Spoštovane gospe in gospodje, dober dan! Pričenjam nadaljevanje 20. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Jože Avšič do 14. ure, Bogdan Barovič, Kelemina od 17. ure dalje, Janez Cimperman, Franc Cukjati od 16. ure dalje, Vojko Čeligoj, mag. Janez Drobnič od 12. do 17. ure, Feri Horvat, Janez Janša, Zmago Jelinčič, Jelko Kacin, Jože Kavtičnik od 15. do 18. ure, Jurij Malovrh, Ivan Mamić, Dorijan Maršič od 17. ure, Franc Pukšič od 12. ure dalje, Franci Rokavec, Jože Špindler, Jože Tanko od 16. ure, Bogomir Vnučec. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O RAZPISU PREDHODNEGA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O PREDLOGU ZAKONA O PREOBLIKOVANJU IN PRIVATIZACIJI JAVNEGA PODJETJA SLOVENSKE ŽELEZNICE, d.d. Na podlagi zahteve 40 tisoč volivcev, ki jo je državni zbor prejel 8. novembra 2002, je pripravljen predlog odloka o razpisu prehodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice, d.d. Pozdravljam predstavnika vlade, gospoda Presečnika, ministra za promet in gospoda Kneza, državnega sekretarja v ministrstvu za promet. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Imamo tri prijave. Najprej gospod Kelemina, potem gospod Podobnik in potem gospod Peče. Prosim, gospod Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj. Naša poslanska skupina, Socialdemokratska stranka, bo ta predlog odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice, d.d., podprla. Namreč mnenje naše poslanske skupine je, da smo na podlagi vseh zbranih dokumentov v zadnjem obdobju in celovitega pregleda delovanja in spremljanja delovanja podjetja Slovenske železnice ugotovili, da so dejansko predlogi in zahteve s strani sindikatov, ki so tudi dali predlog in pobudo za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma, popolnoma upravičeni. Namreč ugotavljamo, da dejansko ni nobenih razlogov, da sedanja uprava in pa sedanji lastnik, država oziroma oblast, vlada Republike Slovenije ne bi z ustrezno organizacijo, z ustreznimi ukrepi, z uspešnim vodenjem Slovenskih železnic kot celote lahko uspešno funkcionirala. Menimo, da ni potrebno na tak način razbijati sistema Slovenskih železnic, kot je bilo predvideno s prvotnim predlaganim zakonom, in da so vsi instrumenti, s katerimi bi lahko oblast in pa poslovodstvo seveda zagotovilo, da bi bile Slovenske železnice bistveno bolj učinkovite in uspešne, kot so danes, da bi to lahko seveda storili in sindikati prav gotovo v nobenem primeru niso tista ovira, zaradi katere to ne bi bilo mogoče. Glede na evropske razmere, kakršne pač so, na področju organizacije železnic v posameznih državah ugotavljamo, da tako rekoč so tudi po drugih državah ugotovili, da je sistem železnic najboljše ohraniti kot celovito podjetje v javnem interesu in da se tudi zaradi nacionalnih interesov posamezne države zagotovi neki posebni status oziroma zagotovijo neka razvojna sredstva za samo infrastrukturo na železnicah in da potem tudi na podlagi nekega enovitega poslovanja tak sistem čimbolj uspešno deluje. Mi seveda se zavedamo tega, da so mogoče potrebni nekateri posegi, nekatere reorganizacijske oblike, da bi bile na novo postavljene, ampak mislimo, da je to lahko vse v okviru enovitega podjetja Slovenske železnice in dejansko ne vidimo nobenih razlogov, da bi bilo potrebno sistem Slovenskih železnic razbijati tako, oziroma tudi privatizirati potem tako, da bi določeni deli ki so danes, že danes rentabilni oziroma mogoče celo dobičkonosni, da bi jih bilo potrebno privatizirati, ves ostali del Slovenskih železnic, ki so pa seveda neprofitabilne oziroma ki danes prinašajo izgubo, predvsem kot je to potniški promet, te bi pa enostavno obesili, tako rekoč predvsem želeli, da bi se z njimi ukvarjali zaposleni oziroma v končni fazi tudi vse stroške, povišane stroške obratovanja oziroma zagotavljanje javnega interesa na tem področju poskušali prevesiti na državni proračun. Naše mnenje je, da bi s temi predlogi, ki so bili podani za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma - in pričakujemo, da bo seveda ta referendum v taki obliki sprejet - da se pripravi takšen predlog zakona, ki bo upošteval te rešitve, ki bodo na referendumu tudi potrjene in izglasovane. Torej, naša poslanska skupina, še enkrat poudarjam, ta predlog o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Podobnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli razpis predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice, d.d. Iz mnenja zakonodajno-pravne službe je tudi razvidno, da je pač postopek, kot je za ta primer določen, korekten, vse, kar je v zvezi s pridobivanjem potrebne podpore in vseh ostalih argumentov. Bi pa želeli zaradi korektnosti do volivk in volivcev in vseh tistih, ki bodo šli na referendum, vendarle na tem mestu opozoriti na nekaj vprašanj. Po našem mnenju je odgovornost državnega zbora, da volivkam in volivcem, ko razpiše predhodni zakonodajni referendum, ga razpiše na tak način, da bodo ljudje vedeli, o čem odločajo. To je pravzaprav primarna dolžnost zakonodajalca. Kolegice in kolege bi prosil, če si še enkrat preberemo pod rimsko dva odloka, kjer piše: "Vprašanje, ki se daje na referendum, je napisano," da se pač, "ali naj se s predlaganim zakonom o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice uredi preoblikovanje in privatizacija javnega podjetja Slovenske železnice, d.d., drugače, kot je predlagano," nato sledi šest alineji. Po našem mnenju so nekatere alineje nejasne. To pa pomeni, da je referendumsko vprašanje v nekaterih alinejah nejasno. In torej zaradi odgovornosti do volivk in volivcev smo tudi predlagali sklep, ki ga bom samo utemeljil, in to je na podlagi 13. člena zakona oziroma mislim, da je to 15. člen zakona o referendumu, da "državni zbor poziva predstavnika predlagatelja oziroma pobudnike zahteve, da jasneje opredelijo vprašanje". To lahko naredimo že v toku te seje, da ne bo nesporazuma, in tudi datum referenduma ostane. Če dovolite bi to naše stališče nekoliko podrobneje utemeljil. Prva alinea, da "javno podjetje Slovenske železnice še naprej deluje kot javno in enovito podjetje ter kot takšno zagotavlja javni interes kakovostne železniške storitve, varnost ter urejenost železniškega prometa". Ta alinea bi lahko bila v določenem smislu nejasna zato, ker če bi jo zakonodajalec nato vgradil v zakon in vlada izvrševala, bi lahko prišlo do nasprotja z mednarodnimi obveznostmi, ki jih ima Slovenija, ko je podpisala sporazum o pridružitvi z Evropsko unijo, in bi lahko bila v nasprotju s pogodbo o Evropski uniji, kjer se v določenih členih ta sporazum sklicuje na to alineo. Je pa tudi lahko v nasprotju z nekaterimi direktivami Evropske unije. Lahko bi torej šlo za tako razumevanje te alinee. Pomembna je druga, da "se v javno podjetje Slovenske železnice, d.d., vključijo vse tiste dejavnosti, ki so nujno potrebne za izvajanje železniških storitev". Po našem mnenju taka dikcija, kot je zapisana, ne sodi v referendumsko vprašanje. Vse tiste dejavnosti, ki so nujno potrebne za izvajanje železniških storitev - katere so torej? Kako se bodo volivke in volivci odločali? Tu mora predlagatelj to alineo dopolniti, da bo jasno, katere so tiste storitve. Železniške storitve so prevoz potnikov in blaga in to zagotavljajo Slovenske železnice. Toda poleg teh storitev so pa še: vodenje prometa na javni železniški infrastrukturi, enako vzdrževanje ali gradnja javne železniške infrastrukture, toda le-te mora zagotavljati lastnik, država; v kakšni obliki, nakakšen način, to pa je stvar lastnika, v tem primeru države. Torej po našem mnenju je druga alineja nekoliko nejasna in bi bilo dobro, da bi jo predlagatelj referendumskega vprašanja dopolnil. Tretja, da "se v primeru privatizacije javno podjetje Slovenske železnice, d.d., privatizira zgolj kot celota, s tem, da država tudi v prihodnje ohrani večinski delež in s tem vladajoči vpliv". Ta alinea mnogo presega zgolj samo vprašanje zakona, ki je spodbudilo ta, torej ta referendum. Ta pravzaprav posega v delovanje države. Namreč, ali je privatizacija podjetja kot celote sploh mogoča. Po našem mnenju ni mogoča. Kajti dejavnost Slovenskih železnic je tudi vodenje prometa, ki pa ne more biti predmet privatizacije. To dejavnost mora zagotavljati država in mora biti opravljena tako, da je pod enakimi in enakopravnimi pogoji na razpolago vsem prevoznikom. Torej po našem mnenju bi bilo treba proučiti s strani predlagatelja, ali je ta alinea jasna, da se bodo lahko volivke in volivci odločali, ko bodo glasovali za ali proti. Če preskočim četrto, tudi zaradi časovnih omejitev, in grem na peto, da "vlada Republike Slovenije javnemu podjetju Slovenske železnice zagotovi dolgoročno sistemsko financiranje tistih železniških storitev, ki se izvajajo zaradi javnih koristi. In to v takšni višini, da bo v celoti pokrita razlika med ceno, ki jo določa država, in dejanskimi stroški javnih prevozov, ki jih zahteva država, in bo zagotavljala tudi ustrezen razvoj". Ta alinea seveda v mnogočem presega osnovno vprašanje, ki je bilo vezano na zakon, na katerega so potem predlagatelji zbrali podpise za referendum. Namreč, za kaj gre? Kaj so dejanski stroški? Kaj so dejanski stroški? Tukaj pa so mnenja različna. Kako bomo v času tako imenovane kampanje pred referendum razpravljali o teh vprašanjih, ko bodo lahko predlagatelji imeli čisto drugo stvar v mislih, kot jo pa bo nekdo drug imel, drugačno stališče. Če so predmet vsebine alinee pokrivanje dejansko potrebnih stroškov za opravljanje javnega prevoza potnikov v železniškem prometu, je ta ureditev že po eni strani predmet zakona o kontroli cen, po drugi je pa stvar pogodbe, ki jo podjetje sklene z državo, za katero zagotavlja javno dobrino, ki jo mora ta zagotavljati svojim prebivalcem. In to dobrino lahko država zagotavlja na različne načine. Ker se mora obnašati kot dober gospodar, jo bo zagotavljala na način, ki bo omogočil gospodarno in racionalno pridobivanje teh uslug. Zakonsko določena ureditev tega vprašanja v korist posameznega prometnega področja, ali cestnega ali pomorskega ali železniškega, pa je zakonsko sporna. Sporna je lahko tudi s stališča mednarodnih obveznosti države na tem področju. In šesta alinea, da "vlada Republike Slovenije zagotovi pospešeno izvajanje nacionalnega programa razvoja slovenske železniške infrastrukture". Kaj to pomeni, ta alinea? Kaj pomeni, če je referendum sprejet? Kaj pomeni, kakšna je tukaj obveznost zakonodajalca? In obveznost vlade? Kajti nacionalni program je deklaratoren dokument, v katerem so opredeljeni cilji, ki naj se v skladu z objektivnimi možnostmi dosežejo v določenem obdobju. Njegovo uresničevanje pa je hočeš nočeš, žal, odvisno zlasti od razpoložljivih finančnih sredstev. Seveda mi želimo, da država v čim večji meri odpre in zagotovi pospešeno izvajanje nacionalnega programa. Ampak če je to enkrat dikcija, ki je na predhodnem zakonodajnem referendumu sprejeta, potem bomo prišli lahko v silno neprijetno situacijo, ko bomo pripravljali zakon o tem vprašanju. Torej, mi seveda podpiramo, da se referendum razpiše. Predlagamo pa, da na podlagi 15. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi državni zbor pozove predstavnika predlagatelja oziroma pobudnika zahteve, da jasneje opredeli referendumsko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! Po oceni Slovenske nacionalne stranke je predlog današnje razprave posledica parcialnih interesov v naši državi, ki so v tem trenutku oziroma v obdobju, v katerem se nahajamo, zelo močni in ki poskušajo za vsako ceno izpodbiti oziroma izkoreniniti še zadnje ostanke oziroma gospodarske gigante. V povezavi s tem v Slovenski nacionalni stranki smo in bomo ter v tem trenutku prav tako nasprotujemo tem parcialnim interesom, katerih namen je samo eden, to je razprodaja najsibo gospodarskih gigantov ali gospodarskih družb, v tem smislu, da bodo pridobili temu ustrezna zamenjujoča finančna sredstva. Prav tako je glede današnje razprave o Slovenskih železnicah. V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo in podpiramo odlok o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma, in sicer zaradi dveh osnovnih stališč in načel. Strinjamo se s tem oziroma pravimo, da je edina možnost za Slovenske železnice in s tem tudi za razvoj, enakomeren razvoj naše države in za vse tisto, kar železnice omogočajo - in vemo, da omogočajo veliko - predvsem pa za tiste ljudi, ki, če gremo zdaj na potniški promet, ki se ne vozijo z osebnimi prevoznimi sredstvi, kot so avtomobili, po drugi strani pa odročnejše kraje predstavljajo oziroma približujejo centru Ljubljane oziroma centrom mest. Slovenske železnice morajo ostati javno in enovito podjetje. Mi samo v tem vidimo bodočnost Slovenskih železnic; razbijanje Slovenskih železnic na različne dele, od katerih bodo nekateri nosili profit [[tovorni promet]] , drugi pa izgubo, nima smisla. Nima smisla zaradi tega, ker bomo vsaj v okviru tovornega prometa, če bi se seveda ideja parcialnih interesov uresničila, prešli v roke avstrijskega oziroma nemškega kapitala in oblasti, potniški prevoz z izgubo pa bi ostal v slovenskih rokah. In kaj to pomeni - da bi pokrivali še večjo izgubo, ki se v tem trenutku nekako kompenzira s tovornim prometom. V naši stranki ocenjujemo, da je tudi ekonomsko upravičeno železnice ohraniti kot enovito podjetje; da se struktura izgube preliva z enega področja na drugega in s tem še zmeraj zmanjša, kot pa v primeru, da bi v naših, slovenskih rokah ostal izključno tisti sektor, ki prinaša največjo izgubo. Kar se pa tiče samega razpisa predhodnega referenduma, kar se tiče referendumskih alineji, kot jih je govornik pred mano že opredelil, smiselno - ja, res, smiselno bi bilo, da so te referendumske alineje oziroma vprašanja čim bolj jasno napisana, da ne bo pozneje prihajalo do kakršnihkoli različnih tolmačenj. Ampak prepričan sem oziroma v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je to več kot naloga tega parlamenta in da bi to v osnovi morala biti naloga vlade Republike Slovenije, da zagotovi referendum v taki obliki, da bo lahko zaživel tudi potem, ko se bodo ljudje odločali o pozitivnem ali negativnem sprejemu. Drugi korak, ki pa je za nas dolgoročno pomembnejši kot seveda referendumsko vprašanje, pa je vprašanje strukture Slovenskih železnic oziroma njihove gospodarske oblike. Po naši oceni je treba po izvedenem referendumu, da vlada Republike Slovenije ali pa ta državni zbor pristopi k osnovnemu vprašanju, ki spremlja kar nekaj gospodarskih gigantov in katerega posledica je tako stanje, kot je. To je po eni strani javno podjetje, katerega namen je zadovoljevanjejavnega interesa, ne za ceno dobička, ampak za ceno kvalitetne in cenovno ugodne ponudbe. Na drugi strani pa je to seveda delniška družba, ki pa se ravna po zakonu o gospodarskih družbah, katerega osnovni in edini namen je ustvarjanje kapitala. In dokler bomo v Sloveniji pristajali na tovrstne pravne dikcije, torej da je javno podjetje Slovenske železnice, d.d., kjer prihajamo iz enega konca v drugega v nasprotja, pač ne moremo pričakovati, da bodo taka podjetja delala uspešno. Zaradi tega, ker se v določenem momentu sklicujejo na oznako javno podjetje. Naj še enkrat ponovim, smisel javnega podjetja po zakonu o javnih gospodarskih družbah je zagotavljanje javnega interesa, ne glede na ceno in ne glede na vrednosti ali morebitno izgubo. Po drugi strani pa je to d.d., kjer je pa to prepovedano in se [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]Hvala. Odlok bomo podprli.
Hvala lepa. To so bile predstavitve poslanskih skupin. Sedaj dajem besedo poslankam in poslancem. Tu imamo dve prijavi k razpravi. Najprej gospod Alojz Sok in potem gospod Bogomir Zamernik. Ja, namesto gospoda Soka bo gospa Majda Zupan najbrž. Prosim.
Hvala lepa. Želela bi se vključiti v razpravo namesto odsotnega kolega. Sama, kot tudi kolegi iz Nove Slovenije podpiramo predlog odloka, da o tako pomembnem vprašanju, kot je privatizacija Slovenskih železnic, odločamo na referendumu državljanke in državljani. Privatizacijo Slovenskih železnic vsekakor naj bi izvedli na način, da bi profitabilni del Slovenskih železnic, slovenskega železniškega sistema, to je prevoz tovora privatizirali, medtem ko bi prevoz potnikov pa ostal v breme države, torej davkoplačevalcev. Skrbi pa dejstvo, da bi se lahko izrazito poslabšala varnost potnikov in da bi zaradi tega prišlo do nesreče, kot smo jo pred leti doživeli pri Divači. Sistem, ki ga želi uvesti slovenska vlada, železnice razdeliti torej na tri dele, torej investicijski del, transportni del in potniški del, se v nekaterih državah ni obnesel. In če omenimo pri tem Anglijo, vemo, da so ta sistem razdelili in doživeli pa nekaj katastrofalnih železniških nesreč in danes razmišljajo o ponovnem združevanju sistema. Če pa se ozremo na severno sosedo, na Avstrijo, kjer pa je sistem železnic enoten, vidimo, da dobro poslujejo. Res je sicer, da v slovenskem železniškem sistemu nastajajo velike izgube, toda sama delitev enotnega sistema še ne bo prinesla, ne bo sama po sebi, ne bodo izgube izginile. Za dosego boljših rezultatov bi bilo potrebno spremeniti transportno politiko in več tovornega ter seveda tudi potniškega prometa s spodbujevalnimi ukrepi prenesti na železnico. Večja dejavnost bi posledično tudi zmanjšala nastajajoče izgube. Ravno tako pa ugotavljam, da je nacionalni program razvoja slovenskih železnic zašel v slepo ulico, saj se praktično več ne izvaja oziroma se je izvedlo samo manj kot 20%. Moram reči, da smo si v naši poslanski skupini, Novi Sloveniji, že od vsega začetka, od začetka obravnave tega zakona prizadevali, da bi prišlo do poglobljene razprave o tem, kako privatizirati Slovenske železnice. Vendar pa vlada, ali če točneje rečem, ministrstvo za promet o tem ni hotelo nič slišati in želja, da bi čimprej sprejeli zakon, če omenim še neupoštevanje sindikatov kot partnerjev v tem postopku, je pripeljala pač do takšnega stanja da je pred nami referendum na podlagi 40.000 zbranih podpisov, ki bo to državo seveda tudi finančno stal. Po končanem referendumu pa bomo prav tako na izhodišču, ko bo treba odločiti, kako zmanjšati izgube. Podpiram, in s tem tudi kolegij, odlok o referendumu, vendar se zavedamo, in še enkrat bi rada opozorila, da do referenduma ne bi prišlo, če bi vlada znala pravočasno prisluhniti svojim državljankam in državljanom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zamernik. Prosim. Gospod Kelemina, prosim.
Hvala lepa. Bom še izkoristil kakšno minuto časa. Glede na določene pomisleke, ki so bili izraženi glede same pobude oziroma vpisa referendumskih vprašanj, bi želel pokomentirati v tem smislu delno, da če se ne motim, je bil ta predlog, in to bi bilo tudi dobro, da bi se danes povedalo, nekako usklajen in tudi popravljen s strani naše zakonodajno-pravne službe. Tako, da vse te nejasnosti, ki ste jih zdaj nekateri oziroma kot jih je gospod Janez Podobnik predstavil tukaj, lahko so seveda nejasne za nepoznavalce tega stanja v Slovenskih železnicah, za vse poznavalce, ki razpolagajo z vsemi temi podatki, pa niso stvari toliko veliko zakomplicirane, da ne bi bile razumljive. Seveda se lahko določena stvar, mogočezaradi nenatančne jasnosti, nekoliko po svoje komentira, vendar glede na to, da je zakonodajno-pravna služba pa le to besedilo obdelala in tudi nekako uskladila z obstoječo zakonodajo in pa tudi s cilji, ki jih naj ta predlog o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma vsebuje, ni toliko nejasna, kot je bilo rečeno. Dejstvo pa je seveda, da moramo na tem področju, in to smo že stokrat povedali, zagotoviti, da se bo sprejel nacionalni program oziroma rebalans nacionalnega programa razvoja slovenske železniške infrastrukture, da se bo uresničeval ta nacionalni program, torej da se zagotovijo sredstva, kajti brez vseh teh pravih struktur finančnega dolgoročnega financiranja in tako naprej mi Slovenskih železnic ne moremo narediti kot uspešno gospodarsko podjetje. Jaz sem trdno prepričan, da v kolikor ne bo volje na strani oblasti, na strani lastnika, da se zavzame za to, da se te finančne konsolidacije naredijo na Slovenskih železnicah in da se tudi zagotovi dolgoročno strateško in sistemsko financiranje posameznih segmentov Slovenskih železnic, tako dolgo seveda ne moremo pričakovati učinkovitosti poslovanja Slovenskih železnic. Skratka, naša ocena je, da je tudi opis posameznih točk referendumske pobude usklajen in tudi dovolj razumljiv. Zato ga bomo absolutno podprli. Hvala.
Hvala lepa. S tem je moj seznam razpravljavcev izčrpan. Na voljo imamo še nekaj minut. Kdo želi besedo? Gospod Podobnik. Še kdo? Potem gospod Podobnik imate na voljo nekaj minut. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Jaz bi rad samo opozoril kolegice in kolege ali predlagal, da se dobro odločimo. Osebno bom podprl referendum, saj druge poti nimam. Ampak pred nami je referendumsko vprašanje v taki obliki, kot ga ni imel še noben predhodni referendum do sedaj. Tako obsežno. Obsežnost ni argument. Lahko je obsežno. Toda zakon jasno govori, da mora biti jasno. In v nekaterih alineah po mojem trdnem prepričanju je referendumsko vprašanje premalo jasno. Jaz sem to v svojem nastopu prej utemeljil in bi ob dejstvu, da se o tem referendumskem vprašanju ni izjasnjevalo tudi matično delovno telo - ne nazadnje po poslovniku mu ni treba, ni pa to prepovedano - predlagal gospod podpredsednik, da izkoristimo peti odstavek veljavnega poslovnika in da danes zvečer, ker najverjetneje ne sedaj, čeprav bi bilo morda logično tudi sedaj, da bi čim prej nadaljevali, skupaj ugotovimo, da pridobimo tudi mnenje delovnega telesa. Kajti delovno telo bi potem tudi lahko pomagalo, ko bi zvečer potem sprejeli sklep, na kakšen način naj predlagatelj zahteve bolj jasno napiše. Vsaj dve ali tri alineje v referendumskem vprašanju. Torej moj predlog je, podpredsednik, da bi na podlagi, to je pa poslovniški, to je pa proceduralni predlog, to je tretji odstavek 73. člena, da damo na glasovanje sedaj ali pa zvečer, ko bomo glasovali, predlog, da o tem vprašanju, torej o jasnosti nekaterih alineji, tu gre pa za 15. člen zakona o referendumu in ljudski iniciativi, pridobimo tudi mnenje pristojnega delovnega telesa, to je odbora za infrastrukturo. Hvala lepa.
Ja, gospod Podobnik, jaz ugotavljam, da je bilo to besedilo objavljeno skladno s poslovnikom in da je bilo mogoče na to gradivo dati amandma. Jaz nisem mogel sprejeti tega predloga, ki ste ga predložili, zato, ker je v njem pisalo samo to, da je besedilo, če smem citirati: "Na podlagi 15. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi državni zbor poziva predstavnika predlagatelja oziroma pobudnika zahteve, da jasneje opredeli vprašanje." To je le preveč ohlapna formulacija, ki je ne morem sprejeti. Potrebno je bolj konkretno povedati, kaj je tisto, kar je nejasno. Pri tem se ni mogoče sklicevati na katerokoli razpravo. Mi lahko glasujemo samo o zelo konkretni formulaciji zvečer oziroma takrat, kadar glasujemo, ne moremo pa glasovati o nekem sklepu, ki je zelo splošen. Ker nič ne pove. Zato je seveda zdaj nastala zadrega. Po eni strani obstaja predlagatelj, torej poslanska skupina, ki meni, da je stvar premalo ohlapna, vendar, da je preveč ohlapna, vendar ni izkoristila možnosti, da bi amandmirala to besedilo, ker bi bilo bolje, oziroma niso povedali, konkretno v svojem predlogu ne v razpravi, kako to bolje narediti, da bi se lahko potem s predlagatelji referendumskega vprašanja pogovorili o tem, ali oni to sprejemajo, in potem izvedli postopek, tako kot je treba. Zdaj pa smo prišli do te točke, ki je lahko precedenčna - gradivo je bilo na voljo, lahko bi ga amandmirali, pa ga nihče ni. Poslovnik seveda [[...]]Ja, prosim, gospod Podobnik, izjemoma še minuta, ker to je nek nov primer, neka nova situacija.
Gospod podpredsednik, nihče ne more amandmirati odloka, po veljavnem postopku se odloka ne sme amandmirati, ga ne moremo, na podlagi veljavnega zakona o referendumski iniciativi. Dikcija, ki sem jo predlagal, je pa neposredno iz zakona. "Če državni zbor meni [[to je 15. člen]] , da v zahtevi za razpis referenduma ni jasno izraženo vprašanje, ki naj bo predmet referenduma, ali če zahteva ni obrazložena" - to ni argument, ker je obrazložena -" pozove predstavnika predlagatelja oziroma pobudnika zahteve, naj jasno opredeli vprašanje oziroma dopolni zahtevo z obrazložitvijo". Samo iz zakona sem zapisal ta sklep. In spomnil bi, da je bila že praksa, da je državni zbor že pozval predlagatelje, da so jasneje opredelili referendumsko vprašanje. Kot pomoč državnemu zboru sem pa predlagal tudi pot, da se vendarle sestane tudi matično delovno telo in se potem tam lahko tudi pravzaprav odpre ta vsebinska razprava, ki se očitno še ni odprla. Nekatere alineje so po našem mnenju nejasne in bodo pravzaprav postavile v neprijeten položaj volivke in volivce na referendumu. Zato je ta naša rešitev odgovorna, gospod predsednik. Hvala lepa.
No, glede tega, da je bilo pri nekem prejšnjem primeru tako odločeno, je treba reči, da - če se prav spominjam, je bilo jasno povedano, kako naj se spremeni referendumsko vprašanje - v vašem primeru pa to ni. Ampak zadeva je, kot pravim, lahko precedenčna in ne bi želel, da povzročimo kakšno hujšo napako. Zato bom prekinil to točko dnevnega reda v tem trenutku in bi po posvetovanju s pristojnimi zvečer eventualno sprejeli sklep - ali ga dali na glasovanje, no, tako - da o teh vprašanjih razpravlja še matično delovno telo. Pa bi potem jutri, v okviru jutrišnjega glasovanja eventualno odločali o tem referendumskem vprašanju. Tako ne bi izgubili več kot en dan in dovolj časa bi bilo, da proučimo zadevo in ne naredimo kakšne napake. Poslovnik, veste, da - saj je gospod Podobnik sam povedal, daposlovnik ne zahteva mnenja matičnega delovnega telesa, vendar je poslanska skupina ugotovila neka neskladja. In mislim, da ne bomo naredili velike napake, če odločitev za en dan odložimo in v tem času stvari razčistimo. Prekinjam to točko dnevnega reda. Hvala lepa gospodu ministru in državnemu sekretarju za prisotnost. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZA RAZPIS PREDHODNEGA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O PREDLOGU ZAKONA O INVALIDSKIH ORGANIZACIJAH. Predlog za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma je zboru predložil poslanec mag. Janez Drobnič, ki ima besedo, pet minut. Izvolite, gospod Drobnič.
Lep pozdrav vsem prisotnim na današnji seji državnega zbora! Dovolite, da dodatno obrazložim razloge za, torej pobudo za predlog za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o invalidskih organizacijah. Dne 12.7.2002 je bila vložena zahteva za razpis referenduma, ki jo je nesporno in veljavno podprlo več kot 60.000 državljanov in na podobno vprašanje še več kot 10.000 državljanov. Kljub temu iz dvomljivih in tudi pravno izrazitih spornih razlogov do razpisa zakonodajnega referenduma še ni prišlo. Pravna sredstva, ki so bila vložena v obrambi pravice do referenduma, še niso doživela ustrezne vsebinske obravnave pristojnega sodišča, zato odločitev o razpisu ali nerazpisu predhodnega zakonodajnega referenduma še ni dokončna. Državnemu zboru so ta dejstva znana. Državni zbor je kljub navedenemu ustavnemu postopku nadaljeval obravnavanje zakonskega predloga. V tem času je začel delovati tudi po novih poslovniških določilih, ki med drugim onemogočajo vsebinsko dopolnjevanje zakona po končani drugi obravnavi zakona, seveda če niso bila v tej fazi sprejeta dopolnila. V drugem branju so bila k relevantnim zakonskim določbam sicer vložena dopolnila, ki pa na seji pristojnega odbora državnega zbora niso bila sprejeta. Ker v zakonodajnem postopku niso bila sprejeta dopolnila, ki bi razrešila referendumsko vprašanje, je nastala situacija in potreba po vložitvi referendumske pobude, ki sem jo v skladu s poslovniškimi določili in z namenom izpolnitve volje državljanov tudi vložil. Ocenjujem, da so si pobudniki referenduma, ki so sicer zbrali zadostno število glasov, privoščili zlorabo državljanske pobude in zavrnili z ustavo podano voljo ljudi po referendumskem izrekanju. Postavlja se seveda logično vprašanje: Ali je bilo potemtakem zbiranje podpisov le špekulacija? Kar seveda pomeni, da so zlorabili določbo v ustavi in voljo ljudi. S tem je nastala tudi moralna škoda. V kolikor se boste kolegice in kolegi odločili proti sprejetju predložene referendumske pobude, bo pomenilo, da ne spoštujete volje 70.000 državljanov, ki so podpisali, da je potrebno preveriti to vprašanje na referendumu. S tem boste tudi negirali ustavno določilo o izpolnitvi pogojev za razpisani referendum. Vsa ta navedena pravno nevzdržna dejanja bodo imela hude posledice na institut državljanske pobude in na spoštovanje volje državljanov. V tej situaciji sem mnenja, da pomeni vložitev predloga, naj državni zbor razpiše predhodni zakonodajni referendum, edino možnost, da se državni zbor sooči z opisano pravno situacijo. Mnenja sem, da mora državni zbor v spoštovanju normativne moči temeljne državljanske pravice do referenduma storiti vse, da ne pride do nastanka neustavne situacije. V dani situaciji to pomeni, da mora državni zbor prekiniti zakonodajni postopek obravnave predloga zakona o invalidskih organizacijah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog za razpis referenduma je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Brenčiča, da predstavi poročilo odbora - pet minut.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo vas, cenjeni navzoči, pozdravljam najprej! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je na svoji 25. redni seji dne 6.11. obravnaval predlog poslanca mag. Janeza Drobniča, naj državni zbor na svojo pobudo razpiše predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, pri čemer je treba ugotoviti, da to mnenje ugotavlja, da so izpolnjeni vsi pogoji, ki omogočajo državnemu zboru, da odloča o navedenem predlogu za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma. Poleg tega pa zakonodajno-pravna služba ugotavlja tudi, da je bilo povsem enako vprašanje že postavljeno s strani pobudnice Elene Pečarič, ki jo je predsednik državnega zbora obvestil, da roka za zbiranje podpisov ne bo ponovno določil, ker gre za povsem enako vprašanje, glede katerega je bil rok za zbiranje podpore volivk in volivcev že odprt, pa ustrezno število podpore ni bilo zbrano. Okoliščine v zvezis tem predlogom zakona pa se od prve do sedanje pobude niso v ničemer spremenile. Člani odbora so se kljub odsotnosti predlagatelja seznanili s predlogom, naj državni zbor na svojo pobudo razpiše predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah in na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe brez razprave odločili o sklepu, ki se je glasil: Odbor podpira predlog poslanca mag. Janeza Drobniča, naj državni zbor na svojo pobudo razpiše predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah in predlaga državnemu zboru, da ga sprejme. Člani odbora so se do predloženega sklepa odločali z dvema glasovoma podpore, devet glasov pa je temu nasprotovalo. Na podlagi navedenega odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide predlaga državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Pobuda poslanca mag. Janeza Drobniča, naj državni zbor na svojo pobudo razpiše predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah, se ne sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnikov vlade tu ni, tudi niso prijavljeni k razpravi. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. In sicer po vrsti, gospa Danica Simšič, Združena lista, potem gospod France Cukjati, SDS, potem gospod Stanislav Brenčič, SLS in potem gospod Sašo Peče, SLS. Gospod Potrč, v imenu Združene liste, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira mnenje matičnega odbora, da se predlog poslanca mag. Janeza Drobniča za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma ne sprejme. Gre sicer za pomembno, vendar pravno in dejansko zelo specifično vprašanje kriterijev za organiziranje invalidskihorganizacij. Stroka, mednarodne primerjave, pogledi različnih interesnih združenj so temu vprašanju podali temeljite argumente in opredelitve. Matično delovno telo se je z njimi poglobljeno ukvarjalo in iskalo rešitve, ki bi bile še sprejemljive s strokovnega, predvsem pa tudi različnega interesnega pogleda. Referendumsko odločanje o tako specifičnih vprašanjih je zelo zahtevno. Če bo do njega prišlo, se bosta soočili predvsem dve skupini invalidskih organizacij in njihovi pogledi. In vse se bo, poenostavljam, zreduciralo na sposobnost ene in druge skupine, da na referendum pripelje več svojih privržencev in doseže večino. Po našem prepričanju to ni smisel demokratičnega odločanja. Drugo. Referendumsko odločanje in problem, ki ga postavlja poslanec Drobnič, je že bilo predmet referendumske pobude, in to dvakrat. Najprej ga je podalo društvo za teorijo in kulturo hendikepa, vendar ni zbralo potrebnih podpisov. In drugič, ga je podala gospa Elena Pečarič; ker je šlo za enako pobudo, je predsednik državnega zbora ni sprejel. Tudi sami smo prepričani, da bi ponoven razpis enakega referenduma, z enako vsebino, ko 3 mesece pred tem niso bili zbrani podpisi, pomenil pravzaprav zlorabo zakona. Zato se nam je zdelo prav, da takšna pobuda ni bila sprejeta. Sodimo, da tako zlorabo zakona, čeprav izpolnjuje vse formalne pogoje, predstavlja tudi predlog gospoda Drobniča. Le da nismo navajeni, si ne upamo stvari poimenovati s pravim imenom. Sklicevati se namreč na pobudo oziroma zahtevo druge skupine, ki je zbrala 60 tisoč podpisov, ni korektno, ker ta druga skupina je zahtevala nekaj povsem drugega. Da se namreč zakon sprejme takšen, kot je dejansko predlagan v državnem zboru. In tretjič, predhodni zakonodajni referendum, in za tega gre, je tudi načelno po mnenju poslanske skupine Združene liste sicer ustavna, vendar neustrezna rešitev, ki ne prispeva k odgovorni vlogi zakonodajalca, ki predvsem omogoča tudi zavlačevanje zakonodajnega postopka in nagajanje državnemu zboru, predvsem pa zelo drage postopke izjasnjevanja državljank in državljanov, tudi o vprašanjih, za katere so dejansko izvolili poslanke in poslance in bi pričakovali, da se bodo sposobni o teh vprašanjih tudi odgovorno odločati. Vse kar je potrebno za zagotovitev demokratičnih postopkov, vse kar je potrebno za zagotovitev vpliva in kontrole državljank in državljanov na državni zbor, bi se dalo zagotoviti s potrditvenim ali zavrnitvenim referendumom, za katerega se zavzemamo. In sicer potem, ko bi državni zbor zakon sprejel. Vsak, ki bi bil z vsebino sprejetega zakona nezadovoljen, bi lahko še vedno zahteval, da ga na referendumu potrdi ali sprejme državni zbor, da ga na referendumu potrdijo ali zavrnejo državljanke in državljani. Prav bi torej bilo pustiti, da državni zbor opravlja svojo zakonodajno funkcijo, in državljankam in državljanom dati vlogo res potrjevalca ali tistega, ki zavrne, ne pa akterja neposredno v samem sprejemanju zakona. Taki so končno tudi standardi demokracije v Evropi. Zato bi bilo prav, da bi si končno vsi prebrali in seznanili s študijo raziskovalnega sektorja državnega zbora z dne 2. julija 2002 pod naslovom Analiza zakonodajnega referenduma in ugotovili, da prav v nobeni, prav v nobeni primerljivi evropski državi ne poznajo obvezujočega predhodnega zakonodajnega referenduma. Zato bomo poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov glasovali proti razpisu referenduma.
Hvala lepa. Besedo ima gospod France Cukjati, Socialdemokratska stranka. Prosim.
Hvala za besedo. Socialdemokratska stranka podpira predlog iz dveh razlogov. Prvič. Zbranih je bilo prek 60.000 podpisov za referendum in menimo, da ni razloga, ni opravičila, da en sam predlagatelj kratko malo izniči težo teh 60.000 podpisov ter umakne predlog za referendum, ki je bil dan - predlog, ki je bil sicer nekoliko drugače formuliran, vendar vsebuje iste elemente in isto vsebino kot predlog, ki ga imamo sedaj pred sabo. Tako menimo, da bi iz spoštovanja do več kot 60.000 podpisnikov vendarle morali dovoliti predhodni referendum. Drugi razlog je pa, da resnično sedanja predlagana rešitev ni ustrezna. In sicer, če sedanja rešitev zahteva, da za pridobitev statusa reprezentativnosti invalidska organizacija vključuje invalide bodisi po vrsti invalidnosti bodisi po družbenem statusu, to pomeni, da invalidom določamo, po kakšnih kriterijih se smejo združevati. To pa je seveda v nasprotju s svobodo združevanja, z osnovnim namenom društva, ki ga opredeljuje zakon, kjer je osnovni element svoboda združevanja, in sicer po kriterijih, ki si jih invalidi sami izberejo, ali pa brez kriterijev. Sedanja dikcija torej, ki določa ali po vrsti invalidnosti ali družbenem statusu, določa, da recimo invalidi Ljubljane, ki bi se vsi združevali v neko društvo ljubljanskih invalidov, morda s ciljem, da ukinejo oziroma ublažijo arhitektonske ovire v Ljubljani, ne bi nikoli dobili statusa reprezentativnosti, čeprav mi morda vključevali tretjino vseh invalidov Slovenije. Zdi se mi, da je to neustrezna rešitev, ki nikomur ne koristi, škodi pa invalidom. Drugo, kar je v tem zakonu zelo vprašljivo, je tudi vprašanje glede števila invalidov. Limit 33% pomeni, da bosta na področju neke vrste invalidnosti samo dve invalidski organizaciji smeli pridobiti status reprezentativnosti, samo dve in glede družbenega statusa samo dve. Pri teh kriterijih se postavlja vprašanje svobode vključevanja v različne invalidske organizacije. Pomeni, ali bo nek invalid lahko v različnih organizacijah vključen. In če bo, potem limit 33% in podobno je smešen, je diskriminatoren, pomeni samo neko sivo liso pri podeljevanju statusa reprezentativnosti, pomeni neko možnost velike samovolje državnih organov pri podeljevanju tega statusa. Resnično menimo, da je ta rešitev neustrezna in da to utemeljuje tudi razlog, da v kolikor mi sami ne sprejmemo adekvatne rešitve, pa dovolimo, da o tem odločajo volivci na referendumu. Vsekakor pa osnovni argument našega stališča, da podpiramo ta predlog, ki je, spoštovanje 60.000 podpisov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa še enkrat za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da ta zakon morda ni idealen predlog zakona, ki je še vedno v proceduri, zakon o invalidskih organizacijah, ali morda, da ne rešuje povsem vseh pričakovanj tistih, ki jih pričakujejo. Vendar pa je treba povedati to, da je sprejemanje tega zakona povezano že s kar dolgim obdobjem, ima dolgo brado in da so se o predlogu tega zakona vodile kar obširne diskusije, argumentirane razprave in da se je predložena vsebina zakona skozi to razpravo tudi krepko spremenila. V vsakem primeru se ob sprejemanju tega zakona potrjujejo ali še dodatno potencirajo številna nasprotja, ki so v sistemu invalidskih organizacij, če jih tako imenujemo, prisotna in so na osebni ravni včasih že tako izključujoča, da če nič drugega je dobro, da s tem zakonom presežemo vsaj to. Ampak presega se še veliko drugih stvari. V vsakem primeru poslanska skupina Slovenske ljudske stranke podpira predlog sklepa matičnega delovnega telesa, pa ne zato, ker bi morda bil, kot sem rekel, zakon povsem idealen. Zakon je v svoji vsebini in konceptu takšen, kakršen je v tem trenutku mogoč. Mogoč pa je v tem, da v vsakem primeru, če se bo izvajal vsaj v kontekstu, ki zakon prinaša, da nekoliko presega obstoječe stanje in ne posnema obstoječega stanja v tisti meri, kot se je morda želelo, bo na področju invalidskega varstva prav gotovo prinesel veliko več dobrega, kot če zakona ne bi bilo, ali če bi še naprej odlagali sprejem tega zakona. Zato seveda poslanska skupina zakon podpira. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka.
Spoštovani! Dejstvo je, da je to še eno področje, kjer je po eni strani zakonodajna, po drugi strani pa izvršna oblast v naši državi padla. Da je to še eno izmed tistih področij, ki jih samokritično ne znamo urediti, da jih urejamo na ta način, da odjemalcem te zakonodaje to pač ne ustreza. In za koga pišemo zakone? Očitno v tej državi pišemo zakone za izključno vlado Republike Slovenije in pa ta državni zbor. Da se ti zakoni ne odražajo v realnosti in da ne omogočajo tistega, oziroma ne omogočajo normalnega življenja tistim, katerim zakoni so namenjeni. Prva kritika gre na vse nas. Nismo bili sposobni zagotoviti oziroma nismo sposobni zagotavljati interesov posameznih skupin v tej državi. V našem primeru invalidom. Dejstvo je, da je bilo zbranih 60.000 podpisov. Dejstvo je, da so izpolnjeni zakonski kriteriji. Dejstvo je pa prav tako, da je tudi po naši oceni prišlo ali do namerne ali nenamerne napake s strani gospoda Drobniča. Toda ta napaka je vseeno manjša, kot je materija, ki jo je podpisalo 60.000 ljudi. Jaz mislim, da se zakonodaje moramo držati in to je tudi stališče Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Besedo ima mag. Janez Drobnič.
Hvala lepa ponovno za besedo. Gre za občutljivo vprašanje reprezentativnosti, to pa pomeni, ima velike posledice na pravice državljanov, posameznikov. Vse preveč smo v dosedanjem času in zadnjih dvajset ali pa petindvajset let pristajali na dejstvo, da je organizacija nad posameznikom. Moja želja in to prizadevanje, ki sem ga imel, da bi se to obrnilo, da bi bil posameznik tisti, kateremu pritičejo pravice, svoboda odločanja in pravice do neodvisnega življenja. Vprašali smo tudi druge institucije v Evropi, kaj si mislijo o tem zakonu. Povedali so. Zakon uveljavlja medicinski model invalidnosti, da ne omenjam poseben model in sistem ugotavljanja invalidnosti ali pa integriranosti, ki ga je sprejela mednarodna zdravstvena organizacija, ki se odreka temu. Ravno zaradi tega, da bi se preprečila segregacija in da bi se zagotovila integracija. Ta zakon namreč gre ravno v nasprotni smeri s tem, da bi segregiral. Ravno zato so nekateri vložili pobudo za referendum. To ni bilo zgolj zaradi kapric, ampak to kaže - ena ali druga stran, da na tem področju stvari škripljejo, da se ne zagotavlja tisto, kar je potrebno. Tudi v včerajšnjem poslanskem vprašanju sem se jaz dotaknil tega področja. Tudi zelo velikih razlik socialnih transferjev na podlagi invalidnosti. Tega pač naša država, tega izpita ni opravila. Potem mi kolega poslanec Potrč reče, da to, kar vlagam, je nagajanje in da to ni demokracija. Oprostite, gospod Potrč, jaz sem to vložil v skladu s poslovnikom, z nobenim namenom nagajanja. Ne vem, a vi smatrate vse tole, kar je bilo demokratično sprejeto in se človek drži tega, nagajanje. Razen seveda, če si vi predstavljate demokracijo tako, kot je bila nekoč pred 40 leti. Ja, tako je to. A sem vložil v skladu s poslovniškimi določili? A je bilo jasno zastavljeno? To je tudi sekretariat povedal. Morda je vam ta izrek izšel, ušel, ampak to kaže na neko razmišljanje v našem državnem zboru. Navedeni zakon, jaz mu ne nasprotujem. Želim pa, da ima ta država takšen zakon, da bo vladavina prava gospodovala in da bodo posameznikove pravice nad pravicami organizacije. To se še vedno dogaja, da organizacija je nad in vsemu tistemu, vsemu, kar vodi k temu, bom seveda nasprotoval. Reprezentativnost bo seveda težko zagotovljena na tak način, kot je bilo predloženo s strani vlade oziroma z ene strani. Zakaj ne bi, zakaj niste podprli predlogov, ki smo jih dobrohotno vložili z namenom, da se olajša pot do reprezentativnosti? Zakaj to? Zakaj omejevati invalidom pravice, da si izbirajo, kdo jih bo zastopal? Tega resnično ne razumem. In zato je tudi vložena ta pobuda. Ni nič v neskladju, je v skladu s postopkom, s poslovnikom. In zato si ne dovolim, da mi kdo oporeka oziroma mi govori, da je to nagajanje. In ker je sedaj v obravnavi oziroma so bila v zvezi s tem vložena določena sredstva in poti za preveritev tega, bi bilo smotrno in smiselno, da se preloži obravnava. Hkrati smo pa vezani še na nekaj drugega. Na zakon o humanitarnih organizacijah, ob katerem se je državni zbor torej odločil, da bosta ta dva zakona šla nekako vzporedno. To je tudi dodatni razlog, da bi lahko ta oba zakona sprejeli normalno v korist tistih, ki so prizadeti v tej družbi in potrebujejo določen zakon in način podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ostalo nam je še približno 5 minut. Kdo želi še razpravljati? Gospod Potrč. Še kdo? Trije, dobro. Potem približno minuto in pol vsak. Gospod Potrč, prosim.
Hvala lepa. Nimam pravice niti pričakovati niti zahtevati, da bo gospod Drobnič natančno poslušal, še manj, da bo pravilno razumel, kaj sem želel povedati. Zato bom svojo izjavo ponovno citiral. Sodim, da tako zlorabo zakona, čeprav izpolnjuje vse formalne pogoje, torej poudaril sem, da izpolnjuje vse formalne pogoje, predstavlja tudi predlog gospoda Drobniča. In prav to, da nekaj, nek predlog izpolnjuje vse formalne pogoje, je pa v nasprotju z nekimi drugimi, enakimi zakonskimi cilji ali pa ureditvami, je zloraba zakona. Jaz sem pač trdil, da v tem primeru, ker gre za tretji, popolnoma enak predlog, je zloraba v smislu, ki je formalno korekten, da pač pomeni, da se državni zbor postavlja v položaj, ko ne more opravljati svoje zakonodajne funkcije, čeprav se je že trikrat poskušal o istem vprašanju razpisati referendum. Tisti drugi referendum, ki bi lahko bil razpisan - in jaz nisem ocenjeval, ali je umik tistega predloga bil korekten ali ne, o tem se nisem opredelil, samo vsebinsko je pa seveda popolnoma drugačen, nasproten temu istemu in ga v tej točki ni mogoče povezovati. Zdi se mi torej, da bi se morali na ta način razumeti. Ker pa je predlog formalno vložen, seveda moramo o njem odločati, in tudi sam bom in tudi naša poslanska skupina, pravico do ocene, kaj pomeni, pač imamo. Hvala.
Hvala. Gospod Gasparini, minuta in pol.
Hvala lepa. No, dotaknil bi se samo dveh stvari. Najprej, strinjam se z gospodom Brenčičem, da ta zakon ni idealen, pa vendar, upam si trditi, da v tem parlamentu idealnega zakona še nismo sprejeli, in mislim, da ga tudi ne bomo. Vendar pa smo s tem zakonom zadovoljili, in ga sprejeli torej, 92% invalidov Slovenije. Gospod Peče - ga ni tukaj - pravi, da smo padli kot parlament in vlada na tem vprašanju, pa mislim, da nismo, ker smo zadovoljili 92% invalidov Slovenije. In še druga stvar. Ne vem, kako pridete do 60.000 podpisov; verjetno štejete ali pa seštevate en in drug referendum. Ja, sicer ne bi predsednik državnega zbora to zavrnil in rekel pač, v določenem času ni bilo zbranih 40.000 podpisov, in zato je predlog zavrnil. Česeštevate eno in drugo, potem je tisto, kar je gospod Potrč rekel, čisto nepravilno - torej vprašanje je bilo drugače postavljeno, nasprotno drugače, ne tako, kot vi trdite.
Hvala. Gospod Drobnič, minuta in pol.
No, rad bi hkrati še repliciral gospodu Potrču. Lahko si pogledate magnetogram, pa boste videli izsiljevanje in nagajanje; to je pač stvar, ki se je pojavila. Bi pa še hkrati govorcu pred menoj repliciral. Bilo je zbranih 60.000 podpisov za eno referendumsko vprašanju, za drugo pa več kot 10.000, natančnega števila ne vem. Ampak to je zagotovo, število je bilo zbrano, vendar se je potem tisti, ki je zbiral podpise, odločil, da ne bo vložil, pač ne vem, zaradi česa. V zvezi z nabiranjem podpisov je pa ta organizacija porabila ogromno denarja zaradi tega referendumskega vprašanja, in bi se vprašal, iz katerega naslova - iz tistega naslova, ki je namenjen za integracijo invalidov, za njihovo rehabilitacijo, za njihovo usposabljanje, za njihovo normalizacijo v življenju. Žali bog, to je treba povedati in to so dejstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da ni več razpravljavcev, zato zaključujem razpravo. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje državnega zbora odločali danes ob 20.15. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Minuta je še do naslednje točke dnevnega reda. Mislim, da ne bo nič narobe, če kar nadaljujemo s sejo. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREKRŠKIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavnikom vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Hkrati pozdravljam gospoda ministra in gospoda državnega sekretarja. Gospod Jenull, prosim.
Hvala lepa. Hvala za besedo. Gre za drugo obravnavo zakona, ki ga je ta državni zbor na prvi obravnavi vzel v pregled, tudi na svoji plenarni seji. Takrat je bila opravljena obsežna razprava in predlagatelj je tej razpravi sledil in lahko ugotovim, da zakon, ki danes z dopolnjenim predlogom prihaja pred vas, sledi tistim ugotovitvam in pripombam iz razprave, ki zagotavljajo dodatno spremembo posameznih določb, da bo zakonodajni namen uresničen. Želim povedati, da zakon ves čas zasleduje osnovni namen, ki izhaja iz odločb ustavnega sodišča na tem področju, da je treba z zakonom dokončno in nedvoumno uvrstiti sodnike za prekrške med sodno vejo oblasti. Pri tem je rešitev, kakor je sedaj v dopolnjenem predlogu, da sodniki za prekrške postanejo sodniki okrajnih oziroma višjih sodišč, tudi usklajena z obstoječo mrežo sodišč, z njeno večjo transparentnostjo in z oblikovanjem tako okrepljenih sodišč za prekrške omogoča tudi večjo mobilnost, večjo odzivnost in lažje obvladovanje zadev. Po drugi strani v celoti, tudi v dopolnjenem predlogu, ki ga predlagatelj podpira, ostajajo številne določbe, s katerimi se postopki za prekrške poenostavijo in pristojnosti v teh zadevah prenašajo na prekrškovne organe. V pristojnosti sodišč pa ostaja samo sodno varstvo v teh zadevah in odločanje v tistih zadevah, ko je to treba, ker posamezne sankcije posegajo v temeljne človekove pravice in svoboščine. Pri tem je pričakovati, da bo teh zadev, o katerih bodo odločali prekrškovni organi, na prvi stopnji najmanj za polovico sedaj obravnavanih zadev pred sodniki za prekrške, kar pomeni, da se bodo najmanj za polovico teh zadev razbremenili oziroma bodo o teh zadevah odločali le v postopku ugovora, ki pa ga na okrajnem sodišču rešuje en sodnik in pri čemer zakon tudi omogoča, da v tem postopku posamezna dejanja opravlja strokovni sodelavec. To pomeni, da ta koncept vodi tudi k razbremenitvi sodišč in sodnikov od tistih opravil, ki se lahko prenesejo na druge. Ostaja tudi pritožba, ostaja pa tudi redni postopek sodnikov za prekrške, sedaj kot sodnikov sodišč, v tistih zadevah, ko gre za izrek stranskih sankcij, kot je kazenskih točk, ko gre za postopke proti mladoletnikom in ko gre za nekatere druge posege, kot sem omenil, v temeljne človekove pravice in obveznosti. V teh primerih je potem zagotovljena tudi pritožba na višje sodišče, tako da je sodno varstvo popolno in v skladu z zahtevami, kot jih postavlja ustava in kot jih postavlja evropska konvencija o človekovih pravicah, ki šteje, da gre pri zadevah prekrškov za zadeve kazenskopravne narave in so zato konceptualno sedaj tudi tako obravnavane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Lavrinca, da predstavi poročilo odbora. Pet minut je predvidenih za to. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Ne bom ponavljal zadev, ki jih je tudi nam na odboru predstavil predstavnik vlade, gospod Jenull, mislim pa, da je treba povedati v zvezi s spremembami tega zakona, da so te spremembe nastajale devet let. Da seveda nikakor predlagatelji, v tem primeru vlada, niso prišli skupaj s tistimi, ki se ponavadi predstavljajo kot strokovna javnost, vendar je tako, kot je bilo na odboru povedano, so mnogokrat seveda tudi lobisti za svoje področje. Do popolne uskladitve ni prišlo. Poleg teh zadev, ki so bile izpostavljene, je bilo na odboru precej diskusije tudi o tem, da bi se del prekrškov, torej preprosto črtal, torej da se uvede neke vrste amnestija pregona. Na ta način seveda bi morda olajšali delo ob začetku. Upoštevali smo opozorilo zakonodajno-pravne službe. V diskusiji članov odbora pa je bilo poudarjeno predvsem naslednje. Torej, da je sedanja organizacija prekrškov nesmiselna in nesmotrna, saj ne zagotavlja učinkovitega delovanja, da je unikum v Evropi, da vse - torej ureditve v Evropi so podobne tej, ki jo uveljavljamo s tem zakonom sedaj. Poleg tega je treba povedati, da smo v zvezi z amandmaji, ki so jih predlagale štiri poslanske skupine, sprejeli kar nekaj amandmajev - mislim, da jih je deset - na amandmaje, zato da je bil tekst boljši. In vse to je bilo na podlagi razprave na odboru. Povedati moram še to, da je svet sodnikov za prekrške dal nekaj pripomb in jih je odbor pri svojem delu in pri oblikovanju amandmajev na amandmaje oziroma pri sestavljanju svojih amandmajev tudi upošteval. Senat republike za prekrške je predlagal nekaj pripomb in tudi o njih smo se izjavili oziroma izjasnili tako, da smo pripravili nekatere amandmaje na amandmaje, na primer k 230. členu Povedati moram pa, da je na odboru bila izražena tudi bojazen, da tovrstna reorganizacija prekrškovnega prava ne bo učinkovita oziroma da se zna zgoditi, da bi imeli leta 2005, ko naj bi zakon stopil v veljavo, težave. Takšnega mnenja je bil predvsem predsednik vrhovnega sodišča. Tudi predstavnik sodnega sveta, ki je sicer izrazil podporo tovrstnim spremembam prekrškovne zakonodaje, je izrazil bojazen, da bi prišlo do poslabšanja sodnih statistik. Vendar je bilo v ugovoru na tovrstne pomisleke s stranipredlagatelja vedno korektno opozorjeno, tako da se je večina odločila tako, kot je razvidno iz predlaganega zakona. No, državni svet je tudi sodeloval pri nastajanju tega zakona, s tem da je državni svet predlagal neke vrste hitro instanco oziroma instanco za hitre postopke in pa predlagal je celo povečanje globe v primeru, če ta ne bi bila sprejeta. Ob tem moram povedati, da so bili člani odbora seznanjeni, da je odbor zaprosil za stanje zadev republiški senat za prekrške. Predvsem nas je zanimalo to, koliko zadev pravzaprav letno zastara, vendar do podatka nismo prišli. Obrazložitev je bila, predsednice senata, pismena obrazložitev, da tovrstnih evidenc nimajo. Po tistem, kar je priliva in odliva, da tako rečem, na senatu, pa se je dalo ugotoviti, da gre za več kot 10.000 zadev. Zato je večina članov odbora sprejela tovrstni postopek, ki naj bi bil torej krajši, druge prekrškovne organe in seveda vse sodno varstvo, ki je tukaj. Ob tem je treba po mojem povedati še to, da se ta zakon v nekem delu prepleta z novim kazenskim zakonikom, ki bo uvedel nekatera kazniva dejanja, torej na novo opredelil kot kazniva dejanja predvsem tiste hujše prekrške, o katerih je bilo vredno razmišljati tudi zato, ker izkušnje v tujini uče, da je z večkratnimi povratniki, šeposebej, denimo, na področju alkohola, prehitre vožnje in tistih, ki storijo, bom rekel, te hujše prekrške, da je treba ravnati kot z ljudmi, ki so se pregrešili zoper kazensko pravo. Torej zaključek bi bil, da je odbor, kot ste videli iz poročila [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]- saj zaključujem, ja - sprejel kar precej amandmajev in je tekst dodobra popravljen. Predlagam, da takšnega sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 19. novembra 2002. Najprej je tu 19. člen, torej v razpravo dajem 19. člen in amandma poslanske skupine SLS, poslanskega kluba LDS, poslanske skupine Združene liste in poslanske skupine DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 23. člen. V razpravo dajem torej 23. člen in amandma poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 26. člen in amandma poslanske skupine SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 31. člen in amandma poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. 114. člen in amandma poslanske skupine SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. 135. člen in amandmaji poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. 143. člen. V razpravo dajem 143. člen in amandma poslanske skupine SLS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 207. člen in amandma poslanske skupine SLS, poslanske skupine LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 214. člen in amandma poslanske skupine SDS. Ja, gospod Tanko, izvolite.
Hvala za besedo. Nekoliko bi se dotaknil tega člena oziroma amandmaja, ki smo ga vložili. S spremembo zakona se spreminja tudi mreža oziroma lokacija sodnikov, ukinjajo se namreč sodniki za prekrške, s tem pa se v nekaterih krajih tudi ukinjajo te izpostave. Zdaj z ukinitvijo teh lokacij, kjer se obravnavajo tovrstni prekrški, sicer niso ravno prijetni, se bodo tudi te obravnave teh stvari prenesle v 20 tudi še več kilometrov oddaljene kraje, pa že tako so nekateri sodniki za prekrške v predelih, kjer je dostopnost storitev države že tako problematična. In imajo občani izjemno velike težave že s prevoznimi zadevami, kajti tudi ta javna mreža prevozov ni urejena. Zato smo k temu členu predlagali dopolnilo, s katerim bi se ohranjale izpostave tudi na lokacijah, kjer so dosedanji sodniki za prekrške. Glede na razpravo gospoda Jenulla v prejšnji, na prejšnji seji, pričakujem, da bo vlada ta amandma podprla, isto pričakujem tudi od poslancev. S tem bi se člen odprl in bi se potem nekako poskušalo najti boljšo rešitev do tretje obravnave. Vsekakor pričakujem, da se da s tem drobnim korakom tudi omogočiti predelom in krajem, da ohranjajo to oziroma te pridobitve, ki jih imajo s storitvami države. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vučko.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane kolegice. V poslanski skupini Liberalne demokracije bomo temu predlogu amandmaja nasprotovali. In bi rad obrazložil tudi, zakaj. Poglejte, celoten namen tega, osnovni namen tega zakona med drugim je tudi ta, da z reorganizacijo sodišč dosežemo tisto, kar je ustavno sodišče že kar nekajkrat zapovedalo. In sicer, tako kot je bilo že danes poudarjeno, da pač sodniki za prekrške so del sodne veje oblasti in da tudi prekrški kot taki sodijo v del kaznovalnega prava. Namen tega amandmaja, kot je predlagatelj povedal, je povsem jasen. Res je, kar so ugotovili, da se bo z reorganizacijo v določenih sredinah izgubil sedež teh sodnikov za prekrške. Vendar je treba pri tem nekaj upoštevati. Z novim zakonom o prekrških, ko bo začel veljati, bo manj prekrškov v rednem postopku. Ocene kažejo, da se zna zgoditi, zaradi uvedbe prekrškovnih organov, da bo v prvi stopnji brezkakršnihkoli zapletov rešeno več kot polovica zadev. Se pravi, upad teh zadev, s katerimi se sedaj, po sedaj veljavnem sistemu ukvarjajo sodniki za prekrške. Ne nazadnje je sedanji sistem tudi rodil vse te zaostanke, s katerimi se sodniki za prekrške ukvarjajo, jih objektivno niso več sposobni odpravljati, objektivno, ker je pripad novih zadev takšen, kot je. Tako je to treba upoštevati. In seveda, če se bo na nekaterih lokacijah v nekem obdobju racionalizacija delala tudi glede stavb, to še ne pomeni, da bo tovrstna storitev prikrajšana ljudem v določenih sredinah. Prekrškovni organi bodo vrsto zadev rešili v prvi stopnji. Če bodo ugovori, jih bodo pa seveda obravnavala okrajna sodišča oziroma sodniki okrajnih sodišč v skladu s to novo reorganizacijo. Še kaj bi izgubili, če bi podprli ta amandma. Poglejte, ko so se pripravljali amandmaji v zvezi s tem, smo ugotovili, da bi ta reorganizacija prinesla določene prihranke tudi glede prostorov sedanjih sodnikov za prekrške. Vrsta sodnikov za prekrške ima tako kadrovsko in ostalo in je nesmiselno imeti na več strani parcelirano toliko ljudi in tudi pomožnega kadra je torej na teh lokacijah veliko. S to reorganizacijo bomo to združevali, racionalizirali in tudi sistem bo omogočal prekvalifikacije in ostale zadeve. Tako mislim, da bi, če bi podprli ta amandma, vsaj te učinke reorganizacije izgubili.
še kdo želi besedo pri tem amandmaju? Gospod Tanko.
Hvala. Sicer razumem stališče Liberalne demokracije, vendar bi bilo smiselno, da se člen vsaj odpre, da se ponovno da tistih 30 ali pa nekaj dni možnosti, da se te zadeve proučijo. Gre za ukinjanje izpostav oziroma sodnikov za prekrške na terenih, ki so relativno slabše dostopni. Trenutno je sodnik za prekrške v Ribnici, storitve v Ribnici opravljajo občani občine Loški potok, ki ima že do Ribnice 40 km in slabe prometne povezave. Naslednje sodišče za prekrške je v Kočevju, ki je še 20 kilometrov bolj oddaljeno. In mislim, da bi morali pravzaprav pogledati, kje je to krčenje, ta racionalizacija primerna in kje ni. Navsezadnje smo pri vsej tej racionalizaciji državne uprave ohranili tudi izpostave matičnih uradov, ki so mnogo manj problematični, mnogo manj frekventni, pa smo jih ohranili na terenu kot del mreže upravnih enot. Medtem ko v tem primeru, ko gre za opravljanje teh stvari, pa se ta zadeva nekako črta in umika v druge konce. Mislim, da to ni ravno idealna poteza. Zato tudi predlagam, ponovno predlagam, da se amandma podpre in da se potem do tretjega branja pripravi boljše besedilo, če to ni ustrezno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Lavrinc.
Hvala lepa za besedo. Tega amandmaja ni mogoče podpreti iz več razlogov. Ne gre za storitev uprave, gre za postopek - to je prvo - in to sodni postopek v tem primeru. Drugo, drugi odstavek 214. člena to možnost dopušča, nikakor je pa ne uzakonja. To je čisti lobistični predlog, zato da bi sodniki za prekrške ostali tam, kjer so, in bi bili seveda še naprej carji na svojem posestvu. Zato mislim, da tovrstnih posegov v zakon ni sprejeti. Dodaten argument: Nemci so šli v reorganizacijo sodstva tako, da so rekli, da so sodišča lahko samo sodišča, ki imajo deset ali več sodnikov. Pri nas pa to drobimo. Že izkušnje iz leta 1994 nas morajo nekaj naučiti - da smo takrat, bom rekel, "naklepali", po domače rečeno, sodišč toliko, da glava boli, zaradi vseh teh suportov, ki jih sodišča potrebujejo. Mi pa želimo imeti sodišča, ki bodo operativna, racionalno organizirana, in seveda v takem primeru, če bo okrajno sodišče ocenilo, da je cenejše zanj, da se opravijo ti postopki izven kraja sedeža, se bo to storilo; če pa ne, pa ne. Ne ugodnosti dajati ljudem, ki so se pravzaprav prekršili čez zakon.
Hvala lepa. Še kdo pri 214. členu? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 225. člen. Torej, v razpravo dajem 225. člen in amandma poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 227. člen in amandma poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 20.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi sejo državnega zbora. Nadaljevali bomo ob 12.05 uri. Hvala lepa gospodu ministru in gospodu državnemu sekretarju.
Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na drugo obravnavo O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM TOŽILSTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister Bizjak, izvolite prosim. Dve minuti.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospe poslanke, gospodje poslanci! Dovolite mi, da najprej predlagam državnemu zboru, da se tretja obravnava zakona o državnem tožilstvu opravi na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika, torej na isti seji državnega zbora, ker je za drugo obravnavo predlagan sprejem le enega amandmaja. Torej ne bo dosežena meja desetine členov. Hkrati pa gre seveda za to, da želimo, da bi ta zakon bil čimprej uveljavljen, ker vsebuje nekaterezadeve državnega tožilstva pomembne novosti. Prva od teh je seveda ureditev, ki omogoča večjo mobilnost in tudi sicer večjo učinkovitost dela državnih tožilcev. Druga taka, po naši oceni, pomembna novost je boljša, bolj natančna določitev nadzora nad državnimi tožilstvi, vključno z določbo o dolžnosti državne tožilke, generalne državne tožilke, da do 31. maja vsako leto obvesti državni zbor o delu državnih tožilstev, torej da bo možna razprava o tem še pred parlamentarnimi počitnicami. Podrobneje je urejen tudi pravosodni nadzor s strani ministrstva za pravosodje, seveda v tistem omejenem obsegu, ki ne posega v odločanje in samostojnost državnih tožilstev. Gre tudi za organizacijske spremembe, o katerih je že bila razprava. Podrobneje in ustrezneje pa je urejeno tudi vprašanje vpogleda v spise in vpisnike. Tukaj predlagatelj tudi podpira amandma, s katerim se odpravlja pravna praznina, ki je doslej pač tudi bila na tem področju. Torej je podrobno določeno, kdaj vpogled ni mogoč. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim podpredsednico odbora mag. Majdo Potrata, da predstavi poročilo odbora. Tri minute.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu je odbor državnega zbora za notranjo politiko opravil na 27. redni seji 12. novembra. Predstavnik predlagatelja je odboru najprej predstavil cilj zakona, ta je zagotavljanje večje učinkovitosti dela državnih tožilcev, in pojasnil stališče vlade do vloženih amandmajev. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je predstavila mnenje službe in opozorila na nomotehnično nepravilnost nekaterih amandmajev poslanca Pavla Ruparja, zato bi jih bilo treba ustrezno spremeniti. Posebej je opozorila na določbo 3. točke prvega odstavka 203. člena zakona o javnih uslužbencih, ki bo z začetkom učinkovanja razveljavila 58. člen zakona o državnem tožilstvu. V zvezi s tem opozorilom je odbor za notranjo politiko kasneje sprejel dopolnilo. Generalna državna tožilka je predlagano novelo zakona podprla, ker je namen zvišati učinkovitost državnih tožilcev v noveli zakona ustrezno izražen in jim omogoča boljše opravljanje njihovih nalog. Ob dilemi, ohraniti ali ukiniti višja tožilstva, je zagotovila, da bodo državni tožilci lahko opravljali svoje delo po obeh rešitvah, čeprav so se sami zavzeli za ohranitev višjih tožilstev in dodelitev dodatnih pristojnosti na prvi stopnji. Z dopolnilom k 18. členu je zagotovljena visoka mobilnost tožilcev. Ta pa bo pospešila reševanje problemov in zaostankov. Opozorila je le, da bi bilo morda primerno določiti, da se lahko državnega tožilca dodeli v skupino državnih tožilcev za posebne zadeve tudi brez njegove pisne privolitve, ker izkušnje kažejo, da se zaradi zahtevnosti in napornosti državnih tožilci za to delo ne odločajo radi. Za predlagano spremembo 66.č člena, ki ga govori o pravici do vpogleda v spis, pa je predlagala ponovno proučitev. Člani odbora so predlagano novelo načeloma podprli, opozorili pa so na vprašanje financiranja strokovnega centra ustanovljenega pri vrhovnem državnem tožilstvu. Predsednik odbora je pojasnil, da je za finančne posledice vloženih zakonskih predlogov za državni proračun pristojen odbor državnega zbora za finance in monetarno politiko. Temu pa je bil zakonski predlog dodeljen v obravnavo po 124. členu poslovnika. V nadaljevanju odbor ni sprejel dopolnil Pavla Ruparja. Sprejel je vsa dopolnila štirih poslanskih skupin in dve svoji dopolnili. Po končani razpravi in glasovanjih je glasoval še o vseh členih zakonskega predloga skupaj in jih sprejel. Z vključitvijo sprejetih amandmajev v zakonski predlog je odbor določil besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej gospa Majda Zupan, Nova Slovenija, 5 minut.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi. Z novelacijo zakona o državnem tožilstvu iz leta 1994 želi predlagatelj, kot smo že slišali, zlasti omogočiti učinkovitejše izvrševanje pristojnosti in dodatno strokovno podporo delovanju državnih tožilcev, določeno uskladitev z drugimi predpisi, dopolniti notranje poslovanje in zagotoviti večjo mobilnost državnih tožilcev, urediti imenovanja v njihovih vrstah in mednarodno pravno pomoč. Predlog umešča državno tožilstvo kot del pravosodja v širšem smislu in za ureditev notranjega poslovanja določa sprejem državno tožilskega reda, ki ga sprejme pristojni minister. Hirarhična organizacija državnega tožilstva naj bi se poenostavila, saj predlagatelj ukinja višja državna tožilstva kot nesmotrne drogostopenjske organe. Vendar se postavlja resno vprašanje: ali ukiniti višja tožilstva ali ne? Spremembe so nujne, vendar vseh pomanjkljivosti, na katere predlagatelj opozarja v razlogih za sprejem zakona, s tem nikakor ne bi bilo mogoče odpraviti. Tega se ministrstvo nedvomno zaveda. Zato je že leta 2000 oblikovalo komisijo, ki se ukvarja s pripravo sprememb zakona o kazenskem postopku. Ker gre za sistemski zakon, na katerem temelji tudi zakon o državnem tožilstvu, bodo njegove spremembe prinesle spremembe v vlogo državnega tožilca in s tem verjetno tudi v organizacijo državnega tožilstva. Kot kaže, nas čaka premik v čisti kontradiktorni sistem, s čimer se bo v največji meri poseglo v vlogo višjega državnega tožilstva, saj bodo višji državni tožilci iz sedanje kombinacije stranke na eni strani in hkrati varuha zakonitosti na drugi strani postali stranke z vsemi pravicami in dolžnostmi v kontradiktornem postopku. Ni se mogoče v celoti strinjati z oceno in razlogi za sprejem zakona, kot jih navaja predlagatelj. Sklicevanje na poročilo projekta modernizacije sodstva in izobraževanja sodnikov ter na sklepno poročilo računskega sodišča o reviziji smotrnosti poslovanja državnih tožilstev v letu 1997, 1998 in 1999 naj bi pomenilo predlagatelju lenapotilo za pripravo zakona, ki bi ustrezno obstoječi procesno-kazenski zakonodaji organizacijsko uredil status državnih tožilcev, tudi višjih. Ukinitev višjih državnih tožilcev, kot ponuja predlog, ob nekonsistentnosti slednjega, ne ponuja vsebinske ukinitve tega organa, temveč le z izgubo njegove samostojnosti, ki bi morala biti pravilno vpeta državnotožilsko v hierarhijo, povzroča zmedo in nedoročenost pri upravljanju funkcije višjih državnih tožilcev. Omejitve, ki jih prinaša predlog, so restriktivne ter tako spreminjajo položaj državnega tožilca kot prej samostojnega in neodvisnega organa v upravni organ pod nadzorom vlade, ki bo zaradi tega odvisen od vsakokratnih političnih razmer v državi. Pristojnosti tega organa v celoti, kot pristojnosti in pravice funkcionarjev so v predlogu bistveno zožene, s čimer se posega že v obstoječi pravni red. Pomeni pa to bistven odstop od ureditve sodne veje oblasti ter tako spremenjena funkcija državnih tožilcev in status organov v celoti ne bi bila več primerljiva z večino evropskih držav. Ker torej ne gre za vsebinsko ukinitev višjih državnih tožilcev, temveč le za izgubo njegove samostojnosti, ki bi morala biti pravilno vpeta v državnotožilsko hierarhijo, finančni učinek takih sprememb ne bo pozitiven, kot to poskuša prikazati predlagatelj. Število zaposlenih se najbrž ne bo zmanjšalo. Trdimo, da nasprotno: predvidevata se dve novi zaposlitvi. Prav tako tudi ne njihov delokrog. Na drugi strani si sedaj niti približno še ni mogoče predstavljati vseh negativnih finančnih posledic, ki jih bo s seboj prinesla potreba po spremembi pisarniškega poslovanja, začenši s spremembami vpisnikov, ovitkov spisov, žigov in drugih označb ter prilagajanja ob prevzemu zadev in arhivov sedanjih višjih državnih tožilstev. Kot je pokazala že praksa ob reformi sodišč, gre za postopek, ki je kontraproduktiven in negativno vpliva tudi na čas reševanja zadev. Zato v naši poslanski skupini takšen predlog ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, Združena lista. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Državno tožilstvo je del pravosodja in mora v okviru svoje temeljne funkcije, to je pregona kaznivih dejanj, delovati v skladu z ustavo in zakonom. Državni tožilci so, posebej je to določeno v zakonu, dolžni zadeve, ki so jim dodeljene, reševati brez odlašanja. Ustavnost in zakonitost, neodvisnost pri opravljanju svojih nalog in pristojnosti ter vestnost, doslednost in ažurnost pri delu sotorej neločljive sestavine državnotožilskega delovanja. K uresničevanju teh ciljev naj bi po zagotovilih predlagatelja in državnotožilske organizacije prispeval tudi ta zakon. To so tudi temeljni kriteriji, ki smo jih v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov upoštevali in ocenjevali, ko smo se odločali za podporo zakonu. Celotno pravosodje, vključno tudi s prekrškovnimi organi, katerih delovanje smo obravnavali pri prejšnji točki, je namreč že dalj časa upravičeno deležno tudi javne kritike o ažurnosti svojega delovanja. Res, da je problem zaostankov pri obravnavanju kazenskih zadev manjši kot v prekrškovnih organih v civilnih nepravdnih in izvršilnih zadevah, toda učinkovitost tožilstva in sodišč, pa tudi policije pri odkrivanju kaznivih dejanj in kaznovanju storilcev ni vedno zavidljiva. Policija in tožilstvo sicer bolje sodelujeta, to sodelovanje tudi poudarjata v javnosti. Bolj pravočasno smo obveščeni tudi o vloženih obtožnicah in tudi o izdanih prvostopenjskih sodbah. Žal pa ne katera pomembna kriminalna ravnanja ostajajo nepojasnjena tudi dalj časa, občasno pa na pritožbenem sodišču, kot rečemo, "padajo" tudi zelo odmevne prvostopenjske sodbe. V javnosti je prisoten vtis - ne trdim, da je v celoti upravičen -, da so se zagovorniki, vsaj nekateri, hitreje in učinkoviteje prilagodili novim pogojem in uspevajo, tudi ob medijski pomoči, sankcionirati vsako napako tožilstva in sodišča, in da je tudi to razlog za včasih nezadovoljstvo nad konkretnimi ravnanji. Pričakujemo, naj bi del teh vprašanj poskušali učinkoviteje odpraviti tudi s tem zakonom. Gre predvsem za določbe, da so državni tožilci dolžni brez nepotrebnega odlašanja reševati zadeve, ki so jim dodeljene v delo, in da je njihovo nepravočasno in nevestno ravnanje disciplinsko sankcionirano; da generalni državni tožilec lahko določi za zastopanje v posamezni zadevi drugo krajevno pristojno državno tožilstvo, če je očitno, da se bo tako postopek lažje in učinkoviteje izvedel; da sme, zaradi izredne povečane delovne obremenitve ali odprave večjih zaostankov, generalni državni tožilec za omejen čas državnega tožilca premestiti na delo v drugo ustrezno tožilstvo; da v primeru razrešitve s položaja vodja državnega tožilstva najmanj tri leta ne more napredovati kot tožilec; in da se - predlagatelj zatrjuje, da po res tehtnem premisleku - ukinejo tudi višja državna tožilstva, saj po oceni predlagateljev in tudi večine državnotožilskih organizacij dosedanje njihove funkcije niso opravičevale samostojne organizacijske oblike. Z združevanjem višjih državnih tožilcev v vrhovno državno tožilstvo in ob hkratnem ohranjanju dveh stopenj oziroma dveh poimenovanj bi se naj po trditvah predlagatelja boljše in bolj enakomerno organiziralo delo v celotni državnotožilski organizaciji. To so glavni poudarki, ne edini, zaradi katerih menimo, da je prav, da zakon podpremo in da sprejmemo zagotovila predlagatelja, da bodo tudi te predlagane spremembe in dopolnitve prispevale k večji učinkovitosti pravosodja. Zato jih tudi podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Peta iz Socialdemokratske stranke, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej to je že druga sprememba tega zakona po letu 1994, kar nekako dokazuje - in to je tudi mnenje naše poslanske skupine - da je šlo v prejšnjem primeru za več ali manj za nekatere kozmetične spremembe, ki pa niso posegle v bistvo. Lahko bi rekel celo več - da je šlo za nekatere škodljive spremembe, ki jih bom potem tudi omenil v nadaljevanju. V naši poslanski skupini soglašamo z mnenjem predlagatelja, da je bil zakon že v svojem izvirnem besedilu iz leta 1994 podnominiran in v bistvu malo boljši kozmetični popravek zakona neke prejšnje države. Intenca zakona ali teh sprememb naj bi bila, vsaj cilji, ki jih predlagatelj zasleduje, ureditev določenih vprašanj, katera pač so rešena bolj ali manj uspešno. Tako, recimo, pridobivanje osebnih podatkov o ovadenih osebah, možnost fakultatitvne delegacije krajevno pristojnega državnega tožilstva, spremembo pogojev za imenovanje na mesto okrožnega državnega tožilstva, uvedba sejnine za člane profesionalne komisije - kar verjetno ni tista najpomembnejša točka, ki bo prinesla bistvene spremembe - potem možnost dodelitev okrožnih državnih tožilcev ali pomočnikov državnih tožilcev na dela na Državno tožilstvo Republike Slovenije, ustanovitev pravno-informacijskega centra pri Državnem tožilstvu Republike Slovenije in potem seveda določitev položaja in nastopa funkcije začasnega vodja državnega tožilstva in pa razjasnitve, ali gre za imenovanja ali pa tudi lahko za napredovanja. Kot sem dejal, nekatera vprašanja so bolj ali manj uspešno rešena. Zakon je s spremembami, ki jih je sprejelo matično delovno telo, spremenjen glede na prvotni predlog, vendar pa cilji, ki jih je reševal prej, ki jih je zasledoval in ki jih je tudi reševal, se s temi spremembami bistveno niso spremenili. Treba pa je izpostaviti, da delo državnih tožilcev ne more ustrezno potekati, če nimajo vpogleda v osebne podatke oseb, zato je sevedatakšna sprememba bila potrebna. Če pa je to tisto vse, je pa drugo vprašanje. Posebna pozornost pa velja vprašanju, ki je že dalj časa odprto, to pa je, ali so še vedno utemeljeni vzroki za obstoj višjih državnih tožilstev kot drugostopenjskih organov znotraj sistema državnega tožilstva. Zato se postavlja vprašanje, zakaj se podaljšuje rok za obstoj teh sodišč za pol leta, na 1.7.2003, in pa tudi ta rešitev, ki je tu, ki je predlagana, tudi ni tista rešitev, ki je bila mišljena, ampak je - bi dejal - nekadruga oblika sedanjega stanja, malo bolj prefinjeno, malo bolj kozmetično obdelana. Po drugi strani pa kljub določenim vsebinskim spremembam vse skupaj, vse te spremembe še niso tisto, kar bi stanje na tem področju zahtevalo, tudi po tej spremembi ne bi zopet vladala poddominiranost na tem področju. Po drugi strani pa se je ob delu preiskovalne komisije, ki ugotavlja politično odgovornost nosilcev javnih funkcij, se pravi, ozadja in pa vzrokov napada na novinarja Mira Petka, pokazalo, ne samo, da je potreba, ampak tudi nujnost, da bi skupina državnih tožilcev za posebne zadeve dobila širša pooblastila. Nekaj teh pooblastil je ta skupina že imela, vendar se je ob spremembi, ki se je zgodila, v bistvu naredilo več škode kot koristi. Takrat je pač šlo za nekopolitično voljo večine, kar je seveda nedopustno in je pomenilo takrat poseg politike v sodno vejo. Kajti prejšnja rešitev je bila bistveno boljša, bistveno bolj učinkovita, bistveno bolj fleksibilna. Sedaj ugotavljamo, kakšne težave imamo, če želimo razjasniti nek problem, in se izgovarjamo: tožilska skupina to ni opraviti, to ni mogla opraviti. Če bi imeli drugačen zakon, bi to lahko opravila. In sedaj se je pokazalo, da je tista sprememba bila škodljiva. In na tem področju bo treba še tudi kaj opraviti. Poslanska skupina Socialdemokratske stranke je vložila amandmaje, s katerimi je hotela izboljšati predlagano organiziranost tožilstev, ker omenjeni predlogi niso bili sprejeti, menimo, da je prišlo do okrnitve učinkovitosti tega predloga, ki je pred nami In kljub temu da se v teh spremembah zadeve še ne rešujejo v celoti - tako kot bi bilo potrebno in tako kot vemo, da bi jih morali že rešiti, se jih nekako izogibamo - bomo v naši poslanski skupini vseeno podprli omenjene spremembe. Takoj zaključim. Menimo, da to ni tisto, kar pričakujemo, je pa vsekakor dobro in je mogoče ena stopnica k končni rešitvi. Tako bomo podprli omenjene spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Podobnik, Slovenska ljudska stranka. 5 minut, prosim.
Hvala, podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke - dovolite mi, da bolj na kratko podam naše stališče, ker so o vsebinskih rešitvah že govorili kolegi pred menoj in tudi gospod minister - torej v naši poslanski skupini ocenjujemo, da amandmaji, ki jih je sprejelo matično delovno telo k zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, zaokrožujejo in tudi izboljšujejo besedila predloga zakona. Prepričani smo, da je predlagana organiziranost tožilstva in tukaj je treba poudariti, da je pomembna sprememba - torej organiziranost brez višjih tožilstev - da je primerna. Prepričani smo tudi, da bo tožilstvo lahko nemoteno opravljalo svoje delo, saj so po zakonu dane tako možnosti ustanavljanja zunanjih oddelkov kot tudi široke možnosti mobilnosti tožilcev. Prepričani smo tudi, da bosta ti možnosti, če bosta ustrezno izrabljeni, pripomogli k ustrezni organizacij dela tako v krajevnem kot tudi v strokovno vsebinskem vidiku. Dovolite mi pa, da se dotaknem še ene teme, ki je bila izpostavljena tudi na seji delovnega telesa. Namreč, člani odbora ste v razpravi pri noveli predvsem opozorili tudi na vprašanje financiranja glede predlagane ustanovitve strokovnega centra pri vrhovnem državnem tožilstvu. To določbo o financiranju strokovnega centra razumemo tako, da bodo sredstva zagotovljena v okviru proračuna tožilstva. Tožilstvo bo torej po uveljavitvi zakona delo in obseg centra moralo organizirati in prilagoditi okviru svojih proračunskih sredstev. Prva kadrovska popolnitev bi lahko bila zagotovljena s prerazporeditvijo tožilcev in tako ne bi nastali dodatni stroški na postavki plač. Ostali stroški pa se bodo morali prilagajati razpoložljivim sredstvom, saj se s tovrstno problematiko soočajo tudi drugi proračunski porabniki pri izvajanju novih programov. V primeru spremembe proračuna oziroma priprave novega pa bo, tako pričakujemo, tožilstvo predlagalo odprtje posebne proračunske postavke za strokovni center ter morebitna dodatna sredstva. Če bo vlada našla dodatna sredstva za delovanje centra, temu v principu seveda ne bomo nasprotovali. Prepričani pa smo, da se ustanovitev centra ne more pogojevati z dodelitvijo dodatnih proračunskih sredstev. Glede na povedano ne vidimo kakršnihkoli težav pri obstoječem zakonskem besedilu, ki ureja tudi vprašanje strokovnega centra pri vrhovnem državnem tožilstvu. Kot rečeno, pa bo poslanska skupina podprla predlog zakona. V petek ga bomo, kot je predlagano, sprejeli tudi v dokončni verziji, in želimo mu uspešno pot, temu novemu zakonu, ki je zelo pomemben, ministrstvu pa se zahvaljujemo za strokovno energijo, ki jo je vložilo v pripravo tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Diaci, stranka mladih. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim! V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije pozdravljamo namen predlagatelja novele, torej povišanje učinkovitosti dela tožilcev, in zato tudi podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu. Sprememba zakona bo sicer zgolj omogočila učinkovitejše in bolj kvalitetno delo, da pa bo temu tako tudi zares, pa je odvisno predvsem od tožilcev samih. Veseli smo, da dilema ohraniti višje tožilstvo ali ne ni sprožila prevelikih polemik, saj nas je generalna državna tožilka prepričala, da lahko tožilci uspešno delajo v eni ali drugi obliki organiziranosti. Drži tudi, da obstoj višjih tožilstev brez dodatnih pooblastil ni smiseln in zato se lahko, tako kot predlaga predlagatelj, ukinejo. Predlog novele zakona ima še nekaj določb, za katere menimo, da so pomembne in več kot upravičeno uvrščene v zakon, na primer 32. člen novele, ki govori o obveščanju javnosti o delu tožilcev. Upamo le, da to ne bo mrtva določba na papirju in da bo javnost v okviru določb kar najbolj in čim večkrat obveščena o delu tožilcev. S tem se bo povečalo zaupanje ljudi v delo tožilcev in tudi zaupanje v celoten pravosodni sistem. Ta ne uživa ravno velike stopnje podpore oziroma je zaradi ogromnih zaostankov med ljudmi in v stroki deležen stalnih kritik, na ta problem pa nas opozarjajo tudi v tujini. V Stranki mladih Slovenije bomo novelo podprli kot tudi amandma štirih poslanskih skupin k 34. členu, ki natančneje določa izvajanje pravice vpogleda v tožilski spis. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Maks Lavrinc, Liberalna demokracija. Prosi. 5 minut.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji štejemo to spremembo zakona o državnem tožilstvu kot prvi korak na neki poti, ki pomeni v kazenskem postopku predvsem večjo uveljavitev načela akuzatornosti. Tiste starejše bi spomnil, da je, ko smo se pogovarjali o - bi rekel - večji vrednosti tega načela akuzatornosti, da je bilo to načelo akuzatornosti vtaknjeno dobesedno z amandmajem v tretjem branju takrat, ko se je ta zakon sprejemal. Pomeni seveda, da je treba storiti na tej poti še precej. Zakon je po naši presoji predvsem korak v večjo učinkovitost dela državnih tožilcev, ki tudi sedaj opravljajo dobro delo. Vendar, treba je povedati, da ob tem, ko se naleti na bolj zahtevne oblike kriminala, da je takrat na vrsti stroka, torej samo strokovno dovolj dobro podkovani tožilci lahko vodijo postopek. Ker pa vemo da šole, ki učijo kader za tožilsko organizacijo, torej pravna fakulteta, ena in druga, ne razpolagajo z znanjem, ki je potrebno, oziroma ne poučujejo tega, kar je potrebno zato, da se človek spopade z najbolj trdovratnim kriminalom, to je kriminalom belih ovratnikov, je po naši presoji ta zakon pomemben korak tudi naprej v tem smislu, ker se ustanavljata strokovni center, ki naj bi zagotovil stroko predvsem v organizacijskem smislu, zato nas ne skrbijo stroški, sploh ne na začetku. To je prvo. Drugo pa, treba je vedeti, da danes velja pri nas trg delovne sile in da za vrhunske strokovnjake, ki jih sicer najemajo odvetniki, bo morala tudi tožilska organizacija poskrbeti za vrhunske strokovnjake, ki bodo v bran državi in pa ob boku državnih tožilcev seveda uspešno zastopali pravno državo. Tako menimo, da do zakonodaje oziroma do sprememb zakonodaje bo še prihajalo, saj navsezadnje se je koalicija dogovorila, to lahko tudi prvič javno povem, o nekaterih korakih na področju ZKP-ja, KZ-ja in tako naprej. Skratka, ta očitek, da se politika na nek način meša v stroko, ni utemeljen. Stroka ponuja, politika se odloči in politika štirih koalicijskih strank za naslednje obdobje je takšna, da bi zagotovila kar najbolj učinkovito delo organov pregona, tožilske organizacije in seveda tudi sodstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Spoštovani! V Poročevalcu v objavi predloga zakona piše, da je predstavnik predlagatelja uvodoma povedal, da je cilj predlaganega zakona zagotavljanje večje učinkovitosti dela državnih tožilcev. S tem prihajamo do dvakratnega spoznanja: prvega, ki ga vlada Republike Slovenije šele v zadnjem času upa vedno glasneje povedati, to pomeni, da je našesodstvo v vseh oblikah, najsi bo tudi v obliki državnih tožilcev, zelo neučinkovito. In drugič, da je na tem področju potrebno nekaj storiti. Po naših ocenah, po naši oceni seveda ni dovolj to, kar nam vlada Republike Slovenije pripravlja v omenjenem zakonu, in sicer prvič, kjer govori, da bo do povečanja učinkovitosti s tega področja prišlo z: sklop ena - terminološko uskladitvijo, kar je verjetno lepo in prav, ampak po naši oceni ne bo pripeljalo do tistih učinkov, za katere vsi iskreno upamo, da bo prišlo. Drugič, da se državno tožilstvo opredeli kot del pravosodja, kar je prav tako zelo lepo slišati na uho, kar pa v nadaljevanju seveda že povedo, na kakšen način, s tem da se doda v 3. členu, in sicer: "državni tožilci so dolžni brez nepotrebnega odlašanja reševati zadeve, ki so jim dodeljene v delo." To mislim, da je tako globoka ugotovitev, da jo v letu 2002 sploh upa še kdo napisati, da mora nekdo opravljati svoje delo in da mi oziroma vlada Republike Slovenije to napiše celo v zakon in da kot enega izmed ukrepov za povečanje učinkovitosti sodstva. Če se bomo spravljali na ta način, da bo vlada Republike Slovenije leta 2002 začela ugotavljati, da je potrebno področja, ki imajo zaostanke, začeti reševati na ta način, da ne bo nepotrebnega odlašanja - ja, ljubi bog, kaj ste pa potem do zdaj delali? Do zdaj ste pa potem - zakonsko je bilo omogočeno, da je odlašanje dela, in potem se čudimo, zakaj prihaja do sodnih zaostankov. Skratka, po naši oceni zelo neprimerno in pa priznavate s tem, da roka nad učinkovitostjo sodstva in pa s tem tudi nad učinkovitostjo tožilstva je bila nikakršna in da je imela tudi zakonsko potuho. Dalje pa govorite o četrtem oziroma po mojem mnenju najpomembnejšem sklopu, in sicer ukinitev višjih državnih tožilstev. Toda prišli ste do te ugotovitve iz študije, kot jo navajate na 47. strani Poročevalca, ki je bil sicer objavljen za prvo obravnavo in kjer se sklicujete na tako imenovani "twining projekt", "twining projekt", ki smo ga poslanci in pa poslanke pridobili in ki ga verjetno so tudi poslali. Res je. Ta "twining projekt" modernizacije sodstva in izobraževanja sodnikov prikazuje vso bedo slovenskega sodstva in podrejenih organizacij. Primerjalno je sicer narejena študija z nekaterimi nemškimi deželami, ampak seveda, vlada Republike Slovenije in pripravljavec gradiva uporablja ta "twining projekt" samo izključno v tistih primerih, kadar to "paše" vladi Republike Slovenije, kadar gre po naši oceni za zamegljevanje dejstev. Ta "twining projekt" vsebuje vsaj štiri pomembnejše točke, ki pa bi resnično pripeljale do učinkovitejšega sistema materije današnjega pogovora. In nekaj jih bom naštel. Prvič: teritorialno gledano, približno tako velika pokrajina kot Slovenija, z 20 tisoč kvadratnimi kilometri ima v primerljivi evropski regiji enako število sodnikov, toda ima trikrat več prebivalcev. Torej toliko o številu delavcev na tem področju. Drugič. Učinkovitost, in sicer je trikrat večja v tej primerljivi evropski regiji kot v Sloveniji - po rešenih zadevah. Kar se tiče nepravdnih postopkov: 8-krat večja v primerljivi evropski regiji. Kar se tiče plač, so v Sloveniji sorazmerno višje kot v primerljivi evropski regiji. In kar se tiče opremljenosti, je v Sloveniji neprimerno boljša kot v primerljivi evropski regiji. Zakaj se za učinkovitost oziroma za dvig učinkovitosti ne dotaknemo teh področij, ki bi dejansko resnično za sabo vlekla področje kvalitetnejšega učinkovanja našega, na tem področju tudi tožilskega področja? V Slovenski nacionalni stranki žal ne moremo verjeti v realnost teh učinkov oziroma ukrepov, kot jih poudarja oziroma kot nam jih v sprejetje ponuja vlada Republike Slovenije. Samega zakona sprememb pa seveda ne moremo sprejeti že iz enostavnega dejstva, kajti trajnost tožilske funkcije je materija že v osnovnem zakonu In ker se nam to zdi nesprejemljivo in ker se nam to zdi - predvsem trajnost tega mandata - potuha za vse, za vso neučinkovitost, tudi tega omenjenega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 20.11.2002. V razpravo dajem 34. člen in amandma poslanskih skupin SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Drugih amandmajev ni. Preostalo nam je še precej časa. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Torej zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 20.15. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo. Nadaljujemo ob 13.25. Zahvaljujem se ministru in državnemu sekretarju za prisotnost. Hvala.
Kolegice in kolegi, nadaljujemo z delom na 20. seji državnega zbora. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O VARNOSTI NA SMUČIŠČIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožefom Kavtičnikom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je predlog zakona o varnosti na smučiščih. Predlog zakona smo predlagatelji vložili 27.5. in vesel sem, da se je našlo toliko energije in toliko volje, da je zakon še pred zimo v obravnavi. Predvsem zaradi tega, ker veljavni zakon o varnosti na smučiščih ne upošteva razvoja nastanka novih disciplin v smučanju in novih tehnik, prav tako ne upošteva pomembnih pravil in navodil mednarodne smučarske zveze. Obstoječi zakon je star in kot tak nezadostno upošteva varnost; varnost je ena najpomembnejših dejavnikov v človekovem življenju in tudi pri smučanju. Zato smo predlagatelji pripravili novo besedilo zakona, ki sledi novostim na naših smučiščih in novostim mednarodne smučarske zveze, predvsem pa potrebam po zagotavljanju varnosti vseh udeležencev na naših smučiščih. Prav zagotavljanju varnosti smo predlagatelji zakona sledili in v pripravo predloga zakona vključili številne organizacije in združenja, pa tudi posameznike, ki so dali pomemben prispevek in dopolnila k predlogu zakona. Naj naštejem najpomembnejše, ki so se vključili s svojim strokovnim znanjem, in sicer: smučarska zveza Slovenije, združenje žičničarjev, ministrstvo za promet, ministrstvo za notranje zadeve in ministrstvo za pravosodje. Predlog zakona o varnosti na smučiščih jasno opredeljuje, kaj je na smučiščih dovoljeno in kaj ne; kaj je smučišče, kaj je urejeno in kaj neurejeno smučišče; kaj je smučanje - da je smučanje drsenje s smučmi, podobnimi napravami in različnimi tehnikami. Opredeljuje dolžnosti smučarjev, upravljavcev, organizatorjev raznih prireditev oziroma vseh udeležencev na smučiščih; pristojnosti inšpektorjev, nadzornikov ter reševalcev na smučiščih, njihove naloge in dolžnosti; kakšne so sankcije za vse, ki ne upoštevajo navodil tega zakona. Mi ne govorimo o tem, da bodo potrebne velike sankcije, govorimo o tem, da bodo nadzorniki in vsi, ki bodo skrbeli za varnost, opozarjali kršitelje. Ker imajo ti nadzorniki javna pooblastila, smo prepričani, da bodo kršitelji ta navodila prej upoštevali, kot pa če teh javnih pooblastil nadzorniki ne bi imeli. V zakonu posebej opozarjamo, da je smučanje šport s povečano mero tveganja, zato je samoodgovornost posameznega smučarja oziroma udeleženca na smučišču ena od pomembnih dejavnosti za varnost na naših smučiščih. Zakon o varnosti na smučiščih je sestavljen iz 39 členov, ki so razporejeni v osem poglavij Najprej je splošni del, kjer smo podrobno opisali posamezne pojme. Sledi ureditev smučišča. Tukaj točno določimo, kako morajo biti smučišča urejena, označbe na in ob robu smučišč, torej zaščita nevarnih mest. Obratovanje smučišča, posamezne prepovedi obratovanja, informacije za udeležence, kdo lahko izvaja organizirano poučevanje in pogoje, ki jih moramo izpolnjevati oziroma morajo izpolnjevati tisti, ki poučujejo. Reševanje na smučiščih, naloge reševalca, red na smučiščih in nadzorna služba. V tem poglavju se govori o nalogah inšpektorjev, nalogah nadzornikov ter o pogojih za imenovanje nadzornikov in inšpektorja. Nesreče na smučiščih, evidentiranje nesreč, postopki ob nesreči, pisanje zapisnika in tako naprej. Kazenske določbe, sankcije za posamezne kazni. Te opredeljuje tudi nov zakon o prekrških. Zato smo morali tudi uskladiti zakon o varnosti na smučiščih z zakonom o prekrških. Na koncu so še prehodne in končne določbe. Pomembne novosti v tem zakonu so: prepoved sprehajanja po smučišču, s psi tudi, če jih imamo na povodcu. Obvezna varnostna čelada za otroke do 12 let starosti, prepoved vožnje oziroma drsenje po snegu pod vplivom alkohola ali pod vplivom nedovoljenih pomirjeval. Predlagam, ker zakon sledi temu, da se poveča varnost, da se zakon sprejme. Prepričan sem, da bomo s tem pripomogli k večjemu številu smučarjev na naših smučiščih in seveda k večji varnosti na naših smučiščih. Hvala.
Hvala, za to podano uvodno razlago. Predstavnikov vlade ni navzočih, tudi niso najavili razprave, zato dajem kar besedo predstavnici odbora za notranjo politiko kot matičnemu delovnemu telesu, gospe Majdi Širca. Prosim.
Hvala lepa. Predlagatelj, prvopodpisani Jožef Kavtičnik, je na odboru v poznih popoldanskih urah podal ključne utemeljitve, zakaj je zakon potreben. Nekaj smo jih že slišali, sicer ne vseh. Že danes je tudi na odboru izpostavil, da je zakon potreben, ker je veljavni zakon zastarel, da ne sledi razvoju smučarskih tehnik, da je smučarska dejavnost vse bolj razvejana, da so smučišča vse bolj polna tudi z drugimi, ne le športnimi aktivnostmi, pa do tega, da zakon povzema navodila mednarodne smučarske zveze etc., etc. Na odboru smo razpravljali in glasovali o vseh členih in amandmajih skupaj, domnevno skladno s 136. oziroma 56. členom poslovnika. Ob tem so bili izpostavljeni vsaj trije členi, in sicer 23. člen, ki bolj jasno opredeljuje ministra, pristojnega za izdajo pooblastila nadzorniku na smučišču, 12. člen, ki bolj natančno definira, kdajje potrebno smučišče oziroma del smučišča zapreti, pa 2. člen, kjer vloženi amandma ne uporabi primerne dikcije za rabo obeh spolih. Potekala je tudi razprava o javnih pooblastilih v povezavi z zakonom o prekrških. Skratka, zakon je tu, tudi zima je tu. Predlagatelj se seveda zakona veseli oziroma vsi ostali naj bi se ga veselili, ker menda že diši po snegu, kot je dejal gospod Kavtičnik. Edino, kar manjka, je sneg. Hvala.
Hvala za to razlago in sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej dajem besedo kolegu Ivanu Kebriču za stališče poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Smučanje je slovenski nacionalni šport. Začelo se je na Blokah v Sloveniji in zato menimo v naši poslanski skupini, da je skrajni čas, da na smučiščih, saj je frekvenca iz dneva v dan oziroma iz zime v zimo, če so te količkaj ugodne, glede na umetno zasneženje pa narava ni več tako vplivna, ampak šport kot tak, predvsem vrhunskipa tudi rekreativni, se vedno bolj in bolj razvija in postaja množičnejši. Zato je ta zakon nujno potreben, da se uvede na smučiščih red. Osebno, ne glede na to, da sem bil dolgoletni smučar in funkcionar, menim, da je prav, ko sem se pogovarjal z direktorji oziroma upravljavci žičnic, tako kot s funkcionarji smučarskih klubov in vsi podpirajo to, in menijo, da je prav, da dobimo ta zakon še pred začetkom letošnje prave zimske sezone. V naši poslanski skupini podpiramo predlog, kakršen je pred nami na poslanskih klopeh, in menimo, da ni razlogov, da bi karkoli osporavali, pozdravili pa bomo, če bo kdorkoli v stanju katerokoli postavko iz tega našega zakona še izboljšati, vse v interesu, da bi bil na smučiščih red, predvsem da bi ta red zagotavljal določeno varnost. Vemo, da razni "divjaki" na smučiščih povzročajo, milo rečeno, nered, posledično pa znatne telesne poškodbe. Te poškodbe potem bremenijo zavod za zdravstveno zavarovanje, imamo izpade z dela, zato menimo, da je skrajni čas, da zakon v taki obliki, kakor je predložen, sprejmemo. Zahvaljujem se vam za poslušanje.
Hvala. Sledi stališče poslanske skupine Nove Slovenije, kolega Janez Drobnič.
Vsi lepo pozdravljeni! Dovolite, da povem mnenje poslanske skupine Nove Slovenije k predlogu zakona o varnosti na smučiščih. Čeprav sem sam iz opozicijskih vrst, sem dal podpis k temu zakonu. Razlogov je bilo več: da se to področje uredi, večja varnost udeležencem, da se poveča in uredi odgovornost lastnikov in upravljavcev smučišč ter da se določijo jasni pogoji gospodarjenja z vsem tem, kar spada k smučanju v Sloveniji. To so te ključne tri stvari, na katere velja opozoriti. Smučanje se nekako ohranja v Sloveniji. Morda je bilo prej bolj množično, zdaj pa postaja bolj organizirano, oprema postaja zahtevnejša, smučarji so zahtevnejši, in s tem lahko pride tudi do več poškodb. Zato je treba v skladu z razvojem dejavnosti in razvojem tehnologije prilagoditi tudi zakonodajo. Žal so naprave, pa tudi smučišča v Sloveniji, ki so bila do nedavna primerjalno dobro urejena, nazadovala, pač zaradi tranzicijskih težav, zaradi problemov glede lastninjenja, kjer se je predvsem pri nekaterih gledalo, kako bodo na cenejši način prišli do lastništva, ne pa da bi omogočalinormalno investiranje tudi tujih investitorjev, tudi če ni zadostnega kapitala, da bi ostali smučarji tukaj, da bi ostali davki tukaj, da bi pač imeli dejavnost in s tem tudi delovna mesta. Žal smo doživeli neko čudno usodo, kar se tiče žičničarskih kapacitet, in to je lahko napotilo, da je treba razmišljati predvsem na gospodarskem ministrstvu bolj smelo za razvoj te dejavnosti. Tu omenjam horizontalne pomoči, državne pomoči, ki bi jih lahko več investirali v promocijo dejavnosti na tujih trgih. To je možno, to je dovoljeno, to ni nič v opreki s tržno konkurenco, in morda tudi izobraževanje kadrov, standardov in še kaj drugega. Sodobna ureditev tega področja gre pravzaprav v dveh smereh te regulative. Po eni strani v splošno, z zakonom predpisano regulacijo, na drugi strani, da se prepušča organizatorjem smučišč, lastnikom smučišč in upravljavcem, da v okviru svojih pristojnosti in odgovornosti organizirajo na takšen način, da je smučanje varno, dobro, in to imamo priložnost videti tudi v evropskih državah. Vendar pa se je zaradi nekaterih kar hudih nesreč začelo razmišljati, da se tudi regulativa na državnih nivojih bolj jasno postavi in morda tudi bolj jasna pravila glede na Evropsko unijo, kateri se približujemo in želimo vstopiti. V Novi Sloveniji smo v bistvu naklonjeni tej pobudi. Seveda se pa z vsemi določbami ne strinjamo. Že v času procedure postopka, prvega, je prišlo do dosti pobud z amandmaji, ki kažejo na to, da besedilo terja popravke in izboljšave. Morda so nekatere določbe, kar se tiče obveznosti smučarjev, prenormirane. Ko smo se s prijatelji pogovarjali glede teh določb, je nehote sledilo razmišljanje, da bi morali pravzaprav uvesti za smučarje, ki smučajo po teh terenih, izpite za smučanje, glede na vse obveznosti in znanja in vedenje predpisov. Mislim, da kaj dosti jih ni manj, vsaj če pogledamo v tisti spisek, kot je cestnoprometnih predpisov. To je lahko v šali rečeno, vendarle bomo morali razmišljati, kako k temu pristopiti. Ali je organizator in upravljavec smučišča dolžan to zagotoviti skozi izobraževanje ljudi, skozi usposabljanje, skozi informiranje. Konec koncev v Sloveniji želimo imeti dejavnost, ki bo vezala in bo pritegnila mnoge naše državljane k tej dejavnosti, da se bo turistična dejavnost odvijala, hkrati pa bo smučanje tudi varno in zdravo. Hvala lepa.
Hvala. Naslednjo predstavitev ima Združena lista in Bojan Kontič, ki bo to predstavitev podal. Imate besedo.
Kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki so ga najprej sopodpisali poslanci koalicijskih strank in so se jim kasneje pridružili še poslanci opozicijskih strank, je glede na vsebino pripomb zakonodajno-pravne službe državnega zbora, nenasprotovanja pristojnih ministrstev in glede na sprejete amandmaje na matičnem delovnem telesu, kvalitetno pripravljen. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov kljub temu, da v evropskih državah nimajo posebnega zakona o varnosti na smučiščih, ocenjujemo, da je zakonska ureditev potrebna in bo ta predlog zakona tudi podprli. Število smučarjev, ki se po znanju in spretnosti zelo razlikujejo, se v zadnjih letih povečuje. To seveda vpliva na povečano verjetnost nesreč, ki se pri drsenju po snegu pojavljajo in s tem na varnost smučišč. Urejeno in varno smučišče pa je eden izmed pogojev za dober obisk in s tem nadaljnji razvoj zimskega turizma pri nas. Smučanje je zaradi naravnih danosti in množičnosti slovenski nacionalni šport, ki pa ne pomeni več zgolj uporabo smuči, temveč se vedno bolj uporabljajo smučem podobni športni rekviziti. To pa seveda pomeni, da je veljavni zakon zastarel in je potrebno način zagotavljanja varnosti prilagoditi novim razmeram. Pri tem je pomemben podatek o številu nesreč, ki se pripetijo na naših smučiščih. V Združeni listi socialnih demokratov soglašamo z namenom predlagateljev, da mora za red in varnost na smučiščih skrbeti predvsem upravljavec smučišča oziroma prireditelj tekmovanja. Seveda je pri tem potrebno zagotoviti tudi pomoč policije pri hujših kršitvah in nesrečah. Pomembno je tudi, da zakon uvaja načelo samoodgovornosti smučarja za ravnanje na smučišču in pogoje za organizirano poučevanje smučanja. Namen zakona, da za varnost na smučišču zainteresira tako upravljavca smučišča kot njihovega uporabnika, je garancija, da se bodo razmere na smučiščih izboljšale. Seveda bo svoje prispeval tudi kvaliteten nadzor in kazni, ki so za kršitelje predvidene. Dopolnjeni predlog zakona o varnosti na smučiščih odpravlja tudi nejasnosti in nesporazume glede podeljevanja posebnih pooblastil. V želji po urejenosti smučišč, večji varnosti in posledično manj nesrečami bomo poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov predlagani zakon podprli. Hvala.
Hvala za to stališče. Sledi stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Franc Sušnik, prosim.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke bomo podprli predlog zakona o varnosti na smučiščih. Sam sem tudi eden od sopodpisnikov zakonskega predloga. Dejstvo, da v Sloveniji smuča preko 400.000 smučarjev, da je smučarija pomemben del zimsketuristične ponudbe v Sloveniji, da je smučarija pomemben del dopolnilnih dejavnosti v našem alpskem svetu, da imamo petdeset smučišč na več kot 1.500 hektarih, preko 800 km prog, razvejan sistem žičnic, ki lahko prepeljejo več kot 150.000 oseb na uro, in pa predvsem že tudi smrtne žrtve na smučiščih in pa preko tisoč nesreč, ki spremljajo to dejavnost, kaže na to, da je potrebno, področje varnosti na smučiščih ustrezno pravno urediti. Zaradi tega smo tudi podprli in podpiramo sprejetje tega modernega zakona. Veseli smo, da je zakon plod sodelovanja vseh, ki se s smučarijo v Republiki Sloveniji ukvarjajo. Veseli smo tudi, da je deležen take enotne podpore v odboru in pa v sami fazi sprejemanja. Podpiramo osnovni cilj zakona, to pa je ustvariti več reda in več varnosti na smučiščih ter posledično zmanjšati varnostna tveganja, ki se bodo sigurno pozitivno rezultirala z manj poškodbami udeležencev-smučarjev. Pozdravljamo, da se zaostri in podrobneje definirajo dolžnosti smučarjev, predvsem smučarjev samih, potem tudi upravljavcev smučišč, organizatorjev prireditev, učiteljev smučanja. Pozdravljamo osnovni namen zakona, da se zahteve in pooblastila postavijo strožje na stran nadzornikov in inšpektorjev, ter tudi strožje zahteve, ki jih morajo izpolnjevati smučišča, predvsem z vidika ustreznejšega označevanja in pa z vidika zavarovanja nevarnih oziroma rizičnih mest na smučiščih. To bi bilo približno vse, kar sem želel v imenu poslanske skupine povedati. Mi bomo ta zakon podprli in prepričan sem, da bo prinesel več reda in varnosti na smučiščih. Hvala lepa.
Hvala tudi za to predstavitev. In na vrsti je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in kolega Janez Podobnik, prosim.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke čestitamo skupini kolegic in kolegov in prvopodpisanemu Jožetu Kavtičniku za dober zakonski tekst. Mi ga bomo podprli v prepričanju, da bo s tem postalo smučanje varna in prijetna rekreacija. Ta zakon in na njegovi osnovi izdani podzakonski akti bodo v celoti nadomestili sicer že zastarel, a še vedno veljaven zakon iz daljnega leta 1977. Kot razberemo iz samega zakonskega naslova, pa je poudarek zakonskega predloga predvsem na varnosti. S pojavom novih načinov in drugačnih tehnik drsenja na snegu, novih pripomočkov in opreme, hitrega in znatnega porasta števila smučarjev, posledičnega porasta števila poškodb ter pravnih nedorečenosti pri reševanju zapletenih škodnih dogodkov na smučiščih ter tudi odškodninskih zahtevkov se je že v desetih letih po sprejetju zakona o javnih smučiščih pojavila potreba po sodobnejšem in bolj preciznem zakonu, s poudarkom na varnosti in tudi soodgovornosti smučarja za nespoštovanje pravil dobrega in obzirnega obnašanja na snegu. V poslanski skupini ocenjujemo, da je zakonski predlog te zahteve izpolnil. Ustvaril je mehanizme, ki bodo na eni strani zagotavljali varnost, na drugi strani pa sankcionirali neodgovorno uporabo in vedenje na smučišču. Upravljavec smučišča mora zagotavljati varno smučanje, seveda pod pogojem, da tudi smučarji sami spoštujejo pravila varnega smučanja ter se temu primerno obnašajo na snegu. Prav kršitev smučarskih pravil je bila, žal, večinoma vzrok za številne lahke in tudi hude telesne poškodbe na smučiščih v Sloveniji. Teh je okrog tisoč na leto. Na nedorečenost in togost starega zakona je opozarjala tudi sodna praksa, ki je imela predvsem težave pri interpretaciji pojmov in izrazov, ki jih srečujemo pri uporabi smučišč. Pomembno je, da je zakonski predlog definiral smučanje in priprave za drsenje po snegu, smučišče in njegove meje, označenost teh meja. Prav tako je ločil organiziran smučarski prostor od neorganiziranega. Definiral je urejene od neurejenih smučarskih površin, pogoje za obratovanje smučišča in podobno. Važen pa je predvsem 24. člen zakona, ki taksativno našteva, kaj smučar mora spoštovati in česa ne sme delati. Kot je bilo že povedano, zakon ni zakon, če za kršilce niso predvidene sankcije. Tako je pač vedno, kadar neko področje ureja zakon. Kajti za to področje, vezano na žičnice in vlečnice, je še vedno v veljavi stari zakon o varnosti na žičnicah in vlečnicah. In mnenja smo, da bo tudi ta zakon zelo kmalu potreben posodobitve Kolega Kavtičnik, pripravite se, da boste vi vložili zakon, če se vlada ne bo opogumila. Podzakonski akti, izdani na podlagi tega zakona, pa bodo morali reševati zavarovanje trase vlečnic, zavarovanje stebrov žičnic na smučiščih ter varnost pri vstopu in sestopu z žičniških naprav. In še nekaj. Veljavna zakonodaja, predlagana zakonodaja, ki sledi po vsem svetu uveljavljenim FIS pravilom, je tudi skladna z deželo zakonodaje držav Alpskega loka in skandinavskih držav. Hvala lepa.
Hvala. Sledi poslanska skupina Stranke mladih. Marko Diaci, imate besedo, prosim.
Hvala za besedo. Bom kratek. Zakon o varnosti na smučiščih, ki je pred nami, v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije ocenjujemo kot odgovor na razvoj smučanja in kot temelj za dvig kvalitete zimskošportnega turizma, ki ima pri nas nedvomno še ne dovolj izkoriščene potenciale in smo zato z veseljem pristopili kot sopredlagatelji na podlagi pobude gospoda Kavtičnika. Veljavni zakon o varnosti na smučiščih je seveda zastarel, saj je bil pripravljen v drugačnih okoliščinah in drugačnem družbeno-ekonomskem sistemu. Smučanje ni samo nenevaren šport, ki ob normalnem tveganju nudi užitek zabav, sprostitev, ampak je ob pojavu novih tehnik in nove opreme ter povečanja števila smučarjev postala prava gospodarska panoga. Ta pa terja tudi moderno ureditev pravil in zaradi varnosti ne tolerira neodgovornega obnašanja, tako upravljavcev smučišč kot tudi samih smučarjev. To dokazuje tudi podatek o poškodbah na slovenskih smučiščih, med katerimi so tudi nesreče s smrtnim izidom, hude in lahke telesne poškodbe in pa tudi trajne invalidnosti. Vse to dokazuje, da je smučišče, v narekovaju seveda, »prometna površina« in kot taka zahteva tudi urejenost in red na tej površini. Zakon po našem mnenju zasleduje cilj postavitve temeljnih pravil za uporabo smučišč definira pogoje, ki morajo ustrezati površinam smučišč, tako da bo zagotovljena varnost smučarjev. Seveda pa še tako dobra pravila ne izključujejo možnosti poškodb in nesreč, če ni prisotne samoodgovornosti smučarja za obnašanje in ravnanje na smučišču. 24. člen zato po našem mnenju primerno definira dolžnosti smučarjev in drugih oseb. V želji po večji varnosti na smučiščih, po razvoju zimskošportnega turizma v Sloveniji in po dobri smučarski sezoni bomo zakon tudi podprli z vsemi dobrimi pripombami.
Hvala lepa, Marko Diaci. Besedo dajem predstavnikom poslanske skupine LDS, Dušanu Vučku. Tako sta se med tem zmenila s predlagateljem. Hvala.
Hvala, podpredsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Zakaj v LDS podpiramo zakon o varnosti na smučiščih? Prvič zato, ker je veljavni zakon zastarel, saj ne upošteva razvoja in nastanka novih tehnik in ne upošteva vseh pravil mednarodne smučarske zveze. Drugič, ker zakon zaostruje odgovornost za varnost vseh tistih, ki se na smučišču pojavljajo, tako upravljavcev, kot tudi uporabnikov smučišč. Tretjič, ker bodo naša smučišča po sprejetju tega zakona bolje označena, urejena in s tem tudi bolj varna. Četrtič, ker zakon daje večja pooblastila tistim, ki so odgovorni za vzdrževanje reda na smučišču. Petič, ker zakon zahteva tako od smučarjev kot tudi od drugih uporabnikov več resnosti, strpnosti in še posebej tudi treznosti. In kot zadnje, ker bo zakon dal in daje vse možnosti za večjo varnost na naših smučiščih.
Hvala. In še poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kolega Sašo Peče, prosim.
Spoštovani! Še enkrat. Nočem, da se poslanske skupine preveč ponavljamo glede kvalitete in pa vsebine tega zakona, toda tudi po naši oceni gre za kar velik prispevek k varnosti na smučišču. Posebej, če gledamo, da je osnovni zakon s tega področja zelo star. Po mojih podatkih naj bi bil nekako 35 let. Že ta historični pogled pa pomeni, da se je v tem obdobju marsikaj spremenilo, predvsem v smislu kvalitete tehnik in pa seveda vsega ostalega na smučišču. Zato pravimo, da je zakon v svojih petih novostih oziroma v petih področjih, kolikor jih je notri, dober, in sicer na področju preciziranja dolžnosti smučarjev po eni strani, po drugi strani upravljavcev smučišč, pa različnih organizatorjev oziroma organizatorjev raznih prireditev in podobno. Prav tako pozdravljamo strožje zahteve za nadzornike in inšpektorje, katerim se po noveli zakona nalagajo tudi nova pooblastila - naloge in pa reševanje samo na smučišču. Prav tako pozitivno ocenjujemo strožje zahteve za obratovanje smučišč, predvsem zaradi varnosti in tudi kvalitete smuke in tega športa, kajti le to lahko pripelje k še večji masovnosti tega športa, kar je eden izmed mojih predgovornikov pravilno ugotovil, da smučanje postaja slovenski nacionalni šport. Mislim, da se je to začelo pred nekako petnajstimi leti in da moramo tovrstno športnodejavnost v naši državi spodbujati. Prav tako se strinjamo glede pristojnosti policije v zvezi s sumom smučanja pod vplivom alkohola in pa ostalih psihoaktivnih substanc, kar mislim, da je v zadnjih nekaj letih postal kar - v narekovajih, »množičen pojav« na smučiščih. Kar se tiče kaznovalne politike oziroma kazni, moram pritrditi govorniku oziroma predstavniku Slovenske ljudske stranke, rad pa bi spomnil še na eno zadevo, in sicer glede na to, da je omenjeni zakon predviden za tretjo obravnavo, v petek 29.11., zaradi poslovniške možnosti pa bi v Slovenski nacionalni stranki zaprosili tudi odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, če preuči materijo zakona. Prepričan sem, da smo z omenjeno vsebino posegli na področje varnosti aktivnih udeležencev v tem športu, torej smo zagotovili njihovo varnost. Bojim pa se oziroma ocenjujem, da bi bilo smiselno, da bi mogoče poglavje ali pa kakšen sklep zraven zakona sprejeli tudi na področju varovanja okolja. Prepričan sem, da bo masovnost tega športa imela tudi marsikateri nedovoljen poseg v naravo in s tem dolgoročne posledice. Po moji oceni bi bilo zato smiselno, da bi sklep na tem področju, varovanje okolja, kot vemo, se smučarski šport odvija v naravi, bilo smiselno sprejeti v smislu zaščite okolja tudi na tem odboru in pa na tem državnem zboru, kjer bi ta sklep spremljal materijo tega zakona. Sam zakon bomo podprli, resnično pa v imenu Slovenske nacionalne stranke upamo, da se bo odbor sestal še pred petkom in podal stališče oziroma kakšen sklep v zvezi z varovanjem in pa nedopustnim posegom v prostor. Hvala.
Hvala tudi za to stališče.S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih nobenih amandmajev, zato tudi razprava o členih ni možna in jo zaključujem. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 29.11.2002. Pričakujem, da bo predlagatelj podani predlog kolega Saša Pečeta proučil do tega termina. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ostalo nam je deset minut časa, zato odrejam odmor. Ob 14.10 uri bomo nadaljevali s 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, PREDLOGOM ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU POTROŠNIKOV. Hvala za sodelovanje.
Nadaljujemo z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov. Pozdravljam gospo Vesno Berk, v.d. direktorico urada za varstvo potrošnikov, in gospoda Janeza Šinkovca, generalnega sekretarja v ministrstvu za gospodarstvo. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije in dajem besedo predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev zakona. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Potrebe po spremembi obstoječega zakona o varstvu potrošnikov, ki je bil sprejet leta 1998, je pokazala praksa, hkrati pa je potrebna uskladitev zakona s pravom Evropske skupnosti, k čemer se je Republika Slovenija zavezala z zakonom o ratifikaciji evropskega sporazuma o pridružitvi ter s protokolom, s katerim se ta spreminja, in sicer tako, da bo brez prehodnega obdobja oziroma izjem področje varstva potrošnikov uskladila s pravom skupnosti in pričela z izvajanjem zakonodaje do konca leta 2002. Spremembe in dopolnitve zakona so tako nastale z namenom izpopolnitve sistema pravnega varstva potrošnikov in implementacije evropske zakonodaje. V zahtevani meri smo v materialne določbe zakona povzeli vsebino naslednjih direktiv: o nepoštenih pogodbenih pogojih prodaje na daljavo, pogodbah, sklenjenih zunaj poslovnih prostorov, tožbah zaradi opustitve dejanja na področju zaščite interesov potrošnikov, zavajajočem in primerjalnem oglaševanju, časovnem zakupu nepremičnin, odgovornosti za hibne proizvode, prodaje blaga za široko potrošnjo in garancijah in o elektronskem poslovanju. Posledica sprememb materialnih določb so seveda tudi spremembe kazenskih določb. Pričakujemo, da bo sprememba le-teh pripomogla k učinkovitejšemu nadzoru nad izvajanjem zakona, tako da zakonska določila ne bodo ostala le mrtva črka na papirju. Ves čas priprave in oblikovanja sprememb in dopolnitev smo si prizadevali za dialog z vsemi zainteresiranimi stranmi. Predvsem smo se dogovarjali in usklajevali z nevladnimi potrošniškimi organizacijami, gospodarsko zbornico Slovenije, slovensko oglaševalsko zbornico, tržnim inšpektoratom, upoštevali pa smo tudi pripombe in mnenja zakonodajno pravne službe državnega zbora. Po opravljeni obravnavi na odboru za gospodarstvo je le-ta naložil predlagateljici, naj dodatno prouči nekatera vprašanja in predlaga morebitne ustreznejše rešitve. Predlagateljica je seveda napotilu sledila in je preoblikovala prvotno predlagane rešitve k členu 5, v zvezi z odgovornostjo za proizvod, k členu 17, zaradi določitve začetka teka roka, v kateremje proizvajalec dolžan zagotavljati vzdrževanje, nadomestne dele in priklopne aparate, potem k členu 63, zaradi črtanja sankcije, ki je že predpisana z zakonom o poštnih storitvah, ter k členu 14, zaradi preoblikovanja opredelitve blaga, za katero je obvezna garancija. V povezavi z njim se predlagata dodatno še člen 66a, ki določa šestmesečni rok za izdajo podzakonskega akta, in člen 66 b, zaradi spremembe navedbe številke člena, v katerem je določba o podzakonskem aktu. Skladno z napotilom odbora za gospodarstvo so navedene rešitve v amandmajih, ki imajo podporo vlade, povzeli kvalificirani predlagatelji. Poslanke in poslance zato prosim, da jih podprejo tudi pri glasovanju. Hvala.
Hvala vam za uvodno razlago. Sledi stališče odbora za gospodarstvo. Prosim podpredsednika, gospoda Kavčiča, da poda stališče odbora oziroma poročilo odbora. Prosim.
Spoštovani! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za gospodarstvo je na 32. seji, dne 5.11.2002, kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejetje po rednem postopku predložila vlada Republike Slovenije. Obravnava na odboru je bila opravljena ob prisotnosti precejšnjega števila predstavnikov zainteresirane javnosti. Tako so bili prisotni poleg predstavnikov predlagatelja zakona in zakonodajno-pravne službe še predstavniki tržnega inšpektorata, gospodarske zbornice Slovenije - združenja za trgovino, gospodarske zbornice Slovenije - obrtne zbornice Slovenije, zveze potrošnikov Slovenije, zveze potrošniških združenj Slovenije in slovenske oglaševalske zbornice. Veliko pozornosti je odbor posvetil mnenju zakonodajno-pravne službe, ki je k posameznim členom podala vrsto konkretnih pripomb. Te pripombe so bile upoštevane v amandmajih poslanskih skupin LDS, združene liste socialnih demokratov, SLS in DeSUS. Odbor je kasneje v okviru razprave in glasovanja o posameznih členih predloga zakona te amandmaje tudi sprejel. V razpravi je bilo med drugim največ pozornosti posvečene naslednjim temeljnim vprašanjem tega zakona, in sicer: vprašanju pooblastila vladi za sprejem spreminjajočih se tolarskih zneskov, potem problematiki škode na drugi stvari, ki je bila ena izmed točk, za katero je bilo dogovorjeno, da jo vlada ponovno prouči in poda mnenje preko kvalificiranih predlagateljev; potem vprašanju dokaznega bremena, vprašanju zakonske podlage za ustanovitev oziroma za obstoj oglaševalske zbornice, potem določbi v zvezi z garancijo za brezhibno delovanje. Obravnavana je bila tudi dilema o tem, ali naj bo za osnovo vzet čas po preteku garancijskega roka ali po prenehanju proizvodnje blaga v prodaji. To so samo nekatera od vprašanj, ki jim je odbor posvetil pri obravnavi največ pozornosti. Odbor je po podrobni razpravi sprejel vrsto amandmajev in v skladu s 128. členom poslovnika tudi glasoval o posameznih členih predloga zakona ter vse člene sprejel. Na podlagi prvega odstavka 133. člena pa je glede na sprejete amandmaje na seji odbora pripravljen in dopolnjen predlog zakona. V dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del tega poročila, so vključeni tudi vsi sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala podpredsedniku Blažu Kavčiču. Prehajamo na stališča poslanskih skupin. Sam se odpovedujem razpravi, ker v tej vlogi ne morem podati stališča. Zato dajem besedo naslednjemu, za stališče Nove Slovenije, dr. Andreju Bajuku. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ključna naloga slovenske države je, da svojo obstoječo zakonodajo približa, dejansko uskladi s pravnim redom Evropske zveze. Na gospodarskem področju pa je vprašanje varstva potrošnikov eno najpomembnejših temeljev uspešnosti tržnega gospodarstva. Zato je prav gotovo samoumevno, da je prav to področje med tistimi, ki so našteti med najbolj pomembnimi in občutljivimi v 71. členu sporazuma. Slovenija je v predpristopni strategiji sprejela obvezo, da bo področje varstva potrošnikov uskladila s pravom skupnosti ter pričela z izvajanjem zakonodaje do konca leta 2002. Obstoječi zakon o varstvu potrošnikov, ki je bil sprejet leta 1998, je uzakonil nekatere bistvene določbe direktiv Evropske skupnosti. Kljub temu pa so nekateri instituti, kot sama vlada priznava v svojem predlogu sprememb, ostali neusklajeni. Državni zbor je na svoji redni seji februarja 2002 obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov in sprejel sklep, da je predlog zakona primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Vlada ni pravočasno pripravila predloga zakona za drugo obravnavo na podlagi pripomb in stališč državnega zbora pred uveljavitvijo novega poslovnika. Zato imamo danes nadomestni predlog in ga tudi po posebni proceduri obravnavamo. Poslanska skupina Nove Slovenije temu ni nasprotovala in je v bistvu takšen pristop podprla. Čeprav ugotavljamo, da je od februarja meseca vlada imela dovolj časa, da bi ta predlog oblikovala in predstavila državnemu zboru pred uveljavitvijo novega poslovnika. S tem bi odpravili potrebe sklicevanja posebne procedure. Nova Slovenija bo podprla ta zakon, čeprav se dobro zavedamo, da je varstvo potrošnikov eno najbolj dinamičnih področij te zakonodaje, gospodarske zakonodaje, ki zahteva stalno pozornost in nadaljnjo usklajevanje. Vstop v skupni trg očitno zahteva usklajeno zakonodajo, ki bo uveljavila enake možnosti in pogoje za vse, saj gre za konkurenčnost vseh podjetij v tem novem skupnem trgu, predvsem pa naših podjetij. Predvsem je to jasno na določenih področjih, kot na primer poenotenje pogojev za oglaševanje na skupnem trgu, jasnejša pravila glede tako imenovanega zavajujočega oglaševanja, uveljavitev določenih pogojev za primerjalno oglaševanje, kot je v interesu tako potrošnikov kot konkurentov in končno širše javnosti. Pomembno je tudi usklajevanje na področju zatiranja nelojalne konkurence, odgovornosti proizvajalca za škodo, ki jo povzroči, in napaka na njegovem proizvodu. Obžalujemo, da v delovnem telesu ni bil sprejet amandma, ki ga je ponudila Nova Slovenija, in sicer v 4. členu, da bi odpravili vsako nižjo mejo za povrnitev škode, ko do tega pač pride. Predlagali smo amandma, da bi to popolnoma črtali. To smo utemeljevali na dejstvu, da sedanja, kot je bil sprejet, je v nasprotju s 155. členom obligacijskega zakonika, ki za povrnitev škode ne postavlja nobene vrednostne škode. Vendar ta predlog ni bil sprejet. Ne glede na to, bomo v celoti poslanci Nove Slovenije ta predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala dr. Bajuk. Sledi poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov. Stališče bo podala gospa Silva Črnugelj. Prosim.
Lepo pozdravljeni spoštovani kolegi in kolegice, spoštovani predstavniki vlade in vsi ostali prisotni! Danes imam to prijetno dolžnost, da predstavim mnenje poslanske skupine Združene liste o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov v drugi obravnavi. Pravice in določila s področja varstva potrošnikov gotovo sodijo med tiste, ki zadevajo vse prebivalce Slovenije in se hitro spreminjajo, zato jih je treba zelo pozorno spremljati in ugotavljati vse potrebne spremembe. Področje varstva potrošnikov v Sloveniji je zakonsko relativno dobro urejeno pa tudi institucionalno področje je formalno ustrezno pokrito. Združena lista socialnih demokratov se je vedno zavzemala za ohranitev oziroma zvišanje doseženega nivoja pridobljenih pravic s področja varstva potrošnikov, pa tudi za ohranitev in zvišanje standardov kakovosti življenja, na katere gotovo vplivajo določila sprememb in dopolnitev zakona o varstvu potrošnika, katerega danes obravnavamo. Ugotovili smo, da sta vlada Republike Slovenije in odbor državnega zbora Republike Slovenije upoštevala mnenje zainteresirane javnosti, tržnega inšpektorata, gospodarske zbornice, združenja za trgovino, gospodarske zbornice Slovenije, obrtne zbornice Slovenije, zveze potrošnikov Slovenije, zveze potrošniških združenj Slovenije in oglaševalske zbornice Slovenije. Enako so bila upoštevana mnenja zakonodajno-pravne službe in komisije državnega sveta za gospodarstvo. Poslanska skupina Združene liste podpira kompromisni predlog v zvezi z določbo 4. člena, s katerim je predvideno, da je proizvajalec proizvoda dolžen povrniti škodo na drugi strani, namenjeno za osebno rabo le, če presega vrednost 10.000 tolarjev, saj so menili, da je predlog, ki ga je predvidevala vlada, 110.000 tolarjev, močno precenjen, saj imamo kar veliko število proizvodov, ki so v dnevni uporabi v tem cenovnem razredu. V zvezi z določili 5. člena poslanska skupina združene liste podpira tako rešitev, ki določa, da je dokazno breme na proizvajalcu in da se šteje, da škoda izvira iz napake stvari, razen če proizvajalec ne dokaže nasprotnega. Saj ne more potrošnik kot oškodovanec dokazovati napak in škode, ki izvira iz stvari, saj je obravnavani zakon zakon o varovanju potrošnika in je treba varovati njegove dosežene pravice in ne pravic proizvajalca. Proizvajalcu je mnogo lažje dokazovati obstoj napake, ker razpolaga z vso potrebno tehnično dokumentacijo, ki potrošniku ni dostopna. Tudi v tem zakonu se srečujemo s problematiko zborniškega združevanja, in sicer z oglaševalsko zbornico, za katero se s črtanjem 14. člena veljavnega zakona ukinja enega pravnih temeljev za ustanovitev že obstoječe. Vendar to ni ovira za interesno združevanjevseh oglaševalcev, ne glede, ali so to pravne oziroma fizične osebe. Bo pa po trditvah vlade na ta način dana možnost tudi drugim subjektom, da se združujejo. Spremembe in dopolnitve tega zakona dokončno razrešujejo določeno neusklajenost z akti na lokalni ravni, na katero so potrošniki opozarjali že vrsto let. In sicer, ceno vode je treba obračunavati po dejanski dobavi, izkazani na njegovem števcu oziroma merilniku, vodomeru, kar pa se v praksi večinoma ni izvajalo oziroma ni bilo izvedljivo. Zakaj? Oskrba s pitno vodo je namreč bila v pristojnosti lokalne skupnosti in je tako tudi odgovornost za izvajanje javne gospodarske službe v celoti poverjena lokalnim skupnostim. Pogoji o načinu dobave pitne vode, odjemu pitne vode, tehničnih pogojih priključevanjana omrežje, tehnična izvedba odjemnega mesta, dostopnost vodomerov, pogoji za gradnjo vodomerov, lokacije merilih mest in drugi tehnični ter ostali so določeni z akti na lokalni ravni. Sprememba 40. člena pa bo omogočila potrošnikom, da si na svoje stroške vgradijo ustrezne merilnike, če seveda to dopuščajo tehnične možnosti, ker tehnične možnosti so pač različne od objekta do objekta. Tako se bo porabnikom omogočilo plačevanje energije in vode na podlagi dejanske porabe in s tem se bo spodbujala tudi racionalna raba teh virov, konkretno vode. Poslanska skupina združene liste mnogo pričakuje tudi od podzakonskih aktov, zlasti tistega, ki naj bi se nanašal na drugi odstavek 15. člena in obravnava podrobnejšo opredelitev in ureditev garancijske obveznosti. Poslanska skupina meni, da je to problematiko treba zelo jasno [[opozorilni znak za konec]] in nedvoumno obdelati ter opredeliti. Žal poslanci poslanske skupine združene liste ugotavljamo, da zakon sam ne bo razrešil celovitega področja varovanja potrošnikov, zlasti pa ne vprašanja premajhnih in neučinkovito porabljenih proračunskih sredstev, namenjenih za varstvo potrošnikov, kar je posledica neustreznega načina sofinanciranja programov varstva potrošnikov, zlasti na segmentu javnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala. Ura je pač kruta zadeva in se je, prosim, držite. Besedo dajem Branku Kelemini za stališče poslanske skupine socialdemokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, še enkrat. Spoštovani! Poslanska skupina socialdemokratske stranke ne bo nasprotovala sprejemu predloga sprememb in dopolnitev zakona o varstvu potrošnikov. Menimo, da se je z večino sprememb zakona o varstvu potrošnikov položaj potrošnikov nekako izboljšal. Seveda se zavedamo, da je sam proces spremljanja varstva potrošnikov dinamičen proces in da so potrebna večkratna usklajevanja in spremembe, zato da se prilagodimo vsem novim, sodobnim spoznanjem, ki izhajajo predvsem iz prakse, in da sledimo tudi novim tehničnim rešitvam, ki na tem področju nastajajo. Čeprav ni najbolj primerno, ampak vseeno bi spomnil na to, da vlada nekako še vedno mogoče ne pozna novega poslovnika najbolje oziroma tudi državni zbor velikokrat krši poslovnik, predvsem pa delovna telesa, in gradiva, ki mogoče niso niti primerna za nadaljnjo obravnavo, kar je bilo posebej velikokrat poudarjeno, vseeno dajemo v obravnavo in potem dejansko celoten tekst tako rekoč z amandmaji, ki jih predloži predvsem vladna koalicija, popolnoma spremenimo. Mislim, da je to nedopustno in da bi bilo take predloge zakonov treba vračati vladi v popolno uskladitev in pripravo boljšega besedila. Ne bi razpravljal o vsebini samega zakona, kot sem povedal, naša poslanska skupina bo tudi določene amandmaje podprla, predlogu zakona pa ne bo nasprotovala. Hvala lepa.
Hvala tudi za to stališče. Najavljam stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in kolega Stanislava Brenčiča. Se odpoveduje. Zato dajem besedo Igorju Štembergerju za stališče Stranke mladih Slovenije.
Hvala za besedo. Poleg prilagajanja zakona direktivam Evropske unije prinašajo te spremembe tudi določene novosti s področja elektronskega poslovanja, posebnih prodajnih pogodb in dodatno zaščito potrošnikov, kar je po vključitvi Slovenije v Evropsko zvezo z razširitvijo trga, globalizacijo in novimi načini kupovanja blaga in storitev tudi nujno potrebno. Zato podpiramo spremembe 7. člena zakona, ki nalaga proizvajalcu dokazovanje primernosti izdelka v primeru, da ima kupljen izdelek določeno stvarno napako. Moramo se zavedati, da je v razmerju prodajalec-kupec slednji tisti, ki je v podrejenem položaju. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije se tudi strinjamo s črtanjem 12. člena, ki ohranja 14. člen zakona in je zakonska podlaga za obstoj slovenske oglaševalske zbornice. Slovenska oglaševalska zbornica združuje vse najpomembnejše oglaševalce, oglaševalske agencije in tudi medije. Slovenska oglaševalska zbornica je sprejela slovenski oglaševalski kodeks, ki pomeni dopolnitev obstoječih pravnih aktov, ki regulirajo dejavnost oglaševanja. S kodeksom so poenoteni kriteriji za delo vseh posameznikov in organizacij, ki so vključeni v proces oglaševanja na območju naše države in z njimi je oglaševalska dejavnost opremljena s samoregulativnim mehanizmom. Slovenija je z zakonodajo na področju zavajajočega in nedostojnega oglaševanja vključena v zakon o varstvu potrošnikov v enem samem členu. Predlog sprememb, ki jih imamo danes pred sabo, ta člen sicer razširja in bolj podrobno ureja materijo, a še vedno preširoko. Po oglaševalskem kodeksu pa so podrobno opisani dejavniki dopustnega oglaševanja, poštenost in resničnost oglasa, oglaševanje za otroke in mladostnike, dostojno oglaševanje in podobno. Kodeks zavezuje vse fizične in pravne osebe, ki sodelujejo v procesu oglaševanja v Sloveniji, tako oglaševalcev, oglaševalske agencije kot tudi medije. Postopek ocene skladnosti oglasa s kodeksom pred oglaševalskem razsodiščem pa lahko sproži vsakdo, tako pravne kot fizične osebe. Sam postopek pritožbe na oglaševalsko razsodišče je enostaven, hiter in brezplačen, kar je za potrošnika še posebej pomembno. Oglaševalsko razsodišče je dolžno sprejeti razsodbo v 30 dneh od prejema pritožbe. V primeru, da ugotovijo, da je oglas sporen, je oglaševalec deležen takojšnjih sankcij: Zahteva po popravku ali umiku spornega oglasa, pobuda tržnemu inšpektorju ali drugim državnim organom za ustrezno ukrepanje, pobuda za sprožitev kazenskega postopka in podobno. Vsi člani slovenske oglaševalske zbornice so zavezani k spoštovanju razsodb tega razsodišča. Seveda mora biti v zakonu podana možnost, da osebe, ki imajo pravni interes za prepoved zavajajočega ali ureditev primerjalnega oglaševanja, imajo možnost sprožiti pravni postopek. Sistem prostovoljne samoregulative služi tako oglaševalski industriji kot potrošnikom. V večini držav z visoko razvito oglaševalsko stroko so prišli do spoznanja, da samo zakonska določila ne morejo uspešno urejati odnosov v oglaševalskem trikotniku oglaševalec-oglaševalska agencija-medij. Še zlasti pa samo zakonska določila ne morejo zagotoviti popolnoma poštenega, dostojnega in resničnega oglaševanja, pa če so še tako podrobna, in s tem tudi zagotoviti varstva potrošnikov. Oglaševanje je dejavnost, kjer je potrebno slediti smernicam razvoja iz dneva v dan. Kodeks pa se lahko po potrebi spreminja in prilagaja novemu dogajanju neprimerno hitreje, kot lahko spreminjamo zakonodajo. Zaradi navedenega v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije menimo, da je potrebno obstoječi 14. člen zakona o varstvu potrošnikov, ker je pravna podlaga za obstoj zbornice kot pravne osebe, nujno ohraniti. Tudi odbor za gospodarstvo je ocenil, da člen ne omejuje pravice drugih subjektov, da se združujejo in delujejo na tem področju. Prav tako podpiramo spremembe zakona, ki določajo pravice potrošnikov v poslovanju preko interneta, elektronske pošte in ostalih novejših komunikacijskih sredstev. Kako pomembno je varstvo potrošnikov, se je pokazalo tudi ob zadnjih primerih oporečnih živil. V današnjem svetu, ko je potrošnik po donkihotovsko prepuščen bojevanju z velikimi proizvajalci blaga in storitev, so zakoni, ki ščitijo njegove pravice, zdravje in življenje, še toliko bolj pomembni, zato bomo predlog zakona seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi za to stališče. In še stališče poslanske skupine LDS. Kolega Blaž Kavčič bo predstavil to stališče. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V Liberalni demokraciji Slovenije vidimo cilj tega zakona predvsem v prilagajanju ureditve na področju varstva potrošnikov direktivam Evropske unije. Ob tem pa smo v procesu obravnavanja konkretnih določil imeli pred očmi na eni strani varovanje potrošnikov, na drugi strani pa omogočanje konkurenčnega poslovanja podjetij. Dosežena raven varstva potrošnikov je v Sloveniji že dokaj visoka. To dejstvo, ta ocena je zahtevala pazljiv odnos pri prenašanju področnih direktiv v slovenski gospodarski prostor. Nekatere spremembe in dopolnitve tega zakona pa predstavljajo po svoji vsebini predvsem odpravo ugotovljenih napak in pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri dejanski uporabi potrošniške zakonodaje v preteklosti oziroma do tega trenutka, torej do trenutka priprave tega predloga zakona. Pri tem bi lahko še posebej izpostavili ureditev na področju oglaševanja, stvarnih napak, na področju posebnih prodajnih pogodb, na področju elektronskega poslovanja in na področju učinkovitega pravnega varstva. Ocenjujemo, da je predlagatelj s predlogom tega zakona seveda šele v tisti fazi, ko mu dodamo predloge amandmajev, ki bodo tudi predmet odločanja na tem državnem zboru, da smo s tem skupaj izpolnili zahtevo iz pridružitvenega sporazuma na eni strani, na drugi strani pa bomo omogočili potrošnikom, da njihove pravice v obdobju gospodarskega razvoja ostanejo varovane tako, da se ne izkorišča njihovo morebitno manjše poznavanje problematike ali neizkušenost, hkrati pa naj ta zakon omogoča razvoj gospodarstva in vključitev slovenskega trga v enotni evropski trg. Mislim, da je dobro, da je vlada prisluhnila stališčem matičnega delovnega telesa, zato bomo v poslanski skupini LDS podprli predlog zakona skupaj z amandmaji štirih poslanskih skupin koalicije. Hvala lepa.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 20.11.2002. Pri tem bi samo opomnil, da je najavljeni čas razprave posamezne poslanske skupine LDS 5 minut, SDS 5 minut, SLS 3 minute, Nova Slovenija 10 minut in vlada 10 minut. SMS je sicer planiral, pa se je odpovedal. Prehajamo k 5. členu. Dajem v razpravo 5. člen in amandma poslanske kluba LDS, poslanskih skupin združene liste, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členu 5 in amandmaju k temu členu. V razpravo dajem člen 14 in amandma istih poslanskih skupin k členu 14. Kdo želi besedo? Ne vidim želje po razpravi, zato jo zaključujem. V razpravo dajem 17. člen in amandma prej navedenih poslanskih skupin k 17. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo k 17. členu. V razpravo dajem 63. člen in amandma poslanskih skupin koalicijskih strank, če tako rečem, k 63. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo k 63. členu. V razpravo dajem novi 66. a/ člen poslanskih skupin LDS, Združena lista, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo k novemu 66. a/ členu. V razpravo dajem še novi 66. b/ člen istih poslanskih skupin. Kdo želi besedo prosim? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o členih in amandmajih. V skladu s časovnim potekom seje zbora bomo glasovali o teh amandmajih danes zvečer ob 20. uri in 15 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in bomo sejo nadaljevali ob 15. uri 40 minut z 8. točko dnevnega reda. Hvala za sodelovanje in odrejam odmor.
Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade. Nadaljujemo sejo in prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O REVIZIJI POSTOPKOV JAVNEGA NAROČANJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavniki vlade so tu navzoči, vendar se k razpravi naprej niso prijavili. Šli bomo na obravnavo poročila matičnega delovnega telesa, to je komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Prosim predsednika te komisije, dr. Andreja Bajuka, da predstavi poročilo komisije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni vsi. Pobudo za spremembo zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, ki je danes pred državnem zborom, je načela komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ, in sicer na podlagi ugotovitev k poročilu o delu državne revizijske komisije za leto 2000. Ugotovilo se je, da dosedanje določbe ne zagotavljajo zadostnega varstva postopkov javnega naročanja. To pobudo za spremembo zakona o reviziji postopkov javnega naročanja je komisija predlagala državnemu zboru skupaj s pobudo, da bi istočasno obravnavali tudi spremembo zakona o javnih naročilih, saj sta oba močno povezana in sprememba enega zahteva spremembo ali usklajevanje tudi z drugim. Na svoji 9. redni seji, dne 25. oktobra 2001, je ta državni zbor te sklepe sprejel. Opozarjamo, da vlada do sedaj še ni pripravila zakona o javnih naročilih in to delo nas neizogibno še čaka. Ker na komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ ni bil sprejet sklep, da bi se ta zakon obravnaval po normalnem postopku, je komisija le sprejela sklep za javno predstavitev mnenj, ki je potekala 17. junija leta 2002. Razprava je vsebovala pet vprašanj, na katere so odgovarjali udeleženci te javne razprave mnenj. Prvič. Ustavnopravni položaj državne revizijske komisije za revizijo postopkov javnih naročil ob upoštevanju našega pravnega reda in direktive Evropske unije. Drugič. Po kakšnem postopku naj odloča državna revizijska komisija, pravdnem ali upravnem oziroma o katerih zadevah odloča, ali o dispozitivu pritožnika ali tudi o kršitvi drugih določb postopkov javnega naročanja, za katere pritožnik ne ve, ali jih ni vključil v dispozitiv? Tretjič. Ali naj državna revizijska komisija zagotavlja samo pravno varstvo ponudnikov ali tudi ščiti javni interes in nadzira celotno zakonitost spornega postopka javnega naročanja? Četrtič. Ali naj urad vlade Republike Slovenije za javna naročila kot organ izvršilne veje oblasti pridobi aktivno legitimacijo za vlaganje zahtevkov za revizijo ali naj ima revizijo za vlaganje zahtevkov poleg tega urada tudi kakšen drug organ, na primer državno pravobranilstvo ali urad za varstvo konkurence ali podobno? In petič. Vloga računskega sodišča Republike Slovenije pri nadzoru javnih naročil z vidika zakonitosti, gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti javne porabe. Zapisnik te javne razprave je bil posredovan vladi, ki je pripravila določene amandmaje. Predlog zakona je bil ponovno obravnavan na seji komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, na njeni 20. redni seji, 14. novembra tega leta. Predlog, ki je sedaj pred državnim zborom, je bil v celoti sprejet. Ostala so tri odprta vprašanja, o katerih smo se uskladili s službo za zakonodajo, in sicer glede amandmaja k 1. členu ter amandmaja k 7. in 8. členu. Opozarjam le, da so zaradi časovne stiske bili ti amandmaji vloženi kot amandmaji poslanske skupine Nove Slovenije, čeprav predstavljajo po moji oceni usklajeno mnenje članov komisije. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala tudi vam za podano poročilo. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 25.11.2002. Naj vas opomnim na planirani čas, maksimalni čas razprave: LDS 15 minut, SDS 10 minut, združena lista 5 minut, SLS 3 minute, Nova Slovenija 25 minut, DeSUS 5 minut in SNS 10 minut. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Besedo želi dr. Bajuk. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. To je eden od treh amandmajev, ki sem jih omenil v svoji predstavitvi kot predsednik komisije. Dejansko je bil pripravljen v službi za zakonodajo, gre pa za to, da se v 1. členu mora vključiti tudi dejstvo, da je po vseh spremembah zakona, ki je zdaj v obravnavi, nujno treba vključiti, da gre za varstvo pravic ponudnikov in javnega interesa. Ta dodatek, da gre tudi za javni interes, je ključnega pomena, ker vsi drugi amandmaji tega zakona in predloga, ki ga imamo danes pred seboj, zahtevajo, da se to tudi omeni. Hvala lepa.
Hvala vam. Želi še kdo besedo? V razpravi je še vedno 1. člen in amandma. Gospod Vučko, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glede na stališče zakonodajno-pravne službe in pregled amandmajev, ki jih je vložila Nova Slovenija, lahko rečemo, da so amandmaji v tistem delu, kjer dopolnjujejo obstoječi tekst tako 7. kot 8. člena, pa tudi 1. člena, povsem korektni in jih bomo tudi v poslanski skupini LDS podprli. Seveda pa bi rad tudi izrabil to priložnost in povprašal vlado, kaj meni v zvezi s pripombo k 5. členu zakonodajno-pravne službe, ker seveda zakonodajno-pravna služba nasprotuje aktivno, to se pravi legitimacijo za vložitev zahtevka, urad za javna naročila in urad za varstvo konkurence. Tako da [[...]]
Bomo na koncu, ko bo ostal še čas za razpravo. Niste najavili razprave, ampak domnevam, da ne bo čas razprave izkoriščen 100%, pa vam bom dal na koncu besedo. Želi še kdo razpravo k 1. členu? Dr. Bajuk.
Če mi dovolite, gospod predsednik, rad bi morda odgovoril na vprašanje kolege Vučka, kar se tiče 5. člena. Lahko? K 5. členu. Predvsem gre za to, da je bilo v celotni diskusiji, ali naj to aktivno vlogo ima samo en organ, ki je v izvršilni oblasti, in to je urad za javna naročila, ali naj glede pravnega varstva in zaradi dejstva, da je v celotnem zakonu tudi ključen javni interes, da se tudi to razširi in se razširi tako, da lahko tudi glede tega nastopajo državno pravobranilstvo in pa urad za varstvo konkurence. Komisija se je za to odločila. To je dejansko razlog, zakaj je ta predlog bil tudi sprejet na komisiji. Hvala lepa.
Nihče ne želi več razpravljati o 1. členu, zato zaključujem razpravo k 1. Členu. Prehajamo k členu 7. in amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k členu 7. Kdo želi razpravljati o členu 7. in amandmaju? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo k 7. členu in dajem v razpravo 8. člen in amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 8. členu. Kdo želi besedo? [[Tudi nihče.]] Zato zaključujem tudi to razpravo o 8. členu. Jaz moram pojasniti, da 5. člen v bistvu ni več v razpravi, da je zaprt. Jaz bi kljub temu dal besedo predstavniku vlade, gospodu Igorju Šoltesu direktorju urada za javna naročila besedo, da to pojasni.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Kot je bilo že rečeno, je predlog vlade in tudi usklajen potem v sami komisiji, da se podeli aktivna legitimacija tudi uradu za javna naročila in tudi družbenemu pravobranilstvu ter uradu za varstvo konkurence predvsem v smislu zaščite tudi javnega interesa, ki s sedanjim zakonom ni bil ustrezno zavarovan. Kot veste, je zakon o reviziji postopkov javnega naročanja izrecno navajal, da je pravno varstvo namenjeno zgolj in samo ponudnikom, ne pa, če rečem, javnemu interesu, praksa pa je pokazala potrebo tudi po varovanju javnega interesa, to je, če rečemo, vsebinska utemeljitev, zakaj tak predlog podpiramo. Se pravi, da ga tudi vlada predlaga. Drugi del, bom rekel mogoče formalnih zadržkov s strani sekretariata za zakonodajo pa po našem mnenju ni povsem utemeljeno, ker zakon lahko da posebno pooblastilo za določene pristojnosti, kljub temu da sam organ v svoji osnovi teh pristojnosti nima. Zato vlada meni, da je tekst, o katerem teče razprava, ustrezen.
Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo o tej točki dnevnega reda. O amandmajih bomo [[...]]Še dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi samo rad splošni komentar, ker mislim, da je nujno potreben, in sicer v imenu poslanske skupine Nove Slovenije in ne kot predsednik komisije. Dejstvo je, da eno od ključnih vprašanj tega zakona po naši oceni ni rešeno. To je vprašanje sodnega varstva, ki je bilo označeno za eno od odprtih vprašanj glede usklajevanja z evropsko zakonodajo. Dejstvo je, da ko smo se končno odločili, da bomo obdržali pravdni postopek, nismo še našli, ne vlada in tudi ne mi sami, nekega pravega odgovora, kako to stvar rešiti. Če bi šli po poti upravnega postopka, bi potem bilo v nekem smislu samoumevno in tudi možno. Sedaj pa to še ni. Upamo, da bo, ko bo vlada predstavila, kot nam je bilo obljubljeno že večkrat, da bomo v kratkem času dobili v obravnavo spremembo zakona o javnih naročilih, da bomo utegnili to vprašanje še rešiti v sklopu tistega zakona. Ocenjujemo, da bomo glede vprašanja sodnega varstva se še morali vrniti k temu zakonu. Predvsem zato, ker zaenkrat, tako kot je zdaj predvideno, bo nekdo, ki se pritoži, nima druge možnosti, kot da začne postopek za odškodnino, ne pa da bi lahko razveljavil odločbo državne revizijske komisije. V pravdnem postopku je to s pravnega vidika silno komplicirana zadeva. Rešitev ni samoumevna. Pričakujemo pa, da se bo morda možno na to vprašanje ponovno osredotočiti, ko bomo obravnavali zakon o javnih naročilih in morda se bo tam možno tega problema lotiti. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala lepa, dr. Bajuk. S tem zaključujemo to razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali ob 20.15 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Zdaj bi pa prosil za malo posluha. Ob 16.55 bi sicer nadaljevali z 9. točko dnevnega reda, to je predlog zakona o maturi. Med tem časom je bil vložen proceduralni predlog poslanca italijanske narodnosti, gospoda Battellija, da želi k temu predlogu soglasje oziroma obravnavo s strani poslanske skupine narodnostne skupnosti in zato ta predlog zakona nima zdaj proceduralnih možnosti, da gre v razpravo. O tem sklepu bomo glasovali vključno z glasovanjem o ostalih točkah dnevnega reda ob 20.15 uri. Zato zdaj seje ne bomo nadaljevali ob 16. uri 55 minut kot je bilo predvideno, temveč z 10. točko dnevnega reda ob 18. uri in 55. Prekinjam sejo državnega zbora.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, nadaljujemo z delom. Med nami lepo pozdravljam predstavnico in predstavnika vlade. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OMEJEVANJU PORABE ALKOHOLA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister, dr. Dušan Keber, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci. Pred vami je v drugem branju zakon, ki je v tem letu doživel na različne načine številne obravnave. Svoj začetek in krst pravzaprav že pri razpravah o omejevanju oglaševanja alkohola. Dovolite mi, da na začetku tega branja izrečem zahvalo vsem poslancem, s poudarkom tudi opozicijskim poslancem, ki so pravzaprav zelo tvorno prispevali, da je pred vami različica zakona v drugem branju, ki je po naši presoji najboljša, ki ni prišla v svojo kompromisno obliko, ki je zadržala vsa tista sporočila, ki smo jih hoteli doseči s tem zakonom in ki jo lahko s strani predlagatelja predajamo temu parlamentu v nadaljnjo obravnavo s čisto vestjo. Zakon je namenjen snovi, ki je tradicionalno med nami prisotna in ki v svoji pretirani uporabi pomeni tudi drogo in vodi k zasvajanju ter je posebno nevarna mladim ljudem. Zato ta zakon, čeprav seveda samo s tistim, kar zakon omogoča, želi prispevati k temu, da bi bil naš pristop in naš poskus omejevanja tega zla v tej državi uspešen. Lahko bi na splošno razdelili zakon na dva dela: gre za ukrepe za omejevanje porabe alkohola in ukrepe za preprečevanje škodljivih posledic alkohola. Pri ukrepih za omejevanje porabe alkohola so seveda ti ukrepi skoraj v vseh izvedbah, v vseh členih vezani tudi na določene sankcije za tiste, ki teh odredb ne spoštujejo. Kljub temu pa bi želel povedati, zlasti spodbujen z razpravami, ki so bile v javnosti, da ta zakon nikakor ne bo deloval represivno, ampak bo skušal s temi svojimi omejitvami vplivati - in to se je že zgodilo pri drugem podobnem zakonu, kadilskem - na spremenjen pogled na alkohol, na spremenjene oziroma bolj oprezne poglede tistih, ki prodajajo in ki točijo alkohol, na njihovo zavedanje, da so dolžni vsaj pri najbolj občutljivi populaciji, pri mladih ljudeh do 18. leta, sami od sebe, ne zaradi tega, ker bi bili pod pritiskom grožnje kazni, omejevati prodajo in ponudbo alkohola. In da bodo tudi ljudje, vsi državljani, ki bodo priče taki ponudba alkohola, lahko ustrezno odreagirali v vsakdanjem življenju. Mislimo, da bo ta omejitveni del zakona imel največji vpliv samo na to oziroma predvsem na to. In da bodo sankcije v posameznih primerih, ki bodo sledile, najbrž zgolj izjeme, ki bodo potrjevale prvo pravilo. Na drugi strani zakon odpira konsistentno stalno politiko na področju delovanja za zmanjševanje porabe alkohola, podpira ustanavljanje telesa, ki bo na ravni ministrstva za zdravje koordinirano skrbelo, da bodo nastajali redni projekti, programi in bo tudi bedelo nad učinkovitostjo teh programov, s katerim želimo zmanjšati porabo alkohola. Treba je seveda vedeti, da mi res želimo zmanjšati porabo alkohola. Ta poraba je res prevelika v primerjavi z večino držav v Evropi, ampak želimo hkrati povedati, kar se ekonomskih posledic tiče, da bo ta zmanjšana poraba, ki jo pričakujemo, prinesla povečano ekonomsko blagodat, ker vsaka velika poraba alkohola tudi na ekonomski plati prinaša državi izgubo in te izgube so drastično večje, kot pa je ekonomski učinek same prodaje alkohola. Dovolite samo še dve besedi, kaj se je zgodilo med prvim in drugim branjem. Zakon je pravzaprav doživel izboljšave v odboru za zdravstvo in socialno politiko. V zakonu smo na novo opredelili mejo za žgane pijače pri 15%, kar je v skladu z definicijami, ki smo jih vmes sprejeli. Zelopomembno določilo je dodajanje alkoholnih pijač v nealkoholne pijače, kar pomeni, da skušamo odpraviti tisto, kar je najbolj perverzno, da se preko nealkoholnih pijač, ki sem jim dodaja alkohol, skuša vplivati na mlade ljudi, da se naučijo na v bistvu na začetku slab okus alkohola. In da končam, opredelili smo tudi, da vsak ponudnik alkoholne pijače mora ponujati dve različni nealkoholni pijači, ki sta cenejši od najcenejšega alkohola. In to ne samo v gostilnah, temveč tudi v trgovinah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi mnenje.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Predlog zakona o omejevanju porabe alkohola je obravnaval odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično telo na svoji 25. redni seji dne 6.11. Člani odbora smo se seznanili z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je zakon dodobro preučila in tudi k predlogu navedla konkretne pripombe k 5., 9.in 15. členu predloga zakona. V skladu s poslovnikom je odbor opravil razpravo o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih, pri čemer sta vložili kvalificirani predlagateljici, poslanski skupini Liberalne demokracije in Združene liste Slovenije, svoje amandmaje ter tudi kolega poslanec Cukjati. Pri delu odbora so sodelovali tudi predstavniki združenja za trgovino pri gospodarski zbornici Slovenije in predstavniki obrtne zbornice Slovenije. Oboji so imeli konkretne pripombe k 2., 5., 10. členu, in to predvsem z vidika vsebnosti alkohola v živilih ter pripombe na naloge Sveta za zdravje in na čas omejitve prodaje alkoholnih pijač. V razpravi so člani odbora največ pozornosti namenili vprašanju, kako spremljati uresničevanje določb zakona v praksi, kako zaščititi potrošnika oziroma porabnika in posredno s tem zmanjšati škodljive posledice prekomerne porabe oziroma uživanja alkohola. Ob konstruktivni razpravi o posameznem členu je odbor sprejel amandmaje dveh poslanskih skupin, to je Liberalne demokracije Slovenije in Združene liste socialnih demokratov k 2., 10. in 13. členu, ter amandmaje poslanskega kolega dr. Cukjatija k 12. in 13. členu. Odbor ni sprejel amandmajev poslanca Cukjatija k 4. in 7. členu. Poslanec Cukjati pa je tudi umaknil amandmaje k 7. in 9. členu. Brezpredmetna sta postala amandmaja dr. Cukjatija k 5. členu, ker je odbor oblikoval in sprejel svoj amandma, brezpredmeten pa je tudi amandma poslanskih skupin k 12. členu. Odbor pa je glede na tehtne ugotovitve, ki izhajajo iz mnenja sekretariata, oblikoval svoje amandmaje k 5. oziroma dva amandmaja k 5., dva amandmaja k 7., amandma k 9., amandma k 15. členu. Odbor je po končani razpravi tudi glasoval o vseh členih in tudi vse člene izglasoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 20.11.2002. K razpravi so se priglasile poslanske skupine, in sicer LDS 5 minut, SDS 15 minut, Združena lista 3 minute, SLS 3 minute, Nova Slovenija 15 minut, DeSUS 5 minut, SNS 10 min, SMS 10 minut in vlada 10 minut. Amandmirani so trije členi.V razpravo dajem 5. člen in amandma poslanskih skupin DeSUS, LDS, SLS in poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zato zaključujem razpravo in dajem v razpravo 7. člen in amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Zagotovo se pri vsakem zakonu, ki ga sprejemamo, sprašujemo o možnih učinkih. Če je možno od zakona pričakovati pozitivni učinek, se ga splača sprejeti. Tudi če ni pričakovati, ne vem, kakšnih drastičnih zmanjšanj alkoholizma na Slovenskem, ampak če le za nekaj procentov zmanjšamo alkoholizem ali če vsaj za nekaj promilov premaknemo javno mnenje glede te slovenske značilnosti, potem se splača sprejemati zakon. Vendar če ga sprejemamo, bi želeli, da smo dosledni v posameznih dikcijah. Med razpravo na odboru je bilo sprejeto v nekaterih členih načelo, da kar se prepoveduje ali zapoveduje ali kjer se postavljajo pravila igre v gostinskih obratih, naj to velja tudi za vse prodajalne alkoholnih pijač, ne samo za gostinske obrate, ampak tudi za bencinske črpalke ali trgovine in druge. Primer: v 13. členu se je prej glasilo: »Gostinski obrati, ki prodajajo alkoholne pijače, morajo imeti vsaj dve različni vrsti brezalkoholnih pijač.« Mi smo na odboru sprejeli, da to pozitivno načelo naj ne velja samo za gostinske obrate, ampak tudi za bencinske črpalke. Tudi tam, če prodajajo alkohol, naj bo tudi sok na razpolago. In podobno tudi v trgovinah. Če prodajajo alkohol, naj imajo zapovedano tudi brezalkoholne pijače. Tega načela pa nekako nismo uspeli sprejeti v 7. členu, ki v drugem odstavku govori, da je v gostinskih obratih prepovedana prodaja alkoholnih pijač osebam, ki kažejo očitne znake opitosti od alkohola. Zagotovo je to pametna določba, čeprav se tukaj pojavljajo pomisleki. Najprej, pametna določba zaradi tega, ker očitno opita oseba, bi lahko rekli, je v tistem trenutku vendarle premalo kritična, je skoraj da na nek način opravilno nesposobna in če bi ji še dodatno ponujali ali prodajali alkoholno pijačo, se lahko zgodi, ne samo za njega, ampak za okolico, tako družinsko kot socialno okolico, lahko velika napaka. Da ne omenjam prometnih nesreč in podobno. Vendar se tu pojavljati dve dilemi. Kako ugotoviti očitno opitost? Menim, da tukaj ni bistvenih dilem. Kajti so znaki, dvomljivi znaki opitosti, a o tem zakon ne govori. Zakon govori o tistih očitnih znakih, ko vsak lahko na hitro ugotovi, ali oceni, da gre resnično za zelo opitega človeka. Vendar, če je to v gostinskih obratih, zakaj ne bi to načelo veljalo tudi v trgovini in tudi na bencinski črpalki. Tam prav tako nastopajo ti argumenti, te utemeljitve, ki naj bi jih upoštevali pri preprečitve dodatne škode, tako za kupca kot za okolico. In še en pomislek se včasih pojavlja. Kaj pa, če bo posameznik zahteval nakup alkoholne pijače? Kako naj se prodajalka temu upre? Menim, da možnost izsiljevanja ne more biti razlog, da mi take zakonske določbe ne bi sprejeli. Zaradi tega smo mi predlagali amandma k 7. členu, kjer ta določba, da se očitno opitim osebam ne sme še nadalje ponujati, prodajati alkohola, ne velja samo za gostinske obrate, ampak na splošno pri vseh prodajalcih alkoholnih pijač. Upam, da bo amandma sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. V tretjem branju smo soočeni zgolj s tremi amandmaji, od katerih sta dva redakcijske narave, v bistvu vsebinske oziroma deloma problematičen je ostal samo sedaj ta 7. člen oziroma amandma k 7. členu. To je člen, ki govori o tem, kdaj se lahko prepove prodaja in ponudba alkoholnih pijač in pijač, ki so ji dodani razni tudi alkoholni dodatki. Mislim, da vsebinsko ne gre za zelo sporno dilemo in predpostavljam, da bomo poslanke, poslanci vsak po svoji lastni presoji tukaj glasovali. Pravzaprav se bomo odločali med manj in bolj restriktivnim pristopom. Tako kot je že poslanec, predlagatelj amandmaja, razložil, je nekaj, ne rečem soli, ampak logike v predlogu, ki ga podaja. Konec koncev, resnično, zakaj? Če bi šli po analogiji, če v gostinskem lokalu ne, zakaj potem v trgovini, ki je lahko samo dva metra oddaljena od lokala, pa lahko prodajamo in so te alkoholne pijače dostopne. Ampak vendarle mislim, da mogoče pri presoji tega amandmaja se velja nekoliko obrniti tudi na prakso oziroma razmišljanje, kako uveljaviti potem v praksi eno dosledno izpeljavo nekega načela, kjer ne bi puščali razlik med pitjem alkohola v gostinskih lokalih in pridobivanjem in nabavo alkohola v trgovinah. Na samem odboru je bilo podanih s strani vlade nekaj tovrstnih argumentov v tem smislu, da v gostinskem lokalu je sledljivost količine porabe alkohola in pitja lažja. Ampak tudi ta ne vzdrži, če vemo, da se pač lahko lokal zamenja iz trenutka v trenutek. Osebno se bom ravnala po praktični logiki oziroma po upoštevanju možnosti, da se lahko soočamo tudi z zelo majhnimi trgovinami oziroma prodajalnami, kjer je pravzaprav zelo malo kadra, ki bi lahko bilo kos morebitnim neprijetnostim, ki se lahko zgodijo ob konec koncev najbrž res izsiljevanju pri poskusu nakupa alkohola, če tudi ne bi bil po zakonu kupec s tem upravičen. Poleg tega pa tudi kazenske sankcije nekako nimamo. Res, da je po zakonu o prekrških oziroma zoper javni red in mir že druga alinea, se pravi gostinski lokal, pokrit s pravili igre, ki so tukaj na dosegu. Ampak če bi danes prebrali kroniko v osrednjem časopisju, potem bi videli dogodek iz nekega takega segmenta, kjer naj bi domnevno šlo za nekulturno konzumiranje alkohola, če se blago izrazim, kakšne posledice lahko to ima, kjer tudi policija ni kos konzumentom, ki pač presežejo korektno pitje alkohola. Skratka, dilema mislim, da zagotovo ni usodna in tudi ta zakon v svojih intencah ne bo obrnila na glavo. Logično, kar je, je mogoče, da lahko zgolj presojamo, kaj je v praksi lažje. V velikih veleblagovnicah in trgovinah zagotovo to ne bi bilo težko uveljavljati načela, ki ga predlagate, mogoče v enih drugih bolj specifičnih in tudi zelo pogostih situacijah pa bi bilo težko. Vsekakor ta zakon ni bil narejen s predpostavko, da je v Sloveniji kultura pitja, bom rekla, na visoki ravni, drugače tudi ne bi šli v tako restriktivne omejitve, kot so tiste, ki prepovedujejo konzumacijo alkohola tudi v enem kozarcu vina ob kosilu na delovnem mestu. Ampak mi se ne soočamo s to kulturo, se še ne bomo tudi pojav samega prekomernega uživanja alkohola oziroma škodljivega, zagotovo ni odvisen samo od črk zakona, ampak predvsem od splošne osveščenosti. Te poti pa vemo in smo že večkrat povedali, da so dolge, vpete v tradicije, v družbeni, socialni vrednosti in drug kontekst. Dokler tega konteksta ne bo, ne bomo tudi kozarca vina dojemali kot zdravilo, ampak kot nekaj, kar lahko se spremeni v dva kozarca, v tri kozarce ali pa v kakšne mogoče še bolj obremenjujoče in delu nevarne pijače. Osebno bom za manj restriktivno obliko predloga, kot je v osnovnem zakonu, mislim pa, da ni usodno, če bo vaš predlog potrjen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite, potem gospod Drobnič.
Hvala lepa. Glede tega, komu se naj prepove prodaja alkoholnih pijač, je seveda izredno pomembno vprašanje in vredno je narediti marsikaj ali pa vse, da bi tudi z nekaterimi ukrepi, ki so prohibicijske narave, vendar morajo biti čim manj prohibicijski, zmanjšali alkoholizem na Slovenskem. Alkoholizem je v tem trenutku rak-rana Slovencev in bojim se, da bo zaradi socialnega razpada družbe, teh izrednih socialnih razlik v naši družbi, ki so se pojavile v zadnjih desetih letih, alkoholizem se samo še povečeval. Tu mislim, da vlada ne kaže dovolj odgovornosti, dovolj resnosti in da ne priznava svojih zaslug za to, da se število alkoholikov na Slovenskem povečuje. Splošno politiko delitve dobrin bi bilo možno v Sloveniji peljati popolnoma drugače in pripomoči k temu, da bi na podlagi neke pametne politike zmanjševali število ljudi, ki se zatekajo v alkoholizem. To ni bil cilj te politike, te politične opcije, ki vlada v Sloveniji. Jaz seveda podpiram ta amandma, ki ga je naša poslanska skupina postavila. Postavlja pa se še eno drugo vprašanje, ki je v osnovi na nek način etično vprašanje, tudi v zvezi s tem amandmajem. Glejte, ali je etično, da prepovemo šilce alkohola človeku, ki v veliki bedi, veliki stiski ali pa v smrtni grozi poseže po tem. Navedel bom primer. Jaz domnevam, da je v zadnjih petih, šestih letih na Celjskem bilo do 200, 300 ljudi z akutnim rakom, ki so jim v bolnici odklonili zdravljenje. Niso jih pregledali, so jih imeli za zdravljenje, čeprav je to temeljna ustavna pravica in tudi dolžnost ministrstva, da poskrbi za takšne primere. Če tak človek v smrtni grozi, ki kaže očitne znake bolanosti in je podoben alkoholiziranemu človeku, pride v nek lokal in zaprosi, da v tej smrtni grozi dobi šilce alkohola, ali mu je etično odkloniti. Jaz ne vem, ali se ministrstvo sprašuje o kakšni etiki, da se v bistvu posveti zgolj prohibiciji, v tisti zadevi celjske bolnišnice pa ni ukrenilo čisto nič. Ali je tu kakšna morala prisotna? Jaz upam, da bo gospod minister povedal, tudi v zvezi s tem amandmajem, kaj so bile prioritete njegovega ministrstva. Ali ni tisto bolj temeljna pravica, kot pa se ukvarjati na tak rigorozen način s prohibicijo. Čeprav pravim, da je vredno storiti karkoli, da se predvsem mladi ne bodo v to podajali. Primarne instrumente je imela vlada v vseh teh letih:preprečiti vzroke za alkoholizem. Na tem pa ni delala. Jaz ne vem [[...]] Še enkrat ponavljam. Je tisti upravičen, ki mu zdravstvena institucija v tej državi ni pregledala niti rakastega tkiva, ki ga je poslala v smrt, smrtno grozo, da se tolaži vsaj s šilcem alkohola? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani! Gospod Drobnič ima besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zdaj nekako razpravljamo s kakšno mero, ostro mero bi se lotili zmanjševanje uporabe alkohola oziroma zlorabe alkohola, ker stojimo nekako na meji, da je po svoje vino in ne vem kaj še vse, hrana, po drugi strani se pa v tej čudodelni hrani skriva tudi hudič. Glede na to, da je naša družba razmeroma tolerantna in naklonjena do uživanja alkohola [[...]]
Lepo prosim za mir v dvorani.
Saj imamo, saj imamo [[...]]
Spoštovane poslanke, poslanci, lepo prosim. Hvala lepa. Izvolite.
Težko razpravljam, res ne morem.
Lepo prosim, spoštovane poslanke in poslance, poslovnik govori o tem, da govornik ima pravico do miru v dvorani.
[[...]]da deluje tudi sivi trg, tako da nimamo prave predstave o porabi alkohola, da je naša kultura zelo naklonjena uživanju alkohola. No, naj mimogrede povem, gospod Bajuk, ki je videl, kako se te stvari odvijajo v Sloveniji, ob teh praznikih, je rekel: "Kamorkoli pridem ali pa mi pridejo, mi prinesejo flašo." Torej neka kultura, ki tudi v državah, deželah, ki so vinske, ni tako razvita. Glede na to, se sam osebno nagibam k ukrepom, ki so bolj restriktivni. Sam osebno bi podprl amandma Socialdemokratske stranke in to obrazložitev, ki jo je podal gospod Cukjati. Gre pa tudi za to, kako postaviti v enako razmerje trgovino in pa gostinski lokal, ki se znajdeta v neposredni bližini. To je tudi zagotavljanje nekih tržnih enakosti. V tem smislu bi bil naklonjen temu ostrejšemu pristopu. Seveda, da se dobiti pa argumente za to, da se gostilniške lokale obravnava enako, trgovine pa enako. Tako da ravno 100-procentno ti argumenti, ki jih dam, mi jih lahko tudi kdo spodbija. Vendar se jaz nagibam, glede na to, da moramo neko odločitev sprejeti, pa bi se bolj nagibal za to rešitev, ki jo je podal gospod Cukjati. Podprl bi ga s ciljem, da se Slovenija normalizira, kar se tiče uživanja alkohola, na tisto raven, da postane to kulturno in pa prehrambeno doživetje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Za razliko od mojih kolegov, jaz tega člena in tudi zakona ne berem tako skrajno restriktivno in ne kot težko prohibicijo, ampak predvsem kot izrazito in predvsem zelo poudarjeno zaščito zdravja, zaščito tudi javnega interesa za ohranitev tega zdravja, zdravja kot zelo pomembne vrednote in dobrine nacionalnega pomena. Kakor vam je znano, gospod Drobnič, je to ena od najbolj pomembnih in visokih vrednot znotraj javnega interesa. Zaradi tega je treba tudi ta člen in vse ostale člene v tem sklopu tako brati. Če ugotavljamo, da kulture pitja nimamo, lahko tudi ugotovimo, da tukaj je vrsta, zlasti v predhodnih členih, 3. in tako naprej, ukrepov in aktivnosti, ki na en način pripomorejo k dvigovanju tudi kulture pitja. Osveščanje, informiranje, obveščanje, tudi izobraževanje sodijo v ta sklop. Skozi izobraževanje, verjetno bo naslednje leto ali pa čez 5 let gospod Bajuk, ko bo prišel na eno tako kmetijo, ko bo na obisku, mu bodo ponudili, ne eno flašo, ampak bodo mogoče tri različne vrste pijač, in sicer samo en kozarček ob določeni dobri hrani. Ker Slovenci vemo, da to hrano tudi imamo in jo znamo tudi dobro pripraviti. Zato jaz mislim, da zakon je skrajno odmerjeno skušal ene zadeve začrtati, ker zavedajmo se, da problemi, ki izhajajo iz pretiranega užitja alkohola, so na žalost preveliki. Sami ste preverjali podatke, da je procent, ki je tukaj iz nacionalnega bruto dohodka, je skoraj 2 do 5 procentov po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije. Jaz sem nekje celo zasledila, da recimo zdravljenje enega alkoholnega odvisneža stane toliko, kot izobraževanje desetih nadarjenih otrok. Zato jaz mislim, da ob vsem tem je treba temu zakonu nameniti bolj poudarek in ga brati kot izrazito in ekstremno zaščito. Če tudi določen člen prepoveduje konzumiranje alkoholne pijače v določenem obdobju in določenih prostorih, je to gledano samo kot perspektiva za ene boljše čase, ko pa bo zdravje kot temeljni cilj tudi tega zakona zvišan nivo zdravstvenega varstva kompletnega prebivalstva Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Lenko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V Sloveniji imamo ljudje čuden odnos do alkohola. Imamo visoko porabo alkohola na prebivalca in tako je alkohol pravzaprav nepogrešljiv pri tradicionalnih obredih in nas spremlja od rojstva do smrti. Ko pogledamo stvar bolj podrobno, hitro ugotovimo, da ima alkohol zelo negativne posledice na okolico pivca. Dokazano vpliva na poslabšanje zdravstvenega stanja uživalca alkohola, v mnogih primerih pa alkohol vpliva tudi na razpad družine in nemalokrat tudi vodi v prezgodnjo smrt alkoholika. Posebej moram tu izpostaviti vpliv alkohola na otroke in odraščajočo mladino. Raziskave so pokazale, da je dnevno pitje alkohola med mladimi bolj razširjeno kot kajenje. Zaskrbljujoče je, da se nenehno povečuje odstotek 15-letnikov, ki uživajo alkohol in se pri tem opivajo. Na ta problem moramo biti še posebej pozorni, ker raziskave kažejo da se pri tistih, ki začnejo uživati alkohol pred 15. letom, štirikrat hitreje razvija odvisnost alkohola. To pa so zaskrbljujoče ugotovitve. Predvsem zaradi zaščite mladih v naši poslanski skupini DeSUS in tudi jaz osebno podpiramo sprejetje tega zakona, kot tudi vse amandmaje, ki jih je sprejel odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Podpiram tudi sprejetje 7. člena v prvotni dikciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Glede na to, da imamo še pet minut časa, bi izkoristil v podporo temu členu in v amandmaju z dvema, samo z dvema primeroma iz življenja, tudi vi jih najdete lahko sto ali tisoč. Ko sem dežural v splošni urgentni službi na Vrhniki, je policija poklicala, da je nek avto v meji ob cesti, tam proti Horjulu in je šoferja kap. Seveda smo takoj šli, leteli, ker lahko je kap dokončna, lahko je samo delna in podobno. Ko pridemo tja, je bil voznik tako rekoč v komi, vendar nekako je srce delalo normalno, utripi normalni, dihal je normalno, tudi ni bilo znakov ne srčne ne možganske kapi, ampak bil je v komi. Za volanom gospodje. V komi. K sreči je na tistem ovinku bila meja, mehka meja, poraščena in je avto kratko malo zaril naprej v zemljo. V komi, gospodje. Seveda po dolgem času, ko smo pregledali kri, da ni morda koma zaradi hipoglikemije ali česa drugega, smo ugotovili, da je pravzaprav totalka pijan. Gospodje, sto metrov od gostilne. In ko smo šli v gostilno, je natakarica rekla, ja saj je že sem prišel totalka pijan. Ampak so ga še nalivali. Naj bi slučajno ta šofer zapeljal ne v mejo, ampak v neko mamico z vozičkom ob cesti. Gospodje, to so resne zadeve. In to je kaznivo. Drug primer. Vsak mesec nekajkrat imamo blizu nas neko žurko celo noč in sicer neki sosed se ga napije, ampak dokler je pijan, pošteno pijan, je še nekako znosen. Ko pa je totalka pijan, pa ne ve, kaj dela in žena se seveda zapre v hišo, zaklene, on robanti celo noč, nazadnje uspe vlomiti in pretepa ženo inimamo žurko takšno, da človek samo se sprašuje, kako. Ta človek, se dobro ve, ko je pijan, gre od soseda do soseda in sosedje mu s kančkom zlobe ponujajo žgano pijačo. In gre nazadnje še v bife, pijan, komaj opotekajoč in dobi še dodatno pijačo. Vsi vedo, kakšne bodo posledice. Vsi vedo, da bo ženo pretepal. Vsi vedo, da bo vlomil, da bo morda tudi s sekiro šel nad živino v hlevu, vsi to vedo. Gospodje, to je zame kaznivo. Čeprav ta zakon ne bo dosegel tega, da bi tiste sosede kaznoval, ampak nekaj te mentalitete, nekaj te resnosti, resnega odnosa do pijanega človeka, govorimo, ne do tistega, ki je malo vesel, do očitno pijanega, nekaj te resnosti se pa splača zapisati.
Hvala lepa. Se opravičujem. Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mi razpravljamo zdaj o celotnem zakonu, ne o 7. členu. Podpiram predlog amandmaja, kot ga navaja v pregledu dr. Cukjati, ker je bolj dosleden oziroma bolj je v praksi tudi določen. S tem tudi povem, da podpiram, zelo podpiram namen zakona in koncept kot takšen. Vendar pa nisem za to, da bi vsepovprek zganjali neko stanje, kot da smo narod pijancev in še ne vem kaj. Nekaj je v tem zakonu, česar jaz ne sprejemam kot povsem nekako potrebno. Če samo pogledamo naturistično sezono in vzemimo si dejstvo, da se do 10.00 ure ne sme nikakršne žgane pijače dodajati v čaj, v druge napitke in tako naprej, je to v praksi težko izvedljivo ali tudi morda celo nepotrebno. Človek bi razumel tam nekje do 8.00 ure, do 9.00, ko se pač odhaja v službo in na delo. Ampak, samega sebe vprašam, kako bom jaz zdaj, ko pritečem gor na Slivnico in nič ne nosim s seboj, ko pridem zjutraj ob 6.00, 7.00 gor, popijem čaj z eno mero ruma. Zdaj praktično ta gostinec tega meni ne bo smel dati. Jaz bom seveda nosil tisto neko flaško, ki so za to prirejene in jih nosimo vsi ljubitelji gora s seboj, od zdaj naprej s seboj. Hočem reči, zakon je dober, ima dober namen, ampak v nekaterih segmentih pa nekoliko predimenzioniramo zadevo, glede na praktično življenje, ki ga pač živimo, tako je, pa z najboljšo preventivo in odnosom do preprečevanja prekomerne uporabe alkohola. Hvala lepa. Podpiram pa predlog amandmaja dr. Cukjatija.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Dovolite mi, da bi podal samo nekaj komentarjev. Najprej, kar je najpomembneje v zvezi s predlogom poslanca Cukjatija. Jaz sam sem prispeval nekatere argumente za in proti njegovemu predlogu. Prenesel sem jih iz poprejšnje razprave, ko smo tako rešitev že vključili v enega od osnutkov in v resnici je osnovni pomislek zgolj prepoznavnost, hitra prepoznavnost vinjene osebe pred blagajno, za razliko od prepoznavnosti vinjene osebe v gostilni. Vendar dovolite, moje osebno mnenje, v resnici se tudi po novih argumentih, ki sem jih slišal tudi danes, nagiba k rešitvi, ki jo predlaga poslanec Cukjati, zlasti, če ga razumemo v pozitivnem smislu, da to ne pomeni zdaj iskanja teh nesrečnih blagajničark, ki morda ne bodo prepoznale vinjene osebe in bodo kaznovane, ampak da velja prepoved, ki jo poznajo vsi Slovenci, da se vinjeni osebi ne streže alkohol. Če bomo na ta način to razumeli, če bodo to razumele tudi inšpekcijske službe, potem jaz mislim, da to prinaša k večji doslednosti in k temu, mislim namenu tega člena. V resnici pa, jasno, tako kot se tudi sicer zgodi, prepuščam poslancem, da z lastno presojo pri tem členu odločajo, kot se jim zdi razumno. Nekatere druge zadeve seveda, alkohol in trpeči bolniki, dovolite, da rečem na kratko - če že gre za to in če gre v nekaterih primerih tudi za to, kar sprejemam, potem seveda ti trpeči bolniki imajo na razpolago trgovine, ki delujejo od zjutraj naprej in ni potrebno, da v bližnji gostilni do desete ure svoje trpljenje v družbi doživljajo. Enak argument seveda velja za to jutranjo prepoved. Ta jutranja prepoved pravzaprav ni namenjena tistim, ki želijo šilce žganja. Rad bi to ponovil. Namenjena je, da tisti, ki potrebujejo šilce žganja, ne popeljejo s seboj drugih, ki ga ne potrebujejo, da v družbi z njimi zaužijejo šilce žganja. V bistvu smisel preprečevanja točenja v gostilni na neki način je, da prekinjata v narekovajih, kulturni fenomen druženja ob jutranjem šilcu žganja. To je cilj. Seveda so pa vse trgovine odprte in individualna poraba je možna. In navsezadnje, hotelske sobe imajo svoje bifeje in v hotelskih sobah bodo tisti, ki bodo hoteli imeti jutranje šilce, gotovo našli pijačo, ki jo bodo lahko zaužili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ni več želja za razpravo o 7. členu in amandmaju k 7. členu, zaključujem razpravo in v razpravo dajem še 15. člen in amandma poslanskih skupin DeSUS, LDS, SLS in Združene liste. Želi kdo besedo? Gospod Diaci, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi imel v bistvu eno vprašanje k 15. členu obstoječega teksta. In sicer, piše naslednje: "Policija opravi nadzor nad prodajo in ponudbo alkoholnih pijač" potem druga alinea, "prodaja alkoholnih pijač" in tretja in četrta alinea so pa malce diskutabilne. In sicer piše naslednje: "Prodaja oziroma ponudba alkoholnih pijač v gostinskih obratih osebam, za katere se upravičeno domneva, da jih bodo posredovale osebam, mlajšim od 18 let." In naslednja alinea, "prodaja oziroma ponudba alkoholnih pijač v gostinskih obratih osebam, za katere se upravičeno domneva, da jih bodo posredovale osebam, ki kažejo očitne znake opitosti od alkohola". Mene zanima tole. Besedna zveza "upravičeno domnevati" je po mojem mnenju malce nedefiniran pojem. Kajti, če se malce pošalimo, vsak moški je lahko potencialni posiljevalec, ker se upravičeno domneva, da nosi orodje sabo. In ta besedna zveza, če mi lahko, prosim, obrazložite.
Hvala lepa. Dr. Keber, izvolite.
Gre za pojasnilo tega člena. V bistvu gre za konkretne okoliščine, v katerih se to zgodi. Recimo za mizo sedi mladina in nekdo, ki je starejši od 18 let, med njimi naroča pijačo. Ali drug primer. Pred trgovino se zbere mladina in pošlje nekoga po zaboj pijače. Jasno je, da v prvem trenutku in ob prvem takem poskusu tega ne bo mogoče upravičeno domnevati. Ampak recimo pri naslednjem poskusu bi prodajalec morda lahko domneval, da se bo to zgodilo. Skratka, gre za okoliščine, ki jih seveda interpretira vsakdo zase. Ne pa da bi bilo to, skratka mislimo, da se z razumnim pristopom, in dokaz, ki sledi, ta člen, da smiselno uporabljati. In bi ga tudi bilo dosti težko drugače napisati.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 20.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 20. uri in 15 minut bomo nadaljevali z glasovanjem o predlogih odločitev današnjega dne. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predstavniki in predstavnice vlade! Lep pozdrav vsem. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Najprej prehajamo na odločanje o predlogih sklepov, ki sta bila predlagana na včerajšnji seji zbora v zvezi z vprašanji poslank in poslancev. In sicer je poslanec dr. Andrej Bajuk predlagal sklep, ki se glasi: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Antona Ropa na poslansko vprašanje dr. Andreja Bajuka v zvezi z izvrševanjem državnega proračuna za leto 2001, za katero je računsko sodišče v revizijskem poročilu ugotovilo, da je bilo v pomembnem neskladju s predpisi. O navedenem [[...]]Ugovarjate proceduri? Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Mislim, da govorite netočne stvari. Poslansko vprašanje kolega Bajuka je bilo postavljeno predsedniku vlade, dr. Drnovšku. In če on ni vedel odgovora na poslansko vprašanje, ki je bilo napovedano, je to njegov problem in tudi liberalne demokracije. Vendar ne zamenjevati, da bodo eksperti sedaj odgovarjali na tako vprašanje. Politična odgovornost predsednika vlade je, da na poslansko vprašanje, ki je celo napovedano, odgovori. Če zanika to dolžnost, pač ponižuje ta državni zbor in včeraj se je to ponižanje zgodilo. Vendar to pač kaže neko politično voljo in politični obraz. Ne zdaj lepšati lik in podobo predsednika vlade na tak način, da na neki način ponaredite to, komu je vprašanje postavljeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dovolite, da razložim poslovnik in tudi besedilo. 246. člen pravi, da če poslanec ni zadovoljen z odgovorom, ki ga je dobil na seji, lahko zahteva dopolnitev odgovora, in na predlog poslanca, ki je postavil vprašanje, lahko državni zbor sklene, da bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru vlade. Tako, da besedilo sklepa je korektno. Odgovor vlade je bil podan v osebi ministra za finance in o tem predlogu sklepa našega spoštovanega kolega dr. Andreja Bajuka bomo glasovali. O predlogu sklepa, kot je bil predstavljen, glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev. Za je glasovalo 18, proti 40. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa poslanca Saša Pečeta, ki se glasi: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije dr. Janeza Drnovška na naslednje vprašanje Saša Pečeta: Oblika državne pomoči, viri državne pomoči v smislu zagotavljanja skladnega regionalnega razvoja ob preteklih ukrepih Vlade Republike Slovenije in bodočih ukrepih. O tem glasujemo. Glasujemo. Se opravičujem. Obrazložitev glasu, gospod Jerovšek. Izvolite. V imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Podprl bom ta predlog kolega poslanca Pečeta, kajti področje regionalnega razvoja in neizpolnjevanje zakona, ki je bil na tem področju sprejet z velikimi obljubami, je pravzaprav ena od najhujših kršitev sprejete politike v tej državi, negiranje državnega zbora in prioritet v tej državi. Vidim, da imajo poslanci Liberalne demokracije dosti za povedati na to temo, ampak takrat, ko pa razpravo zahtevamo, je pa ne želijo. Ne vem, upam,da bo danes drugače. [[Glas iz ozadja.]] To mi kradete čas. Se opravičujem.
Lepo prosim, gospod Jakič, da ne segate v govornikovo besedo. Hvala lepa.
Nekatere regije Slovenije se zaradi tega, ker se v Sloveniji ne izvaja politika enakomernega regionalnega razvoja, praznijo. Tudi to je napad na strategijo države. Ko sem bil priča pred tremi tedni soočenju predstavnikov strank, je predstavnik Liberalne demokracije, uradni predstavnik, tako nezaslišane teze, kako bo vlada s podzakonskimi akti spreminjala ta zakon, da je trosil take nesprejemljive teze, da je bilo srhljivo. Jaz ne vem, kaj vse še vlada pripravlja na tem področju. Torej misli enostavno zopet kršiti po Kopačevem vzorcu sprejeti zakon, ne izpolnjevati zakonskih obveznosti in z nekimi podzakonskimi akti napoveduje neke spremembe, ki seveda ne bodo šle v prid temu, da bodo Podravje, Štajerska, Prekmurje, Posočje nekoč postale regije, kjer bo tudi primerljivo, znosno življenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Kangler. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Tudi sam osebno bom podprl ta predlog. Zavedam se, da smo o problemu, katerega je načel spoštovani poslanski kolega gospod Peče, nazadnje spregovorili več leta 1999, ko smo sprejemali zakon o skladnejšem regionalnem razvoju. Tudi sam osebno ugotavljam, da nekateri statistični podatki, ki so skrbno obdelani in so shranjeni na Zavodu za statistiko Republike Slovenije, kažejo na to, da v zadnjem času prihaja do nekaterih razlik med enimi in drugimi regijami. Bodisi da primerjamo demografske podatke ali katerekoli druge podatke. Osebno me zanima kot poslanca in mislim, da bi bilo prav, da nas tudi na to temo v državnem zboru vlada seznani s svojimi ukrepi in aktivnostmi, ki jih pelje, da bi zmanjšala nekatere razlike med enimi in drugimi regijami. Tudi želim ugotoviti, kateri so tisti projekti in naloge, ki so bile s strani regij dobro ali slabo zastavljene, so pa bile s strani vlade podprte ali obratno, pa niso bile izpeljane. In mislim, da v zvezi s tem nas vlada lahko temeljito seznani in da končno po letu 1999 o tem temeljito v državnem zboru spet spregovorimo. Zato bom ta predlog tudi podprl.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Anderlič. Izvolite.
Glasoval bom proti temu predlogu sklepa, zato, ker je bilo iz vašega predloga nerazumljivo, na kaj naj bi se ta razprava nanašala. Namreč gospod Peče je rekel:"Hvala za to možnost. Jaz bom izkoristil priložnost in prosil, če damo na glasovanje, da se ta problematika razvoja mesta Maribor in pa širitve širšega kroga partnerjev, ki bi pri tem sodelovali, torej ne izključno vlado Republike Slovenije in pa aktualna mestna oblast, ki se je žal izkazala za neustrezno, uvrstimo tudi na sejo državnega zbora in s tem pomagamo preko 200.000 ljudem v tem okolju. Hvala." O tem vprašanju, o tem vprašanju, se mi zdi, da ni mogoče jasno razpravljati v državnem zboru, ker tukaj naj bi sodelovala mestna oblast in tudi širši neki partnerji in dokler ni vprašanje jasno definirano, ni mogoče kar tako uvrščati točke na dnevni red, kajti jutri bom jaz predlagal problematiko drugih 200.000 državljanov, nekdo drug pojutrišnjem in tako naprej. Mislim, da za razpravo na državnem zboru morajo biti stvari bolje pripravljene, bolje definirane in v tistem primeru seveda bi tudi jaz lahko to podprl. V tem primeru pa tega ne morem. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peče, izvolite. Obrazložitev glasu.
Hvala za besedo. Poglejte, je nekaj več kot mesec dni nazaj, ko je gospod Kelemina poskušal z enako zadevo. Vse kar bi osebno jaz rad in zaradi česar sem včeraj sprožil to poslovniško možnost, je, da bi v tem državnem zboru v sodelovanju z vlado Republike Slovenije in pristojnimi ministrstvi spregovorili o skladnem regionalnem razvoju. Najsi gre za mesto Maribor ali najsi gre za katerokoli drugo občino, ki je v slabši poziciji, ki je v slabši poziciji kot povprečje Slovenije. Prepričan sem, da je smiselno, da tako točko obravnavamo, se o njej pogovorimo in da vlada Republike Slovenije pripravi ukrepe, kako se bo spodbujal skladen regionalni razvoj. Ta državni zbor, gospodje in gospe, je pred leti sprejel zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki se ga vlada ne drži. Ne drži se ga po informacijah zaradi tega, ker ni dovolj finančnih sredstev. Po drugi strani je v tem trenutku v proceduri zakon o pomoči gospodarskim družbam v težavi. Gre približno za enako materijo, toda tudi ta zakon za sabo ne vleče ustreznih finančnih sredstev. In če hočemo, da se bo Slovenija enakomerno razvijala, in kar mislim, da bi moralo biti v prid in pa ponos vsem nam, mislim, da je potrebno ta predlog za to obravnavo tudi sprejeti. Lahko pa se odločijo da posamezni poslanci, da lovijo jajce v dlaki, dlako v jajcu. To je seveda njihova legitimna pravica in pa njihov odnos do Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Dovolite samo pojasnilo. Vprašanje, ki ga je poslanec Sašo Peče naslovil na predsednika vlade v pisni obliki, je besedilo, ki je zapisano v tem delu. In sicer vprašanje o obliki državne pomoči, viri državne pomoči v smislu zagotavljanja skladnega regionalnega razvoja ob preteklih ukrepih vlade Republike Slovenije in bodočih ukrepih. To je, in poslovnik pravi, da na predlog poslanca, ki je postavil vprašanje, lahko državni zbor sklene, da bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru vlade, ali generalnega sekretarja ali ministra. O tem odloči državni zbor brez razprave in v skladu s poslovnikom je ta sklep tudi izoblikovan. Obrazložitev glasu, gospod Rupar. Izvolite.
Hvala lepa. Točno tako kot ste prebrali, sem tudi jaz razumel ta predlog in ga bom podprl. Pa tudi če bi ga tako napačno razumel, kot ga je kolega Anderlič, bi ga ravno tako podprl. Predvsem zato, ker gre za 200 tisoč ljudi. Oprostite, zame teh 200 tisoč ljudi ni nepomembnih. In če se bomo enkrat začeli pogovarjati o prvi skupini 200 tisoč ljudi, pa drugič o drugi, bomo na desetih sejah morda predelali celo Slovenijo. Ne vedno ene in iste grupacije, 200 tisoč privilegirancev v tej državi, okoli katerih se vrtijo vsi zakoni, vse debate in vsa odločanja, samo njim v prid. Podprl bom ta predlog, samo zato, ker gre za 200 tisoč drugih ljudi.
Hvala lepa. Ker ni več želja po obrazložitvi glasu, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, kot sem ga prebrala. Samo trenutek, prosim. Glasujemo. Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 28, proti 29. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - obravnava predloga odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o preoblikovanju in privatizaciji javnega podjetja Slovenske železnice, d.d. Prehajamo na odločanje o proceduralnem predlogu poslanca Janeza Podobnika, da na podlagi tretjega odstavka 73. člena poslovnika odbor za infrastrukturo in okolje poda mnenje o predlogu odloka glede jasnosti postavljenega vprašanja v skladu s 15. členom zakona o referendumu in ljudski iniciativi. O predlogu proceduralnega sklepa glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 51, proti 7. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet, Zato prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - obravnavo predloga za razpis predhodnega zako nodajnega referenduma o predlogu zakona o invalidskih organizacijah. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: Razpiše se predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah. Še enkrat. Razpiše se predhodni zakonodajni referendum o predlogu zakona o invalidskih organizacijah. To je predlog sklepa, o katerem glasujemo. Glasujemo. Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 9, proti 48. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni bil sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o prekrških. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju k 19. členu. Predlagateljice so poslanske skupine SLS, LDS, Združene liste in DeSUS. Če dovolite, jih v prihodnje imenujem štiri poslanske skupine pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 49, proti 4. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 23. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 46, proti 3. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 26. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti l.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 31. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 114. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 135. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 143. členu. Predlagateljica je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Glasujemo. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 207. členu štirih poslanskih skupin pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 214. členu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Glasujemo. Navzočih nas je 64. Za je glasovalo 18, proti 39. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju k 225. členu, predlagateljice so poslanske skupine pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 61. Za je glasovalo 45, proti 5. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še o zadnjem amandmaju, in sicer o amandmaju k 227. členu istih predlagateljev. Glasujemo. Navzočih nas je 56. Za je glasovalo 42, proti 4. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo končali glasovanje o amandmajih. Zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Zato na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih nas je 61. Za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. K 34. členu je vložen amandma štirih poslanskih skupin pozicije. O tem glasujemo. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je gospod minister pri predstavitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, predlagam, da o navedenem predlogu glasujemo. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih nas je 64. Za je glasovalo 55, proti 5. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 29.11.2002. Službe zbora bodo pripravile pregled sprejetega amandmaja in člena, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona o varnosti na smučiščih ni bilo vloženih amandmajev, zbor o tej točki v okviru druge obravnave ne bo glasoval. Tretjo obravnavo pa bomo opravili v petek, 29.11.2002. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju k 5. členu. Predlagateljice so štiri poslanske skupine pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 63. Za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 14. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 17. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 59. Za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 63. členu istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju za novi 66.a člen istih poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju za novi 66.b člen istih predlagateljev. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Predstavnica vlade gospa Vesna Berk, izvolite.
Predlagam skladno s prvim odstavkom 138. člena poslovnika, da se na tej seji opravi tudi tretje branje predloga sprememb in dopolnitev zakona.
Hvala lepa. Ker lahko ugotovim, da so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in predlagatelji zakona predlagajo, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 52, proti 6. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tako tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 29.11.2002. Službe zbora bodo pripravile pregled sprejetih amandmajev in členov, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju k 1. členu. Predlagateljica vseh treh amandmajev je poslanska skupina Nove Slovenije. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 56, proti 2. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 7. členu iste predlagateljice. Glasujemo. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 44, proti 8. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 8. členu istih predlagateljev. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 47, proti 4. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih. Predstavnik vlade, gospod Igor Šoltes, izvolite.
Predlagam, da se skladno s prvim odstavkom 138. člena na tej isti seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona.
Hvala lepa. Ker lahko ugotovim, da so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in predlagatelj, predstavnik predlagatelja zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 55, proti 3. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Tako bo državni zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 29.11.2002. Službe zbora bodo pripravile pregled sprejetih amandmajev in členov, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. točko dnevnega reda. Ker lahko ugotovimo, da za obravnavo te točke dnevnega reda, to je predloga zakona o maturi, niso izpolnjeni pogoji za odločanje, bomo odločali, ko bodo izpolnjeni pogoji. Na klop ste dobili tudi stališče poslanskega kolega gospoda Battellija, ki upravičeno opozarja, da smo ob obravnavi tega zakona dolžni pridobiti tudi mnenje samoupravne interesne skupnosti. Zato bomo prešli na odločanje o tej točki dnevnega reda, ko bodo ti pogoji izpolnjeni. Prehajamo še na prekinjeno 10. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o omej evanju porabe alkohola. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju k 5. členu štirih poslanskih skupin pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 55. Za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Dovolite, da popravim svojo navedbo v prejšnjem delu, mogoče zaradi hitrosti, seveda samoupravne narodne skupnosti, nikakor ne interesne. Gospod Batteli, se opravičujem. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 7. členu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Glasujemo. Navzočih nas je 58. Za je glasovalo 31, proti 23. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še zadnje glasovanje, in sicer o amandmaju k 15. členu poslanskih skupin pozicije. Glasujemo. Navzočih nas je 52. Za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih. Lahko ugotovim, da so bili v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov. Zato bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Ponovno predlagam, na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika, zboru, da sprejme še naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. O tem predlogu bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 54. Za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 20. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bom nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Predstavnicam in predstavnikom vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem, ravno tako poslankam in poslancem. Hvala lepa in lahko noč. Vse prijazno in iskreno vabim na kulturni dogodek, ki se bo po zaključku seje odvijal v preddverju naše plenarne dvorane. Hvala lepa in lahko noč.