Austatud Riigikogu, tere päevast! Infotund. Kohaloleku kontroll, palun! Infotunniks registreeris end kohale 38 Riigikogu liiget. Valitsuse liikmed peaminister Jüri Ratas, justiitsminister Urmas Reinsalu ja välisminister Sven Mikser, tere päevast! Annan võimaluse ühe täiendava küsimuse esitamiseks, kuna sooviavaldajaid oli eile nii palju.
Esimene vastaja on peaminister Jüri Ratas ja esimene küsija Martin Helme. Palun!
Aitäh, lugupeetud spiiker! Lugupeetud peaminister! Meieni on jõudnud uudiseid sellest, kuidas Eesti idapiiri väljaehitamise hind on kasvanud müstiliselt suureks. Mu esimene küsimus on selle kohta, mis on selle n-ö suurenenud summa puhul peamised kuluread. Mis need olla võivad, kas raadamine, teede ehitamine või on seal mingi aia ehitamine või tehnoloogia? Kas te saaksite meile rääkida kõige peamistest kuluridadest?
Austatud Riigikogu esimees! Väga austatud Riigikogu liikmed! Hea küsija, tänan selle küsimuse eest siin auväärses infotunnis! Kindlasti on see väga õigustatud küsimus. Ma arvan, et see info, mis tuli Eesti avalikkusele, aga ka Riigikogu ja valitsuse liikmetele, oli ootamatu, sest 2015. aasta veebruarist, täpsemalt 26. veebruarist oli teada, et arvestuslik summa on 79 miljonit eurot. Hoolimata sellest teabest, et projekteerimisandmete põhjal läheb piiri ehitamine 2,5–3 korda kallimaks, ei tähenda see kindlasti seda, et idapiiri ehitamine seiskub, katkeb. Seda ei juhtu. Ma ei arva kindlasti, et peaks juhtuma jälle midagi drastilist, nii nagu juhtusid rasked sündmused 2014. aasta septembris, enne kui me läheme piiriehitusega edasi. Ma pean igal juhul õigeks, et sellega tuleb edasi minna. Vastates teie küsimusele, ütlen niipalju, et piiri kogupikkus on 338 kilomeetrit, maismaapiir 135, järvepiir 126 ja jõepiir 76 kilomeetrit. Praeguste andmete põhjal võib öelda väga jämedalt, et kallimaks läheks eeskätt maismaapiiri rajamine, mis oli ka kõige pikema kilometraažiga, 135. Vahe nendes hinnangutes, mis olid veebruaris 2015 ja praegu, on circa 100 miljonit. Jõepiiriks oli algselt plaanitud 11 miljonit eurot, aga tegelik vajadus on 25 miljonit, nii et see on circa 14 miljonit kallinenud. Veel tuleb öelda seda, et tegemist on projekteerimisetapiga. Kui tulevad hanked peale, siis võib hind omakorda muutuda.
Martin Helme, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Jaa, kahtlemata, me oleme kõik seda meelt, et piir peab olema välja ehitatud. Pigem on küsimus selles, kuidas me saame 27. iseseisvusaastal ikka veel elada niimoodi, et piiri ei ole. Tegelikult me räägime praeguses olukorras küll kontrolljoonest. Aga ikkagi, te ei jõudnud numbriteni. Mis tööliigid seal siis kõige kallimaks lähevad? Kas teede rajamine, aia rajamine või elektroonika sinna peale panemine? Me kõik saame aru, et vahel võib arvestuslik maksumus ehituse käigus muutuda, ja tavaliselt suuremaks. Aga see suurusjärk, mille võrra see praegu muutus, on müstiline. Kui me küsiksime kõige lihtsamatelt ehitus- või tee-ettevõtetelt, mis nende tavapärased hinnad on, siis piiriehituse hind on ulmeline võrreldes tavapäraste töödega. Mis need põhilised kululiigid on?
Aitäh! Ma olen täiesti päri sellega, mis te ütlesite oma küsimuse sissejuhatuses – see, et meil ei ole korralikku piiri, on loomulikult häbiväärne. Ja nagu ma esimesele küsimusele vastates ütlesin, ei peaks olema nii, et juhtub midagi drastilist, enne kui me üldse alustame piiri väljaehitamist. Konkreetselt, niipalju, kui minul praegu infot on, läks kallimaks, nagu ma ütlesin, peamiselt maismaa- ja jõepiiri ehitus. Kallines ka näiteks taristu, juurde on vaja circa 40 miljonit eurot. Tehnilise seire- ja valvesüsteemi jaoks kulub veel 37 miljonit, madallennu valvamisele on juurde vaja circa 15–20 miljonit eurot. On tõstatatud ka küsimus, et juurdepääsuteid on planeeritud liiga vähe ja neid on vaja rohkem, mitukümmend korda rohkem. See on läinud kallimaks. Ma uurisin seda ja sain teada, et kui kabinet tegi 2015. aasta 26. veebruaril esialgse otsuse, siis oli hinnakalkulatsiooni tegemiseks aega vaevalt poolteist kuud. Tuleb tunnistada, et talvisel ajal ei oldud ka hästi kursis Eesti piiri, ütleme, looduskoosluse ega selle maapinnaga, mis seal on. Praegu võib julgesti välja öelda, et tegemist on väga tugevalt soise alaga, mis on tõstnud piiri väljaehitamise hinda ja tõstatanud ka näiteks vihmavee ärajuhtimise küsimuse. Ma arvan, et 2015. aasta veebruaris tehti otsus kiirustades.
Andres Herkel, täpsustav küsimus, palun!
Härra esimees! Austatud peaminister! See, et tegemist on soise alaga, ei saa nüüd küll olla uudis. Need numbrite erinevused on ikkagi niivõrd suured. Aga mõned nädalad enne seda, kui tuli avalikuks see, et piiri väljaehitamine läheb tohutult palju kallimaks, oli üks uudis, et on kavas välja osta ka täiendav piiririba 10 meetri ulatuses ehk seda laiendada. See oli seda kummalisem, et üks omanikelt väljaostmise protsess, mis ei olnud üldse lihtne, oli just lõppenud ja kogu see asi juba läbitud. Siis selgus, et midagi on valesti arvestatud, tuleb veel 10 meetrit välja osta ja kogu protsessi peab uuesti alustama. Millega te seletate niisugust valesti planeerimist nii rahalises kui ka ruumilises mõttes?
Aitäh! Ka mina võiksin ju hüüatada, nagu teiegi põhimõtteliselt oma küsimuses, et tule, taevas, appi, kuidas siis ei olnud teada, et see circa 135 kilomeetrit, mis on maismaapiiriala, on enamasti soine. Aga näete, ilmselt siis 26. veebruaril 2015 seda infot ei olnud. Tuleb öelda, et sellekohast teavet ei olnud või siis ei osatud seda toona õigest kohast küsida. Jah, tean ka seda, et piiri väljaehitamise projekteerimise raames – arvestades looduslikku osa ja ka piiri käänulisust – on PPA öelnud välja, et piiriala on vaja laiendada 10 meetrit ja see eeldab kindlasti väga paljude maaküsimuste lahendamist. Nagu ma ütlesin, circa 100 miljonit kallineb maismaapiiri väljaehitamine, selle hulgas on praegusel hinnangul umbes 7–8 miljonit eurot ette nähtud maismaa- või maaküsimuste lahendamiseks. Nii et see kõik on tulnud projekteerimise käigus ja selle kolme aasta tarkusega, kui riik on a) valmistanud ette piiri täielikku väljaehitamist; b) teinud testalad, kus on riik piiri välja ehitanud selliselt, nagu ta peaks tulevikus kogu ulatuses toimima. On öeldud, et 10 meetrit või mõni meeter veel peale tuleb piiriala laiendada. Loomulikult, see tähendab lisakulutusi. Ma ei ruttaks küll ütlema, et PPA on teinud mingisuguseid valesid arvutusi. Teha poolteise kuuga talvisel ajal täielik hinnang, kui palju läheb maksma kogu piiriehitus, ja tuua see valitsuse tasandile, kes peab selle põhjal tegema otsuse – mulle tundub, et see käis natuke kiirustades.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Artur Talviku küsimus justiitsminister Urmas Reinsalule. Artur Talvik, palun!
Aitäh, esimees! Hea minister! Üle-eelmisel nädalal oli siin just teie umbusaldamise avaldus. Vabaerakond nimetas seda teatud mõttes elutööpreemiaks. Ei läinud aga veel päevagi mööda, kui tuli välja järjekordne jama, kui nii võib öelda, tasuta õigusabi küsimuses. Kuidas justiitsministril ikkagi niimoodi juhtub, et ebaõnnestumised on järjest reas?
Aitäh! Eelmisel aastal jõustus seadusmuudatus, mis näeb ette tasuta õigusnõustamise toetuse maksmise alused. Justiitsministeerium on selle üldise õigusnõustamise projekti korraldaja. Selle projekti raames on 2017. aastal saanud õigusabi 5179 Eestis elavat isikut, kokku 8000 tundi. Inimestel on võimalik õigusabi saada juristiga isiklikult kohtudes üle Eesti – Tallinnas, Tartus, Narvas, Pärnus, Rakvere kohtu ruumides, Jõgeval, Kuressaares, Paides, Valgas, Jõhvis, Haapsalus, Kärdlas, Põlvas, Viljandi kohtu ruumides ja Võru kohtu ruumides. Peale selle osutatakse abi interneti teel, sellisel juhul on päringutele vastamiseks aega viis päeva. Ka telefonitsi saab küsida infot, siis suunatakse edasi asutustesse, kes peaksid õigusprobleeme lahendama. Justiitsministeerium jälgis selle projekti puhul väga selgelt kõiki objektiivseid seadusest tulenevaid nõudeid. Konkursil osaleja, kes ei võitnud, vaidlustas selle kohtus. Meil on olemas ka kohtulahend, mis tõendab, et konkurss korraldati õiguspäraselt. Justiitsministeerium maksab konkursi võitnud juristibüroole tagasiulatuvalt, st mitte ettemaksuna, ja teeb ka pistelisi päringuid, muu hulgas õigusabi kvaliteedi ja inimeste rahulolu kohta. Rahuloluindeks on ligi 90%.
Artur Talvik, palun!
See oli nüüd kena ülevaade, aga hämmastust tekitab ikkagi üks juhtum või üks õigusabiandja – firma, kelle omanik kuulub IRL-i ridadesse ning on teada-tuntud n-ö pankrotimeister, kes vaidlustab kohtus, ma ei tea, kõikvõimalikke asju, kuigi pole kunagi varem õigusabi osutamisega tegelenud. Kuidas te sellise konkursivõitja tegevust õigustate või kuidas te põhjendate, miks selline tegelane seal tasuta õigusabi annab?
Aitäh! Konkursi võitjaks tunnistati konkreetselt kaks õigusbürood väga konkreetsete kriteeriumide järgi – õigusnõustamise tunnitasu määr, telefoni teel juhendamise toetuse suurus, veebilehtede haldamise toetuse suurus, kohtumisega õigusnõustamise tundide koguarv ja korraldatava õigusnõustamise teavitustöö ulatus. Võitjaks osutunud ühendpakkumise tegid kaks õigusbürood, kellest üks oli tegutsenud ja registreeritud üle kümne aasta. Kui küsimus puudutab seda, mis on ühe pakkuja osaniku taust, siis olid tõepoolest konkreetsed formaalsed nõuded, millele konkursi võitja bürood vastasid. Uuriti ka seda, kas büroode suhtes on algatatud likvideerimis- või pankrotimenetlus või on muud piirangud. Tingimus oli, et tööl peavad olema kvalifitseeritud juristid, piisava kogemusega. Enne lepingu sõlmimist võeti nendega ühendust, saamaks kinnitust, et isikute ring on olemas. Konkreetne osanik ise vahetult õigusnõustamisega ei tegele. Mis puudutab tema tausta, siis on kahtlemata kahetsusväärne, kui isiku ümber on niisugune vaidlus. Aga tõsiasi on see, et minu päringu peale, kas tsiviilkohus on tema suhtes kohaldanud majandustegevuse piiranguid ja kas on käimas või lõppenud kriminaalmenetlusi, tuli vastus eitav.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt minister! Praegune valitsus paistab väga selgelt silma omade soosimisega. See, mida te praegu kommenteerisite, on üsna kahetsusväärne. Mis maine jääb riigist, kui riigi üks partneritest on selgelt seotud mingite maksuvusserduste ja -vaidlustega, mitte läbipaistva äri ajamisega? Kas vastab tõele see, mis ajakirjandusest läbi jooksis, et neil ei ole piisavalt lepingulisi juriste, partneritena, ning nende makstavad tööjõumaksud on nii läbematult väikesed, et see ei anna alust arvata, nagu oleks tegemist ausa, selge ja läbipaistva äriga?
Aitäh! Juristaitab.ee kodulehelt saab vaadata, et kokku osutab õigusabi 23 eksperti. Need kaks peamist juristibürood, kes selle hanke võitsid, on kaasanud eri piirkondadest ka teisi büroosid tasuta õigusnõu pakkuma. Selge on see, et osa inimesi teeb seda tööd muude tegevuste kõrvalt, mitte põhitööna ehk püsiva sissetuleku allikana. Aga nagu ma ütlesin, ministeerium on jäigalt kontrollinud, kas isikute ring ja väljamaksed vastavad tegelikkusele. Olen palunud ministeeriumi siseauditi käigus üle vaadata, kas on vaja kohaldada lisameetmeid. Nende asjaolude pinnalt tuleb hinnata, kas on vajadust pöörduda Maksu- ja Tolliameti poole täiendavaks kontrolliks. Kui selleks peaks tekkima vajadus, siis me seda kindlasti teeme. Ma rõhutan aga veel kord: konkurss toimus objektiivsete kriteeriumide alusel. Tunnihinnad olid sellised, et võitjaks tunnistati kaks nimetatud pakkumist.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Nüüd Kalle Laaneti küsimus justiitsminister Urmas Reinsalule. Kalle Laanet, palun!
Aitäh, hea esimees! Kuna te tulite eilses "Foorumis" välja üleskutsega, et kuni 1. märtsini peaksid poliitikud olema võimalikult leebed, väga teravaks ei minda, siis ma katsungi küsida hästi leebelt. See on seesama teema, millega Artur Talvik alustas. Kuidas toimub Justiitsministeeriumis enne lepingu sõlmimist teise osapoole tausta uurimine ja millistele kriteeriumidele peab juriidilise isiku esindaja vastama? Kui näituseks avaliku teenistuse seaduse järgi peab ametnik olema väga kõlbeliste omadustega, siis milline on Justiitsministeeriumi seisukoht eraõigusliku juriidilise isiku omaduste suhtes? Kas nad võivad olla sellised, nagu jumal juhatab, või võiks ikkagi vaadata asja sisuliselt?
Kõigepealt aitäh selle leebuse eest! Ma tahtsin aga öelda seda, et konkursil kvalifitseerumise eeldused on järgmised: tähtaegne taotluse esitamine, registreeritus Eesti registris, taotluses nõutud andmete esitamine, õigusnõustajate vastav kvalifikatsioon ja piisav kogemus. Taotluse esitaja suhtes ei tohi taotluse esitamise päeva seisuga olla algatatud likvideerimis- ega pankrotimenetlust, st ta ei tohi olla pankrotis, ning ta peab andma kinnituse vastava kliendihaldustarkvara olemasolu kohta. Kindlasti esitab avalik teenistus isikule terve hulga kõrgemaid nõudeid. Kõnealuse juhtumi puhul ma rõhutan, et konkreetse, pakkumise võitnud äriühingu osaniku puhul on tegemist tsiviilõigusliku suhtega, kus osutatakse ühte konkreetset teenust, millele on hulk formaalseid nõudeid. Ministeerium on kuulutanud välja konkursi ning tunnistanud ühe pakkuja võitjaks objektiivsetest asjaoludest lähtudes ja nõuetekohaselt. Nii tulebki seda käsitleda. Selle eraõigusliku teenuseosutaja puhul ei ole kuidagi tegemist mingisuguse spetsiifilise tunnustus- või austusavaldusega eriliselt privilegeeritud isikule.
Kalle Laanet, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Ma saan aru, et see ei ole tõesti austusavaldus, aga see tundub millegipärast siiski nagu kummardus oma erakonna liikme poole. Ikkagi, see taust. Kui isik on 44 hagimenetlusest kõik vaidlustanud, kui ta on juba varem oma lepingupartneritele võlgu ligi 5 miljonit eurot, aga nüüd osutub Justiitsministeeriumi lepinguliseks partneriks tasuta õigusabi andmisel, siis kuidas see kõik mõjutab Justiitsministeeriumi mainet?
Aitäh! Justiitsministeeriumi ülesanne on kindlasti tagada hoolsuskohustus selle üle, et avalikest vahenditest makstav toetus konkreetse teenuse osutamise eest oleks sihtotstarbekohane. Selle üle, veel kord rõhutan, me teeme järelkontrolli. Igakuine toetus makstakse välja pärast seda, kui konkreetne teenus on osutatud. Kui selleks on mingisugune alus, näiteks lepingu täitmises ilmnevad olulised rikkumised, siis Justiitsministeerium kindlasti seda kaalub ja sellisel juhul lõpetab lepingu.
Hanno Pevkur, palun!
Aitäh! Hea minister! Jätkates sama teemat, kuidas te justiitsministrina hindate seda, et nende inimeste palk, kes seal tasuta õigusabi pakuvad, oli sadades eurodes? Vähemalt nii on deklareeritud – maksuameti väljavõtetest, majandusaasta aruannetest või kust tahes on need täpsed andmed võetud. Kuidas teile tundub, kas selle raha eest on võimalik pakkuda kvaliteetset õigusabi inimestele, kes saavad kuutasuna 500–600 eurot palka? Kuidas te justiitsministrina vaatate sellise õigusabi kvaliteedi peale? Te ütlete küll, et rahuloluindeks on ligi 90%, aga ikkagi, kas te ise oleksite valmis minema nende juristide juurde õigusabi saama? Eelkõige vastake aga sellele, kuidas te juristina hindate, kas see palk – vähemalt see, mida deklareeritakse – ja väidetav inimeste hulk, mis ei vasta tegelikkusele, on adekvaatne.
Aitäh! Kuna selle õigusabiteenuse rakendumine oli selline, nagu ma enne kirjeldasin – igal nädalal tuleb mitusada inimest juurde, kuivõrd ühiskonnas saadakse teadlikumaks selle teenuse olemasolust –, siis loomulikult ei olnud need isikud rakendatud püsikohaga nõustajatena. See üleminekufaas, ma kujutan ette, oli selline. Selline on selgitus, mis minule esitati, kui ma sellele tähelepanu juhtisin. Nagu ma rõhutasin, ma olen palunud ka ministeeriumi siseauditi käigus hinnata neid asjaolusid, mis on avalikkuseski käsitlemist leidnud, ning vajaduse korral juhtida sellele ka Maksu- ja Tolliameti tähelepanu. Kindlasti on riigiasutusel hoolsuskohustus ja ma pean seda igati loogiliseks. Mis puudutab nüüd seda, mis tasemega see õigusabi on, siis jah, keskmiselt on advokaaditeenuse tunnihind 130 eurot pluss käibemaks. Riik maksab selle õigusnõustamise puhul ühe nõustamistunni eest ilma käibemaksuta 33 eurot. Põhimõte on selline, et kaks esimest tundi on tasuta ja järgmiste tundide eest rakendub ka omaosaluse, omafinantseeringu määr.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Arno Sild, küsimus peaminister Jüri Ratasele, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Me teame, et Euroopa Liit eraldas teatud summasid põllumajandustootjate ikalduskahjude hüvitamiseks osale riikidele, sh Eestile, minu teada oli see summa 1 200 000 eurot. Maaelukomisjoni koosolekul ei osanud aga Maaeluministeeriumi esindaja vastata sellele küsimusele, kas reglemendi järgi võib Vabariigi Valitsus lisada sellele sama summa juurde. Kas seda eraldatakse või ei eraldata? Kas nüüdseks on selgunud, kuidas sellega siis on?
Suur tänu selle küsimuse eest! Tõesti, seoses erakorraliste ilmastikuoludega eelmise aasta saagikoristusperioodil pöördusid Balti riigid ja Soome sügisel Euroopa Komisjoni poole, nagu te isegi mainisite, erakorralise toetuse saamiseks. Ka mina tegin isikliku palvekirja ja toetasin seda pöördumist. Eestis jäi eelmisel aastal ebasoodsate ilmastikuolude tõttu koristamata 15% põllukultuuride pinnast, kõige rohkem hetkehinnangul põlduba, seda 69% pinnast, hernest 55% pinnast, avamaaköögivilja 27%, kartulit 21% ja teravilja 8% pinnast. Teil on õigus, pärast liikmesriikidelt lisaandmete küsimist ja nende andmete analüüsimist eraldas Euroopa Komisjon tõesti selle aasta jaanuaris neljale riigile erakorralist toetust, kokku 15 miljonit eurot. Sellest 9,1 miljonit läks Leedule, 3,5 miljonit Lätile ja 1,3 miljonit Eestile ning 1,1 miljonit eurot Soomele. Vahendite jagamisel on Euroopa Komisjon arvesse võtnud, kui palju jäi eri riikides sel aastal sademete ja liigniiskuse tõttu talivilja külvamata. Vastus teie küsimusele: iga liikmesriik võib juurde maksta 100% toetust, Eesti puhul tähendaks see circa 1,3 miljonit eurot. Jah, võib maksta. Ma tean seda, et Maaeluministeerium valmistab praegu ette vastavat taotlust raha eraldamiseks reservist ja nende hinnangul jääb selle maht alla miljoni euro.
Arno Sild, palun täpsustav küsimus!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Põllumeeste hulgas on arvamine, et seda jagatakse ainult neile, kes halbade ilmastikutingimuste tõttu ei suutnud täita eelmise aasta talivilja külviplaani. Kas seda jagatakse ainult nendele või võetakse arvesse ka teiste põllumajandustootjate vajadusi seoses ilmastikutingimustega?
Aitäh selle küsimuse eest! Olen täna sellel teemal vestelnud ka maaeluministriga. Küsisin temalt, nagu teiegi küsite, kuidas täpselt ja millele seda toetust küsida saab. Tõesti, nagu ma eelmisele küsimusele vastates ütlesin, liikmesriikidele on antud õigus lisada omalt poolt toetusele 100%. Toetus on aga suunatud kitsale osale sektorist spetsiifilise probleemi lahendamiseks. Minu teada valmistub Maaeluministeerium praegu tegema ettepanekut, et riigi osa lisamise asemel toetataks kartuli- ja köögiviljakasvatajaid, kes on kannatanud kahju, kuna halbade ilmastikuolude tõttu jäi neil saak koristamata.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Väga austatud peaminister! Osa põllumehi on nördinud sellepärast, et need, kes pingutasid ja proovisid saaki ära koristada, hävisid sõna otseses mõttes, sest odavam olnuks saak põllule jätta ja mitte seda koristada. Nüüd tuleb välja, et neile, kes saaki ei koristanud, makstakse justkui preemiat. Kas see on ebaõiglane või mitte? On ka arvatud, et Eesti jooksis seekord lati alt läbi ja see toetus, mis võrreldes kas või leedukate omaga on seitse või kaheksa korda väiksem, ei ole tegelikult kandnud vilja. Küsimus konkreetselt teile: kui maaeluminister on saatnud reservitaotluse, siis kas teie peaministrina toetate reservist eraldamist või mitte?
Aitäh! Selle lati alt läbijooksmise kohta, ma olen täiesti kindel, et nendel toetustel, mille suuruse ma Riigikogu liikme härra Arno Silla küsimusele vastates ette lugesin, olid kindlad karakteristikud, mille alusel neid maksti. Rahaliselt, kui te hindate Eestit ja Leedut, siis summad on erinevad, Eesti kahjuks. Kui te võrdlete aga näiteks Eestit ja Soomet, siis Eesti sai toetust rohkem. Kindlasti see ei olnud numbriline, ma mõtlen eelarvenumbriline, vaid seal olid teatud karakteristikud. Nüüd vastan teie küsimusele, kas ma pean õigeks, et Eesti riik lisaks sinna toetuseraha juurde. Nagu ma ütlesin, Maaeluministeerium valmistab praegu ette reservist raha eraldamise taotlust ja minu teada jääb selle maht nende hinnangul alla ühe miljoni euro. Valitsus teeb oma otsuseid kindlasti kollegiaalselt ja konsensuslikult. Isiklikult arvan, et seda võimalust, mille Euroopa Komisjon on liikmesriikidele andnud, tuleks kasutada. Ma ei tea täpselt, mida teeb Läti, Leedu või Soome valitsus, kuigi usun, et ka selle on Maaeluministeerium juba välja selgitanud. Mina pean õigeks, et kui meil on vähegi võimekust ja jõudu, siis tuleks seda tugevasti kaaluda. Nii et ma toetan seda põhimõtet.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Andres Ammase küsimus justiitsminister Urmas Reinsalule. Palun, Andres Ammas!
Lugupeetav esimees! Lugupeetav minister! Teie koalitsioonileppes on kokku lepitud, et valitsus suurendab erakondade rahastamise läbipaistvust ja tugevdab järelevalvet. Vastutus selle ülesande täitmise eest on pandud teile. Palun kirjeldage, kuidas teil on selle ülesande täitmine edenenud! Kas töö käib? Kes neid ettepanekuid ette valmistab? Milliseid ettepanekuid kaalutakse? Kas te olete neid juba valitsusele esitanud või kavatsete lähiajal esitada?
Aitäh! Jaa, Justiitsministeerium teeb selle kallal tööd ja kindlasti lähemas tulevikus ma tutvustan meie ettepanekuid valitsusele. Ma ei salga ka seda, et mõningad neist ettepanekutest tegelikult kattuvad sellega, mis on kirjas poliitilise süsteemi analüüsi dokumendis, mille Justiitsministeerium on esitanud parlamendi põhiseaduskomisjonile. Kui me räägime erakondade rahastamise järelevalvest, siis kindlasti on hästi oluline see, et Erakondade Rahastamise Järelevalve Komisjonil oleks piisavad menetluslikud tööriistad tagamaks läbipaistvate ja õiglaste lahenditeni jõudmist. Üks oluline asi või ettepanek, mida minu hinnangul oleks asjakohane kaaluda, on juriidiliste isikute puhul sunniraha määra tõstmine. Teine küsimuste ring, mida Justiitsministeerium samuti analüüsib, puudutab teemat, mis on seotud valimiskampaaniate mahu piiramisega. Ma loodan selle aasta kevadel tutvustada oma ettepanekuid kõigepealt valitsusele ja seejärel loomulikult põhiseaduskomisjonile. Mõningad poliitilist süsteemi puudutavad ettepanekud on juba praegu parlamendi põhiseaduskomisjonis. Ma pean kindlasti oluliseks, et läbirääkimised kulgeksid sellises vaimus, kus otsitaks konsensusplatvormi. Praegu on arutelu all poliitilise välireklaami ja valimisringkondade reguleerimise küsimus. Ma toon aga kindlasti juurde mõned ettepanekud, mille puhul ma loodan heatahtlikku ja tõsist analüüsi parlamendis.
Andres Ammas, palun!
Täpsustan. Härra minister, milliseid probleeme te näete praegu erakondade rahastamise läbipaistvuses?
Aitäh! Ma arvan, et erakondade rahastamise läbipaistvuse puhul on keskne küsimus ennekõike see, kas meie järelevalvesüsteem toimib lünkadeta. Kui me vaatame OECD 2015. aasta soovitusi, siis need näevad võimaliku kaalumiskohana just nimelt järelevalvesüsteemi tõhustamist. OECD pakkus tegelikult välja ka selle, et järelevalvepädevuse võiks osaliselt anda Riigikontrollile. Eesti on poliitilises arutelus valinud teise tee ja meil on rahastamise järelevalveks loodud eraldi komisjon. Kui me meenutame aega enne seda, siis mingil perioodil polnud üldse niisugust järelevalveorganit, teatud aja täitis seda rolli parlamendi korruptsioonivastaste küsimuste erikomisjon. Ma arvan, et asi peaks ka näima õiglane. Probleem oli selles, et poliitikute puhul, kes pidanuks selle süsteemi üle järelevalvet teostama, tekkis teatud määral niisugune personaalunioon. Selles mõttes ma arvan, et on oluline tagada ennekõike järelevalveorgani sõltumatus ning teiseks see, et ta saaks realiseerida üldeesmärki: saaks määrata sanktsioone ning saavutaks läbipaistva ja tõese lahendini jõudmise.
Martin Helme, palun!
Aitäh, lugupeetud spiiker! Lugupeetud minister! See, mis te räägite, tõstab mul juuksed peas püsti. See on väga klassikaline vasakpoolne arusaamine aina suuremast-paksemast riigist ja suuremast-paksemast vennast. Praegu on rahastamise järelevalve komisjoni pädevuses kontrollida erakondade sissetulekuid, kuid sellest hoolimata nõuab ta regulaarselt erakondadelt ka igasuguseid materjale väljaminekute kohta. See ei peaks üldse nende pädevus olema. Muu hulgas me teame seda, kuidas Erakondade Rahastamise Järelevalve Komisjon on väga kategooriliselt nõudnud üldse asjassepuutumatutelt isikutelt pangaväljavõtteid, näiteks SA-lt Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks, keda käsitletakse mingil põhjusel ka justkui parteid. Kindlasti on Eestis võimalik erakondade rahastamist lihtsalt summana riigieelarvest vähendada. Kindlasti on võimalik kontrollida seda, et omavalitsused või riik seda raha ei kulutaks. Ma väga soovitan mitte minna seda teed, et me hakkame ...
Küsimus palun!
Ma küsiks nii: kas te olete nõus sellega, et ei tohi luua veel ühte organisatsiooni, kellel oleks erakondadega tegelemisel uurimisorgani õigused?
Aitäh! Oi, see, mida te puudutasite, on väga ulatuslik teemade ring. Küsimus on jagatud tõendamiskoormise rakendamises. Ehk kui me vaatame näiteks New Yorgis vastu võetud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni korruptsioonivastast konventsiooni, siis see näeb muu hulgas ette näiteks võimaluse lepingu tasemel seadustada ametiisikute kohustuse tõendada oma vara päritolu. Nad peavad tõendama, kust nende varad õigupoolest pärit on. Eesti ei ole seda normi kohaldanud, aga ma arvan, et ministeerium kaalub praegu tõsiselt seda kui läbipaistvuse ühte elementi. Kindlasti oleks demokraatlikus õigusriigis mõeldamatu, et järelevalveorgan võtab endale ülesandeks hakata hindama erakondade väljaminekuid või mingeid sisuotsuseid. Loomulikult on poliitilises protsessis kõige tähtsam see, et on tagatud läbipaistvus. See on eeldus. Laiemalt vaadates on kogu järelevalve ülesanne demokraatlikus ühiskonnas tagada esiteks läbipaistvus ja teiseks võrdsed võimalused. Et ei oleks nõnda, et on küll formaalsed reeglid, nagu on näiteks jalgpallis, aga võidavad need, kes reegleid rikuvad. See on demokraatlikule süsteemile äärmiselt ohtlik. Need on kaks lähtekohta, millest tuleb juhinduda. Mingit suure venna asja siin kindlasti kavas teha ei ole. Avalik võim on suurem ohuallikas, järelikult siin peavad olema kehtestatud täiendavad nõuded võrreldes ükskõik millise muu inimtegevusega.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Eerik-Niiles Kross küsib peaminister Jüri Rataselt. Palun!
Hea juhataja! Hea peaminister! Me oleme siin korduvalt rääkinud PBK-st ja sealt ostetud saadetest, eriti Tallinna linna raha eest ostetud saadetest. Minu küsimus on natukese laiem, see ei puuduta otseselt neid saateid, vaid üldist printsiipi. Mind huvitab, kas te põhimõtteliselt nõustute sellise seisukohaga, et avalike vahendite eest ostetud meediasisu ehk saated peaksid vastama avalik-õiguslikule meediale kehtestatud nõuetele, mis on sätestatud Eesti Rahvusringhäälingu seaduse §-s 6. Näiteks, saated peavad olema tasakaalustatud, peab olema avalik huvi, peab olema kontrollitud uudis jne – need põhimõtted on seaduses kirjas. Kas sellised nõuded peaksid laienema ka nendele saadetele, mida ostetakse avalike vahendite eest näiteks kommertsmeediast? Kas sel juhul, kui te olete üldiselt selle printsiibiga nõus, võiks teie valitsus toetada vastavat seaduseelnõu, kus me prooviksime selle kõik kuidagi kirja panna kas rahvusringhäälingu seadusesse või miks mitte riigihangete seadusesse, et oleks selge?
Aitäh, hea küsija! Loomulikult ma toetan seaduse täitmist. Ma arvan, et sellised printsiibid, et uudis ükskõik missuguses meediumis peab olema a) tasakaalustatud, b) ei tohi kanda ühe, teise või kolmanda erakonna poliitilist reklaami, c) peab olema vajalik info vaatajale või kuulajale, et ta teaks, mis toimub ühes, teises või kolmandas omavalitsuses, ongi loomulikult igasuguse meediaruumi või meediasisu ostmise peamine, esmane eesmärk. Olgu see raadiouudis – ma tean seda, et Tallinn tellib uudiseid näiteks Kuku raadiost, mis on eraraadio – või mõni muu. Uudised peavad tõesti informeerima kuulajat või vaatajat selles omavalitsuses tehtavatest tegevustest kommunaalvaldkonnas, haridusvaldkonnas, sotsiaalvaldkonnas jne. Nii et ma arvan, et selline lähenemine on väga mõistlik. Ma tahan veel öelda, et see diskussioon, mille kohta te ütlesite oma küsimuses, et me oleme seda pidanud päris tublisti siin saalis, on olnud väga vajalik. Kindlasti ma ei pea seda kuidagi vähetähtsaks. Me oleme püüdnud selle keskustelu raames liikuda rohkem ühise arusaama poole. Ma loodan, et see õnnestub.
Eerik-Niiles Kross, täpsustav küsimus, palun!
Tegelikult peaminister enam-vähem vastas küsimusele. Kordan siis oma küsimuse viimast osa. Praegu ei ole seda printsiipi tegelikult seaduses kirjas. Seaduse vaim seda loomulikult ütleb, aga seaduses otsesõnu kirjas ei ole. Kui me tuleme sellise eelnõuga välja, siis kas te peate loogiliseks selle toetamist?
Aitäh! See on muidugi juba päris suur edasiminek, kui härra Kross ütleb, et vastuses oli natukene juba vastust sees. Tänan selle komplimendi eest! See ei ole ju vähetähtis. Ma vastasin enne teie ees istuva Riigikogu liikme härra Kruuse küsimusele, kas Vabariigi Valitsus toetab, kui tehakse reservitaotlus. Teie küsimus oli, kas Vabariigi Valitsus toetab, kui te tulete välja mingisuguse seadusliku initsiatiivi või eelnõuga. Nagu te teate, siis Eesti Vabariigi valitsus ei ole selline, et laua taga on üks inimene, kes ütleb: nii see on ja nii see läheb. Ma ütlesin eelnevale küsijale ja ütlen ka teile, et minu arvates on see arutelu väärt. Nagu ma teie esimesele küsimusele vastates ütlesin, ma ei näe siin mitte mingisugust ebaloogilisust. See on igasuguse, ütleme, avaliku sektori rahastuse eest ostetava reklaami/sõnumi kohaleviimise või saate tellimise alus. Kui me oleme teiega PBK üle arutlenud, siis te olete küsinud, miks me toome siia sisse riigiameteid, aga teatud juhtudel ja selle näite puhul tuleb just tuua. Ma arvan, et Päästeameti põhiline eeldus ja soov on olnud, et info jõuaks kuulajani, et see oleks sisuline ja kuulaja sooviks seda kuulata. Saateid on tellinud ka Maanteeamet, Tarbijakaitseamet ja politseiamet.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Ka teie eelmisi PBK-teemalisi vastuseid kuulates – mõnel teisel päeval – jäi mulje, et te üritate väga selgelt rõhutada seda, et informeerimises ei ole midagi halba. Minu arust ükski oponent ei olegi kritiseerinud informeerimise taset. Kas te saate aga ikkagi aru sellest, et kui ühe erakonna kontrolli all olev linnavalitsus tellib maksumaksja raha eest saateid, mille sisu ei lähe väga selgelt kokku Eesti Vabariigi üldise julgeoleku- ja muu maailmapildi arusaamaga, siis see on probleem? See, millele härra Kross viitas, tähendaks seadusmuudatust, mis aitaks teil seda probleemi lahendada, kusjuures ma arvan, et Tallinna nõukogu esimehena te just peaksite ja saaksitegi seda probleemi lahendada.
Aitäh! Ma ei tea, kas te ei tahtnud kuulata või ei kuulanud minu vastust härra Krossile, aga täpselt seda ma ütlesin, et minu arvates see on õige aluspõhimõte. See on punkt üks. Punkt kaks, te kasutate väga jõulist ja reljeefset väljendusviisi, kui te ütlete, et üks omavalitsus on ühe erakonna kontrolli all. Ma arvan, et seda ei saa kunagi väita. Omavalitsusi, kas valla- või linnavalitsusi formeeritakse alati valimiste tulemuse järgi, st missuguseid erakondi, üksikkandidaate või nimekirju on toetatud. Tõsi, pealinnas on hästi pikalt ja tugevasti toetatud Keskerakonda. Mul on selle üle loomulikult väga hea meel. Ilmselt on sellel erakonnal siis olnud ette näidata tulemusi linna elukeskkonna paremaks muutmisel, reaalseid tulevikuvisioone, mida Tallinna elanikud soovivad näha ja kuulda. Kui väita, et keegi on kuidagi kuritarvitanud avalikku raha, siis minu meelest on riigis olemas selleks täiesti volitatud uurimisinstantsid, kes peavadki seda uurima.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Mart Helme küsib justiitsminister Urmas Reinsalult. Palun!
Aitäh, härra eesistuja! Härra minister! Ma jätkan sisuliselt sealt, kust härra Laanet ja härra Talvik juba alustasid, ehk Artur Fjodorovi kaasusest. Hiljuti me avaldasime umbusaldust majandus- ja kommunikatsiooniminister Kadri Simsonile. Üks põhjus oli see, et ta oli olnud läbirääkimiste juures, kui otsustati, et kasusaajate ringi satuvad ka tema lähedased ja erakonnakaaslased. Nüüd, ma ütleksin, et see kaasus, mida me täna oleme arutanud, on oluliselt räigem, sest tegemist on maksuvõlglasega, inimesega, kellel on pidevad kohtuprotsessid. Andres Ammase küsimusele vastates te ütlesite, et avalikule sektorile kehtivad hoopis teised nõudmised kui erasektorile. Kas te ei arva, et teie vastus Andres Ammase küsimusele näitab väga selgelt, et te peaksite kiiremas korras selle lepingu üle vaatama ...
Aitäh!
... ja selle konkreetse isikuga, kes võib-olla ei osuta küll otseselt justiitsabi, aga teenib kasumit, leping lõpetada?
Aitäh küsimuse eest! Aeg on ammu läbi. Tänan väga!
Kas te ei arva, et see leping tuleks lõpetada?
Aitäh! Ma tahan rõhutada seda, et nagu ma ütlesin, olen palunud siseauditi käigus anda hinnangu, kas ministeerium on hoolsuskohustust täitnud. Seni ei ole mul põrmugi alust selles kahelda, sest osutatud 5000 teenusest ligi 700 juhul on tehtud pistelist järelkontrolli. Mis puudutab võimalikku maksude küsimust, mis siin esile kerkis, siis ma olen palunud siseauditi tegijatel ka seda hinnata. Lepingu lõpetamise alus on, nagu ma ütlesin, lepingutingimuste rikkumine. Kui lepingutingimusi on rikutud, siis ministeerium kindlasti sellekohaseid samme astub. Mul ei ole siin mingit kahemõttelist hoiakut. Mis puudutab aga avaliku sektori ja erasektori küsimusi, siis tõsiasi on see, et ma ei võta niisugustes küsimustes mingit moraalse kaitse platvormi, kuid rõhutan veel kord, et tegemist on eraõigusliku isikuga, kes väga selgetel alustel korraldatud konkursi võitjana osutab konkreetset eraõiguslikku teenust, mille eest ministeerium tasub pärast seda, kui see on osutatud. Meil oli kaalumisel tegelikult ka teine, alternatiivne skeem. Arutasime, kas võiks palgata riigiametnikud, kes osutaksid õigusabi konkreetsetes maakonnakeskustes. Arvestades aga üldist loogikat ja praegust avaliku sektori vähendamist, me seda teed valida ei soovinud.
Mart Helme, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Ajakirjanduses ilmunud andmete kohaselt on see konkreetne firma osutanud teenust vähem, kui lepingulised tingimused ette näevad, nii rahaliselt kui ka kaasuslikult. See tähendab sisuliselt seda, et lepingut ei ole täidetud sel määral ja sellises mahus, nagu on ette nähtud. See on asja üks pool. Teine pool on see, et tegemist on teie erakonnakaaslasega. Kas te ei arva, et kui te niisugust praktikat viljelete, siis heidab see varju kogu teie erakonnale ja ka teile kui erakonna ühele juhtfiguurile?
Aitäh! Tähendab, millist praktikat? Ma rõhutan veel kord: see konkurss korraldati objektiivsetel alustel. Nagu ma ütlesin, konkursil osaleja, kes kaotas, vaidlustas selle kohtus. Kohus ei näinud mingit alust, et konkurssi kuidagipidi vaidlustada. Te viitasite enne, otsekui oleks olnud mingi osalemine eelnevas asjade kokkuleppimises või jagamises. Ei, minul sellega mingisugust vahetut puutumust ei olnud. Isiklikult sain konkursi tulemusest teada pärast, kui see oli toimunud. Küsimus selle kohta, kas on mõistlik teha siin mingeid põhimõttelisi muudatusi. Nagu ma ütlesin, olen palunud teha selles valdkonnas siseauditi. Lepingus on väga selged alused, mille põhjal saab selle lõpetada. Te ütlesite, et teenust on osutatud vähem. Teenusele on meil kehtestatud rahaline ülempiir, st me ei saa kulutada rohkem, kui riigieelarves on selleks teenuseks ette nähtud. Teenust osutatakse kuni ülempiiri saavutamiseni, kui on inimesi, kes soovivad õigusabi saada. Kahtlemata on õigusnõustamise projekt alles käivitusfaasis, küllap seetõttu on ka vähem inimesi olnud sellest teadlikud ja soovinud seda kasutada. Isikutering on olnud, jah, esimesel käivitamisaastal allpool ette nähtud maksimaalmäära. Kui klientide hulk kasvab, siis maksab ministeerium välja ka konkreetsete juhtumite põhiselt rohkem raha, see on mehaanilises korrelatsioonis.
Martin Helme, palun!
Aitäh! Härra minister, teie isiklik puutumus on allkiri sellel lepingul. Ma ütleks, et minu jaoks on see ikkagi viide sellele, et on täidetud kõik konkursi tingimused. Kui isegi Justiitsministeerium ei suuda asju korraldada niimoodi, et juriidiliselt on kõik korrektne, siis oleks ka päris plass. See aga, et juriidiliselt on kõik korrektne, ei võta meilt praegu ära probleemi, et eetiliselt on asi väga ebakorrektne. Tegemist on teie erakonnakaaslasega, kellel on väga halb maine ja majanduskäitumismuster. Mul on küsimus: kas teid üldse ei huvitanud? Kas keegi üldse kunagi seda asja ei vaata, millisel juhul on probleem sellesama hoolsuskohustusega juba konkursi tegemise ajal, või leitigi, et kui juriidiliselt on kõik korrektne, siis ühe inimese väga halb maine ei ole probleem? Kumb variant on? Minu meelest ei ole kumbki tegelikult aktsepteeritav.
Aitäh! Kindlasti ministeerium hoolsuskohustust ilmutas ja kontrollis enne esimese makse tegemist põhjalikult kuludokumente, tõendeid, rendilepinguid, maaklerilepinguid, tuvastamaks, et teenuse osutamine on ette valmistatud ning seda on võimalik ka reaalselt osutada. Projekti käivitamisel külastas ministeeriumi esindaja ka kõiki nõustamispunkte ja tegi ka n-ö kontrollpäringu. Kontrolliti ka nõustajatega sõlmitud lepinguid ja kliendihaldusprogrammi olemasolu, mille kaudu saab kontrollida teenuse osutamise fakti. Kui riik ostab mingit konkreetset teenust ja on eelnevalt korraldanud konkursi, siis lasub riigil kindlasti ka hoolsuskohustus, st ta peab kontrollima, et ta seda teenust tegelikult saab ega maksa asja eest, mida ta ei ole saanud. Riik peab saama vastava kvaliteediga ja vastavas mahus teenust asemele. See on põhiküsimus. Ja hoolsuskohustust ministeerium täitis. Kui küsida, kas konkursi tingimustes oli alust, mis lubanuks jätta konkursi tulemused välja kuulutamata – te viitasite osaniku mainele –, siis seda kriteeriumides ei olnud. Veel kord rõhutan: tegemist on eraõigusliku lepinguga konkreetse teenuse osutamiseks.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Jüri Adamsi küsimus justiitsminister Urmas Reinsalule. Jüri Adams, palun!
Härra minister! Uue aastaga, kui kadusid maavalitsused ja maavanemad, kadus ka maavanema järelevalve omavalitsuse üksuste üle. Seaduses oli kirjas, et uue järelevalvega hakkab tegelema Justiitsministeerium, mitte minister. Mulle ei ole kunagi arusaadav olnud, kuidas saab haldusõiguses olla nii, et n-ö ühe mehe ülesannet hakata täitma terve ministeerium. Kuidas see on nüüd käivitunud? Kas teil on ametnik, kes siis seda konkreetselt teebki? Mis on selle ametniku nimi? Kuidas ta on oma tööd korraldanud?
Aitäh! See kuulub ministeeriumi töövaldkonda, selleks on muudetud ka ministeeriumi põhimäärust. Justiitshalduspoliitika valdkonnas on eraldi nõunik, kes keskselt neid asju menetleb ja loomulikult kaasab valdkonnast olenevalt ka teisi spetsialiste või teiste ministeeriumide ametnikke. Kokku tuli meile selle järelevalvega seoses üle pooleliolevaid kohtuasju, mis olid käivitunud juba maavalitsustes, ligi 30. Ma olin isegi veidike üllatunud, et see maht oli üle riigi sellises suurusjärgus. Ministeerium võttis nende asjade puhul seniste maavalitsuste või maavanemate töö üle. Me oleme saanud selle aasta jooksul ka päringuid, küsimusi, kus palutakse kas menetlust algatada või kaaluda. Neid me analüüsime. Hetkel on meie poole pöördutud muu hulgas mitmest omavalitsusest, asjades, mis puudutavad volikogu komisjonide küsimust. Tahetakse teada, kas siin oleks ka ministeeriumil põhjust oma järelevalvefunktsiooni täita. Praegu me seda kõike analüüsime.
Jüri Adams, palun!
See volikogu komisjonide küsimus on muidugi aktuaalne, sest vähemalt Tartu Ringkonnakohus tegi ühe fantastilise otsuse: komisjonide asi on ainult volikogu siseasi. Sama hästi võiks volikogu enamus näiteks otsustada, et ei lase ebameeldivat liiget volikogu koosolekule. Ma ei ole aga tähele pannud, et ministeerium oleks avaldanud teadaande selle kohta, kes on see järelevalveametnik ning mis on tema meiliaadress ja telefoninumber. Kas tema kirjutab ise paberitele alla või kirjutate teie tema asemel?
Ei, see on ikkagi esindusõigus, st konkreetne nõunik teostab seda funktsiooni meie ministeeriumi nimel, lähtudes oma tööjuhendis paika pandud põhimõtetest. Ma ei saa öelda, et me oleksime sellest mingit saladust teinud, aga ma arvan, et kui rahvaesinduse saalis kõlab mingi osundus, et sellest tuleks laiemalt teavitada, siis ma võtan kindlasti selle tähelepaneku kaasa ja juhin sellele tähelepanu. Moel või teisel on erinevad inimesed jõudnud küll ministeeriumi juurde, seega täielikku teadmatust pole selle funktsiooni ülekandmise puhul olnud, aga ega täiendav teavitamine inimeste õigustest ei tee kunagi halba. Milline see moodus on, eks me mõtleme.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Palun, kas te selgitaksite, millised on järelevalve meetodid? Kui haldusreformi käigus maavalitsuste kaotamise seadust menetleti, siis toodi kõige suuremaks plussiks, miks peaks järelevalve olema kohapeal, seda, et seal tuntakse kohalikke olusid ja probleemiasetusi ning võib-olla saadakse ka lahendustest paremini aru. Nüüd ma saan aru, et kogu see järelevalve temaatika tsentraliseeriti ministeeriumidesse, nii et see ongi kuni viie ametniku haldusalas. Aga Eesti on natukene suurem kui viis maakonda või viis omavalitsust. Kuidas on teil töö korraldatud? Kui palju te käite kohapeal ja tutvute inimeste ja eluoluga? Vastuvõetud aktid on loomulikult kättesaadavad, aga tahaks teada ka nende tagamaid, miks on ühte- või teistmoodi otsustatud.
Aitäh! See on täiendav avaliku huvi funktsioon, ma ütlen ausalt. See ei ole üles ehitatud mingisuguse analoogia põhjal, näiteks presidendi väljakuulutuspädevuse analoogiana, mis tähendab seda, et kõik seadused lähevad presidendile ja ta kontrollib need üle. Ma ei eita seda, et meil ei ole ambitsiooni tutvuda kõigi kohaliku omavalitsuse üksikaktidega – arvestades, et neid on massiliselt – ja siis neid hinnata. Riigi üldine õiguskaitsemehhanism on üles ehitatud sellisena, et kui on olemas huvitatud isik, kes tunneb, et tema õigusi rikutakse, siis ta pöördub halduskohtusse. Selline on põhimõte. Teiseks, nagu te õigesti ütlesite, järelevalve eri tahud on ministeeriumide vahel jagatud. Justiitsministeeriumi tehtaval üksikakti järelevalvel on, võiks öelda, avalikku huvi toestav funktsioon. Kindlasti me tegutseme selle käigus nii, et kui on tekkinud kahtlus või on kaebus, millel võiksid olla sellised tehiolud, et võiks kaaluda asja algatamist, siis me küsime kindlasti kohalikult omavalitsuselt selgitust, nagu seadus ette näeb. Kui selgitusest ei piisa, siis saab Justiitsministeerium teha ettepaneku viia konkreetne üksikakt seadusega kooskõlla. Juhul kui seda ei täideta, on ministeeriumil õigus pöörduda halduskohtusse.
Aitäh, peaminister Jüri Ratas! Aitäh, justiitsminister Urmas Reinsalu! Aitäh, välisminister Sven Mikser! Infotund on lõppenud.
Austatud Riigikogu! Alustame kolmapäevast istungit. Kellel on soovi üle anda eelnõusid või arupärimisi? Kohaloleku kontroll, palun! Täiskogul on 81 Riigikogu liiget. [[Helistab kella.]] Mis nüüd? [[Kommentaar saalist.]] Nii, saame selgust! Austatud rahvasaadikud! Teie märkus on arvesse võetud. Ma näen siit, et saalis võib olla teisigi rahvasaadikuid, kes on tegelikult kohal, aga millegipärast ei saa oma kohalolekut registreerida. Kohe me aitame teid. Sellegipoolest läheme tänase päevakorra juurde.
Esimene päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel väljaõppe- ja nõustamismissioonil Afganistanis" muutmine" eelnõu 564 teine lugemine. Komisjonipoolne ettekandja on Johannes Kert. Palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud kolleegid, daamid ja härrad! Eelnõu 564 kohta on mul ette kanda järgmist. Eelnõu esitas Vabariigi Valitsus eelmise aasta 18. detsembril. Esimene lugemine toimus 17. jaanuaril. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks, mis oli 31. jaanuar kell 17.15, ei esitatud väljastpoolt juhtivkomisjoni ühtegi ettepanekut. Riigikaitsekomisjon esitas juhtivkomisjonina ühe muudatusettepaneku ning tegi ühe keelelise täpsustuse. Muudatusettepanek ei muuda eelnõu sisu ja on täpsustav, tänu sellele on punkt 1 selgemalt sõnastatud. Ühtlasi toob komisjoni muudatusettepanek selgemalt välja, et arutluse all oleva eelnõuga suurendatakse Kaitseväe tegevväelaste arvu Afganistani missioonil 46-ni. Tehtud muudatus ja keeleline täpsustus on eelnõu tekstis alla joonitud. Täiendav panustamine tuleneb NATO ja USA palvest suurendada meie tegevväelaste arvu Afganistanis. Lisaks sellele on Ühendkuningriigi kaitseminister saatnud Eesti kolleegile palve toetada Ühendkuningriigi üksust Afganistani missioonil. Teatavasti on Ühendkuningriik Eestis paikneva NATO eelpaigutatud lahingugrupi juhtriik ja meil on igati kohane vastata Ühendkuningriigi palvele. Selle Riigikogu otsuse alusel täidaks Eesti oma liitlaskohustusi NATO-s. Eesti Kaitsevägi saadaks Afganistani missioonile rühmasuuruse üksuse, millele lisandub toetuselement ja staabielement. Rühm on kaitstud soomustehnikaga, mis tagab ka suurema ülesannete läbiviimise efektiivsuse. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne teisele lugemisele esitamist oma 5. veebruari istungil ja kiitis konsensusega heaks eelnõu teise lugemise teksti ning seletuskirja. Veel otsustas riigikaitsekomisjon samal istungil konsensusega teha Riigikogule ettepaneku eelnõu teine lugemine lõpetada ning tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 109-le panna eelnõu lõpphääletusele ja Riigikogu otsusena vastu võtta. Tänan!
Kas ettekandjale on küsimusi? Ei ole. Aitäh, Johannes Kert! Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 564 muutmiseks on esitatud üks ettepanek. Austatud Riigikogu, läheme lõpphääletuse juurde! Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel väljaõppe- ja nõustamismissioonil Afganistanis" muutmine" eelnõu 564. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu 564 vastuvõtmise poolt oli 85 Riigikogu liiget, vastu või erapooletu ei olnud keegi. Otsuse eelnõu 564 on vastu võetud.
Meie järgmine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud lennundusseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 532 teine lugemine. Majanduskomisjoni ettekandja on Jaanus Marrandi. Palun, Jaanus Marrandi!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Teie ees on Vabariigi Valitsuse algatatud lennundusseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 532. Täna on teine lugemine. Eelnõu arutati kahe lugemise vahepeal mõnel töökoosolekul ja ühel komisjoni istungil. Komisjoni istung eelnõu arutamiseks toimus 22. jaanuaril. Sellel osalesid kutsutud külalistena Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi lennundustalituse ekspert Kertu Martšenkov ja Lennuameti õigusnõunik Mari Reinfeldt. Kertu Martšenkov tutvustas muudatusettepanekuid. Ette ruttavalt ütlen, et komisjoni liikmed muudatusettepanekuid ei esitanud, küll aga sai kahe lugemise vahepeal täpsustatud mitmeid detaile ja sõnastust. Seetõttu vormistas komisjon kooskõlas algatajatega 15 muudatusettepanekut. Nendest enamik oli redaktsioonilised ja üksnes mõni ettepanek puudutas ka sisulisemat külge. Nii näiteks täpsustusid arutelu käigus lennujulgestusinstruktori sertifikaadiga ja teised julgestusega seotud teemad, samuti muudeti seaduse jõustumise tähtaega, mis algul oli natukene varasem. Praeguse muudatusettepaneku kohaselt on jõustumistähtaeg 15. märts. Meeldetuletuseks veel nii palju, et eelnõu käsitleb ennekõike Euroopa Lennuohutusagentuuri tõstatatud julgestusega seotud teemasid. Eelnõu menetlusel väga suurt poliitilist diskussiooni ei tekkinud. Tõdeti, et lennundusseadust on muudetud väga palju kordi. Lennundus on valdkond, mille muudatused on Eestis olnud üsna kiired ja võib-olla meie riigi lennundusega seotud õigusloome pole olnud väga järjepidev. Eks see on tulnud suhteliselt tühjalt kohalt üles ehitada. Lennundusseadus on viimasel ajal üsna palju muutunud. Istungil märgiti, et on terve rida paragrahve, näiteks paragrahvid 46 ja 48, kus on kasutatud väga palju ülaindekseid, mis näitab, et seadust on palju muudetud. Tegelikult tuleks luua n-ö uus seadus, uus terviktekst, ja sellega ka tegeldakse. Pärast arutelu jõuti järeldusele, et eelnõu võiks esitada teisele lugemisele tänaseks, 7. veebruariks. Otsustati teha ettepanek teine lugemine lõpetada ja juhul kui teine lugemine lõpetatakse, saata eelnõu kolmandale lugemisele 14. veebruariks ja panna siis lõpphääletusele. Kõik otsused langetati konsensusega. Tänan tähelepanu eest!
Kas ettekandjale on küsimusi? Aitäh, Jaanus Marrandi! Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Eelnõu 532 muutmiseks on esitatud 15 ettepanekut, need kõik on juhtivkomisjonilt. Vaatame need läbi. Esimene, teine, kolmas, neljas, viies, kuues, seitsmes, kaheksas, üheksas, kümnes, 11., 12., 13., 14. ja 15. Eelnõu 532 teine lugemine on lõppenud.
Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Metsainstituudi konventsiooniga ühinemise seaduse eelnõu 567 esimene lugemine. Algataja nimel teeb ettekande keskkonnaminister Siim Kiisler. Palun!
Auväärt esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Euroopa Metsainstituudi ehk lühendatult EFI konventsioon koostati 28. augustil 2003. aastal Soomes Joensuus ja see jõustus rahvusvaheliselt 4. septembril 2005. aastal. Selle eelnõu eesmärk on ühineda EFI konventsiooniga, et osaleda EFI töös ning selle kaudu edendada Euroopa metsade kaitset ja säästvat majandamist. Eestile avaneb sellega täiendav võimalus osaleda metsapoliitika paremal kujundamisel ja teadmispõhiste otsuste tegemisel, kaasa rääkida uurimisprogrammide teemade valikul ning saada asjakohast teavet. EFI informatsioon on oluline kogu Euroopas metsanduse valdkonnas toimuva jälgimiseks ja suunamiseks. Konventsiooniga liitumisel saab Eestist EFI liikmesriik. EFI konventsiooniga ühinemine annab Eestile täielikud volitused osaleda EFI nõukogu istungitel ja seal hääletada, ka saame hea võimaluse teha võrdsetel alustel koostööd teiste liikmetega. Lisaks liikmetele on EFI-s ka assotsieerunud liikmed, kelleks võivad olla uurimisinstituudid, haridusasutused, äriühingud, metsaasutused, vabaühendused ja muud samalaadse suunitlusega institutsioonid Euroopa riikidest. Eesti Maaülikool on EFI assotsieerunud liige aastast 2003 ehk siis päris algusest, mis võimaldab kavandada partnerorganisatsioonidega ühiseid uurimisprojekte ja taotleda neile rahastust rahvusvahelistelt annetajatelt. EFI peamine eesmärk on uurida Euroopa tasemel metsapoliitikat, sh selle keskkonnaaspekte, Euroopa metsade ökoloogiat, mitmekülgset kasutamist ja tervist ning puidu ja muude metsasaaduste ning teenuste pakkumist ja nõudmist, et edendada Euroopa metsade kaitset ja säästvat majandamist. Mis puutub rahalistesse kohustustesse, siis liikmesriikidel ei ole rahalisi kohustusi, aga nad võivad teha vabatahtlikke annetusi. Eestil praegu plaanis vabatahtlikke annetusi teha ei ole. Kokku võttes võib öelda, et konventsiooniga ühinemine toetab teadmistepõhist metsanduspoliitika kujundamist. Palun seda eelnõu toetada! Aitäh!
Küsimused eelnõu algatajale. Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Te märkisite, et Eesti Maaülikool on olnud 2003. aastast assotsieerunud liige. Kas te olete huvi tundnud, kuidas Eesti Maaülikool hindab EFI tegevust? Ja miks alles nüüd Eesti liikmesus päevakorrale kerkis?
Aitäh! Tunnistan, et ma ei ole maaülikooliga sel teemal suhelnud. Konventsiooniga riigina liitumist arutati ministeeriumi ametnike sõnul 2000-ndate alguses, kui teised sellele konventsioonile alla kirjutasid. Ma uurisin, kas nende arutelude kohta on olemas ka mingi protokoll või mingid paberid tehtud otsuste kohta, aga ei õnnestunud leida mitte ühtegi otsust ega arutelu protokolli. Meil on aga väikeriigina tihtipeale olnud hoiak, et me oleme rahvusvaheliste lepetega ühinemisel ettevaatlikud olnud – oleme kahelnud, kas meil on selleks jõudu. Selle konventsiooni puhul ei ole otsest liikmemaksu ega muud rahalist kohustust, aga osalemine tähendab siiski täiendavat tööaega. Ma ei oska öelda, miks kaldus kaalukauss tookord selle kasuks, et otsustati mitte liituda. Aga praegu me oleme ainuke Euroopa Liidu riik, kes veel ei ole sellega liitunud. Säärases olukorras leidsime, et on mõistlik sellise ettepanekuga teie ette tulla.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Oma tutvustuses te mainisite, et liikmesus on vajalik kas või selleks, et osaleda ühistes uurimisprojektides. Te olete keskkonnaminister riigis, kus mets ja metsandus on inimestele väga tähtsad. Kas te võite tuua mõne näite, millises uurimisprojektis osalemisest võiks Eesti teie arvates kasu või abi saada?
Eks riigid saavad ka muidu nendest uuringutest kasu – andmed on nii või naa avalikud. Liikmesriigi puhul on erinevus selles, et me saame koos teistega otsustada, millele keskenduda, millised teemad seada prioriteediks ja seega ka, millised uuringud prioriteetsena läbi viia. Kui me ei ole liikmena seal laua taga, siis me nendes otsustes kaasa ei räägi. Siin oli juttu selle instituudi erinevatest tegevussuundadest. Ma pean tunnistama, et mul on hea meel, et jutt on ka metsa ja puidu kasutamisest, nendest viisidest, kuidas puitu paremini kasutada, et seda rohkem väärindada, aga teiselt poolt arendada metsaga seotud teenuseid. Siin on metsateenused eraldi välja toodud ja see on valdkond, mida me saaksime ka Eestis kõvasti arendada. Me ei pea silmas ainult puitu kui toodet või kaupa, vaid ka metsas pakutavaid teenuseid. Saame neidki rohkem väärtustada. Ma arvan, et see on sellel instituudil hea eesmärk.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Palun, kas te ütleksite, kes on Eesti riigis see minister, kantsler või kes tahes, kes meid selles organisatsioonis esindaks? Ja ma esitan siia otsa ka teise küsimuse. Loomulikult on väga hea, kui me osaleme mitmesugustes uuringutes, aga kuidas need uuringud võiksid mõjutada Eesti metsapoliitikat? Varsti-varsti peaks hakatama koostama uut metsanduse arengukava. Kas olete mõelnud, kuidas saaks seal saadud kogemust selles töös rakendada?
Aitäh! Kõigepealt esimene küsimus. Ma eeldan, et suurel aastakonverentsil esindab riiki minister, kuigi alati see ei pruugi võimalik olla – see võib kattuda mõne teise olulise üritusega. Aga kui nõukogu kohtumised toimuvad tihedamini, siis esindab Eestit eeldatavasti mõni Keskkonnaministeeriumi ametnik, näiteks asekantsler või osakonnajuhataja. Ma ei julge siin praegu midagi kindlat öelda. Teine küsimus oli uuringute tulemuste kasutamise kohta. Kindlasti on see väga hea sisend metsanduse uue arengukava koostamisel. Me saame kõik aru, et vaidlused selle arengukava arutelul tulevad väga tulised, seda on juba praegu näha. Loodan, et lõpuks taanduvad vaidlused faktidele otsavaatamisele, et ei lähtuta lihtsalt emotsioonidest, vaid vaadatakse otsa faktidele, vaadatakse otsa uuringutele. Selles mõttes on väga hea, kui me saame maksimaalselt ära kasutada ka Euroopa Metsainstituudi egiidi all tehtud uuringute tulemusi ja arvestada suundumusi, mis Euroopas on. See tuleb meie aruteludes kindlasti kasuks ja tõstab nende debattide taset, mis uue metsanduse arengukava koostamisel ees seisavad.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt ettekandja! Te mainisite, et riikidel otsest kohustust sissemakseid teha ei ole, aga tehakse annetusi. On teil ülevaade sellest, kui palju eri riigid on annetanud? Võiks ju öelda, et tasuta lõunaid ei ole olemas ning kui me tahame seal teatud teemasid tõstatada ja nõuda erinevaid uuringuid, mis meile oleks kasulikud, siis tekib küsimus, kas mitte midagi maksmata on viisakas seda nõuda.
Nõustun! Kui me väga jõuliselt soovime suunata, milliseid uuringuid tellida, eriti täiendavaid uuringuid, mis ei ole teistele riikidele prioriteediks, siis peaksime ka maksmisel jõulisemalt osalema. Mälu järgi ütlen praegu, et suurimad vabatahtlikud toetajad on olnud Soome ja Saksamaa.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Ma küsin veel ühe küsimuse. Tegu on mõnes mõttes riikide koostöövormiga, aga metsanduse seis on Euroopa riikides erinev. On ju riike, kus on peaaegu kogu mets maha võetud. Kas te võite nimetada, kes on selles organisatsioonis oma metsadesse suhtumise ja metsanduse seisu poolest mõjukaimad riigid? Kas Eesti kuulub mõjukate riikide hulka?
Ma ei oska nii liigitada. Peale Euroopa Liidu riikide kuuluvad liikmeskonda ka Türgi, Norra ja Serbia. Minu kogemus Euroopa Liidu keskkonnanõukogu aruteludest piirdub sellise õigustloova aktiga nagu LULUCEF, milles on maakasutust, maakasutuse muutusi ja metsandust puudutavad direktiivid. Ja need olid väga tulised arutelud keskkonnanõukogus. Mina ei oska küll öelda, et mõni riik on väga mõjukas ja mõni on vähem mõjukas. Küll oskan öelda, et üldine suund kipub olema selline, et need riigid, kellel on praegu metsaga kaetud pindala osakaal kogu territooriumil väiksem, on suhteliselt radikaalsed, nõuavad rangemaid piiranguid metsade kaitsel. Need riigid, kellel on metsaga kaetud suurem osa territooriumist, on selles suhtes väga skeptilised, nende jaoks on metsatööstus väga tähtis. Selgelt eristus selles debatis Soome, kellel on väga suur mure, et millised sotsiaal-majanduslikud mõjud võivad Euroopa Liidu otsustega kaasneda. Sama mure on näiteks Sloveenial. Need riigid on ettevaatlikumad ja pööravad rohkem tähelepanu ka metsa majandamise aspektile, mitte ainult looduskaitselistele ja kliimapoliitilistele aspektidele.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh! Ma kujutan ette, et te olete kas maaülikooli vahendusel teada saanud või ise otsinud neid kontakte, et uurida, kuidas seal see poliitika kujundamine täpsemalt toimub. Ma saan aru, et tehakse uuringuid ja uuringutest tehakse järeldusi. Kuidas nendes järeldustes kokku lepitakse? Mulle endale jäi ka silma, et liikmeskonnas on ka nn vana Euroopa riigid, kellel metsa on üsna vähe alles jäänud. Kas meietaolised riigid teevad rohkem neile ettepanekuid või nemad teevad rohkem meietaolistele riikidele ettepanekuid? Kuidas see protsess seal täpsemalt käib?
Nagu ma ütlesin, tegevusplaan pannakse paika ja lepitakse kokku, mis tegevused on prioriteetsed. Seal osalemata ma tõesti ei oska öelda, kes kellele rohkem ettepanekuid teeb. Aga väljundiks on ka mitmesugused üritused. ThinkForest on nendest kõige tuntum. Teiselt poolt tehakse uuringuid, mille tulemusena sünnivad teaduspõhised soovitused ja pakutakse lahendusi, mis tulevad välja metsainstituudi egiidi all. Tegu on Euroopa Metsainstituudi soovitustega.
Eelnõu algatajale rohkem küsimusi ei ole. Aitäh, keskkonnaminister Siim Kiisler! Keskkonnakomisjoni nimel teeb ettekande Peeter Ernits. Palun!
Hea juhataja! Kolleegid! Kõigepealt ütlen ära, et selle järjekordse konventsiooniga tuleks loomulikult ühineda. Miks see aga praegu meie saalis on ja miks see komisjonis alles nüüd arutusel oli? Ütlen teile ausalt, ma pole ka tänase päevani aru saanud. Keskkonnakomisjon arutas eelnõu esmaspäeval, 22. jaanuaril. Minister juba rääkis, mis loom see Euroopa Metsainstituudi konventsioon on, ma ei hakka seda ümber jutustama. Komisjonis oli aga põhiline küsimus ikkagi see, miks me oleme asjaga nii kaua jorutanud. Tuletan meelde, et 1993. aastal Soomes Joensuus see EFI kui ühing loodi. 2003. aastal koostati rahvusvaheline konventsioon ja Eesti on selles mõttes praegu absoluutselt viimane, punane latern. Samas kõik Eesti metsamehed teavad, et Soome metsandus ja metsateadus on maailma parimate seas, ja Eesti inimeste sidemed Soome metsameestega on väga head. Rainer Vakra küsiski, miks me oleme punane latern. Ministeeriumi metsaosakonna juhataja Riina Martverk ütles, et tegelikult liitumisega midagi oluliselt ei muutu, kuna meie maaülikool on juba assotsieerunud liige ja info saab sedakaudu kätte. Ühinemine näitaks ainult solidaarsust metsarikaste riikidega. Ka mina tundsin korduvalt huvi, miks me ikkagi äkki nüüd ühineme. Riina Martverk selgitas jälle, et kuna meie maaülikool on assotsieerunud liige, teeb teadust ja saab informatsiooni kätte, siis polegi nagu enamat vaja. Riigina ühinemist arutati kümmekond aastat tagasi, kuid majandussurutise ajal suhtuti rahvusvaheliste organisatsioonidega liitumisse pigem eitavalt. Kuna praegu ühinemisega kulusid ei kaasne, oleme liitumise poolt. Kolleeg Terje Trei küsis, et liikmesriikidel küll ei ole rahalisi kohustusi, aga kui palju maksab praegu maaülikool assotsieerunud liikmena, et infot kätte saada. Minister vastas, et see liikmemaks on 1750 eurot. Mina küsisin veel selle kohta, et konventsiooni järgi võivad liikmesriigid teha vabatahtlikke annetusi. Metsaosakonna juhataja Riina Martverk ütles, et vabatahtlikke annetusi on teinud vaid paar liikmesriiki. Ma palusin seda üldist juttu ikkagi natukene konkretiseerida: kuidas see rahastamine käib ja miks ikkagi Eesti ei ole sellega varem ühinenud, miks me oleme olnud punane latern. Tuleb välja, et ei ole sugugi ainult paar riiki vabatahtlikke annetusi teinud, nagu metsaosakonna juhataja Riina Martverk selgitas. Ma sain hiljem ministeeriumist vastuse, et vabatahtlikke annetusi on teinud Soome, Saksamaa, Prantsusmaa ja Hispaania, ning korduvalt. Kogu selle instituudi eelarve on 13,2 miljonit eurot. Hea kolleeg Meelis Mälberg tundis huvi, mis asutus see Euroopa Metsainstituut ikkagi on. Riina Martverk seletas, et see tegeleb metsateemade uuringuprogrammidega. Instituudi regionaalkeskused tegelevad näiteks metsapõlengutega lõunas ja säästva metsandusega idaprogrammi raames. Kokku võttes ütlen teile ausalt: ma ei saa aru, miks me oleme jorutanud. Ministeeriumi saadetud järelepärimiskirjale tuli selline vastus, et protokollid 2000. aastate alguse arutelude kohta – just siis ülejäänud normaalsed riigid ühinesid Euroopa Metsainstituudi konventsiooniga – on ära kadunud. Neid ei ole kusagil või vähemalt pole neid üles leitud. Ma ei ole vandenõuteoreetik, aga kui me praegu arutame tselluloosi superkombinaadi tegemist ja uue metsanduspoliitika kujundamist, siis miks äkki see teema lauale võeti? Kui kõik Euroopa riigid on sellega juba ammuilma ühinenud, kaasa arvatud Läti ja Leedu, miks meie alles praegu seda teeme? Ma rõhutan: see on oluline, selle sammu pidanuks ammu-ammu astuma. Mina keskkonnakomisjoni liikmena pole sellest aru saanud. Muuseas, ma suhtlesin ka maaülikooli professoritega. Rääkisin Hardi Tullusega. Tema ütles, et ta pole kuulnudki, et riigid võivad ka lepinguosalised olla. Sain vastuse ka professor Peeter Muistelt. Ta ütles niimoodi: "Võib-olla ei ole see varem meie valitsusele oluline tundunud." Professor Peeter Muiste ütles nii! Järelikult praegune valitsus suhtub asjasse adekvaatsemalt kui varasemad. Ta saab aru, et peab ka selles valdkonnas olema teiste Euroopa riikidega ühes rivis, olgu või punase laternana. Nii et need küsimused jäävad, aga konventsioon on suurepärane. Palun seda eelnõu toetada! Aitäh!
Küsimused komisjoni ettekandjale. Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud ettekandja! Härra minister ei osanud mulle täpsemalt tutvustada maaülikooli kui assotsieerunud liikme juba teostatud uurimisprogramme, koostööprojekte. Ma loodan, et komisjon tundis selle vastu huvi, sest see koostöö on neil kestnud juba alates 2003. aastast. Konkreetselt huvitab mind, kas need EFI programmid on seotud ka suure üleeuroopalise ettevõtmise "Horisont 2020" metsandusalaste programmidega. Mil määral selline uurimisprojektide seos olemas on?
Aitäh küsimuse eest! Tunnistan ausalt, et ka komisjonis olid need küsimused päevakorral ja ma ka hiljem olen püüdnud sellele vastust saada, aga mingeid vastuseid ei ole. Muuseas, neid konventsioone on teisigi, mis tulevad kohe-kohe lauale. Need on jäänud lauasahtlisse kopitama ja nüüd hakkavad varsti tulema. Neid on peaaegu et hulgi. Ju siis varasemad ministrid on selliste rahvusvaheliste konventsioonide ratifitseerimise peale leige pilguga vaadanud. Aga konkreetselt sel teemal me komisjonis ei rääkinud ja ei ole ka minul, kuigi ma olen natuke püüdnud seda saada, konkreetset ülevaadet, millega nad tegelevad. Ma tean, et käiakse konverentsidel, osaletakse programmides. Nagu ma ütlesin, maaülikool on assotsieerunud liige ja maksab 1700 eurot n-ö asjaomase informatsiooni saamise eest, aga otsustusprotsessis me ei osale. Ja nüüd riigina ühinedes me ei pea mitte midagi maksma.
Raivo Põldaru, palun!
Aitäh, härra esimees! Hea ettekandja! Sa rõhutasid nii alguses kui lõpus, et peaks selle konventsiooniga ühinema. Samas sa ütlesid, et põllumajandusülikooli teadlased ei teagi, et ka riik võiks olla lepinguosaline. Me saime aru, et meil on head suhted Soomega kui juhtiva metsandusteaduse riigiga. Ega su jutust väga aru ei saanud, miks me ikka peaks liituma. Kas ainult sellepärast, et me oleme Euroopa Liidus viimased ja nüüd tuleb kuidagi oma au päästa? Kas tõepoolest on ainult see põhjus või on selle soovi taga ikkagi ka see, et meie riik sealt midagi tõepoolest saab ka?
Aitäh! Ütlen jälle ausalt, et ega mina ka hästi aru ei saa. Samas, kui me kuulume tsiviliseeritud maailma ja kõik ülejäänud, ka meie naabrid, sh metsandusteaduses maailmas esirinnas olev Soome, sinna kuuluvad, siis minu arvates on loogiline, et me selle siiski lõpuks ära teeme. Me oleme ju Soome naaber kohe tema kõhu all, ometi me ei ole tänase päevani riigina üles näidanud huvi selle konventsiooniga ühineda. Jah, maaülikooli inimesed osalevad nendes programmides ja saavad informatsiooni, ent üldise metsapoliitika kujundamisel ei ole Eesti riik tänase päevani saanud kaasa rääkida. Me oleme ainult saanud informatsiooni, mida seal arutatakse. Aga ma rõhutasin, et tegelikult on keskkonnaministri sahtlites veel kopitama või tolmuma jäänud konventsioone, neid tuleb veel. Selle konventsiooni puhul ma ei näe põhjust edasi venitada ja teada anda, et Eesti ei taha osaleda rahvusvahelises konventsioonis. Pealegi kui see meile mitte midagi maksma ei lähe. Aitäh!
Komisjonipoolsele ettekandjale rohkem küsimusi ei ole. Aitäh, Peeter Ernits! Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 567 esimene lugemine on lõppenud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 21. veebruari kell 16.
Vabariigi Valitsuse algatatud piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni raskmetallide protokolli 2012. aasta muudatuste heakskiitmise seaduse eelnõu 568 esimene lugemine. Algataja nimel teeb ettekande keskkonnaminister Siim Kiisler. Palun!
Austatud Riigikogu esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Olen teie ees järgmise eelnõuga, mis paneb ette kiita heaks ühe konventsiooni protokolli muudatused. Piiriülese õhusaaste kauglevi konventsioon ehk nn Genfi konventsioon jõustus rahvusvaheliselt 1983. aastal ja sellel on 51 osalist. Eesti ühines konventsiooniga 2000. aastal. Konventsioon kohustab konventsiooniosalisi rakendama asjakohaseid abinõusid saasteainete heitkoguste vähendamiseks, eriti nende saasteallikate puhul, mille mõju ulatub naaberriikide territooriumile. Raskmetallide osakesed kinnituvad õhuvooludega pikki vahemaid läbivate eriti peente osakeste külge ning põhjustavad seetõttu nii lühi- kui ka pikaajalisi halbu tagajärgi ka saasteallikast kaugemale jäävatel aladel. Tehes riikidevahelist koostööd teabevahetuse, konsultatsioonide, teadusuuringute ja seire näol on võimalik uurida õhusaaste kauglevi tagajärgi ning lahendada ilmnenud probleeme, kooskõlastada meetmete rakendamist õhu saastamise takistamiseks, sh piiriülese õhusaaste kauglevi vähendamiseks ja vältimiseks. On võimalik välja töötada parimad poliitikad ja strateegiad, mis näevad ette õhu kvaliteedi reguleerimise süsteeme ning tasakaalustatud arenguga sobivaid kontrollimeetmeid, kasutades sealjuures parimat, majanduslikult sobivat ja keskkonnahoidlikku tehnoloogiat. Raskmetallide protokolli muudatuste heakskiitmine kasvatab Eesti usaldusväärsust rahvusvahelistes suhetes ning annab tõuke kolmandatele riikidele samuti protokolli nõudeid järgida. Konventsiooni raames on kokku koostatud kaheksa protokolli saasteaine või saasteainete rühma heitkoguste kasvu vähendamiseks ja heite vähendamise abinõude rakendamiseks. Konkreetse protokolli eesmärk on vähendada inimtegevuse tagajärjel tekkinud raskmetallide heitkoguseid, mis levivad üle riigipiiride ning avaldavad kahjulikku mõju inimeste tervisele ja keskkonnale. Raskmetallideks nimetatakse metallilisi elemente, mille tihedus on suurem kui 5000 kg/m3. Protokollis pööratakse erilist tähelepanu elavhõbeda, kaadmiumi ja plii heitkoguste vähendamisele. Raskmetallide protokolli muudatused võeti vastu 2012. aastal. Otsustati kehtestada rangemad piirnormid teatavate suurte paiksete saasteallikate tolmuheitele, nähti ette paindlik üleminekukord, et tagada lihtsustatud ühinemine nende jaoks, kes ei ole veel protokolliosalised. Seda korda kohaldatakse riikidele, kes ühinevad protokolliga ajavahemikul 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2019. Sätestati nõue, et iga protokolliosaline peab aktiivselt osalema konventsiooni kohaselt elluviidavates programmides. Selle protokolli 2012. aasta muudatused on juba Euroopa Liidus heaks kiidetud nõukogu otsusega 2016. aastal ja see jõustus vastuvõtmise päeval. Muudatusega sätestatud heite piirnormide vähendamise kohustused on Euroopa Liidus üle võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga tööstusheidete kohta ja Eesti tööstusheite seadusega 2013. aastal. Nii et 2013. aastal on need kohustused Eestis üle võetud ja nii ei too protokolli heakskiitmine Eesti ettevõtetele ega õigusloomele uusi kohustusi. Raskmetallide heite peamised allikad Eestis on energeetikatööstus, põhiliselt põlevkivi põletavad soojuselektrijaamad, ning liikuvad saasteallikad. Võrreldes 1990. aastaga on raskmetallide heitkogused Eestis vähenenud vahemikus 50–95% tänu püüdeseadmete moderniseerimisele eelkõige põlevkivi termilisel töötlemisel. Selle konventsiooni artikli 12 kohaselt jõustuvad need protokolliparandused konventsiooniosaliste suhtes 90. päeval pärast seda, kui 2/3 konventsiooniosalistest on oma vastuvõtmisdokumendid depositaaris deponeerinud. Seega selleks, et protokolli muudatused jõustuksid tervikuna, on vajalik Eesti-poolne jõustamine. Praegu ei ole need meil veel jõustunud ja seni on protokolli muudatused heaks kiitnud vaid 12 protokolli osapoolt 32-st. Aitäh!
Küsimused eelnõu algatajale. Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Teie ettekande põhjal tekkis mul üks uus küsimus. Te ütlesite, et Eesti järgib neid põhimõtteid ammu ja kõigil ettevõtjatel, kes potentsiaalselt võivad raskmetallidega õhku reostada, on asi korras. Reostus on vähenenud kuni 95%. Kuna jutt on õhuvooludest, õhu liikumisest – tuul teatavasti puhub igas suunas –, siis tekkis mul küsimus, kas meie naaberriigid ka neid printsiipe austavad. Mis olukord naaberriikides on? Ma mõtlen nii ida-, lõuna-, lääne- kui ka põhjanaabreid.
Aitäh! Mis puudutab Euroopa Liidu liikmesriike, siis nende seis on hea. Nemad on meiega ühel platvormil. Loodetavasti aitab Eesti osalus ja muudatuste heakskiitmise dokumentide deponeerimine veenda ühinema ka neid meie läheduses asuvaid riike, kes veel ei ole seda teinud. Pean eriti silmas riiki, mis jääb meist ida poole.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Siit seletuskirjast leidsin ma ühe väga huvitava märke. Keskkonnaministeerium on alustanud saasteainete heitgaaside vähendamise riikliku programmi koostamist. Mis on selle programmi lähteülesanne ja millal võiks see riiklik programm valmida?
Need vastused pean ma teile kirjalikult esitama, praegu siit puldist ei oska täpselt vastata.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Ma saan aru, et konventsiooni raames on koostatud kaheksa protokolli ja Eesti on ühinenud kuuega. Võib-olla te seda juba ütlesite, aga mul läks see kõrvust mööda, ent miks me ülejäänud kahega ei ole ühinenud?
Ei oska öelda, miks me ei ole ühinenud. Üldiselt me ühineme niisuguste protokollidega sammhaaval. Nagu näete, see on üsna pikk protsess. Ka eelmise punkti arutelu ajal kõlas, et mõne rahvusvahelise leppega ühinemine võtab aastaid aega. Ma ei oska tõesti öelda, kas nende ülejäänud kahe protokolli puhul on küsimus selles, et me oleme seal mingile punktile põhimõtteliselt vastu. Aga eelmise päevakorrapunkti arutelul märkis ettekandja Peeter Ernits, et neid ühinemisi on meil veel ees. Võingi öelda, et lähiaja perspektiivis on plaanis esitada ratifitseerimiseks neli konventsiooni või protokolli. Praegu arutatav eelnõu on üks kolmest selle sisuga eelnõust, mis juba on Riigikogu menetluses, neli plaanime lähiajal veel esitada. Nii et see maht on hästi suur, neid leppeid ja protokolle on hästi palju. Konkreetselt kahe protokolli kohta aga saan teile saata kirjaliku info, mis meie seisukoht nende puhul on.
Raivo Põldaru, palun!
Aitäh, härra esimees! Hea ettekandja! Eelmise päevakorrapunkti aruteluobjekti puhul me olime Euroopas täiesti viimased, selle puhul oleme esimese kolmandiku hulgas. Oleme raskmetallide õhku paiskamist tunduvalt vähendanud. Seega õhku paiskame neid suhteliselt vähe, aga kas teil on mõõtmisandmeid ka selle kohta, milline meie õhu seisukord tegelikult on? Kas sellest konventsioonist on kasu või tuleb meile ikkagi saastet kusagilt eemalt, kus sellest leppest eriti ei hoolita?
Aitäh! Ekspertide üldine arvamus on, et Eestis on õhk võrreldes teiste riikide omaga väga puhas.
Peeter Ernits, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Tore kuulda, et õhk on väga puhas. Aga Kohtla-Järve linna juhid käisid meil komisjonis ja kurtsid, et ikkagi on õhk vastik, raske on hingata. Aga minu küsimus on: kui palju me nende aastatega oleme neid raskmetalle, kaadmiumi ja elavhõbedat Ida-Virumaa korstende otsast kinni püüdnud? Mitu tonni? Oskad sa öelda?
Aitäh! Nii tehnilisele küsimusele ma küll ei oska vastata. Ma ei tea, mitu tonni täpselt.
Rohkem eelnõu algatajale Riigikogu liikmetel küsimusi ei ole. Keskkonnakomisjoni nimel teeb ettekande komisjoni esimees Rainer Vakra. Palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni raskmetallide protokolli 2012. aasta muudatuste heakskiitmise seaduse eelnõu esimene lugemine on meil käes. Mäletame, et Vabariigi Valitsus algatas selle 8. jaanuaril. Nagu ka minister ütles, 2012. aastal tehtud muudatustega sätestatakse rangemad piirnormid teatavate suurte paiksete allikate tolmuheidetele, samuti kehtestatakse paindlik üleminekukord, mida kohaldatakse riikidele, kes ühinevad protokolliga ajavahemikul 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2019. Keskkonnakomisjon arutas eelnõu oma 22. jaanuari istungil. Keskkonnaminister ja ministeeriumi välisõhu osakonna juhataja tutvustasid seal eelnõu ning vastasid komisjoni liikmete küsimustele. Samal istungil tegi komisjon ka menetluslikud otsused: määrata eelnõu 568 ettekandjaks keskkonnakomisjoni liige Rainer Vakra ja teha ettepanek võtta eelnõu esimene lugemine Riigikogu täiskogu 7. veebruari istungi päevakorda ja esimene lugemine lõpetada. Ka on ettepanek määrata eelnõu muudatusettepanekute tähtajaks 21. veebruar kell 16. Kõik need otsused tehti konsensusega. Kuulanud seda diskussiooni siin suures saalis, võib öelda, et kõik küsimused, mida siin täna küsiti, olid tegelikult komisjoni liikmete küsimused. Üks selline üldistav küsimus, millele minagi tähelepanu juhin, puudutab ka eelmist päevakorrapunkti. Ka komisjoni liikmed tundsid huvi, millest tulenevalt on viimasel ajal sagenenud keskkonnaalaste konventsioonidega liitumine. Austatud minister märkis, et valdav osa rahvusvahelistest konventsioonidest on keskkonnateemalised. Samas ta kinnitas, et eraldi eesmärki just sellel poolaastal mitme konventsiooniga ühineda ei ole Keskkonnaministeerium seadnud, aga tuleb tunnistada, et aktiivsema liitumise ajendiks on olnud Euroopa Liidu eesistumine. Meie ametnikud on pidanud oma kolleegidele mitmel puhul selgitama põhjuseid, miks Eesti, kes on küll väga aktiivne selles valdkonnas kaasa lööma ja üldse keskkonnaküsimustes eesrindlik olnud, ei ole liitunud selle, teise või kolmanda konventsiooniga. Selle tulemusena me ka siin Riigikogus neid konventsioone rohkem arutame. Ja on ette teada, et sel poolaastal on menetlusse tulemas veel mitu selleteemalist eelnõu.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea komisjoni esimees! Kas te komisjonis saite mu eelmisele küsimusele vastuse? Konventsiooni raames on koostatud kaheksa protokolli, Eesti aga on liitunud vaid kuuega. Milline on nende ülejäänud kahe protokolli staatus?
Me arutasime seda ka komisjonis ja vastus oli analoogne. Need liitumised on töös ja tulevikus on Eestil kavas ka need protokollid heaks kiita. Mis põhjustel seda seni pole tehtud? Saan taas märkida, et see on hea küsimus. Kindlasti küsivad keskkonnakomisjoni liikmed seda järgmisel korral ministri käest veel kord.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Isegi kui komisjonis sellest juttu ei olnud, ma siiski küsin teie käest sellist asja. Jutt on raskmetallide osakeste jõudmisest õhku ja nende mõjust õhusaastele. Kas sellel konventsioonil on ka mingi puutumus Läänemerega? Teatavasti õhust jõuavad mingid osad varem või hiljem ka merre.
Aitäh! Konkreetne protokoll peab tegelikult ka seda silmas. Göteborgi protokoll nimelt käsitleb hapestumise, eutrofeerumise ja troposfääriosooni vähendamist. Seega on selge, et tegemist on ka Läänemere küsimusega.
Aitäh, Rainer Vakra! Riigikogu liikmetel komisjoni ettekandjale rohkem küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 568 esimene lugemine on lõppenud. Määran muudatusettepanekute tähtajaks 21. veebruari kell 16. Palju tänu! Kohtume homme. Istungi lõpp kell 14.59.