciji, ki je najslabša v njeni celotni zgodovini, delno zaradi neustreznega statusa, prav tako zaradi neučinkovitega delovanja njene ustanoviteljice – Mestne občine Maribor. Spoštovani gospod minister, na vas naslavljam vprašanje o čimprejšnji možnosti, da se Umetnostni galeriji Maribor dodeli status institucije nacionalnega pomena. Hvala.
Besedo ima minister za kulturo gospod Anton Peršak. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči; spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje! Najprej naj odgovorim, da načeloma države izvajalcem kulturnih dejavnosti status nacionalnih muzejev, galerij podeljujejo praviloma enemu izvajalcu, tako tudi Slovenija, razen na enem samem področju. Republika Slovenija je s Sklepom o ustanovitvi javnega zavoda Moderna galerija uskladila delovanje nacionalne galerije, govorim za sodobnost, se pravi za čas od leta 1900 naprej. Moderna galerija je bila ustanovljena kot institucija nacionalnega pomena in je sofinancirana več ali manj v celoti iz državnega proračuna. V skladu s svojim poslanstvom deluje zlasti na področju dveh vsebinskih sklopov – moderne in sodobne umetnosti. V sklopu klasične umetnosti pa Narodna galerija. Država poleg državnih muzejev oziroma muzejev nacionalnega pomena, kamor sodijo tudi te galerije, podeljuje tudi status tako imenovanih pooblaščenih muzejev, ki imajo načeloma 7 nalog, med njimi so tudi te, ki jih opravlja Umetnostna galerija Maribor. S sofinanciranjem državne javne službe v pooblaščenih muzejih je zagotovljena decentralizacija izvajanja državne javne službe; skupaj s financiranjem državnih muzejev pa tudi pokritost za izvajanje vseh segmentov državne javne službe po vsej Sloveniji. Specifičnost Umetnostne galerije Maribor je glede na njeno poslanstvo opredeljena v odloku o ustanovitvi tega javnega zavoda, ki ima vlogo regionalnega muzeja sodobne umetnosti in skrbi za izvajanje strokovnih nalog javne službe s področja kulturne dediščine za severovzhodno Slovenijo. Umetnostna galerija Maribor je v skladu s 95. členom Zakona o varstvu kulturne dediščine pridobila to pooblastilo za opravljanje državne javne službe in ga tudi izvaja. Ministrstvo za kulturo je letos namenilo Umetnostni galeriji Maribor 548 tisoč 188 evrov, in sicer večino za stroške dela, del za stroške delovanja, za materialne stroške in za odkupe v višini 52 tisoč evrov. S tem ministrstvo omogoča pet razstav in odkupe približno 140 umetniških del Marjana Remca in Ide Brišnik Remec. Naj še dodam, da Ministrstvo za kulturo zagotavlja več kot 71 % vseh sredstev za plače, materialne stroške, odkupe in investicije Umetnostne galerije Maribor; medtem ko lokalna skupnost, na območju katere galerija deluje, zagotavlja 12 % sredstev. Drugi prihodki, ki jih galerija pridobi z izvajanjem javne službe, so približno 10 % ter s tržne dejavnosti nekaj manj kot 1 %. Glede na povedano in glede na takšno politiko, kar zadeva nacionalne ustanove oziroma tako imenovane nacionalke, in glede na status, ki ga Umetnostna galerija Maribora ima, je verjetno težko pričakovati neko spremembo, ker bi to pomenilo presedan in bi se postavilo vprašanje tudi drugih regionalnih galerij in muzejev.
Mag. Branislav Rajić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Umetnostna galerija Maribor je z delovanjem dokazala, da zmore z minimalno podporo doseči izjemno veliko. V Ljubljani so javnosti na voljo Narodna galerija in Moderna galerija, arhitekturni muzej, Mednarodni grafični likovni center, Muzej in galerije mesta Ljubljane ter še nekatere, ki jih financira Ministrstvo za kulturo. Te strokovno pokrivajo sodobno likovno umetnost v mestu, ki šteje 280 tisoč prebivalcev. V Mariboru s 100 tisoč prebivalci zastopa isto področje le Umetnostna galerija Maribor. Seštejte zdaj letne proračune zgolj petih naštetih ustanov v Ljubljani in jih primerjajte s proračunom Umetnostne galerije Maribor. Takšna razlika je povsem v neskladju z zagotavljanjem enakomerne dostopnosti do kulturnih dobrin, h kateremu se je država obvezala. Decentralizacijo kulture ste začrtali tudi v osnutku Nacionalnega programa za kulturo. Odgovori, da ni sredstev, da se bo sprožil plaz podobnih zahtev drugih ustanov in da ima le ena ustanova pravico do nacionalnega pomena, ne bodo zalegli. Minister za kulturo mora bolj kot ostali ministri imeti pretanjen čut za kulturno hrepenenje naroda in čut za človeka, ki ni le reproduktivni ali potrošniški avtomat. Mora imeti čut in preudarnost, da presodi, kdaj je čas, da instituciji, ki si je nacionalni pomen že zdavnaj dosegla, ta status tudi prizna; zlasti ko gre za dejstvo, da priznanje statusa nacionalnega pomena ne terja nujne spremembe dosedanjega razreza financiranja. Mariborčani, Štajerci pa še kdo od vas pričakujemo svetovljansko držo in njej primerno gesto. Imate to možnost, da se odgovorno postavite nad razlage svojih svetovalcev in da udejanjite svoje poslanstvo ter z lastno pestjo udarite po ministrski mizi, dokler je še vaša.
Minister Anton Peršak, izvolite, imate besedo.
Vprašanje in način, na kakršnega ste ga utemeljili, zahteva neko spremembo neke temeljne politike. Tukaj ne gre niti za neko vprašanje aktualne kulturne politike, ampak gre preprosto za vprašanje, ali bomo načeloma podeljevali status nacionalk, ki imajo nek določen nabor posebnih nalog za pokrivanje celote nacije, kot predlagate, to je razpršeno, da bomo kot nacionalko opredelili eno ustanovo v Ljubljani, eno v Kopru, eno v Mariboru, eno mogoče še kje. Ali pa bomo vztrajali pri konceptu, ki ga večina evropskih držav pozna, da imajo status nacionalnih ustanov po ena; kar pa ne govori a priori o obsegu dejavnosti, obsegu financiranja in tudi, če lahko tako rečem, o pomembnosti posameznih segmentov, ki jih pokriva katera izmed takih ustanov. Mi poznamo tudi dodatno, da posamezni pooblaščeni izvajalci, muzeji imajo posebne posamezne zbirke nacionalnega pomena, recimo kot so turkarije v ptujskem muzeju ali recimo Maistrova knjižnica v Mariborski knjižnici. Ampak eno je, da država opredeli neko nosilno ustanovo za tisto, ki naj predstavlja vrh v nacionalnem pomenu in pokriva celoten prostor, niti ne samo Republike Slovenije, ampak skupnega slovenskega kulturnega prostora; in drugo so potem tisti izvajalci, kot rečeno, ki so nekako dodatno zadolženi za določena območja in imajo status pooblaščenih muzejev. Če se bo država odločila za spremembo tega koncepta, potem se bo verjetno na vseh področjih moralo odločiti enako, kot je že v preteklosti na enem področju bil narejen en presedan. To lahko ta trenutek odgovorim; ni mogoče tega narediti samo na enem področju, potem je treba na vseh področjih.
Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav obema ministricama! Spoštovano ministrico za zdravje Marijo Milojko Kolar Celarc sprašujem glede izvajanja helikopterske nujne medicinske pomoči. S 1. 1. 2018 je na podlagi prehodne določbe s 16. člena Pravilnika o plovnosti, letalskih operacijah, letalskemu osebju ter določenih pravilih letenja policijskih in carinskih zrakoplovov potekla veljavnost dovoljenja za opravljanje letalske dejavnosti Letalski policijski enoti. Iz tega sledi, da je dejavnost helikopterske nujne medicinske pomoči in sekundarnih prevozov nezmožno izvajati z državnimi zrakoplovi policije. Jasno je, da je vlada aktivno pristopila k temu in predvidela tudi sprejetje odloka, ki bi omogočil pravno podlago; za uveljavitev tega odloka pa je potrebno medresorsko usklajevanje in prilagoditi tudi druge predpise. Ker smo na začetku leta, sprašujem Ministrstvo za zdravje, ki je nosilec v tej zgodbi: Kaj je naredilo v smeri zagotavljanja helikopterske nujne medicinske pomoči, v povezavi z vsemi dokumenti, ki jih je treba sprejeti? To pa podkrepim tudi s tem, da je po informacijah, ki so, jasno, že dlje časa v javnosti, izvajanje te helikopterske nujne medicinske pomoči z vsaj dvema helikopterjema policije samo pogojno dovoljeno oziroma sprejemljivo. Nobeden od teh dveh starejših helikopterjev ne izpolnjuje evropskih direktiv, ki nalagajo smernice glede tega. Tudi tretji helikopter, ki je bil nazadnje kupljen, ne ustreza ravno pogojem izvajanja helikopterske nujne medicinske pomoči, ker je po profilu premajhen. Še večji problem bo nastal konec leta 2018, ko je treba enemu od teh starejših helikopterjev generalno zamenjati motor, drugemu pa v začetku leta 2019. Veliko se je govorilo in tudi v programu vlade je bilo, da se v ta namen kupi dva nova helikopterja, ki bosta namensko tudi opredeljena za izvajanje nujne medicinske pomoči. Oziroma alternativni predlog in koncept je bil tudi v smeri, da se za neko obdobje najame dve plovili, ki bosta izpolnjevali vse pogoje, ki jih zahteva evropska regulativa na tem področju. Zato me tudi zanima, kaj je na tem področju storjenega, kajti s 1. 1. so dosedanje veljavne licence vsem potekle.
Ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana poslanka, poslanci! Hvala za vprašanje, gospod poslanec Danijel Krivec. Res je to, kar v vprašanju navajate, da je Ministrstvo za zdravje pri urejanju področja helikopterske nujne medicinske pomoči aktivno sodelovalo in seveda še vedno sodeluje z drugimi pristojnimi ministrstvi in organi. Tukaj predvsem mislim na Ministrstvo za notranje zadeve in policijo, Ministrstvo za infrastrukturo, Ministrstvo za obrambo oziroma civilno zaščito. Verjetno ste tudi seznanjeni, da je Vlada Republike Slovenije 7. decembra lani sprejela Sklep o določitvi izvajanja helikopterske nujne medicinske pomoči in sekundarnih prevozov kot državne aktivnosti. To so medbolnišnični prevozi in prevozi nedonošenčkov v inkubatorju. In sicer je določila, kar tudi evropska zakonodaja dovoljuje, da je helikopterska nujna medicinska pomoč opredeljena kot državna aktivnost, ki se tudi po 1. januarju 2018 izvaja na podlagi nacionalnih predpisov s helikopterji policije in slovenske vojske. Odločitev o načinu izvajanja HNMP ter helikopterskih medbolnišničnih prevozih je v pristojnosti vsake posamezne države članice Evropske unije. Kajti veljavna evropska zakonodaja namreč omogoča, da se HNMP še naprej izvaja z državnimi zrakoplovi, če je ta dejavnost opredeljena kot državna aktivnost in če državni zrakoplovi dosegajo zahtevani standard in se dejavnost financira iz državnega proračuna. Ker je Pravilnik o plovnosti, letalskih operacijah, letalskem osebju ter določenih pravilih letenja policijskih in carinskih zrakoplovov vseboval prehodne določbe, ki so bile vezane na 31. 12. 2017, je Ministrstvo za infrastrukturo ta pravilnik spremenilo, dopolnilo 19. decembra lani in je ta pravilnik začel veljati 1. januarja 2018. Do začetka uporabe namenskih helikopterjev bosta tako še naprej slovenska vojska in policija izvajali dejavnost HNMP in medbolnišničnih prevozov na podlagi prej omenjenega sklepa Vlade. Poleg tega pa je delo vojske še v skladu s Pravilnikom o registraciji, označevanju, plovnosti ter listinah in knjigah vojaških zrakoplovov. Poleg tega je pa vlada na decembrski seji sprejela še dodaten sklep in imenovala tudi medresorsko delovno skupino, ki pa bo pripravila predlog dolgoročne ureditve helikopterske nujne medicinske pomoči in sekundarnih prevozov, kar se zavedamo, da je treba to dolgotrajno namensko urediti, tudi delno iz razlogov, ki ste jih vi navedli, glede določenih števil ur letenja določenih helikopterjev. Na podlagi te analize, ker delovna skupina že dela, moram povedati, da so se vmes pojavile tudi že nekatere alternative, povezane z norveškim finančnim mehanizmom, ki bi lahko omogočil nakup ali najem; vendar žal ta varianta oziroma kombinacija ni prišla do realizacije. Zato bo ta delovna skupina nekako do konca marca pripravila tudi predlog za dolgoročno rešitev, kako še vnaprej zagotavljati dejavnost HNMP in sekundarnih prevozov v Sloveniji. Hvala.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo, da zahtevate obrazložitev dopolnitve odgovora. Izvolite.
Hvala ministrici za ta sklop odgovorov. Zanima me: Ali je bil na vladi sprejet odlok, ki pomeni pravno podlago za letošnje leto za izvajanje HNMP? Vi ste sicer govorili o nekih usklajevanjih, vendar mi niste odgovorili, ali je ta odlok sprejet. Ker je pilotski projekt HNMP v Mariboru nekako zaključen, kako ocenjujete ta del in s kakšnim pravnim dokumentom se zadeva podaljšuje? Ali je ta baza ustrezna z vidika tehničnih zahtev, ki naj bi jih izpolnjevali vsi ti centri? Po drugi strani ste pa sami nekako priznali, da se poskuša z nekimi internimi akti znotraj države zaobiti evropske direktive, ki so zelo jasne. Tudi sami veste, da nobeno plovilo v Republiki Sloveniji – ne vojaško ne policijsko – ne ustreza evropskim direktivam na tem področju.Tudi niste razrešili težav, ki nastopijo pri tem, da so to še vedno plovila v funkciji policije ali vojske, ki imajo neko prioriteto pri poletih. Kako boste v nadaljevanju razrešili težavo, ko pride do istočasne potrebe za policijske namene in za nek nujni prevoz; kaj v tem primerih? To se je v praksi že zgodilo in nek medbolnišnični prevoz oziroma hitra in nujna medicinska pomoč je morala počakati, kajti policijski helikopter je po pravilih prvenstveno namenjen potrebam policije, enako velja za vojaški helikopter. S temi polovičnimi ukrepi in s sprejemanjem nekih pravilnikov znotraj države ne razrešujemo ključnega problema. In še večji problem bo nastal takrat, ko bomo dobili prepoved letenja za vsa ta plovila. Kako boste to reševali?
Ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala tudi za dopolnilno vprašanje. Naj še enkrat povem, da vsa evropska pravila dovoljujejo dve možnosti izvajanja helikopterske nujne medicinske pomoči; ali tako, kot jo ureja Slovenija in je urejena že v odloku Vlade od leta 2006, da je državna aktivnost in jo izvajajo državni zrakoplovi. Za te namene je tudi vlada sprejela te sklepe in tudi pravilnik o izvajanju helikopterske nujne medicinske pomoči ter pravilnik o plovnosti, ki je začel veljati z 1. januarjem 2018. Evropska pravila ne določajo, da je nujno, da mora biti helikopterska nujna pomoč izvajana kot komercialna dejavnost. Je pa to seveda ena od možnosti, čeprav imajo tudi nekatere druge države to opredeljeno kot državno aktivnost. Sem pa povedala, da dolgoročno reševanje bo pripravila ta delovna skupina, ki bo tudi pripravila predlog, v katero varianto se bo šlo – ali se bo šlo v najem namenskih helikopterjev za izvajanje te pomoči, ali možnost odkupa, ali celo v nakup, da bi ustrezno rešili in zagotovili izvajanje HNMP tudi dolgoročno. Torej pravne podlage so, prepuščeno je to državi. Kot pa sem že omenila, zaradi določene dotrajanosti ali pa števila ur letenja določenih helikopterjev bo treba pristopiti dolgoročno k dopolnjeni oziroma drugačni rešitvi.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala še enkrat za besedo. V skladu s poslovnikom predlagam, da se o odgovoru ministrice opravi razprava v tem državnem zboru. Niste mi odgovorili, ali je bil sprejet odlok. Govorili ste o pravilnikih. Pravilnik je stvar letalskega dela; odlok pa krovno pokrije vse inštitucije, ki so vpletene v to zgodbo, ne samo zdravstva. Sami veste, da ta zadeva pač ne pije vode in da lahko samo čakamo, kdaj bomo dobili s strani Evropske unije konkretna opozorila glede tega. Niste mi odgovorili tudi na to, kaj v primeru, ko so naloge podvojene, ko morajo plovila leteti za potrebe policije. Kdo v tem primeru izvaja helikoptersko nujno medicinsko pomoč? Vemo, da je v tem primeru luknja. Rekli ste, da za potrebe zaščite, reševanja. To je druga problematika, ki jo tudi druge države rešujejo na drugačen način, vendar so odzivni časi in potrebe drugače opredeljene v evropski regulativi kot pa v primeru hitre in nujne medicinske pomoči, ki ima drugačen status. V teh primerih so lahko zrakoplovi tudi v državni lasti, vendar morajo biti ločeni od institucij, kot je policija in vojska, ki ima drugačen pravilnik glede plovnosti in poletanja ter tudi vseh ostalih meril. Tudi ni razčiščena dilema glede dvojnosti. V vojski in policiji vedno letita dva pilota, kar pomeni še dodatno obremenitev resursov. V celotni Evropski uniji leti za helikoptersko nujno pomoč modernejši helikopter, ki potrebuje enega pilota. To vse so stvari, za katere vemo že dlje časa, ki ste jih tudi vi v določenih dokumentih zaznali; vendar jih v sklopu te vlade niste uspeli razrešiti in jih ne boste uspeli tudi do konca te vlade. Problem pa bo nastal takrat, ko bo, kot sem povedal, vsaj eden od policijskih helikopterjev, pa verjetno tudi še kakšen vojaški, neploven zaradi potrebnih večjih remontov. Takrat bo nastala velika težava, ki je nobena študija, ki jo vi pripravljate, enostavno ne bo razrešila.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. februarja, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil mag. Branko Grims, in sicer ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite, gospod Grims.
Vsem prav lep pozdrav! Balkanska pot ponovno oživlja in tok ilegalnih migrantov v Slovenijo z juga se znova močno krepi. Še poseben varnostni problem je nova južna pot, ki se je odprla preko Srbije do Velike Kladuše in potem po najkrajši možni poti preko Hrvaške in preko reke Kolpe v Belo krajino. Tam so delno postavljene ograje, kot se jim v politični latovščini reče – začasne ovire; tam, kjer pa te ograje ni, pa zdaj doživljamo zanimiv pojav, ker se je ograja izkazala za izjemno učinkovito. Praktično komaj kakšen odstotek ilegalnih migrantov gre preko ograje, več kot 95 % jih gre čez mejo tam, kjer te ograje ni. Ljudje, ki so prej postavitvi te ograje aktivno nasprotovali, zdaj klicarijo v Državni zbor, naj nekaj storimo, naj se postavi dodatna ograja, naj se še dodatno poskrbi za varnost ljudi tudi na ta način. Dejstvo je, da so bili mnogi pritiski na ministrico in vlado, da se ograjo odstrani; in tukaj je treba izreči pohvalo, da se je to ograjo ohranilo. Danes se vidi, kako neizmerno neodgovorno bi bilo z varnostnega vidika odstraniti to ograjo; in to je kritika vseh tistih, ki so to predlagali – s strani vladnega SD, po Bratuškovi in Cerarju novo komponiranega murgelskega heroja in odrešitelja Slovenije Marjana Šarca, pa tja do Združene levice, ki ima to kot dnevno temo. Vsi bi ograjo odstranili; pozabljajo pa, da je prva in temeljna naloga vseh v politiki varnost ljudi, zagotoviti ljudem varnost. Ker se je tok okrepil in ker po tej varnostno vprašljivi poti zdaj prihajajo prav tisti, ki se umikajo pred porazom ISIS, torej bojevniki, in ker predstavlja to tudi zaradi vahabitskih naselij ob poti, kjer dobivajo oskrbo pa še marsikaj drugega, dodaten problem, je torej treba dodatno zaščititi našo južno mejo. Vprašanje se glasi: Katere ukrepe tukaj vlada predvideva? Drugi dodaten problem pa bodo, morda celo večji v kratkem, volitve v Italiji. Čez dober mesec dni bo Italija, kot vse ankete kažejo, dobila desno vlado, ki napoveduje, da bo naenkrat, v samo nekaj tednih nagnala ven več kot 600 tisoč ilegalnih migrantov in potem drastično spremenila migrantsko politiko. Naša meja je proti Italiji edina odprta. Francija je delno že zaprla, Švica povsem, Avstrija jo ima pod kontrolo. Tudi tam se bo zahtevalo dodatne ukrepe. [[izklop mikrofona]]
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani poslanec gospod Grims. Vaše vprašanje je izjemno aktualno, ker migracijski pritisk ne pojenja, kot sami ugotavljate; in mislim, da bo to v naslednjem obdobju ena glavnih tem, o kateri se bomo morali zelo pogovarjati. Po zaprtju zahodnobalkanske poti, kot pričakovano, beležimo porast klasičnih ilegalnih migracij. Trend naraščanja števila ilegalnih prehodov meje kaže na to, da je bilo v letu 2017 zabeleženo 80 % povečano število ilegalnih prehodov, kar sigurno je zaskrbljujoče. Tudi modusi so vedno bolj prefinjeni. Slovenska policija stalno spremlja dogajanje na slovensko-hrvaški meji na podlagi vseh informacij, ki jih pridobiva iz različnih virov, in temu tudi prilagaja svoje operativno-taktične ukrepe glede na spremembe poti ilegalnih migracij. Izvaja se poostrena kontrola na zeleni meji ter tudi na mejnih prehodih ob izravnalnih ukrepih v notranjosti. In tukaj dejansko, kot tudi sami ugotavljate, zaznavamo povečanje ilegalnih prehodov državne meje na področju Policijske uprave Novo mesto oziroma v Beli krajini. Tukaj so bili za zajezitev ilegalnih migracij izvedeni naslednji ukrepi: zagotovljena je bila dodatna kadrovska pomoč Policijski upravi Novo mesto, odrejen je bil tudi dodaten helikopterski nadzor državne meje na območju Bele krajine, zaradi prostorske stiske pri obravnavi migrantov je v teku tudi postavitev dveh dodatnih kontejnerjev za obravnavo oseb na Policijski postaji Črnomelj in proučujejo se tudi možnosti za postavitev dodatnih začasnih tehničnih ovir na kritičnih mestih. In kot sem danes že povedala pri prejšnjem poslanskem vprašanju in kot nekako tudi sami ugotavljate, te tehnične ovire služijo svojemu namenu, ker se tudi sprovajalci oziroma tujci izogibajo tem točkam, kjer so te ovire postavljene, kar dejansko omogoča policiji lažje obvladovanje migracijske slike. Še vedno namenjamo posebno pozornost postavljanju in vzdrževanju tehničnih ovir kljub nasprotovanju nekaterih lokalnih skupnosti. In tukaj ocenjujemo, da so območja kot na primer Bela krajina ravno zaradi tega bolj ranljiva in se tam zato gostijo ilegalni prehodi državne meje. Dejstvo je, da s temi tehničnimi sredstvi pač dopolnjujemo delo policistov, ki na zeleni meji ne morejo v celoti fizično pokriti celotne meje. Učinkovito varovanje zunanje šengenske meje skladno z veljavno evropsko in nacionalno zakonodajo ostaja cilj policije in celotne vlade. Zaradi spremenjenega operativnega oziroma političnega zemljevida šengenskega območja – vemo, da Avstrija, Nemčija, Danska, Švedska še vedno izvajajo ponovni uvedeni mejni nadzor na notranjih mejah – je dosleden in učinkovit nadzor na naši zunanji meji predvsem tudi način zagotavljanja varnosti prebivalcev naše države, ker vemo, da bistvo šengna je v varnosti. Omenili ste tudi informacije o novih poteh, ki se odpirajo na zahodnobalkanski poti. To drži, to je tudi v medijih, tudi v hrvaških medijih se veliko piše o tem – nov koridor nedovoljenih migracij preko Bosne in Hercegovine. Zaskrbljujoče je, da so tam določene lokacije, kjer se te osebe zadržujejo in imajo tudi določeno logistično podporo. Gre za dobro organizirane nedovoljene migracije, kar je zagotovo v skladu z določenimi ocenami neposreden potencial nedovoljenih migracij tudi proti Sloveniji. Modus, kot sem že uvodoma rekla, se spreminja. Nekaj takega smo že doživeli v nedavnem obdobju, ko je bilo tudi v medijih poročano, da se pač premaguje reka Kolpa, potem pa s takojšnjo prošnjo za mednarodno zaščito. To je nek modus, ki se pričakuje tudi v prihodnje. Nedvomno je, da zaznavamo to povečanje ilegalnih migracij; veliko pa bo tudi odvisno od interesa hrvaških varnostnih organov oziroma sploh od njihovih aktivnosti na področju nedovoljenih migracij. Dejstvo je, da zunanja meja Evropske unije ne bi smela biti porozna, ker je učinkovito varovanje teh meja nujni predpogoj za dobro delovanje šengna. Vemo pa, da Slovenija ne varuje zunanje meje Evropske unije, ampak spremlja situacijo na vseh svojih mejah, tudi na meji z Italijo, kjer so tudi za primere povečanega števila nedovoljenih prehodov meje pripravljeni načrti stopnjevanja ukrepov. Morda za konec, tudi v. d. generalnega direktorja policije se je sestal z generalnim direktorjem italijanske policije, torej direktorjem za javno varnost. Dogovorila sta se za sprotno obveščanje in tudi dogovarjanje glede nadaljnjih ukrepov, kar je zagotovo pomembno. Je pa tam struktura ljudi drugačna kot na zahodnobalkanski poti.
Mag. Branko Grimsimate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Še določene mednarodne okoliščine so, ki lahko to precej zaostrijo. Po eni strani je Turčija sedaj napadla Kurde v Siriji, kar je izredno slabo za nadaljnji razvoj dogodkov. Za povrh se po drugi strani bližajo volitve v Turčiji. In znova lahko kdo pride v skušnjavo, da uporabi ilegalne migrante za izsiljevanje Evropske unije. Pa tudi če se to ne zgodi, se bodo očitno te zapornice bolj dvignile in že sedaj po hrvaških podatkih v Veliko Kladušo prihaja po več kot 20 ljudi na dan. Še nekaj tednov nazaj je bilo to komaj nekaj posameznikov na teden. Se pravi, da se tokovi zelo hitro krepijo in zato lahko samo ponovim, kako neodgovorno je bilo od vseh tistih, ki so nasprotovali ograji oziroma zahtevali njeno takojšnjo odstranitev; pa če je bil to vladni SD, če je bil to po Bratuškovi in Cerarju novi kvaziodrešitelj Slovenije Marjan Šarec, ki mu, žal, nasedajo tudi mnogi na desni strani; ali pa če je to Združena levica, ki ima tako neodgovorno politiko kot svoj prepoznavni znak. Gliha vkup štriha je star slovenski pregovor. In nobena stvar tako jasno ne pokaže, kdo je kdo v politiki, kot odnos do grozeče islamizacije, radikalne islamizacije in migrantske krize. Zato se odpira vprašanje: Ali se sedaj lažje dogovarjate z ljudmi za postavitev dodatnih tehničnih ovir? Alternativo se žal vidi v Bolgariji, kjer je prišlo na meji tudi do streljanja. Ograja je prav zato, da deluje preventivno, da ne pride do kakšnih hujših ukrepov. Ali se to v večji meri načrtuje tudi proti Italiji, kjer lahko v kratkem pride do zelo slabega razvoja dogodkov z vidika Slovenije in bo treba storiti vse, da Slovenija ne postane pribežališče za ilegalce?
Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Kot rečeno, policija bo prilagajala načine oziroma taktiko delovanja glede na ugotovljene informacije, glede na analize tveganja in glede na pridobljene informacije s strani tujih varnostnih organov. Načrti stopnjevanja so pripravljeni. O tem smo tudi že v lanskem letu nekaj govorili tudi na odborih. Ampak dejstvo je, da bo policija tudi v prihodnje sledila osnovnim izhodiščem, ki pa so v tem, da je treba nezakonite prestope meje odkrivati čim bližje vstopne točke in povečati možnost vračanja v državo, iz katere vstopajo. Težišče bo tudi na pregonu sprovajalcev in razbijanju organiziranih kriminalnih združb, kjer je bila policija v preteklosti že učinkovita. Veliki napori se vlagajo tudi v vračanje tujcev v izvorne države, ker se s tem dejansko zmanjšuje možnost ponovnega nezakonitega potovanja v regiji, kar je velik problem. Iz vašega izvajanja tudi izhaja, da zadeva na nek način presega Slovenijo oziroma ima eno mednarodno konotacijo, kar je izjemno pomembno, ker nobena država tega ne bo rešila sama. Menim, da na ravni Evropske unije manjka odgovor na vprašanje, kako se soočiti z masovnimi premiki migrantov čez ozemlja več varnih držav. To dejansko je problem, na katerega Evropska unija še ni podala odgovora. Ker mednarodna zaščita ne more biti spodbujena samo s tem, da varnostni organi na zunanji šengenski meji, kar je njihova dolžnost, zaustavljajo migrantski tok iz druge varne države članice Evropske unije, ker tak sistem na dolgi rok vodi v razpad mednarodnega prava na področju beguncev. Če oseba zaprosi za mednarodno zaščito šele v Sloveniji, pred tem pa je prepotovala 4, 5 varnih držav, se potem marsikdo sprašuje, ali ta oseba v vseh teh državah, ki so na zahodnobalkanski poti, pa pred tem ni bila preganjana po ženevski konvenciji, kar zagotovo ne vpliva k izboljšanju kvalitete mednarodnega pravnega reda za zaščito beguncev, ki pa vsekakor mora biti. To so izzivi za v prihodnje. Evropska unija se bo morala ukvarjati tudi s tem, kako preprečevati zlorabe azilnih sistemov. Menim pa, da nikakor ne moremo pristati na sistem, da bi se celoten migracijski pritisk na Evropsko unijo reševal v Sloveniji, čeprav smo obdani s samimi varnimi državami članicami Evropske unije in dejansko tudi nismo na zunanji meji. Kar pa se tiče Italije, seveda situacijo spremljamo in bomo tudi ustrezno ukrepali, če bo to potrebno.
Mag. Branko Grims, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Z vso odgovornostjo trdim, da nobena stvar ni dolgoročno tako usodna za vprašanje obstoja Evropske unije, Evrope, njene civilizacije kot celote in seveda nacionalnih držav s Slovenijo na čelu, kot je vprašanje radikalne islamizacije Evrope in dotoka migrantov s področja radikalnega islama. Tukaj manjka, se absolutno strinjam z ministrico, neka enotna in učinkovita evropska politika, ki bi bila radikalnemu islamu sposobna pokazati vrata. Zaradi tega pač to ogrožanje ostaja stalno, bo prisotno v naslednjih letih in prav gotovo se bodo stvari samo še bolj razširile ter bolj krepile skozi čas prihoda novih in novih ljudi in tudi zaradi spremenjenih mednarodnih okoliščin. Vse to narekuje, da bi o tem spregovorili tudi v parlamentu, da bi spregovorili o vprašanjih varnosti, vprašanjih zaščite Slovenije. Pri tem se ne smemo slepiti, da se lahko zanašamo na kogarkoli drugega. Ta okoliščina v zvezi z Evropsko unijo je dejstvo, ki nam mora biti samo podlaga za spoznanje, da se lahko opremo samo sami nase, da se moramo zanašati samo sami nase in krepiti vse tisto, kar Sloveniji zagotavlja varnost. V mednarodnem prostoru pa iskati zaveznike tam, kjer so se znali temu učinkovito postaviti po robu – predvsem je to Višegrajska skupina, tudi naši sosedje –, in upoštevati spremenjene mednarodne okoliščine. Stvari so danes precej drugačne, kot so bile pred nekaj leti. Če bi se takrat storilo vse, kar bi bilo treba skladno z mednarodnim pravom, potem se nič od tega, kar se je, ne bi zgodilo; in tudi danes bi se verjetno tukaj pogovarjali precej drugače. Ampak pred kršenjem tega prava žal ni imun nihče, tudi Slovenija ne. Čeprav je bil popolnoma korektno sprožen postopek s strani ministrstva za premestitev gospoda Ahmada Shamieha na Hrvaško, pa se on še vedno sprehaja po Sloveniji. Se pravi, da stvari niso takšne, kot bi morale biti. Tudi vprašanje spoštovanja prava; dosledno spoštovanje prava v vseh njegovih elementih, kajti samo to konstituira pravno državo kot celoto, je tisto, kar bi moralo biti, z vso odgovornostjo trdim, predmet in podlaga razprave v tem državnem zboru. Gre za vprašanje ohranitve civilizacije, gre za vprašanje ohranitve človekovih pravic in svoboščin, gre za vprašanje temeljenjih vrednot, na katerih je ustanovljena država Slovenija, vključno s pravico do varnosti. Gre za vprašanje blaginje, gre za vprašanje našega razvoja in naše prihodnosti. Zato je prav, da o tem spregovorimo v Državnem zboru.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 13. februarja 2018, v okviru glasovanj. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, cene naftnih derivatov pomembno vplivajo na konkurenčnost slovenskega gospodarstva; hkrati pa cene naftnih derivatov tudi pomembno vplivajo na življenjski standard vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. V zadnjem obdobju smo priča konstantnemu povišanju cen naftnih derivatov v Republiki Sloveniji. Verjetno k temu prispeva tudi cena nafte na svetovnih trgih, po drugi strani pa je to velik vpliv dajatev, ki jih imamo po uredbi o oblikovanju cen naftnih derivatov. Spoštovana ministrica, če pogledamo današnje cene – cena 95-oktanskega bencina v Sloveniji je 1,31 evra, v Avstriji 1,10 evra; cena nafte v Sloveniji je 1,25 evra, cena najcenejše nafte, kar je na internetni strani, je 1,03 evra. To pomeni, da je pri bencinu ter pri nafti približno 20 centov razlike pri litru. Tisoč litrov kurilnega olja v Sloveniji – približno 980 evrov, v Avstriji 800 evrov, kar pomeni na tisoč litrov kurilnega olja 180 evrov razlike. Mene zanima: Kolikšna bi bila drobnoprodajna cena v evrih za liter neosvinčenega motornega bencina, 95-oktanskega; dizelskega goriva in kurilnega olja na današnji dan, če bi veljali pogoji za oblikovanje drobnoprodajne cene naftnih derivatov, ki so veljali na dan 30. 9. 2008?
Spoštovana gospa ministrica, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo in hvala lepa za vprašanje. Moram za začetek povedati, da je ta primerjava zelo hipotetična, ker, kot ugotavljate, na rast drobnoprodajnih cen naftnih derivatov vplivajo cene naftnih derivatov na borzah, poleg tega pa tudi višina posameznih javnih dajatev, ki se plačujejo na naftne derivate. Javne dajatve, s katerimi se obremenjujejo naftni derivati, niso zgolj fiskalne dajatve oziroma nimajo zgolj fiskalnega namena, ampak se zasledujejo s temi dajatvami tudi drugi nameni. Zaradi tega bodo podatki, ki jih bom navedla v nadaljevanju, zgolj hipotetični. Upoštevati je treba, da sta se v letu 2008 na neosvinčen motorni bencin in dizel obračunavala zgolj trošarina in davek na dodano vrednost, ki imata oba prvenstveno fiskalni pomen, trošarina ima v določeni meri tudi deloma okoljski namen. V letih od leta 2010 dalje pa so bile na naftne derivate uvedene še številne druge dajatve, praviloma so to namenski viri za točno določene namene. V letu 2010 je bil uveden prispevek na učinkovito rabo energije, sredi leta 2012 je bila uvedena CO2-taksa na pogonska goriva oziroma na naftne derivate, v letu 2014 pa še prispevek za zagotavljanje podpor proizvodnji električne energije oziroma tako imenovani prispevek OVE. Ob upoštevanju, da bi se na neosvinčen motorni bencin zaračunavale vse te dajatve in trošarina, kot je veljala v letu 2008, bi morala maloprodajna cena znašati 1,2 evra. Če bi se obračunavala zgolj trošarina, bi bila cena neosvinčenega bencina 1,047 evra. Pri dizlu velja podobno; če bi se obračunavale vse dajatve in trošarina, kot je bila v veljavi v letu 2008, bi bila cena dizla 1 evro, 23 centov in 4 desetinke centa; če bi se obračunavala zgolj trošarina in DDV – 1,01 evra, vendar bi se v takem primeru zaračunavale dajatve v obsegu, ki je nižji od minimalno predpisanih trošarin po evropski zakonodaji. Tudi v evropski zakonodaji so se v tem obdobju pravila obdavčevanja naftnih derivatov spreminjala. Minimalna trošarina na dizelsko gorivo se je dvignila. Trošarina po teh pravilih ne sme biti nižja od 0,33 evra na liter oziroma 330 evrov na tisoč litrov goriva. Še pomembna razlika obstaja v trošarinski politiki med letom 2008 in danes, in sicer je to tisti segment trošarinske politike, ki najbolj vpliva na konkurenčnost slovenskega gospodarstva. To je mehanizem tako imenovanega komercialnega dizla. Ta mehanizem omogoča podjetjem, ki uporabljajo dizelsko pogonsko gorivo za komercialni namen, da lahko dobijo povrnjeno plačano trošarino do minimalne trošarine 330 evrov na tisoč litrov in v sistemu DDV dobijo povrnjen tudi davek na dodano vrednost. Če primerjamo shemo komercialnega dizla danes s ceno, ki so jo plačevali v letu 2008, ko te sheme nismo poznali, to pomeni, da se je v letu 2008 za komercialni namen za liter dizla plačalo 94,66 centa; medtem ko se danes v shemi komercialnega dizla plača 93,39 centa za liter dizelskega goriva. Še enkrat pa poudarjam, da gre za hipotetični izračun.
Mag. Marko Pogačnik, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana ministrica, jaz se vam zahvaljujem za ta odgovor, ne glede na to, ali je odgovor hipotetičen ali ne. Dejstvo je, da bi bila cena litra bencina ali pa cena litra nafte v primeru, da bi veljale dajatve, kot so veljale ob zaključku mandata Janševe vlade, približno 20 centov cenejša po litru. Mimo tega dejstva ne gre. Dejstvo je, da je vaša vlada dvakrat povišala trošarino, da povišujete prispevke za zagotavljanje podpor proizvodnji energije, povečujete takse CO2 in tudi povečujete dodatek za zagotavljanje prihrankov energije. Prepričan sem, da bi morala ta vlada oziroma naslednja vlada, ki bo dobila mandat, spremeniti trošarinsko politiko, kajti vsaj zame osebno je nedopustno, da je cena litra nafte ali cena litra bencina v Avstriji za približno 20 centov cenejša kot v Sloveniji; še bolj zaskrbljujoče pa je, da je cena tisoč litrov kurilnega olja v Celovcu, v Beljaku cenejša za 180 evrov kot v Ljubljani, Kranju, Škofji Loki, Murski Soboti. Spoštovana ministrica, jaz sem prepričan, da v primeru, če bi se vlada odločila, da bi nastopila z bolj konkurenčnimi cenami, bi lahko z ustrezno trošarinsko politiko, z ustreznim reguliranjem dajatev na prodajno ceno naftnih derivatov dejansko čez noč znižali cene bencina, nafte in kurilnega olja.
Ministrica Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Najprej bi se dotaknila kurilnega olja, ki ga v prvem delu svojega odgovora nisem naslovila z razlogom. Cena kurilnega olja se že kar nekaj časa oblikuje prosto, zaradi tega se ne spremljajo več podatki o borznih cenah kurilnega olja in primerjave niti ni mogoče narediti. Bi pa rada spomnila, da je v letu 2009 ta država sprejela novo oziroma spremenjeno politiko odnosa do posameznih kuriv, ki se uporabljajo za ogrevanje, in je z oblikovanjem podpornih shem za uporabo obnovljivih virov energije, s podpornimi shemami za učinkovito rabo energije in tudi z oblikovanjem trošarinske politike na področju kurilnega olja želela spodbuditi posameznike, gospodinjstva, da preidejo z ogrevanja na kurilno olje na druge vire, ki so do okolja prijaznejši. Kot sem omenila že prej, ne samo s trošarinsko politiko, ampak z drugimi obremenitvami, ki jih naslavljamo na pogonska goriva naftnega izvora oziroma fosilnega izvora, zasledujemo poleg fiskalnih tudi druge cilje – okoljske cilje, cilje na področju prometne politike in tako naprej. Zaradi tega ni mogoče preprosto trditi, da bi vse te cilje lahko dosegli tudi z nižjo obremenitvijo oziroma z ukinitvijo posameznih dajatev na pogonska goriva, kot je bilo v poslanskem vprašanju izpostavljeno. Ne glede na vse navedeno pa se lahko strinjam, da je treba, kot pri vsaki drugi politiki, tudi pri trošarinski politiki opraviti analize in obdobno preveriti, ali je obstoječa trošarinska politika še ustrezna. Tovrstne analize se na ministrstvu v sodelovanju z OECD tudi lotevamo. Vsaka tovrstna sprememba mora biti premišljena in dobro načrtovana. Hvala lepa.
Gospod Luka Mesec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič, ki je danes opravičeno odsotna. Gospod Mesec, imate besedo.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Ministrici bom postavil vprašanje glede zaposlovanja mladih diplomantov in diplomantk pedagogike v našem izobraževalnem sistemu. V zadnjih letih imajo le-ti vse več problemov s pridobivanjem pripravništva, dostopanjem do strokovnih izpitov ter posledično do pridobitve poklica in zaposlitve. Prej je v funkciji tega, da so lahko po končanem šolanju prišli do zaposlitve, bilo volontersko pripravništvo, ki je imelo svoje težave, bilo je neplačano, slabo plačano, ni bilo garanta za zaposlitev. Ampak od ukinitve pripravništev smo prišli do prakse razdeljevanja evropskih sredstev, ki pa je neredna, nekoherentna in marsikomu po zaključku študija onemogoča, da bi poklic pridobil. Če pogledamo zadnji razpis, ki se je imenoval Prva zaposlitev na področju vzgoje in izobraževanja leta 2018, vidimo, da je bilo v njem namenjenih 1,9 milijona evrov; a od tega samo dobra petina sredstev za vzhodno regijo, ostalo za zahodno. Poleg tega pa je v razpisu kup omejitev, ki predstavljajo problem za velik del populacije. Prva je, da je razpis namenjen zgolj za tiste do 29. leta, kar pomeni, da starejši ne morejo več pridobiti ne pripravništva, ne strokovnega izpita in ne zaposlitve. Potem je razpis namenjen samo zavodom, čeprav je bilo že v preteklih letih število prijaviteljev zelo nizko. Iz njega so povsem izključeni pomočniki vzgojitelja, hkrati določa, da mora zavoda začetnika zaposliti vsaj do konca maja 2019 in gre zaposlitev za polovični delovni čas, pri čemer ni nujno, da gre za delovno mesto strokovnega delavca v vzgoji in izobraževanju. Ob tem je seveda treba opozoriti na prekarnost in vse s tem povezane probleme, ki se tukaj pojavljajo. Moje vprašanje za ministrico je: Kako se bo soočila s tem problemom in zagotovila mladim pedagogom in pedagoginjam, da bodo po končanem šolanju dejansko tudi lahko prišli do pripravništva, strokovnega izpita in zaposlitve? Ali razmišlja v smeri, da bi za to začeli namenjati tudi sredstva integralnega proračuna; in ne zgolj evropskih sredstev? Kaj namerava storiti za aktivno zaposlovanje tistih, ki že imajo določene izkušnje in opravljen strokovni izpit, da bi lahko dobili stalno zaposlitev? Kdaj lahko pričakujemo sistemsko rešitev z dolgoročno strategijo na tem področju? Prosil bi za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala.
Ustni. Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Gospa Muršič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Čakalne dobe so nedopustno dolge, to vemo že vsi, sveži podatki dokazujejo nov rekord. Po podatkih Nacionalnega inštituta za javno zdravje je na dan 1. februarja 2018 na eno izmed 61 zdravstvenih storitev čakalo kar 248 tisoč 907 oseb, kar je 59,7 % več kot 1. januarja 2014. Od tega 63 tisoč 124 oseb nad dopustno čakalno dobo ali 25,4 % od vseh čakajočih, kar pa je za 327,4 % več kot 1. januarja 2014. Tudi ukrep, ki ga je sprejela vlada v preteklem tednu, da bodo zdravniki za neupravičeno napotitev k specialistu kaznovani, tega ne bo rešil. Še več, takšen ukrep je zame nedopusten in za paciente oziroma bolnike celo škodljiv. S tem ukrepom se znajo sicer delno skrajšati čakalne dobe, ampak kaj se bo zgodilo s temi pacienti, ki ne bodo prejeli pravočasne oskrbe?! S tem bodo odhajali v zasebni sektor, seveda za ustrezno plačilo, ampak to danes ni moja tema. Tema mojega vprašanja je področje zobozdravstva, o tem sva se že pogovarjali v letu 2015. Bolezni ustne votline so eden izmed glavnih javnih zdravstvenih problemov, iz leta v leto pa je teh problemov vedno več. Preventivnih programov tudi ni, zato je toliko bolj pomembno, če se pri pacientu ugotovi, da ima težave z zobmi, da prejme hitro in učinkovito oskrbo. Če neustrezno saniramo te ustne votline, se lahko pojavijo tudi druge kronične bolezni, ki povzročajo še dodatne stroške ne samo na področju zobozdravstva, ampak tudi vse ostalo. Ugotovitve tudi kažejo in dokazujejo, da je ta zobozdravstvena dejavnost pomanjkljivo urejena, še posebej na Štajerskem, kjer se vse več pacientov sooča s tem, da so primorani zaradi neznosnih bolečin in tudi čakanja poiskati pomoč pri zasebnih zobozdravnikih. Ti pregledi in zdravljenja pa presegajo proračune posameznikov in marsikdo se znajde v brezupnem položaju. Zaskrbljujoče je dejstvo, da v Zdravstvenem domu dr. Adolfa Drolca zasledimo zgolj enega zobozdravnika za zobne bolezni in endodontijo, ampak to še ni vse. Čakalne dobe s stopnjo nujnosti so 350 dni, s stopnjo redna čakalna doba je kar 530 dni; dodano pa je tudi obvestilo, da od 1. februarja 2018 ne sprejemajo več napotnic. Ministrica, zanima me: Na kakšen način in kdaj se bodo v specialistični zobozdravstveni oskrbi skrajšale čakalne dobe? Kaj je prinesel novi Zakon o pacientovih pravicah?
Besedo ima ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Hvala tudi za vprašanje, spoštovana poslanka Bojana Muršič. Spoštovani poslanke in poslanci! Glede vprašanj, ki ste jih na koncu navedli glede čakalnih dob in stanja v specialistični zobozdravstveni oskrbi, je treba povedati, da je ministrstvo takoj, ko je bilo možno, to je po sprejetju novele Zakona o zdravniški službi, in ko je bil omogočen razpis, to je bilo konec preteklega leta, dodatno razpisalo 9 specializacij za področje dentalne medicine. Kot veste, je bilo v letih od 2011 do konca leta 2017 to razpisovanje v rokah Zdravniške zbornice, ki je v sedmih letih razpisalo vsega 46 specializacij s področja dentalne medicine. Zaradi tega je ta razpis, ki je bil objavljen še pred koncem leta, z dodatnimi devetimi specializacijami za to področje. Pri tem je bilo osem specializacij določenih za konkretne, posamezne izvajalce zdravstvene dejavnosti, kar je zdaj drugače; torej 8 jih je bilo za konkretne zavode in samo 1 specializacija za področje celotne države. Zdravstvenemu domu Ptuj sta bili določeni 2 specializaciji, in sicer iz čeljustne in zobne ortopedije ter oralne kirurgije, za Zdravstveni dom dr. Adolfa Drolca v Mariboru pa je bila določena specializacija iz oralne kirurgije. Z določitvijo teh specializacij za posameznega izvajalca je, kot vemo, po zakonu zdaj zavezan, da mora v enem mesecu po končani specializaciji najmanj za enkratno časovno obdobje trajanja specializacije zaposliti tega zdravnika specialista za potrebe, iz katerih je opravljal specializacijo. S tem se je z novelo zakona zagotovilo, da v primeru, ko je razpisana specializacija za točno določenega izvajalca, tam opravi ali pa nekako odsluži tisti del kot zdravnik specialist v tem javnem zdravstvenem zavodu. Ker je v Mariboru ta zadeva nekako najbolj problematična, se bosta s tem zdravstvena domova Ptuj in Adolfa Drolca v Mariboru na tem področju okrepila, kar bo z zaposlitvijo teh dveh specializantov pripomoglo k skrajšanju čakalnih dob, ker je razlog za take čakalne dobe na tem področju predvsem pomanjkanje teh specialistov. Zaradi odhoda nekaterih, naj povem, da sta Zdravstveni dom Maribor v maju 2015 zapustila 2 oralna kirurga, ki sta nato takoj zaprosila za koncesijo; maja je še eden dal dodatno odpoved in je tudi takoj potem zaprosil za koncesijo. Jasno pa je, da zdravstveni dom v primeru odhoda specialista ne more naslednji mesec ali pa v dveh, treh mesecih nadoknaditi ta kadrovski manko, ker specializacija le traja nek določen čas. Če pa pogledamo podatke realizacij storitev na nivoju specialistične zobozdravstvene obravnave na nivoju Slovenije v letu 2017, pa lahko ugotovimo, da nismo dosegli stoodstotne realizacije v vseh specialističnih zobozdravstvenih dejavnostih za odrasle. Ne bi naštevala, recimo v parodontologiji, endodontiji je bila realizacija 97,5-odstotna, pri oralni in maksilofacialni kirurgiji je celo samo 94,5-odstotna. Podrobnejši pregled po izvajalcih pa pokaže, da je bila ta realizacija še nižja, ampak to predvsem zaradi kadrovskega manka. Recimo v Zdravstvenem domu dr. Adolfa Drolca v Mariboru je bila 71-odstotna, v Zdravstvenem domu Ptuj 88; predvsem zaradi odhoda že prej omenjenih specialistov. Odgovor na vprašanje, kako smo se lotili tega problematičnega področja; predvsem s številom specializacij za točno določene javne zavode, da bodo lahko nadoknadili ta kadrovski manko, ki se je [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospa ministrica. Mag. Bojana Muršič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, ministrica, za odgovor. Hvala za informacije. Želeli ste še marsikaj povedati, pa boste še imeli čas, da boste lahko svojo misel dokončali. Jaz kljub temu opažam, da ste povedali, da je za Zdravstveni dom dr. Adolfa Drolca v Mariboru razpisana ena specializacija oralne kirurgije, kar pa ne bo rešilo trenutnega problema. Situacija seveda ni od danes, se strinjam z vami, da ste rekli, da se specializacije niso razpisovale tako, kot bi bilo treba, zato je bil tudi spremenjen Zakon o zdravniški službi, ki zdaj to pristojnost prenaša na ministrstvo. Srčno upam, da se bodo v kratkem te stvari spremenile, kajti še enkrat, nedopustno je, da se čaka, bom zdaj izpostavila še drug, še bolj ekstremen primer, v parodontologiji, kjer je čakalna doba z napotnico hitro 360 dni, z napotnico redno 720 dni, pa še v teh rokih ne prideš na vrsto. To je še najbolj grozna zadeva. Pa tudi če se odločiš, da boš šel k privatnemu specialistu, so te storitve blazno drage. To je ena zadeva. Pa tudi specialistov na tem področju enostavno ni. V Mariboru v Dr. Adolfa Drolca se konstantno pojavlja to, kar ste navedli, da odhajajo zobozdravniki iz samega zavoda, na drugi strani pa imamo porodniške odsotnosti. Vendar se zavod mora zavedati, da je treba zadaj nekako zagotavljati ustrezen kader, in to, kar se zdaj dogaja v zadnjem času v Zdravstvenem domu dr. Adolfa Drolca, predvsem v specialistični zobozdravstveni dejavnosti, je kratko malo nedopustno. Hvala lepa.
Ministrica, imate besedo, če želite dopolniti odgovor.
Hvala. Dopolnila bom tisto, kjer me je čas prehitel, pa tudi to, kar ste zdaj dodatno povedali. Res je, v preteklosti so bile ne glede na potrebe javne mreže predvsem v zobozdravstvu podeljene številne koncesije, seveda potem tudi razpisi specializacij za zavode niso bili opravljeni na tem področju. Zdaj se je, bom rekla, to nakopičilo in seveda so posledice tu. Zaradi tega bomo prav zdaj v spomladanskem razpisu zelo pogledali in pozivamo tudi po dvakrat javne zavode, katere specializacije potrebujejo in jim manjkajo. Glede čakalnih dob pa bi rada povedala predvsem pri zobozdravstvu, da je za primarno raven z anketo zbiral podatke Zavod za zdravstveno zavarovanje. To spremljanje in vodenje čakalnih seznamov v zobozdravstvu je zelo neurejeno, za NAČAS so bili podatki zbrani le za oralno kirurgijo. To smo zdaj korigirali z uporabo novele Zakona o pacientovih pravicah, ki se je začela uporabljati od 21. januarja. Lahko vam povem, da številni tega še niso uredili, in zdravstveni inšpektorat že hodi, obiskuje te zavode, predvsem v tem zobozdravstvenem delu, jih opozarja, da imajo po novem zakonu predpisano, kaj in kako naj vodijo te čakalne sezname, sicer bodo morali ob naslednjem obisku pristopiti k sankcioniranju. Do zdaj je recimo tudi pri e-Naročanju v trenutku, ko smo šli preverjat, ko smo pripravljali tale odgovor na vaše vprašanje glede Ptuja in pa zdravstvenega doma Drolca, tako, da recimo ta dva ne poročata v sistem e-Naročanje. Seveda sta bila opozorjena, tako da bo verjetno potrebnih dva, tri mesece, da bodo vsi poročali v e-sistem naročanja in pa prečiščevali sezname.
Gospa Vesna Vervega bo postavila poslansko vprašanje dvema ministroma, in sicer ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju, ki je upravičeno odstoten, ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Gospa Vervega, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav ministrom, kolegicam in kolegom! Glede na to, da ministra Koprivnikarja ni, prosim, da mi na del vprašanja, ki je vsebinsko vezan na Ministrstvo za javno upravo, odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Moje vprašanje pa se nanaša na vzpostavitev širokopasovnega interneta na območju belih lis v Sloveniji. Po izvedeni analizi tržnega interesa in pregledu stanja omrežnih priključnih točk je Ministrstvo za javno upravo novembra leta 2017 objavilo seznam belih lis do gospodinjstva natančno. Na navedenem seznamu so tudi gospodinjstva na belih lisah na območju konzorcija haloških občin, in sicer v segmentu redke poselitve, kar znaša tisoč 920 gospodinjstev, na primer v Občini Žetale 262. V Uradnem listu je bil 26. januarja objavljen javni razpis v vrednosti 18,5 milijona za izgradnjo tako imenovanega GOŠO 3 in zajema dva sklopa, in sicer za vse regije, razen za pomursko, podravsko in koroško statistično regijo. V podravsko regijo namreč spadajo tudi vse haloške občine. Moje vprašanje je namenjeno obema ministroma. Zanima me: Kateri so ključni razlogi, da je za tri zgoraj omenjene regije razpis predviden znotraj Programa razvoja podeželja? Zakaj bo ta razpis jeseni 2018? Zaradi tega bodo omenjena območja namreč internetno povezavo dobila kasneje in bodo mogoče postavljena v nek podrejen položaj glede na druge regije. Naslednje vprašanje je: Ali je na razpolago dovolj predvidenih finančnih sredstev za pokritje vseh belih lis v treh zgoraj omenjenih regijah? Po dogovoru med ministrstvi naj bi bilo iz sredstev za razvoj podeželja za gradnjo tako imenovanih OŠO namreč namenjenih 7 milijonov evrov. Ali je to dovolj sredstev? Zanima me tudi: Kakšna vloga se predvideva za občino oziroma lokalne skupnosti in njihov doprinos k temu? Do javnih sredstev so namreč upravičeni izbrani operaterji elektronskih komunikacij, ne občine oziroma lokalne skupnosti. Hvala za odgovor.
Mag. Dejan Židan, imate besedo, izvolite.
Hvala, predsedujoči, in hvala tudi vam, spoštovana poslanka, za aktualno vprašanje. Moj odgovor je naslednji. Podpora širokopasovnemu internetu se zagotavlja iz dveh evropskih skladov, iz Evropskega sklada za razvoj podeželja, marsikdo temu reče kmetijskega sklada, in sklada, pristojnega za regionalni razvoj, marsikdo temu reče kohezijskega sklada. Širokopasovni internet je sicer pristojnost Ministrstva Republike Slovenije za javno upravo in to tudi načrtuje razvoj širokopasovnih omrežij naslednje generacije do leta 2020, zato je bilo za naše ministrstvo ključno, da Ministrstvo za javno upravo kot resorno ministrstvo vzpostavi ustrezne pravne podlage, opredeli ključne pogoje za izvajanje tovrstnih naložb, saj lahko potem tudi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano z njimi uskladi vse pogoje, tako da so ljudje znotraj Slovenije znotraj enakega, v enakem položaju. Od tu naprej pa pride ena sprememba, in to je, da moramo znotraj kmetijskega sklada novim pogojem prilagoditi Program razvoja podeželja, zato je ta predlog tudi že pripravljen, kakor je tudi že v izvajanju priprave uredba, da lahko ta ukrep izvedemo. Tukaj bi rad tudi o tem informiral, da – kakor ste, gospa poslanka, povedali – je prišlo do pregleda tržnega stanja, kar je izvedlo Ministrstvo za javno upravo, in na podlagi tega je prišlo do sporazuma med obema ministrstvoma, da tri regije pokrije Ministrstvo za kmetijstvo, pomursko, podravsko in koroško statistično regijo, ostale regije pa Kohezijski sklad. V posameznih regijah je takole, v pomurski je predvideno število gospodinjstev na belih lisah tisoč 47, na podravski 3 tisoč 866 in na koroški 966, torej skupaj 5 tisoč 869. Maksimalni dovoljeni znesek javne podpore je tisoč 200 evrov in na podlagi tega je na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano znotraj Programa razvoja podeželja v resnici rezerviranih 7 milijonov 42 tisoč 800 evrov in s tem se bo gradilo širokopasovno omrežje, ki bo omogočilo priključke s pasovno širino 100 megabitov na sekundo. Mogoče samo še, spoštovana poslanka, vpliv lokalne skupnosti. Pri posameznih razpisih je seveda treba upoštevati, da je razpis usklajen z lokalnimi razvojnimi strategijami. Ta projekt je to ministrstvo sicer že enkrat izpeljalo znotraj nekega drugega zakona in povsem verjamem, da bo enako dobro izpeljan tudi zdaj. Zamik v primerjavi s kohezijskim je pa samo zato, ker je v našem primeru kmetijskega sklada treba prilagoditi tudi Program razvoja podeželja, ki se prilagaja enkrat na leto in mora biti odobren s strani Evropske unije. Skrb posameznih prejemnikov, skrb županov in tudi regij je seveda vedno dobrodošla, vendar v tem primeru pravne podlage so oziroma nastajajo in tudi denar je rezerviran in tudi izkušnja iz preteklosti, da smo to uspešno izvedli, obstaja. Hvala vam.
Gospod Simon Zajc bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju, ki je seveda tudi pri tem vprašanju upravičeno odsoten. Gospod Zajc, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Tudi jaz bi želel dobiti odgovor na naslednji seji ustno. Gre pa za naslednjo stvar, za dovoljenje za začasno prebivanje v Republiki Sloveniji za tiste osebe, ki živijo v državah, kjer Slovenija nima svojega veleposlaništva. V državah, kjer Republika Slovenija nima svojega veleposlaništva, namreč vse naloge, ki jih sicer opravljajo naša veleposlaništva, opravljajo veleposlaništva drugih držav Evropske unije. Tako je tudi v tem primeru: oseba, ki želi dobiti dovoljenje za začasno prebivanje, odda vlogo na enem od veleposlaništev katere od drugih držav Evropske unije, potem jo tudi dopolnjuje tam, skratka vse lahko postori na tem drugem veleposlaništvu, razen dveh stvari. In to me zdaj zanima, zakaj je temu tako in kaj lahko storimo, da bi to spremenili. Namreč, ne gre za področje Ministrstva za zunanje zadeve, ne gre za področje Ministrstva za notranje zadeve, ampak prav za zahteve, ki jih imajo, mislim da, upravne enote. In sicer, za kaj gre. Oseba lahko vloži vlogo za dovoljenje za začasno prebivanje, ko pride pa do tega, da mora oddati prstni odtis, pa se mora odpraviti na veleposlaništvo Republike Slovenije v najbližjo državo, kjer to Slovenija ima. Torej, usede se na avion, odleti tja, odda prstni odtis na našem veleposlaništvu, potem se vrne, in ko naša birokracija vse to zmelje, se mora ta oseba ponovno usesti na avion in se pripeljati zopet v to državo, kjer imamo veleposlaništvo, da osebno prevzame to dovoljenje. To se pravi, pri vseh ostalih zadevah mi dovoljujemo drugim veleposlaništvom, da uredijo zadeve za nas, razen pri teh dveh stvareh, prstnih odtisov ne more nihče drug pobrati razen nas in pošte te osebe ne more nihče drug izročiti razen naših uradnikov. Zanima me, zakaj to zahtevamo, torej kaj je logika zadaj, čemu se hočemo izogniti, zakaj je to dobro, ker mi od teh ljudi namreč zahtevamo zelo neživljenjske stvari, morajo se usesti, morajo odpotovati, glede na to, da potem naši uradniki tudi ne dajo zelo dolgo nobene informacije, kdaj bo takšno dovoljenje izdano, niti ne morejo načrtovati tega potovanja, da bi vnaprej kupili karte, in tako naprej. Moje vprašanje je: Na podlagi katerega akta in kakšna je logika za tem, da ne dovolimo, da bi te osebe opravile celoten postopek na katerem od veleposlaništev katere druge države Evropske unije, kot to velja za ostale stvari? Hvala.
Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Miha Kordiš bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Gospod Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Splošno znano je, da se domovi starejših občanov soočajo tako s pomanjkanjem kadra kot s pomanjkanjem materialnih sredstev. V zvezi s tem sem 16. oktobra lansko leto na ministrstvo naslovil poslansko vprašanje in potem je ministrstvo v odgovoru povedalo, da imajo rezerviranih samo 4,8 milijona evrov investicijskih sredstev v domove starejših občanov. Ob tem je zaposlenih premalo, pa še za te, ki so, se zahtevnost dela stopnjuje. Povprečna starost oskrbovancev se viša, prav tako se slabša njihovo zdravstveno stanje in domovi za ostarele se efektivno spreminjajo v oblike negovalnih bolnišnic, kader je pa temu primerno preobremenjen, pa za povrhu še podplačan za to, kar počne. Dodatno se stanje zaposlenih poslabšuje tudi zaradi nepoštenih ravnanj posameznih vodstev domov starejših občanov. Zelo konkretno, prišel sem v stik z eno tako prakso v enem izmed gorenjskih domov, kjer vodstvo razporeja proste dni tako, da so zaposleni, konkretno medicinske sestre, prosti na praznike oziroma dela proste dneve, torej takrat, ko itak ne bi delali, in ker se tak dan šteje kot koriščenje prostih ur, torej nadur, se zaposlenim ne izplačuje nadomestilo plače za praznike in druge dela proste dni in so medicinske sestre potem dvakrat izigrane. Najprej se njihove nadure pokurijo za dneve, ko itak ne bi delale, ko bi itak morale biti proste, oziroma se jim ne izplača tistega nadomestila plače za praznike in druge dela proste dni, če bi pač takrat delale. Na ta način si seveda zavodi znižujejo stroške, ampak na račun in na hrbtih zaposlenih, ki imajo že tako prenizke plače, če upoštevamo zahtevnost dela pa sploh. V tem kontekstu bi za zaključek spomnil še na dogovor, ki je bil sklenjen med Sindikatom zdravstva in socialnega varstva Slovenije in resornim ministrstvom 21. aprila 2009, kjer je bilo dogovorjeno, da se bo s takimi praksami presekalo. Na podlagi vsega izrečenega povprašujem gospo ministrico: Ali veste, kje in kako razširjena je tovrstna praksa izigravanja kadra oziroma konkretno medicinskih sester? Kakšno je vaše stališče do tovrstnih ravnanj? Kako boste intervenirali, kaj boste storili, da boste to preprečili? To morda ni nezakonito, je pa zagotovo globoko nepošteno.
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo, izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo, spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Kot ste na koncu že zelo dobro povedali, poglejmo z vidika, kaj je v skladu z zakonom. Z vidika ureditve splošne delovne zakonodaje je treba vzpostaviti obveznost delodajalca, da še pred začetkom koledarskega oziroma poslovnega leta določa letni razpored delovnega časa in o tem obvesti delavce in sindikate pri delodajalcu – drugi odstavek 148. člena Zakona o delovnih razmerjih. V zvezi z izpostavljenim je treba opozoriti na določbo 166. člena ZDR, ki delavcem zagotavlja pravico do odsotnosti z dela ob praznikih Republike Slovenije, ki so določeni kot dela prosti dnevi, in ob drugih z zakonom določenih dela prostih dneh. Posledično je pa treba opozoriti tudi na določbo drugega odstavka 134. člena ZDR, v skladu s katero ima delavec pravico do nadomestila plače za praznične in druge dela proste dni, ter na določbo 156. člena ZDR, ki zagotavlja pravico do tedenskega počitka. Delodajalec mora razpored delovne obveznosti pripraviti vnaprej tako, kot da ni praznikov, upošteva pa zagotavljanje tedenskega počitka. Ta se sicer lahko zagotovi tudi na kakšen drug dan v tednu, ne le na dan, ki je sicer določen kot dan tedenskega počitka, torej tudi na dan praznika. Nato delodajalec, če se delo na praznik izvaja v manjšem obsegu, določi, koliko zaposlenih mora delati na praznik, ostalim, ki so bili razporejeni na delo na praznik, pa iz tega razloga, torej odsotnosti z dela na podlagi 166. člena ZDR, ni treba delati, so upravičeni do nadomestila. Tisti delavci, ki že vnaprej niso razporejeni na delo na praznik zaradi zagotavljanja tedenskega počitka, niso upravičeni do nadomestila. V zvezi z obravnavanim opozorimo še na odločitev Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, ki je v svoji sodbi poudarilo, da je lahko tudi neenakomerno razporejen delovni čas določen način razporeditve, ki je fiksen po svoji naravi in s tem predvidljiv, ter da splošnih potreb po delu in razporeditvi delovnega časa ni mogoče mešati. V tem primeru je sodišče ugotovilo, da praska delodajalca, ki je delovni čas dodatno prilagodil pred državnimi prazniki oziroma prostimi dnevi in le zaradi teh delavcev ni razporedil na delovno obveznost, zaradi česar jim tudi ni zagotovil nadomestila plače, ni nezakonita. Ob tem je sodišče poudarilo, da če je razporeditev delovnega časa sistemsko jasna in je vnaprej razviden način razporeditve, se dajo tudi vnaprej določiti dnevi, na katere delavec običajno dela. Žal s problematiko konkretnega doma iz Gorenjske, ki ga niste imenovali, nisem seznanjena, javnost pa je bila seznanjena s primerom Doma starejših občanov Novo mesto, kjer so sindikati in vodstvo doma dosegli dogovor. Vsekakor je za določitev razporeda delovne obveznosti zaposlenih v posameznem DSO, da delovni proces nemoteno poteka, odgovoren direktor, vsekakor pa je v interesu direktorjev, da se dogovorijo o razporedu časa skupaj z delavci in sindikati, s katerimi zagotavljajo optimalno izrabo, hkrati pa seveda upoštevajo tudi potrebe delavcev, ker na koncu gre namreč za kakovost opravljanja dela in zaposleni so tukaj ključno pomembni za zagotavljanje kakovostne storitve. Kar se tiče odgovora v zvezi z navedeno 12. točko dogovora, pa vas želimo seznaniti, da med vladno in sindikalno stranjo potekajo pogajanja za sklenitev aneksa h kolektivni pogodbi za dejavnost zdravstva in socialnega varstva, in sicer da bi se kolektivna pogodba dopolnila s posebno določbo v zvezi z razporejanjem delavcev na praznični dan, kar bi zagotovilo enotno prakso v vseh zavodih celotne dejavnosti zdravstvenega in socialnega varstva Slovenije. Glede pravne narave dogovora, ki ste ga omenili, pa želim pojasniti, da ta ni zavezujoč delovnopravni vir, saj ne gre za pravni akt splošne narave, pa tudi ne za pogodbo kolektivne ali individualne ravni. Vendar pa poudarimo, da sta Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter Sindikat zdravstva in socialnega varstva glede na izvajanje in zagotavljanje določenih delovnopravnih ugotavljanj dogovorjena v luči načela in favorem, predvsem z namenom, da delovni procesi v socialnovarstvenih zavodih potekajo tekoče, učinkovito in zakonito. Vsekakor pa je to pristojnost direktorjev, kot ministrica pa pričakujem od direktorjev javnih zavodov, da delujejo zakonito in v teh zakonitih okvirih delujejo tako, da imajo korektne odnose z zaposlenimi in sindikati, predvsem pa zagotavljajo najvišjo možno kakovost storitev svojim uporabnikom in uporabnicam.
Gospod Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Hvala. Želel bi dopolnitev. Kar je gospa ministrica povedala, vse drži. To, kar se dogaja, je načeloma zakonito, kar pa še ne pomeni, da je prav. Še enkrat poudarjam, medicinske sestre so v takih slučajih dvakrat izigrane. Takrat, ko je dela prost dan, in bi bile praviloma frej, se jim pišejo nadure, ob tem so pa oropane še nadomestila plače za dela proste dni. Tudi ta dogovor, ki je bil podpisan med sindikatom in ministrstvom nazaj leta 2009, morda res ni pravni akt, je pa zagotovo moralni akt. To, kar ni nezakonito, še ne pomeni, da je nujno tudi prav, zato ponavljam vprašanje: Ali veste, kako razširjena je taka praksa, torej da vodstva izigravajo in pišejo nadure medicinskim sestram takrat, ko bi itak morale biti frej, torej na dela proste dni? Zanima me ne samo sklicevanje na zakone, ampak: Kakšno je vaše konkretno stališče do take prakse? Kaj boste storili, da s tovrstnim izigravanjem zaposlenih presekate? Jaz bom najbolj zadovoljen in najbolj srečen, če se sprejme aneks h kolektivni pogodbi in se to potem tudi pravno uredi in je mogoče take malverzacije iztožiti, ampak glede na to, da jutri medicinske sestre štrajkajo, tem pogovorom in tem pogajanjem ne kaže pretirano dobro. V vsakem primeru bi bilo treba po vertikali domov starejših občanov začeti delati red na način, da se spoštujejo pravice zaposlenih, tudi tiste, ki so samo moralne.
Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Ravnanje mora biti zakonito. Pristojni so direktorji javnih socialnovarstvenih zavodov, da vodijo zavod, in so torej odgovorni tudi za organizacijo delovnega procesa. Torej ravnajo v skladu z zakonom, z dogovorom, ki je bil podpisan, ki ni pravno zavezujoč, smo pa nakazali možnost, ministrstvo za delo je vedno in večkrat že tudi javno povedalo, da želimo, da se v javnih zavodih dogovorijo, pridejo do dogovora, ki je seveda zakonit in zagotavlja, da so zaposleni zadovoljni, ker zadovoljen zaposleni v okviru zakona in zakonskih možnosti je tak, da bodo tudi uporabniki in uporabnice dobili najvišjo kakovostno storitev. Vsekakor je pa pogajanje v smeri določitev aneksa h kolektivni pogodbi, kjer bi bilo to jasneje in natančneje dopisano, da ne bi prihajalo do razlik med posameznimi javnimi socialnovarstvenimi zavodi, najboljši način za določitev tega. Sprašujete me o tem, medtem ko niti ne poveste, kateri je gorenjski zavod, ki ga navajate, ga ne omenjate, mene pa sprašujete, da naj povem, kako pogosta je ta praksa. Hvala.
Gospod Miha Kordiš, imate postopkovni predlog, izvolite.
Hvala. Kar je bilo razbrati iz odgovorov ministrice, je, da se ni opredelila do te prakse, ali je prav ali ni, ampak se je sklicevala na dogovore med zaposlenimi in vodstvi posameznih domov starejših občanov in na to, da kar šteje, so zadovoljni zaposleni. Ampak poglejte, zaposleni niso zadovoljni. So izigrani in so ustrahovani, kar je tudi razlog, da morda nimajo toliko močne pogajalske moči kot organizirani delavci v kakšnih drugih sektorjih, in kar je pač naprej razlog, da v kolektivni pogodbi ali pa še kje drugje ni določeno, da vodstva ne smejo pisati nadur zaposlenih na dela proste dni, kot da so oni takrat frej, in jih na tak način izigravati. Sklicevanje na zakonodajo in na pogajanja, ki potekajo, je preprosto ovinek stran od problema, ki je pred nami, torej da se tukaj vodstva domov starejših občanov, nekatera, ne vsa, obnašajo samopašno in da varčujejo na plečih zaposlenih. Resorno ministrstvo kadrira svoje člane v svete teh zavodov in lahko urgira, lahko intervenira, lahko pogleda, kakšno je delovanje domov starejših občanov, kje prihaja do malverzacij, in temu primerno ukrepa, v skrajnem slučaju na tak način, da se taka protidelavska vodstva razrešijo. Ampak to očitno ni v agendi aktualne ministrice za delo Anje Kopač Mrak, zato ker zavrača reševanje tega problema oziroma ga sploh ne želi pripoznati. Zato želim razpravo v Državnem zboru. Kršenje pravic zaposlenih, obvodi delovnopravne zakonodaje – morda so to popolnoma zakoniti prijemi, zagotovo pa niso pravilni in niso pravični in je treba ukrepati. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Gospa Tomić, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Minister Židan, pred 3 leti ste na neki okrogli mizi izjavili, da je prihodnost slovenske hrane odvisna od potrošnika, ki naj bi izdelke lokalne kakovosti prepoznal in jih tudi izbral. S tem ste si umili roke za odgovornost, ki jo za prihodnost slovenske hrane nosite vi kot minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, in jo preložili na prebivalce. Namreč, za kaj gre. Pred dnevi so mi slovenski kmetje v pisarno prinesli tale »teglc« kumaric. Namerno ne bom rekla kozarec, iz kozarca se pije. Skratka, prodajajo ga pod blagovno znamko enih večjih trgovcev pri nas, etiketa je opremljena z logotipom Slovenija, moja dežela. To nas napeljuje na misel, da so to slovenske kumarice, ampak ko pa pogledam deklaracijo, vidim, da jih proizvaja slovensko podjetje. In če nasedem vam, ko pravite, da smo mi vsi odgovorni za prihodnost slovenske hrane, jih bom seveda odgovorno kupila, prepričana, da s tem podpiram slovenskega kmeta, s tem da bom prispevala tudi k zmanjšanju toplogrednih plinov in tako naprej. Vendar gre za hudo zavajanje, ki ga omogoča slovenska in tudi evropska zakonodaja, ker se ne označuje porekla glavne sestavine, in to je kumaric, ampak samo poreklo končnega izdelka. Proizvajalec, ki je tukaj naveden na deklaraciji, se sam pohvali na svoji internetni strani, da je eno največjih uvozniških in distribucijskih podjetij za pijačo in hrano, jasno, da njega vodi profit in da bo verjetno kupil to, kar bo potem zapakiral, po najnižji možni ceni. Tukaj ne gre za kmetijo, ne gre za kmetijsko podjetje, ne gre za zadrugo, ampak gre za uvoznika. Te kumarice tukaj notri so lahko iz Slovenije, Hrvaške ali pa celo iz Kitajske, zato me zanima: Ali vi mogoče veste, od kod so te kumarice? Kako naj kdorkoli ve, od kod so te kumarice, kdo jih je pridelal, kje jih je pridelal, na kakšen način jih je pridelal? Skratka, kako naj se potrošnik odloči, da bo skrbel za prihodnost slovenske hrane, če nikakor ne more vedeti, od kod je tole. Pred dvema letoma so bili objavljeni rezultati evropske raziskave Evrobarometra, ki je ugotovila, da si kar 80 % Slovencev želi kupovati slovensko hrano ali pa vsaj poznati poreklo živil, ne želijo si vedeti, kdo je »teglc« naredil, mogoče je narejen v Sloveniji, mogoče tudi ne, ne zanima jih, kdo je nalepil etiketo ali pa zapakiral, ampak, kdo je to pridelal. Naši pridelovalci, naši kmetje zelo težko konkurirajo na evropskem trgu, zato me zanima: Kaj ste naredili v tem mandatu, da bi uvedli takšno označevanje, s katerim bi bilo razvidno, kdo je to pridelal? Hvala.
Minister mag. Dejan Židan, izvolite, imate besedo.
Za razliko od vas, spoštovana poslanka, jaz ne mislim, da so naši potrošniki manj pametni kot vi, tudi vi ste ugotovili, da je to slovenski proizvod, zato ker je kumara bila predelana in s tem se je tudi spremenil način te kumare v Sloveniji, zato je to slovenski proizvod, ugotovili pa ste verjetno tudi, da fizično kumara kot sama ne prihaja iz Slovenije. Če vi to ugotovite, tudi potrošnik ugotovi, ne naših potrošnikov dajati v nič, kot prvo. Dejstvo je, kar ste na nek način nakazali, da sam predpis označbe hrane ni slovenski predpis, je evropski predpis. Ta evropski predpis zelo jasno kaže, kako je treba označiti meso, pri mesu tudi, če se mu spremeni funkcionalnost, kakor je recimo mleto meso, mora še vedno biti označeno poreklo mesa, pri samih proizvodih pa se ta sledljivost izgubi, razen [[…]]Prvi razen je, razen če proizvajalec prostovoljno označuje, vsak proizvajalec, tudi slovenski, ima to možnost in v tistem trenutku, ko označuje nadstandarde, ki so predpisani, potem nekaj garantira, po drugi strani je pa deležen tudi kontrole tega, kar garantira. Naslednja možnost je možnost, da se gre v shemo. V Sloveniji smo na žalost bistveno prepozno, predolgo časa je trajalo usklajevanje, uvedli shemo Izbrana kakovost Slovenije. Izbrana kakovost Slovenije, vam je poznano, pri mlečnih proizvodih zagotavlja ne samo, da je sterilizirano mleko narejeno v Sloveniji, ampak da je tudi surovina 100-odstotno slovenska. V podobno shemo sta stopila dva sektorja iz sektorja mleka, poznano vam je, da je v to shemo vstopil tudi sektor sadja, vendar je zaprosil, da začne izvajati leto kasneje, to pa zato, ker zaradi pozebe enostavno ni zadostnih količin sadja. V tem trenutku so zelo blizu tega, morajo pa dokončne dogovore doseči, proizvajalci vrtnin in kasneje tudi žita, s tem je potem pokrita večina relevantnih sektorjev v Sloveniji. Ali obstaja se kakšna druga možnost po evropski zakonodaji? Ta možnost se bo odprla, ko bo sprejeta nova uredba, kot poznavalka s tega področja predvidevam, da spremljate, v kakšni fazi je nova evropska uredba o označevanju, obstaja potem teoretična možnost prostovoljnega predpisa v Sloveniji, obstaja tudi možnost pilotnega projekta, ki pa je časovno omejen. Recimo Francija je pilotni projekt najavila in notificirala konec leta 2017, mora pa ga končati konec tega leta. Sami smo se na odboru za kmetijstvo in podeželje Republike Slovenije pogovarjali, ali bi šli tudi v pilotni projekt, ministrstvo je pripravilo osnutka dveh pravnih aktov, tako za pilotni projekt kakor tudi za projekt prostovoljne označitve, vendar je bilo soglasno mnenje deležnikov v prehranskem prostoru, da dajmo počakati na rezultate Izbrane kakovosti Slovenije. Rezultati se v tem trenutku že kažejo, najbolj je vidno pri mleku, ki je prvi sektor, ki je vstopil v Izbrano kakovost Slovenije, verjetno se je tudi zaradi tega, ne pa samo zaradi tega, ker ima potrošnik sedaj tudi garancijo, da je surovina slovenska, ne samo proizvod, proizvodnja konzumnega mleka v Sloveniji lansko leto povečala za več kot 10 %, proizvodnja fermentiranih proizvodov z najvišjo dodano vrednostjo se je povečala za več kot 20 % in povečala se je, kar je zanimivo, tudi proizvodnja sira. Po tej poti gredo tudi ostali sektorji. Je pa nekaj, česar, predvidevam, spoštovana poslanka, se tudi zavedate, da vstopi sektor v shemo javno-zasebnega financiranja, to v praksi pomeni, da mora biti doseženo soglasje med tistimi, ki pridelujejo in predelujejo, in šele ko je soglasje doseženo, vstopi država s financiranjem 50 %. In to je v tem trenutku edina prava pot. Tisto, kar pa je pomembno – imam sicer občutek, da bom imel tudi kasneje še nekaj časa na razpolago – je pa intenca osnutka evropske uredbe, ki bo spremenjena. V tem trenutku dve evropski uredbi označujeta minimalne in obvezne standarde označevanja, je pa v bistvu tudi označitev surovin, vendar na prostovoljni način, kar pa je v resnici možno tudi sedaj. Hvala.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora, izvolite.
Minister, pri shemah kakovosti je ministrstvo res zelo zelo ustvarjalno. Imamo jih že toliko, da jih težko preštejemo, in mislim, da bi moral kupec že s priročnikom iti v trgovino, da bi vedel, kaj pravzaprav kupuje. Tukaj imamo zaščiteno označbo porekla, zaščiteno geografsko označbo, zajamčeno tradicionalno posebnost, višjo kakovost, ekološko pridelavo, integrirano pridelavo in še zadnjo pogruntavščino, ki ste jo omenili, izbrano kakovost. Ta zadnja ima potem še dve podkategoriji, prva je živila pridelana v Sloveniji, ena pa niso, in potem moraš zelo pozorno gledati, da se ne zmotiš. Najprej naj vam rečem, da jaz ne podcenjujem potrošnikov, tudi ne podcenjujem našega kmeta. Naš kmet bi bil rad konkurenčen in rad bi imel naše pridelane kumarice tukaj v tem »teglcu« notri, in zato vas tudi sprašujem. Vem, da ste se leta 2016 dobili s slovaškim ministrom za kmetijstvo, s katerim sta se tudi dotaknila tega vprašanja obveznega označevanja porekla surovin kmetijskih proizvodov, in da so mnenja glede tega vprašanja na ravni Evropske unije deljena. Minister, vi ste izpostavili stališče Slovenije, da ima potrošnik pravico vedeti. No, tukaj se strinjava, potrošnik mora vedeti, od kod hudirja so tele kumarice. Slovenija je za to pripravila dve različici pravnega predpisa, od katerih ena temelji na obveznem označevanju, kot ste rekli po vzoru Francije, druga pa na prostovoljnem označevanju po vzoru Slovaške in Češke. Pilotni projekt ste ravnokar omenili in me zanima: Če ima Francija res ta pilotni projekt že uveden, zakaj ga nimamo tudi mi? Kakšna je razlika med našim prostovoljnim označevanjem in sistemom, ki ga imata ta trenutek Češka in Slovaška? Kaj ste z vsemi temi predpisi, ki ste jih pripravljali, do zdaj naredili? Hvala.
Mag. Dejan Židan, izvolite, imate besedo.
Slovenija je ena izmed tistih držav, ne predstavljamo pa večine, ki se na evropski ravni zavzemajo, da je za vsako surovino, poglavitno surovino se reče, ne vsako manjšo, znano tudi poreklo. Kakor sem že jaz, upam, zadosti plastično povedal, označevanje na žalost ni pristojnost posameznih držav, to je skupen enoten evropski pravni red, ker je del enotnega trga. Tukaj nismo v večini držav, ker zagovarjamo obvezno označitev surovin. Meni je jasno, da države, ki so izvozniki, zagovarjajo drugačno označitev, in to je označitev, da je surovina iz Evropske unije. To Sloveniji seveda ni v interesu. Francija je šla testirat, ampak, spoštovana poslanka, bodite pozorni na dolžino testiranja. Francija mora vse, kar je naredila, do konca tega leta tudi umakniti in prenehati tovrstno označevati. Enako velja tudi za Italijo, ki je šla po podobni poti. Mi kot administracija, kot ministrstvo smo bili v Sloveniji pripravljeni iti ali po sistemu Francije, lahko tudi po sistemu Češke, oboje smo preučili, imeli smo tudi benchmarking na obeh oziroma treh možnih predlogih in potem smo prišli s tem vprašanjem pred, recimo temu, najbolj strokovno telo, ki obstaja v Sloveniji, ki združuje, spoštovana, predstavnike kmetov tako preko sindikatov kakor tudi preko njihove zbornice, to je kmetijske zbornice, kakor preko mladih kmetov, preko gospodarske zbornice in še marsikoga drugega, stroko, in tam je bilo enotno mnenje, da naj ministrstvo ne gre naprej ne z aktom pilotnega projekta ne prostovoljne označbe, zato ker mi glavni cilj dosežemo s sistemom Izbrana kakovost Slovenije. Trenutni rezultati pri Izbrani kakovosti Slovenije, ki se kažejo na področju mleka, so spodbudni. Sam bi si želel, da bi imeli, zato ker so vsi pravni oziroma administrativni pogoji izpolnjeni, v sistemu tudi že sektor sadje, vendar zaradi dvoletnega izpada sadja enostavno ni zadosti in zato želi sektor, in seveda bo to država upoštevala, svojo shemo preložiti na leto 2019. Na zadnjih srečanjih se je za vstopno shemo odločil tudi sektor vrtnine, to pa zato, ker so ugotovili, da samo nedvoumni znak, da je surovina slovenska, daje neko stabilno konkurenčno prednost, ki je pogojena s tem, da potrošnik išče domačo surovino. Sam mislim, da je ta pot primerna, na žalost pa osnutek pravnega akta, ki bo uredil novo označevanje na ravni Evropske unije in ki govori tudi o označevanju surovin v prehranskih proizvodih, ponovno temelji na prostovoljnosti. Hvala.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala za besedo. Kot ste mi rekli, očitno gre pač vsa zakonodaja v smeri uničenja samooskrbe in spodbujanja korporacij, tako kot je bil razpis za manjše kmetije, ko tisti izpod treh hektarjev niso dobili nič. Zelenjave se na treh hektarih lahko kar precej pridela, s pametnim kolobarjem, z rastlinjakom in s čimerkoli. Skratka, jaz sem ta primer namerno prinesla, ravno kisle kumarice, ker je to kar pomenljivo, in predvsem sem govorila o zelenjavi – zakaj? Zato ker smo ravno z zelenjavo najmanj samooskrbni. Po nekih podatkih Sursa smo bili 2016 41-odstotni, kar je pravzaprav še velik porast v primerjavi z letom 2010, ko naj bi bili 30-odstotni. Če pa vprašamo kmete, in jaz se z njimi kar precej pogovarjam, je ta številka precej nižja. Oni to ocenjujejo, da je nekje med 7 in 8 %. Mogoče je še slabša tudi na račun kvazi slovenskih kumaric, za katere nihče ne more vedeti, kje so dejansko pridelane. Vse to, za kar pravite, da smo sami odgovorni, za prihodnost slovenske hrane, je nek odsev neoliberalne ideologije, ki ste jo žal Socialni demokrati v teh 25 letih kar dobro ponotranjili. Vsak naj bo odgovoren najprej zase, potem pa za vse probleme v družbi. Tudi če to sprejmem in rečem, dobro, bom pa odgovorna in bom recimo podpirala slovenskega kmeta in slovensko hrano, ne morem biti odgovorna, ker nimam informacije, kako naj se ravnam. Skratka, eno je piar, da ima potrošnik pravico vedeti, in cel kup nekih shem kakovosti, ki se namnožijo kot gobe po dežju, ampak mislim, da vaše ministrstvo in Vlada ni naredila v tem mandatu vendarle nič, da bi potrošnikom res dala pravico vedeti, kaj jejo, kadar to kupijo, in predvsem kmetu pravico pridelovati in preživeti. Zato zahtevam razpravo na to temo. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospod Luka Mesec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki je danes upravičeno odsoten. Gospod Mesec, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Kot rečeno imam vprašanje za oba ministra, v bistvu bolj tangira v pravosodje, ampak bom danes postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Vsi se v tem mandatu še dobro spomnimo zadeve koroški dečki, ko naj bi CSD, center za socialno delo, protipravno odvzel dva otroka, in čeprav je Upravno sodišče kasneje potrdilo pravilnost odvzema oziroma ravnanja CSD, je Vlada sprejela nov Družinski zakonik, po katerem o posvojitvah, skrbništvih, rejništvih, odvzemu otrok in tako naprej ne bodo več odločali centri za socialno delo, ampak sodišča. Tu se začne moje vprašanje. Družinski zakonik je bil namreč sprejet, če se ne motim, pred slabim letom, do takrat pa po poročanju sodišč niso stekle še nikakršne priprave, kar seveda pomeni ogromno potencialnih težav. Kot prvo, sodniki so študirali pravo in ne socialnega dela ali klinične psihologije ali česa podobnega in oni niso specializirani, niso usposobljeni za to, da bi te naloge zmogli in znali izvajati. Drugi problem je število primerov, Vlada je govorila, da naj bi se na leto nekje 600 primerov s CSD-jev prevalilo na sodišča, Okrožno sodišče v Kranju, ki približno pokriva geografsko enoto Gorenjske, pravi, da je od gorenjskih CSD-jev pridobilo podatke, po katerih naj bi samo na Gorenjskem prišlo letno tisoč 500 primerov na sodišča. Zato je moje prvo vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti: Ali vas ne skrbi, da bo to sodišča preobremenilo, kako nameravate razdeliti delo med centre za socialno delo in sodišča? Drugo s tem povezano vprašanje je, da zakon pride v veljavo 19. 4. 2019, se pravi čez eno leto. Zanima me: Ali izvajate kakšne ukrepe, da že sedaj CSD-ji, ki naj bi po trenutni ureditvi svetovali in odločali, tudi odločajo, ne pa, da samo čakajo, da vse skupaj pride do tega presečnega datuma, ko bo stvar prišla na sodišča? Naslednje vprašanje je morda za vas, gospa ministrica: Ali vas ne skrbi formalizem? Takoj ko stvar pride s centrov za socialno delo, kjer lahko vse poteka še kolikor toliko dogovorno, na sodišča, namreč postane hudo formalizirana, vstopijo odvetniki, postopki, ki se lahko vlečejo več let, in tako naprej. Naslednje vprašanje je za ministra Klemenčiča, prosim, da mi odgovori na naslednji seji ustno. Zanima me: Zakaj eno leto po sprejetem zakonu priprave na sodiščih še vedno niso stekle? Koliko dodatnih kadrov nameravate zaposliti in kdaj? Govorimo o vseh, od kliničnih psihologov, socialnih delavcev [[izklop mikrofona]]
Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, imate besedo.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje in predvsem za skrb, ker gre za pomembno novost. Po 41 letih je bil lansko leto v Državnem zboru sprejet Družinski zakonik, ki ima več pomembnih novosti. Ena in bistvena je verjetno prav ta, ki ste jo povedali. Dlje časa potekajo dogovori, vi morate vedeti, da priprave potekajo od leta 2000, ko so bile narejene študije, kaj in kako, mednarodna primerljivost, in je bila sprejeta odločitev, da se prenese to področje z odločanja centrov za socialno delo na sodišče – zakaj? Predvsem zaradi pravne varnosti, sedaj namreč centri za socialno delo odločajo po Zupu, upravnem postopku, to je enako kot pridobitev gradbenega dovoljenja, če sem malce grozno banalna, medtem ko bodo sodišča o tovrstnih zadevah odločala sicer večinoma v nepravdnem postopku, ampak vseeno gre za drug nivo pravne varnosti. Zato je bila širša odločitev pravne varnosti in tudi področja socialne politike, da je prava smer, da se naredi ta prenos s centrov za socialno delo na sodišča. Ker se je ves čas vedelo, da ta prenos ne bo enostaven, je bilo že v predlogu samega družinskega zakona, ki je nastajal skupaj z Ministrstvom za pravosodje – in hkrati morajo biti pripravljeni tudi drugi zakonski akti, sprememba zakona o nepravdnem postopku, da se bodo te stvari lahko izpeljale – dogovorjeno za prehodno obdobje. Torej, Družinski zakonik, niste čisto pravilno rekli, že velja, uporabljati se pa določbe o prenosu začnejo 15. 4. naslednje leto. Ker smo se zavedali, da bo ta prenos izjemno zahteven, je bila takoj po tem, ko je bil v Državnem zboru potrjen Družinski zakonik, oblikovana implementacijska skupina, kjer sodelujejo Ministrstvo za pravosodje, naše ministrstvo, tudi predstavniki sodišč, na primer letos imajo že predvideno, katera usposabljanja vse imajo, skratka tudi te ocene so izdelane, ta implementacijska skupina ves čas dela, odpira vprašanja, ki jih je treba rešiti. Po mojih informacijah ta dela in predvideni ukrepi, ki se morajo zgoditi, potekajo po predvidenem planu, tako da nihče ni odprl teme, da bi bil ta prenos problem. Dejstvo pa je, da bo treba zagotoviti predvsem eksperte klinične psihologije, to, da jih bo sodišče ali sodna veja oblasti zaposlovala, ni pričakovano, to bodo zunanji sodelavci, tako kot sedaj v tem primeru. Morate vedeti, da tudi Upravno sodišče, ko je odločalo po vsebini, je seveda imenovalo klinične psihologe oziroma psihiatre, izvedence, ki so podali mnenje. Torej že danes, če pridejo stvari na sodišče, o tem odloča po kliničnih psihologih, psihiatrih, seveda bo pa tega bistveno več. Dogovarja se tudi o vlogi, kako bodo centri za socialno delo, seveda bo njihovo mnenje v tem procesu še vedno izjemno pomembno, končno odločitev pa bodo imela sodišča. Absolutno se zavedamo pomena tega prenosa, lahko rečem celotna administracija, tako Ministrstvo za pravosodje, tisti, ki so za to pristojni, kot pri nas direktorata za družino in vsi vpleteni sodelujejo v tej implementacijski skupini, na voljo imamo tudi v letošnjem proračunu rezerviran denar za izobraževanja. Do mene ni prišla informacija, da bi bilo karkoli problematičnega, vsekakor pa bo veliko enega napora, da bodo stvari stekle, in tukaj je tisti kritični moment, da bodo stvari odločene v nekem razumnem roku, da bo torej tehtanje, pravna varnost bo mnogo višja v tem. Prav je, da se po nepravdnem postopku o teh stvareh odloča in ne po Zupu, bo pa treba zagotoviti prav to, da se bo hitro obsojalo, ker vemo, da če je pravica dolgo časa, je nepravica. Tu znotraj nas bodo kot sistem, govorim pravosodni in tudi socialo, čakali številni izzivi v naslednjem letu, ki pa se jih vsi vpleteni zelo zelo odgovorno zavedamo. Toliko.
Gospod Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za besedo. Nekako imamo očitno drugačne informacije, vi pravite, da implementacijska skupina vse dela v dogovorjenih rokih, jaz imam po drugi strani informacije z druge strani, da se na sodiščih še nič ne premika. Tukaj bi vas prosil za malo bolj natančno razlago: Kakšen je načrt te implementacijske skupine, torej koliko dodatnega kadra se namerava zaposliti, koliko dodatnih kliničnih psihologov? Vem, da niso zaposleni, ampak se jih namerava specializirati, dodeliti, da bodo sodnikom na voljo. Kdaj se bo vse to začelo? Prosim, če lahko malo bolj v detajle predstavite ta načrt za tiste, ki so prizadeti, pa hkrati niso obveščeni. Naslednje s tem povezano vprašanje je: Koliko primerov ocenjujete, da se bo s CSD-jev preneslo na sodišča ob implementaciji novega Družinskega zakonika? Hvala.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
O številkah ne želim na pamet, treba je pogledati, koliko je trenutno odvzemov oziroma posvojitev, rejništva, in pogledati številko, to je torej številka, ki se ocenjuje, da se bo prenesla, ampak v tem trenutku je na pamet ne vem, lahko jo dobimo, bom pogledala statistike, koliko imajo centri, in vam te podatke damo naknadno. Glede sklepa o ustanovitvi, nalogah in sestavi implementacijske delovne skupine za lažjo uveljavitev izvajanja Družinskega zakonika je bilo z moje strani izdano 1. marca 2017, v to skupino so poleg predstavnikov našega ministrstva imenovani tudi predstavniki Ministrstva za pravosodje, Ministrstva za notranje zadeve in Policije, predstavniki centrov za socialno delo in okrožnih sodišč, ker gre za prenos s CSD-jev na okrožna sodišča. Vse članice in člane smo uvodoma zaprosili za posredovanje nabora vseh odprtih vprašanj, ki jih mora nasloviti ta skupina in se nanašajo na tri ključna področja, pripravo oziroma spremembo drugih predpisov v povezavi z zakonikom, torej procesna zakonodaja, podzakonski akti, tisto, kar sem rekla, predvsem Zakon o nepravdnem postopku in Zakon o pravdnem postopku, kadrovska in organizacijska vprašanja, priprava in izvedba potrebnih usposabljanj. Članice in člani navedene implementacijske delovne skupine v okviru svojih organov intenzivno delajo na pripravi potrebnih predpisov, delovna skupina na sestankih rešuje odprta vprašanja in spremlja napredek pri delu posameznih organov, potekajo tako sestanki celotne delovne skupine kot tudi po posameznih podskupinah, na primer za obravnavo konkretnih operativnih vprašanj glede informacijske podpore, glede mediacije, glede izvedbe izobraževanj. Glede izobraževanj dodajamo, da bodo organizirana tudi skupna izobraževanja med strokovnimi delavci CSD in sodniki, na katerih bo predstavljeno dosedanje delo centrov za socialno delo, kako bo delo CSD-jev potekalo v prihodnje, pripravili se bodo protokoli sodelovanja ter vzorci vlog in pisanj za sodišče. K pripravi slednjih je po naših informacijah že intenzivno pristopila tudi skupina za implementacijo Družinskega zakonika, ki je bila imenovana pri Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Priprava na celotno implementacijo zakonika, kot mi naši pravijo, poteka v skladu s časovnico in predvidenimi nalogami. V tem trenutku mene niso obvestili, da bi bilo karkoli takega, da bi morala posredovati z vidika, da ne bi stvari potekalo tako, kot so planirane.
Gospod Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
V bistvu nimam zahteve za postopkovni predlog za splošno razpravo, ampak postopkovno zahtevo, in sicer bi prosil, gospa ministrica, če lahko podatke, ki jih niste mogli [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Tako, pošljete pisno. Vztrajam pa pri ustnem odgovoru ministra Klemenčiča na naslednji seji. Hvala.
Velja. Imamo še zadnje poslansko vprašanje. Mag. Bojana Muršič bo postavila poslansko vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Gospa Muršič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani minister! Pred 3 leti sem vašo predhodnico spraševala o gradovih na Slovenskem, o ohranjanju kulturne dediščine zelo na široko. Moram reči, da je bila zelo kooperativna, in naredili sva kar nekaj skupnih korakov za ohranjanje te kulturne dediščine. Vendar moram kljub temu reči, da se v Sloveniji preveč mačehovsko obnašamo do te kulturne dediščine, ki je zelo pomembna. Namenjamo premalo sredstev varovanju, ohranjanju in razvoju kulturne dediščine, kar se kaže tudi pri tem, da ta kulturna dediščina ni javnosti dostopna. Konkretno bom danes spraševala o gradu na Štajerskem, o gradu Viltuš v Občini Selnica ob Dravi. Ta grad vrsto let, več kot 10 let propada, Ministrstvo za kulturo pa je leta 2015 ob intervenciji opravilo nujna vzdrževalna dela, ki so obsegala popravilo strešne kritine, odstranitev ometov, varnostno podpiranje lesenih stropov, zapiranje okenskih in vratnih odprtin zaradi vdora. S pomočjo ministrstva smo v tem mandatu tudi uspešno uredili upravljanje parka pri gradu, ki je že 3. leto v zelo dobrem stanju, upravlja ga Turistično društvo Selnica ob Dravi. To društvo opravlja to delo s posluhom za krajinsko arhitekturo in tesno sodeluje tudi z Zavodom za varstvo kulturne dediščine, območna enota Maribor, ki jim seveda pri tem tudi strokovno svetuje. Rezultati so neprecenljivi, park pa je zaživel v vsej svoji veličini. Pohvale prihajajo od domačih ljudi in tudi od turistov, ki se v parku vse večkrat zadržujejo in z veseljem sprehodijo, po parku pa so se začele dogajati tudi kulturne prireditve. Zaradi navedenega in odličnega dela domačih entuziastov se je park spremenil v pravljico in v tem je tudi Občina Selnica videla velik doprinos k turistični dopolnitvi tega kraja, zato je izrazila zanimanje za upravljanje grajskega kompleksa, dela graščine, grajske kapele, ki je v relativno dobrem stanju, pri tem pa bi dopolnila turistično ponudbo kraja. Zanima me: Kakšna je vizija Ministrstva za kulturo na področju ohranjanja kulturne dediščine in kulturnih objektov državnega pomena? Kakšnim pogojem bi moral zadostiti morebitni zainteresiran ponudnik, če bi se odločil, da bi grad ali del gradu prevzel v upravljanje? Kakšni so dolgoročni nameni ministrstva za omenjeni grad, ali ga nameravate obnoviti, prodati ali ga nameravate pustiti propadati? Hvala.
Besedo ima minister za kulturo gospod Anton Peršak.
Hvala za vprašanje. Najprej naj rečem, da me zelo veseli to, kar ste povedali v zvezi s parkom, tako kar zadeva statusno oziroma to, da smo ga predali v upravljanje, kot to, kako zdaj ta park živi. Ne bom posebej pojasnjeval, kaj spada pod investicijska, kaj pod investicijska vzdrževalna dela na posameznih objektih nepremične kulturne dediščine, rad bi rekel samo to, da je vse odvisno od razpoložljivih sredstev, ki jih ima ministrstvo za te namene . Naj povem, da ste vprašanje postavili tudi nekoliko širše. Že tako rekoč tudi tik pred izvajanjem v naravi v zvezi s petimi projekti, ki smo jih pridobili v okviru razpisov za sofinanciranje z evropskimi sredstvi skupaj z Ministrstvom za okolje in prostor, gre za posege v prostore na gradu Štanjel, za interpretacijski center Unesco dediščine kolišča na Igu, potem za Notranjski regijski park, za obnovo Pristav in parka gradu Snežnik, za delno obnovo in oživljanje gradu Borl ter za obnovo in revitalizacijo območja nekdanje Auerspergove železarne Dvor pri Žužemberku. Skupna vrednost teh projektov je 6 milijonov 526 tisoč evrov, 80 % se dobi iz evropskih sredstev in 20 % je naše udeležbe. Poleg tega ministrstvo letos dela vrsto manjših predvsem investicijskih vzdrževalnih posegov, od sanacije podpornih zidov pri gradu Ptuj, ki se rušijo, sanacije zidu in terase na gradu Borl v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo, izgradnje objekta za transformatorsko postajo na območju gradu Snežnik, ki je pogoj za ostalo, do nujnih investicijskih vzdrževalnih del na rojstni hiši Franceta Prešerna v Vrbi, vzdrževalnih del na rojstni hiši Frana Saleškega Finžgarja in še v zvezi z Viltušem. Vi sami veste, da je bilo v zadnjih 20 letih vloženih približno 500 tisoč evrov, seveda je naša ambicija predvsem ta, da bi se dobil upravljavec, vendar upravljavec, ki bo izpolnjeval pogoje v skladu z zakonom. Mi smo do zdaj obravnavali dva predloga, ampak sta žal oba od tega odstopala, zato si prizadevamo tudi prenoviti zakon o kulturni dediščini, ki bi omogočil nekoliko drugačne pogoje za ta namen, od zakona o stvarnem premoženju države in lokalnih skupnosti, ki je precej [[izklop mikrofona]]
Gospa Bojana Muršič, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, minister, za vaš odgovor. Res ste odgovarjali kar na široko, kateri gradovi bodo letos deležni nekaj dodatnih sredstev, ampak moje poslansko vprašanje se je bolj nanašalo na grad Viltuš. Ste ga sicer omenili, da sta bila dva predloga za upravljavca in da noben od njiju ne izpolnjuje zakonskih pogojev. Vendar kljub temu menim, da je vaš odgovor Občini Selnica ob Dravi, ki je podala vlogo in ima intenco, da bi dejansko vlagala v objekt, vsaj v del objekta, odgovor, da je dejansko treba poskrbeti za varnost oziroma da objekt ni varen, nesprejemljiv, kajti odgovor je bil s strani vašega ministrstva podan po dobrih 6 mesecih. Občina Selnica ob Dravi je na vaše ministrstvo naslovila vprašanje oziroma prošnjo za brezplačno upravljanje kapele meseca avgusta, odgovor je prišel šele v mesecu januarju tega leta. Mislim, da je treba stremeti k temu, da se nekdo začne ukvarjati s tem gradom, da grad živi vsaj v tistem delu, kjer ga je možno varovano uporabljati. Glede na stanje, ki je, sama verjamem, da bi ga bilo možno tako urediti, vsaj v tistem zahodnem delu, kajti tam se dajo odpreti vrata in bi lahko ta kapela živela. Seveda bi Občina Selnica ob Dravi namenila neka dodatna sredstva, pa tudi celoten grajski kompleks bi dobil še večjo dodano vrednost, kajti kot sem omenila, park ima tisto dodano vrednost, resnično je lep in škoda bi bila, da se pa zadaj grad podira. Hvala.
Minister Peršak, izvolite, imate besedo.
Hvala. Vi veste, da sta problema tega gradu dva. Eden je ta, da je nujno potreben statične sanacije, in narejen je tudi projekt statične sanacije, in odgovornost na tem področju je prevelika, da bi bilo možno tvegati kakršnekoli nevarne dogodke. Drugo pa je, da je grad izrazito načet s posebej trdovratno hišno gobo in da se z možnostmi sanacije tega problema že nekaj let ukvarjajo strokovnjaki, ker ne gre za običajno gobo. Tisto, kar je pa najbolj pomembno, je pa to, da je vse to možno, če bo ministrstvo oziroma če bo država namenila za objekte te vrste neka večja sredstva. Naj vam povem, da ministrstvo letos razpolaga z manj kot 870 tisoč evri v ta namen, od tega 600 tisoč za tiste namene na področju investicijskega združevanja, ki sem jih prej naštel, približno 270 tisoč pa za tekoče vzdrževanje. Zato mi zelo podpiramo sprejetje zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe, in v tem okviru je seveda Viltuš eden tistih prednostnih objektov, ki bi bili deležni najprej statične sanacije in potem naprej. V interesu ministrstva, ki se sooča s problemom, kako reševati dediščino, je seveda to, da najde tudi upravljavce. Oviri sta pravzaprav dve. Ena je ta, da je treba zagotoviti dejansko varnost, ne samo recimo nek omejen dostop, kajti vemo, da se potem lahko zgodi marsikaj, in grad je nevaren, to je dejstvo. In drugič, da uredimo možnosti za oddajo v upravljanje oziroma najem tako, da bodo ovire, ki jih ta zakon, ki sem ga prej omenil, Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, trenutno postavlja. Ne govorim zdaj toliko samo o tem konkretnem primeru, kjer so bolj pomembne ovire prve vrste, ampak dostikrat se kdo zanima za objekte, potem ko mu mi razložimo pogoje po zakonu o stvarnem premoženju, pa rečejo, potem me pa ta stvar ne zanima, ker čez pet let ne vem, kaj bo.
Mag. Bojana Muršič, izvolite, imate besedo za postopkovni predlog.
Ne bom zahtevala postopkovnega predloga, ampak bom zlorabila postopkovno. Prvič si bom to privoščila, ker pač želim [[…]]Ta grad je dejansko res, kot ste sami že omenili, tako dolgo na čakalni listi za obnovo, bil je že v prodaji, pa nismo bili uspešni. Sedaj imamo potencialnega upravljavca, ki si želi vsaj del gradu upravljati, razumem tudi vašo skrb, da je treba zagotoviti varnost vseh, ki obiskujejo ta objekt, ampak morate se zavedati, da ta objekt gradu dejansko spada v grajski park, in ne vem, kam to pelje, da bo grad propadel, ker grad resnično propada, iz leta v leto propada. S tem, kar je vaša intenca, in čakamo, je prednostna naloga, ampak – kdaj bo prednostna naloga? Čez pet let? Takrat jaz mislim, da tudi ministrstvo ne bo več imelo toliko denarja, kajti v ta objekt bi bilo treba vložiti po moji laični presoji med osem in deset milijonov evrov, da bi ga v celoti obnovili. Ampak danes sem govorila zgolj o delu objekta, to se pravi grajski kapeli, in ta del bi se lahko ločil od te graščine, bom tako rekla. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 13. februarja, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 38. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem skupaj želim prijeten večer. Hvala lepa.