Kolegi poslanci, prosim da zasedete svoja mesta. Pričeli bomo z nadaljevanjem redne seje. Poslanke, poslanci, ostali navzoči! Dober dan. Nadaljujemo z 10. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Pričenjam torej z nadaljevanjem 10. seje, ob tem pa vas obveščam, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: dr. Slavko Gaber, Alojz Posedel in Janko Veber od 18. ure naprej. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DVOJNEM OZNAČEVANJU CEN V TOLARJIH IN EVRIH. Opozarjam vas, da je predviden čas za razpravo 2 uri in 18 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim. Dovolite, prosim, samo, da vas zaprosim, če stopite za centralno govornico.
Hvala lepa. Želela bi podati kratko predstavitev zakona o dvojnem označevanju cen. Z vstopom v Evropsko unijo se je Slovenija zavezala, da bo prevzela denarno valuto, ki jo uporablja 12 sedanjih članic Evropske unije, ki sestavljajo tako imenovano Evropsko monetarno unijo. 28. junija 2004 pa je Slovenija vstopila v evropski tečajni mehanizem ERM2. Slovenija se je odločila prevzeti evro kot denarno valuto po scenariju velikega poka, ki predstavlja glavno alternativo uvedbi evra po madridskem scenariju. To je scenarij, po katerem so evro prevzele sedanje članice evropske monetarne unije. Po scenariju velikega poka uvedba evra sovpada z uvedbo kovancev in bankovcev, obdobje dvojnega obtoka denarja pa je izredno kratko. Zaradi tega kratkega predvstopnega obdobja, ki bo trajalo od odprave derogacije in objave tečaja, po katerem se bo tolar zamenjal z evrom, in bo trajalo do uvedbe evra kot denarne enote in plačilnega sredstva, je seveda potrebno javnost čim bolje seznaniti z evropsko valuto. Seznanjanje javnosti bo pripomoglo k graditvi zaupanja ljudi v novo valuto in hkrati omogočilo mehkejši prevzem evra, zato vlada Republike Slovenije in Banka Slovenije podpirata čimhitrejšo uvedbo informativnega dvojnega označevanja cen, namenjenega predvsem informiranju končnih potrošnikov. Večina držav, razen držav navedenih v primerjalnem prikazu, Avstrije, Grčije in Portugalske, ki so evro že uvedle, dvojnega označevanja niso urejale z zakonskimi prepisi, saj so strokovna združenja podjetij, vlade držav in potrošniške organizacije sklenile medsebojne dogovore o informiranju potrošnikov z novo valuto. V Sloveniji žal do takšnega dogovora ni prišlo, v skladu z navedenim je vlada Republike Slovenije sprejela načrtu uvedbe evra, ki je skupno gradivo Banke Slovenije in vlade Republike Slovenije, kjer je določeno, da se obveznost informativnega dvojnega označevanja cen uredi z zakonom. Zakon o dvojnem označevanju cen v tolarjih in evrih ureja obveznost dvojnega in informativnega dvojnega označevanja cen blaga in storitev, ki jih podjetja ponujajo potrošnikom v času uvajanja evra kot zakonitega plačilnega sredstva v Republiki Sloveniji. Zakon nalaga dolžnost podjetjem dvojno označevati cene blaga in storitev v informativne namene. Poudarek zakona je na seznanjanju potrošnikov s tujo valuto ter jih hkrati privaditi na lažji prevzem evra, saj je dvojno označevanje cen pomemben element, s katerim potrošnik lažje dojame dejansko vrednost evra. Namen dvojnega in informativnega dvojnega označevanja cen je omogočiti tudi urejen prehod zamenjave denarne valute, postopno prilagajanje in priprava potrošnikov na vrednotenje cen blaga in storitev v evrih ter s primerljivostjo cen preprečiti zvišanje inflacije zaradi uvedbe evra. Zakon predvideva dolžnost podjetij dvojno označevati cene blaga in storitev v vseh pojavnih oblikah, kljub temu pa 7. člen predvideva izjeme glede splošnih zahtev predlagane zakona in sicer za tista podjetja, ki ponujajo blago in storitve na specifičen način in bi jim zaradi tega nastala nesorazmerna ekonomska škoda oziroma bi bilo tovrstno označevanje cen tehnično neizvedljivo. S predlaganimi zahtevami za izjeme se kljub splošnemu odpustku skušajo doseči vsaj minimalen učinek in namen tega zakona. Predlog zakona določa izjeme glede splošnih pravil na naslednjih področjih, bencinske črpalke [[...]]
Dovolite, da vas opozorim, čas se vam izteka oziroma ste že prekoračili.
katalogi, oddelki mesnice, ribarnice, delikatese in kruha, prodajni avtomati za [[...]]
Oprostite, pravila v teh hiši so zelo jasna, veljala bodo tudi za vas, za 15 sekund ste prekoračili vnaprej prijavljen čas. Državni zbor pa nadaljuje s predstavitvijo stališča, še pred tem pa bomo slišali poročilo matičnega delovnega telesa. Prosim predsednika odbora, gospoda Ferija Horvata, da nam prestavi poročilo. Izvolite.
Predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, predstavnika ministrstva za gospodarstvo, kolegice in kolegi. Moja predstavitev bo kratka, ker imate pred seboj temeljito napisano poročilo, in mi je žal, da ne morem časa odstopiti gospe državne sekretarka, da bi lahko ona podrobneje obrazložila zakon. Odbor za gospodarstvo je kot matično delovno telo na 7. seji obravnaval predlog zakona. Za zakon je vladalo že pred samo sejo in tudi na seji veliko zanimanje pri zainteresiranih organizacijah, zlasti pri zbornicah, kar je razvidno iz pisnih mnenj in pripomb ter predlogov za amandmaje odbora. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe in nekaterih pripomb in predlogov zainteresiranih organizacij so bili v sodelovanju s predlagatelji sprejeti amandmaji, ki so zajeti v dopolnjenem predlogu zakona, ki je sestavni del poročila. Dovolite mi, da se ustavim samo pri enem vprašanju, ki je bilo najbolj "sporno" [[v narekovaju]] oziroma o katerem je bilo največ razprave in tudi največ pisnih pripomb. Nekaj je bilo pripomb na izjeme, ki so bile potem tudi upoštevane in so zajete v 7. členu. Največ pripomb pa se je v pisnih mnenjih in v razpravi na odboru nanašalo na določbo o obveznem informativnem dvojnem označevanju cen od 1.3.2006 do dneva določitve tečaja zamenjave. O tem je bilo tudi največ razprave na seji odbora, bili so argumenti za in proti, vendar je odbor z večino glasov odločil, da je tudi informativno dvojo označevanje obvezno in je s tem sledil predlogu vlade in mnenju predstavnika Banke Slovenije.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanska skupina DeSUS. Poslanec Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa, lep pozdrav voščim vsem. Prevzem evra bo povsem zagotovo pomemben mejnik in jaz se nadejam, da ga bomo dolgo in v lepem spominu nosili. Vendar je problem tudi v tem, da je nekaj drobnarij, s katerimi se pa nismo vsi strinjali. Te drobnarije so drobnarije samo v narekovajih, kajti gre za milijarde stroške, ki spremljajo te drobnarije, in kar teh drobnarij zadeva, se v poslanski skupini DeSUS nismo uspeli strinjati z vladnimi predlogi, čeprav zakon kot celoto sicer podpiramo. Sodimo pa, da bi bilo vladni predlog dobro in potrebno, tako rekoč, nujno amandmirati in odpraviti te slabosti, ki nam groze s predvidljivimi dodatnimi stroški, ki so po naši sodbi nepotrebni. In ko govorimo o milijardah je najbrž vredno vzeti to v razmislek, saj ne gre za kakšne manjše zneske, s katerimi bi lahko barantali sem in tja, ampak gre za pomembne stroške, gre za pomembne stroške, ki bodo negativno vplivali na trgovino. Posledično seveda tudi na tiste, ki v trgovino hodimo, in potencialno tudi na razvojne možnosti trgovske dejavnosti. Tisto, kar sodimo mi, je potreba, da se čas dvojnega informativnega označevanja cen ukine, da torej nimamo obveznega dvojnega informativnega označevanja cen. Minimalni strošek ob eni spremembi tečaja pomeni več kot milijardo dvesto milijonov tolarjev in mi sodimo, da z ničemer ti dodatni trije, štirje meseci ne prispevajo k boljšemu poslovanju ali pa k nekaterim drugim ciljem, ki si jih je vlada zadala, ko je pripravljala to gradivo. Čas je dovolj dolg za privajanje ljudi na evro in tudi sodimo, da je potrebno odobriti čas 14 dni za to, da se bodo tiste nalepke, kar v tehničnem smislu pomeni fizično delo, lahko lepile še 14 dni po tistem dnevu, ko bomo sprejeli tudi fizično nova plačilna sredstva. Prevzem evra povzroča nekaterim skrbi. Vidimo, da jih državi povzroča, da ima država tukaj pomisleke in da na vsak način hoče raztegniti to pripravljalno obdobje na kar se da dolgo. Na kar 16 mesecev se je to dvojno označevanje razpotegnilo. Pomisleke in skrbi imajo tudi v gospodarstvu. Gospodarstvo je bilo soglasno in odločno proti obveznemu dvojnemu informiranju, dvojnemu označevanju v tej dobi in proti nepotrebnim stroškom. Ampak država žal v tem primeru gospodarstva ni poslušala. Tretji, ki bodo vstopili v ta proces, so seveda ljudje. Ljudi, kupcev, praktično nihče nič ni vprašal, ampak mi sodimo, da za ljudi ni velik problem. Slovenke in Slovenci so sposobni ravno tako kot drugi evropski narodi v relativno kratkem času se privaditi na drugo valuto, zlasti zavoljo tega, ker imamo izredno bogate izkušnje. Znamo preračunavati v lire, znamo preračunavati v šilinge, znamo preračunavati v marke, preračunavali smo v hrvaško valuto in znali bomo najbrž tudi v evro. In mi ocenjujemo, da nepotrebno podaljševanje tega časa privajanja ne nosi ustreznih učinkov. Zdi se nam, da vlada tukaj ravna kot deklica z vrčem in skuša nalivati vodo v kozarec. Ampak ko je kozarec poln, nalivanje nič ne pomaga več, v kozarcu ni vode nič več, voda se razliva, pomeni entropijo, pomeni nepotreben dodaten strošek. Tudi sklicevanje na Evropsko unijo bo tukaj odveč. Evropska unija ni zahtevala informativnega dvojnega označevanja, ni terjala tako dolgega pristopa in naj citiram, kar je komisar Almuina rekel, rekel je namreč, da Evropska komisija namerava priporočiti dvojno označevanje cen od časa, ko bo določen menjalni tečaj in ne prej, mi pa ravnamo ravno nasprotno. Zato predlagamo, da naše amandmaje podprete, da potem tako amandmiran zakon tudi sprejmemo in da na ta način prisluhnemo gospodarstvu.
Hvala za predstavljeno stališče. K besedi vabim poslanca dr. Mateja Lahkovnika, da predstavi stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci! V Liberalni demokraciji Slovenije smo izrazili vrsto pomislekov ob predlaganem zakonu. Opozorili smo na nepotrebno podaljševanje roka, ker je povsem logično, da je ta rok za dvojno označevanje 12 mesecev, od takrat, ko je jasno določena centralna pariteta, oziroma od takrat, ko je tečaj fiksen. Če se to obdobje podaljšuje izven obdobja, ko je tečaj fiksen, pomeni, da ob vsaki spremembi tečaja je potrebno na novo označevati vse cene na vseh izdelkih. To je povezano z velikimi stroški in razprava na odboru za gospodarstvo je pokazala, da na to opozarja tako obrtna zbornica kot gospodarska zbornica. Gospodarska zbornica je, kot je bilo že pred menoj omenjeno, opozorila, da se lahko soočimo z 1,24 milijarde tolarjev nepotrebnih stroškov, preprosto zato, ker smo ta rok enostavno raztegnili brez kakršnekoli smiselne obrazložitve. Ni bilo prvič v tem mandatu, da je odbor sklenil nekaj, kar je v izrazitem nasprotju s priporočili stroke, s priporočili gospodarske zbornice, s priporočili obrtne zbornice. Trdim, da to ni dobro. To ni dobro. In tisti, ki so podprli zakon, takšen, kakršen je bil, upam, da vedo, kaj delajo. Jaz bi opozoril še na dejstvo, da v sami analizi, študiji, ni bilo zadostno podkrepljeno, kakšni so ostali vidiki možnega povečanja cen z vidika dohodkovne elastičnosti, cenovne elastičnosti, povpraševanja razmer na trgu, z vidika konkurenčne strukture. Ti argumenti nam manjkajo, predvsem pa je treba poudariti, da drži seveda, v državah, ki so uvedle evro, je prišlo tudi do višje rasti cen, ker so nekateri trgovci, proizvajalci to izkoristili za podražitve. Zato je 12-mesečno obdobje dvojnega označevanja potrebno, še enkrat poudarjam, potrebno in treba bo skrbno spremljati, kaj se bo dogajalo s cenami. Nobene garancije ni, da tudi ob tem zakonu, ne glede na to, kakršen je, ne bo prišlo do podražitev. Vlada bi morala zato bistveno bolj okrepiti svoje sodelovanje tudi s potrošniškimi organizacijami na tem področju, ker se edino na takšen način lahko prepreči podražitve, edino na takšen način se lahko ozavesti in opozarja potrošnike na nevarnosti podražitev. Samo to obdobje, ki ste ga raztegnili z 12 na 16 mesecev, ne vem čemu bo prispevalo. Zaradi tega ne bodo potrošniki nič bolje informirani, argumentov, ki so bili predstavljeni s stani vlade, praktično ni bilo, temelji argument je bil, ko smo vprašali, zakaj se je vlada odločila, da to obdobje samovoljno raztegne z 12 na 16 mesecev, argument na odboru za gospodarstvu je bil: zato ker se je vlada dne tega in tega tako pač odločila. To je bilo to, ker smo se tako odločili, zato boste pač vi dvignili roke in vi to potrdili. Nobenih vsebinskih, tehtnih argumentov in meni je žal, da je do tega prišlo. Kasneje se je nekako ugotovilo, da naj bi bilo ministrstvo za finance boter tega, da je treba to obdobje enostavno podaljšati. Jaz mislim, da tak način ni dober, da bi se ob teh vprašanjih, posebej glede uvedbe evra, ki ga vsi podpiramo, ki gre za neke vrste nacionalni projekt, da je treba tudi ob teh zadevah, ko gre za dvojno informativno označevanje cen, treba izhajati iz konsenza in iz opozoril stroke, stroke se ne sme ignorirati, ker to ni dobro. To se je na odboru za gospodarstvo do sedaj v tem mandatu že prevečkrat zgodilo, zato smo v Liberalni demokraciji Slovenije predlagali amandma, kjer poskušamo ta rok zmanjšati na 12 mesecev obveznega dvojnega označevanja cen. Gre za rok, v katerem je tečaj fiksen, se ne more spreminjati, s tem se pa tudi prepreči kakršnokoli možnost nastanka dodatnih stroškov, da bi morali cene iz tedna v teden na novo označevati, preštevilčiti in s tem povzročati trgovini in ostalim nepotrebne stroške, ki gredo lahko na stotine milijonov tolarjev in ki so lahko v končni fazi razlog za podražitve cen. Tako smo se v Liberalni demokraciji Slovenija odločili, da je za nas ob sprejetju amandmaja zakon mogoče podpreti, v kolikor pa amandma ne bo sprejet, seveda zakona ne moremo podpreti in se bomo vzdržali. Hvala.
Hvala vam. Besedo dajem predstavniku poslanske skupine Socialnih demokratov. Dušan Kumer, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi. V poslanski skupini Socialdemokratov bomo podprli predlog zakona o dvojnem označevanju cen, čeprav nismo povsem gotovi, ali je vlada z vseh vzornih kotov pretehtala vse pripombe, ki so bile naslovljene na predlog zakona, predvsem tiste iz gospodarske in obrtne zbornice, torej gospodarstva, ki opozarjajo na stroške, ki bodo nastali v času dvojnega označevanja cen. Upamo torej, da je vlada dovolj tehtno pretehtala vse argumente, da bo zakon dosegel svoj namen, kljub temu da je ministrstvo za gospodarstvo kot predlagatelj zakona na pritisk Banke Slovenije in vlade spremenilo svojo prvotno zamisel vsebine zakona. Gre predvsem za obdobje do uvedbe fiksnega tečaja, kjer je prvotna zasnova zakona predvidevala fleksibilnost; torej, da čas informativnega dvojnega označevanja cen ne bi bil zakonsko obvezen, da bi bila ta obveznost fakultativna, na osnovi priporočil. Skratka, obdobje dvojnega označevanja cen, ki bo po tem predlogu zakona v Sloveniji eno najdaljših znotraj držav Evropske unije, bi naj imelo za cilj predvsem, da se potrošniki privadijo na evro, da lažje dojamejo dejansko vrednost evra, da bo ta prehod s tolarjev na evre čim bolj urejen in da bomo potrošniki kot taki na ta prehod čim bolje pripravljeni. In ne nazadnje, da bomo s tem preprečili nepotrebno zviševanje inflacije, ki se v nekaterih državah, kjer so uvedli evro, tudi zgodila. In zaradi tega cilja v poslanski skupini Socialnih demokratov tudi podpiramo sprejetje tega zakona. Nismo pa povsem prepričani, da je vlada dovolj tehtno premislila in pretehtala časovno obdobje tega prilagajanja in stroške, ki so s tem povezani. Tu seveda vlada glede na lepe zveneče beseda zagovornice varčevanja ni bila pripravljena prisluhniti gospodarstvu, ki bo predvsem v času informativnega dvojnega označevanja cen, ki bi se naj začelo s 1. marcem 2006, ko še ne bo fiksnega tečaja evra, nosilo nepotrebne stroške velikosti tudi dveh ali še več milijard tolarjev. Ob tem, da bo tako ali tako gospodarstvo nosilo nekaj milijard tolarjev neobhodnih stroškov pri označevanju cen, ki so povezani s prehodom iz ene v drugo valuto. Skratka, z vidika potrošnikov se zdi primerno, da se to začne čim prej, kar je tudi priporočilo izkušenj ob prvi uvedbi evra iz nekaterih držav Evropske unije. Toda, istočasno bi bilo potrebno upoštevati tudi vidik materialnih stroškov in pa seveda dejstvo, da smo potrošniki v Sloveniji v zadnjih petnajstih letih vsaj dvakrat to operacijo že izvedli in da imamo zato tudi že določene izkušnje, da ne bom rekel tudi rutino. Glede na vložene amandmaje je še vedno čas za tehten razmislek in eventualno korekcijo zapisanega. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Ciril Testene, da predstavi stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, predstavniki vlade. Poslanska skupina Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke bo podprla predlog zakona o dvojnem označevanju cen v tolarjih in evrih. Glede na to, da je zamenjava valuta za vsako državo pomemben mejnik v njeni zgodovini, za Slovenijo je to še posebej pomembno, ker smo v zadnjih desetletjih pogosto menjali valuto, je še bolj zgodnje uvajanje smiselno in dobrodošlo. Zamenjava valute oziroma prevzem evra se dotakne vseh segmentov družbe, tako državljanov, podjetij, finančnih institucij kot tudi celotnega gospodarskega sistema države. Ta prehod iz ene v drugo valuto mora biti mehak, zato da ne povzroči posebnih težav s subjektom na trgu. Postopno prilagajanje in priprava potrošnikov na vrednotenje cen blaga in storitev v evrih je pomembno predvsem za potrošnike in njihovo zaščito, kajti nedvomno so potrošniki ob zamenjavi valute najšibkejši člen v celotnem gospodarskem sistemu. S predlaganim zakonom se predvidevajo tri obdobje dvojnega označevanja cen, in sicer najprej štirimesečno obdobje dvojnega označevanja cen, ko tečaj evra še ni fiksen, ta je tudi najbolj sporen in je tudi na odboru za gospodarstvo bil deležen obravnave. Sledi obdobje 6-ih mesecev, ko je tečaj fiksiran, pred uvedbo evra, in obdobje 6-ih mesecev po uvedbi evra. Cilj, ki jih predlagatelj zasleduje, so preprečiti zvišanje inflacije zaradi uvedbe evra. Prek dvojnega označevanja cen na daljši rok je nenehno opozarjanje potrošnikov na eventualne spremembe cen bolj učinkovito. Predlagatelj hoče tudi preprečiti, da bi pod krinko nove valute tiho povišali cene blaga in storitev, ki bi posledično pomenile večjo inflacijo. V poslanski skupini Nove Slovenije smo se odločili za podporo zakonu v predloženi obliki, ker je razprava na odboru za gospodarstvo pokazala, da dodatni štirje meseci pred fiksiranjem tečaja ne pomenijo tudi dodatnih stroškov za gospodarstvo ali pa so ti minimalni, vezani samo na daljše obdobje dvojnega označevanja. Viceguverner Banke Slovenije je namreč zatrdil, da je velika verjetnost, da med tečajem, ki bo veljal v prvih štirih mesecih dvojnega označevanja, in fiksnim tečajem ne bo razlike. Po mnenju poslanske skupine so bili vsi argumenti, ki so jih nasprotniki tako dolgega dvojnega označevanja cen zagovarjali, s tem ovrženi oziroma neutemeljeni. Podprli bomo predlagani zakona skupaj z amandmaji, ki jih je predlagal in tudi sprejel matični odbor. Za konec bi še malo komentiral stališče poslanskega kluba LDS, ki pravi [[...]]
Dovolite, prosim, da vas v tem trenutku prekinem, ko poteka razprava oziroma predstavitev stališč poslanskih skupin, ni dovolj komentar. Prosim, če za komentar uporabite možnost navadne razprave. Mi pa prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, poslanec Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, državna sekretarka, sodelavci, kolegice, kolegi in pozdrav tudi vsem na balkonu. Razprava o predlogu zakona o dvojnem označevanju cen v tolarjih in evrih je bila za nas v matičnem delovnem telesu kar pestra, zanimiva, dinamična, z velikimi argumenti za in proti tako predstavnikov vlade, ki so svoje povedali - viceguverner, kot tudi poslanci, ki smo določene argumente seveda iskali v tem. Odločanje o zakonu o dvojnem označevanju cen je pomembno iz več razlogov. Po eni strani želimo z zakonom zaščititi potrošnike na način, da jih s čimprejšnjo uvedbo dvojnega označevanja cen navadimo na novo valuto, to je evro. Drugi pomemben razlog, ki ga navaja sam zakon, pa je urejen prehod na prevzem evra ter s primerljivostjo cen preprečiti zvišanje inflacije zaradi uvedbe evra. Menim, da zvišanje inflacije ni moč popolnoma preprečiti, ampak jo lahko zakon ne omili in da bo ta vendarle minimalna. Ob vstopu Slovenije v evropski tečajni mehanizem ERM2 se je Slovenija odločila prevzeti evro, kot denimo, kot denarno valuto po scenariju velikega poka. To naj bi se zgodilo že 1.1.2007. Zaradi tega kratkega obdobja do prevzema evra pa je nujno dobro urediti prehod na evro. V poslanski skupini SLS menimo, da se nam to že kar mudi. Temeljna dilema, ki se pojavlja pri tem zakonu in o katerem smo veliko razpravljali tudi na odbor za gospodarsko je, ali je smiselno in potrebno dvojno označevanje cen uvesti že marca naslednje leto, če lahko pričakujemo, da bo v juniju že znan fiksen tečaj. To dejstvo pa naj bi vsaj v določeni meri znižalo tudi stroške oziroma del stroškov pri dvojnem označevanju cen, saj se po fiksnem tečaju menjalno razmerje ne bo več spreminjalo. Če bi tečaj pred uvedbo fiksnega tečaja zelo nihal, bi to lahko pomenilo tudi veliko povečanje stroškov dvojnega označevanja cen. Tu v neki meri prihaja do dveh, vsaj deloma nasprotujočih se argumentov. Prvič, čim večja zaščita potrošnika na eni strani in zmanjšanje stroškov gospodarstva na drugi strani, seveda, pod pogojem, da pod nobenim pogojem ne želimo dodatno obremenjevati gospodarstva, ki je že tako preobremenjeno, po drugi strani pa moramo nujno zaščititi potrošnika in omogočiti mehak prehod na novo evropsko valuto. Problem prevelikih stroškov dvojnega označevanja vsaj v določene meri rešuje zakon z določitvijo izjem, ki oprosti te obveznosti določen način prodaje, ki bi ga dvojno označevanje cen dejansko ohromilo. Na podlagi vsega tega in našega prepričanja verjamemo, da je vlada dobro pregledala in razjasnila vse učinke, ki jih prinaša predlog zakona, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke zakon kljub določenim resnim pomislekom podprli. Naš skupen cilj je jasen, čim prej prevzeti evro na način, ki ne bo pustil resnejših posledic pri naših potrošnikih oziroma na našem gospodarstvu. Verjamem, da bo tudi ta zakon pripomogel k temu cilju. Verjamem pa tudi besedam predstavnika Banke Slovenije, ki je rekel, da se tečaj verjetno ne bo spreminjal in zato tudi odpade argument gospodarstva o dodatnih večjih stroških, saj bodo stroški gospodarstva približno enaki, ne glede na čas uvedbe dvojnega označevanja. Če to izreče viceguverner Banke Slovenije, jaz kot poslanec lahko verjamem in zato bo tudi Slovenska ljudska stranka ta zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Več poti je, kako priti do tako imenovanega evra oziroma tako zaželenega evra. Nekatere države, celo nekoč naše države, Črna gora, je izbrala prav poseben sistem. Tebi nič, meni nič, nekega dne so rekli od sedaj bo evro naša nacionalna valuta. Vsi v tisti državi so pač začeli uporabljati evro, tako v obliki uradnega finančnega sredstva kot čisto dejanskega uradnega sredstva, ki se je v ljudeh zakoreninil. Ampak ta pot, ki se jo sliši kot najenostavnejše, ima mnogo negativnih posledic in nikakor ne more biti za vzor naši državi. Skratka, ne spada v Evropsko monetarno unijo. Druga pot, pot po kateri se je odločila naša država, torej Republika Slovenija, je mnogo težja, od izpolnjevanja konvergenčnih kriterijev in do te tako imenovane vmesne faze, v kateri se nahajamo sedajle v okviru zakonodajne veje oblasti. Torej, obdobje dvojnega označevanja cen. Državno sekretarko, predstavnico vlade Republike Slovenije, smo slišali, da to ni obveznost članice. Torej, dvojno označevanje cen ni obveznost za Republiko Slovenijo v okviru direktive Evropske unije. Je odločitev posamezne članice, ki se nahaja v tem obdobju prilagajanja, pristopanja h končni fazi monetarne, torej denarne unije Evropske skupnosti oziroma Evropske unije. Ob tem obdobju se je smiselno vprašati, kaj je boljše za uporabnike, za uporabnike evra - torej, ko bomo pridobili evro: ali je boljše, da jih damo skozi to obdobje dvojnega označevanja, ali da jih nekega dne postavimo pred dejstvo in da se na policah znajdejo nove cene - torej brez tega obdobja. Odgovor na to je, vsaj po oceni Slovenske nacionalne stranke, dvoplasten. Torej, za kupce je nedvoumno bolje, če je obdobje dvojnega označevanja cen, predvsem zaradi tega, ker se lahko prilagajajo, spoznavajo in lažje komunicirajo, naj si bo po eni strani z vrednostjo izdelka, po drugi strani pa seveda tisto, kar kot kupci dokaj neradi počnemo, to je tisto početje na blagajni - samo plačevanje. Po drugi strani smo pa slišali, da si je vlada Republike Slovenije pridobila mnogo stališč, pripomb, najsi prihajajo iz obrtne zbornice ali gospodarske zbornice. Torej, kar se tiče podjetij, ki dejansko izvajajo, fizično izvajajo dvojno označevanje, je bilo mnogo pripomb. Vlada Republike Slovenije teh pripomb ni upoštevala. In kar se tiče stališča Slovenske nacionalne stranke do omenjenega zakona, moramo povedati, da nam je predvsem pomanjkljiv tisti del, ki govori o tako imenovanih stroških tega obdobja in tukaj gre zameriti vladi Republike Slovenije, da je temu delu zakona posvetila premalo, poudarjam, premalo pozornosti, predvsem v smislu - naša želja je razbremenitve gospodarstva, vlada Republike Slovenije je šla tukaj v tistem smislu bremenitve gospodarstva. In dovolite, da povem končno stališče Nacionalne stranke v okviru današnjega glasovanja. Vse je odvisno od amandmajev, ki so danes sprejeti. Podpiramo amandmaje poslanske skupine DeSUS, kakor tudi poslanskega kluba Liberalne demokracije. Verjamemo, da bi s sprejetjem teh amandmajev zakon naredili prijaznejši, in v končni fazi naloga vseh nas je, da naredimo zakone take, ki se bodo pozitivno odvijali ali pa sprejemali po eni strani pri odjemalcih, v našem primeru pri potrošnikih, po drugi strani pa da zakon naredimo čim bolj človeški do druge dimenzije odjemalcev tega zakona, to je do gospodarskih subjektov. Hvala.
Tako. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Razpravo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 24.10., zato v razpravo dajem 1. člen in amandma poslanske skupine DeSUS ter amandma enake vsebine poslanske skupini Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Kolega Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi rad smo še nekaj stavkov v podporo temu, da bi amandma k 1. pa tudi k 6., ker sta seveda povezana, členu podprli. Gre za torej dva povezana člena, ki skušata upoštevati to, kar želi naše gospodarstvo. In za naše gospodarstvo nam v tem trenutku gre. Ta dva člena skušata preprečiti, da bi imeli nepotrebne in dokaj verjetne milijardne stroške z obveznim informativnim dvojnim označevanjem cen. In sodimo, da se temu lahko tudi vlada odreče, če prisluhne gospodarstvu in če bo sledila svojim lastnim ciljem. V predlog zakona je zapisala tri cilje. Prvi cilj je urejen prehod, drugi cilj je postopno privajanje ljudi na dvojno označevanje oziroma na evro in tretji cilj je preprečitev inflacije. Kar zadeva urejenega prehoda, se je vlada skupaj z drugimi že potrudila, da bomo imeli urejen prehod. Urejen prehod še ne pomeni neskončno dolg prehod, pomeni takšnega, ki je reguliran, takšnega, da bomo vedeli, za kaj v tem prehodu gre. In to imamo. Kar zadeva postopnega privajanja ljudi na evro, nimamo, tako domnevano, prav nobenih problemov. Ljudje smo pokazali v preteklosti, da znamo preračunavati in je podcenjevanje Slovenk in Slovencev vizavi drugih evropskih narodov povsem odveč. Tudi drugi so znali to napraviti v bistveno krajšem času in brez obveznega informativnega označevanja cen. In tretji cilj je preprečitev inflacije. Inflacija bi se bojda naj preprečila na ta način, da bi ljudje imeli natančno primerjavo cen, da se torej takrat, ko bodo domnevno goljufivi trgovci napisali napačne cene, lahko prepričali, ali cene ustrezajo tistim, iz prejšnjega dne. Če bi hoteli to zagotoviti, potem bi morali res imeti dvojno označevanje cen, ampak oboje v tolarjih - da bi vedeli, kakšna je bila cena včeraj in kakšna je cena danes. Potem bi imeli primerjavo o tem, ali so trgovci pisali previsoke cene ali ne. In ker nobenega izmed teh treh ciljev, ki si jih je vlada zastavila, naši amandmaji ne ogrožajo, predlagam, da jih podprete in na ta način pač pokažemo, da znamo vsaj tu in tam biti naklonjeni tudi potrebam našega slovenskega gospodarstva.
Hvala. K besedi vabim poslanca Mogeta.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Na videz danes odločamo o preprosti stvari, ampak ta stvar ima za kakovost življenja v Republiki Sloveniji zelo daljnosežne posledice. Če pogledamo samo zgodovino nazaj, mi smo se jugo dinarju odpovedali 8.10.1991 in bomo verjetno imeli svojo nacionalno valuto, kot smo se pač odločili, do 31.12.2006, to se pravi, 15 let bomo imeli svojo nacionalno valuto. V tej državi smo potem lahko bili priča dvojnemu izračunu, eden je bil dvig cen, dvig plač in vse ostalo v SIT-ih, drugo je pa to preračunano v evrih. To pomeni sedaj, ali bomo potem, ko ne bomo imeli več svoje nacionalne valute in se bomo poskušali nekako približati temu, koliko pa je v danem obdobju bila vredna moja plača, je ne bom več moral povedati v SIT-ih, ampak v evrih. To se pravi, gre za tisti tečaj, ki bo nekje zasidran konec leta 2006 oziroma 1.1.2007. Če bi za te izračune uporabljali ves čas isti ta podatek, bi potem nekako prišli do tega, da bi bile časovne vrste in indeksi od leta 1991 do sedaj, ti bi se ujemali in bi tak evro potem verjetno imenovali SIT evro 2007. Če pa vzamemo za proračune mednarodni evro, se pa seveda te stvari izredno zakomplicirajo. Kot primer bi navedel povprečno mesečno plačo. Recimo, tečaj evra. Najprej je bil ECU, če se spomnite, potem je od 1999 pa bil evro uveden kot valuta v deseterici, kasneje še v Danski v dvanajsterici. Če pogledamo, tečaj evra je bil 1992 - pod narekovanjem evra -, ker je bil ECU 105,08, povprečna plača je bila 330 tisoč 813, evrov je bilo to 293 in če vzamem sedaj leto 2002 kot 100%, potem je bil indeks v SIT-ih 20,8 indeks v evru pa 46,4. To pomeni, to so te različne stvari, ki se znajo zelo komplicirati in prinesti velike težave pri preračunavanju na sedaj. Za penzijo se določi na povprečnem mesečnem osebnem dohodku določenega leta, dolgovi, kako se bodo poravnali, ki niso poravnani. Tretja reč, ki se mi zdi pa najbolj važna, ko bomo prešli na dvojno označevanje cen in bo to dvojno označevanje cen potem tudi moralo biti enako, ko bomo sprejeli evro in ne bomo imeli več SIT, kakšna bo primerjava cen v Evropi, ker ni več carine. Da bi bila pri nas, kaj jaz vem, recimo, kilogram kruha 5 evrov, zunaj pa 3 evre. To pomeni zopet to izčrpavanje našega bogastva. Če se pa ne bo dobro premislilo pri teh preračunavanjih, kako iz ene valute v drugo ter določanje cen, se bo lahko zgodilo, da bom jaz kot profesor v Sloveniji imel ob istih cenah za četrt tiste penzije, ki jo bo imel moj kolega v Avstriji. Zaradi tega je več kot potrebno, da nam potem v odgovorih poveste, ali ta interpolacija teh evrov in teh cen bo potem veljala tudi za celotno denarno politiko Slovenije od leta 2007 nazaj do leta 1991. Zaradi tega se mi zdi, da bi se temu izognili in da ne bi nekaj zafiksirali, da je v redu, da se sprejme tisti prvi amandma, ki sta ga je vložila DeSUS in LDS, kjer samo informativen način dvojnega označevanja cen. Po teh stvareh, ki sem jih povedal, lahko pridemo do velikih razhajanj v gibanju cen glede na okolje in glede na preračunavanje, ki je bilo. Tukaj imam primer, če vidite, gotovina v letu 2007, preračunana v SIT evro, kako se giblje v SIT in kako v evro in kako ti dve krivulji prideta skupaj. Zaradi tega je važno, ali je to, kar se bo dogajalo v zadnjem letu - pod narekovaji rečeno - "zakon" in se bo tak način preračunavanja in metodologija uporabljala do leta 1991, ali bo to samo informativnega značaja. Zaradi tega bi bilo dobro, kolegice in kolegi, vseh teh stvari, ki sem jih izpostavil, da bi sprejeli ta amandma in bi se nekako na eni seji posvetili tej problematiki, kaj se bo zgodilo z nami - dosti časa več nimamo -, ko bomo iz nacionalne valute prišli na evro. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Zagorca.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Amandma k 1. členu bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli. Mislim, da je namen vsakega zakona, da je čim bolj enostaven, čim bolj življenjski in omogoča čim boljše uveljavljanje v vsakdanjem življenju. Pred nami je zakon, katerega določbe določajo način dvojnega označevanja cen in obveznosti dvojnega označevanja blaga v času do prevzema evra do osnovne oziroma naše, takrat bo to naša nacionalna valuta. Predlog, kot je zapisan v osnovnem zakonu zakona, kot ga je zapisala vlada, mislim, da komplicira oziroma zakomplicira uvedbo dvojnega označevanja. Mislim, da je predlog amandmaja dosti bolj sistematičen in življenjski, kajti vlada predvideva, da bi se dvojno obdavčevanje uvedlo s 1.3.2006, ko še ne bo znan fiksen tečaj, po katerem bomo našo nacionalno valuto, se pravi slovenske tolarje, zamenjali v evre. Mislim, da je predlog poslanske skupine DeSUS, ki predlaga, da se to dvojno obdavčevanje uvede šele takrat, ko bomo imeli fiksen tečaj evra, po katerem bomo evro zamenjali v tolarje, dosti bolj življenjski. Kajti, predstavljajte si komplikacije, v kolikor se bo ta tečaj spreminjal tekom tiste fiksacije. Sprašujemo se tudi lahko utemeljeno, kako transparentno je delo vladajoče koalicije, ki je predlagateljica osnovne vsebine. Ali se morda s tem, ko želi uvesti evro že sedaj, ko še nimamo fiksne menjave, ne skriva mogoče kaj drugega. V Slovenski nacionalni stranki bomo amandma podprli. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo k 1. členu in amandmaju poslanskih skupin DeSUS in Liberalna demokracija. Kolega Petek, izvolite.
Hvala, gospod Peče, za besedo. Torej sam želim tudi dodati svoje razmišljanje k amandmaju, ki smo ga vložili v Liberalni demokraciji in katerega vložek je tudi na strani DeSUS-a. Torej, sam očitam vladi, da tako rada uporablja besedo deregulacija v vseh sferah našega življenja. V tem primeru torej počenja nekaj, s čimer negira sama sebe: torej, ne zaupa enostavno v gospodarstvo, ne zaupa državljanom Slovenije in sama s svojimi prisilnimi ukrepi nalaga nekaj, kar se nam zdi popolnoma nepotrebno. Uvajati sistem obveznega informativnega označevanja v obdobju, ko nihče v tej državi verjetno ne more zanesljivo reči, da bo ta tečaj tudi kasneje enak, ko bo fiksiran, s tem obremenjevati predlogo obdobje gospodarstvo, se mi zdi torej pljuvanje v lastno skledo, ko istočasno v vseh teh izjavah poslušaš tudi, da vlada želi razbremeniti gospodarstvo. To je drugače. V tem primeru torej obremenjuje in to je dejstvo in tega vlada niti ni zanikala, predstavniki vlade na odboru za gospodarstvo tega niso zanikali. Enostavno gredo preko vseh teh upravičenih pripomb gospodarske zbornice, obrtne zbornice oziroma vseh subjektov, ki bodo zaradi tega prizadeti. Istočasno se mi zdi, da vlada na ta način podcenjuje državljane Republike Slovenije, podcenjuje tudi navsezadnje svoje volivce, ki so v življenju, slovenskem po osamosvojitvenem počenjali že kaj hujšega, doživljali še kaj hujšega, kot pa je enostavna pretvorba tolarjev oziroma cen posameznih izdelkov v evro iz tolarje. Mislim, da smo se v Sloveniji že med tem časom, kar pravzaprav smo v Evropski uniji, tako navadili na valuto evro, da že sami samoumevno v glavah ali pa s pomočjo računalnikov preračunavamo te stroške in tisto štirimesečno obdobje je popolnoma nepotrebno, nekoristno, nesmiselno in ne vem, zakaj vlada ni hotela popustiti vsem upravičenim pripombam, mnenjem, zahtevam, prošnjam, željam itd., subjektom, ki pravzaprav polagajo to na dušo. Zaradi tega sam predlagam oziroma apeliram na poslance koalicije, da sprejmejo po moji presoji vsaj te razumne razloge, da se izognemo nepotrebnim stroškom in podprejo amandmaja, ki bistveno ne spreminjata namena, dobrega namena, da se pravočasno začne z uvajanjem tega dvojnega označevanja, vendar da se ne začne tako hitro, kot je vlada to predlagala. Hvala.
Hvala. K besedi vabim kolega Baroviča.
Hvala. Spoštovane kolegice, kolegi! V svojem imenu kot član Slovenske nacionalne stranke bi zelo rad rekel, da bi bila naša država, država Republike Slovenije, tako kot Švedska, Velika Britanija in Danska. To je popolnoma razumljivo in bi obdržali svojo valuto. Ker pa smo vstopili v nek klub, moramo spoštovati pravila. Potrdil bom tisto, kar je bilo že povedano, predvsem iz stoičnosti te stranke. Mi se ne moremo igrati. Ne moremo se iti, z vsem spoštovanjem do mojih prijateljev, ki jih imam rad in veliko - recimo, Črne gore, kjer so uvedli evro kar tako in spreminjajo cene iz dneva v dan. Mi smo resna država, mi smo članica Evropske unije in moramo spoštovati pravila igre. Zato absolutno podpiram amandmaje, ki so jih vložili v poslanski skupini DeSUS in tudi LDS, da začnemo uporabljati evro takrat in tisti trenutek, ko se vzpostavi nek fiksni tečaj. Druge igre za državljanke in državljane Republike Slovenije ni! Praksa po vsej Evropi jasno kaže, da so se cene prilagajale po potrebah, željah, in so pokazale indeks naraščanja. V Republiki Sloveniji, ko iščemo neko socialno raven, ki bo primerna za življenje vseh Slovenk in Slovencev, si tega ne moremo privoščiti. Zato predlagam vladi, predlagam državnemu zboru, predlagam kolegicam in kolegom, da ravnamo razumno, da spoštujemo lastno valuto in da spoštujemo fiksni tečaj, ko spremembe ne bodo mogoče, da se bomo nanj prilagodili. In bodimo razumni v tem primeru. Vsi smo v pregovorih, vsi smo v času, ko moramo oblikovati gospodarsko, ekonomsko in fiskalno politiko, tudi fiskalna politika je s tem povezana, in bodimo pametni, ravnajmo razumno, začnimo s spremembami 1.7.2006, ko bomo imeli fiksni tečaj in ohranimo ta tečaj.
Hvala. Želi še kdo besedo v zvezi s 1. členom? Gospod Testen, izvolite.
Hvala za besedo. Glejte, sporni so prvi štirje meseci, ko naj bi tečaj še ne bil fiksen. O tem se je veliko govorilo tudi na odboru za gospodarstvo. Rad bi povedal, da tudi moje osebno mnenje in mnenje naše poslanske skupine, pa verjetno še v kateri drugi, ni bilo v podporo predlagani spremembi, dokler nismo slišali po mojem mnenju najbolj kompetentnega mnenja - to je mnenje Banke Slovenije, ki je podala zelo obširno razlago o tem, da se po vsej verjetnosti menjalni tečaj ne bo spreminjal tudi v obdobju prvih štirih mesecev. To je vsekakor prevagalo in jaz mislim, da za gospodarstvo ne bo nobene škode, ker bodo te iste cene ostale naprej. Tako je naše mnenje glede na zagotovilo Banke Slovenije, kateremu mi verjamemo, da je smiselno čimdaljše obdobje imeti dvojne cene, da je smiselno - za nas je zelo pomembno tudi tisto obdobje po uvedbi evra, da se cene tudi v tolarjih zadrži čim daljše obdobje, zaradi tega, da nas prehitro ne zapusti spomin. Bi pa rad opozoril tudi na to, da je naša inflacija se zelo približala evropski oziroma da je na evropskem nivoju in da tudi iz tega razloga ni razlogov, da bi bili zaskrbljeni. So pa nekatere cene že danes v naši državi označene v evrih in v tolarjih in moram reči, da niso prav natančno preračunane. Eno takih bomo povedal, na cestninski postaji, recimo, je cena 1,60 evra pa 360 tolarjev. To, če preračunate, po tečaju nekako ne gre skupaj, tako mislim, da tukaj na tem področju kontrole teh cen bo treba več pozornosti posvetiti vsem tem izvajalcem. Hvala lepa.
Hvala vam. Zadnji med prijavljeni, do sedaj prijavljenimi, je kolega Bojan Rugelj.
Hvala. Poglejte, vsi se pogovarjamo o tem, kdaj začeti z obveznim oziroma neobveznim označevanjem cen, nihče pa se ne pogovarja o tem, kaj bo pisal o velikosti, o velikosti menjalnega tečaja. Jaz mislim, čeprav je gospod viceguverner Banke Slovenije rekel, da se po vsej verjetnosti, veliki verjetnosti, menjalni tečaj ne bo več spremenil bistveno, jaz mislim, da je to ključna stvar: kakšen bo ta menjalni tečaj, ko bomo mi prešli. Mi vemo, da ne naše gospodarstvo izredno nekonkurenčno. Kakšne so plače v javnem sektorju - tudi to je nekonkurenčnost za naše gospodarstvo. Glede na to, kar je gospod viceguverner zagotavljal, je to v redu. Ampak drugi pomislek, kaj se bo zgodilo potem, je pa druga stvar. Druga zadeva okoli menjalnega tečaja, naša bilanca - seveda bo spet nekdo rekel, da to ne "paše" sedaj v ta sklop glede datuma. Ampak jaz vam povem, da višina menjalnega tečaja bo bistveno bolj vplivala na naše gospodarstvo kakor pa ta datum. Datum, če bo to tako, še enkrat ponavljam, kakor je viceguverner rekel, bo seveda zadeva v redu, je tudi ta datum s 1. marcem v redu - nobenega problema. Ampak jaz se bojim, da menjalni tečaj ne bo vzdržal, če pa bo vzdržal takšen menjalni tečaj, kot je danes, vam pa povem, da je ob vsem tem, ob plačah, ob nekonkurenčnosti našega gospodarstva, o storilnosti v našem javnem sektorju, da je takšen menjalni tečaj izredno slaba popotnica za naš vstop v Evropsko unijo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima kolega Rezman.
Hvala lepa. No, da ne bo nesporazumov, mi nismo proti dvojnemu označevanju cen, mi smo proti obveznemu informativnemu označevanju cen, ki povzroča po vsej verjetnosti milijardo 240 milijonov tolarjev dodatnih stroškov za trgovce. Nekateri, ki so kasneje spremenili svoje stališče, so tudi bili proti temu. Stališče so spremenili, kot je bilo zdaj dvakrat povedano, zato ker so verjeli gospodu viceguvernerju. Jaz nisem pristaš tega, da bi o tako pomembnih odločitvah razpravljali in se odločali na osnovi verjeti ali ne. In sem viceguvernerja vprašal na seji, ali lahko da tudi kakšno zagotovilo, da ne bo spremembe tečaja, in ali prevzema eventualno kakšno odgovornost za to. Odgovor na to je bil molk. Torej, ni nobenega zagotovila in ni nobenega prevzetja odgovornosti za morebitno napako. To, kar pa mi predlagamo, je pa garant, da milijarde 240 milijonov tolarjev dodatnih stroškov ne morem biti. Zato mi to predlagamo.
Hvala. Besedo ima dr. Lahovnik.
Hvala lepa. Saj, natanko to sem želel poudariti. Zdaj sklicevanje tu na gospoda viceguvernerja, je na nek način zelo vprašljivo. Na odboru za gospodarstvo smo mu dokazali, da se moti. On je dejal, ker obstaja velika verjetnost, da ne bo spremembe tečaja, zaradi tega lahko zagotovim, da ne bo dodatnih stroškov. Povsem napačna trditev. Vsak, ki se malo spozna na verjetnost, ve, da temu ni tako. Če bi rekel, lahko z veliko verjetnostjo zagotovim, da ne bo dodatnih stroškov, bi bilo v redu. Ne more pa kar tako poenostavljati. Zato mene skrbijo tudi ta njegova zagotovila. Drugič. Iz razprave je razvidno, da smo vsi za dvojno označevanje cen, potem ko je tečaj fiksen. Vprašanje, kaj s tem štirimesečnim predhodnim obdobjem. Vprašanje tečaja, seveda to nima neposredne zveze, na takšen način, kot je bilo prej izpostavljeno. Zdaj tečaj pač na nek način povezuje notranjo kupno moč in zunanjo kupno moč državljank in državljanov. Ampak, poglejte, tečaj lahko že sedaj niha v razponu plus-minus 15% in je bolj ali manj fiksen. Saj hudih nihanj v zadnjih mesecih ni bilo in je že sedaj mogoče z veliko verjetnostjo napovedati tudi, kakšen bo končni tečaj; to vam vsak kolikor toliko dober finančni ekonomist ali monetarist napove z veliko verjetnostjo. Problem je nekje drugje. Če vi 1. marca že določite obvezno informativno označevanje cen in potem pride že do minimalnih sprememb tečaja, ki v odstotkih niso pomembne, gre pa lahko za, ne vem, 0,2, 0,3%. To povzroči stroške gospodarstvu. Zakaj? Ker morajo na novo označevati vse cene, na novo spreminjati, ker še ni fiksen. Lahko niha v zelo omejenem obsegu, nikakor ne bo nihal v razponu plus minus petnajst odstotkov, to vemo, to zagotovo lahko trdimo, obstaja pa neka, res da majhna verjetnost, da bo tudi od 1. marca do konca junija v teh štirih mesecih lahko zanihal za eno malenkost, kot sem rekel, 0,2%, 0,3% in takrat se postavi vprašanje kaj pa potem. Ali bo morala trgovina vse na novo označevati in kolikokrat bo morala ponavljati ta proces, če se ta nihanja nadaljujejo in to povzroča tiste dodatne stroške in vsakokratna sprememba, to so izračunali in izračuni kažejo, da je temu res tako, vsakokratna sprememba pomeni 1,24 milijarde tolarjev za gospodarstvo. Samo za trgovino. In o tem smo govorili na odboru za gospodarstvo in tukaj ne gre sedaj za neko vprašanje kakšna bo kupna moč. Seveda posredno se vsi to sprašujemo in želimo preprečiti, da bi se z uvedbo evra cene povečale in bi zato se realno kupna moč znižala. Ampak zato imamo tisto 12 mesečno obdobje dvojnega označevanja. Zato imamo potrošniške organizacije in sem sam pozval vlado, naj z njimi sodeluje, da bodo opozarjale tudi potrošnike oziroma javnost na eventualne nekorektne podražitve. Saj nobeno resno podjetje si ne more privoščiti kar tako, da spremembo valute izrabi za to, da poviša cene. Lahko si to privošči, če se bo to zgodilo neopaženo, ampak naloga potrošniških organizacij, naloga, če hočete tudi medijev je, da na takšno prakso opozarjajo. In če bodo opozarjali, če bo tukaj vzpostavljen nek mehanizem, če hočete neko sodelovanje tudi med vlado in nevladnim sektorjem, potem se to povišanje ne bo moralo kar tako zgoditi. In mi z našim amandmajem ne naredimo nič drugega kot to, da zmanjšamo nevarnosti spremembe tečaja v tistem štirimesečnem obdobju oziroma posledic spremembe tečaja v tistem štirimesečnem predhodnem obdobju, in da na ta način odpravimo nevarnost nastopa dodatnih stroškov. Samo za to gre. In če bi gospod viceguverner rekel, zagotovo s 100% verjetnostjo lahko zatrdim, da od 1. marca do konca junija ne bo nobene spremembe tečaja in zato s 100% verjetnostjo lahko zagotovim, da ne bo dodatnih stroškov, bi jaz podprl, brez težav ta zakon takšen kakršen je. Ker pa tega ni rekel in lahko si iz magnetograma preberete, da je rekel, "ker obstaja velika verjetnost, da ne bo spremembe tečaja", potem je pa seveda narobe naprej rekel, ker moral bi reči, "zato lahko z veliko verjetnostjo povem, da ne bo dodatnih stroškov". Ampak veste, velika verjetnost je pa zame premalo. Ker, če bo prišlo do nihanja [[...]]Ja, jaz bi pač pričakoval 100% in to je podlaga, ker s tem 4-mesečnim obdobjem popolnoma nič ne dosežete, popolnoma nič. Pomembno je kaj se bo dogajalo v tistem 12 mesečnem obdobju, kako bo reagirala tudi vlada, kako bo sodelovala s potrošniškimi organizacijami, kako bo reagirala javnost. Ker res je, v praktično vseh državah, ki so se soočile z uvedbo evra, je prišlo do podražitev. In lep primer je bila Italija, kjer so bile te podražitve znatne, ampak ravno to nam mora biti neko izhodišče, neko vodilo, kako se temu izogniti. In zato je pomembna vloga tukaj, v potrošniških organizacij, oziroma če hočete vseh, ki bodo pač opazovali dogajanje na trgu in o tem obveščali javnost. Za to gre. In s tem amandmajem Liberalne demokracije Slovenije, ki je vsebinsko enak amandmaju poslanske skupine DeSUS, v ničemer ne zmanjšujemo pravice potrošnikov do informativnega označevanja cen v tistem dvanajstmesečnem obdobju, ki je ključno. Vse kar delamo je, poslušamo opozorila stroke, opozorila, ki prihajajo iz gospodarstva, in opozorila nekaterih drugih strokovnjakov, seveda ki pa jasno pravijo, da sedaj zaradi tega, ker bo to obdobje podaljšano za štiri mesece ne bo seveda ta nevarnost dviga cen nič manjša. Še vedno bo obstajala. In skupaj moramo to preprečiti, ampak ne z nekim nesmiselnim podaljševanjem tega obdobja, ki ga zagovarja očitno samo ministrstvo za finance z vsemi štirimi, zato ker pač vice guverner misli, da je to pa sedaj zelo v redu in za vsak slučaj, seveda se pa ne sprašuje kaj to pomeni za stroške slovenskega gospodarstva. Ena cela štiriindvajset milijarde za trgovino pa ni tako majhen denar. In brez skrbi bodite, da ga bodo trgovci znali vkalkulirati v cene. In na koncu bomo imeli pa dvojni učinek. Stroškovni učinek, pa še nevarnost učinka uvedbe nove, nove valute. In moja poanta je pač v tem, da poskušamo, poslušamo racionalne argumente in da pri tem, ko uvajamo evro, mora biti tukaj nek konsenz, moramo predvsem poslušati opozorila stroke. Hvala.
Hvala vam doktor Lahovnik. Besedo ima doktor Slavinec.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani zbrani. Torej iz do sedaj povedanega je že bolj ali manj jasno, da smo na prehod po scenariju velikega poka, čeprav se jaz kot fizik pod velikim pokom predstavljam nekaj čisto drugega. Dobro pripravljen je, vendar prav zaradi tega sem v uvodu ta veliki pok navedel. Veliki pok, naj mi bo dovoljeno malo fizikalnega ozadja, se je začel ob nekem trenutku in od takrat naprej v prvih korakih bliskovito, potem pa zmeraj bolj mehko. Ampak pred tem trenutkom, za katerega jaz smatram, da je v našem primeru 1.7., pa ni bilo nič. Vesolja še ni bilo. In zaradi tega seveda vsaj ta primerjava, sploh pa ne po takem scenariju, kot se sedaj izvaja, meni ni prav na mestu. Torej, da je pol leta prej dovolj dolg čas, da se ljudje navadijo na preračunavanje, da se navadijo koliko bo po novem v evrih neka tolarska vrednost znašala je popolnoma dovolj. Tudi pol leta kasneje, kot vsi podpiramo, da ko imamo na začetku dva denarja, če tako pravim, potem ko preidemo na evre, je popolnoma dovolj. Kajti če smo pošteni sami pri sebi bomo v mislih, v glavah in tudi pri kupovanju ter investicijah preklopili, ko bomo na tolarje popolnoma pozabili, jih ne bomo več imeli niti označene, niti v fizični obliki v denarnici, vsaj tako je zmeraj do sedaj tudi bilo. Ne nazadnje ne kaže tudi podcenjevati naših državljank in državljanov, saj smo že veliko sprememb valut dali skozi in to uspešno. Zaradi tega se mi predvsem z vidika nepotrebnih stroškov, ki bodo sicer po besedah guvernerja z majhno verjetnostjo nastale, ampak kljub temu tudi tej majhni verjetnosti, ki pa lahko povzroči milijardne stroške, kaže torej prepustiti tisto označevanje, informativno označevanja štiri mesece pred tem pol letnim rokom, ko tečaj še ne bo fiksen, in opozarjam, tudi če se bo spremenil zgolj za en promil, to za seboj potegne spremembe vseh cen. In kdor tega ne bo naredil, ali se celo zmoti, slučajno napaka za eno decimalko, torej za en cent, ga lahko stane od 200 do 300.000 tolarjev, kar je absolutno previsoka globa, torej v izogib temu seveda predlagam, da zaupamo državljanom, da bodo vedeli v prvih pol leta se navaditi na to kar jih pri velikem poku čaka in potem v naslednjih pol leta še proučiti oziroma prenesti denar v evre in seveda podpremo ta amandma, ki, kot je že bilo povedano, v nobenem primeru ne ogroža tistih osnovnih ciljev zaradi katerih je zakon predlagam in ki se mi ob tem dopolnilu zdi vreden podpore. To je kolikor se le da zmanjšati inflacijo in predvsem ljudi navaditi na prehod, pripraviti in potem seveda olajšati sam prehod. Zaradi tega, kot rečeno, tudi vsem ostalim predlagam, da ta amandma podpremo in potem tako bistveno izboljšan in predvsem takšen zakon, ki bo imel bistveno manj potencialnih stroškov za naše gospodarstvo in s tem povečal njihovo konkurenčno prednost tudi podpremo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Mislim, da to kar sedaj govorimo pri 1. členu, da je bila tudi debata na matičnem telesu praktično samo o tej točki. Veliko debat smo slišali pozitivnih, negativnih, potrditev enih, drugih, tretjih, kaj je dobro, kaj ni dobro. V prvi vrsti smo vsi imeli v vidu, da želimo z zakonom zaščititi potrošnika na način, da čim prej, čim bolj transparentno prehodno ugotoviti, ta prehod iz tolarja v evro. Zato je temu nekako namenjen ta zakon, da se bo to v nekem času ugledno. Verjamem, da se Slovenci hitro privajamo na nove valute, da to že kar sedaj pridno delamo in da ta težava za Slovence zagotovo potrošnik ne bo imel velike. Prav pa je, da se to uvedi, pripravi in da se to naredi. V vidu smo imeli vsi skupaj tudi obremenitev gospodarstva. Zavedamo se, o tem veliko govorimo v parlamentu, o tem veliko govori vlada, veliko govorimo o konkurenčnosti gospodarstva in tako naprej in tako naprej. In tudi to kar govorijo kolegi iz opozicije, seveda, sledi in ima določene argumente, da vendarle to ni. Ampak po daljši razpravi, ki je trajala mislim, da več ur na matičnem telesu in kjer smo si vmes tudi določena dodatna pojasnila dobili, tudi predstavnika Banke Slovenije. To ni kdorkoli, to je nekdo, ki nad tem bedi, fisken tečaj, ki je govoril z veliko verjetnostjo, 100% garancije pa nihče ne more dati, niti vlada, niti Banka Slovenije, niti nihče drug. To je definitivno to. Mislim, da kolega Lahovnik dobro ve in verjamem tudi, da ve, da v verjetnosti se to res ne bo zgodilo, da bo ta fiksni tečaj ostal. In seveda to lahko povzroča določene probleme, tudi določene dodatne stroške. To si moramo s tem naliti čistega vina, da temu ne smemo več dati. Ampak vendarle jaz verjamem, še enkrat povem, da je vlada, tako oba ministrstva kot gospodarstvo in finance dobro "prečekirala", kaj to pomeni za slovensko gospodarstvo, dobro ugotovila vse morebitne posledice, ki jih lahko povzroča to na slovensko gospodarstvo, na konkurenčnost, na dvig cene itd. Prav pa je, da neke evropske izkušnje, ki so imeli tukaj tako in drugačno čudno menjalno razmerje iz nacionalnih valut v evru, kjer so bili špekulacije močne in tudi verjetno tukaj bodo, upam, da čim manjše, ampak nenazadnje tu bo potrošnik tudi hitro ugotovil, kdo je dvigoval cene po neopravičenem in tam pač ne bo šel kupovati ali pa po neke druge gostinske storitve. Tako da mislim, da razprava, ki jo je dalo matično delovno telo in odgovori, ki smo jih dobili tako s predstavnikom vlade in ostalih predstavnikov, ki so bili prisotni v matičnem telesu, so tudi mene prepričali do neke mere, da je to to in da to pije vodo in da bi ta zadeva bila pozitivna kljub nekim pomislekom, ki morda lahko povzročajo celo določene dodatne stroške gospodarstva, kar pa ne bi bilo dobro za slovensko vlado, potrošnike in davkoplačevalce.
Kolega Lahovnik, replika.
Natanko tako kot je rekel kolega Janc; ker 100% verjetnosti ne moremo nihče zagotoviti je naš amandma smiseln. 100% verjetnost obstaja takrat, ko je tečaj fiksiran. In tečaj bo, po informacijah iz Bruslja, nekako možno fiksirati konec junija 2006. Takrat bo znana centralna kvaliteta dokončna in od takrat naprej dvojno označevanje je smiselno oziroma ne bo možna sprememba tečaja in ne bo dodatnih stroškov proizvajalcev, trgovcev in zaradi nenehne spremembe cen na artiklih. Natanko zato, ker 100% verjetnosti ni, obstaja tveganje in zato je naš amandma smiseln. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Naslednji ima besedo kolega Jerovšek.
Hvala lepa. Ob teh razpravah tu, da grozi velika nevarnost kljub vsemu nevarnost dviga cen tudi po tem obdobju informativnega značaja, da se ta nevarnost nič ne bo zmanjšala. Moram povedati, da tisti, ki tako govorite, to ste iz teh klopi predvsem, da hočete zagotoviti ravno prostor, da se bodo lahko cene zviševale, ker delate v interesu veletrgovcev. In to kar želimo preprečiti vi hočete dejansko, da tega ne bi bilo. Popolnoma jasno je, da bo ta ukrep zmanjševal verjetnost poznejšega dvigovanja cen, ki pravzaprav so izkušnje iz primerljivih držav, da se je to zgodilo. Govoriti tudi o tako velikih stroških gospodarstva pri tem označevanju vam moram povedati, da je to nerealno. To bi bila realna številka, če bi to označevanje izvrševali neki zunanji izvajalci, najeti ali pa študentje ali pa karkoli. Gre pa tu za notranje razporeditve. S tem se samo zmanjša neko jalovo delo ali pa neizrabljen delovni čas in ogromno tega dela znotraj delovnega časa, znotraj zaposlitve opravijo zaposleni. Meni se zdijo ti vaši argumenti popolnoma neresni. Seveda pa s tem zavestno delate tudi neko paniko v javnosti, kako nestabilen je naš tolar. Nek nemir skušate vzbuditi in na vsak način doseči po pravilu, čim slabše, tem bolje za nas. To pravilo uporabljate že dolgo časa in kar naprej. Zdaj ne zaupate več niti guvernerju banke, ki ste ga vi predlagali in postavili, in nikomur več v tej državni ni zaupati iz finančnih institucij. Ne vem, to se mi zdi popolnoma neresno obnašanje v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim poslanca Jožefa Horvata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka s sodelavcema, spoštovani obiskovalci na balkonu! Ko podjetja, gospodarske družbe, uvajajo politike oziroma sisteme kakovosti poslovanja, rada vpeljujejo filozofijo, da je kupec oziroma potrošnik kralj. S tem zakonom, ki ga danes obravnavamo, želimo potrošnika pravočasno in korektno informirati, da slučajno ne bi prišlo do zlorabe cen pri prevodu iz naše valute slovenski tolar v evro. Takšne primere beležimo, kot je bilo danes že večkrat povedano, v sosednjih državah, kamor smo hodili kupovati. V Italiji, Avstriji in tudi v Nemčiji. Jasno je, da informacija nekaj stane. Ampak tokrat vidim, da nas zelo boli glava, da gospodarske družbe morajo investirati v korektno informacijo, ki jo bodo posredovale kupcem. Informacija je pač bistven element v procesu odločanja oziroma v tem primeru tudi bistven element kontrole. Če poskušam simulirati, da bi danes, 25.10.2005, imeli že vpeljan sistem dvojnega označevanja cen in bi uporabljali tečaj, star eno leto, se pravi, na dan 25.10.2004, sem izračunal, da bi bila napaka osemkrat deset na minus četrto, to pomeni, 0,8 promila. Zdaj vsi tisti, ki jim življenje bolj natančno teče kot z relativno napako 0,8 promila, bi bili v tem primeru prizadeti. Zato ne vidim nobenega problema, če bomo podprli časovno širši okvir označevanja dvojnih cen, tudi v tistem obdobju, ko danes ne moremo s stoodstotno verjetnostjo trditi, da bo tečaj fiksen . Zaradi tega podpiram osnovno verzijo besedila tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Rudolf Petan.
Hvala za besedo gospod podpredsednik, spoštovani. Torej veliko se govori o stroki, pa o gospodarstvu, pa o stroških, ki ga bo imelo gospodarstvo. Jaz bi pa še tu postavil drugo vprašanje; kaj pa potrošniki? Kaj potrošniki imajo tu kakšno pravico? Ali so lahko upoštevajoč faktor pri teh zadevah? Jaz mislim, da se premalo upošteva, da v trgovini sploh, ko gre za trgovino, za to področje, da so potrošniki pomemben faktor in da ni vseeno kako se bodo potrošniki tu odrezali, kakšen bo njihov status, ali jih bo kdo upošteval ali pa jih ne bo. Izkušnje iz Evropske unije kažejo, kljub temu, da je to Evropa, za katero mislimo, da je ne vem kako visoko, da je tam vse urejeno, se je pokazalo v nekaterih državah, da so enostavno kar marke prekvalificirali v evre. Marsikje se je to zgodilo, v Nemčiji, to je bilo marsikje. In nikjer ne piše, da se kaj podobnega, sicer ne kar ena proti ena, ne bi uveljavljalo tudi v Sloveniji. In zato se mi zdi, da če se začnemo že prej seznanjati z razmerjem med obema valutama, ne bo nič slabega. Ampak oglasil sem se zaradi nečesa drugega. Celo znanost smo naredili s tem, kaj je rekel viceguverner. Jaz mislim, da je, če gledam iz statističnega in matematičnega vidika, popolnoma pravilno rekel, obstaja velika verjetnost, to je pravilni izraz, ker 100% ni mogel reči, zato ker se stvar še ni zgodila. Samo takrat lahko trdimo, da je 100%, pa tudi takrat ne bo 100%, ko bo fiksiran tečaj evra. Tudi takrat ne bo 100%, zato ker lahko pride, ne vem, neki vihar v Mehiškem zalivu pa cene nafte podivjajo, pa se bo tudi razmerje evra napram dolarju in na splošno napram valutam, se bo začelo spreminjati. Se pravi tudi takrat ni in mislim, da je zelo prav povedal kolega, ko se je že popravil, kolega Lahovnik, ko je rekel, da res ni 100% in zato je njihov amandma smiseln. Ja, res je, seveda je smiseln, ampak to pa pomeni po drugi strani tudi, da pa ni edino zveličavni, ni 100%, da je samo eden od možnosti. Drži. Nihče vam ne očita, da nimate pravice, je upravičen, ampak vlada se je odločila pač za neko drugo pot, ki je prav tako upravičena in je ravno tako velika verjetnost, tako kot je velika verjetnost za vaš amandma. In jaz vam hočem samo to dopovedati, da tudi vaš amandma ni 100%, seveda ga imate pravico zagovarjati, imate pravico svojega pogleda, vendar je tudi ravno toliko relativen in samo velika verjetnost je, da imate prav, tako kot je za ono drugo pot. Samo to sem vam želel povedati in nič drugega zato, ker se marsikdaj tu v tem državnem zboru nam prodaja suho zlato: naše mnenje je pa res 100%, to ja pa tisto ta pravo in če ne boste tako naredili, potem bo čisto vse narobe in bo Slovenija šla "zugrunde". Ni tako, obstajajo samo velike verjetnosti, ko je pa 100% je pa že tako ali tako vse videno in potem smo samo še lahko generali po bitki. O tistem pa mi ne govorimo danes, mi govorimo o nekem predvidevanju v naprej, kaj bi bilo dobro, da bi storili, kaj bi bilo dobro za državo, predvsem pa za potrošnike. Tu gre za potrošnike in jaz pravim, da potrošniki imamo tu neko pravico tudi. In to gre v smeri zaščite pravice potrošnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik, prosim izvolite.
Hvala za besedo. Poglejte, jaz podpiram predlog vlade. Zakaj? Zaradi tega, ker želi predvsem to, da se zaščiti potrošnik. Potrošnik je tisti, ki je najbolj občutljiv, nanj vplivajo vsi ostali iz okolice. Zakaj bi odkrivali še enkrat toplo vodo, je bilo že danes nekje rečeno. Če so države, ki so pred nami sprejele evro, ugotovile, da je prišlo do izkrivljanj, zakaj ne bi mi pravočasno postavili takšne stvari, da bi nekje skušale zaščitit tega potrošnika, ki je v končni fazi tudi najmanj zaščiten in vedno podvržen raznoraznim manipulacijam. Poglejte, če smo bili obveščeni, da se pričakuje stabilni tečaj, jaz sem prepričan, da tem besedam moramo verjeti. Tečaj se spremlja že dalj časa in prepričan sem, da strokovnjaki so že delali projekcije in če so tega mnenja, da ne bo večjih vplivov na tečaj, zakaj jim ne bi verjeli. Želim pa povedati še nekaj. Veliko je bilo povedano o stroških, ki jih bodo imeli trgovci. Spomnimo se več let nazaj, ko so ti isti trgovci spreminjali cene ne enkrat na teden, ampak enkrat na mesec, ampak dvakrat na dan. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. Izvolite prosim.
Hvala. V izogib vsem debatam, kolegice in kolegi, v državi Republiki Sloveniji je veljavna valuta tolar. In mi želimo z amandmaji povedati, da je tolar fiksen in fiksnosti te valute, naše, slovenske se bo evro prilagajal tako kot se na Švedskem, tako kot se v Veliki Britaniji in tako kot se na Danskem, ker imajo še vedno svoje valute, ki so fiksne, evro pa se prilagaja. In ne se prepirati okoli tega. Mi želimo fiksnost tečaja, ki bo trajala eno leto.
Kolega Barovič čas se je iztekel. Hvala. Besedo ima dr. Lahovnik.
Veliko zavajanju, humornih vložkov povedanih s te strani, ampak jaz bom poskušal še enkrat vsebinsko pojasniti. Poglejte, seveda za zaščito potrošnikov gre, saj zato je zakon o dvojnem označevanju cen in zato od konca junija začne teči eno letno obdobje, koncem junija 2006, dvojnega označevanja cen. In jaz sem zelo jasno opozoril tudi predstavnike vlade, da je njihova naloga, imamo urad za varstvo potrošnikov, da se poveže z vsemi potrošniškimi organizacijami, da tukaj opravijo svojo nalogo, da ne bo prišlo do neopravičenih podražitev, ki nastajajo zato, ker lahko trgovci poskušajo izkoristiti menjavo valute, o tem smo govorili. Natanko tako, za zaščito potrošnikov gre pri tem zakonu. In seveda če se tudi to obdobje podaljša po nepotrebnem, po moje, za štiri, pet mesecev in če pride do nihanj, kakršna so možna, še za nekaj promilov, pride do ponovnega označevanja cen. In to pa so tisti dodatni stroški, o katerih sem govoril in seveda še enkrat za zaščito potrošnikov gre in važno bo tisto obdobje zadnjih 6 mesecev leta 2006 in seveda potem naslednje obdobje 6-ih mesecev v letu 2007 in to pa je naloga vlade, da še enkrat z tudi, če hočete drugimi potrošniškimi organizacijami opraviti svojo funkcijo in ustrezno informira tudi javnost, če bo prihajalo do neopravičenih podražitev. Še enkrat, imamo urad za varstvo potrošnikov in celo vrsto drugo potrošniških organizacij in obstajajo instrumenti, da se to prepreči. Še enkrat poudarjam, v nekaterih evropskih državah, praktično vseh, kjer je prišlo do uvedbe evra, so se soočili s temi podražitvami. Ker smo s tem seznanjeni, vemo da je do tega prihajalo, je naloga in odgovornost vlade, da to prepreči, zato pa ima na voljo celo vrsto instrumentov. Hvala.
Hvala. K besedi je prijavljen poslanec Vili Rezman.
Prvič, nekdo je rekel, da je kupec kralj, v našem primeru je kralj vlada, obnaša se kot da ni treba poslušati argumentov. Drugič. Primerljive države, ki so bile omenjene niso enormno dvignile inflacije ob dvojni zamenjavi, ob zamenjavi valute, ampak po besedah Almunie, komisarja za denarne zadeve evropskega, za 0.2% do 0.3%. Pa še to, zaradi sezonskega dviga cen. Tretjič. Naš amandma 100% preprečuje nastanek milijarde 240 milijonov tolarjev dodatnih stroškov.
Hvala. Besedo ima. Kolega Jerovšek, nimate besede, opozarjam vas samo, da bodite med sejo tiho in poslušate kolege, nimate besedo. Besedo ima dr. Slavinec.
Jaz sem se prijavil k razpravi.
Kolega Slavinec, dovoli samo sekundo prosim. Kolega Jerovšek, če se hočete prijaviti k razpravi, dvignite roko, tako da vas vidim.
Saj sem se prej prijavil.
Ko vam dam besedo boste govorili, nič prej. Dr. Slavinec, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Saj se bom kar navezal na prej. Torej, stroški, mogoče res ne bodo milijardo 240 milijonov, ampak če se bodo trgovci znašli drugače in kaj naredili v prostem času, vendar to bo v opravljenem delu in definitivno pa če tudi pol manjši stroški, bodo. Gre predvsem za to, da se ognemo nepotrebnim stroškom. Zato čim slabše, tem boljše za nas, v tem primeru bi mi seveda bili tiho. Pa naredite po svoje in bo slabše, bo slabše za pol milijarde, bo slabše za eno milijardo, mogoče za milijardo in četrt. Tudi druga nevarnost, ki bo prav tako naredila slabše. Bom kar citiral izjavo z odbora kolege Bojana Starmana, ki je želel opozoriti, da bomo s tem 1. marca pač posegli v neko razmerje, kjer lahko, ko bodo ljudje razmišljali kaj narediti z cenami, marsikdo oziroma večina, ne glede na to, da smo praktično v tržnem gospodarstvu, izrabljali ta trenutek oziroma se nam bo zdel primeren ta trenutek za eventualne sprememba cene. Bo to spodbudilo in povzročilo nepričakovano inflacijo v mesecu marcu, aprilu in maju, katera pa lahko dejansko prepreči potem uvedbo evra, ker bomo ugotovili, da ne izpolnjujemo teh konvergenčnih kriterijev. To je eden od faktorjev, na katerega bi rad opozoril, upam, da se je upošteval. Povsod se zgodi, pri nas se bo zgodil ta element pač tri mesece prej, zaradi tega, ker smo sami, samo pri nas gremo v označevanje cen tri mesece prej, preden je fiksen tečaj. Mislim, da iz tega citata vsem je jasno, da ne gre zgolj za nevarnost milijarde, plus, minus, koliko se bodo trgovci znašli, temveč tudi za nevarnost dviga inflacije bistveno prej. S tem seveda ogroženosti sploh sprejema evra, se potem prepiramo tukaj, pogovarjamo sploh o nepotrebnih stvareh. In ne vem, zakaj tako, tako trmoglavimo, še toliko bolj, kajti samo ministrstvo za finance iz celotne vlade je zagovarjalo ta predlog. In, ker na začetku je razprava na odboru tudi kazala, da se zdi neobvezno označevanje štiri mesece pred 1.7.2006 bistveno, bistveno boljša rešitev in damo našemu gospodarstvu to možnost, da se lahko izogne nepotrebnim stroškom. In to ne gre na račun potrošnikov, to gre prav v njihovo prid. Kajti preveč neumni bi bili, če se ne bi zavedali tega, da bodo vse stroške trgovci na koncu zaračunali potrošnikom. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima Kristijan Janc.
Hvala lepa, še enkrat. Poglejte, tako veliko govorimo o teh stroških, kot je milijard dvesto. Kako smo to izračunali, nihče ne komentira. Ampak to je številka, ki smo jo dobili, je pač takšna kot je, izračunana po tistem, ki je pač to pasalo, da je to izračunalo, da to pove in s tem mahamo na dolgo in široko, o tej milijardi dvesto. Mislim, da je to pretirano, ko govorimo o številkah milijarda dvesto, da to sploh ne pije, ne bom rekel [[...]]
Kolega Janc, čas.
[[...]]in upam, da bo seveda, bistveno, bistveno manjša. Hvala.
K besedi vabim poslanca Jerovška. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte, rad verjamem tistemu, kar poslanci govorijo, vendar v tem primeru, ko kolega Lahovnik govori, da gre za zaščito potrošnikov, seveda, njemu ne morem verjeti. Oziroma ga retorično vprašam, ali se je v njihovi stranki s kongresom zgodilo kakšna sprememba, so doživeli katarzo, da so naenkrat na strani potrošnikov, malega človeka. Oni govorijo v vlogi viceguvernerja LDS-a, ker je bil izvoljen. Jaz v to ne verjamem. Kajti tudi večina poslanske skupine, mi tako interno zagotavlja, da njihov predsednik ni nič manj vzvišen. Ste opravili neko katarzo? Skoraj nihče ne verjame. In to ni v vlogi zaščite potrošnikov. To, kar danes govorite, kar vlagate, je v slogi zaščite zaslužkov veletrgovcev. Tako, enako ste nastopali recimo, v odnosu do malega človeka, ko je bil zakon o trgovini, odpiralnem času in tako naprej. Vse od takrat niste spremenili svojih stališč. Bil bi pa vesel in spodobilo bi se, če bi jih spremenili, da bi dejansko bili sposobni razumeti težave malega človeka. Zato še enkrat pravim, čimprejšnje dvojno označevaje je gotovo v zaščito potrošnikov; vi pa to izpodbijate. Označevanje po tistem, ko bo evro že uveden, je zgolj v funkciji nostalgije po tolarju. To ima določeno funkcijo, vendar podražitve več ne bo preprečilo. In vam gre za to, da bi trgovci potem lahko še ekstra dobičke obračunali z zvišanjem cen; verjetno so vam kaj obljubili na ta račun, ne vem. Hvala.
Kolega Lahovnik, dovolim vam repliko, čeprav niste bili imenovani, zato ker je tudi kolega Jerovšek pretiraval. Izvolite.
Prijazno bi vam razložil. Namreč, zakaj je tudi po tem obdobju, po 1.1.2007, pomembno dvojno označevanje cen - to ni kozmetika, ker ravno na podlagi tolarske primerjave bodo potrošniki lahko videli, ali je prišlo do podražitve ali ne. Zato je pomembno, da je tudi potem, ko bo evro, recimo, uveden, začel veljati, da je dvojno označevanje. In zdaj sem vam prijazno razložil vsebinsko. Ostalih zadev, o katerih ste govorili, pa nisem razumel, zato vam ne morem replicirati.
Nadaljujemo z razpravo. Prosim, če se držite vsebine amandmaja, ki je trenutno v razpravi. Besedo ima poslanec Kumer.
Hvala za besedo. Nisem se nameraval prijaviti k tej diskusiji, vendar glede na nekaj, kako bi rekel, bom uporabil svoj priljubljen izraz, bedastoč, ki so bile izrečene, moram povedati tri dejstva. Mislim, da poslanci v tem parlamentu, ki bomo v končni konsekvenci sprejemali ta zakon, in vlada imamo vsi namen, da ščitimo skupaj z gospodarstvom seveda tudi potrošnika. In lepo prosim, prvič, vse izračune in analize je naredila vlada, tu imam številke, lahko vam jih citiram, tako da te 1,2 milijarde, 7,1 milijarde in tako dalje ni nekdo delal čez prst, ampak je to delala vlada, ki je tudi predlagatelj tega zakona. Naiven je pa vsak tisti, ki danes govori o tem, da ščiti potrošnika in bi teh stroškov, o katerih govorimo, ne dopustil ali pa bil naiven, da tisti, ki si te stroške ustvari, jih ne bo prelil v cene, kjer bo končno ceno plačal taisti potrošnik, za katerega se danes zavzemamo. Zato je to pomembno. Drugič, kregamo ali prepiramo se o štirih mesecih od šestnajstih mesecev. Pogovarjamo se o obdobju informativnega označevanja od marca do junija oziroma julija. Se pravi, se pogovarjamo o tem obdobju, kjer dejansko po vsej verjetnosti tečaj evra ni fiksen, ne bo fiksen in ne vem kaj še, po mesecu juliju bi pa naj bil in je dvanajst mesecev tisto obdobje. Zato še enkrat poudarjam, v Sloveniji potrošniki - zdaj pa govorim o nas, potrošnikih - smo dvakrat to šolo že dali skozi zadnjih 15 let, imamo nekaj izkušenj in jaz mislim, da nas ne bi nekdo okrog prinesel, 12 mesecev za to prilagajanje, da "vkopčamo" te stvari, jaz mislim, ne nas podcenjevati, je dovolj, da bomo te stvari lahko izpeljali. In še eno, ko govorimo o stroških. Zato je moja kritika letela vladi. Za to govornico iz teh klopi, vladnih, sem 6 mesecev poslušal o nalepkah na avtomobilih, o stroških, ki so prihranjeni. To so kategorije o katerih danes govorimo, kategorije nalepk. To so te kategorije, ampak ko ne gre iz denarja, iz žepa proračuna, se lahko počenja kar hoče, ker nekdo drug da ta denar, ampak na koncu je pa ta denar od nas vseh, če se že pogovarjamo o tem. In še za nalepke. Ja, pri nalepkah smo prihranili, z registrskimi tablicami imamo pa 3 krat več nazaj tega poplačali. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Alojz Sok.
Hvala za besedo. Prvo kar moram povedati, ker tukaj poslušam že včeraj pa danes nekatere, lahko bi rekel notorične laži, to ni predlog, ki bi ga edino zagovarjalo ministrstvo za finance, kot je rekel dr. Slavinec. Pred seboj imamo predlog vlade in tukaj predstavnike ministrstva za gospodarstvo, ki to zagovarjajo. Ampak to govorim, ker gospod Cvikl pa gospod dr. Slavinec ponavljata nekatere laži, ki ne držijo. Drugo kar se pa tiče dvojnega označevanja. Danes v vsej tej dobi tehnike, govoriti o tem, da bo prihajalo do napak med preračunano v evre in pa slovenskimi tolarji, ko to delajo računalniki, govoriti da bo to stalo blazne milijarde in podobnih zadev, je seveda, jaz mislim, da popolnoma nesmiselno. Če bo nekdo hotel s tem zaslužiti in bo zaradi tega povišal cene, s tem bo verjetno doživel to, da bodo kupci takšno blago odklanjali. Že danes pa imate v pristopnicah, članicah, cene označene v evrih. Bil sem pred tremi dnevi v Budimpešti, pogledal sem niz artiklov v trgovini, ne vem sicer kdaj bo Madžarska prevzela evro, mislim pa, da ga še ni - dr. Lahovnik se tako veselo nasmiha tukaj vsem, ki ne govorijo tako kot on - ampak polovica artiklov je že danes označena v evrih. Se pravi tistih, ki hočejo biti napredni, ne rabijo nobenega zakona, ampak sami delajo to tako, da kupcem zadeve čim bolj približajo in na takšen način prepričajo, da kupujejo njihove artikle. Na žalost mi moramo to v tej državi narediti z zakonom in na takšen način zaščititi potrošnika. Govoriti o teh neskončnih milijardah, kot govori kolega Kumer, je popolnoma nesmiselno. Hvala lepa.
Replika kolega Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Sedaj pa moram vzeti papir in prebrati, zato ker očitno je nekatere stvari treba, se nekateri ne podučijo in ne berejo stvari za nazaj. 5.7.200 in prosim, da gospod Sok sedaj poslušate. Če bi začeli označevati, citiram, "če bi začeli označevati cene v evrih s 1. julijem 2006 in ne s 1. marcem 2006, kot to predvideva predlog zakona o dvojnem označevanju, bi lahko privarčevali 2,4 milijarde tolarjev oziroma približno 20% od celotnih stroškov za dvojno označevanje, ki naj bi skupaj dosegli 12 milijonov tolarjev. S tem se strinjal tudi v.d. direktorja direktorata za notranji trg ne ministrstvo za gospodarstvo, gospod Peter Puhan, ki je dejal, da je urad Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj izračunal, da bi se s kasnejšim dvojnim označevanjem cen stroški za podjetja, ki imajo trgovino za glavno dejavnost, znižal za 1,2 milijarde tolarjev. Če k temu prištejemo še podjetja, ki nimajo trgovine za glavno dejavnost, vendar to dejavnost opravljajo, bi kmalu prišli do številke 2 in več milijard tolarjev", je dejal predstavnik, funkcionar gospodarskega ministrstva, se pravi ministrstva, ki je sestavni del te vlade. In prosim ne govoriti, da si tukaj izmišljujemo, lažemo, insinuiramo in tako dalje. To so verodostojni podatki, ki so prišli od predlagatelja. In nič drugega. In o ničemer drugem ne govorimo. In če vlada vedno govori, da moramo biti varčni, mi samo opozarjamo na te štiri mesece pred julijem 2006, da se obnašajmo varčno, če se da. In da se tudi v prid potrošnika, da se obnašamo varčno. Da na koncu te cene ne bo plačal potrošnik skozi ceno. Hvala lepa.
Hvala vam za pojasnilo. Besedo dajem dr. Lahovniku.
Hvala lepa. Nekaj bi še pojasnil nekaterim poslancem, predvsem SDS-u tukaj, ki jih skrbi interes potrošnikov. Izvršni odbor SDS-a je podprl enotno davčno stopnjo. Tretjina porabe je obdavčena z nižjo 8 in pol odstotno stopnjo davka na dodano vrednost. Gre za hrano, knjigo, zdravila, turistične storitev, komunalne storitve, stanovanjske storitve, cela vrsta drugih storitev, med drugim tudi pogrebne storitve mimogrede in vas to figo briga, da se bodo vse storitve vključno s hrano podražile. In vi boste govorili tukaj, da branite interese potrošnikov. Vi, ki dobro veste, da se bo življenjski standard v tem primeru močno znižal slovenskim potrošnikom. Vi boste sedaj nam govorili kdo brani interese slovenskih potrošnikov [[...]]
Kolega Lahovnik danes ne govorimo o programu SDS-a, zato vas prosim držite se vsebine amandmaja.
Hvala lepa. Poskušam pojasniti, da s tem amandmajem poskušamo samo preprečiti gospodarsko škodo o kateri sama govori, vlada, v svojih gradivih, ki je potencialna. Če pa govorimo o zaščiti potrošnikov je pa cela vrsta drugih inštrumentov. Še enkrat, obstaja Urad za varstvo potrošnikov, nevladne organizacije, ki lahko opozarjajo na morebitno nekorektno ravnanje posameznih proizvajalcev. Obstaja trg, konkurenca in obstajajo pojmi, kot so dohodkovna elastičnost povpraševanja, cenovna elastičnost povpraševanja. O tem je treba govoriti, če želite. In obstaja seveda način obdavčitve različnih artiklov in tudi o tem se lahko govori, če govorimo o zaščiti potrošnikov. Hvala.
Hvala. Zadnji do sedaj prijavljeni je poslanec mag. Cvikl. Izvolite.
Poglejte, najprej bom komentiral to, kar ste sami rekli. Saj ne gre samo za program izvršnega odbora SDS oziroma njegovega sklepa. Gre predvsem za to, da je vlada Republike Slovenije, ki je predlagala ta zakon, hkrati rekla 15. julija, da se bo v letu 2006 pomembno spreminjal okvir delovanja slovenskih družb s spremembami davčnega sistema. To ni samo nekaj, kar je izvršni odbor SDS rekel, čeprav ne vem točno, zakaj so to rekli, ker ne vem točno, kaj Nova Slovenija pravi, ampak je to vlada 15. julija sprejela. Zato nas predvsem skrbi, ali bo program za prevzem evra lahko uresničen v njegovi celoti. Program je predvideval nek zvezen prevzem evra. Bojimo se, predvsem zaradi velikih problemov v spreminjanju davčnega sistema in prevelike javne porabe, da se to ne bo zgodilo. In to je to, kar danes želimo poudariti tukaj, pa očitno ni interesa podpreti ta amandma. Hvala.
Hvala. Besedo ima kolega Jerovšek. Izvolite.
Kolega Lahovnik tu nastopa kot vsestranski pametnjakovič. To je na nivoju tistega, kot je izjavil takoj po tistem, ko je abdiciral kot gospodarski minister, da ne vidi v Sloveniji človeka, ki bi lahko vodil resor gospodarskega ministrstva. To ste izjavili in na ta način nastopate [[...]]
Kolega Jerovšek!
In to je vzvišenost [[...]]
Kolega Jerovšek, prekinil vas bom, če se ne boste držali vsebine predlaganega amandmaja. Prosim, da upoštevate, da je poslanskemu klubu Liberalne demokracije potekel čas, vam pa sem izklopil mikrofon in govorite sami sebi. Glede na to, da ni več nobenega prijavljenega k besedi, se je k besedi prijavila še vlada Republike Slovenije. Izvolite, v okviru odobrenega časa.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, predlagatelj tega zakona ni posamezno ministrstvo, pač pa vlada Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije je kot predlagateljica ustrezno pretehtala vse argumente, preden je sprejela sklep, da se začne obveznost dvojnega označevanja cen v tolarjih in evrih 1.3.2006. Pri tem je upoštevala tudi in predvsem priporočila evropske komisije, ki kažejo na to, da bi marsikatera država, če bi ponovno uvajala evro, ravnala nekoliko drugače, kot je ravnala. Praksa teh držav kaže tudi, da so se cene ob uvedbi evra občutno zvišale. Komisija iz teh razlogov ne nalaga, pač pa priporoča čimprejšnjo uvedbo dvojnega označevanja. Ko govorimo o stroških, je treba jasno povedati, da so v prvi vrsti stroški, ki so v teh študijah zapisani, se nanašajo na, v prvi vrsti na prevzem evra. In le v zelo majhnem delu na dvojno označevanje cen, ker danes tu izpade, kot da glavnina stroškov se nanaša na dvojno označevanje cen. Slišali smo tudi o tedenskih nihanjih, pa menjavah tečaja. Mi imamo centralni paritetni tečaj, ki je menjalni tečaj, določen ob vstopu Slovenije v ERM2, torej jasno je treba vedeti, da je možnost spremembe tečaja samo v trenutku fiksnega prevzema, torej samo enkrat. Tudi kar se tiče, kar se tiče uradov za varstvo potrošnikov, mi bomo spremljali preko urada dogajanje na trgu, ampak potrebno se je zavedati, da je reguliranih cen samo 12%. Pri vseh ostalih cenah pa Urad za varstvo potrošnikov in ministrstvo za gospodarstvo lahko samo opozarjata. Kaj pa se mi zdi pri celi zadevi ključno? Ključno pri tej, ob vsem povedanem, je to, da je res, da kljub predvidevanju sicer res, ni nobenega zagotovila, da se tečaj ob fiksiranju ne bo spremenil. Vendar pa se je treba zavedati ob tem, da tudi ni nobenega zagotovila, da bo svet EU določil fiksni tečaj že julija. To se namreč lahko zgodi novembra ali pa decembra. Kaj pa v tem primeru? V tem primeru se bo Republika Slovenija soočila z izredno kratkim predvstopnim obdobjem, kar bi pravzaprav izničilo namen tega zakona in vsi skupaj se moramo vprašati v kakšno situacijo bomo pa v tem primeru postavili slovenskega potrošnika. Iz teh razlogov menimo, da je predlagana zakonska ureditev primerna. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem zaključujem razpravo k prvemu členu in amandma poslanske skupine DeSUS. Kolega Bajc dovolite, da jaz vodim sejo. S tem zaključujem razpravo k 1. členu in amandma poslanske skupine DeSUS in amandma enake vsebine poslanskega kluba Liberalne demokracije. V razpravo pa dajem 6. člen in amandma poslanske skupine DeSUS. Ob tem vas bi rad obvestil, da je poslanskima skupinama Slovenske nacionalne stranke in Slovenski ljudski stranki potekel čas za razpravo, DeSUS ima na voljo še 23 sekund in poslanski klub Liberalne demokracije eno sekundo. Kdo želi besedo? Nihče. S tem zaključujem razpravo k 6. členu. V razpravo dajem 13. člen in amandma poslanske skupine DeSUS. Kdo želi besedo? Nihče. S tem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 8. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20 uri in 46 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GOSTINSTVU. Opozarjam vas, da je predviden čas za razpravo 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim.
Hvala lepa. Kratka predstavitev. Kaj želimo s tem zakonom? S tem zakonom želimo predvsem odpraviti zlorabe pri odpravljanju gostinske dejavnosti s stani društev, spodbuditi razvoj podjetništva k čemer naj bi prispevala tudi odprava zahteve k predpisani minimalni stopnji strokovne izobrazbe oseb, ki opravljajo delo v gostinski dejavnosti, okrepiti vključevanje zmogljivosti zasebnih sobodajalcev v gostinsko ponudbo in tako zmanjšati obseg sive ekonomije. Prva pomembna novost je črpanje tretje alineje veljavnega zakona, ki je omogočal zlorabe pri opravljanju gostinske dejavnosti s strani društev. Z ustanavljanjem različnih društev z dejanskim namenom opravljanja gostinske dejavnosti ali celo s preoblikovanjem redne gostinske dejavnosti v navidezno dejavnost društev, klubov in podobno, se ta društva, ki opravljajo gostinsko dejavnost oziroma povsem odkrito delujejo na tržišču, izogibajo izpolnjevanju pogojev, ki sicer veljajo za opravljanje gostinske dejavnosti. to predstavlja grobo nelojalno konkurenco gostincem, ki morajo pri opravljanju svoje dejavnosti upoštevati vse predpisane omejitve in pogoje. Ta pojav je na posameznih območjih zavzel zaskrbljujoč in povsem nesprejemljiv obseg. S črtanjem tega člena zakona možnosti tovrstnih zlorab ne bo več. Povsem neopravičena je morebitna bojazen, ki se je pojavljala, da bodo s predlagano spremembo prizadeta tudi turistična, kulturna, gasilska in podobna društva, ki so prisiljena nabirati manjkajoča sredstva za svoj obstoj z opravljanjem gostinske dejavnosti. Ta rešitev tudi z ničemer ne posega v delovanje planinskih postojank, saj so planinski domovi z zakonom že sedaj opredeljeni kot gostinski obrati, njihovo opravljanje s strani društev pa ni sporno. Druga pomembna novost predstavlja črpanje zahteve, da morajo biti za opravljanje gostinske dejavnosti izpolnjeni pogoji glede minimalne stopnje strokovne izobrazbe oseb, ki opravljajo delo v gostinski dejavnosti. Črtanje te zahteve je predvsem s strani obeh zbornic deležno nasprotovanj in kritik, ki pa po našem mnenju niso opravičene. Tako naše stališče temelji na prepričanju, da je skrb za zaposlovanje primerno kvalificiranih kadrov v gospodarstvu naloga podjetnikov, ne pa regulacija države. Ta posameznikom, ki so pripravljeni vložiti lastna sredstva v dejavnosti in ob tem prevzeti vse poslovno tveganje za tako odločitev, ne sme postavljati dodatnih pogojev. Ta predlog je povsem neopravičeno tolmačiti kot razvrednotenje gostinskih poklicev, saj se njihovega pomena in ugleda ne da povečevati s predpisovanjem minimalne poklicne kvalifikacije. Težo temu poklicu lahko da le gospodarstvo samo, ki bo ustrezno usposobljene kadre prepoznalo kot temeljni pogoj za nastopanje na tržišču. Pri tem je za uspešen razvoj podjetništva veliko bolj od formalne minimalne poklicne kvalifikacije pomembna strokovna in podjetniška kompetentnost, ki vključuje tudi sposobnost v delovni proces pritegniti ustrezno usposobljene delavce. Ni tudi mogoče mimo dejstva, da je reguliranje poklicev s strani države v popolnem nasprotju z usmeritvami na področju zagotavljanja prostega pretoka blaga in storitev na kar je bilo večkrat opozorjeno tudi s strani Bruslja. Države Evropske skupnosti poklice namreč regulirajo le v posebej utemeljenih primerih, kakršni gostinski poklici vsekakor niso. Tretja pomembna sprememba pa predstavlja predlog, ki zadeva upravljanje gostinske dejavnosti pri sobodajalcih, ki prinaša dve pomembni novosti, možnost za upravljanje te dejavnosti se širi tako tudi na upravne osebe. Preostale spremembe in dopolnitve zakona vsebinsko ne predstavljajo novosti in so za to pomembne predvsem za izboljšanje vodenje upravnih postopkov.
Vaš čas je potekel. Hvala, da ste upoštevali. Ob tem vas obveščam, da je vlada sama najavila samo pet minut uvodne obrazložitve. Mi prehajamo na predstavitev poročila odbora za gospodarstvo kot matičnega delovnega telesa. Predsednik odbora Feri Horvat prosim izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani vsi! Odbor za gospodarstvo je kot matično delovno telo na 7. seji 12.10. obravnaval predlog zakona, ki ga je predložila vlada. Odbor je bil pri tem seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, s pripombami gospodarske zbornice, obrtne zbornice ter mnenjem Komisije državnega sveta za malo gospodarstvo in turizem vključno s predlogi za amandmaje odbora. Odbor je sprejel amandmaje na podlagi mnenja zakonodajno pravne službe in ti amandmaji so vključeni v dopolnjen predlog zakona, ki ga imate pred sabo. Največ razprave in tudi različnih ali nasprotujočih si mnenj kot je že pred mano omenila gospa državna sekretarka je bilo v določbi, ki odpravlja, navajam, pogoje glede minimalne strokovne izobrazbe oseb, ki opravljajo dela v gostinski dejavnosti, gre za 5. točko 9. člena do sedaj veljavnega zakona. V tej določbi sta nasprotovali tako gospodarska zbornica kot tudi obrtna zbornica in komisija državnega sveta. Na vprašljivost take rešitve s sistemskega vidika je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Odbor je ne glede na pripombe in na trenutke zelo polemično razpravo kljub ugovorom z večino glasov sprejel predlog vlade.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanec Danijel Krivec za predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo. Cenjeni zbor! S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona o gostinstvu urejamo nedoslednost in ovire, ki so se pokazale v obstoječem zakonu. Z uveljavitvijo sprememb in dopolnitev zakona o gostinstvu leta 1999 so bile v temeljni zakon, sprejet leta 1995, vnesene nekatere rešitve, ki so sicer prispevale k povečanju urejenosti tega področja in poenostavitvi pogojev za opravljanje gostinske dejavnosti. Pokazale pa so se tudi pomanjkljivosti zakona kot, na primer, ne dovolj jasna določba 3. člena, ki določa izjeme pri opravljanju gostinskih storitev. Namen te določbe je bil izvzeti iz zakona opravljanje nastanitvenih in prehrambenih storitev v bolnišnicah, šolah in podobno, pa tudi v društvih, ki v društvenih prostorih občasno organizirajo gostinske storitve za svoje člane na nepridobitveni podlagi. Ob tem, ko velika večina društev spoštuje določbe zakona o gostinstvu in zakona o društvih, so posamezna društva pri opravljanju gostinske dejavnosti določbe prvega odstavka 3. člena zakona začele grobo izrabljati. Z ustanavljanjem različnih društev z namenom opravljanja gostinske dejavnosti ali celo s preoblikovanjem redne gostinske dejavnosti v navidezno dejavnost društev, klubov in podobno, se ta društva, ki dejansko opravljajo gostinsko dejavnost, izogibajo izpolnjevanju pogojev, ki veljajo za opravljanje gostinske dejavnosti. To predstavlja nelojalno konkurenco gostincem. S črtanjem tega člena zakona ne bo več možnosti za tovrstne zlorabe. Bojazen, da bodo s predlagano spremembo prizadeta turistična, kulturna, gasilska in podobna društva, je odveč. Ta društva, v kolikor imajo gostinske obrate, že izpolnjujejo predpisane pogoje. Predlagana sprememba se poleg tega nanaša le na opravljanje dejavnosti v stalnih obratih, medtem ko si društva potrebna dodatna sredstva praviloma zagotavljajo z organiziranjem občasne gostinske ponudbe na prireditvah. To pa pomeni, da bodo društva tudi v prihodnje ob pogoju, da imajo dejavnost navedeno v svojem temeljnem aktu, in ob izpolnjevanju minimalnih pogojev gostinske zakonodaje lahko sama opravljala to dejavnost. Drugo novost predstavlja črtanje zahteve, da morajo biti za opravljanje gostinske dejavnosti izpolnjeni pogoji glede minimalne stopnje strokovne izobrazbe oseb, ki opravljajo dela v gostinski dejavnosti. Država mora sicer z različnimi ukrepi spodbujati čim višjo raven poklicne izobrazbe na tem področju, vendar je treba upoštevati, da je doseganje tega cilja odgovornost podjetnika samega. Zato ga pri tem ne sme omejevati. Drugi razlog v prid tega predloga je, da reguliranje poklica s strani države v popolnem nasprotju z usmeritvami na področju zagotavljanja prostega pretoka storitev, na kar je bilo že večkrat opozorjeno tudi v okviru pristojnih delovnih teles evropske komisije. Države evropske skupnosti poklice regulirajo le izjemoma, v posebej utemeljenih primerih, kakršnega gostinski poklici ne predstavljajo. Kljub razmeroma skromnim izobrazbenim pogojem v gostinstvu ni bilo zaznati, da bi s tega razloga prišlo do zanemarjanja ali padca kakovosti storitev, zato tudi pri manjših gostinskih obratih po uveljavitvi tega predloga ni pričakovati, da bi se raven gostinskih storitev poslabšala. Gostinci, ki v dejavnost vložijo velika lastna sredstva, kakovosti storitev namenijo posebno pozornost že iz lastnega ekonomskega interesa. Iz tega razloga je povsem neupravičeno tolmačiti ta predlog kot razvrednotenje gostinskih poklicev, saj se njihova pomena in ugleda ne da povečevati z navajanjem poklicne kvalifikacije v pravilniku. Pri tem naj poudarim, da je zakonsko določilo, ki ga sedaj ukinjamo izpolnilo že potrdilo obrtne zbornice o nekaj mesečnem tečaju. Če torej nekaj mesečni tečaj pomeni ekvivalent gostinski izobrazbi, ki jo drugi pridobivajo na tri letnem ali štiri letnem programu gostinskih šol, potem je to podcenjevanje gostinskega poklica, ne pa črtanje te točke člena. S temi dopolnitvami pa vplivamo tudi na povečanje obsega turistične dejavnosti in podjetništva na področju gostinstva. Tretjo spremembo predstavlja predlog opravljanja gostinske dejavnosti pri sobodajalcih. Člen je zaradi večje jasnosti v celoti preoblikovan, prinaša pa pomembne novosti. Možnost za opravljanje te dejavnosti se širi tudi na pravne osebe, predlog zakona pa tudi izrecno najava sicer v praksi že uveljavljeno rešitev, da lastniki stanovanj, ki sami ne želijo opravljati dejavnosti sobodajalstva ta stanovanja na temelju zakupne pogodbe oddajo fizični ali pravni osebi. Zaradi prednosti, ki jih sprememba zakona o gostinstvu prinaša, bomo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zakon podprli.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije, poslanec Slavinec, kolega Petek izvolite.
Lep pozdrav vsem kolegom, kolegicam, predstavnikom in predstavnici ministrstva. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da določene spremembe zakona o gostinstvu so potrebne, dobrodošle in jih tudi podpiramo. V poslanskem klubu pritrjujemo mnenju predlagatelja zakona, da je potrebno odpraviti zlorabe in nepravilnosti pri opravljanju gostinske dejavnosti v društvih. Prav tako je dobrodošla usmeritev po hitrejšemu vključevanju zasebnih zmogljivosti v gostinsko ponudbo in zmanjšanje obsega sive ekonomije. V LDS smo pristaši zmanjševanja oziroma deregulacije postopkov pri izvajanju te dejavnosti, ter načeloma podpiramo tudi liberalizacijo na področju gostinstva in turistične dejavnosti. Žal pa predlagatelj po našem mnenju s tretjim členom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu, s katerim je črtal peto točko 9. člena veljavnega zakona preostro posega v enega izmed pogojev za opravljanje gostinske dejavnosti. S tem ko se črta določilo o minimalni stopnji strokovne izobrazbe potrebne za opravljanje gostinske dejavnosti je možno ustanoviti in izvajati dejavnost za vse vrste gostinskih obratov, ne glede na obseg in vrsto dejavnosti, ki jo ta opravlja. Menimo, da bi morala biti odločitev o črtanju minimalne stopnje strokovne izobrazbe bolj selektivna in to tako, da bi za nekatere obrate bilo to dopustno. Večina zahtevnejše in turistične ponudbe pa bi morala zagotoviti tudi zaposlitev ustrezno usposobljenih kadrov. Vlada je s predlogom spremembe zakona v gostinstvu popolnoma prezrla posledice, ki bi jih lahko zakon prenesel tudi na druga podjetniška področja. Tako imenovana deregulacija in liberalizacija v tem primeru bo spodbudila pričakovanja tudi drugih podjetniških skupin, ki bodo terjali podobno olajšanje pogojev za opravljanje svoje dejavnosti. Takšen trend v razmišljanjih bi seveda prinesel težave tudi v sistem poklicnega in ostalega izobraževanja, saj bi se motiv za izobraževanje na posameznih področjih zmanjšal, ter s tem ogrozil tudi delovanje nekaterih šol. Prav tako bi s časoma popolnoma porušili cilje, ki jih ima Slovenija na področju razvoja turizma, kot ene izmed nosilnih razvojnih panog, ki mora na svetovnem trgu konkurirati s kvaliteto svojih storitev. Črtanje zahteve o minimalni stopnji strokovne izobrazbe nasprotujejo tako obrtna zbornica, komisija za malo gospodarstvo in turizem pri državnem svetu, ter združenje za turizem in gostinstvo pri gospodarski zbornici. Mnenju teh inštitucij in organov se zaradi prej opisanih razlogov pridružuje tudi poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije, ki bo zaradi tega nasprotoval sprejemu zakona.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Poslanec Franc Horvat, izvolite.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog zakona in večino določb. Imamo pa rezervo do določbe 3. člena predloga zakona, ki predvideva črtanje člena veljavnega zakona 5. točke 9. člena, kar pomeni popolno opuščanje pogojev glede minimalne strokovne izobrazbe oseb, ki delajo v gostinski dejavnosti. Mislimo, da je taka rešitev preveč radikalna in bo imela negativne posledice, zlasti na kakovost in na šolstvo na tem področju. Naj navedem samo nekaj argumentov. Prvič. Strategija turizma v Sloveniji stavi na kakovost in ne na masovnost. Pogoj za kakovost pa je seveda znanje. Drugič. Gostinsko turistična podjetja in območja se že sedaj srečujejo s problemom pomanjkanja kakovostnih kadrov, tako v gostinsko turistični operativi, kot v upravljanju. Tretjič. Opustitev zahteve po minimalni strokovni izobrazbi bo gotovo negativno vplivala na gostinsko turistično šolstvo, ki je pogoj za zagotavljanje kakovostnega strokovnega kadra za gostinsko turistično dejavnost. Četrtič. Po naši oceni je nerealno pričakovati, da bo tržišče samo urejalo strokovno izobraževanje za gostinstvo in turizem. Petič. Kvalitetni, strokovno izobraženi gostinsko turistični delavci so v interesu varstva potrošnikov, turistov in za zagotavljanje zdravstvene neoporečnosti gostinskih storitev. Šestič. Izobraženi in ustvarjalni gostinsko turistični delavci, so velika komparativna prednost slovenskega turizma. Predlagana zakonska rešitev še toliko bolj čudi, ker je v gradivu, ki ga je pripravilo to isto ministrstvo, direktorat za turizem, za posebno sejo odbora za gospodarstvo, ki smo jo imeli prejšnji teden v Laškem in kjer smo obravnavali kot osrednjo točko problematiko razvoja turizma v Sloveniji, daje velik poudarek prav strokovnim kadrom, človeškim virom, izobraževanju, promociji gostinskih poklicev, osveščanju in izobraževanju najmlajših in podobno. In naj zaključim. Menim, da dosedanji zakon v 10. členu v zadnjem odstavku daje velike možnosti, da minister pristojen za turizem, predpiše podrobnejše pogoje za strokovne zahteve in s tem se da omiliti ali pa izogniti tudi nevarnostim, ki jih je navajala kot razlog za ta predlog, gospa državna sekretarka.
Hvala. Besedo ima Martin Mikolič za predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik, predstavniki vlade in spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Nove Slovenije Krščansko ljudske stranke bomo spremembe in dopolnitve zakona o gostinstvu podprli. Logično je, lahko pa tudi rečemo skrajni čas, da se o obstoječem zakonu črpa 3. člen, ki govori o tem, da se po tem zakonu ne ureja opravljanje prehrambenih storitev na primer v bolnišnicah, šolah in vrtcih in podobno, pa tudi v društvih, ki v društvenih prostorih organizirajo gostinske storitve za svoje člane na nepridobitni podlagi. Določba ni bila dovolj jasna, zato se je do sedaj s pridom zlorabljala. Vemo, da so se ustanavljala različna društva, njihov dejanski namen pa je bil opravljanje gostinske dejavnosti. Prav tako je marsikdo preoblikoval redno gostinsko dejavnost, navidezno dejavnost društev, klubov in podobno. Seveda vse to z namenom izogibanja pogojev, ki veljajo za gostinsko dejavnost. Prav gotovo je to nelojalna konkurenca gostincem, ki morajo pri opravljanju svoje dejavnosti spoštovati vse predpise in omejitve. Seveda pa je pomembno, s čemer se strinjamo tudi v poslanski skupini Nove Slovenije, da si bodo lahko posamezna društva v prihodnje tudi zagotavljala za opravljanje svoje temeljne dejavnosti kakšen tolar z organiziranjem občasne gostinske ponudbe na prireditvah. Črtanje 3. člena torej ni povezana z opravljanjem gostinske dejavnosti na teh prireditvah, torej bodo društva, če bodo imela to dejavnost navedene v svojem temeljnem aktu, ob izpolnjevanju minimalnih pogojev iz gostinske zakonodaje, lahko sama opravljala to dejavnost. Z namenom sprostitve podjetniške pobude se v obstoječem zakonu črta zahteva, da morajo biti za opravljanje gostinske dejavnosti izpolnjeni pogoji, glede minimalne stopnje strokovne izobrazbe oseb, ki opravljajo dela v gostinski dejavnosti. Kljub obširni razpravi na matičnem delovnem telesu in pripombam gospodarske ter obrtne zbornice, v poslanski skupini Nove Slovenije smatramo, da mora biti tudi za opravljanje gostinske dejavnosti trd regulator glede kadra. In da je naloga menedžmenta, da v delovni proces pritegne ustrezen kader. Neumestno je, da bi posameznikom, ki so pripravljeni vložiti sredstva v dejavnost, in sprejeti tudi poslovno tveganje postavljali še dodatne pogoje. Prav gotovo bodo le ti največjo pozornost vložili ravno v kakovost storitev, zaradi lastnega ekonomskega interesa. Prav tako moram omeniti opozorilo iz Bruslja, da z obstoječo zahtevo omejujemo prost pretok storitev. Prav tako v naši poslanski skupini podpiramo širitev opravljanja gostinske dejavnosti pri sobodajalcih na pravne osebe, kar bo prav gotovo vplivalo na širitev ponudbe. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa. V Slovenski ljudski stranki podpiramo te spremembe zakona, ker menimo, da so nujne in da je skrajni čas, da do njih tudi pride. Tri poglavitne rešitve zakona, ki smo jih zadnjič že slišali, pa vendarle; črtanje 3. člena veljavnega zakona, ki naj bi odpravilo nepravilnosti pri opravljanju gostinske ponudbe v društvih in drugi črtanje zahteve glede minimalne stopnje izobrazbe oseb, ki opravljajo delo v gostinski dejavnosti. Od tukaj bi bilo zagotovo veliko debate na matičnem delovnem telesu, zakaj to črtanje, ampak mislim, da na koncu bi prevladala dejstva, da to področje seveda ima določene specifičnosti težave, takšne ali drugačne narave in da zapiranje tovrstnih možnosti bi bilo nedopustno za slovensko turistično deželo. In tretjič, sobodajalstvo se širi tudi na pravne osebe, ker daje širše možnosti pri organiziranju ponudbe zasebnih sob. Spremembe in dopolnitve zakona o gostinstvu v poslanski skupini kot sem že rekel podpiramo v luči spodbude in povečevanja podjetniške pobude in širitve dejavnosti, ki je zelo pomembna tako na turističnih področjih, kot na podeželju, kot vir novih delovnih mest in zaslužka. Spremembe so potrebne tudi z vidika ureditve poslovanja društev. Zavedamo se, da so potrebni tudi koreniti ukrepi v davčni zakonodaji in omilitev nepotrebnih in pretiranih birokratskih, tehničnih in prostorskih ureditvenih postopkov, ki se nanašajo tako na opravljanje gostinskih storitev in sobodajalstva kot na druge dejavnosti malega gospodarstva. Le tako se bo odpravila stagnacija, ki je zadnja leta nastopila pri razvoju malega gospodarstva in spodbudila ponovno gospodarsko rast na tem področju. Menimo, da je tudi spremembe, ki se tičejo društev potrebno obravnavati in sprejemati v povezavi z nujnimi spremembami nekaterih določb zakona o društvih, le tako bomo uspeli odpraviti nepravilnosti in omogočiti nadaljnjemu izigravanju te zakonodaje, na kar so nas opozarjali že vrsto let, tako predstavniki društev kot gostinci, ki jim je nelojalna konkurenca napravila veliko škode. V naši stranki podpiramo delovanje društev in smatramo, da brez njih sodobna družba ne more delovati, zato je potrebno napraviti red na tem področju in hkrati pa odpraviti nepotrebno birokracijo in oviro za bolj učinkovito delovanje malih društev in za razvoj obrti in podjetništva. O teh zadevah in zlorabah upravno gostinskih ponudb kot dejavnosti v društvih in nelojalne konkurence registriranih gostinskih obratov razpravljamo v naši državi že mnogo, mnogo let. Za vse to navedeno smo prepričani v Slovenski ljudski stranki, da je to korak naprej k tej dejavnosti in da bo lahko tudi ta dejavnost še bolj zaživela v tem slovenskem prostoru in s tem prinesla dodatno gospodarsko rast, predvsem pa tisto kar se mi zdi še bolj pomembno, nova delovna mesta. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavite stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Temeljni cilji zakona, ki je pred nami naj bi odpravili nepravilnosti pri opravljanju gostinske dejavnosti s strani društev, poenostavili pogoje za pridobitev obratovalnega dovoljenja in s tem spodbudili razvoj podjetništva k čemer naj bi prispevala tudi odprava zahteve po minimalni stopnji izobrazbe. Pa se bom ustavil kar pri teh dveh točkah. V Slovenski nacionalni stranki se nam zdi popolnoma nedopustno, da se društvom odvzemajo kakršnekoli, pa dajmo v narekovaj, "privilegiji", kot jih imenuje vlada. Tudi dejstvo oziroma očitek o tem, da gre za neko nelojalno konkurenco s strani društev je popolnoma neutemeljen, pa če pogledam samo na največje društvo v Republiki Sloveniji, to je društvo upokojencev. Kako boste njim povedali, da ste jim odvzeli določene privilegije, ko pa je to stalno zbirališče, bom rekel, ljudi, upokojencev kjer se znajo zabavati po le njim dostopnim cenam, če pravite, da gre za nelojalno konkurenco napram drugim gostinskih obratom in lokalom. Dajte mi prosim povedati kako, ali poznate mogoče koga ali kakšen mlad, pa tudi po možnosti še zaljubljen par, ki bi zašel sedeti v lokal društva upokojencev in bi s tem društvo upokojencev konkuriralo kateremu drugemu bolj urejenemu lokalu, če vemo, da so predvsem bifeji teh društev skromno oziroma po njihovih zmožnostih urejeni? Verjamem pa tudi, da niste mislili, da bodo lokali posameznih društev uvrščeni v tisti naziv, ki mu vi pravite oskrba, verjetno ste mislili z oskrbo tistih obratov, ki delujejo znotraj določenih domov, šol ali česarkoli drugega. Kar se tiče zmanjšanja oziroma ukinjanja minimalne stopnje potrebne izobrazbe, bom rekel, za odprtje določenega gostinskega lokala pa moram reči, da smo v Slovenski nacionalni stranki popolnoma na strani tistih, ki temu ostro nasprotujejo. Tudi ta odprava ne bo spodbudila razvoja gostinske dejavnosti in zmanjšala dela na črno, kajti delo na črno je prej posledica visokih davkov in prispevkov ter vse večjih finančnih in administrativnih obveznosti. Ustrezna izobrazba v gostinstvu je nujna tako zaradi varstva gostov kot tudi zdrave in varne prehrane in nenazadnje tudi s strani zagotavljanja varstva potrošnikov. Zato nas ne čudi, da so se gostinci temu ukrepu, vsaj meni nejasnemu in nerazumljivemu ukrepu vlade, uprli, kajti kolikor takšen zakon stopi v veljavo potem bo dobesedno vsak, ki ima malo želje, pa dosti denarja odprl nek gostinski lokal. In ko ste zapisali, da društveni obrati predstavljajo nelojalno konkurenco. Ali ni ravno nestrokovna in nenatančna postrežba, slaba hrana in številni jedilniki, ki niso zapisani v pravilni slovenščini, ravno razlog za tako nelojalno konkurenco? V Slovenski nacionalni stranki zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča DeSUS. Kolega Vili Rezman, izvolite.
Aktualno stanje v panogi in velike razvojne možnosti pa najbrž tudi ambicije, ki jih imamo na tem področju, so razlog, ki je vodil predlagatelja, da nam takšen predlog zakona pripravi. Stanje je takšno, da govori o zelo velikem številu gospodarskih subjektov na tem področju. Govori nam o tem, da je precej šibka ali pa vsaj prešibka kvaliteta ponudbe. Šibka ali pa neustrezna je tudi struktura ponudbe na gostinskem in turističnem področju in zelo šibka je tudi ponudba kvalitetne delovne sile. To so dejstva, ki jih ugotavlja tudi predlagatelj sam v svojem gradivu. Skratka, gre za to, da lahko ugotovimo, da je panoga nekako v zastoju in da se ji želi dati dodatno spodbudo, ki bi pomenila hitrejši razvoj. In ker je to delovno intenzivna panoga, verjetno tudi hitrejše zaposlovanje, več delovnih mest in tako naprej. Toda bistvo vsega, kar je bilo povedano s strani predlagatelja, je, da nam šepata kvaliteta in struktura ponudbe. V poslanski skupini DeSUS podpiramo del predlaganih ukrepov oziroma del predlagane spremembe zakonodaje. Smo za to, da se odpravi nepotrebna nelojalna konkurenca, smo za to, da izrazito dvignemo kvaliteto storitev na tem področju in da razvojne ambicije ali pa potenciale tudi realiziramo. Vendar pa tudi mi zavračamo tisti del predlogov in argumentacijo, ki govori o tem, da je treba odpraviti minimalne pogoje, ki govorijo o izobrazbi na tem področju. Cilji so dobri, način doseganja cilja ali pa ukrepi, nekateri instrumenti za to, pa menimo, da niso ustrezno. Če je cilj zakona dvig kvalitete in pospeševanje tistega dela gostinske panoge, ki je vezana prav na kvaliteto, potem se sprašujem, kako si zamišljamo dvig kvalitete z ukinjanjem izobrazbe. To nekako preprosto ne gre skupaj. V vseh dokumentih zapisujemo, kako je treba staviti vse na pamet, na izobrazbo, v tem primeru pa zopet, tako kot smo že kdaj storili, dezavuiramo izobrazbo in s tem tudi tiste institucije, ki za to izobrazbo stojijo. Zdi se, kot da je podjetništvo zdaj prvi in edini cilj in da je podjetništvo perse že dovolj za nas vse; vse drugo je tako rekoč postalo k temu balast. Če je to filozofija, potem moramo reči, da mi te filozofije ne podpiramo. Ocenjujemo, da je velika možnost, da pride do slabšanja kvalitete, da je možnost, da bo zaščita potrošnika slabša, da bodo tudi posledice za razvoje negativne in bojimo se, da bo to vse skupaj pomenilo tudi velik poudarek našemu izobraževalnemu sistemu, predvsem na področju o katerem govorimo. Od načel, ki jih je navedel predlagatelj pravzaprav upoštevamo samo eno, namreč načelo krepitve podjetništva. Drugo in tretje načelo, varstvo potrošnikov in nediskriminatornost, temu načelu pa mi ocenjujemo ne sledijo. Prav nasprotno, ustvarja se diskriminatoren odnos med tistimi, ki morajo pridobivati strokovno izobrazbo za svojo dejavnost in med tistimi, ki jim za to menda ni treba, čeprav je po vsebini te dejavnosti, kuharji in drugi gostinci le naj bili strokovno usposobljeni. Argument, da se ne sme z ničemer reglementirati tistih, ki imajo svoja sredstva, ki jih vlagajo in prevzemajo tveganje zanje seveda ne vzdrži. Tudi na drugih področjih posamezni podjetniki in družbe vlagajo svoja sredstva. Na tržišču tvegajo kot vsak drug, pa jim vendarle določamo neko minimalno izobrazbeno raven. In zavoljo tega kar smo sedaj našteli in zavoljo tega, ker se ne upoštevajo opozorila, ki so prišla iz gospodarstva je stališče poslanske skupine DeSUS, da tega zakona ne podpiramo oziroma da mu nasprotujemo.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenem predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek 28. oktobra 2005 po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAPOSLOVANJU TUJCEV. Ob tem vas opozarjam, da je predviden čas razprave 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru preložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Mag. Janez Drobnič, minister za delo, družino in socialne zadeve, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci državnega zbora Republike Slovenije! V Sloveniji smo z veljavnim zakonom o zaposlovanju in delu tujcev, ki se je pričel uporabljati s 1. januarjem 2001 uspeli urediti vse oblike dela tujcev v okviru enega zakona. Zakon je prilagojen razmeram na slovenskem trgu dela, upošteva temeljna načela mednarodne ureditve glede migracij in je že usklajen z zakonodajo EU. Cilj sprememb zakona, ki ga imate v obravnavi, zato je odpraviti vse tiste pomanjkljivosti, ki smo jih zaznali od uveljavitve zakona, torej od 1. januarja 2001 dalje. Potem jasneje definirati kriterije ali omejitve za pridobitev delovnega dovoljenja ter preprečiti zlorabo, kjer jo je veljavni zakon zaradi nejasnosti ali nedorečenosti omogoča. Spremembe in dopolnitve zakona so rezultat nekaj mesečne izmenjave mnenj in iskanja najboljših rešitev z izvajalci in uporabniki zakona, tudi s pomočjo analiz s katerimi lahko podkrepimo predložene spremembe in dopolnitve. Če na kratko strnem te spremembe, lahko povem naslednje; predlog zakona na novo določa eno letno predhodno prebivanje v Sloveniji za pridobitev delovnega dovoljenja za samozaposlene tujce. Tujci po veljavnem zakonu pridobijo delovno dovoljenje zgolj na podlagi vpisa v vpisnik samostojnih podjetnikov posameznikov. Na ta način pridobijo tudi dovoljenje za prebivanje. Od leta 2002 do 2004 se je število samozaposlenih tujcev z delovnim dovoljenjem za eno leto povečalo od 499 na 573. V letošnjem letu pa je veljavno delovno dovoljenje za eno leto imelo že 970 tujcev. Predlog zakona na novo uvaja možnost dodatnega izobraževanja tako tujih kot slovenskih delavcev v slovenskih gospodarskih družbah v primerih, ko je slovenska družba kapitalsko ali poslovno povezana s tujo družbo, kar je bila pobuda gospodarstva, kar smo ocenili kot dobro, za širitev in večji vpliv slovenskega gospodarstva. Naslednji razlog. Pri čezmenjenu opravljanju storitev z napotenimi ali nameščenimi delavci oziroma gibanju oseb znotraj združb, uvaja predhodno enoletno zaposlitev tujca pri delodajalci, ki ga napotuje na delo v Slovenijo kar je v skladu s politiko Evropske unije pri pogajanjih v okviru Svetovne trgovinske organizacije za izvajanje storitev podjetij iz tretjih držav. Naslednja novost. Pri sezonskem delu tujcev daje možnost zaposlitve takoj po izteku sezonskega dela in skrajšuje vmesno prekinitev za pridobitev delovnega dovoljenja pri sezonskem delu v gradbeništvu, kar daje možnost delodajalcem, da zaposlijo tujca, ki ga poznajo. Naslednja novost omejuje število zastopnikov na enega zastopnika v gospodarskih družbah pri samostojnih podjetnikih, ki zaposlujejo deset ali manj delavcev, določa čas veljavnosti dovoljenja 2 leti in pogoje za ponovno izdajo, kar preprečuje zlorabe delodajalcev, ko zastopnike imenujejo veliko število, velikokrat brez ustrezne izobrazbe. Po letih se je število zastopnikov bistveno povečalo in sicer od 766 koncem leta 2001, 970 koncem leta 2002 in 1176 koncem leta 2003 na 1863 konec septembra 2005. Spremembam in dopolnitvam zakona sledijo še uskladitve podzakonskih aktov, s katerim bomo postopke poenostavili, zmanjšali število dokazil in hkrati zagotovili preverjanje ustreznosti vseh potrebnih pogojev za izdajanje delovnega dovoljenja. Pri pripravi vsebine smo poskušali v največji možni meri upoštevati predloge gospodarstva. V času nastajanja predloga zakona so bili opravljeni številni razgovori in usklajevanja s socialnimi partnerji, z Zavodom Republike Slovenije za zaposlovanje, kot je izvajalcem zakona in z Inšpektoratom Republike Slovenije za delo. Slednji meni, da bodo predložene spremembe v veliki meri prispevale k zmanjševanju zlorab zakona. Zakon je obravnaval tudi ekonomsko socialni svet in predložene rešitve tudi podprl. Zakonodajna pravna služba je imela samo nekaj redakcijskih pripomb, ki pomenijo izboljšavo k lažji uporabi in razumevanju zakona. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je zakon na seji sprejel brez pripomb. In v tej vsebini je, spoštovane poslanke in poslanci, zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in delu tujcev danes pred vami. Hvala lepa.
Hvala minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora Matjaža Hana, da predstavi poročilo odbora.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki vlade, spoštovani kolegi. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji deveti redni seji dne 6.10.2005 obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in delu tujcev, druga obravnava, ki je v državnem zboru predložila vlada Republike Slovenije. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z državno sekretarko na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve Marjetko Cotman in pa predstavnica zakonodajne pravne službe Adrijana Hribar Milič in predstavniki zainteresiranih organizacij. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajne pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno tehničnega vidika in dala pripombe k 1., 6., 8., in 9. členu, k naslovoma in k 14.a., 14.b. členu ter k naslovu osmega poglavja in k 22. členu. K predlogu zakona kvalificirani predlagatelji niso vložili amandmajev, na podlagi mnenja zakonodajno pravne službe, pa so bili pripravljeni predlogi amandmajev za amandmaje odbora. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in predlaganih amandmajih za amandmaje odbora. Predstavnica predlagatelja, državna sekretarka na ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve, Marjetka Cotman je podala dopolnilno obrazložitev o posameznih členih predloga zakona. Poudarila je, da je osnovni cilj zakona spremeniti oziroma ustrezno dopolniti nekatera področja v zakonu, ki so se v dosedanji praksi njegovega izvajanja pokazala kot premalo definirana v smislu kriterijev ali omejitev, so nejasna za uporabnike ali dopuščajo zlorabo zakona. Veljavni zakon o zaposlovanju tujcev se je začel uporabljati 1.1.2001 in je celovito uredil vse oblike dela tujcev v okviru enega zakona. Omogočil je potrebno pravno jasnost glede pogojev in možnosti za zaposlovanje in delo tujcev, kakor tudi preglednost nad stanjem na tem področju v posameznem periodičnem obdobju. Prilagojen je razmeram na slovenskem trgu dela, upošteva temeljna načela mednarodne ureditve glede migracij in je usklajen z zakonodajo Evropske unije. Ob izvajanju zakona so zaznali tudi nekatere pomanjkljivosti, ki jih želijo v tem zakonu odpraviti. Te se nanašajo predvsem na področje samozaposlovanja, kjer veljavni zakon dovoljuje izdajo delovnih dovoljenj za tujce na podlagi vpisa v vpisnik samostojnih podjetnikov, ne da bi isti tujec sploh kdaj delal in bival v Sloveniji. Drugič, na probleme pri pridobivanju delovnih dovoljenj za potrebe dodatnega izobraževanja, saj veljavni zakon inštituta dodatnega izobraževanja ne pozna; in tretjič, na izdajanje delovnih dovoljenj za zastopanje gospodarskih družb in izrabljanje veljavnega zakona, ki ne omejuje števila zastopnikov tujcev. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je brez razprave sprejel svoje amandmaje k 1., 6., 9., 15. in 16. členu. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval o posameznih členih zakona ter vse člene sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji, dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala za podano poročilo. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod minister s sodelavcema, spoštovane poslanke in poslanci! S prevzemom evropskega pravnega reda in s priključitvijo deseterice so se razmere na trgu dela spremenile tako, da zaradi omejitev, ki so jih sprejele posamezne članice Evropske unije, niso v celoti izpolnjena pričakovanja in obljube o prostem pretoku ljudi v obeh smereh in je tako deseterica v slabšem položaju kot petnajsterica. Prav tako pa se tudi niso uresničile napovedi o velikem pritisku na zahodnoevropski trg dela. Interes se omejuje samo na posamezne panoge in kategorije delavcev. Že slovenska izkušnja je zanimiva. Sami se bojimo bega možganov, dobivamo veliko slovaških delavcev v gradbeništvu, v kmetijstvu in gozdarstvu že po tradiciji delajo predvsem tujci iz sosednje Hrvaške, računalničarjev je največ iz držav bivše Jugoslavije, iz Avstrije pa je največ vodstvenih delavcev. Leta 2001 sprejeti zakon o zaposlovanju tujcev je celovito uredil vse oblike dela tujcev v enem zakonu, pri čemer je upošteval načela, cilje in temeljen, ki jih je začrtala resolucija o migracijski politiki Republike Slovenije iz leta 1999. Ker zakon omogoča naprednejši način urejanja zaposlovanja in dela tujcev in ker predlagana novela zakona ne odstopa od začrtanih usmeritev, bomo v poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli. Že zdaj je bil prilagojen razmeram na slovenskem trgu dela in je upošteval temeljna načela mednarodne ureditve pretoka ljudi, prav tako pa je bil usklajen z zakonodajo Evropske unije. Razumljivo pa je, da se je v teh letih pokazalo, da pa nekatera določila niso ustrezna oziroma so pomanjkljiva. Po izjavah predlagatelja je osnovni cilj zakona prav dopolnitev nekaterih področij zakona, ki so bila doslej premalo določena, ker niso natančno določila meril in omejitev, ker so bila za uporabnike nejasna ali ker dopuščajo zlorabo zakona. Predlagateljica je tudi napovedala, da bo spremenila in dopolnila še podzakonske akte, s čimer bodo poenostavili postopke za pridobitev delovnega dovoljenja in zmanjšali število dokazil. Novela zakona se dotika 8-ih vsebinskih sklopov, ki so bili že našteti, zato jih ne bom ponovno omenjala, pomembno pa se mi zdi opozoriti na neko skupno značilnost. Posamezne pravice so povezane z enoletnim rokom bivanja za samozaposlene ali pa zaposlitve pri delodajalcu, ki jih napotuje na naš trg dela. Pri tem posebej poudarjam, da so iz teh določil izvzeti slovenski izseljenci, njihovi potomci in še nekateri drugi. Zakon bo tudi uredil sezonsko delo tujcev, predvsem v gradbeništvu, kjer je število tujih delavcev največje. Ko izrekamo podporo predlogu zakona, ki je na matičnem delovnem telesu gladko zdrsnil skozi drugo obravnavo, praktično brez posebne razprave, pa poudarjamo, da je pomembno in nujno redno spremljanje stanja na slovenskem trgu dela. Če sedaj ugotavljamo, da slovenski trg dela ni ogrožen, zaradi prihoda tujih delavcev, pa se zavedamo, da je potrebno načrtovati tudi ukrepe, ki bi ob morebitnih motnjah na našem trgu dela, vpeljali kvote delovnih dovoljenj ali pa predlagali evropski komisiji uvedbo varnostne klavzule zoper katerokoli novo državo članico EU. Pri tem pa ne pozabljamo na možnost bilateralnih dogovorov, denimo o zaposlovanju naših delavcev v Avstriji, s čimer bi se zmanjšala brezposelnost v delu Slovenije, kjer je ta nadpovprečna. Še enkrat poudarjam, da bom novelo zakona podprli. Hvala.
Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije, mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Minister s sodelavci, spoštovani poslanci. Veljavni zakon o zaposlovanju in delu tujcev se je pričel uporabljati v začetku leta 2001 in je v svojih določbah celovito uredil vse oblike dela tujcev v okviru enega samega zakona. Prilagojen je bil razmeram na slovenskem trgu dela in je upošteval temeljna načela mednarodne ureditve na tem področju, seveda pa je bil usklajen tudi z zakonodajo Evropske unije. V času izvajanja zakona so se ugotovile določene pomanjkljivosti. V tem času pa je Slovenija postala tudi polnopravna članica Evropske zveze. Zato je vlada želela s spremembo tega zakona odpraviti pomanjkljivosti in jasneje definirati posamezne kriterije ali omejitve ter preprečiti zlorabe, ki jih je veljavni zakon dopuščal. Pomanjkljivosti so se nanašale predvsem na področje samozaposlovanja, ker veljavni zakon dovoljuje izdajo delavnih dovoljen za tujce na podlagi vpisa v vpisnik samostojnih podjetnikov, ne da bi isti tujec sploh kdaj delal in bival v Sloveniji. Na probleme pri pridobivanju delovnih dovoljenj za potrebe dodatnega izobraževanja saj veljavni zakon instituta dodatnega izobraževanja ne pozna. In pomanjkljivosti so se nanašale tudi na izdajanje delovnih dovoljen za zastopanje gospodarskih družb in izrabljanja veljavnega zakona, ki ne omejuje števila zastopnikov tujcev. S spremembami zakona se bodo te pomanjkljivosti odpravile, obenem pa se zakon usklajuje tudi z zakonom o prekrških. Spremembe zakona je obravnaval tudi ekonomsko socialni svet in nanj ni imel pripomb. Tudi skozi matični odbor je zakon prišel neverjetno gladko. V Novi Sloveniji krščansko ljudski stranki se zavedamo, da je za opravljanje nekaterih del, predvsem za opravljanje sezonskih del in ne težje in slabo plačanih del v gradbeništvu, kmetijstvu in delih pod težjimi pogoji, zelo težko dobiti domače delavce. Zato je potrebno kljub dejstvu, da je število brezposelnih Slovencev še vedno previsoko, zaposlovati tudi tujo delovno silo. Stanje na tem področju je po mojem prepričanju tudi odraz odnosa zaposlenih in nezaposlenih Slovenk in Slovencev do vrednote zaposlitve. Vse prevečkrat se namreč zaposleni in brezposelni ukvarjajo s tem, da določeno delo ni primerno za njihovo stopnjo izobrazbe, da enostavno ne pristoji njihovemu intelektualnemu nivoju, vsaj tako se izražajo. Poznam primere iz področja gradbeništva, ko samostojni podjetnik enostavno ne more dobiti delavca za opravljanje enostavnih del, ampak mora za ta dela najeti tujce in to kljub temu, da ima v svojem lastnem kraju veliko brezposelnih, ki prejemajo državno podporo, bi pa lahko takšna dela opravljali. Upam, da bo ministrstvo s svojo politiko takšne anomalije čim prej odpravilo. Seveda pa vsi poznamo primere iz tujih držav, tujih ekonomij, ko tudi visoko izobraženi strokovnjaki poprimejo za metlo in jih ni prav nič sram, če to delo opravljajo, če izgubijo službo. V Novi Sloveniji-Krčansko ljudski stranki bomo spremembe in dopolnitve zakona o zaposlovanju in delu tujca podprli. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, poslanec Mihael Prevc, izvolite.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik, spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi. S spremembo zakona o zaposlovanju in delu tujcev se odpravljajo nekatere pomanjkljivosti, ki v praksi izvajanja zakona nastopajo kot slabost, s preveč zbirokratiziranimi postopki za uporabnike. Poleg tega se v praksi zaradi morda preslabo definiranih določb posamezen namen in cilj zakona zlorablja in to predvsem pri pridobivanju oziroma izdaji delovnih dovoljenj za samozaposlene, na podlagi katerih je lahko tujec le to izrabil za vstop na trg dela drugih držav Evropske unije. S predlogom sprememb se uvaja časovno limitiranost bivanja tujcev v Sloveniji. Nadalje se s tem predlogom na novo ureja oziroma določa vprašanje napotenja tujcev na dodatno izobraževanje v primeru, ko je gospodarska družba medsebojno povezana, za katere velja tudi limitiranje časa zaposlenosti na podlagi katere se lahko izvaja čezmejne storitve. Na novo se urejuje tudi vprašanje dolžine trajanja delovnega dovoljenja tujcu za opravljanje sezonskih del, ki se nanašajo predvsem na kmetijstvo in gradbeništvo, brez katerih bi posamezni gospodarski subjekti le težko izvajali svoje poslovne programe. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predložene spremembe zakona o delu in zaposlovanju tujcev podpira kot dobre rešitve, na podlagi katerih se bo trg dela obravnaval bolj pregledno, tudi po vprašanju tujih zastopnikov in kar je tudi pomembno, je to, da se bo na trgu dela odpravilo zlorabe posameznih namenov zakona o zaposlovanju in delu tujcev pri nas, kar je bil vse prepogost pojav. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, poslanka Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Na predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, je pravzaprav pozitivna dopolnitev veljavnega zakona o zaposlovanju tujcev iz leta 2001, ki poleg tega, da celovito ureja vse oblike dela tujcev v okviru enega zakona, kot so pogoji in možnosti zaposlovanja in dela tujcev, predstavlja dejansko tudi neke vrste, neke sem poudarila boljšo zaščito slovenskega delavca v primerjavi s preteklim zakonom v odnosu do zaposlovanja tujcev. Ravno v tem delu vidimo v Slovenski nacionalni stranki pomembno pridobitev predlaganega zakona, ki naj bi, do neke mere seveda, sledil ukrepom držav, ki so morale sprejeti bolj restriktivne ukrepe v okviru svoje zakonodaje zaradi prevelikega priliva tujcev. Naj omenim možnost uravnavanja ekonomske migracije z zakonsko določenimi omejitvami oziroma instrumenti. Nadalje regulacija dostopa do trga dela glede na vrsto oziroma namen dela in trajanje dejavnosti. Selektivnost pri omejevanju dostopa do zaposlitve in dela, prioritetna obravnava že priseljenih tujcev pred novimi iskalci zaposlitve in dela, združevanje pravice do zaposlitve in dela s pravico do bivanja ter strožja kontrola in kazni za kršitelje. No, čeprav imamo ravno do slednjega nekoliko več pomislekov v okviru Slovenske nacionalne stranke, predvsem zaradi dosedanjega neustreznega inšpekcijskega nadzora na terenu. In zaradi dejstva, da na tem področju niso predvidene dodatne izboljšave oziroma okrepitve. Po drugi strani pa v obrazložitvi predlaganega zakona piše v 5. in 6. členu, da je zakon usklajen tudi z zakonom o azilu. Kolikor vem, je v pripravi nov zakon o azilu, zato me ob tem vsekakor zanima, kakšna je konkretna usklajenost? Na podlagi obstoječega zakona o azilu se namreč lahko prosilci za azil vpišejo med brezposelne oziroma iskalce zaposlitve in izenačijo z domačimi iskalci zaposlitve, imajo torej dodatno možnost izobraževanja, preusmerjanja oziroma prekvalifikacije. Vse to seveda na državne stroške, proračunske stroške. Medtem ko predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, ne predvideva nobenih finančnih posledic, za proračun seveda. Vlada je ob pripravi zakona zapisala, da bo s predlagano vsebino bistveno pripomogla k preprečevanju zlorab oziroma izrab delovnih dovoljenj. Dejstvo naj bi namreč bilo, da nekateri tujci v Sloveniji niso nikoli delali, pri čemer jim je delovno dovoljenje omogočilo vstop na trge dela Evropske unije. Koliko je bilo teh kršitev in kakšne sankcije bodo doletele kršitelje, tudi to je podatek, ki je pomemben za izvajanje zakona v praksi. Zakon nadalje omogoča bistveno drugačen, naprednejši način urejanja zaposlovanja in dela tujcev in se nanaša na zaposlovanje in delo tujcev, državljanov tretjih držav, državljane starih držav članic. Ter na državljane držav EFTE, ki imajo po pogodbi o pristopu prednost pred državljani tretjih držav in določene olajšave tudi pri zaposlovanju v Sloveniji. Ob tem mi dovolite, da še enkrat izrazim nezadovoljstvo nad neenakopravnim položajem Slovenije v okviru Evropske unije ravno na tem področju, torej področju zaposlovanja. Nekatere države so si izborile pravico do prehodnega obdobja pri zaposlovanju novih ljudi, ki prihajajo iz novih držav članic v okviru Evropske unije. Slovenija si tega ni znala izboriti in torej za Slovenijo ta prost pretok delovne sile ne velja v obratni smeri. V Sloveniji se lahko zaposlujejo tujci pod posebnimi pogoji, lažjimi pogoji, tudi v okviru Evropske unije. Nov sedmi odstavek zakona, ki ga obravnavamo danes, sicer uvaja obveznost tujca, da izkaže poslovanje in dejstvo, da ni bil kaznovan za prekršek po tem zakonu, pri čemer kot vedno ni jasen način izkazovanja. In dovolite, bojazen, da gre še za eno nedodelano področno zakonodajo, ki sicer ima podlago v kazenskem zakoniku, a se pač ne bo izvrševala v praksi. Takšna zaščita slovenskega trga delovne sile, še več slovenskih državljanov pa je, roko na srce, jalova, pa čeprav po tem zakonu. V Slovenski nacionalni stranki bomo pač glasovali vsak po svoji vesti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, DeSUS. Izvolite, prosim.
Hvala. Zakonov, ki bi bili deležni tako zelo velike ali skoraj celo enotne podpore v tej dvorani, ni ravno veliko. Izgleda, da bo ta, o katerem sedaj govorimo, o zakonu o zaposlovanju in delu tujcev, deležen zelo velike ali nedeljene podpore. S to ugotovitvijo samo napovedujem stališče poslanske skupine DeSUS, ki tudi podpira predlagane spremembe, hkrati pa s tem sledi tudi soglasju, ki ga je sprememba doživela na matičnem delovnem telesu. Zakon oziroma spremembe zakona so umeščene vsebinsko in kontekstualno v resolucijo iz 1999 leta, pa tudi v tisto iz leta 2002. Pravzaprav zajema samo en del tistega celovitega spektra urejanja zadev. Pri tem je najbrž spremljanje empiričnih dogajanj nagovorilo predlagatelja k temu, da predlaga spremembe, za katere sodi, da so pomembne in med drugim tudi potrebne. Ugotovitve, ki jih lahko ob tem izrečemo, pa so sledeče. Ti migracijski tokovi niso vedno in povsod dobrodošli oziroma ne naletijo povsod in vedno na najbolj prijazen sprejem. Razen tega, je treba ugotoviti, da se temu ne moremo izogniti, da so postali migracijski tokovi nujni in da so seveda tudi dejstvo. Zato je jasno, da moramo pri tem slediti neki migracijski politiki, ki jo imamo vzpostavljeno, in zakonodaji, ki jo skušamo zdaj izboljšati. Sledimo predvsem načelom dolgoročne makroekonomske koristnosti migracij, sledimo načelom, ki govorijo o tem, da je treba znati z migracijskimi tokovi ustrezno upravljati. Tako kar zadeva bodisi sezonskih struktur ali kar zadeva morebitnih zlorab, pa tudi dejanskih, tudi kar zadeva strukture in prioritet pri, na primer, zaposlovanju tujcev. Analize so pokazale določene težave, in sicer zlasti na področju sezonskega dela, na področju samozaposlovanja, na področju zastopanja firm in tako naprej in tako naprej. Opozorila govore v zvezi s tem, da je zakonodaja doslej bila ne dovolj natančno definirana, da ukrepi in pogoji potrebujejo več in boljše določitve, da so možnosti zlorab tako rekoč na dlani in da so naše potrebe, tudi potrebe po zaposlovanju dela v sezonskem delu ali pa pri posamičnih panogah zelo velike in je treba tukaj nepotrebne ovire sprostiti. Predlagane spremembe in cilji gredo v smer dopolnitve zakonodaje, gredo v smer preprečevanja ali zmanjševanja zlorab, gredo v smer pospešitve potrebne migracije, kajti tudi pri nas se to več kot očitno kaže zlasti zaradi demografskih trendov in strukturne brezposelnosti, kakršno pri nas aktualno beležimo. Razpon vseh te ukrepov, o katerih je bilo govora, pa gre tako od zaostrovanja preko boljšega nadzora in k spodbujanju zaposlovanja tistih, ki jih naše tržne niše pravzaprav potrebujejo. Ker sodimo, da so ti ukrepi racionalni, da so dovolj dobro premišljeni, jih v demokratski stranki upokojencev Slovenije tudi podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod magister Tomaž Štebe, Slovenska demokratska stranka. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Na kratko. Veljavni zakon o zaposlovanju in delu tujcev ureja vse oblike dela tujcev, pri čemer omogoča potrebno pravno jasnost glede samih pogojev in možnosti za zaposlovanje dela tujcev, kakor tudi preglednost nad stanjem na tem področju v posameznih obdobjih. V dosedanji praksi njegovega izvajanja so se nekatera področja v zakonu pokazala kot premalo definirana v smislu kriterijev ali omejitev. Prav tako so bila nekatera področja v zakonu premalo jasna za uporabnike in so dopuščala različne zlorabe. Bistvene vsebinske spremembe se nanašajo predvsem, in jih ne bi komentiral, na področje samozaposlovanja, kjer veljavni zakon dovoljuje izdajo delovnih dovoljenj za tujce na podlagi vpisov v vpisnik samostojnih podjetnikov, ne da bi isti tujec sploh kdaj delal in bival v Sloveniji. Problem je pri pridobivanju delovnih dovoljenj za potrebe dodatnega izobraževanja, saj veljavni zakon inštituta dodatnega izobraževanja ne pozna in izdajanje delovnih dovoljenj za zastopanje gospodarskih družb in izrabljanje veljavnega zakona, ki ne omejuje števila zastopnikov tujcev. Namen predlaganih sprememb in dopolnitev zakona o zaposlovanju in delu tujcev je dopolniti vrzeli, ki so bile premalo določene in so posledično dopuščale različne zlorabe. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo zaradi navedenih razlogov novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZDELKIH IZ PLEMENITIH KOVIN. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade oziroma gospodu ministru dr. Zupanu. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa.
Gospod minister, če greste lahko prosim na govornico. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakon smo že obravnavali. Menim, da je popravek bil usklajen in je tudi nujen. Glavni cilji so sorazmeroma enostavni, imamo tri glavne cilje, ki jih zasledujemo s spremembami tega zakona in pa z nekaj dodatnimi spremembami, ki so prav tako pomembne. Če v bistvu samo naštejem na kratko, kaj je namen tega zakon v glavnih točkah. To je dvig meje za tiste izdelke iz žlahtnih kovin, ki presegajo določeno težo, to pa zaradi tega, ker do sedaj v bistvu ni bilo nobene omejitve in je bilo treba opremljati z žigi vsak izdelek, kar pa je po našem mnenju in po mnenju proizvajalcev ter kupcev popolnoma neustrezno. Dejstvo je, da še tako majhen izdelek ne more biti ožigosan. Naš predlog je, da se sedaj žigosajo samo zlati izdelki, ki so težji od enega grama, in pa srebrni izdelki, ki so težji od sedmih gramov. To je v skladu tudi z večino evropskih držav. Druga sprememba je, da sedaj poleg samo enega akreditiranega zavoda za ugotavljanje pravilnosti zlitju, da dejansko dajemo možnost akreditaciji tudi privatnikom oziroma posameznikom, ki imajo takšne laboratorije, takšno opremo in ki so akreditirani, ki dosežejo določeno stopnjo znanja, da lahko tudi o njih odločajo in pa uradno žigosajo določene izdelke. Seveda bodo ti laboratoriji podvrženi postopkom kontrole in pa akreditacije kot vsi ostali oziroma državna institucija. S tem odpiramo gospodarski prostor, da ne govorimo več o državnem monopolu nad akreditacijo oziroma nad tem, da žigosamo izdelke iz plemenitih kovin. Tretji namen tega zakona pa je, da uskladimo to z zakonom o prekrških, da se kazni, ki so predpisane za določene kršitve tega zakona, uskladijo z zakonom o prekrških. To so trije glavni cilji, imamo pa še nekaj vzporednih ciljev od katerih bi omenil samo dva. Prvi je, da se uvedejo dve novi karakteristični zlitini, to je 998 promilov v zlatu in pa 900 promilov v srebru, kar je v skladu s tistimi izdelki, ki so najbolj na tržišču, zato uvajamo še to kategorijo, ki se na trgih drugih držav tudi pojavljajo in je bila na našem trgu na nekakšen način praznina, kar pomeni, da ni bilo mogoče teh izdelkov v tem smislu prodajati in jih je bilo treba predelati. Še ena stvar pa je zelo pomembna, namreč reševanje pritožb. V tem zakonu smo omogočili pritožbo zoper odločitev akreditacije zoper odločitev zavoda, ki je dal preizkus, s katerim se je nek izdelek zavrnil, da ni ustrezen. Če je nekdo nek zlatar, ki se mu je izdelek zavrnil s strani potrjene službe oziroma s strani tistega, ki izvaja kontrolo, je bilo v dosedanji praksi narejeno tako, da je bil pritožni organ, ki je reševal njegovo pritožbo, ponovno ta agencija. To je bilo po našem mnenju neustrezno in smo dali možnost, da se ta prizadeta oseba, prizadeti trgovec pritoži drugemu laboratoriju, seveda pa mora biti ta laboratorij, ki izvede dodatne preizkuse, pravno tako akreditiran in za ta laboratorij ni treba, da je iz naše države, ampak je iz katerekoli države, kjer imajo tak laboratorij akreditiran. Toliko na kratko. Jaz mislim, da so bile te spremembe pomembne. Na odboru smo to uskladili in se zahvaljujem, če boste ta zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj kot matično delovno telo je ta predlog zakona obravnaval, zato prosim predsednika gospoda Rudolfa Mogeta, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Mi smo na odboru začeli ta zakon obravnavati v drugi obravnavi. Vloženo je bilo 12 amandmajev, 10 amandmajev s strani koalicijskih strank in en amandma iz Nove Slovenije, kasneje so člani koalicije en amandma umaknili in tudi Nova Slovenija je umaknila svoj amandma, smo pa zato na odboru sami oblikovali tri nove amandmaje. Amandmaji so bili zgolj odmev na pripombe zakonodajno-pravne službe, ki je videl, da je zakon pomanjkljivo napisan, in so bili razen teh dveh, ki sta bila umaknjena, tudi vsi amandmaji skoraj soglasno sprejeti. Potrebno je povedati, da ob tem gre posebej za amandmaje k 2., 3. členu in k 11. členu. Amandma k 2. členu nam je dal največ dela, saj so predlagatelji zakona v 2. členu spremenili ime: namesto Urad Republike Slovenije za standardizacijo in meroslovje v Urad Republike Slovenije za meroslovje. Sama ta sprememba ne bi bila vprašljiva, če ne bi zakonodajno-pravna služba rekla, da zaradi sprejetja zakona o državni upravi so se tudi prenesle pristojnosti, tako da je treba v teh krovnih zakonih povedati, kdo je pristojen za to področje. Pristojno je vsekakor ministrstvo, medtem ko so pa organi v sestavi ministrstva, ki jih pa vlada ustanovi z odredbo, pa drugotnega pomena. Ker je v originalnem zakonu, ne v tem zakonu, ki popravlja originalni zakon, tudi še dostikrat uporabljeno ime Urad Republike Slovenije za standardizacijo in meroslovje, smo potem naredili kompromis v tej smeri, da smo dejali, da je za to pristojno ministrstvo za visoko šolstvo, hkrati smo zraven pripisali tudi Urad Republike Slovenije za meroslovje in pač nekako opozorili vlado tudi na to, da naj bo v bodoče bo pozorna tudi na zakon o državni upravi. Drugi pomemben amandma je amandma k 3. členu, ki ga je predlagala Nova Slovenija in ga je kasneje umaknila. Ta urad je pa govoril o tem, da naj bi se glede na žigosanje izdelkov pri zlatih izdelkih spremenili pogoji, namesto da se ne žigosajo tisti zlati izdelki, ki imajo en gram, bi se morali žigosati tisti, ki imajo manj kot tri grame, torej sedaj na tri grame, pri srebrnih je pa ta meja šla iz 5 na 7. To pomeni, da po eni strani je bil amandma vložen z namenom, da se poveča konkurenčnost zlatarn, po drugi strani je pa nekako bilo potrebo na odboru tudi zaščititi potrošnika. Minister je hudomušno rekel, da če bi sprejeli zlato od 1 na 3, da je vsak poročni prstan, ki ima 2 grama, potem tak, da ni šel skozi ustrezno meroslovje in je "vprašljiva" potem tudi, pod narekovajem rečeno, zakonska zveza, ki je sklenjena s takim prstanom. Ampak šalo na stran. Odbor je nekako prišel do tega, da je našel kompromis, tako da je za zlate izdelke ostal 1 gram, medtem ko pa je z amandmajem zakon spremenil tako, da je povečal pri srebru od 5 gramov na 7 gramov. Torej tisti srebrni izdelki, kjer je manj kot 7 gramov, pri teh ni treba, da tisti, ki jih je proizvedel oziroma ki jih prodaja, da nanje registracijo Urada za meroslovje. Potem je bil pa tukaj še 11. člen. Ta člen se pa v bistvu nanaša, če bi lahko rekel, na pravičnost. Gre za to, da nekdo, ki je dal, ki ni bil s preizkusom zadovoljen, se je doslej moral zopet obrniti na isti urad. Z odborom smo to spremenili, da lahko na njegovo željo da drug akreditiran laboratorij, ki te stvari opravlja. Skoraj vse amandmaje je odbor sprejel soglasno. Vidim tudi, da je bilo delo dobro opravljeno, kajti ni amandmajev na dopolnjeni predlog zakona, zato odbor predlaga državnemu zboru, da zakon v predloženem besedilu sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod mag. Franc Capuder, Nova Slovenija. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod minister, poslanci! Trg izdelkov iz plemenitih kovin je bil zadnjič urejen z zakonom iz leta 2000. Z uveljavitvijo zakona je bilo dobaviteljem omogočeno, da z vzdrževanjem predpisane tehnične dokumentacije samostojno zagotavljajo skladnost svojih izdelkov s predpisi. Po sprejetju zakona so se v minulih štirih letih uveljavile številne pozitivne spremembe na področju izdelkov iz plemenitih kovin, pokazalo pa se je tudi, da bi bilo potrebno zakon na nekaterih področjih izboljšati in izpopolniti ter uskladiti s primerljivimi evropskimi državami. Te spremembe so šle predvsem v naslednji dve smeri: Da se predlagajo in dopolnijo meje, pod katerimi se izdelki iz zlata in srebra ne žigosajo oziroma se ne opravlja preizkus pri zlatu na 1 gram, meja se dvigne na 1 gram, pri srebru pa se ta meja dvigne na 7 gramov. V Novi Sloveniji - Krščansko ljudski stranski smo si, kot je bilo danes omenjeno, prizadevali, da bi se dvignila meja za označevanje in preizkušanje zlatih izdelkov iz 1 na 3 oziroma bile so tudi neke ideje na 2 grama, kar bi po našem mnenju precej pocenilo izdelke, smo pa tudi po drugi strani upoštevali priporočila oziroma iz debate smo razbrali, da bi mogoče tudi na ta način bili potrošniki manj zaščiteni, kot, če obdržimo mejo enega grama. In druga bistvena sprememba, ki se uvaja s tem predlogom zakona, je ta, da se preizkus lahko opravi ne samo na državnem institutu, ki je v okviru urada za meroslovje, ampak da se lahko ta preizkus opravi na vseh akreditiranih inštitucijah in da ga lahko opravijo vsi tisti, ki imajo ustrezno akreditacijo za te preiskave. Zakon v nadaljevanju se usklajuje z zakonom o prekrških in uvaja dve novi standardni kvaliteti čistine za srebro in zlato. V Novi Sloveniji - Krščansko ljudski stranki bomo spremembe zakona o izdelkih iz plemenitih kovin podprli, ker upamo, da bodo spremembe olajšale delo pri prodaji izdelkov iz plemenitih kovin in zmanjšale stroški pri dokazovanju njihove kvalitete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine SDS bo predstavil gospod Bogomir Zamernik. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da so bile prednosti, ki jih prinašajo te spremembe, zato sem tu v tem položaju, ne grem za govornico, da ne bom kradel dragocenega časa temu državnemu zboru. Kot sem rekel, ker so bile prednosti, ki jih prinašajo te spremembe tega zakona, povedane s strani tako ministra kot predgovornikov iz ostalih poslanskih skupin in predsednika odbora, ne bi želel kratiti časa in samo povem v imenu poslanske skupine, da bomo te spremembe v naši poslanski skupini z veseljem podprli. Enako tudi meji, ki sta bili nekako v postopkih stvar odločanja in dogovorov, se pravi mejo za zlato 1 gram in za srebro 7 gramov. V imenu poslanske skupine ponavljam - naša poslanska skupina bo podprla zakon. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem, s tem pa tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VERSKI SVOBODI IN VERSKIH SKUPNOSTIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil poslanec Aleš Gulič. V zvezi s tem zakonom odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predlagatelju zakona za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospod Gulič, izvolite.
Cenjene kolegice, spoštovani kolegi! Ni vas veliko ostalo in na nek način mi je žal, da tako imenitna tematika in tako pomembna tematika odzvanja bolj kot ne v praznem prostoru v tem kamnu. Ampak vseeno, tisti, ki ste, ste dragoceni, in tako mora biti. Zakon o verski svobodi in verskih skupnostih, ki ga predlagam, prinaša nekatere, bom rekel, sorazmerno revolucionarne spremembe v tem, kar danes obstaja. Razlogi za to so predvsem časovni. Zakon, ki sedaj velja, je bil sprejet pred 30 in še nekaj leti. V tem času se je v Sloveniji, na ozemlju naše države, marsikaj spremenilo. Spremenil se je položaj vseh Slovencev, vseh državljanov, dobili smo samostojno Slovenijo, vstopili smo v Evropsko unijo, seveda pa se je spremenil tudi položaj verskih skupnosti, ne samo rimskokatoliške, kot običajno mislimo, ampak čisto vseh, ki delujejo na tem območju, teh pa je nekaj čez 40. Ustava, sprejeta leta 1991, načelno loči državo in verske skupnosti. Zakon, ki sedaj velja, če nič drugega, je precej starejši od ustave in popolnoma neusklajen z ustavo. Da bi se te zadeve reševale, se je v vseh teh 30 letih, sploh pa v zadnjih 14, 15, na nek način čaralo. Vedno so bili, recimo, neki približki, dogovori, uredbe, skratka, zadeve, ki so vedno reševale trenutna aktualna, bolj ali manj zapletena stanja. Zakona pa ni bilo. No, ko sem se odločal za to, sem si pomagal predvsem z vsemi tistimi poskusi, ki so v zadnjih 10 letih poskušali pripeljati do zakona. In tega gradiva se je v tem času nabralo zelo veliko. Končna odločitev je bila ta, da ostanemo pri zelo jasnem in določenem ločevanju države in verskih skupnosti, tako kot nam zapoveduje in veleva ustava Republike Slovenije, in pri enakopravnem obravnavanju vseh verskih skupnosti v Republiki Sloveniji, pa tudi tistih, ki bi znale kdaj priti med nas, tudi zaradi tega, ker nam tako veleva ustava in ker nam tako veleva pravzaprav življenje samo. V času razprave se je odprlo marsikaj, kar je bilo problematično, pa je bilo pravzaprav na nek način zamolčano, o čemer se ni govorilo, česar so se eni bali, eni pa hoteli izogniti. Zato se danes odločamo tako, kot se. Vem, da je vlada dala negativno mnenje, vem pa tudi kaj drugega. Namreč, da ta zadeva ni tako jasna in čista, kot bi si nekateri želeli. Kljub vsemu predlagam, da glasujete proti sklepu matičnega odbora, proti besedilu, ki pravi, da je zakon neprimeren za obravnavo. Zakon je zelo primeren za obravnavo in zakon je takšen, ki bi na nek način vendarle rešil zaplete, ki so nastajali dolgih 30 let in seveda niso rešeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin, besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš, Slovenska nacionalna stranka. Izvolite prosim.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Danes pravzaprav odločamo o sklepu matičnega delovnega telesa, ki je negativen, brez kakršnekoli vsebinske rešitve. Sprejemamo torej zgolj politično odločitev, ki je posledica interesov trenutne vlade in pomeni po naši oceni agresiven poseg celo v ustavno ureditev. Zakaj? Vlada oziroma minister Šturm, ki je že v prejšnjem mandatu pripravil sicer nekoliko drugačen, a vendar finančno podprt bolj ali manj enak predlog zakona o verskih skupnostih, je v proceduro vložil, v narekovajih "svoj" zakon. Da pa zakon pride do obravnave, mora predlogu, ki ga danes obravnavamo, dati negativen sklep, drugače pač vlada ne bo mogla v vse družbene sfere vriniti verskih vsebin. Da je zakon, ki je sicer star 30 let, potrebno spremeniti, je dejstvo, ki ga podpiramo tudi v Slovenski nacionalni stranki. Razmere so se spremenile, določene zadeve pa se še urejajo, naj tu omenim denacionalizacijske postopke, vračanje premoženja v naravi. Prav zanimivo bi bilo danes dobiti podatek, koliko, gledano seveda s finančne plati, so vredni recimo samo pokljuški gozdovi, da ostalih nepremičnin ne omenjam. Tu se dejansko poraja bojazen, da bo cerkev postala drugi gospodarski steber v državi. Cerkev, omejila sem se le na cerkev zaradi omenjenih postopkov, ni zavezanka za plačilo davka. Z vidika načela supremacije oziroma spoštovanja ustave Republike Slovenije kot najvišjega pravnega akta v naši državi morajo verske skupnosti in država ostati ločene. Zaradi tega dejstva je obstoječi predlog popolnoma sprejemljiv, saj uvršča verske skupnosti kot enakopravne v jasen položaj, v neodvisnosti in ločenosti od države, govorim seveda o predlogu, ki ga obravnavamo danes. Hočem ali ne, pri obrazložitvi stališča moram primerjati oba predloga, ki sta v proceduri, torej današnjega in tistega, ki ga predlaga vlada, zaradi politične odločitve koalicije tudi pri sklepu matičnega delovnega telesa oziroma izraziti kritiko vladnemu, kajti današnji zakon jasno in enakopravno odpravlja pravno praznino, ki je posledica že prej omenjenih novih dejstev. Nedopustno je, da vlada zapiše v zakon, da je država plačnik vseh socialnih transferov oziroma obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter obveznega zdravstvenega zavarovanja za vse verske uslužbence, ki niso zaposleni nikjer drugje. Gre za 900 milijonov tolarjev davkoplačevalskega denarja tudi nevernih ljudi in ne nazadnje številnih brezposelnih, ki do pomoči države pač niso upravičeni. Nedopustno in po naši oceni protiustavno. To predlog, ki ga imamo danes na klopeh, odpravlja. Verska oskrba v policiji. Vladna koalicija je zapisala celo v zakon, ki ga bomo potrjevali na tej seji, kljub temu da je minister iste vlade, gospod Šturm, priznal, da pa je verjetno obstoječa oskrba v okviru vojske neustavna. Tudi to Šturmovo domnevno neustavnost obstoječi, današnji predlog odpravlja. Šturmov zakon, če ga tako imenujem, nadalje odpira vrata verouku v javno šolo, pa vendar ustava jasno določa, da verouk ne sme biti predmet javne šole. Torej niti ne izbirni predmet, kaj šele, da bi šola svoj urnik prilagajala urnikom verskih skupnosti. Današnji predlog tudi to Šturmovo neustavnost jasno odpravlja. Še eno stvar bom izpostavila, ker me čas pravzaprav preganja, kljub temu, da bi lahko na dolgo in na široko govorila o teh zadevah. Danes verska skupnost, pa dovolite mi, da se osredotočim zgolj na eno izmed oblik verskih skupnosti, torej cerkev, ki je sicer pravna oseba, izvaja popolnoma tržno dejavnost. V najem lahko cerkev oddaja svoje prostore, poslovne prostore. Čeprav gre za izrazito pridobitno dejavnost, je izvzeta iz davčnega sistema, ki je sicer obveznost za vse ostale pravne in fizične osebe v Republiki Sloveniji. Obstoječi predlog zakona to področje vsaj delno ureja, predlaga konkretne spremembe. Vladni zakon vse prenaša na ramena proračuna. Kar nekaj stvari je še, kot sem že dejala, ampak časa nimamo več, zato naj omenim le še odločitev Slovenske nacionalne stranke, ki sklepa matičnega delovnega telesa iz vsega navedenega prav gotovo ne bo podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, DeSUS. Prosim.
Hvala. V državnem zboru se trenutno ukvarjamo s kar nekaj takšnimi temami, za katere bi težko rekli, da prav posebej prispevajo k umirjeni razpravi, zato ocenjujem, da je trenutek za razpravo o tem zakonu nekoliko slabo izbran, zlasti če upoštevamo proračunske razprave, pa ukinjanje določenih komisij oziroma odborov, pa ustanavljanje drugih komisij, pa reforme, s katerimi se ukvarjamo, in tako naprej in tako naprej. Skratka, siceršnje okolje, v katerega moramo umestiti ta predlog po naši oceni ni najbolj naklonjeno umirjeni razpravi in argumentom, ki bi naj nekaj šteli. Duhovna situacija in politična situacija in konstelacija političnih moči trenutno v Sloveniji je tudi takšna, da ni naklonjena sprejemu tega zakona oziroma predloga zakona, ki je pred nami in o katerem sedaj govorimo. Ne nazadnje ni nepomembno, da je institucionalna organizacijska in siceršnja moč najmočnejše ali največje verske skupnosti pri nas takšna, da bi jo le težko bilo sedaj zrahljati. Zato v naši poslanski skupini ocenjujemo, da je aktualno okolje manj ugodno za sprejem tega predloga, da pa je treba upoštevati, da imamo v pripravi še en zakon in da ne eden ne drugi morda nista edina rešitev, morda je še kakšna tretja pot. Odnos poslanske skupine do tega predloga je pravzaprav ambivalenten. Lahko rečem, da ocenjujemo, da je nekako vnaprej obsojen na neuspeh. To pa nič ne govori o tem, da bi bil zelo slab. Menimo, da ni tako. Menimo, da predlog zakona ni slab, da je korekten. Ocenjujemo, da izhaja iz premis, ki so v naši ustavi nesporno zapisane, da na teh premisah gradi sistemsko neko zgradbo, ki je inkonsistentna in je koherentna, in da je na nekaterih mestih z oziroma na izhodišče, ki ga je predpostavil predlog zakona, celo popustljiv. Vsega seveda ni reševal, nekaj je bilo že omenjenega. Omenjeni so bili prihodki, ki niso pod nobenim nadzorom, omenjena je bila davčna zakonodaja, pa še kaj drugega bi se našlo, kar bi verjetno tudi sodilo v takšen zakon, če bi hoteli imeti res vse celostno urejeno. Mimogrede, ocenjujemo, če bi bil takšen zakon sprejet, bi to morebiti pomenilo celo zelo resne implikacije za politično konstalacijo v aktualni Sloveniji in morebitne pomembne spremembe na tej ravni. Predlog zakona, kot vemo, radikalno posega tudi v nekatere pridobljene pravice, sicer res na odložni način, ne takoj in ad hoc, ampak zagotovo tisti, ki so v preteklosti te pravice pridobili, ne nameravajo teh pravic kar preprosto prepustiti. Zato je jasno, da je bila vladna reakcija zelo ostra. Od tega, da se je očitalo protiustavnost, da se je očitalo nezakonitost, kršenje mednarodnih pogodb in tako naprej, česar pa, opozarjam, ni opazila zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju. Torej, z ozirom na dejstvo, da cenimo delo zakonodajno-pravne službe, relativiziramo te očitke, ki so bili s strani vlade posredovani predlagatelju aktualnega zakona. Zato bomo, zavedajoč se, da smo pravzaprav res v precepu, ko zavračamo nek zakon, ki je strokovno in sicer konsistenten, ki pa ima v aktualni Sloveniji napačen predznak oziroma napačno interpretacijo izhodišč, ki so v ustavi zapisana, tako trdi vladna stran, zato tudi poslanska skupina DeSUS nima odločitve o kolektivnem glasovanju, ampak bomo glasovali tako, kot pač kdo s svojim intelektualnim, moralnim, vrednostnim in siceršnjim sistemom lahko glasuje, da ne bi bil v zadregi v zvezi s svojo lastno vestjo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mitja Ljubeljšek, SDS. Prosim.
Spoštovani zbor, spoštovani predstavnik vlade. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli predloga zakona o verski svobodi in verskih skupnostih. Menimo, da je celoten koncept predloga zakona zastavljen na napačni interpretaciji načela verske svobode in z njim povezanega načela ločitve države in verske skupnosti. Predlog zakona se sklicuje na ločitev države od verskih skupnosti in tako predvsem udejanja izločitev verskih skupnosti iz javnega življenja, zanemarja pa pozitivni vidik verske svobode ter poskuša uveljaviti načelo ločitve države in verskih skupnosti v skrajno restriktivni obliki. Takšni ločitvi v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nasprotujemo, ker menimo, da je nesprejemljiva za svobodno in demokratično družbo, v kateri se različnost tolerira in sprejema, ter v kateri nobeden del civilne družbe ne sme biti izločen iz javnega življenja. Predlog zakona ne povečuje verske svobode, ampak jo dejansko zmanjšuje. Poudarjanje predvsem negativnega vidika verske svobode pomembno posplošuje stanje vsem verskim skupnostim, ne samo, da bi bilo tako okrnjeno njihovo pastoralno delo, ampak bi se posledice tega kazale tudi na okrnjenem humanitarnem, karitativnem, dobrodelnem, izobraževalnem, kulturnem in vzgojnem področju, kar pa je izjemnega pomena za vso našo družbo kot celoto. Predlog zakona negativno posega v določene že pridobljene pravice in je v nekaterih primerih bolj restriktiven kot nekdanja jugoslovanska zakonodaja. V tem zakonu je kar 18 vrst glob za verske skupnosti in druge pravne subjekte, kar daje državi večje možnosti nadzora, kot pa to izhaja iz ustavnega določila. Določila glede registracije verske skupnosti, vodenje registra in s kazenskimi določbami nalagajo državni upravi veliko dodatnega dela, ki ga ne bi mogla opraviti brez dodatnih zaposlitev. Določba, da država ne sme zaposliti posvečenih oseb registriranih verskih skupnosti, je v nasprotju z vsaj tremi določbami ustave. 14. členom, enakost pred zakonom, 41. členom, svoboda vesti, in 49. členom, o svobodi dela. Predlog zakona določa ukinitev delnega plačevanja prispevkov za socialno varnost duhovnikom in redovnikom in tako ukinja tudi tisto, kar je ustaljeno in je bilo že pred desetletji uvedeno. Ta zakon ne vsebuje oziroma celo zanika vsakršno sodelovanje med enakopravnima partnerjema: to je državo na eni strani in verskimi skupnostmi na drugi. Nerazumljivo je, zakaj si ne bi prizadevali, da verske skupnosti in cerkev ter država ne bi sodelovale na področjih, ki so v dobro človeka in družbe, torej povsod tam, kjer je to v korist in v interesu državljanov. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da poslabševanje položaja verskim skupnostim nikakor ni v skladu s prizadevanji za večjo versko svobodo in z načeli socialne in pravne države. Predlagani zakon ne povečuje verske svobode, nasprotno, zmanjšuje jo. In tak kot je, niti ne vzdrži mednarodne primerjave. Zato ga v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Školč LDS, prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice, kolegi! V tej razpravi smo slišali marsikaj. Od tega, da ima zakon napačen predznak, od tega, da ga ni predlagala prava politična skupina oziroma pravi predlagatelj. Že sami ti dve tezi postavljata pod vprašaj demokratično nastrojenost tistih, ki svoje argumente temeljijo na pravšnjosti in pravosti predlagateljev. V tem oziru je potem laže razumeti tudi vse druge pomisleke, ki gredo proti zakonu, saj pravzaprav ne posegajo v bistvo problema, kot ta zakon poskuša. Zakon v osnovi onemogoča povezovanje vere in politike. To je njegova, bom rekel, ključna misel in v tej zadevi temelji na tem, kar piše ustava, temelji na tem, kar je v različnih primerih odločalo ustavno sodišče, in temelji na pozitivni praksi praktično večine evropskih in svetovnih demokracij, ki nimajo težave s tem, da bi tolerirale versko svobodo, pazijo pa zelo na to, da se verska dejavnost ne meša s političnimi in državnimi. Ravno tako je zakon potreben zaradi tega, ker prejšnji zakon ni ustrezen. Ustavna rešitev in ustavna praksa pa pravzaprav kaže na to, da so vsakokratne poteze vlade podvržene kritičnim presojam in s tega vidika težko govorimo o pridobljenih pravicah, posebej takrat, ko te pravice ne temeljijo na zakonu, ne temeljijo na ustavi, ampak temeljijo na sklepih vlade. Pravice, ki jih gre brez zadrege spoštovati, so tiste, ki imajo svojo podlago v ustavi in zakonih, vlade pa, kot vemo in veste, sklepajo različne kupčije. LDS zato predlaga zakon, ki prinaša pravno ureditev verske svobode, ki je v skladu, kot sem že rekel, z ustavno ureditvijo in z obstoječo sodno prakso ustavnega sodišča. Tako zagotavlja versko svobodo, definira versko skupnost, omogoča registracijo verskih skupnosti, tudi v njenih geografskih sestavnih delih in ne nazadnje ureja tudi položaj urada za verske skupnosti, ki je sedaj urejen na primerjalno neustrezen način. Drugič ta zakon ureja individualno in kolektivno izvrševanje verske svobode, ureja postopek registracije verskih skupnosti in pa pravni položaj registriranih pa tudi neregistriranih verskih skupnosti. Ta možnost, da obstoji verska skupnost kot registrirana oziroma neregistrirana, je na nek način temeljna, ker pove, da je registracija stvar svobodne volje posamezne skupnosti, ne pa prisile zakona, prisile nekega urada ali konkretne politike. Res pa je, da iz registriranih skupnosti izhajajo potem določene pravice. Zakon prinaša tudi pomemben moment, določi versko polnoletnost, ki je polnoletnost pri dvanajstih letih. [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]In še mnogo [[...]]
Potekel je čas. Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Vlada in parlamentarna večina predlagata, da predlog zakona zavrnemo. V poslanski skupini socialnih demokratov tega ne bomo storili, ker menimo, da za to ni prav nobenih razlogov, predvsem pa za tako pomembno vprašanje niso izkoriščene vse možnosti razprave o tem, koliko zakon vsebuje dobre in koliko res slabe rešitve. Ne sprejemamo nobenih formalnih razlag, kako obravnava zakona teče po poslovniški proceduri, kako je vlada oblikovala svoj jasen negativni odnos, kako je formalno glasovalo delovno telo. Vse to je lahko tudi res, vendar ne pretehta dejstva, da se tako pomemben zakon ne sprejema niti ne zavrača brez najširše tehtne razprave. Vsi namreč vemo, da ga bo koalicija na tej seji zavrnila zato, da bi po enakem postopku ponovno brez tehtne razprave in soočanja mnenj predlagala in sprejela tistega, ki je po okusu vlade. To je neodgovorno ravnanje koalicije in vlade, to je neodgovorno ravnanje tudi državnega zbora. Ne gre za kakšen zakon, ki ga sprejemamo na podlagi direktiv Evropske unije. Gre za zakon, ki posega v temelje družbenega položaja vseh državljank in državljanov, vernikov in nevernikov, pa tudi v vprašanje položaja cerkve kot institucije ter njenega položaja v družbi, v odnosu do državnih organov. Vsi vemo, da glede teh vprašanj ne obstojajo različni pogledi samo v politiki. Morda bi politiki glede mnogih vprašanj, ki so relevantna za vprašanje uresničevanja verske svobode, zelo kmalu našli skupni jezik, saj ni več nikogar, ki bi želel versko svobodo kakorkoli posamezniku omejevati. Morda bi bilo nekoliko bolj zapleteno vprašanje, kako zagotavljati enake pogoje uresničevanja verske svobode vsem verskim skupnostim in ali ima glede tega država pravico postavljati pogoje, ki jih mora izpolniti posamezna verska skupnost, da bi dobila enakopraven položaj z drugimi. Posebej zato, ker se zavedamo, da se enakopravnost med različnimi, tako po velikosti, organiziranosti in družbenem pomenu ne zagotavlja tako, da se vsem dajo enake pravice, temveč tako, da se deprivilegiranim zagotavlja več pravic. Gotovo pa bi bilo še najbolj različno mnenje o tem, kako uresničiti ustavno načelo o ločenosti države in cerkve, saj so poskusi in težnje, da se to načelo razlaga v korist cerkve, vse bolj nekritični in vse močnejši. Toda ne glede na to ali pa prav zaradi tega se o vprašanju verske svobode in položaja verskih skupnosti ne smejo pogovarjati in se preglasovati samo politiki. Še manj smejo o tem presojati le predstavniki verskih skupnosti, kar se je zgodilo pred dnevi. Nikakor ne. Ta vprašanja zadevajo širok krog državljank in državljanov, zadevajo ne le največjo, temveč vse, tudi in morda posebej manjše verske skupnosti. Ne zadevajo le pogledov nekaj uradnikov in kakšnega vnaprej opredeljenega ministra, temveč zadevajo širok krog strokovnih javnosti, praktično vse, zadevajo civilno družbo, nevladne organizacije, ki jim lahko privilegiran položaj verskih skupnosti oteži in onemogoči njihovo delovanje. Zato bi bilo edino korektno, da se ob vsaki zakonski rešitvi, ki zadeva to občutljivo in pomembno področje, med vsemi zainteresiranimi opravi najširša razprava in poskuša oblikovati čim širši konsenz, da se nam ne dogodi nekaj podobnega kot ob zakonu o RTV, kjer je več ali manj vsa strokovna javnost nasprotovala zakonu, v večini pa je bil v državnem zboru sprejet. Poslanska skupina Socialnih demokratov zato protestira proti takšnemu načinu obravnave tako pomembnih družbenih vprašanj in podpira predlagani zakon, pričakuje pa, da bo ta problem spoznala tudi koalicija, da danes ne bo odločala, ampak bo umaknila odločanje, in da bomo o teh vprašanjih imeli še priložnost razprave. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj, Nova Slovenija. Prosim.
Poslanska skupina Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke predlogu zakona o verski svobodi in verskih skupnostih nasprotuje in podpira predlog matičnega odbora. Interpretacija ustavnega načela verske svobode je po našem mnenju v zakonu zelo pristranska. Ločitev države in verskih skupnosti je v zakonu negativno izvedena in predstavlja postopno omejevanje predvsem tradicionalnih in za slovensko identiteto pomembnih verskih skupnosti oziroma cerkva. V 7. členu ustave je opredeljena poleg ločitve tudi enakopravnost delovanja verskih skupnosti ter svoboda njihovega delovanja. 14. člen ustave govori o enakosti pred zakonom, 35. člen govori o zagotavljanju nedotakljivosti človekove telesne in duševne celovitosti, njegove zasebnosti ter osebnostnih pravic, 41. člen govori o svobodnem izpovedovanju vere v zasebnem in javnem življenju ter o pravici staršev, da otrokom zagotavljajo versko in moralno vzgojo; 43. člen govori o prepovedi spodbujanja k narodni, rasni, verski in drugi nestrpnosti. Vse to so členi ustave, ki jih zakon ne upošteva na pozitiven način. Zakon tako odstopa od že sprejete prakse pozitivnega in sodelujočega pojmovanja verske svobode v Sloveniji, ki se odraža v zakonu o ratifikaciji sporazuma med Republiko Slovenijo in svetim sedežem o pravnih vprašanjih ter v zakonu o javnih zbiranjih, v kazenskem zakoniku, v zakonu o medijih, v zakonu o varstvu kulturne dediščine, v zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, v zakonu o denacionalizaciji in podobno. Posebej se v zakonu odraža pristranska razlaga naštetih ustavnih pravic. V 30. členu, ki opredeljuje versko duhovno oskrbo v slovenski vojski; v 31. členu, ki opredeljuje versko duhovno oskrbo v zavodih za prestajanje kazni zapora; v 32. členu, ki opredeljuje versko duhovno oskrbo v ustanovah z deloma ali povsem omejeno svobodo gibanja in v zavodih, ki opravljajo institucionalno varstvo; v 33. členu, ki opredeljuje državno omogočanje verske in duhovne oskrbe; v 35. členu, ki opredeljuje svobodo do graditve in uporabe objektov za verske namene; v 36. členu, ki opredeljuje državno financiranje verskih dejavnosti in zaposlovanje posvečenih oseb registriranih verskih skupnosti in v 46. členu, ki opredeljuje enakopraven dostop do javnih medijev in prepoveduje konfesionalne programske vsebine. Verske skupnosti in zaposleni bi bili v skladu s tem zakonom postavljeni v neenakopraven položaj, v primerjavi z ostalimi organizacijami civilne družbe, ki vstopajo v funkcijo socialne države. Problematičen je tudi pojem nevtralnosti, ki se očitno izenačuje s pojmom ateizma, kar pa je zopet svojevrstna inovacija. Ateizem je za nas svetonazorsko prepričanje in kot tako ne more imeti privilegiranega položaja pred ostalimi prepričanji. Predlog zakona postopno ukinja sedanji način izvajanja verske duhovne oskrbe vojski in v zavodih za prestajanje kazni zapora. Menimo, da tako ukinjanje ne povečuje verske svobode n ne vzdrži mednarodne primerjave. Predlog zakona je bil pripravljen mimo večjega dela cerkva in verskih skupnosti. Pričakujemo, da bo vladni predlog, ki je v pripravi, uspel končno vzpostaviti na tem področju normalno civilizirano stanje, kot se za državo Slovenijo spodobi.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 8. točki dnevnega reda oziroma, najkasneje ob 20.46 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PRELDOGA ZAKON O NEZDRUŽLJIVOSTI OPRAVLJANJA JAVNE FUNKCIJE S PRIDOBITNO DEJAVNOSTJO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov ne podpira predloga vladne koalicije in Slovenske nacionalne stranke, da se uveljavi zakon o preprečevanju korupcije in nadomesti z zakonom, ki je veljal deset let nazaj, čeprav te rešitve niso bile učinkovite. Argumenti racionalnosti in znižanja stroškov, nekaj deset milijonov, ki jih navajajo, bi bili pokriti samo z enim odkritim primerom korupcije. Zato je argumentiranje teh stroškov res čisto navadna demagogija. Komisija naj bi le mešala meglo, trdi visoki predstavnik vlade. Namesto da bi vlada spodbujala delovanje komisije, že celo leto govori o tem, da je nesposobna, da ne dela nič in ničesar ne odkriva, in tudi je dvolično ravnanje. Vlada trdi, da ima komisija premajhne pristojnosti, ne ocenjuje pa, ali bi jih bilo morda treba povečati, rajši govori o ukinitvi komisije, namesto da bi zagotovila pogoje za normalno in učinkovito delovanje. Vlada se je torej odločila po dogovoru s Slovensko nacionalno stranko ukiniti protikorupcijsko komisijo zato, da država ne bi imela samostojno, neodvisno delovno telo, pristojno za ugotavljanje suma koruptivnih dejanj javnih funkcionarjev. Vemo pa vsi, da največ možnosti za korupcijo je prav pri tistih, ki so na oblasti, torej tudi pri vladi. Zato lahko rečemo, da vlada ne želi, da bi imeli samostojno in neodvisno protikorupcijsko komisijo, ki bi morda ugotavljala tudi potencialno koruptivno delovanje vlade. Ker pa brez spremembe zakona ne more ukiniti politično nekompatibilne komisije, se je pač odločila, da jo ukine s spremembo zakona in to kljub temu in v času, ko nevladna organizacija "Transparency International" opozarja, da Slovenija svojega položaja, glede stopnje korupcije v državi, ni izboljšala, ampak predstavlja še vedno le dve tretjini gornje meje. Zato mislimo, da je predlagani zakon za državo škodljiv in mi ga ne bomo sprejeli. Še več, doslej smo predlagali mnogo amandmajev, ki bi ga lahko oblikovali ustrezno, pa nobeden od teh amandmajev po tehtnih razpravah ni bil sprejet. Poslanska skupina Socialnih demokratov v skladu z drugim odstavkom 65. člena poslovnika pri delu o tej točki v državnem zboru ne želi sodelovati. Hvala lepa.
Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dodatno obrazložitev. Prosim, gospod Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Seveda sem dolžan odgovoriti gospodu Potrču. Ne gre za nekaj deset milijonov, gre za stotine milijard, ki so bila odtujena z divjo privatizacijo, s črnim prodajanjem podjetij. In dejansko gre za tisoče ljudi, ki so ostali brez pravice do dela in so pristali na zavodu. Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo je potrebno sprejeti čim prej. O tem ni dvoma. Zakaj? Dokaz je v vas samih. Poglejte, kot otroci se prepiramo, ali bomo imeli še dve komisiji, ki bosta za obdobje več let nazaj revidirali svinjarije, ki so se dogajale v gospodarstvu, pri razprodaji in divjem lastninjenju podjetij, ki so imele veliko dodano vrednost. Torej škoda, ki je enormna, ima za posledico, kot sem dejal, da so delavci na cesti, je v bistvu postavila v zaprtje odlična podjetja z velikimi tržnimi deleži. Če si pogledamo samo nekatera, Tobačno tovarno, potem Kolinsko, da ne bi našteval še druga, mar to ni korupcija? Imamo že dve komisiji: eno državnozborsko in eno tako imenovano Kosovo. Obe komisiji v bistvu sta pod okriljem države. Prav bi bilo, da se združita v eno, in da na ta način tudi zmanjšamo stroške in povečamo tudi zakonsko pristojnost te komisije, ki bo imela možnost sodelovati tudi v predkazenskim postopku. V Slovenski nacionalni stranki smo proti ustanavljanju komisij na komisije. To smo jasno že povedali. Zadnji poziv z naše strani je nedvoumno jasen in smo ga poudarili v pisni obliki. Če že moramo ustanavljati eno komisijo oziroma dve komisiji, potem poleg že dveh ustanovimo eno, ki se bo ukvarjala s preteklostjo. Vlada Republike Slovenije, če že podpira zakon, ki je v proceduri, bi bila tudi lahko malo bolj kredibilna in konstruktivna. Z dnem, ko bo ta zakon sprejet, gre za prenos pooblastil na državnozborsko komisijo in vemo, da bi s tem moral potekati tudi sočasen prenos potrebnih finančnih sredstev in kadra. V tej komisiji, tako imenovani Kosovi komisiji, so tudi odlični kadri in mi tega nikoli nismo zanikali. Gre tudi za to, kako se bodo premostila ta sredstva, čeprav vemo, da je uradno stališče dejansko uradno stališče vlade, da se bodo razpoložljiva sredstva dala na rezervno postavko proračuna. Ali ni to nonsens, da se ne ve, kako bo ta komisija delovala. Po novem na transparenten način, s pooblastili prav gotovo že, vendar s kakšnimi finančnimi sredstvi, to pa ni jasno. Nihče o tem ne želi govoriti. Sedaj se vlada celo na nek način spreneveda in tukaj gre tudi kritika vladi. Komisija za preprečevanje korupcije pa kot taka ima danes v bistvu zelo ozek krog pooblastil, saj skoraj nima nikakršnih zakonskih pristojnosti, še manj, nima otipljivih rezultatov svojega dela, ne sodeluje pri kazenskih postopkih oziroma predkazenskih postopkih, ki se nanašajo na kazniva dejanja korupcije in ne izvršuje kazenskih pregonov. Odkrivanje kaznivih dejanj je tako ali tako stvar, če pogledamo po zakonu, stvar notranjih organov in inšpekcij in konec koncev slehernega državljana, saj je vsakdo dolžen po 145. členu ZKP-ja obvestiti tožilstvo, če gre za kaznivo dejanje. Sicer v Slovenski nacionalni stranki menimo, da je omenjena komisija zgolj samo velik proračunski porabnik. Tukaj je gospod Potrč ugotovil pravilne številke. Gre za nekaj 10 milijonov in če računamo, ves proračun, govorimo lahko o bistveno večjih številkah oziroma stotinah milijonov. Glede tega torej ne gre razmišljati, ali bomo imeli eno komisijo ali dve. Državljani in državljanke Republike Slovenije pa si nedvomno želijo tudi večjo poštenost pri porabi finančnih sredstev, večjo preglednost in večjo transparentnost, saj gre za javna finančna sredstva. Danes, kolikor je meni znano, še nobena komisija v bistvu ni ugotovila kaznivega dejanja in tukaj gre kritika tudi sodstvu. Sodstvo si s trajnimi mandati danes dovoljuje, da sodnih postopkov ne vodi transparentno. Sam ne vem, da bi bil kdo od povzročiteljev kaznivih dejanj danes za zapahi. Zato v Slovenski nacionalni stranki menimo, da je zakon vsekakor treba podpreti in sprejeti ter na ta način zagotoviti tudi transparenten pregled nad porabo javnih financ. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav ministru in državnemu sekretarju in tudi vam, kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na nadaljevanju 12. seje obravnaval predlog zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Na sejo so bili poleg predlagatelja zakona vabljeni tudi ministrstvo za pravosodje, ministrstvo za javno upravo, komisija za preprečevanje korupcije, zakonodajno-pravna služba in komisija državnega zbora po zakonu o preprečevanju korupcije, kar je obetalo živahno razpravo, ki se je tudi zgodila na seji odbora. Predstavnik predlagatelja je k členom predloga zakona podal dopolnilno obrazložitev, v kateri je poudaril, da je glavni namen zakona zagotovitev pregledne porabe javnih sredstev in s tem v povezavi tudi ustanovitev posebne komisije državnega zbora s posebnimi pooblastili in pristojnostmi. Predsednica komisije državnega zbora po zakonu o preprečevanju korupcije Barbara Žgajner Tavš je predstavila pisno mnenje te komisije, ki je predlog zakona obravnavala kot zainteresirano delovno telo. Predsednik komisije za preprečevanje korupcije Drago Kos je v predstavitvi stališča komisije k členom predloga zakona povedal, da po njegovem mnenju predstavlja predlog korak nazaj v boju zoper korupcijo ter da so v primerjalno pravnem pogledu predloga zakona podani netočni podatki, v nadaljevanju seje pa je sodeloval v razpravi o posameznih členih predloga zakona. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je predstavila nekatere bistvene poudarke iz njihovega pisnega mnenja, v katerem ugotavlja, da je predlog zakona z manjšimi spremembami in dopolnitvami podoben določbam zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, ki je veljal od leta 1992 do uveljavitve zakona o preprečevanju korupcije. S tega vidika predlagani zakon pomeni določen odmik od konceptualnih izhodišč iz leta 2004, ko je bil uveljavljen zakon o preprečevanju korupcije, predvsem tudi v smislu, da se opuščajo rešitve, med katerimi je tudi ukinitev komisije za preprečevanje korupcije kot samostojnega organa ter prenos pristojnosti komisije na komisijo, ki bo v skladu z zakonom ustanovljena v okviru državnega zbora. V zakonodajno-pravni službi menijo, da o predlagani ukinitvi komisije, ki deluje kot samostojen državni organ, oznaka prenos pristojnosti sicer ne ustreza povsem. Vendar to pomeni, da se s predlaganimi spremembami ne nadomešča le nosilca v zakonu določenih nalog, pač pa po mnenju zakonodajno-pravne službe tudi njihov obseg in narava. Predstavnica zakonodajno-pravne službe se je opredelila tudi do vloženih amandmajev ter pri tem poudarila, da povsem ne odpravlja njihovih pomislekov v zvezi s položaji, nalogami in pa sestavo. V razpravi so članice in člani odbora med drugim razpravljali, kako bo bistveno vplivalo to na izhodiščno konceptualno vprašanje, ki so ga zastavili v zvezi z ukinitvijo komisije ter v smislu konvencije Združenih narodov, pri čemer so predstavniki vlade pojasnili, da konvencija Združenih narodov še ne velja in jo Slovenija še ni podpisala in ratificirala, da pa sedaj delujoča komisija ne pomeni edinega načina implementacije določb konvencije. Nadalje je bilo izpostavljeno tudi vprašanje sestave komisije, potem upoštevanje dosedanjih izkušenj komisije za preprečevanje korupcije. K predlogu zakona so bili vloženi tudi amandmaji poslanske skupine SD. Komisija državnega zbora o preprečevanju korupcije je tudi vložila svoj amandma in vlada Republike Slovenije. Prav tako so bili predlagani predlogi za amandma odbora. Slednji so bili sprejeti in so tudi sestavni del dopolnilnega poročila, ki ga imate pred seboj.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku vlade za predstavitev mnenja. Izvolite, gospod minister Virant.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Vlada je že v prvi obravnavi pripravila svoje stališče do tega zakona.
Gospod minister, vas smem prositi [[...]]
Se opravičujem. Hvala lepa, gospod podpredsednik. Vlada je pripravila svoje stališče do zakona že v prvi obravnavi. Postavila se je na stališče, da je v osnovnem konceptu predlagani zakon dober, da pa vsebuje v posameznih členih, v posameznih rešitvah pomanjkljivosti, ki jih je mogoče odpraviti z amandmaji. Zato smo se pred drugo obravnavo lotili priprave teh amandmajev in tako je vlada zakona v mnogih točkah v večini členov amandmirala tudi v sodelovanju z matičnim delovnim telesom. Od leta 1992 do leta 2004 smo imeli zakon, ki je v skladu z evropskimi standardi in prakso urejal nedzružljivost opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Ta zakon je bil pomanjkljiv v mnogih točkah in je bil potreben novelacije, o tem ni nobenega dvoma, vendar je leta 2004 namesto da bi prišlo do nadgraditve tega zakona, prišlo do tega, da je prejšnja vlada oziroma prejšnja vladna koalicija želela ustvariti neke vrste dimno zaveso. Ker se je izkazalo,da je odkrivanje in preprečevanje pomembnih oblik kriminala, kot so korupcija, gospodarski kriminal in tako naprej, neučinkovito, se je želelo prikazati, da se z ustanovitvijo neke komisije lahko postavimo po robu tem pojavom. Najprej moramo razčistiti eno stvar. Komisija za preprečevanje korupcije ne odkriva in ne preprečuje korupcije. To dela policija, to dela državno tožilstvo. Ima vrsto nalog, ki so po našem trdnem prepričanju nepotrebne in odvečne in ki dejansko pomenijo potrato davkoplačevalskega denarja. Številke, ki so bile predstavljene danes, so bile različne številke. Komisija bi v enem mandatu svojega dela potrošila za svoje delovanje eno milijardo tolarjev, pri čemer je komisija sama predlagala v letu 2006 povečanje števila zaposlenih za 10 v svojem kadrovskem načrtu. Mi ne trdimo, da bo prišlo do milijardnega prihranka, trdimo pa, da bo mogoče z drugačnim opravljanjem nalog prihraniti znaten del tega denarja. Torej še enkrat bi ponovil: po našem mnenju je delovanje komisije za preprečevanje korupcije v veliki meri zamegljevanje realnih problemov, metanje peska v oči in neke vrste korupcijska ali protikorupcijska birokracija brez pravih učinkov. Varčevanje oziroma racionalizacija na tem področju gre v kontekst siceršnjih prizadevanj vlade za racionalizacijo na mnogih področjih. Naj jih nekaj naštejem: od skupnih javnih naročil, kjer poskušamo s skupnimi nabavami prihraniti znatna sredstva, na primer na področju mobilne telefonije, avtomobilov in tako naprej. Potem se spomnite, da je vlada s svojo intervencijo posegla tudi v nezakonito določitev profesionalnega opravljanja funkcije predsednika državnega sveta, da je vlada predlagala zakon, ki je sedaj v tem državnem zboru, po katerem se nadzorna inštitucija za varstvo osebnih podatkov priključi pooblaščencu za dostop do informacij javnega značaja, tudi tukaj gre za racionalizacijo. Del zakona o preprečevanju korupcije, ki govori o nezdružljivosti, o darilih, o omejitvah in prepovedi glede daril, sprejemanja daril, glede prepovedi poslovanja poslovnih subjektov, v katerih so funkcionarji udeleženi z državo in lokalnimi skupnostmi in o prijavi premoženja, je pomemben. Pomemben je zato, ker zagotavlja verodostojnost državnih inštitucij in funkcionarjev, ker preprečuje konflikte interesov, ker povišuje zaupanje državljanov v javne inštitucije in funkcionarje, ker povečuje odprtost in preglednost delovanja države in lokalnih skupnosti in kot stranski produkt lahko v določenih primerih tudi prepreči kakšen primer korupcije, čeprav to nikakor ne more biti njegov glavni namen. Ta del, o katerem govorim in ki je pomemben, nezdružljivost, omejitve in prepovedi glede sprejemanja daril, omejitve glede poslovanja subjektov, v katerih so funkcionarji udeleženi z državo, ta del v zakonu v celoti ohranjamo in ga zaostrujemo, v mnogih točkah zaostrujemo, določamo sankcije in strožji režim za funkcionarje v javnem sektorju. Naloge po tem zakonu pa se zaupajo komisiji državnega zbora. Moram posebej poudariti, da je vložen amandma poslanskih skupin koalicije oziroma poslanske skupine SDS, ki govori o tem, da bo imela v tej komisiji večino opozicija, predsednika in večino. Po našem trdnem prepričanju to zagotavlja verodostojnost tega telesa, te inštitucije, in zagotavlja, da se bo dejansko izvajala učinkovita kontrola nad funkcionarji, ki pripadajo vladi oziroma ki pripadajo vladajoči koaliciji. Mi smo po razpravi na odboru pristali na to, da naj ta komisija v prvi vrsti pomeni nadzor nad oblastjo, čeprav moram reči, da omejitve in prepovedi veljajo v identični meri tudi za funkcionarje, ki prihajajo iz druge politične strani ali iz drugih političnih strank. Pa vendarle smo prisluhnili argumentom in se, torej tudi vlada podpira ta amandma, odločili za to rešitev. Moram posebej poudariti, da vlada in vse druge državne institucije delujejo maksimalno odprto in pregledno. Imamo zakon o dostopu do informacij javnega značaja, ki je bil pred kratkim noveliran in predstavlja še dodatno odpiranje javnega sektorja, ki omogoča vsakomur, ne samo kakšni komisiji, ampak vsakomur, vsakemu novinarju, vsakemu državljanu vpogled v vso dokumentacijo, ki nastaja pri delovanju državnih institucij in institucij lokalnih skupnosti. In vsakdo se lahko sam prepriča, kako, na kakšen način te institucije delujejo. Posebej bi poudaril, da se z zakonom odpirajo podatki o premoženju funkcionarjev javnosti. Ti podatki postajajo z zakonom javno dostopni. Torej ne dostopni samo neki komisiji, nekemu telesu, ki potem s temi podatki operira, ampak so ti podatki dostopni javnosti. To je po našem mnenju najvišja možna stopnja odprtosti in preglednosti delovanja oblasti in delovanja nosilcev javnih funkcij. Zaostrujemo tudi pogoje poslovanja podjetij, v katerih so udeleženi funkcionarji s kapitalom ali pri upravljavskih pravicah ali kot člani poslovodstva, z državo in lokalnimi skupnostmi. Zakon vsebuje absolutno prepoved, da bi podjetje, v katerem je funkcionar kakorkoli udeležen, poslovalo s tisto institucijo oziroma s tistim organom, v katerem ta funkcionar opravlja funkcijo. Z drugimi besedami povedano, če ima član občinskega sveta, recimo, v katerikoli občini neko podjetje ali tudi manjši delež v tem podjetju - to podjetje ne bo moglo poslovati z občino, v kateri sodeluje kot član občinskega sveta. Glede javnosti premoženja in dohodkov bi posebej poudaril, da je vladna ekipa, da smo torej predsednik vlade in ministri ta korak že storili s podpisom kodeksa, s katerim smo se zavezali, da bodo vse naše premoženje in vsi dohodki, ki jih pridobivamo v času opravljanja funkcije, javni. Sedaj se to določa tudi z zakonom. Do sedaj zakon ni določal, kakšne so posledice neobičajnega povečanja premoženja. Komisija je zbirala stotine in stotine prijav premoženja, tudi od neprofesionalnih funkcionarjev v lokalnih skupnostih, torej občinskih svetnikov. Kako je bilo to sprocesirano, za kakšen namen se je uporabljajo, je izjemno težko reči. Prav gotovo pa ni bilo nekih posledic ali nekih sankcij v primeru, da bi se nekje zaznalo nenavadno povečanje premoženja. To sedaj zakon ureja. Določamo tudi sankcije v primeru nespoštovanja pravil tega zakona. Če, recimo, funkcionar ne preneha opravljati nezdružljive dejavnosti, za nekatere primere sedaj zakonodaja ni priznavala oziroma predvidevala sankcij, sedaj zakon za tiste primere, kjer to še ni urejeno, določa, da funkcija preneha po tem zakonu. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Gospod minister, čas se je iztekel.
Izkoristil sem svoj čas in tudi zaključil predstavitev mnenja vlade, tako da se vam zahvaljujem za pozornost.
Hvala. Ker je zbor na 8. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 24.10.2005. Začenjamo z 2. členom. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in SLS. Pregled vloženih amandmajev k dopolnjenemu predlogu zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, druga obravnava, ste dobili v razširjeni obliki na klopi. Kdo želi besedo pri obravnavi 2. člena? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Odpiram razpravo o 4. členu in amandmaju k temu členu poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Kdo želi besedo? Izvolite, gospa Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Naj ponovno izpostavim nedvoumno stališče poslanskega kluba LDS, da če državni zbor ne bo podprl vsaj pretežne večine amandmajev LDS ali tistih poglavitnih, kamor sodi ta amandma k 4. členu, poslanke in poslanci LDS tega zakona ne bomo podprli. Odločno namreč nasprotujemo nameri, da bi z uveljavitvijo tega zakona, kakor je predlagan, ukinili komisijo za preprečevanje korupcije, s tem pa dejansko izgubili neodvisen, nepristranski in strokoven organ, ki je vzpostavil nadzor nad vsemi funkcionarji v Republiki Sloveniji, ki jih je nekaj tisoč, in vzpostavil tudi omejitve poslovanja podjetij, katerih lastniki so ti funkcionarji, torej poslovanja z državo in lokalnimi skupnostmi. Neizpodbitno dejstvo je, da želi predlagatelj zakona ta nadzor preprečiti oziroma bistveno okrniti, saj namerava ponovno vzpostaviti neustrezen parlamentarni nadzor, ki se je v preteklosti že izkazal kot docela neustrezen, saj so poslanci nadzirali sami sebe, in to se je potem ponovilo tudi na lokalni ravni, funkcionarji lokalnih skupnosti so nadzirali sami sebe. Če bo takšen zakon, kot je predlagan, sprejet, bo Slovenija osramočena tudi v mednarodni javnosti. Slovenija se je namreč zavezala, ko je podpisala konvencijo Združenih narodov proti korupciji, da jo bo tudi ratificirala in na njeni podlagi ustanovila neodvisen in nepristranski organ, ki bo uresničeval nacionalno protikorupcijsko strategijo. Tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora je opozorila, da je delovanje komisije, delovnega telesa državnega zbora, pa čeprav s specifičnimi nalogami, glede na položaj in vlogo predstavniškega telesa omejeno izključno na politične vidike. To pomeni, da se s predlaganimi spremembami ne nadomešča le nosilca v zakonu določenih nalog, pač pa tudi njihov obseg in narava. Zakonodajno-pravna služba se je opredelila tudi do vloženih vladnih amandmajev ter pri tem poudarila, da ti ne odpravljajo pomislekov v zvezi s položajem in pristojnostmi s sestavo, načinom ustanovitve in delovanjem komisije, predlagane kot delovnega telesa državnega zbora. V zakonodajno-pravni službi so tudi bili mnenja, da se z nekaterimi novimi pristojnostmi komisije postavlja vprašanje delitve oblasti na izvršilno, zakonodajno in sodno. Tako je med drugim sporna možnost sprožitve sodnega spora zoper odločitve komisije in nadzor parlamentarne komisije nad funkcionarji sodne veje oblasti. Vladajoča koalicija je sicer napake vlade z novimi dopolnili, s katerimi določa, da je za opravljanje nalog po tem zakonu, ki se nanašajo na funkcionarja sodne veje oblasti, pristojen sodni svet, poskušala popraviti, a pri tem tudi sama greši. Vladajoča koalicija je pri tem popolnoma spregledala ustavnopravni položaj in pristojnosti sodnega sveta, pri čemer pa ji tudi ni znano, kako naj bi sodni svet uporabljal oziroma ali bi se lahko sploh uporabljal z zakonom na novo vzpostavljeni institut sodnega oziroma upravnega spora o odločitvah sveta. Ne bom ponavljala obširnega in podrobno utemeljenega stališča poslanskega kluba LDS, ki smo ga tukaj že predstavili in zaradi katerega predlagani zakon odločno zavračamo, da se pa vendarle nekaj popraviti, če državni zbor sprejme naš amandma k 4. členu. Posebej pa želim poudariti, da smo kljub vsemu še vedno zaskrbljeni nad dejstvom, da vladajoča koalicija podpira ta zakon, pri čemer gre za tisto politično strukturo, ki je prišla na oblast prav za voljo svojih ostrih kritik na račun domnevne koruptivnosti prejšnje oblasti, ki da se je razpasla čez vse dopustne meje. Sedanja oblast je seveda povsem imuna pred to hudo socialno boleznijo, ampak tudi ustrezne komisije ne bo imela, ki bi lahko to bolezen diagnosticirala. Za vsak slučaj in seveda tudi bolj varno je tako za trenutno oblast seveda. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Kangler. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. V poslanski Slovenske ljudske stranke ne moremo podpreti amandmaja k 4. členu, ki ga je vložila poslanska skupina LDS-a iz naslednjih razlogov. Prepričani smo, da način, ki ga opisuje amandma k 4. členu, kjer je predlog, da bi na ta način dobili dve komisiji, ena komisija bi bila samostojen organ, druga komisija pa komisija državnega zbora. Način v 3. točki, kot predvideva amandma, za nas ni sprejemljiv. Sprejemljiv za nas pa ni iz sledečih razlogov. Iz amandmaja je razvidno, da bi na nek način komisija državnega zbora, ki bi bila na ta način ustanovljena, bila nadzorstvena komisija kot samostojna komisija, ki bi jo s tem amandmajem ustanovili. V 14. točki pravijo, za opravljanje neposrednega nadzora nad izvajanjem nalog komisije, povezanih z nezdružljivostjo, omejitvah pri darilih ter nadzorom nad premoženjskim stanjem funkcionarjev in za opravljanje drugih nalog po tem zakonu, državni zbor ustanovi komisijo po zakonu o preprečevanju korupcije. Se pravi, državni zbor bi na podlagi tega zakona moral ustanoviti komisijo, da bi to drugo komisijo komisija nadzirala. Poudariti pa moram, da smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke temeljito sledili razpravi na odboru za notranjo politiko in smo si zelo prizadevali skupaj z ministrom gospodom Virantom, da smo omogočili, da dobi večino v tej komisiji opozicija. Zato smo se v koaliciji odločili, da napišemo amandma takšne vsebine, ki ga pač spoštovani gospodje imate danes k 4. členu pod številko 2. Za opravljanje nalog po tem zakonu in za izvajanje nadzora nad izvrševanjem določb tega zakona je pristojna komisija državnega zbora, ki jo sestavljajo predsednik, podpredsedniki in pet članov. V nadaljevanju zakona pa piše, da ima predsednika komisije opozicija. In za Slovensko ljudsko stranko je to sprejemljivo in tudi pošteno. Večino te komisije bo imela opozicija, ker gre za nadzorstveni organ oziroma za nadzorovanje. In kaj to pomeni? Jaz svojim parlamentarcem, kakorkoli po političnih barvah gledamo, kdorkoli bo predlagan v to komisijo, zaupam. In gre za parlamentarni nadzor. In če mi zna kdo v tej dvorani razložiti, kakšna bo razlika med tako imenovano, kot jo nekateri z levice imenujejo, Kosovo komisijo, in to komisijo, ki bi jo naj ustanovili v državnem zboru oziroma bi naj imeli novo komisijo, kjer bi imela večino opozicija. V čem bo razlika? Ne bo razlike. Tudi ta komisija ima možnost, priložnost in tudi sposobnost skupaj s strokovnimi službami, če pride do korupcije, da ukrepa v okviru svojih pristojnosti. Tukaj v državnem zboru in tudi se lahko neposredno obrne na druge državne orane, ki so zadolženi, da preganjajo po uradni dolžnosti, kadar gre za kazniva dejanja, ki se preganjajo po uradni dolžnosti. In ne vidim tukaj nikakršnega problema. Problem je političen, to, o čemer kar smo veliko govorili ne samo na odboru, tudi v državnem zboru. Prvi problem je ta, ker je Slovenska nacionalna stranka predlagala omenjeni zakon. Opozicija tega ni podprla, koalicija pa večji del je podprla nekatere spremembe in tudi pripravila temeljite in vsebinske amandmaje. To je drugi problem. Tretji problem pa je, da do tega problema sploh ne bi prišlo, če bi lahko na široko, in tudi osebno si upam trditi, zaupale delovanju takšne komisije vse parlamentarne stranke. Tukaj pa lahko iščemo posledice političnih odločitev v preteklosti v prejšnjem mandatu. In tukaj je problem. Parlamentarni komisiji, sem pa prepričan, da je treba zaupati. Osebno ji bom zaupal, tako kot vsem drugim organom oziroma komisijam in delovnim telesom v državnem zboru. Zato bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli amandma dva, kot smo ga tudi v koaliciji oziroma v poslanski skupini SDS, Ljudski stranki in Novi Sloveniji oblikovali skupaj z ministrom. Je pošten amandma in daje možnost opoziciji. Če se bodo v opoziciji zmenili, bo predsednika te komisije imela največja parlamentarna stranka, recimo LDS, in naj ga ima. Jaz ne vidim nobenega problema. Ali je Nacionalna stranka ali pa tudi Socialni demokrati. V čem je problem? Delati morajo v skladu z zakonom, delati morajo v skladu s poslovnikom in delo takšnega delovnega telesa mora potekati. In najbolj pošteno je, da vse parlamentarne stranke oziroma sedemčlanska komisija problematiko, ki jo obravnava, tudi obravnava. In bo tako prisotna opozicija kot koalicija. To pa je jasno zagotovilo, parlamentarno zagotovilo, da ne bo prišlo do zlorab takšnih ali drugačnih vsebinskih podatkov, ki prihajajo na to komisijo ali kar kakorkoli komisija obravnava. In še enkrat povem, v poslanski skupini bomo z veseljem ta amandma podprli. Čudim se, da nekateri iz opozicije tako močno nasprotujejo. Tu imajo orodje, tu imajo argument, da lahko prevzamejo to komisijo, da jo lahko vodijo in da bodo imeli večino vseh članov te komisije v opozicijah. Poudaril pa bi, da v parlamentu že delujejo nekatere komisije, kjer ima opozicija večino. In parlamentarna praksa kaže, da ni nikakršnih problemov tam, kjer ima opozicija večino. Vsak sklep lahko izglasujejo, vsak lahko dela. Ampak po mojem osebnem mnenju, tudi sam sodelujem v eni izmed takšnih komisij, se parlamentarci obnašamo parlamentarno, ne glede na politične stranke, iz katere prihajamo in imamo odnos do nadzorstvenega dela, ker nam je pač državni zbor zaupal delo in skupaj z ostalimi akti, ki nam nalagajo nadzorstvene organe, da kontroliramo. In s tem bi tudi zaključil. Slovenska ljudska stranka bo podprla ta amandma.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj, izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Želim opozoriti, da komisijo na komisijo, kot je že Boštjan Zagorac povedal v prejšnji obravnavi, ko smo imeli prejšnjikrat branje, ni zdravo ustanavljati in ravno zato takim amandmajem ni zdravo pritrditi. Ne nazadnje smo v preteklosti jasno izpostavili tudi vprašanje, se sklicevali tudi na pravico izredne seje. Vprašanje korupcije smo zahtevali, da se obravnava na tako imenovani izredni seji 31.5.2004. In glej ga zlomka, takrat je bila proti LDS in Združena lista, ki danes govori, da v bistvu korupcije skoraj ni, da je vse v redu. In še v opomnik o korupciji. V tem času dvanajstletne vladavine bom navedel samo nekaj zadev, ki so boleče zaznamovale v bistvu slovensko delavsko razredno klaso. Rdeči križ, generalni sekretar Rdečega križa. Vemo, kakšna afera je bila, še danes je lepo na svobodi, celo se govori, da so neutemeljene obsodbe proti njemu oziroma tožbe, član Združene liste je bil takrat. Elan, celo nagrado so si delili. Sklad za izgradnjo nove Pediatrične klinike. To zadevo je opisal podrobno MAG, potem imamo Viator-Vektor, tednik Mladina je to razkrila, potem imamo SIB banko, Orion afero, na katero je opozoril Pop TV, pa Falkon, pa v bistvu Zbiljski gaj, pa Zavarovalnica Triglav in tako dalje in tako dalje. Mnogo jih je. Kje so na stotine, na stotine milijard tega denarja? Poniknile so nekje v podzemlje. In tisti, ki so se obogateli s tem, so danes novi bogataši, novodobni bogataši, ki so še pred malo več kot desetletjem bili delavski srednji razred in enaki nam, če lahko tako rečem. Nihče ne bo odgovarjal za to, da je danes tisoče in tisoče ljudi brezposelnih, da so prizadeti najnižji sloji naše družbe. Matere samohranilke danes nimajo niti za osnovno preživetje zaradi takih zadev. Zato je potrebno sprejeti ta zakon, da bomo imeli komisijo. In ta komisija, ki se bo ustanovila, bo sestavljena iz levih in iz desnih. In desni bodo gledali levim pod roko in levi desnim, in tako je prav. In v tej komisiji morajo biti tudi strokovnjaki, ki se bodo razumeli na sodno prakso in pa tudi na računske razsodbe, tudi člani mogoče sedanje Kosove komisije. Sam sem govoril z ministrom gospodom Virantom. Ogorčen bom, če bo kdorkoli od teh članov sedanje Kosove komisije izgubil delo. Sam bom prvi, ki bom protestiral. Nimamo ničesar proti komurkoli v tej komisiji. Nas se etiketira in se nam prilepi marsikatera neresničnost. Želimo samo transparentno delo ene komisije, ki bo imela polna pooblastila in ki bo lahko tudi ukrepala. To je naš namen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. S predlaganim amandmajem poslanske skupine LDS se ne morem strinjati. Gre za amandma, ki zanika koncept tega zakona. Amandmaji naj bi bili vloženi tako, da se koncept ne menja. Ta amandma je vložen tako, da se koncept absolutno menja in že iz tega razloga ni sprejemljiv. Amandma poslanske skupine LDS želi ponovno uveljaviti koncept vloge dosedanje komisije za preprečevanje korupcije, kar pa, kot sem povedal, je v nasprotju z novim konceptom zakona, ki ga uveljavlja ta predlagani zakon. Druga zadeva, da predlagani amandma izhaja iz predpostavke, da se ukinja komisija za preprečevanje korupcije, to je, da se ukinja telo, ki se bori proti korupciji. Ta predpostavka ni točna, razen v samem imenu te komisije, da se dejansko zamenjuje za komisijo državnega zbora. Ampak dejansko pa komisija tega boja zoper korupcijo ni opravljala, kajti tudi ni imela teh pristojnosti, da bi ta boj opravljala. Ta predpostavka je napačna. Ne glede na samo ime te protikorupcijske komisije dejansko te vloge učinkovitega boja zoper korupcijo, kot sem povedal, ta komisija ni imela. Kvečjemu je lahko v primeru, če je pri svojem delu naletela na kakšno informacijo o nekem koruptivnem dejanju, je potem lahko vložila prijavo na pristojne organe pregona, na policijo in tožilstvo. Imela je ta stranski učinek. Stranski produkt svojega dela je bil lahko tudi posredno boj zoper korupcijo, kar pa ima seveda tudi sedaj predlagana komisija. Zato trdim, da se protikorupcijska komisija, ne glede na njeno ime, me more učinkovito zoperstaviti korupciji. Ne nazadnje brez ustreznih pristojnosti tudi ne more narediti kaj zelo učinkovitega pri zatiranju korupcije. Bistveno bolj pomembno je, da država ustvari pogoje, da bodo v skladu s svojimi zakonskimi pristojnostmi začeli učinkovito preganjati korupcijo pristojni organi pregona, v mislih imam policijo in tožilstvo. Ti pa vsekakor imajo zakonske pristojnosti za takšen pregon, v nasprotju s prej omenjeno komisijo. Ti so dolžni preganjati vse oblike korupcije, kar jim nalaga tudi veljavna zakonodaja in kar ljudje od njih tudi upravičeno pričakujejo. To je in mora biti tudi ena od prioritetnih nalog države. Ni nobenega razloga, da izgubljamo veliko energije in stroškov v formiranju in vzdrževanju brezzobega tigra, ki se poleg tega imenuje še komisija za boj zoper korupcijo, čeprav to ni. Torej tigra, ki pa ima zobe, in te zobe mu je vsadila obstoječa zakonodaja, pa država verjetno doslej v zadostni meri ni angažirala. Po drugi strani pa je še nekaj, kar izrazito ne vliva zaupanja v delo dosedanje protikorupcijske ali, če hočete, tako imenovane Kosove komisije. To pa je način imenovanja te komisije, ki ga je določil sam dosedanji zakon. Komisijo je imenoval državni zbor z navadno večino. In na ta način, ne glede na to, da so bili tudi različni predlagatelji pri tem, kljub temu je državni zbor to komisijo imenoval z navadno večino. In na ta način je tedaj vladajoča koalicija v prejšnjem mandatu sama po svoji volji kadrovala ljudi v to komisijo. Ob tem se boste verjetno strinjali, da v takem primeru težko govorimo o objektivni, nevtralni, nepolitični ali uravnoteženi komisiji. V nasprotju s tem je nova komisija, ki jo predlagani zakon predpisuje, že glede na sam način njenega imenovanja bistveno bolj objektivna, bistveno bolj nevtralna in bistveno bolj politično uravnotežena. To pa zato, ker ima po novem opozicija predpisano pravico do predlaganja, pa ne samo do predlaganja, ampak tudi do praktično delegiranja večine članov te komisije in tudi predsednika te komisije. Vladajoča koalicija že po samem zakonu te pravice opoziciji ne more odvzeti. Do sedaj, po sedanjem zakonu, opozicija v nobenem pogledu takšne možnosti ni imela in je zato vladajoča koalicija v prejšnjem mandatu lahko kar sama, ne da bi opozicija lahko karkoli preprečila ali vplivala na to, imenovala in izglasovala sestavo komisije, kot ji je to v največji meri politično odgovarjalo. Zato v tem smislu lahko mirno rečem, da je komisija, ki jo predlaga sedaj predlagani zakon, mnogo bolj verodostojna in zaupanja vredna, kot je bila dosedanja komisija po sedaj veljavnem zakonu. Pri tem je pomembno tudi, da predlog zakona zagotavlja večstrankarsko sestavo komisije, pri čemer, kot sem že omenil, je v zakonu zagotovljena odločilna vloga opozicije, ki ima v tej komisiji, kot sem že tudi omenil, večino in tudi predsednika te komisije. S tem bo delovanje komisije vsekakor bolj transparentno kot do sedaj, saj bodo predstavniki parlamentarnih strank imeli neposredni vpogled v podatke, ki jih bo komisija pri svojem delu pridobila in bodo za to tudi neposredno sodelovali pri samem delu te komisije. Zato pomeni predlagani zakon vsekakor korak naprej pri zagotavljanju uspešnega nadzora na področju delovanja javnih funkcionarjev, katerih javno delo mora biti nadzorovano, določila zakona, ki ga danes obravnavamo, ne omogočajo le ugotavljanje morebitne nezdružljivosti javne funkcije in pridobitne dejavnosti, ampak omogočajo tudi ustrezno ukrepanje ob nepravilnostih, ki jih ugotovi komisija. To pa seveda ni neposredno boj zoper korupcijo, kot sem že povedal, ampak zato bodo pa morali organi, ki so za to ustanovljeni, ki obstajajo, ki imajo zakonske pristojnosti, tudi opraviti to delo in država jim mora zagotoviti vse možne pogoje za učinkovito delo. Zato še enkrat ponavljam, amandma ki ga je vložila LDS, izhaja iz napačne predpostavke, spreminja koncept zakona in zato je nesprejemljiv. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni vsi prisotni v tej dvorani. V zadnjih letih je bilo veliko govora okrog korupcije. Korupcija je bila na nek način kar moderen pojem v Sloveniji, razpravljajo se tako v tem državnem zboru kot tudi v medijih. Če bi sledili tem razpravam, bi lahko hitro prišli do ugotovitve, da je Slovenija nekako prestreljena s korupcijo. Na drugi strani pa sodna statistika, statistika tožilstva in policije kaže, da korupcije skorajda ni. Na prste ene roke bi lahko vsako leto prešteli tiste primere, ko je bil primer korupcije obsojen s pravnomočno razsodbo. Resnica pa je verjetno nekje na sredini. Zato samo podpiram amandma k 4. členu, in to tisti amandma, ki ga je vložila naša poslanska skupina skupaj z ostalimi koalicijskimi partnerji, kajti ta amandma zagotavlja, da ima v novi komisiji večino opozicija. Soočenje pozicije in opozicije pa je, kot vemo, sol parlamentarizma. In mislim, da bo lahko opozicija najboljša kontrola vladajoči eliti, katerakoli je že na oblasti. Kot je bilo tukaj že rečeno, doslej je veljalo pravilo, da je protikorupcijsko komisijo imenovala vladajoča oziroma parlamentarna večina, kar pa se je izkazalo za slabo. Na tej zemeljski obli nas je 35 tisoč poslancev. V tem državnem zboru nas sedi 90. Mislim, da smo mi najbolj odgovorni za implementacijo protikorupcijskega boja v vse pore družbenega sistema. In prav je, da se poslanci tudi tega državnega zbora tega zavedamo. Ob tem bi opozoril še na zadnjo lestvico "Transparency International", ki Slovenijo uvršča na 31. mesto. To je enaka uvrstitev, kot je bila v lanskem obdobju. Vse to kaže, da v bistvu protikorupcijska komisija, v preteklem mandatu je sicer imela zelo kratek mandat, leto dni, ni uspela izboljšati tega našega položaja. Resnici na ljubo ga tudi nismo poslabšali. Izboljšanje pa lahko pričakujemo v prihodnjih letih predvsem zaradi rezultata na lanskoletnih volitvah, kajti če bi se nadaljevala oblast, ki smo ji bili priča v zadnjih 12-ih letih, potem bi verjetno lahko govorili o korupcijski pandemiji. Lestvica "Transparency International" kaže na to, da so najbolj čiste države tiste, ki imajo zelo razvito demokracijo, ki imajo materialno blagostanje. To so Islandija, Finska, Švedska, Danska. Na dnu te lestvice, torej najmanj čiste države, na tej lestvici je 159 držav vsega sveta, pa so države, kjer vlada revščina, ki so se šele pred leti razvile iz vojaške hunte, vojaške diktature. Žal te države velikokrat izvažajo korupcijo oziroma korupcijsko prakso prav v države razvitega zahoda. Mogoče velja pri tem dodati tudi to, da obstajajo možnosti za spremembe. Na primer Hongkong, ki je sedaj na novi, na tej zadnji lestvici za leto 2005 pristal na 15. mestu, z indeksom 8.2, Hongkong pa je v preteklosti veljal za korupcijsko zelo umazano državo. V Hongkongu imajo brezplačni telefon, kamor lahko ljudje naznanjajo razna korupcijska dejanja in mogoče bi se lahko tega poslužili tudi pri nas, zagotovljena pa je anonimnost. Predvsem pa so v Hongkongu uspeli prepričati ljudi, da je korupcija nekaj slabega. V tem zadnjem letu, v zadnjih mesecih je bilo govora, češ, da je tako imenovana Kosova komisija brezzobi tiger, slišali smo tudi kontra, češ, da bo nova komisija krotka muca. Počakajmo, mogoče pa bo ta nova parlamentarna komisija kljub vsemu kakšen protikorupcijski pes čuvaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz predloga LDS-ovega amandmaja ne morem podpreti, in sicer iz sledečih razlogov. Zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo je s to novostjo doživel korenite spremembe. Obstoječe komisija za preprečevanje korupcije ima v resnici zelo malo pristojnosti, še posebej ob dejstvu, da jo vodi kompromitirana in nekredibilna oseba. Kot član komisije sem ob nastopu mandata bil prepričan, da je to tisto pravo, kar bo rešilo Slovenijo korupcije, kar hitro sem spoznal, da je komisija večkrat že rečeni papirnati tiger, ki grozi in straši, nihče se ga pa ne boji. Njeno glavno delo je izbiranje podatkov o premoženju in darilih, glavno orožje zastraševanje ali bolje rečeno pošiljanje grozilnih pisem. Največje žrtve pa so občinski svetniki, ki so za svoje delo v prostem času v občinskem svetu prejemali par 10 tisoč tolarjev. Tisti občinski svetniki, ki nekaj dajejo nase in so običajno največ prispevali k uspešnemu delu občinskega sveta, so se enostavno že ob pozivu o podajanju podatkov odločili, da vrnejo mandat. Prav lahko bi se zgodilo, da bi katera od občin izgubila večino svetnikov. K sreči novi predlog zakona popravlja ta anahironizem. Pozdravljam prenos nalog na državnozborsko komisijo, saj je večstrankarsko sestavljena in zagotavlja uravnoteženje in ravnotežno delovanje. Prevladujoča vloga opozicije pa zagotavlja kvalitetno kontrolo nad oblastjo, kar je nedvomno pomembno poslanstvo takšne komisije in na koncu še vedno ostaja kazenski pregon in sojenje, kar je izključni instrument pravosodja. S prenosom pristojnosti komisije na državnozborsko bomo nesporno tudi prihranili denar davkoplačevalcev seveda. Saj je sedanja komisija porabila skoraj 180 milijonov na leto ali v svojem mandatu celo milijardo, kar pa tudi ni za zanemariti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Četrti člen je samo eden od praktično vseh, ki so bili amandmirani in spreminjani. In spomnimo se, da je od prvega predloga, ki ga je Slovenska nacionalna stranka posredovala v odločanje, ostala samo še zahteva, da se ukine neodvisni organ. Kar zadeva poslanske skupine DeSUS, ni bila nikoli navdušena nad tem, da bi se neodvisni organi spreminjali v odvisne in takšno je tudi naše današnje stališče. Mi sodimo, da bi bilo prav, ko bi zakon predvideval neodvisen, samostojen organ in ne takšnega, kot ga sedaj predvideva z amandmajem, ki govori o komisiji državnega zbora. Amandmaji, o katerih smo govorili, in spremembe, ki so bile posredovane, so dejansko izrazito izboljšali zakon. Mi to cenimo in to spoštujemo, vendar je hiba, ki je v tem zakonu ostala pač ta odvisnost, tako mi to razumemo, od politične volje in ne neodvisen samostojen organ, ki bi spremljal to področje. Če bi ga hoteli v resnici spremeniti v tej smeri, da bi imel več kompetenc, da bi bil bolj operativen, bi lahko s prejšnjim zakonom naredili ravno tako, kot smo sedaj naredili in mu dali te kompetence, ki mu zagotovo tudi manjkajo, in mu odvzeli tiste naloge, ki jih je tudi po našem mnenju sedaj opravljal po nepotrebnem, ko je zbiral podatke tudi o vseh občinskih svetnikih. Torej, mi podpiramo stališče, da naj bo organ neodvisen, ne podpiramo stališča, da naj bo to državnozborska komisija. Sicer pa ocenjujemo, da je z ozirom na prvi predlog, ki je bil vložen, ta zakon kljub temu bistveno boljši. Glasovali bomo kasneje v okviru poslanske skupine vsak po svoje, jaz zagotovo zase vem, da ne bom podpiral tega odvisnega organa, kako se bodo pa moji kolegi odločili, pa je odvisno pač od njihovega prepričanja. Rad bi pa za zaključek pač poudaril, da se ta temeljna ambicija, ki je bila podana s prvim predlogom, ni spremenila, da torej ukinjamo neodvisno komisijo, da s tem postavljamo pod vprašaj zahteve oziroma zapisano v konvenciji Organizacije združenih narodov in da so nekateri predlogi za amandmiranje, ki so zdaj novi, pa tako rekoč groteskni okraski na obleki, ki ukinja neodvisno komisijo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Gantar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Naj začnem s paradoksom. Ko sem spremljal razpravo tako na odboru za notranjo politiko kot tudi tu, moram ugotoviti, da imamo res opravka z značilnim paradoksom, ko prav tisti, ki so še pred dobrim letom dni jahali in kovali svojo politiko na antikorupcijski retoriki, ki so pravzaprav ves čas govorili, kako so tisti, ki so bili takrat na oblasti, skorumpirani in kako je priložnost na volitvah, da pride na oblast nova neskorumpirana elita - da prav ti, ki so jahali na tem antikorupcijskem konju, prav danes in prav v teh dneh s pomočjo domnevne opozicijske stranke spreminjajo ta zakon v bistvenem členu in ukinjajo eno od pomembnih institucij, ki naj bi skupaj z drugimi institucijami v tej državi skrbela, da bi bilo takšne korupcije čim manj. Ta komisija, ki se jo danes ukinja s 4. členom, ni edini organ za preprečevanje korupcije v Sloveniji, je pa eden od organov v mreži, ki sega od zakonodaje, torej tega državnega zbora, do vlade, do tožilstev, sodišč, policije in tako naprej, in to pomemben organ, ker ima pomembne pristojnosti kot organ, ki nadzoruje prav tiste, za katere je v javnosti večkrat, hote ali nehote, z namenom ali ne, upravičila nepredpisano, da so najbolj nagnjeni h korupciji. In to, gospe in gospodje, kolegice in kolegi poslanci, smo mi, politiki, eni ali drugi, ne glede na barvo. Prav mi bi se morali zavedati, da mora zunaj nas stati nek organ, ki nas preverja, ki ugotavlja, kakšno je naše premoženjsko stanje, koliko smo zaslužili, koliko smo pridobili na premoženju v času svojega mandata. Ne mi, drugi morajo presojati o nas! In prav to komisijo danes ukinjate; ukinjate z namenom, da bi zaščitili sami sebe. Zakaj bi zaščitili sami sebe na ta način, je jasno - zato, ker mislite, da je marsikaj, kar se bo dogajalo in se dogaja, takšno, da drugi ne smejo izvedeti. Vendar bodo izvedeli. Ta družba je zdaj drugačna in izvedeli bodo vse. Zato ne morem podpreti tega zakona in plediram, da se sprejme amandma Liberalne demokracije Slovenije, da obstoječa komisija ostane, da dobi mogoče nove pristojnosti. Na podlagi tega slabega leta dni bi lahko ugotovili, kaj bi bilo treba v tej komisiji izboljšati, katere dodatne pristojnosti v skladu z ustavnopravnim sistemom pri nas še lahko dobi in kako lahko svoje delo opravlja bolje, kot ga je do zdaj. Do zdaj je ne moremo ocenjevati, ker je delala prekratek čas. Očitno je prenos pristojnosti - nekaterih pristojnosti, vseh ne, ker nekatere izginjajo - na parlamentarno komisijo za mene, moram uporabiti ta izraz, perverzno. Perverzno je najprej zaradi tega, ker bodo politiki nadzorovali sami sebe, in perverzno zato, ker bo ta komisija omejena samo na politične zadeve in ne bo mogla strokovno odločati, parlamentarne komisije te narave nimajo. Perverzno je tudi zaradi tega, ker pravite, da bo v tej komisiji imela večino opozicija. Kakšna opozicija? Saj prav ta opozicija skupaj z vlado pripravlja zakon, ki bo ukinil eno pomembnih institucij tega zakona. Vsekakor lahko rečemo, da tu ne gre za nikakršno niti ne opozicijo niti ne pristojnosti, ki bi tej komisiji kot parlamentarni komisiji sodile. Tu ste si opozicijo na nek način, če smem uporabiti v prenesenem pomenu besede in v navednicah, "eno opozicijo" kupili in s to opozicijo boste pač vladali in uporabljali, zlorabljali podatke, ki jih boste imeli, do kolikor boste želeli. O tem jaz nimam dvoma in mrki pogledi me še bolj prepričujejo v to. Seveda bi bilo zakon potrebno izboljšati. Seveda so bila določila člena, ki govori o zavezancih, poročanju in nesodelovanju, neprofesionalnih članov občinskih svetov so bila pretoga, pregroba, jih je treba spremeniti. Vendar vprašanje, če tako rekoč popolnoma ukiniti. Seveda je potrebno izboljšati marsikaj. Recimo, tega ni notri, pa bi moralo biti. Morali bi dopolniti, kaj in kako je s z neprofesionalnim članstvom v nekih neformalnih inštitucijah, kot so strateški sveti. V strateškem svetu sedi direktor ene največjih finančnih institucij - prišli so tako kot jaz, na žalost ni moj sorodnik in se piše tako kot jaz - in je član strateškega sveta. To je tisto, o čemer govorimo, o informacijski asimetriji. Ne samo, da bo prej, recimo, izvedel, kdaj natančno se bo, recimo, privatiziral Telekom, in se bo lahko ustrezno pripravil. On bo več kot to imel možnost vpliva, kako se bo privatiziral Telekom in bo lahko zagovarjal svoje interese. To je informacijska asimetrija na kvadrat! Kje je zapisano, da takšen ne sme sedeti v strateškem svetu? In kje je zapisano, da prav on lahko - ne trdim, da bo, ne trdim, da je slab človek, trdim, da je sposoben človek. Kako mu lahko že v naprej rečem, da ne bo poskušal vplivati - zakaj naj ne bi - da ne bi privatizacija Telekoma xy ali česa drugega potekalo tako, da bo njemu lahko bolj ustrezalo kot drugemu? Kje so pravila gospodje? Ali vas ni Mercator izučil, ali vas bosta morali naučiti dve parlamentarni komisiji in še kaj čez? Dajte se vprašati zato, da ta vlada, če želite dobro, ni samo za danes, ampak naj bi bila tudi za jutri in pojutrišnjem, pri čemur mislim dobesedno, ne v prenesenem pomenu in dajte se vprašati, kje stanujete in kaj delate danes. Zato menim, da ta zakon, če ne bodo sprejeti členi LDS-a, ki popravljajo vsebino, ta zakon bo doživel finitivno ustavno presojo. Še enkrat se bomo znašli na ustavnem sodišču. In mislim, da ustavna ureditev Slovenije ne dopušča več takšnih domačijskih ureditev in takšnih nespodobnosti, kot jih počenjate s tem zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Štebe.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odzval sem se na dva izraza oziroma se odzivam: na neodvisnost in na perverznost. Čudim se kolegom iz Liberalne demokracije, da z veseljem ne pograbijo tako dopolnjenega zakona, kajti sedaj bodo imeli namesto tako imenovane neodvisne komisije komisijo, ki bo odvisna od opozicije, v kateri bo imela večino opozicija in celo vodenje komisije bo imela opozicija. Hkrati bo v tem neodvisnim organom tudi faktor, ki bo omogočal to, da ta organ ne bo "neodvisen" - neodvisen v narekovajih. Namreč, tudi druga stran bo imela možnost, da opozarja, ugotavlja in predlaga, da se določene stvari, s strani tožilstva ali kriminalistov, raziščejo in potem jo nadaljnjih dokaznih postopkih pač rešujejo, po sodni poti. Tako ne vidim tukaj nobenega problema in paradoks je ravno v tem, da vi želite imeti še vedno neodvisno, verjetno pa zelo odvisno komisijo oziroma organ, hkrati pa ne sprejmete te možnosti, ki je pravzaprav edinstvena v sedanjem sistemu. Večino in vodenje organa, ki naj ugotavlja sporna delovanja javnih funkcionarjev in vseh tistih, ki imajo možnost tako ali drugače, morda celo kot konzultantje prehodno z internimi informacijami, zlorabiti ta položaj, to možnost, ki so jo imeli. Dodal k vsemu temu bi pa samo še to. Prosim ta organ, da ko bodo že zbirali podatke, da ne zbirajo podatke, ki jih država ima, ampak da nas, javne funkcionarje, obremenjujejo samo s tistimi podatki, ki jih pač ni možno izbrati iz javnih zbirk podatkov. Razen, če seveda ni namen tega, da mi pišemo pač državi znane podatke tako iz bančnih virov kot iz vseh drugih virov, ki so dostopni, ki naj bi bili dostopni takemu organu, preverjanje poštenosti tistih, ki pišemo o teh podatkih. Mislim pa, da je ta pot bolj praktična, da se pač zberejo dejanski uradni podatki in da se poskušajo izbrati dodatni podatki, ki lahko tudi kažejo na sum spornega delovanja javnih funkcionarjev, vseh tistih, ki naj bi tukaj nesporno delovali. Seveda je pa to že pravzaprav delo kriminalistov in tožilcev v navezi pravzaprav policije in organov pregona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kangler, izvolite.
Hvala za besedo. Ponovno se oglašam k amandmaju, čeprav nekateri predhodni govorniki, ki so pred mano govorili, niso sledili drugemu, 4. členu k prvemu in drugemu amandmaju. Bi pa rad poudaril, da sem se odločil zato, da ponovno spregovorim, ko sem poslušal poslanskega kolega gospoda Gantarja. Gospod Gantar je trdil v svoji izjavi, v razpravi, da morajo drugi presojati zunaj nas. Jaz se s tem strinjam. Ta izjava je korektna in na mestu, potem bi pa rad tudi javno vprašal, zakaj v prejšnjem mandatu, ko je bila Slovenska ljudska tudi stranka v koaliciji, ostro zahteval skupaj s svojimi, da podprejo prav Draga Kosa za predsednika te komisije. In če politika nekoga postavi za predsednika komisije - ali je to vpliv, politični vpliv neposreden, da bodo drugi zunaj nas spraševali o nas, ali bo prihajalo do razlik; in takrat niste, gospod Gantar, sledili, čeprav vam je danes smešno, zahtevi Slovenske ljudske stranke, da je potrebno človeka najti s široko podporo v kompromisu tudi z opozicijo. Niste sledili temu! Šli ste kot tank skozi koalicijo in kdor to počne v koaliciji, je slaba popotnica za koalicijo in to naj bo opozorilo tudi drugim. Mora priti do kompromisa! In ko govorite, gospod Gantar, ko govorite, da bo prišlo na ta način do zlorabe podatkov, če bo ta parlamentarna komisija, v kolikor bo zakon sprejet, zlorabljala, češ, podatke. Sam sem član ene izmed takšnih komisij devet let, pa mi naj nekdo izmed vas pove za en primer, da je kdo zlorabil takšne podatke. Jaz vam zagotovo trdim, da niti takrat, ko je bil Jerovšek predsednik komisije, niti danes, ko je Terčon predsednik komisije, nihče od članov komisije, tako iz opozicije kot iz koalicije ni zlorabljal podatkov! Pa smo marsikateri podatek vedeli tudi o aktivnem slovenskem politiku. Marsikateri podatek! Pa niti nismo slišali medsebojno, da bi kdo razpravljal znotraj poslanskih skupin o tistih zadevah, o katerih smo se pogovarjali za zaprtimi vrati kaj šele čez sedmo silo. In se obnašamo profesionalno in parlamentarno. Komur so pa zaupani zaupni podatki in jih pošilja v javnost zato, da diskreditira drugega, pa se točno ve, da zlorablja svoj položaj in v kakšnem postopku je. Zato jaz ne bi trdil, da če bo do ustanovitve te komisije prišlo, da bo prišlo do zlorabe takšnih podatkov. Še enkrat pa trdim, da bojazen pa je. Druga bojazen, gospod Gantar, s katero sem vas jaz tudi na odboru seznanil, vam bom pa magnetogram prebral, kaj pravi predsednik obstoječe komisije, gospod Drago Kos. Kar mene zelo skrbi, pa nihče od vas ni reagiral! Pa dobro poslušajte, kaj je gospod Kos izjavil: "Naša komisija nam v roku tedna dni sestavi neformalne mreže, ki ta trenutek vodijo Slovenijo." Ki ta trenutek vodijo Slovenijo, politično, gospodarska, ekonomsko [[...]]Koga je mislil predsednik komisije? Še enkrat vam preberem. "Naša komisija vam v roku tedna dni sestavi neformalne mreže, ki ta trenutek vodijo Slovenijo, ampak to ni v naši pristojnosti. Mi bi to naredili zelo enostavno." Ja, "zaboga milega", na podlagi česa? Na podlagi katerih izbranih podatkov pa lahko ti sestaviš neformalno mrežo, ki ta trenutek vodijo Slovenijo? Če nimaš pristojnosti, da zbiraš take podatke! Na podlagi tistih obrazcev, ki smo jih kot funkcionarji morali poslati, o svojem premoženju, o premoženje žene, o nepremičninah in o ne vem kakšnih drugih zadevah? A se da na podlagi tega narediti neformalno mrežo? Po mojem osebnem prepričanju se ne da. Na podlagi česa potem? Na podlagi katerih zbranih podatkov? Kdo ima te podatke? Na kakšen način so prišli do teh podatkov? Še enkrat, za opozorilo in za krepitev parlamentarne demokracije, vam bom prebral: "Naša komisija vam v roku tedna dni sestavi neformalne mreže, ki ta trenutek vodijo Slovenijo." Ki ta trenutek vodijo Slovenijo! [[Oglašanje iz ozadja.]] Tega jaz, kolegica Beblerjeva, ne morem narediti, ker nimam podatkov. Za mene osebno je ta izjava zelo vprašljiva, na kakšen način se shranjujejo in obdelujejo podatki, taki ali drugačni, ki prihajajo tja v komisijo. In tu je potrebna široka večina za podporo takšnega ali drugačnega predsednika. Tu bi morali večkrat prisluhniti tudi pri nekaterih drugih zadevah v državnem zboru, ko se voli z dvotretjinsko večino, tudi opozicija, predvsem pa koalicija - brez izjeme; v tem mandatu tako, v prejšnjem tako, v predprejšnjem pa drugače. Zato bomo v Slovenski ljudski stranki podprli amandma pod številko 2 k 4. členu - da ima opozicija predsednika in večino v tej komisiji. In prav je tako, da ima, in opoziciji je treba tudi zaupati. Delati je treba transparentno in pregledno.
Hvala lepa. Dajem vam besedo za repliko, dr. Gantar. Izvolite, prosim.
Ker sem bil omenjen. Najprej bi rekel naslednje, spoštovani kolega Kangler. Moram priznati, Drago Kos je moj prijatelj, dr. Drago Kos, profesor sociologije na FDV. 20 let sva delala skupaj in ta dr. Drago Kos ne sodi nogometnih tekem in nima nobene zveze s tem Dragom Kosom. Tu ste mogoče malo zamenjali preference. Imam prijatelja Draga Kosa, vendar to ni ta Drago Kos, za katerega vi mislite, da je, ampak vseeno. Kot vem, je njegovo imenovanje predlagal predsednik republike, če se ne motim, ne vlada, in to je velika razlika. Predsednik republike presoja po lastni presoji in ni nujno, da bi vedno upošteval predloge vlade ali pa celo predloge posameznih politikov iz LDS. Sicer pa sam do tega Draga Kosa nimam nobenih posebnih preferenc. Zamenjajte ga, če vam ni všeč! Zamenjali ste že na stotine funkcionarjev, na tisoče ljudi v raznih odborih in tako naprej, šolskih svetih [[nemir v dvorani]] , bolnišnicah, gospod Virant, in drugje po Sloveniji, od kobilarne Lipica naprej. Pa zamenjajte še Draga Kosa, vodjo komisije! [[Nemir v dvorani.]] Zelo prijetna družba se je tule zbrala, žal nima pijače in ne bo mogla nadaljevati. Zamenjajte še vodjo komisije za preprečevanje korupcije, brez težav, saj ste jih zamenjali že mnogo. Mi bomo sicer povedali svoje, vendar se ne bomo čudili, kajti menjati kadre, to pa res znate. Tako da tu nimamo nobenih posebnih preferenc do tega. Seveda pa, jasno, tudi menim, da je zaščita in obdelava teh podatkov ter hranjenje teh podatkov zelo pomembno, kajti to niso javne baze podatkov. Dursova baza podatkov ni javna baza podatkov, in še marsikatera druga. Ampak bo postala javna, če bo šle v roke takšni opoziciji, ki ima notri večino, in osebno rečem, rajši si bom te podatke dal takoj sam objaviti na internet, kot da bi se valjali vsepovsod. In nimam nobenih problemov s tem. Ne, ta komisija ne zagotavlja profesionalnost in zanesljivosti. Ta neodvisna komisija pač, če se tam zgodi "feler" predsednik, "leti"; če se tu zgodi napaka - kaj je to? Politična odgovornost. Tu se bomo prepirali. In to je ta velika razlika v konceptu in zato mora ta stvar stati izven nas. Neodvisno kdo je predsednik. In jaz, še enkrat, nimam nobenih preferenc do samega predsednika in ga lahko zamenjate, če mislite, da ste našli boljšega. Vendar, za božjo voljo ne ukinjajte zaradi nekega Draga Kosa [[...]]
Gospod Gantar [[...]]
[[...]]- ne tistega mojega, Draga Kosa, ne ukinjajte cele komisije. To je moje sporočilo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci! Pozdravljam tudi gospoda Kosa, ki spremlja to razpravo tukaj z balkona. Zdi se mi, da danes ponavljamo na nek način neko razpravo, ki smo jo začeli takrat, ko se je ta komisija ustanavljala. Sam vem, da ko smo videli, kakšne pristojnosti bo imela ta komisija, da smo v takratni opoziciji bili zelo skeptični do dela komisije. Sam sem takrat nekako rekel, da se s kamiličnim čajem spravljamo na težko angino. In danes po določenem času tega dela dejansko lahko ugotovimo, da je ta komisija opravila bolj ali manj delo nekega zbiratelja določenih podatkov. Kaj več, seveda, od tu pa ni prišla. Če bi takole, čez palec, govorili kot moj predhodnik kolega Gantar, ki je govoril o nekaj tisočih zamenjavah brez kakršnekoli argumentacije, potem je možno slovensko javnost prepričati v to ali pa drugo. Ampak mislim, da bi v tem trenutku lahko čisto konkretno tukaj našteli neke zadeve, o katerih pa se, recimo, ta komisija ni oglasila. Vprašanje delovanje stanovanjskega sklada, na primer. Nek večer sem videl pri poročilih, da je bivši direktor, gospod Oven, rekel: "Nisem bogat, sem pa premožen." In pokazali so vse tisto, kar premore. In ko beremo, kako je ta sklad deloval po nekih svojih merilih, se vprašam, kje je tu delo te komisije. Ali je karkoli naredila ali pa je delo te komisije do sedaj dejansko bilo samo v tem, da je zbrala množico enih podatkov o občinskih svetnikov, ki so morali izpolnjevati ne vem koliko listov formularjev in so nekateri tudi zaradi tega, ker dobijo na mesec par tisočakov sejnine, se rajši odpovedali funkciji opravljati svoje poslanstvo v občinskih svetih kot pa, da bi jih nekdo zaradi tega vsako leto prisiljeval, da izpolnijo 15 formularjev. Sam sem te formularje kot občinski svetnik dobil mislim, da vsaj trikrat po različnih naslovih in sem moral potem tudi tisto, kar bi si ta komisija lahko pridobila po uradni dolžnosti, še enkrat pošiljati in dokazovati tej komisiji, kakšna je moja dohodninska odločba itd. Torej, za takšno delo je ta komisija tudi porabila veliko denarja, vendar se postavlja vprašanja, če je potem to res smiselno in če to pomeni preprečevanje korupcije. Jaz sem prepričan in trdim, da ne. S tem seveda nočem reči, da korupcije ni, absolutno je prisotna, ampak za preprečevanje korupcije, za zatiranje korupcije, če hočete, za iztrebitev korupcije seveda mora imeti vsaka država močne organe, kot so policija, kriminalistična služba, tožilstvo. Ena komisija, ki pa izbira neke podatke in potem na podlagi teh podatkov naprej nekemu drugemu organu nekaj predlaga, pa dejansko, globoko sem prepričan, v takšni obliki, kot je, ni potrebna. Sam imam tudi s to komisijo eno precej negativno izkušnjo, obrnil sem se na to komisijo v eni zelo, po moji oceni, sporni zadevi. Ko so namreč štirje občinski svetniki skupaj z občino, katere župan pa je iz vrst LDS-a, ustanovili eno podjetje in so potem na občinski seji občinskega sveta glasovali in so upravljavski delež občine znižali pod 50%. Istočasno pa je občina dala večino denarja za geotermalno vrtino. Jaz sem se obrnil na gospoda Kosa z vprašanjem, če to ni z vidika preprečevanje korupcije sporno. Razen tega, da je gospod Kos prišel do mene in z menoj o tej zadevi diskutiral, danes, par mesecev po tem, nimam nobenega sporočila, nobene ugotovitve komisije! Imam pač edino to, kar sem do danes imel stika s to komisijo, da sem moral in tudi vsi ostali občinski svetniki sporočati neke podatke s parcelnimi številkami, kje stoji hiša, kako je velika, koliko ima kredita, kakšen avto imam in pa dohodninsko odločbo, kot sem že prej povedal. Torej, jaz mislim, da takšno delo komisije ni spodbudno, in tudi to me je prepričalo, da pač ta komisija kot takšna ne opravlja tiste funkcije, za katero bi naj bila pristojna, kajti na neposredno sporočilo, da sumim, da je nekaj narobe, v parih mesecih nisem dobil odgovora - niti da je dobro niti da je narobe! Nič, molk. Se pravi, dejansko iz prve roke lahko povem, da ta komisija v tem primeru ni opravila svojega dela. Kako so lahko občinski svetniki glasovali za nek predlog v občinskem svetu - sami zase - in zmanjšali upravljavski delež občine. Šlo je za 180 milijonov sredstev, ki so bila porabljena za raziskavo geotermalne energije in potem bi isti upravljavski delež imeli v tem novoustanovljenem podjetju. Torej, če to ni na nek način nekaj, kar namiguje na korupcijo, potem ni nič. Jaz verjamem, da bo neka komisija, ki bo drugače postavljena in bo odgovorna temu državnemu zboru, ki jo bo imenoval, morala na takšne in podobne zadeve odreagirati drugače, če ne bo, bo pa seveda prisotna kritika tukaj v tem državnem zboru, ko bodo poslanci lahko iz prve roke tudi takšno komisijo, ko bo podala letno poročilo, vprašali to ali pa ono. Torej, v tej smeri mislim, da je tudi ta rešitev, tukaj v 4. členu, nekako uravnotežena in dobra in se tudi sam strinjam s tem, da bo to komisijo dejansko vodila opozicija - ve se, kdo je opozicija v tem trenutku. In da se s tem vrnem na amandma, mislim, da je ta amandma LDS-a, ki 4. člen v celoti spreminja in ga nekako obrača v nasprotno smer po merilu LDS-a, nepotreben in ga seveda kot takšnega tudi ne mislim podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Čeprav ugotavljam, da poteka precej široka razprava, splošna razprava, bi vas vseeno opozoril, da razpravljamo o 4. členu. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Trdno sem prepričan, da je naloga poslancev oziroma zakonodajne oblasti, da prispeva takšne rešitve, ki bodo zagotavljale učinkovit boj proti korupciji. Korupcija je največje zlo družbe in če bi pristali na to, da zmanjšujemo pritisk, antikorupcijski pritisk, potem bi seveda počeli zelo slabo. Pravzaprav sem presenečen, da so nekateri bivši ministri imajo toliko znanja o boju proti korupciji, toliko socioloških in politoloških nasvetov in analiz, kako se je mogoče uspešno boriti proti korupciji, da se mi zdi tragično, da tega znanja niso koristili, ko so bili ministri. Namreč, danes ugotavljati iz istih ust, da je leto in pol premalo, da bi, recimo, nekaka komisija, ki je bila po osmih letih oblasti ustanovljena, lahko dala na mize neke konkretne rezultate, da je tega časa premalo, se mi zdi nekredibilno. Jaz mislim, da bi ta komisija, ki je bila s takim pompom in s takšnimi obljubami, da se bo začel dejanski boj proti korupciji, lahko postregla z nekimi odmevnimi rezultati in si pridobila zaupanje javnosti. Tega zaupanja si ni pridobila, morda je vzrok, da si ga ni pridobila, ker so kriminalisti, ki so šli v to komisijo, se prej ukvarjali tudi s političnimi intrigami, ko so delali pod komunisti niso pa imeli odmevnih rezultatov pri preganjanju gospodarskega kriminala ali pa korupcije. In glejte, jaz mislim, da nova komisija, sedaj tako, kot je koncipirana, ki bo ostala na državnem zboru, le nudi nekaj večje možnosti. Upam, da boste želeli zagrabiti priložnost, da bo to opozicijsko večinska komisija, kot so komisije za nadzor proračuna in komisija za nadzor državnih služb. Če boste to delo in to možnost resno vzeli oziroma se ne boste upirali temu, potem je možno doseči rezultate. Jaz v to dvomim, zato ker ste se upirali tudi uvedbi tretjega televizijskega programa za prenos iz parlamenta, ker so po GLOPAC-u, to je globalna organizacija za boj proti korupciji, najboljše sredstvo za boj proti korupciji javni prenosi iz parlamenta. Toda, vi ste se temu upirali. Poseči moram tudi malo nazaj v zgodovino. V tem parlamentu smo že imeli komisije o ugotavljanju nezdružljivosti, vendar niso imele ne vem kakih pristojnosti. Vendar, kako ste jih kadrovali! Glejte, takrat, leta 1996, ste na čelo take komisije postavili kolega Pucka, po tistem spektakularnem političnem prestopu. To je dobesedno poniževalno, kajti veste, da so se širile različne govorice, da kar tako ni prestopil: ali pod pritiskom ali na kak drug način, z izsiljevanjem. In potem človeka, ki je razorožen s takim političnim prestopom, postavite na čelo take komisije. S tem ste javnosti pošiljali jasno sporočilo, kako si zamišljate zadeve v zvezi z nezdružljivostjo in korupcijo. Tu se govori tudi o možnosti, da bodo poslanci zlorabljali podatke. V tako sestavljeni komisiji obstaja nadzor. Na podlagi lastnih izkušenj sem prepričan, kot je bilo že rečeno, da te zlorabe ne bo, pač pa bo učinkovita interakcija med opozicijo in pozicijo. Glejte, res pa je, da je komisija, ki sem ji predsedoval, imela dejansko možnost, da bi s posredovanjem informacij, recimo, vplivala tudi na volitve v kakšni pomembni slovenski občini, v kakšnem pomembnem slovenskem mestu. Pa se to ni zgodilo. Če bi - pravi, podzavestno se zdi, da so kot poslanci dolžni, ko naletijo na take podatke, to storiti. Seveda, vse kriminalistične policije so to uspešno sanirale, potem te zadeve niso prišle v javnost in se tudi niso sprožile. Zaradi tega mislim, da je ta način, ta komisija, ustanovljena v državnem zboru z večino iz opozicije, boljši pristop. Ne delam si utvar, da bodo ne vem kakšni rezultati, bodo pa boljši od dosedanje komisije in večji strah za te mreže. Ko je bilo govora o teh neformalnih mrežah, o katerih je govoril sedanji predsednik protikorupcijske komisije, razgradnja teh mrež je vaš največji strah. Vse bi naredili, da bi ohranili moč teh neformalnih mrež, ki obvladujejo Slovenijo, ki tudi mimo aktualne politike obvladujejo Slovenijo. Dejansko se je začela razgradnja nekaterih mrež, in to je znak za alarm in preplah v vaših vrstah. Tako koncipirani komisiji nasprotujete tudi zaradi tega, ker se bojite, da se bodo zlomile neformalne mreže, ki uspešno obvladujejo vas in slovenski prostor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vem, gospod Cvikl, čemu replika, kajti niste bili poimensko [[...]] [[oglašanje iz ozadja]] Ali lahko, prosim, povem do konca? Niste bili imenovani, pred tem niste razpravljali in to ni bil odgovor na vašo razpravo. Bilo je omenjeno "kot bivši minister", vendar v tej dvorani so bili prej trije bivši ministri, zato vam replike ne dam in boste na razpravo prišli prav kmalu. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik.
Prosim, gospod Dimitrij Kovačič, proceduralno vprašanje. Prosim. Prosi? Ja prosim, izvolite.
Gospod predsedujoči, poglejte. Gre za to, da je gospod poslanec navedel napačna dejstva. V tem mandatu [[...]] [[Nemir v dvorani.]] [[...]]
Prosim, če lahko pove do konca.
V tem mandatu državnega zbora opozicija nima večine v komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Nima. Zato bi rekel samo, želim pojasniti poslancem in poslankam [[...]]
Hvala lepa za pojasnilo. Boste povedali v razpravi. Hvala. Nadaljujte prosim, gospod Dimitrij Kovačič.
Hvala lepa. Saj bom v bistvu kar začel, ker še nisem prej začel, tako da ne bom nadaljeval, začenjam. Pri amandmaju k 4. členu bi rad dodal še nekaj. Vse preveč je govora o neodvisnosti organa, zakaj se ukinja neodvisni organ. Govori se, da pač je to neustrezno, da zamenjujemo neodvisni organ z odvisnim organom. Mene pa zelo zanima, če bi mi lahko kdo povedal ali pa dal definicijo, kaj pa je to neodvisni organ, kaj je to neodvisnost organa? Sam si predstavljam odvisnost v tem, da je nekdo, ki ga nekdo imenuje, odvisen od tega, ki ga je imenoval. Iz tega lahko sklepam, da to je neka neodvisnost. Sedaj pa, če ima kdo neko definicijo, razen če je to prepuščeno stranki LDS, da je tista, ki presoja o tem, kaj je to neodvisnost, kaj je to neodvisni organ. Če je temu tako, potem tako povejte, ampak jaz tega ne morem tako sprejeti. In če govorim o odvisnosti takrat, ko tisti, ki ga imenuje, na nek način vpliva na imenovanega, potem je v prejšnjem mandatu državni zbor s svojo večino, s svojo koalicijsko večino imenoval komisijo, imenoval predsednika, imenoval člane, ne glede na to, da so bili za posamezne člane različni predlagatelji: za predsednika in namestnika, predsednik države, za del članov - sodni svet in za del članov - vlada, ampak vendarle tisti, ki je to imenoval, je verjetno s tem postal vplivni element in na ta način je ta komisija bila vsekakor zelo odvisna od tistega, ki jo je imenoval. Bistveno bolj, kot je to predlagano sedaj, ko je sedaj imenovana s strani vseh političnih opcij, ne samo ene. In celo opozicija ima večji vpliv na to komisijo kot pa koalicija! In v tej razpravi je bilo govora tudi ponovno o tem, med drugim je bilo povedano tudi to, da je konvencija Združenih narodov tista, ki preprečuje oziroma ki ne dovoljuje ustanovitev take komisije, kot je sedaj predlagana v tem zakonu, ampak če odmislim to, da ta konvencija v bistvu niti še ni ratificirana, ampak ne glede na to nikjer ni nobenega razloga oziroma nobenega argumenta za to, da je samo ta obstoječa komisija tista, ki je implementacija te konvencije. Tako, da tudi to je zelo na pamet govorjenje. Razprava je v veliki meri s strani predlagateljev tega amandmaja k 4. členu izhajala še kar naprej iz predpostavke, da ukinjamo protikorupcijsko komisijo, čeprav je bilo povedano s strani večih razpravljavcev in tudi s strani ministra, da ne moremo govoriti o komisiji, ki bi imela pristojnosti za boj zoper korupcijo. Pristojnosti za boj zoper korupcijo imajo drugi državni organi in ne moremo teh stvari mešati. Ne vem, kaj je bilo mišljeno s tem, da bi morali imeti nek zunanji organ, ki nas bi nadziral oziroma ki bi nadziral funkcionarje. Ne vem, kaj je bilo, mislim, da bo lahko kdo še to bolj natančno povedal. Ampak vsekakor ne verjamem, da objektivno lahko tak zunanji organ dobimo; vedno je nek organ tisti, ki ga nekdo imenuje, in se mi zdi, da je imenovanje s strani državnega zbora najbolj transparentna oblika imenovanja takšnega organa. Rekel bi pa na koncu še to, da dejstvo, da so na podlagi tega obstoječega zakona in na podlagi delovanja obstoječe komisije množično izstopali s svoje funkcije občinski svetniki, kaže na to, da nekaj ni bilo v redu. To je po moje škandal, da se je to zgodilo, da je več 10 svetnikov odstopilo zgolj zaradi delovanja oziroma izvajanja tega zakona, o katerem govorimo in ki ga sedaj spreminjamo. Tako, bi moral biti to vsekakor znak za alarm in tudi razlog za odgovornost tistega, ki je takrat ta zakon sprejel, in tistega, ki je v imenu te komisije ta zakon izvajal. Še enkrat: predlog zakona oziroma predlog amandmaja k 4. členu vsekakor ni sprejemljiv in ga je potrebno zavrniti, ker bistveno menja koncept, ki se želi s tem zakonom doseči. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Školč. Prosim.
Hvala lepa. Torej kolegi, tisto, kar bi najprej naredil, je, da bi zelo ostro nasprotoval kolegom iz pozicije, ki narekujejo, kaj je še spodobno za opozicijo; ki tudi povedo opoziciji, kaj bi bilo najbolj prav in kako bi bilo najbolj prav, da ravna. To, kolega Jerovšek, je absolutno nespodobno in skregano z elementarno logiko parlamentarnega sistema. Je pa razumljivo; razumljivo je v tistem segmentu, ko ste del opozicije uporabili za to, da je predlagatelj tega zakona. Na ta način ste to opozicijo klasificirali kot tisto, ki je sprejemljiva, druga pa je nesprejemljiva. Ampak dovolite, da opozicija stoji sama na svojih nogah in da si ne pusti avtorizirati nastopov z vaše strani. Kar se tiče 4. člena, je potrebno povedati, da se tu mešata dve diskusiji: ena je o statusu in druga je o aktualnem predsedniku, gospodu Kosu. Zagotovo je velik korak nazaj, če se ukinja neodvisnost, ali če hoče gospod Kovačič, samostojnost te komisije. Samostojna mora biti v tem oziru, da ni podvržena samo razmerjem med politiko v parlamentu, ker ne nazadnje presoja o ravnanjih različnih funkcionarjev, presoja tudi o ravnanjih funkcionarjev v občinah. Razmerje v občinah so bistveno drugačna, tako da argument o tem, da bi imela opozicija tukaj večino, ne zdrži, ker ne nazadnje so pozicijsko-opozicijska razmerja v občinah drugačna. Ne zdrži tudi v tistem segmentu, kjer ta komisija spremlja druge funkcionarje. Zato je vredno podpreti amandma, ki govori, če hočete, o samostojnosti ali neodvisnosti od razmerij v državnem zboru. Kar se tiče te ponudbe, ki jo dajete, recimo, LDS-u, ki tukaj ostro temu nasprotuje, Socialni demokrati so svoje stališče o vašem ravnanju že povedali, potem se vam jaz vnaprej zahvaljujem za to, ker vem, da boste izbrali tudi za vodenje te komisije edino pravo opozicijo. Ne bo se prvič zgodilo, da bo največji opozicijski stranki preprečeno, da bi lahko vodila tako komisijo, ker vam to ne bi ustrezalo. Ustrezala bi vam prava opozicija, ki vam streže tudi s tem zakonskim predlogom. To je paradoksalna situacija, da minister vlade goreče brani predlog opozicije. Paradoksalna, takih situacij praktično ni! Zakaj to dela? Tu lahko pridemo na vprašanje tega, da je mogoče to zato, ker sedanjo komisijo vodi bivši kriminalist gospod Drago Kos. Predvidevam, da je opozicija ustregla tistim, ki bi se Dragu Kosu radi maščevali oziroma opravili obračun za njegovo preteklo delo, mogoče tudi zaradi Depale vasi. Obžalujem, da tu z nami ni predsednika vlade, da bi to demantiral. Ne vem, če bi mu kdo verjel. Jaz mu ne bi. Ampak tu smo pri teh vprašanjih menjav, zakaj je potrebno v tem primeru iti z novim zakonom - zato, ker nimate instrumenta za menjavo gospoda Kosa. Nimate ga pa, zato ker ga predlaga predsednik države, sicer bi naredili enako, kot ste naredili s šefom policije in kot ste naredili z drugimi uradniki. Zato je treba na tem mestu povedati, da gre za zelo sprevrženo povezovanje, bom rekel, osebnih motivov vladnih uradnikov s sprego v parlamentu. Proti temu protestiram in tudi to je eden od elementov, da je treba temu zakonu nasprotovati. Lahko vam govorim še naprej, vendar pomagalo veliko ne bo. Če verjamete kaj opoziciji in če hočete opoziciji res zagotoviti, da svoje delo, ko gre za kontrolo, opravlja dobro, potem bodite dosledni do konca, pustite ji, da si izbere način. Vi nam blokirate način, kako bi lahko to počeli, na različnih segmentih. Tu pa si podrejate nek instrument nadzora, ki gre, bom rekel, čez nadzor pozicije in opozicije zato, da bi poravnali neke stare račune. To pa je, bom rekel, že sramotno.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Kovačič, replika.
Hvala lepa. Bil sem omenjen, in sicer glede neodvisnosti oziroma samostojnosti komisije. Jaz sem povedal samo to, da ne more biti dejstvo, da je - oziroma, kako bi rekel: lastnost neodvisnosti ne more biti odvisna od trditve vas, gospod Školč, ali pa vaše stranke. In samostojna ali neodvisna komisija ne more biti takrat, če to rečete vi, ampak je to nekaj drugega, mora biti pač neko objektivno dejstvo, čeprav verjetno objektivne neodvisnosti ali pa objektivne samostojnosti ni. Torej, vi to trdite, dejstva, okoliščine in način imenovanja te komisije na podlagi dosedanjega zakona pa ne kaže na to, da je ta komisija za boj proti korupciji bila neodvisna ali samostojna. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Sam bi rad dodal svoj delček k temu, da skušam, argumentirano seveda, prepričati tiste, ki dvomite v dobronamernost amandmaja LDS-a, da torej da vsaj ta dvom nekoliko omilim. Seveda, ko poslušam razpravo vas, ki ste nedolgo tega bili goreči kritiki vsega, kar se je, menda, v preteklem obdobju dogajalo okoli pretekle vlade ali pa pretekle koalicije, ko se en Jerovšek iz ostrega kritika vseh dogajanj v preteklem mandatu prelevi sedaj v ovčico, ki pravzaprav korupcije več ne vidi, takrat mu je pa bilo glavno torišče njegovega političnega delovanja. Ko me gospod Štebe gleda in mu sili nasmeh na usta, ko me prepričuje, kako imamo edinstveno priliko, da sprejmemo torej komisijo, ki bi bila neodvisna, ki bi jo vodili mi, ki smo sedaj v opoziciji, me seveda bega in zaskrbljuje to sprenevedanje. Torej, naenkrat so tisti, ki so toliko imeli povedati o tem zlu, o tem torej "raku slovenske družbe", pozabili na ta rak in ga hočejo zapakirati v eno brezzobo ovčico ali brezzobo mačko - mislim muco, kot se je izrazil enkrat gospod Kos, ta ki, menda tu gori danes sedi. Torej, pri tem sprenevedanju bi bilo najbolje gospodje gospe se ne oglašajo - da poveste, da vam je na poti en človek; in ta človek je Drago Kos, da se verjetno sploh ne bi ukvarjali s preoblikovanjem te komisije, ampak bi se ukvarjali z imenom, ki ga je treba eliminirati iz te zgodbe. Gospod Virant kot minister v raznih svojih izjavah, tudi danes, govori o tem, kako je vlada poštena, odprta, deluje pregledno in tako dalje. Verjamem, da je o tej vladi možno tudi to reči, saj so ji na razpolago ogromna ali pa bistveno drugačna tehnološka sredstva, s katerimi lahko svoje akte in dokumente daje nekoliko pregledneje, kot so jih morda predhodniki lahko posredovali javnosti. Vendar, hudič je v podrobnostih. Saj korupcija se ne pojavlja javno, se ne pojavlja pregledno, se ne pojavlja, bi rekel, vsem na očeh, ampak se pojavlja zadaj, v ozadju, v kabinetih, skritih pred opazovalci v javnosti, na športnih terenih, kjer se vihtijo golf palice, ali v temačnih gostilniških prostorih, kjer pač nekateri kakšno zgodbo zadaj načrtujejo. In torej, če pravilno razumem, terja gospod Virant neko bianco zaupanje, da vladi zaupamo kar vnaprej. Jaz ji pač ne zaupam. Ni moja vlada, nisem glasoval za njene predstavnike, nisem glasoval za njene člane koalicije in zaradi tega želim biti kontrolor tega dogajanja in biti prepričan, da dejansko dela tako, kot pravi minister, pošteno, odprto in pregledno. Recimo, bom skušal ponazoriti z enim primerom, ki je bil včeraj omenjen - gre za igralnico v Lipici. Popolnoma mi je jasno, da ne bo vlada s prvim ministrom na čelu sprejela sklepa, da se ta koncesija da človeku, ki je premierjov najboljši golf prijatelj s premierom vlade - torej, človek, premier, ki ima v svojem kabinetu svetovalca, ki je slučajno sin tega soigralca golfa, da ima ta sin brata, ki je slučajno, verjetno zgolj slučajno, z nekim drugim Mariborčanom dobil koncesijo za igralnico - ne v Mariboru, tam je to preveč transparentno, tam je to preveč očitno - v Lipici, tam na drugem koncu Slovenije. Nobenega dokaza nimam, ampak to je tisto, kar mislim, da bi morali preveriti in pregledati, ali tu zadaj niso te povezave, ki morebiti dišijo po korupciji, če že po čem drugem ne. Opozarjam namenoma in javno, da torej tako naivni pa nismo, da bi kar tako verjeli v to preglednost, odprtost in poštenost. Sploh pa ne gre samo za vlado. Gre za vse funkcionarje, ogromno jih je, in menda ja ne verjamemo, da so vsi funkcionarji same ovčice, največji poštenjaki na svetu. Med nami so seveda tudi ljudje, krvavi pod kožo, in ti se morajo zavedati, da o njihovem moralnem počutju nekdo tudi budno skrbi, bedi, zato je nesporno bolje, da je nek neodvisen organ, ki ni sestavljen iz nas, poslancev, ampak je neodvisen organ, ki ga sestavljajo kompetentni, strokovno usposobljeni ljudje, torej tisti, ki so dobili mandat prek organa, ki jih pač imenuje. V dosedanji razpravi ste poslanci koalicije pravzaprav popljuvali LDS, kako se je s preteklim zakonom nepotrebno in nekoristno pregledoval tudi premoženjsko stanje svetnikov, torej na lokalnem nivoju. Verjamem, in dejstvo je, da je verjetno v tem zakonu bilo nekaj slabih rešitev. Zato pa smo v parlamentu tisti, in vlada je tista, ki ima možnost predlagati popravke. V tem primeru pa vlada ni predlagala popravkov, ni. S svojim amandmajem k 10. členu predlagamo popravek tega zakona, da se iz tega dajanja podatkov izločijo tisti, ki delujejo na mestnem svetu oziroma v občinskih svetih. In to je naš amandma k 10. členu, ki pravzaprav te vaše dvome in dileme ali pa očitke negira. LDS vam je torej predlagal, da se zakon spremeni tako, da ti funkcionarji ne bodo pod takšno lupo, kot ste vi mislili, da je narobe. Naj to ponazorim z mariborskim primerom, ker je nekdo rekel, kako drastično in kolikšno je takšno število. Seveda to ni tako veliko pri teh več tisoč svetnikih je nekaj malega, deset svetnikov je, ki je vstopalo zaradi svojih interesov, nepomembno, da se z njimi ukvarjamo. V mariborske primeru, kjer ima 45 svetnikov mestni svet, je samo eden, ki je zaradi očitnega konflikta interesov izstopil iz svetniških vrst, zaradi tega ker mu je jasno, da z vlado ali z državnimi institucijami ne more počenjati. Ta izstop pa je korektno dejanje napravil, s svojimi dejanji, s svojo politiko, ker je lastnik medijske hiše, tej vladi na drugi način služi s pojavljanjem njihovih ministrov, s pojavljanjem njihovih politikov v prvih borbenih linijah in tam so zakupili na ta način prostor, kako mu plačajo je pa že stvar te zgodbe, ki se ji reče kontrola korupcijskih dejanj. Kaj bo takšna državnozborska komisija pravzaprav delala? Takšna kot jo imamo in kot jo bomo imeli, bo nekompetentna, ne more biti neodvisna, ne more biti samostojna, posebej če jo bo vodil nekdo iz tako imenovane opozicije, ki jih včasih pravzaprav tako niti več ne moremo reči, zaradi tega mislim, da je funkcija in namen popolnoma izprijen. Naj opozorim samo na nekaj nalog, ki bi jih ta organ tudi moral opravljati. Torej v zakonu piše, da opravlja analitične, koordinativne, izobraževalne naloge pri identifikaciji in odpravljanju vzrokov za korupcijo. Oblikuje načrte integritete itd., spremlja in analizira statistične podatke o stanju korupcije v Republiki Sloveniji, sodeluje s pristojnimi državnimi organi pri pripravi in usklajevanju predpisov s področja preprečevanja korupcije. Torej gospodje, s tem, ko gremo v tako obliko ustanovitve ali pa obvladovanja tega področja, mislim, da te naloge enostavno ne more opravljati in torej en pomemben del v bitki za korupcijo v tem slovenskem prostoru pada, torej v neko brezpravje, brez prave možnosti, da do teh podatkov tudi pridemo. In nenazadnje ljudje so pravzaprav začeli zaupati tej instituciji. Prijave so bile, dvomi o nekaterih dejanjih so bili in torej očitno se je pokazalo, da ta institucija, torej ta organ zaupa, vleče v zaupanje kot pa recimo policija, kot notranje ministrstvo, ker se ljudje zavedajo, da je to organ, ki je neodvisen, da nima politične note, da nima političnega predznaka pa, ker se zavedajo, da so nekatere institucije v okviru notranjega ministrstva ali v okviru pravosodja še vedno nekoliko politično zaznamovane in zaradi tega prej zaupajo tej komisiji in pravzaprav nam, vam volivcem, vam ki so vam volivci zaupali svoj glas, jemljete pravico, da svoja mnenja, svoje dvome, svoje sume izraža pri instituciji, ki ji zaupajo. In če še nazadnje dodam samo banalne primerjave, kako bo torej ta komisija v šestih letih svojega mandata porabila milijardo. Torej šest let, milijarda. Kaj pa efekti, ki so, v kolikor je klima spremenjena, v kolikor se torej nekdo v tej Sloveniji zaveda problema korupcije, kolikor torej ravna pod to presijo, koliko sredstev pravzaprav bo davkoplačevalcem prihranjenih, ko ne bo prišlo do koruptivnih dejanj, tega se v tem trenutku ne da izmeriti, vendar v primerjavi s temi šestimi leti ali milijardo v šestih letih, so efekti na drugi strani mnogo večji, zaradi tega tudi ta argument za tako sprejetje našega amandmaja, ki ga navajate, torej tudi pada. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek ima repliko.
Kolega Milan Petek me je prekrstil v ponižno ovčico v tem mandatu. Ne vem, na podlagi česa in kakšnih dejstev. Lahko mu zagotavljam, da bom jaz sam s prav isto vnemo in na isti način se boril in se borim proti pojavom takšnim, kot je tudi korupcija v tej družbi. Morda vam kdo od mojih kolegov lahko razloži, da tudi znotraj organov stranke in tam opozarjam sedanje oblasti in sedanje funkcionarje, da naj bodo previdni pred mrhovinarji, pred komolčarji, karieristi, prebarvanimi udi in vzvodi prejšnje oblasti, ki jih pošiljate v naše vrste ali pa nam [[....]]
Lepo prosim za vljudno obnašanje v dvorani.
[[...]]prej ali slej takšne stvari tudi na glas razkrinkal. To pa zaradi tega, ker se Jerovšku ni potrebno bati, da mu bo kdo lahko očital en tolar. Nisem se pustil kupiti, pa so me nekoč zelo mamili in s ponudbami hoteli kupovati in sedaj večina že to ve. Tako da, spoštovani kolega Petek, jaz mislim, da pravzaprav ste to morda razbrali, kdo ni kupljiv tudi ko smo sedeli na Boršnikovem srečanju, po tistem protokolu, ne vem kdo [[....]]lokalno delal, vas so posadili v tretjo vrsto, drugega Petka, mene v peto vrsto tako, da nisva bila med vplivnimi. In po tem tam lokalnem sedežnem redu bi rekel, da imate vi na strukturo v Mariboru desetkrat večji vpliv in da so bile tam zanimive razporeditve v tistem sedežnem redu. Tako da, spoštovani kolega Petek, brez skrbi, jaz vas samo pozivam, da ste vi tudi naprej vsaj toliko zagret borec proti korupciji kot sem jaz bil prej in sem še. prej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne morem si kaj, da ne opozorim, da je to razprava o amandmaju k 4. členu, da ni to medsebojna razprava in podobno. Smo slovenski ne britanski parlament. Na vrsti je gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani! Amandma k 4. členu zakona o nezdružljivosti upravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, ki ga predlaga LDS ne morem podpreti, saj sem prepričan, da komisija o preprečevanju korupcije svojega dela v času delovanja ni upravičila, saj se je ukvarjala z manj pomembnimi stvarmi kot so občinski svetniki. Kraja državnega premoženja na primer denar s tečajne mase v TAM-u Maribor, zavarovalnica Triglav, SIB banka, Rdeči križ, Orion in tega je še zelo veliko, to so kraje državnega premoženja velikih razsežnosti, o katerih v tej komisiji ni ne duha ne sluha. Sprašujem se zakaj in to vprašanje si marsikdo izmed državljank in državljanov Republike Slovenije popolnoma objektivno zastavlja. Tisti, ki ste komisijo ustanovili točno veste kakšne pristojnosti ji je bilo potrebno dati, poudarjam, vi veste zakaj ima takšne pristojnosti, tako da se sedaj ni možno izgovarjati, da ni imela pristojnosti. Slovenke in Slovenci želimo in nujno potrebujemo komisijo, ki ne bo politično pristranska, ki bo delala nesebično v interesu vseh Slovenk in Slovencev in ki bo jasno pokazala na velike lopovščine in lopove, ki že dlje časa uspešno preprečujejo, da bi se te afere in korupcija, o kateri sem govoril uvodoma, pripeljala pred organe pregona, ki bodo takšne svinjarije in v njih vpletene lopove kaznovala in jih tudi spravila za zapahe, ne pa da plačujemo milijardne zneske zato, da se ta komisija ukvarja z občinskimi svetniki lokalnih skupnosti. Prepričan sem, da je glavna naloga komisije preganjati korupcijo, o kateri sem govoril pred tem. Zato podpiram ustanovitev parlamentarne komisije, ki bo sestavljena iz legitimnih predstavnikov ljudstva izvoljenih v sedanjem mandatu. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Cvikl. Pripravi naj se gospod Petan.
Gospod podpredsednik, gospod minister, gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Če ne bi bilo res bi me vse to zelo zabavalo. Vendar gre za zelo resno zadevo. Gre za vprašanje razumevanja samostojnosti in neodvisnosti institucij. In zato bi v zvezi z našim amandmajem k 4. členu rad povedal naslednje. Eno od ključnih vprašanj v izgradnji samostojne države je bilo zaupanje v institucije. Poglejmo si primer institucije, kateri vsi zaupamo. Ta institucija je valuta, je slovenski tolar in njeno neodvisnost ščiti neodvisna centralna banka. Zato Slovenke in Slovenci in pa tudi drugi državljani vlagajo denar v slovenski bančni sistem. Z zakonom na podlagi ustavnih določb smo ustanovili neodvisno institucijo. Ta institucija je tako neodvisna, da je predlagatelj guvernerja sam predsednik republike in tukaj absolutna večina vseh poslancev izvoli in potrdi mandat. Ima mandat, ki je daljši od mandata poslancev in poslank. Predstavljajte si koliko Slovencev in Slovenk bi še imelo denar v slovenskih bankah, če bi namesto centralne banke ustanovili Starmanovo komisijo za nadzor bank, ki bi nadzirala slovenske banke. Bila bi to politična komisija, politični odbor, ki bi izvrševal nadzor bank. To bi pomenilo, da bi ta institucija, slovenske banke izgubile zaupanje. Zato je ključno vprašanje po katerem se meri neodvisnost institucij s stopnjo zaupanja v to kar ta institucija ščiti. In to kar komisija za preprečevanje korupcije ščiti in naj bi povečevala je zaupanje v nas, v politike v tiste, ki prevzemamo javne funkcije. Zato smo na podlagi tako imenovanega poročila predali svoje premoženjsko stanje na začetku mandata in na koncu mandata bomo ponovno podali svoje premoženjsko stanje. In s tem dali neodvisni instituciji možnost vpogleda v spremembe premoženjskega stanja. Vsi vemo, da je ob nedavni zgodbi prodaje nekaterih deležev kapitalske in Slovenske odškodninske družbe prišlo do pomembnega povečanja potencialnega prelivanja premoženja iz enih v druge žepe. Govorili smo, da seveda gre za podaritev več kot 3 tisoč stanovanj in zanimivo bi bilo videti na koncu mandata 2008 komu se bo povečalo premoženje. To, kar vi sedaj predlagate je, da ne bomo več imeli takšne samostojne komisije za preprečevanje korupcije, ne bomo imeli več samostojnega organa, ampak bo to delala od vas izbrana skupina. Problem seveda pri tem izbiranju od državnega zbora izbrane skupine poslancev in poslank je, da v tem mandatu ali pa očitno v tem mandatu takšna komisija ne bi mogla samostojno delovati, ker niti običajnim nadzornim organom po poslovniku niste z delom vas, predvsem na kolegiju predsednika državnega zbora omogočili normalno večino. Zato naj seveda ni bilo mogoče skleniti niti normalnega sklepa, da smo se pogovarjali o Mercatorju na seji komisije za nadzor proračuna. Razumevanje izgradnje institucij in različno razumevanje samostojnosti posameznih institucij je seveda tisto, kar vas je vodilo, da ste kolegom iz opozicije predlagali manever, ki sem mu reče ukinitev samostojne neodvisne komisije. Veseli me, da bomo 1. januarja 2007 mogoče prevzeli evro in bomo neodvisnost centralne banke iz Ljubljane preselili v Frankfurt, ker potem seveda niti v sanjah ne bi prišlo do Starmanove komisije za nadzor bank in želel bi, da bi z tem strinjanjem s 4. členom, z amandmajem k 4. členu pokazali razumevanje kaj je to neodvisnost institucije. Seveda boste sedaj nekateri argumentirali, da komisija ni zapisana v ustavi na ta način, kot je seveda v ustavi zapisna Banka Slovenije. Vendar smo v obrazložitvi jasno povedali, da vidimo povezavo in vlogo te komisije podobno vlogo komisije za, državne revizijske komisije. Državna revizijska komisija je takrat, ko je bila ustanovljena in ustanovljena je bila v času vstopanja v Evropsko unijo kot pogoj zato, da smo na področju prostega pretoka blaga in storitev bili priznani v skladu s Kopenhagenskimi kriteriji kot normalno tržno delujoče gospodarstvo, prevzela pomembno vlogo. Zagotavljala je pravno varnost ponudnikov storitev iz javnega naročanja, krepila je zaupanje v sistem javnega naročanja. Da je to res, dokazujejo podatki. Razlike v cenah na razpisih in v sklenjenih pogodbah so 20% in pri 500 milijardah letnega obsega javnih naročil je učinek delovanja državne revizijske komisije vsaj 100 milijard letno. Če bi seveda pustili komisiji za preprečevanje korupcije, da normalno dela ali če bi verjeli v neodvisnost institucij, potem verjamem, da bi bilo mogoče v tem mandatu v naprej preprečiti dejavne ali pa potencialne dejavnike političnega vplivanja kot smo ga videli na primeru Mercator, kot ga vidimo na primeru A Banke, Dela, mogoče industrije usnje Vrhnika, kjer se nekaj iz ministrstva za finance seli na slovensko odškodninsko družbo, zato je diskusija danes pravzaprav diskusija o različnem razumevanju institucije. Evropska unija nas je ob pogajanjih za področje proračuna, finančne kontrole in seveda celotnega delovanja priznala kot državo, ki pogoje izpolnjuje. Moram povedati, da seveda je bilo med tem seveda nekaj ključnih elementov. Eden od elementov je bil, da imamo samostojen urad za nadzor proračuna, žal je minister odšel, ker seveda se je ta minister kot državni sekretar takrat zavzemal, da bi imeli takšen samostojen urad za nadzor proračuna, sedaj ga več nimamo. Nimamo samostojnega urada za nadzor proračuna, ne bomo več imeli samostojne komisije za korupcijo, pričakujem zamenjavo na računskem sodišču, pričakujem zamenjavo v Banki Slovenije in seveda imeli bomo državo, v kateri vlada samo eden gospodar, gospodar, ki ga je potrebno ščititi. Z ukinitvijo komisije za preprečevanje korupcije ščitite tega vladarja in vse tiste, ki so kot je rekel gospod Jerovšek, pribežali k vam. Škoda, da ne razumete, da je vprašanje politične korupcije in korupcije kot take tako resno, da ga je potrebno, zaradi povečevanja zaupanja v državni zbor dati v roke tisti instituciji, ki je od tega državnega zbora neodvisna. To je bil seveda smisel obstoječega zakona, žal pa to smisle zakona, ki ga predlagate. Obžalujem to dejanje in kot sem rekel, če ne bi bilo res, bi bilo zelo smešno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petan. Pripravi se gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ja, zelo resno je. V zvezi s tem 4. členom je bilo povedano marsikaj, govora je bilo o tem, da nam gre v bistvu samo za osebno in je bilo povedano, pustite komisijo in če vam kaj ne ustreza, oseba, pa zamenjajte osebo. Veste, ni tako. Vmes ste omenili še tudi, če ste že toliko drugih zamenjali, o katerih ste pravi mojstri, govori se o številkah, pa bom še enkrat povedal, ni tako. Spoštovani, tisti ki ste tako govorili imam 40 strani zvezka, ki je iz leta 13.9.2001 in ta spisek je pripravila takratna vlada, to je bilo dobrih 9 mesecev po volitvah in tu notri je približno 1000 imen, ki jih je takratna vlada zamenjala v tistem času, 400 predstavnikov raznih svetov, 100 predstavnikov komisij, itd., 1000 imen je. Mene je imelo, da bi prebral eden svet, zato ker je tu notri veliko imen, ki so tukaj tudi prisotni, pa mi dovolite, čisto na hitro. "V svetu kliničnega centra se razrešijo in to je bilo narejeno brez kakršne koliko seje, enostavno vlada je to potrdila. Razrešijo se - Dimitrij Kovačič, Janez Zajec, Božo Kralj, Zmago Tur, Matjaž Kočar, Jože Primožič, Marko Pogorelc, Marko Štrovs, Berta Jereb, Romana Logar, itd [[..]]Imenujejo se - Mirko Bandelj, Franc Kočevar, Janez Kelt, Helena Kamnar, Jože Vidmar, Valter Drozg, Dunja Piškur Kosmač in tako naprej. Tisoč imen v devetih mesecih. Spoštovani! Ta vlada vam do kolen, ali ni segla do kolen tisti vladi, kaj je vse delala, koliko jih je zamenjala. Ta vlada se lahko pri tisti vladi 24 ur uči kako se zamenjuje, pa imajo lahko 24 ur na dan "schnellkurs", pa ne bodo dosegli nikoli tistega števila, da bi zamenjala toliko ljudi, kot jih je takratna vlada, ki je bila izvoljena konec leta 2000 in je 2001 začela z delom. V devetih mesecih je pa naredila takšen spisek. To je spisek, ki ga je sama naredila, nismo ga mi delali. Vemo, da še niso vsa imena tu notri, tudi za tisti čas. Želim povedati še to, da ni dobro, da tisto kar ste počenjali sami, ali pa mogoče ne vi osebno, predstavniki, ki ste jih vi podpirali, da njihove grehe sedaj mečete pred druge. Jaz tu ne trdim, da je bil to greh, to se je naredilo, samo ne tisto kar ste vi počenjali, da sedaj vi očitate drugim, pa tega ne počenjajo tako. Naslednje kar bi želel povedati je to, da neodvisno in samostojno ni tisto, ali pa ni nujno kar vi trdite da je. To smo že večkrat v zadnjih dneh ugotovili. Lahko je, ni pa nujno, ni pa tisto sveto in edino zveličavno, tako kot se marsikdaj tudi obnašate vi. Kar se tiče narodne banke, ne vem, Starmanove komisije bi pa rekel, oprostite gospod Cvikl, škoda, da vas ni bilo pri prejšnji točki. Vi ste očitali predstavniku narodne banke, da je neverodostojen zato, ker je rekel, da je velika verjetnost, kar je popolnoma pravilen izraz. In sedaj vi nam očitate, da mi ne verjamemo takšnim inštitucijam, pa bi rajši imeli Starmanovo komisijo. To je zopet tisto kar sem vam prej povedal. To, kar delate vi, očitate nam. Mi smo tam v tistem primeru verjeli [[...]]
Gospod Petan lahko prosim zožite razpravo na člen, o katerem govorimo.
Že končujem.
Hvala lepa.
Bi pa želel povedati, da sodnik, ki hoče biti glavni na igrišču, je slab sodnik. Pri tem 4. členu mislim, da je bilo popolnoma nepotrebno nam očitano v zvezi z menjavami in da če nam kakšno ime ni všeč, pa da ga zamenjamo ni tako enostavno. Lahko bi pa rekel, da se je mogoče vladi iz leta 2000 do 2004 to zdelo zelo enostavno, zato je delala tudi take spiske. In da je v devetih mesecih pridelala takšen spisek, seveda, v štirih letih se je to še bistveno povečalo. Jaz vam ne odrekam pravice, ki ste si jih takrat vzeli, imate jo, samo ne to svoje početje očitati nekomu drugemu. Smeti, ki jih imate pred svojim pragom ne metati pod drug prag, pač, naj vsak pospravi pred svojim. Jaz vam ne očitam tega. Ni mi pa všeč, da pa vi nam očitate tisto kar ste vi delali. Samo to sem želel povedati v zvezi s 4. členom, ker je bilo preveč tega povedanega v tem smislu. Hvala.
Hvala lepa. Še enkrat prosim, da razprava ne privede do vzajemnega očitanja drug drugemu starih grehov, ampak naj se skoncentrira na člen, ki je pred nami, to je 4. člen in da amandmaja. Mag. Cvikl prosi za repliko.
replika, ker sem bil omenjen in ker je gospod poslanec navajal netočna dejstva. Prvo netočno dejstvo, od leta 1991 nimamo več narodne banke, ampak imamo Banko Slovenije. Je pa res, da smo imeli nekoč banko in zato, ker je bila narodna, je bilo z njo veliko problemov. Govoril sem o razumevanju samostojnosti institucij, pa seveda podrazumeva, da zaradi tega, ker vsi verjamete, da bi se nezaupanje v domačo valuto zelo povečalo, če bi nadzor izvajala politična komisija v državnem zboru, ker gospod Starman je politik, sem seveda rekel, da nobenemu ne pade na um, da bi kaj takega naredil. Pri vprašanju zaupanja v politike, kar je pa druga vrsta zaupanja, o katerem danes govorimo, nezaupanje v domačo valuto, ste se pa tej ključni samostojnosti institucije, ki naj nadzira tiste, ki morajo vzbuditi zaupanje, odrekli. Zato vam pravim, če bi potegnili paralelo z narodno banko, po vaše, oziroma z Banko Slovenije, potem bi leta 1991 ustanovili komisijo za nadzor bank v državnem zboru. In bi seveda imeli resen problem: čez leto in pol ne bi prevzemali evra. In vi sedaj to počnete - institucijo, ki je ravnokar začela delovati, institucijo, ki smo jo ustanovili tudi zaradi vstopanja v Evropsko unijo, zaradi problemov s politično korupcijo, zaradi smeti, ki se selijo med pragovi različnih političnih strank, če hočete, to komisijo, njeno samostojnost, uničujete. In s tem uničujete možnost, da bi se v tem mandatu povečala stopnja zaupanja v slovensko politiko. S tem predvsem delamo sami sebi oziroma delate sami sebi, ker mi tega zakona ne podpiramo, slabo uslugo. Zato - če končam svojo repliko gospodu Petanu - gre preprosto za različno razumevanje, kaj neodvisnost institucije je. In skušal sem na plastičnem primeru pokazati, kaj bi bilo, če bi po letu in pol delovanja samostojne centralne banke, ki je šla marsikomu, kot se temu reče, v napoto, takrat se odločili in njeno samostojnost ukinili. Jaz verjamem, da je gospod Kos z obrazcem, ki vam ga je poslal, povzročil kar nekaj sivih las. In pravilno je tako, treba se je bilo potruditi in narediti pravi pregled premoženja in predvsem vedeti, da potem, ko moraš predložiti uradne dokumente, se pač v slovenskem pravnem redu ničesar ne more tajiti. Sedaj pa te možnosti ne bo, ker se bo verjetno spremenil tako obrazec pa še kaj v implementaciji te samostojnosti neodvisne korupcijske komisije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem, pripravi pa se naj gospa Majda Širca.
Hvala lepa za besedo. Želela bi spregovoriti v zvezi s tem, kar danes govorimo, predvsem o protikorupcijskem delovanju na ravni lokalnih skupnosti oziroma občin. Sama ocenjujem, da je bilo tu v zadnjem obdobju narejeno veliko pozitivnega, da je bilo narejeno veliko tudi v smislu obveščanja in tudi ozaveščanja ljudi in funkcionarjev, predvsem pa je bilo veliko narejenega tudi za večjo transparentnost. Ne nazadnje je bilo v Sloveniji kar precej sestankov, na katerih je bila predstavljena vsebina protikorupcijskega zakona in tudi protikorupcijskega delovanja na lokalnem nivoju. S tem se je vendarle začelo spreminjati marsikaj tudi na tem področju. Nikakor se ne strinjam s tistimi kolegi, ki želijo pri protikorupcijskem delovanju na lokalnem nivoju videti vse pozitivno, daleč od tega. Na lokalnem nivoju je veliko stvari, ki jih je treba nadzirati, kajti ugotovilo se je in videti je bilo, da mnogi ne razumejo dobro, kaj pomeni protikorupcijsko delovanje na tem nivoju. Nekateri še danes menijo, da ni nič narobe, če so vsa okna na vseh javnih objektih v neki slovenski občini izdelana v županovi mizarski delavnici in se temu čudijo, kaj je pa s tem narobe, saj je človek podjeten. Drugi menijo, da ni nič narobe, če je župan v neki drugi slovenski občini dopoldne župan, popoldne pa honorarno vodi še komunalno podjetje in menim, da je veliko takšnih in podobnih zadev in nekatere so res stvar nerodnosti in nevednosti, mnoge pa tudi nevednosti v narekovajih in pa predvsem mislim, kolegi in kolegice, da je žal tudi polje skorumpiranosti na lokalnem nivoju v manjših vsotah in v manjši meri polje, na katerem je tudi bogata žetev lahko. In tukaj se mi zdi, da nikakor ne bi smeli zadeve prepustiti tako kot je bilo to pred leti in mislim, da pravzaprav ni bilo urejenega ničesar, in da je protikorupcijska komisija v tem smislu delovala izrazito pozitivno in pravzaprav bi lahko, če bi ostala, prinesla še veliko rezultatov. Dejstvo pa je in to me preseneča, da pravzaprav še vedno vztrajate in mislim, da predvsem kolegi iz SLS-a so opozarjali, da bodo tukaj zelo previdni, smo pa ugotavljali, da je bilo pa po moji oceni in tudi po oceni mnogih drugih kolegov z lokalnega nivoja popolnoma brezpredmetno in brezsmiselno, da smo na osnovi obstoječega zakona zbirali podatke o premoženjskem stanju občinskih svetnikov in svetnic in tudi o njihovih podjetjih in objavili take spiske, pravzaprav v uradnem listu in prepovedali njihovo poslovno sodelovanje na celotnem teritoriju Slovenije in ne samo občine. To mislim, da gre pa za izrazito pretiravanje, ki je povzročilo ogromno težav med občinskimi svetniki, tudi poslovne škode nekaterim subjektom oziroma nekaterim firmam, ki so jih vodili svetniki, kajti politika v Sloveniji ni prav visoko vzeta in mnogi so menili, da je s takšno firmo, ki se je znašla na spisku, kjer je bil nekdo lastnik neke firme, na spisku v uradnem listu nekaj močno narobe. In tukaj se mi zdi izjemno pomembno, da tako bedarijo, tako brez potrebno zadevo črtamo, vendar tega pa v predlogu, ki ga imamo na mizi, ni. In še vedno bodo ta podjetja občinskih svetnikov, pravzaprav svetniki ne bodo mogli poslovati. Jaz mislim, da če že omejimo in tukaj je higiensko, potem takšni svetniki, ki imajo firme in njihova podjetja ne smejo poslovati v okviru tiste občine, kjer so svetniki, nikakor pa ni nobenih ovir, da konkurirajo na drugih javnih razpisih in drugih delih, ki jih razpisuje država Slovenija. Tako, da upam, da bomo to danes podprli in to spremenili. Seveda me tudi čudi, da se danes toliko govori o tem, kako nam ponujate, kot opoziciji, predsedstvo te komisije in pa večino v tej komisiji. Seveda, če je to komisija v katero pod opozicijsko stranko, se šteje tudi Slovensko nacionalno stranko, potem sprejmem danes stavo, da bo to komisijo vodila Slovenska nacionalna stranka. Vodi jo že sedaj in prepričana sem, da bo tako tudi v prihodnje. In glede na to, kaj vse smo lahko prebrali, gre za delovanje po principu daj, dam. To je zadeva, ki je bila javno in medijsko razkrita in seveda to se mi zdi vredno sporočiti tudi Janezu Janši, da kadar bi ga jaz osebno ocenjevala, moram reči, da imam občutek, da bo Zmago Jelinčič bolj pameten in prepričana sem, da bo tudi ob tej zgodbi to vojno on dobil, in da bo to zgodbo zelo dobro vnovčil skozi vodenje komisije protikorupcijske v bodoče in verjetno bo predvsem vodo napeljal na svoj mlin. Tako da, morda boste na koncu še obžalovali, da mu to komisijo poklanjate, in da jo bo lahko vodil. Seveda bi pa predlagateljem in pa tistim, ki zagovarjate ukinitev komisije postavila samo še eno vprašanje. Mislim, da ga so sedaj nisem zasledila. Zanima me, oziroma odgovor, ali je v Evropi kakšna država, v kateri protikorupcijski nadzor opravlja parlament za kompleten javni sektor. Jaz za enkrat nisem tega zasledila, teh odgovorov. Zanima me, ker se pač s tem toliko ukvarjamo in primerjamo ali je to unikum ali pa je morda to spet praksa kje po Evropi, tako da upam, da bom do konca današnje razprave dobila odgovor. Seveda moram pa reči, da sama osebno menim, da je smešno in mislim, da nas bodo tako tudi gledali državljanke in državljani, da je smešno, da bomo sami sebe nadzirali. Parlamentarci, ki smo na lestvici političnega zaupanja, tam čisto spodaj, politiki smo čisto spodaj in mi seveda želimo slovenski javnosti sporočiti, kako je z nami vse v redu in kako pravzaprav bomo kar sami sebe pa še nekatere v javnem sektorju kar čuvali, parlamentarci parlamentarce in meni se pač zdi to milo rečeno smešno in pravzaprav mislim, da tega tudi slovenska javnost ne bo kupila kot neke rešitve, ki bi vnesla v to, da v resnici v Sloveniji mislimo resno z protikorupcijsko zgodbo, kakšnega velike zaupanja oziroma pozitivnega naboja. Me pa seveda tudi zanima in tu pa sprašujem vlado, glede na to, da je nekako napovedano, da bo Slovenija ratificirala konvencijo Združenih narodov v zvezi s proti korupcijo, takšna komisija neodvisna, neparlamentarna, kot jo bomo ustanovili, ampak neodvisna je po tej konvenciji obvezna in seveda me zanima in želim odgovor vlade, ali bomo potem ponovno ustanavljali novo komisijo. Skratka, ali danes nekaj črtamo, kar bomo očitno še v letošnjem letu predvidevam ponovno vzpostavili in seveda tu se mi zdi res smešno, da ta koalicija tega ne naredi na bolj prefinjen način. Če je pač Drago Kos problem, potem bi ga lahko mirno in transparentno odstavili, ne da se skrivate za stranko Zmaga Jelinčiča, Slovensko nacionalno stranko, ampak bi to lahko naredili transparentno. Najbrž se tu pač bojite odziva Evropske unije, ki bi takšno zadevo morda na kakšen kritičen način, kot je v zadnjih dneh že prebrati, tudi zaznala. Ampak mislim, da bi vsem nam povzročili precej manj stroškov in precej manj zapravljenega časa. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno opozarjam, da je razprava samo o 4. členu in o vloženih amandmajih, ampak očitno je to samo pobožna želja. Gospod Barovič, replika.
Bila je imenovana stranka, kateri pripadam, gospod Jožef Školč. [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]Aha, oprostite, po mnenju gospoda Školča je irelevantno, kaj pa po mnenju predsednika, ki vodi državni zbor ta trenutek?
Lahko samo nekaj povem, imenovanje je pač nek ostanek iz preteklosti, ampak to ni pogoj po poslovniku, da ima lahko nekdo repliko. Repliko ima lahko tisti [[....]]
Dobro, se odrekam repliki. Javil sem se na redni, na, v razgovor kasneje. Hvala. Zapomnite si, kaj ste sedajle meni povedali, ne [[...]]
Gospod Barovič, je to replika ali ste s tem prijavili potem kasneje v razpravo.
Očitno ste mi povedali, da nimam pravice replike, ker Bogdan Barovič osebno nisem imenovan, imenovana je bila pa stranka in naš predsednik. Bom počakal in bom povedal kasneje. Držim se poslovnika, če se ga bodo drugi.
Hvala lepa. Sedaj bo razpravljala gospa Širca in priprave se gospod Stane Pajk. Ostale bi prosil za uvidevnost.
Hvala lepa. Pred nekaj urami je bilo rečeno, da amandma, ki smo ga predlagali v celoti zamenjuje koncept zakona. Res je, zamenjuje koncept [[...]]
Prosim lepo, besedo ima gospa Širca, lepo prosim za mir in potrpežljivost.
Ostanemo mu pač zvesti, zaradi tega, ker stojimo za predlogom, ki smo ga zagovarjali takrat, pravzaprav zagovarjal ga je tudi takratni državni sekretar in ga pomagal oblikovati, ko je šlo za zakon in za ustanovitev tudi protikorupcijske komisije. V tem smislu se mi zdi smiselno seveda slediti tistemu konceptu, ki prinaša že določene rezultate in ki ga ne zahteva samo naša vest, ampak tudi Evropa. Minister Gregor Virant danes trdi, da je neodvisna protikorupcijska komisija blef, se popravljam, pravi, da je to eden sam protikorupcijski blef in to trdi član vlade, ki je svoj pohod v vlado gradil prav na tezi, da je politika skorumpirana, da funkcionarji kradejo in izkoriščajo svojo moč. Z njegovo pomočjo, ponavljam, so nastala pravila, ki danes niso več konvertibilna. Sedaj gospod Virant tudi pravi, da se tej vladi ni treba ničesar bati, se pravi, da ne potrebuje takih komisij, da ne potrebuje nadzora, ker pravi, da deluje pošteno in pregledno, kako pošteno in kako pregledno deluje dokazuje domnevno zelo problematičen primer Mercatorja. V redu, vlada ima etični kodeks, ampak je ta etični kodeks spoštovan. Recimo nekdanji rektor ljubljanske univerze je opozarjal na konflikt interesov predsednika sveta za visoko šolstvo Petra Jambreka, ki naj bi zaradi zasebnih interesov blokiral prenovo študijev drugih fakultet, kje je tukaj etični kodeks in kje so tovrstni popravki sedanje nove rešitve, ki naj bi se zreducirala na državnozborsko komisijo. Prenos pooblastil protikorupcijske komisije na to državnozborsko komisijo je po mojem in danes že večkrat slišanemu tolmačenju farsa. Prepričana sem, da jo bodo kot farso spoznali tudi v Bruslju, konec koncev se že srečujejo z opozorili, na primer, predsednik delovne skupine pri OCDE je opozoril, kaj se bo zgodilo, če so informacije, ki jih ima v ukinitvi protikorupcijske komisije, ki jo poznamo točne, to se pravi, kaj se bo zgodilo, še posebej, ker Slovenijo čaka v letu 2007 druga faza ocenjevanja izpolnjevanja konvencije o OECD. In pravi, da upa, da bo imela Slovenija vzpostavljene potrebne institucije, mehanizme in tako naprej. Tudi jaz ponavljam vprašanje kolegice Cvete: ali boste, zaradi tega, da boste zadostili tudi zelo jasnim konvencijam in zahtevam EU, paralelno ustanovili novo? Kje je potem ta racionalizacija, na katero se sedaj sklicujete? Ampak dobro, to je en vidik. Obstaja pa še drugi vidik, ki je naslednji nonsens. Poslanci bodo med drugim - poleg tega, da bodo nadzorovali in upravljali s celotno javno upravo -, realizirali samonadzor, se bodo samonadzorovali. Seveda, lahko prihaja do skrajno konfliktnih interesov. Dam za primer enega sicer domnevnega, ki pa je zelo tipičen. Recimo, kako bi postopali poslanci, ko bi bilo v tej skupini na mizi vprašanje kolizije interesov, recimo, nekega poslanca, recimo takega, ki je sklenil pogodbo z vlado za 45 milijonov, zaradi tega, ker je državi prodal določene materialne dobrine, konkretno, recimo, odtise slovenskega denarja. Pogodba je bila vredna 45 milijonov, naj bi bili pa ti odtisi tisti, ki jih je pridobil v svojo last kot član slovenskega parlamenta. Konfliktnost in še več je tu neizpodbitna. Toda kako bi reševala taka skupina, ki ne bi mogla biti neodvisna in ne bi mogla nastopati neodvisno, še posebej v primeru, če bi tako komisijo, recimo, vodil konkretno ta poslanec, ki je, mimogrede, tudi s tem zakonom sklenil neko dobro kupčijo. Skratka, za razliko od kolegice se čudim odkritosrčnosti, da vlada, ki se boji nekih resnic, enostavno spremeni pravila igre, se pravi, noče se več srečevati s transparentnostjo - dobro, reče, da je to v imenu racionalnosti - in ko ji ni všeč en človek, spremeni zakon. To ni prvič, je pa nevarno in tudi to se plača.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stane Pajk. Naslednji bo dr. Pavel Gantar.
Spoštovani! Tega amandmaja k 4. členu ne morem podpreti, in sicer zato, ker postavlja predlagani zakon na glavo in ta zakon izgubi ves smisel. Danes je bilo že veliko povedanega. Najbolj me je pa zbodlo v ušesa, ko se govori o poslancih, da poslanci ne morejo nadzirati, pa da smo poslanci zelo, zelo nizko na lestvici priljubljenosti in tako naprej. Vprašajmo se, zakaj. Mislim, da smo poslanci demokratično izvoljeni, zato je treba poslancem tudi zaupati. Posredno se lahko vprašamo tudi to - potem ne zaupamo volivcem, če ne zaupamo poslancem. Vsake štiri leta gremo pač na volitve in takrat je kazen, če bomo slabo delali. Kar se tiče obstoječe komisije, nimam nič kaj pohvalnega mnenja o njej. Edini efekt, ki ga je napravila, je ta, da je odstopilo več deset, po mojih podatkih okoli 60 svetnikov v občinskih svetih. Imeli bomo probleme z volitvami, ker ljudje sprašujejo, če bo še to vse skupaj, enostavno ne bom hotel ali pa ne bom hotela kandidirati na lokalnih volitvah. To je eden od efektov, ki ga je imela ta komisija. Ko se je ta komisija formirala, je bila formirana s takim pompom, kot da bo v 14 dneh ali v teh tednih vsa korupcija odpravljena. Jaz tega občutka nisem imel. Imel sem drug občutek, da je to zavajanje javnosti in takrat, ko šelesti po razno raznih institucijah itn., se ustvari še hitro ena komisija, da se vrže pesek v oči volivcem in reče, imamo komisijo in ta komisija bo to rešila. Ta komisija, ki je do sedaj delala, ni dala teh rezultatov. Zato še enkrat pravim, da je bilo to po mojem zavajanje javnosti. Sam mislim, da je delo, protikorupcijsko delo stvar tožilstva in stvar policije, tam kjer je več babic, je ponavadi kilavo dete. Še enkrat moram povedati, da tega amandmaja ne morem podpreti, ker stvar postavlja na glavo in si tega ne želim. Hvala.
Hvala lepa. Naj samo osvežim spomin, da govorimo o dveh amandmajih. Razprava je odprta o obeh. Na vrsti je dr. Pavle Gantar, potem pa je naslednji mag. Branko Grims.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz bom govoril o obeh amandmajih in bi rad zelo na kratko opozoril vse tiste, ki menijo, da ni, da se je težko odločiti o tem ali pa povedati, kaj je to neodvisni organ, da nikoli ne veš ali je nek organ neodvisen itn. ali je, vendar bi rad povedal, da obstajajo določeni kriteriji, ki zahtevajo, ki morajo biti izpolnjeni, če želimo govoriti o neodvisnem organu, in da to ni tako iz zraka vzeto, kot se nekaterim zdi. Prvič, takšen organ mora biti razločljiv od političnega telesa, predvsem zakonodajnega in mora biti formalno ločen od njega. Njegove pristojnosti morajo biti utemeljene v zakonu, imeti mora notranja pravile igre in vzpostavljene procedure za postopke, ki jih vodi. Mora biti relativno samostojen pri razpolaganju s človeškimi in materialnimi in drugimi viri, kar pomeni recimo, če bi državni zbor v proračunu ga močno omejil, bi že to bil poseg v njegovo samostojnost. In ne sme imeti konfliktov interesov v zvezi s predmetom delovanja in uživati mora tisto čemur pravimo, neko določeno stopnjo javnega zaupanja. Takšen organ je samostojen organ in takšen organ vi danes ukinjate. In ne se zavajati s tem, da pravzaprav samostojnosti v našem pravnem redu neformalno in politično in bi rekel, če hočete sociološko, ne moremo odtegniti. Seveda ga lahko in takšna utemeljitev je bila dana. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda mag. Branka Grimsa, potem je pa naslednji gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Ponavadi je najbolje v politiki se pogovarjati o argumentih, zato bom polemiziral samo s ključnim argumentom, kot sem ga lahko razbral iz besed kolegov iz LDS-a, torej o povečevanju zaupanje v institucije in v politike. Najboljše se o argumentih vedno pogovarja s konkretnimi primeri in iz zgodovine, ki je seveda v primeru gospe in gospodov iz LDS zelo bogata, je takih primerov dovolj in preveč, pustil bom sedaj ob strani razne SIB Banke, poslovanje stanovanjskih skladov, šuštarjev vseh vrst, držal se bom teme, zato si poglejmo, kako si konkretno na primeru očitno LDS predstavlja povečevanje zaupanje v institucije in v politike, kar sedaj navaja kot ključen argument. Ustanoviš neko komisijo, ki ji v praksi vzameš vse pristojnosti tako, da je na neki način to komisija za ugotavljanje nezdružljivosti neke funkcije s opravljanjem določenih dejavnosti, temu daš zelo bombastičen naslov, komisija za preganjanje korupcije in na čelu potem postaviš posebno osebo. Odločiš še, da boš res za to, da boš povečeval zaupanje v institucijo in v politike poiskal osebo, ki je v preteklosti očitno nezakonito zasledovala nekega novinarja, pridobila v zvezi z njim očitno na protizakonit način določene dokumente, mu prisluškovala morda celo, predvsem pa je potrebno povedati, da konkretni novinar ni storil nič slabega, ampak je pisal, o napadu na nekega druga novinarja in o zelo žalostnih zgodbah, kako so nekateri spet iz vrst LDS-a poskušali diskreditirati vojno za osamosvojitev države Slovenije, konkretno z dogajanjem na mejnem prehodu Holmec. In, tako osebno najdeš in jo postaviš na čelo te komisije in s tem si povečal zaupanje v institucije in v politike in danes hočeš to politiko še kar nadaljevati, čeprav si za njo že dobil najprej formalno nezaupnico na volitvah, kasneje vsebinsko nezaupnico na referendumu, ker si pač preizkušal podporo vladni politiki in doživel nasprotni rezultat od pričakovanega, tista komisija pa se je izkazala ne samo za neučinkovito, ampak tudi za ekstremno drago. To se pravi, če si naredil eno komisijo, ki je zelo draga, ki je očitno neučinkovita, ker ji teh pristojnosti takrat kot politik nisi dal in si torej to zavestno naredil na tak način in za povrh postavil na čelo osebo, ki je sedaj že tudi po presoji pravosodnih organov nezakonito pridobila podatke o nekem novinarju, torej posegala grobo v njegove človekove pravice, potem si s tem povečal zaupanje v institucije in v politike. Dobro, če je taka njihova odločitev, jaz jim vsekakor pri tem ne nameravam pomagati in zato lahko povem, da bom seveda glasoval tako proti amandmajem, ki jih predlagajo in s katerimi poskušajo na neki način nadaljevati dosedanje stanje in bom seveda tudi glasoval za novi zakon, ki bo zadevo popravil vsaj tam, kjer jo še lahko popravimo, to pa je na tem, da prihranimo kar precej davkoplačevalskega denarja in ga seveda porabimo koristno tam kjer lahko to storimo v korist vseh državljank in državljanov.
Hvala lepa. Ponovno prosim, da ne razpravljamo o konkretnih zadevah in o domnevah, ampak o amandmajih k 4. členu. Na vrsti je gospod Bogdan Barovič, potem pa bo imel besedo gospod Rudolf Moge.
Hvala predsedujoči. Jaz sem mislim, da sem v državnem zboru, kjer je zakonodajna veja oblasti, ampak ves čas kar spremljam to debato se mi zdi, da sem na sodišču, da sem v sodni veji oblasti, ko ena stran obtožuje drugo, ko nekateri obtožujejo ljudi, ki jih ni tukaj in ko se obtožujemo po dolgem in počez, kot da smo vsi kriminalci in najslabši ljudje. Tudi jaz bom govoril mimo amandmaja 4. člena vsaj v delu, ki mi je dovoljeno, kot so vsi drugi. Če sami sebe ne bomo cenili in povedali, da delamo pošteno in po svoji vesti, kdo nas bo potem cenil, drugi ljudje. Kar pa se tiče debat in pogovorov okoli Slovenske nacionalne stranke, okoli Zmaga Jelinčiča in tako naprej. Karkoli je, bil je omenjen večkrat, predsednik te stranke je naredil in kar menijo nekateri, da ni naredil prav, imamo zato sodno vejo oblasti, ki bo odločala o tem. Nobene pravice nima ta državni zbor obsojati spoštovanega kolega, ki je od vsega začetka, od osamosvojitve Slovenije v tem državnem zboru.
Gospod Barovič, vseeno vas moram opozoriti [[...]]
Se vračam k 4. členu.
To ni replika, ampak razprava. Tako je.
Se vračam k 4. členu. 4. člen opredeljuje v amandmaju, da naj se naloge po tem zakonu, da naj jih opravlja komisija za preprečevanje korupcije kot samostojni državni organ v nasprotju z osnovnim 4. členom, ki pravi, za opravljanje nalog po tem zakonu je pristojna komisija državnega zbora. Sprašujem ta vele cenjeni državni zbor, kdo je opravljal nadzor in kdo je preprečeval korupcijo v preteklih dvanajstih letih. Ali posebna komisija ali ena sama komisija, takšna, kot jo predvideva zakon Slovenske nacionalne stranke oziroma predlog zakona. Sprašujem, če se motim, da je bila 12 let dobra samo ena komisija državnega zbora, ki je to počela, nenadoma pa ni več dobra samo ena, morata biti dve, potem se vsem opravičujem, če sem v zmoti. Drugič. Po nepotrebnem se v zvezi z amandmajem k 4. členu poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije zlorablja ime spoštovanega kolega, ki svoje delo vestno opravlja in ga je, gospoda Kosa. Gospod Kos je med nami in sramota je, da ne sedi tu ampak tam gori. In vzemite kot proceduralni predlog, da naj se ga povabi v ta zbor, da bo povedal in naj se mu da možnost, da bo povedal tudi on svoje mnenje, ker on vodi to komisijo. Ne glede na poslovnik, zdi se mi pošteno in prav, da bi sedel med nami in bi povedal tudi on svoje mnenje in svoje izkušnje. In kar se tiče obsojanj, nimajo nobene veze z amandmajem k 4. členu, ko smo poslušali razne razprave. Nobene veze ni imelo. Koliko nadzornih organov pa vendarle imamo, saj to je najbolj dobičkonosna veja, nenadoma je potrebna neka posebna komisija za nadzor, ko pa vemo, da so se v preteklosti in da se danes številni ljudje borijo z vsemi kremplji, da bi bili člani nadzornih odborov velikih podjetij, najbrž da ne zaradi vesti, kako fino bi bilo nadzirati nekoga, kako posluje, ampak kako fino je spraviti denar v žep. Ampak teh nihče ne nadzira. Če bi mi začeli z obtožbami, bi jaz tudi lahko, pa ne bom vprašal zakaj začuda se, proti meni se absolutno ne more, so se začele pojavljati anonimne prijave zoper občino Trbovlje, lokalna skupnost, govorila je spoštovana kolegica iz Liberalne demokracije o lokalnih skupnostih, začuda, proti občini Trbovlje nenadoma po tistem, ko smo mi vložili zakon. Ampak jaz sem jasno in glasno povedal, da s tem gospod Kos nima nič. Nič! In ne zlorabljati njegovega imena. Povabite ga sem in naj pove svoje. Slovenska nacionalna stranka je bila in bo vedno svojeglava in bo napisala tisto, kar meni, da je prav. Vedno je tudi priznala zmoto ali poraz. Nikoli pa ni priznala, da ni mislila pošteno in dobro. In ne dovolim, da kdorkoli v tej dvorani zlorablja ime Slovenske nacionalne stranke, da smo bili zlorabljeni, podkupljeni in ne vem kaj še. Naša ocena je, da je dovolj ena komisija, ki naj nadzira korupcijo, tako kot je bilo dovolj v preteklem obdobju. Če pa kdo misli, da ni prav, naj dokaže nasprotno in naj nas ne obsoja o kakršnikoli podkupljivosti ali poslušnosti ali kupčijah. Če pa bi ta komisija ostala, bi šla najprej preveriti vse te domnevne kupčije, o katerih se govori. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, je amandma k 4. členu, ki ga vlaga Liberalna demokracija Slovenije, je pač v tistem prvem delu drugačen od člena, ki ga predlaga Slovenska nacionalna stranka v svojem predlogu. Če imajo kolegice in kolegi tehtne argumente proti temu, kar tu piše, potem naj jih povejo. Vendar pa želim, da jih povejo po tistem, ko bomo videli, ali res v preteklih dvanajstih letih ni bilo tako kot mi, Slovenska nacionalna stranka, predlaga v 4. členu novega predloga zakona. Če je bilo drugače, bom vesel in bom, tudi če bo drugače, tako kot je bilo in bilo dobro, tudi tisto podprl. Ampak prej je bilo dobro, da je bila samo ena komisija, tako kot piše v 4. členu, ki smo ga dali v zakon. Zdaj nenadoma to ni več dobro. Predvsem pa prosim, spoštovani zbor, da bodimo sami do sebe spoštljivi. Vsak ima svojo vest, vsak ve, kaj počne. Prepričan sem, da delamo pošteno in za dobro državljank in državljanov Republike Slovenije. In da ena komisija, dve ali tri ne bodo nikdar in nikoli preprečile tistega, česar ni. Kdor ima v sebi poštenost in pošteno vest, bo brez skrbi sedel brez komisije ali pa s tremi.
Hvala lepa. Gospod Barovič, v dveh rečeh se strinjam z vami, če mi je dovoljen ta komentar, prvič glede spoštljivosti drug do drugega, te nam manjka, drugič pa tudi glede prisotnosti gospoda Kosa med nami. Ampak četudi bi bilo to možno po poslovniku, pa nisem povsem prepričan, žal tega predloga ne morem dati na glasovanje, ker, kot vidim, nismo sklepčni. Tako, da bo pač ostalo pri tem, kar je. Na vrsti je gospod Rudolf Moge, potem bo imel pa besedo gospod Aleš Gulič.
Hvala lepa za besedo. Zelo sem razočaran vsaj nad tremi rečmi. Prva stvar je ta, da so stranke, vsaj del strank, ki sedaj tvorijo vladajočo koalicijo, pred volitvami na mile viže pri vsaki obravnavi gonili, koliko je pri nas korupcije, od vprašanja do vprašanja se je to ponavljalo, in da ko pridejo oni na oblast, bodo poskušali to preprečiti in bodo pokazali, kaj se da s pridobitvijo vzvodov oblasti narediti za preprečevanje te korupcije. Pa poglejmo, spoštovane kolegice in kolegi: imamo odličnega javnega tožilca, imamo odličnega ministra za sodstvo, imamo odličnega notranjega ministra, imamo odličnega direktorja policije, sedaj bo zamenjan še odličen šef kriminalistične službe. Torej, vse to je tu in jaz sem pričakoval glede na napovedi, da ljudje več vedo kot jaz v prejšnjem mandatu, da bodo naši zapori polni. Pa so ti procesi sedaj takšni, da bi te besede in te sodbe, ki so bile prej izrečene zares veljale. Kolegice in kolegi tudi danes smo poslušali o lopovščini, o lopovih, o nerešenih problemih, vendar ne z naše strani, ampak s strani pozicije, ima vse stvari oblasti v rokah in jaz res ne vem zakaj se ne začno enkrat obnašati kot pozicija, ne pa kot opozicija. Druga stvar. Jaz ne bom ocenjeval Kosove komisije, ni to moj namen, ampak lahko pa rečem z gotovostjo, da ko smo imeli samo eno komisijo, pa naj bo 12 let, čeprav ni bilo ravno toliko, da ta komisija v celem svojem mandatu ni prav nič naredila, niti enega primera ni rešila in mi sedaj, če ne sprejmemo tega amandmaja, silimo v tisto stanje, ki je bilo pred Kosovo komisijo. Kosova komisija pa lahko rečem, da je še kako prisotna povsod in da je dosegla bistven premik tudi v razmišljanju ljudi. Do osebnosti gospoda Kosa se ne bom opredelil, ker sem bral tudi dokumente, ki jih tukaj ne morem povedati, skladno z zakonom o tajnih podatkih. Jaz se vam gospod Kos opravičujem osebno v imenu tistih, ki so vas tukaj žalili, ki so vam naprtili ne vem kakšne reči, vem pa, da brez vas in tudi dela brez vas ne bi bilo te svobodne Slovenije oziroma te države v kateri sedaj živimo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ko sem se zadnjič sprehajal s psičkom ob treh ribnikih me je zaustavila vrtanrka in rekla, ali imate res poslanci neto na mesec 500 tisočakov. Rekel sem, seveda, nekateri imamo še več, nekateri imajo malo manj. Vprašala je, ali vi lahko s tem preživite, saj vi niste, če imate toliko denarja skupaj predloženi korupciji. Vprašal sem zakaj to sprašuje. Pravi, da je slišala, da boste v parlamentu te stvari obravnavali in da se boste sami nadzirali ali ste koruptivni, ali niste koruptivni. Rekel sem, verjetno je to. Potem pa pravi, če je pa to tako, potem sem zelo žalostna in me je za take poslance, ki bodo tak zakon izglasovali sram. Tudi mene spoštovani kolegi je sram, če bomo tak zakon izglasovali z moralnega in etičnega vidika zaradi naslednjih stvari. To je zakon, ki se nas tiče, tudi. In po tem zakonu bomo mi zopet šli nadzirati samega sebe. Spoštovane kolegice in kolegi! Ali en sodnik lahko sodi svojemu ožjemu sorodniku? Ali lahko kriminalist preiskuje kriminal v svoji družini? Spoštovane kolegice in kolegi! Prav zaradi tega, da bi bili ti postopki objektivni, prav zaradi tega to ni mogoče. Mi pa bomo, v kolikor ne bomo sprejeli tega amandmaja k 4. členu naredili to, da bomo samim sebe tudi iskali koruptivna dejanja. Če to ni korupcija na kvadrat, potem jaz tudi ne vem v matematičnem pojmu kaj to kvadrat pomeni. To ni korupcija, ampak tak zakon omogoča korupcijo na kvadrat. Prvič, tak model kot je bil prej ni bil uspešen. Drugič, imamo model, ki je uspešen zakonsko in sedaj rinemo samo nazaj. Spoštovane kolegice in kolegi! Poglejte, če sem na oblasti, pa si najprej podredim medije, potem pa še dam po ustih neki komisiji, ki mi lahko gleda pod prste za korupcijo, potem ta reč vodi v ene zelo čudne vode takšno državo. Veste, če se oblast boji ljudstva potem je to demokracija, če se pa ljudstvo boji oblasti in s tem se bo to lahko zgodilo potem je pa to [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Lepo prosim, to ni javna tribuna, to je parlament.
Potem je pa to diktatura. In temu smo priča. Če bomo ta zakon izglasovali, spoštovane kolegice in kolegi, jaz bom v kolikor ta amandma ne bo izglasovan absolutno proti temu, bomo naredili to, da s tem zakonom bomo krnili ugled poslanca, če bomo ta zakon izglasovali zagotovo ugled poslanca ne bo narasel, pa se kdorkoli naj gre pred svoje volivce pa pravi jaz sem bil za to, da bom sam sebe nadzoroval, torej kar se tiče korupcije. To je bistvo srži tega nesoglasja pri katerem se pozicija in opozicija bijemo. Pozicija pravi, da so ugledni, da so spoštljivi, da hočejo te stvari nekako presekati, mi po drugi strani pa pravimo, da če amandmaje ne sprejmemo, da tak zakon ni tisto kar bi vodilo k temu cilju. Meni se zdi, da če amandmaja ne sprejmemo, da bomo imeli zakon, ker so nekoč naši južni bratje rekli: "kadija tuži, kadija sudi". Zato se gre v tem primeru in premislite, spoštovane kolegice in kolegi, sami pred seboj, gre se za nas, gre se za našo moralo in etiko poslancev, kaj boste rekli v kolikor bo tak zakon izglasovan svojim volivcem in kako bodo ljudje gledali na državni zbor, če bomo mi sami si napravili pod narekovanjem rečeno to ugodnost, da bomo nadzirali sami sebe. Zaradi tega je moj glas za ta amandma, če bi lahko bil dvojen, jaz bom to podprl, v kolikor to ne bo podprto imajo pa ljudje, ki so nas izvolili vso pravico, da nas na lestvici zaupanja v nas zrangirajo še nižje kot smo zregirani do sedaj. Zato bi vas lepo prosil podprite ta amandma, če je v komisiji kaj narobe se naj komisija z zakonskimi osnovami spremeni ali pa kaj drugega napravi, nikakor pa ne pojdimo zopet na to, da bomo s poceni demagoškimi prijemi poskušali krniti ugled poslanca in krniti ugled državnega zbora.
Hvala lepa. Glede na povedano si ne morem kaj, da ne bi povedal oziroma izrazil željo, da bi bil v našem hramu demokracije večkrat prisoten duh enega od očetov demokracije Benjamina Franklina. Naslednji je gospod Aleš Gulič, potem pa ima besedo Ljubo Germič. Prosim.
Cenjeni in spoštovani! Jaz sem za to, da se podpre in da se uveljavi amandma k 4. členu iz preprostega razloga, ker ni higienično, ni normalno, da nadzorujemo sami sebe. Jaz nimam nobene slabe vesti, jaz sem najbrž predrag, da bi bil lahko koruptiven, tako, da me lahko nadzorujejo drugi. In mislim, da je tudi normalno, da drugi nadzorujejo ljudi, ki so lahko vpleteni v karkoli. Zdaj, če je že obstajala takšna enotna, enojna komisija deset, enajst let in ni naredila ničesar, potem je povsem jasno, zakaj se je odločilo, da se vzpostavi korupcijska komisija, ki jo vodi gospod Kos. Njeno življenje doslej ni bilo ravno dolgo in zato se mi zdi tudi kar precej kritično, da se od nje pričakuje ali pa se je pričakovalo, da bo v enem slabem letu rešila ne vem kaj. Če ima premalo kompetenc, jih dajmo. Če je preveč razširjen ta nadzor na občinske svetnike in ne vem kam, se da to urediti z drugimi amandmaji, kot poskuša Liberalna demokracija. V glavnem, da se pogovarjati, očitno. Ni pa dobro to, da se vse oblasti pravzaprav združujejo sedaj v eni sami točki in na enkrat imam tako občutek, da tudi ta cenjeni zbor postaja neke vrste skupščina, ki samo potrjuje odločitev ene oblasti. S tem se niža naša vrednost in s tem se seveda niža tudi naš ugled. Očitno je močna intencija, da bi bil ugled parlamenta vsak dan manjši in vsak dan manjši ugled parlamentarcev. Na ta način se očitno dela, ne samo ob tem zakonu, ampak tudi ob drugih. Ne samo v tem odnosu, ampak tudi v odnosu, ki ga doživljamo na odborih in pa v komisijah. Očitno je nekomu do tega, da bi parlament postal pravzaprav samo ena takšna prijazna mačka, ki bi predla v zimsko noč, tako nekako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima sedaj gospod Ljubo Germič, potem pa je na vrsti gospod Sašo Peče.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi za mene je bilo veliko presenečenje, glede na celodnevne, celonočne, dolgodnevne razprave in očitke o obsegu korupcije v Sloveniji v preteklem mandatu, kakšen odnos je vlada pokazala do tega vprašanja, saj pravzaprav v letu dni ni nadgradila tega, kar je bilo narejeno v prejšnjem mandatu, ampak smo danes priča obravnavi enega izmed zakonskih predlogov, ki ukinja komisijo, ki ukinja neodvisen državni organ, ki ta komisija prav gotovo je, in če samo sledimo mnenju zakonodajno-pravne službe, ki govori o tem, da ko se spreminja ta vsebina, ne gre samo za spremembo, torej da se sprememba ne nadomešča le nosilcev zakona določenih nalog, pač pa se tudi spreminja njihov obseg in narava. In tukaj je tudi tista ključna vsebina o kateri danes tudi vsi razpravljamo. Zgleda tako kot da se o boju ali zmanjševanju korupcije ukvarja vedno opozicija, vsaj takšen občutek lahko dobimo, če je to vsebino uporabljala prejšnja opozicija, danes vladajoča koalicija ne nadgrajuje tega sistema, kajti ko govorimo o vprašanjih odnosa do omejevanja korupcije, prav gotovo smo pred dilemami ali iščemo kratkoročne ali dolgoročne rešitve ali iščemo politične rešitve ali iščemo strokovne. In ali smo za represivne pristope ali smo za preventivno ravnanje. In seveda dolgoročne, strokovne in preventivno naravnane učinki in ukrepi prav gotovo pogojujejo oblikovanje nekega neodvisnega strokovnega organa in zato bo tudi moja odločitev šla v podporo tega amandmaja. Strinjam se seveda z vsemi tistimi, ki govorijo da danes, ko govorimo o tem vprašanju, govorimo tudi o svojem ugledu, govorimo o ugledu te inštitucije, govorimo o ugledu vsakega posameznika. In s temi popotnicami prihajamo tudi v svoja okolja, smo vzor v določenem okolju s svojim ravnanjem. In zelo dobro bi bilo, da prihajamo tja z jasnimi stališči, da seveda se vsi s konsenzom, tako koalicija kot opozicija zavzemamo za boj in za zmanjševanje proti korupciji, kajti prepričan sem, da bi lahko s tem zgledom ravnali, vplivali in na ravnanja tudi naših kolegov v svojih lokalnih sredinah. Seveda sam si pridržujem, da je nemogoče kontrolirati kontrolirane, kajti v vlogi kontroliranca oziroma kontrolorja se lahko znajde vsak izmed nas in seveda vprašamo se lahko, kakšna bo učinkovitost in učinek takšnega nadzora. Če samo še povem, ko sem kandidiral na teh državno zborskih volitvah je moj proti kandidat iz vrst ene izmed koalicijskih strank Slovenske demokratske stranke pravzaprav na vseh javnih srečanjih obtoževal in argumentiral vlogo, ki smo jo imeli in ne bi rekel boja proti korupciji. Seveda sam sem danes tukaj, da povem, da se zavzemam zato, da se prizadevanja v tej smeri nadaljujejo. Seveda glede na to, da sam ni uspel priti v državni zbor in glede na to, da je napredoval na delovnem mestu [[...]]
Mikrofon sem izklopil. Hvala lepa. Zadnji na mojem spisku ta trenutek je podpredsednik Peče, seveda govorimo o amandmajih k 4. členu. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni, hvala za besedo. Tokom današnje razprave je zelena nit posebej v povezavi z amandmajem, ki je v temu trenutku v vsebini bilo vedno vprašanje koruptivnih potencialov. Dejstvo je, da ta moment ni nastopal v zadnjem času, od kar je Slovenska nacionalna stranka vložila zakon. Gospodje in gospe iz Liberalne demokracije in združene liste socialnih demokratov, ki jih v danem momentu niti enega ni, ravno vi ste povzročili to, da je Slovenija na tistem nezavidljivem, ali pa zavidljivem, kakor koli hočete, odvisno kako vam ustreza, predvsem kapitalsko gledano na temu mestu na podlagi svetovnih ocen. In sedaj, ko Slovenska nacionalna stranka pride z zakonskim predlogom, kako zadeve spremeniti, kako izboljšati stanje, slišimo s strani gospoda Školča, gospe Širce in podobnih, glasno govornikov s strani nekdanje vlade, kako poskuša Slovenska nacionalna stranka vse izničiti. Mogoče je res izničiti [[...]]
Kolega podpredsednik, amandmaji, razprava o amandmajih prosim.
Takoj bom povezal. Takoj bom povezal. Kako izničiti? Ja, izničiti vaše dosedanje delo, to je tisto delo, ki je Slovenijo potisnilo v ta moment, kjer se danes nahaja. In v povezavi z novo komisijo, ali ukinitvijo stare komisije, gospodje in gospe, v Nacionalni stranki nismo nikoli težili k temu, da bi ustanavljali komisijo zaradi komisije, da bi vsak navidezen problem reševali z neko navidezno komisijo, to je bila vaša praksa, to ni praksa Slovenske nacionalne stranke, nikoli ni bila praksa Slovenske nacionalne stranke. Mi težimo k nečemu novemu in to novo vam ponujamo v okviru zakona in to novo podpiramo v okviru predlaganega amandmaja. Poudarek je podpiramo. Seveda verjamem, da vas boli, ker bo prišel nek nov organ, ki bo lahko kontroliral tudi vse vaše početje, ne pa tako kot sedaj, ko ste bili zaščiteni in vas ni nihče v tej naši ljubi državi ni, žal, mogel dokazati ničesar. In dovolite, da se dotaknem v povezavi z obstoječem amandmajem govora gospoda Guliča. Omenil je dvakrat, da ne moremo pričakovati v enem letu pričakovanih učinkov. Ja, lepo vas prosim. Kakšna državna inštitucija ne da rezultatov v enem letu. Ali za vas pomeni, da resnično vse delate na super dolgi rok? Pomeni, da lahko učinki pridejo šele čez 10, 15, 20 let. In tu je zopet razlika med vami in nami. Vi zagovarjate rešitve, ki se bodo odvijale v naslednjih 20, 15 letih. Mi zagovarjamo rešitve, ki bodo prišle na plan danes in tukaj in to ponujamo skozi obstoječ zakon. In verjamemo, da vlada Republike Slovenije ponuja to skozi predlog amandmaja oziroma predlog sprememb. Gospodje, tu je bistvena razlika, zato ne obtoževati predlagateljev zakona k nečemu, recimo, nemoralnemu, kar sem mnogokrat oziroma dostikrat slišal po zvočniku, ampak poskušajte dojeti, vas čas je enostavno minil. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Tudi sam ne bom podprl amandmajev, kajti v to me preprečuje več vzrokov. Prvi vzrok so rezultati vseh dosedanjih preiskovalnih komisij. Morda so kaj našle, pripravile spise in jih potem založile nekam v omaro po anlogiji s sodnikom Železnikom, ali pa so se držali dejstva, da vsaka svinjarija še ni kaznivo dejanje. Kot neučinkoviti so bili morda zelo podobni liku iz stripov Alana Forda, in sicer iz urada za "traženje rude in gubljenje vremena". Potem ciljna populacija, ki so si je te komisije izbrale. Predvsem so obravnavale občinske svetnike. V zadnjem primeru so obravnavale 6.000 ljudi in največji grešniki, največji potencialni kršilci so bili občinski svetniki. Po izvajanju predhodnikov kolegov so jih tako prestrašili, da so celo nekateri odstopili oziroma bo za naslednje lokalne volitve težko dobiti kandidate. Pri tem so seveda velike ribe ostale nedotaknjene oziroma se o njih ni razpravljalo. Predvsem me je tudi zbodlo v zadnjem času način zbiranja podatkov. Podatki, ki so bili že na razpolago na inštitucijah smo jih morali še enkrat predložiti, in sicer prvo, ustreznost obrazcev. Dobili smo za cel fascikel raznih formularjev, ki jih je bilo treba izpolniti in morda so bili ustrezni edino trije štirje listi osebnih podatkov, kajti celi spiski, kamor naj bi vpisovali delnice in tako naprej, so bili brezpredmetni, ker taki multi milijonarji, ali pa neki Onasisi tukaj pač nismo. Poleg tega pa nikjer ni navedeno, kam je treba vpisati premoženje v nogavicah, premoženje na skritih računih, tega se ni videlo. Višek je bila fotokopija dohodnine, podatki o avtomobilu morajo tudi nekje biti v neki inštituciji, saj ga je vsako leto treba registrirati, podatki o posesti funkcionarjev so tudi v zemljiških knjigah in ustreznih ostalih dokumentih in jih je z lahkoto pridobiti. Zato ni treba, formular je debel kot manjši telefonski imenik, izpolnjevati in pošiljati komisiji. No, morda bi bilo treba tudi to omeniti. Kdo pa preiskuje komisijo, saj je znana nezakonitost v zvezi z novinarjem Rancem. Kdo je sploh njih preiskoval? Kje je zadeva obstala? Zaradi vsega naštetega amandmajev ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kovačič, potem pa gospod Zagorac.
Hvala lepa. Razprava je pokazala, da je ključni del tega zakona 4. člen. Pokazalo se je tudi, da je za stranko LDS največji motiv ta, da dosedanjo komisijo za vsako ceno oziroma na vsak način poskuša ohraniti. Govora je o neodvisnosti, o samostojnosti te komisije, glavni dokaz za to, da je ta komisija neodvisna in samostojna, je pa to, da to govori stranka LDS. Zelo zanimivo bi se bilo postaviti nazaj v čas, ko se je ta komisija oziroma ta zakon sprejemal. Takrat si je stranka LDS kot najmočnejši člen takratne vladajoče koalicije to komisijo pač postavila po svoji meri. Po svoji meri zato, da nadzira samo sebe, oziroma zato, da nadzira tedanjo vlado. Ko se je odločalo o sprejemu zakona in potem kasneje, ko se je sprejemala odločitev o članstvu te komisije, takrat je opozicija zelo odločno nasprotovala, tako zakonu kot tudi ustanovitvi komisije. Torej, če bi bila ta komisija, kot je bilo določeno v zakonu, tako neodvisna in samostojna, potem bi verjetno opozicija z odprtimi rokami to podprla in sprejela. Vendar temu ni bilo tako. To je bilo sprejeto na tak način, da je kljub nasprotovanju opozicije bila izglasovana odločitev. Torej, ob tem dejstvu govoriti o neodvisnosti in samostojnosti, mislim, da je zelo neresno. Seveda si je takrat LDS-ova vlada zaželela, da jo je postavila, ne glede na mnenje opozicije. Zdaj, ko je sama v opoziciji, pa govori drugače. Govori o tem, da je treba to komisijo zaradi interesa vseh, zaradi interesa tako koalicije kot opozicije postaviti, kar pa je verjetno veliko sprenevedanje. Ne nazadnje, če je po enem letu oziroma še več delovanja te komisije edini uspeh oziroma edini rezultat ta, da je zaradi teh birokratskih postopkov in zaradi pošiljanja teh formularjev s strani različnih funkcionarjev odstopilo šest, približno 60 občinskih svetnikov, potem mislim, da je to tudi rezultat, ki pove sam za sebe dovolj, zato ta amandma k 4. členu, ki je ključni del tega zakona mislim, da ne smemo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zagorac, potem pa je na vrsti gospod Peče.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni. Moj namen ni bil danes kaj dosti razpravljati, ampak so me pred govorniki predvsem iz Liberalne demokracije napeljali na to, da sem se odločil prijaviti k besedi. Kot je že bilo danes slišano v Slovenski nacionalni stranki smo nasprotniki tega, da se ustanavlja komisija na komisijo zato, da se nekaj odkrije. Nasprotniki predvsem, zaradi tega, ker smo se v prejšnjem mandatu, ko je bila vladavina na eni drugi strani, na strani Liberalne demokracije naučila, da se komisije ustanavljale za to, da se je nekaj prekrilo, da so se prekrila določena dejstva, do so se prekrile določene nepravilnosti. Slišali smo kar nekaj in če se navežem na amandma, prvi odstavek 4. člena, naloge po tem zakonu opravlja komisija za preprečevanje korupcije kot samostojen državni organ. Po svoje bom rekel, da nekako razumem prizadevanja Liberalne demokracije, da danes ta komisija ostane kot samostojen državni organ. S te strani smo poslušali tudi očitke o nenačelnosti poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in moram nekatere predgovornike popraviti, popraviti predvsem v smislu amandmaja, ki ste ga predlagali, se pravi, komisija kot samostojen državni organ. Nedolgo tega, mislim da par let nazaj je ravno predstavnik Liberalne demokracije, danes vodja poslanske skupine Liberalne demokracije v izjavi za javnost povedal, da korupcije v Sloveniji ni in da takšne protikorupcijske komisije v tej državi ne potrebujemo. Vmes je bilo nešteto prizadevanj takratne opozicije predvsem pa s strani Slovenske nacionalne stranke, da korupcija v Sloveniji je in da jo je treba zajeziti, ampak ne, takratna oblast, takratna 12 letna oblast tega ni želela slišati, ampak če se še malo spomnimo v zgodovino se lahko tudi spomnimo, zakaj ne. Afere kot so bile Rdeči križ, Elan, NLB Sigma, sklad za izgradnjo nove pediatrične klinike, Viator Vector, Falcon, Zbiljski gaj, zavarovalnica Triglav pa še nekaj bi jih lahko naštevali so tiste, za kaj gospodje v Liberalni demokraciji niste želeli ustanoviti samostojne komisije kot državnega organa, takrat ga niste želeli, enostavno vam ni bil interes, seveda ne, polnila je žepe in če bi taka komisija obstajala, bi ti žepi bili malo bolj prazni. Danes se nekako oglašate tukaj kot največji zagovorniki protikorupcije, proti ne vem česa, ko ste v bistvu v tej državi pobrali kar se je pobrati dalo.
Gospod Zagorac, lepo prosim, brez medsebojnega obtoževanja in skoncentrirajte svojo razpravo k amandmajem k 4. členu, lepo prosim.
Jaz samo obrazlagam zakaj [[...]]
Mislim, da gre vaša razprava preširoko [[...]]
Da je pa danes ta komisija potrebna, pa zakaj takrat ta komisija ni bila potrebna. Razumem vas, dokler ste imeli svojo korist se vam ta komisija pač enostavno ni zdela potrebna. Danes pa na vse pretege se trudite tukaj imeti neko komisijo, kot neodvisen organ. Komisijo, proti korupcijsko komisijo imamo že v državnem zboru, ljudje, ki jo sestavljajo so dobili mandat od ljudi, kar pomeni, da so dobili mandat na temelju najvišjega predstavnika demokracije, to je ljudi v tej državi. Če vi ne zaupate ljudem, ki so vas izvolili, vam lahko samo rečem, konec ali pa škoda vas je. Hvala.
Hvala. Podpredsednik Peče, potem pa gospod Zagorac, pardon Barovič.
Hvala. Jaz mislim, da ste v osnovi nepravično prekinili kolega Zagorca, ko je poskušal vsaj po moji oceni na zelo kvaliteten način prikazati sistem v naši državi, predvsem pa miselnost nekaterih o tem državnem zboru. Predsednik ene izmed opozicijskih strank, v našem primeru Liberalne demokracije Slovenije je pred letom in nekaj meseci dejal, korupcije v tej državi ni. Spomnite se poslanci, ki ste bili v prejšnjem mandatu skupaj z mano, ko smo poskušali iz opozicije vpeljati in po dolgem boju nam je uspelo, da smo izbojevali tudi zasedanje okoli izredne seje v povezavi z klientalizom, pranjem denarja in korupcijo. Gospodje in gospe, ravno vi, ki ste danes najglasnejši ste takrat na velik meh vpili, da tega v Sloveniji pač ni, da je Slovenija poštena, čista država. Ampak poglejmo kaj zagovarjate danes v vašem amandmaju. V vašem amandmaju zagovarjate nek inštitut, eden izmed mnogih, ki ste jih v vaših preteklih deset in nekaj letih ustanovili, katere rezultat je nula. Se popravljam, katere rezultat je samo en, to je to, da so na toliko in toliko sto naslovov razposlali obrazec, razposlali obrazec in to imenujete boj proti korupciji. Medtem, ko je že v obdobju te komisije samo ena izmed predstavnic, pa da se ne bom odmikal in razširjal vsebine, Liberalne demokracije bilo jasno povezana povezava s kinoteko. Lahko konkretno, da ne boste ugibali kdo je to gospa Širca, ampak jo je dejansko šele ta vlada pozneje naredila na temu mestu red in pa pravičnost. In ravno vi upate reči, da Slovenska nacionalna stranka, ki hoče takim ljudem, kot ste vi, gospa Širca, stopiti na prste, reči, da poskušamo doseči kontra učinek, lepo vas prosim, daleč od tega. V letu in nekaj mesecev je obstoječa komisija razposlala obrazce, če imenujemo to boj proti korupciji, gospodje in gospe, potem je boljše da ničesar v tej naši državi nimamo. Dejansko roko na srce, pokazalo se je, da je boj proti korupciji v naši državi neučinkovit. Korupcija je tu, po vsej verjetnosti je v državnem zboru. Prejle sem celo povedal nekaj primerov. Ampak ne se bojevati proti njej na način, kot ste bili to vajeni 10 in nekaj let. Ponujamo vam nekaj novega, zato nikakor ne smemo sprejeti dopolnila Liberalne demokracije. Dopolnilo Liberalne demokracije nas bi privedlo nazaj tja, kamor smo bili, da nas bi postavljali v sam svetovni vrh potencialne korupcije. In pa seveda, udejanjanje korupcije. To je problem. Če ni šlo po tej poti kot ste jo predlagali vi, pa pustimo razlog zakaj, ali je bilo to namerno pot neučinkovitosti, v kar jaz močno verjamem, ali je bila to le zgolj recimo slab prijem vladavine Liberalne demokracije. Poskusimo nekaj novega, poskušajmo v tej smeri, da končno ustanovimo en organ, v katerem bo centralno odločanje, kar pomeni, da bo imelo pristojnosti, ta organ se kasneje ne bo mogel sklicevati na to, kar se danes sklicujete, da navkljub polni proračunski malhi, videti moramo, da obstoječa tako imenovana protikorupcijska komisija ima velike proračunske prihodke. V zameno za te proračunske prihodke, kot sem povedal in tretjič bom povedal, upam, da bo zadoščalo zadnjič, je edini rezultat razpošiljanje obrazcev, razpošiljanje obrazcev in še tu se je potem našel po moji oceni sicer spoštovanja vreden pravni strokovnjak, ki je to izpodbijal. Torej stvari so se odvijale z levo roko in prav tako po oceni Slovenske nacionalne stranke na način, ki je ščitil vas. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Peče, samo morda komentar. Približno oziroma točno uro in pol vodim sejo in večino energije in napora vlagam v to, da bi razpravo zožil samo na amandmaje k temu 4. členu, zato mislim, da nisem nič kaj nepravično ravnal v primeru kolege Zagorca. Je pa težko. K besedi vabim še gospoda Baroviča, ki je ta trenutek zadnji med razpravljavci.
Hvala predsedujoči. Jaz bom zelo konkreten. V amandmaju k 4. členu, ki ga vlaga Liberalna demokracija Slovenije, je četrti odstavek, ki pravi: predsednik, namestnik predsednika in člani komisije morajo imeti vsaj univerzitetno izobrazbo. Prav, če je temu tako. Najmanj deset let delovnih izkušenj. Dobro, ne kje ne zakaj, dvomim v to zahtevo, ampak tudi ta naj bo. Bistvo 4. odstavka 4. člena amandmaja pa je: in morajo biti osebe vredne javnega zaupanja za opravljanje funkcije v komisiji. Kdo bo določil, ocenil in rekel, da je ta dotična oseba vredna javnega zaupanja, še posebej navezujem pa na 14. odstavek, ki je pa v tem amandmaju tej osebi vredni javnega zaupanja, postavljamo komisijo znotraj državnega zbora, da bo tej osebi vredni javnega zaupanja dihala za ovratnik. Mislim, če pa to ni neumnost, potem pa oprostite, na tem svetu ni nobene neumnosti več. Zahtevamo, v četrtem odstavku zahteva Liberalna demokracija osebo vredno javnega zaupanja, 10 let delovnih izkušenj, najmanj univerzitetno bla bla bla, v 14. odstavku pa postavlja komisijo državnega zbora, da tej osebi, ki je vredna javnega zaupanja, diha za ovratnik in jo nadzira. Zamislite si malo.
Hvala lepa. Gospa Širca, žal vam ne morem dati besede, ker se replika všteva v čas razprave. Hvala lepa za razumevanje. Torej sprašujem, če bi še kdo želel razpravljati o dveh amandmajih, ki sta vložena k 4. členu? Gospod Peče.
Jaz bi še enkrat poudaril težnjo poslanskega kluba Liberalne demokracije. Težnjo poslanskega kluba Liberalne demokracije so zopet multiple komisije za reševanje enih in istih, še pred letom dni po njihovi oceni neobstoječih pojavov v naši družbi. Torej pred letom dni korupcija v naši državi še ni obstojala. To so bile besede predsednika vlade, tedanjega in današnjega, vodje poslanske skupine Liberalne demokracije. In skupina ljudi, ki zvesto sledi tej vodji poslanske skupine, bi danes ustanovila za pojav, ki ne obstoja, dve komisiji. Prvo kot tako imenovan samostojni organ, ki bi nadaljeval in letno razpošiljal, izključno razpošiljal, ničesar drugega in verjetno tudi sprejemal, se opravičujem, podatke s strani občinskih funkcionarjev. V zameno za to bi dobil sto in nekaj milijonov slovenskih tolarjev. Po drugi strani pa bi še zmeraj imeli tako imenovano državnozborsko komisijo, ki bi služila sama sebi. To je načrt Liberalne demokracije in to je vsebina amandmaja k 4. členu. Zato v Slovenski nacionalni stranki pravimo, če resnično želimo usmeriti naše aktivnosti, naše težnje v boj zoper korupcijo, v boj zoper povezane osebe, kot sem maloprej povedal, na primer, gospe Širce in kinoteke, potemtakem amandmaja k 4. členu nikakor ne smemo sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, tokrat resnično zadnjič. Vendar ne morem, da ne bi omenil še ene, oprostite izrazu, pod narekovaji, neumnosti s strani Liberalne demokracije, ko v drugi odstavek 4. člena zapiše: "Sredstva za delovanje komisije se zagotavljajo v proračunu Republike Slovenije na predlog komisije. Komisija samostojno odloča o porabi proračunskih sredstev." Milijarda je tista, o kateri govorimo. Milijarda je tista, s katero bi ta komisija razpolagala. In dosedanje samostojno trošenje te komisije, ki bi celo opravičevalo naziv trošenje, je bilo, da je razpošiljala, kot smo danes že slišali, obrazce za prijavo premoženja posameznega državnega funkcionarja. Pa še tam ni bila varčna, čeprav se država trudi biti varčna. Iz lastnih izkušenj vam lahko povem, da sem dobil obrazce na tri naslove, prvi je bil državni zbor, drugi je bil domači naslov in tretji je bila mestna občina Maribor. Na tri naslove sem dobil obrazce za prijavo svojega lastnega premoženja! In to je varčevanje države? To je način varčevanja, kot ga uveljavlja Liberalna demokracija. Zato bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Zopet opazka: določeni močni izrazi tudi pod narekovaji ne izgubijo svojega žaljivega podtona. Zato bi prosil za [[...]]Gospod Ziherl.
Hvala lepa. Tudi sam bi potrdil to nevarčnost, saj sem tudi sam dobil obrazce na štiri naslove, po mailu, v državni zbor, na občino in domov. Hvala. Pa še to, to kaže na [[...]]
Gospod Ziherl, nisem vam dal še enkrat besede. Lepo prosim! Lahko še enkrat pokažem na poslovnik, kjer pišejo vsa pravila. Lepo prosim, da se jih držimo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je razprava o amandmajih k 4. členu zaključena. V razpravo dajem [[...]]Gospod minister, bi želeli zdaj besedo? Gospod minister ima besedo, ker se lahko prijavi, kadar pač želi. Prosim.
Hvala lepa. Saj bom zelo kratek, samo dve, tri točke.
Lepo prosim za posluh, samo dr. Virant ima besedo.
Hvala. Prvič, ugotavljam, da dimna zavesa učinkuje še vedno. Namesto da bi danes uro, dve, mogoče tri posvetili nekaterim temam, ki so v tem zakonu res zanimive in res pomembne, kot je recimo vprašanje javnosti premoženja funkcionarjev, kjer gre zakon tako daleč v odprtosti in transparentnosti, kot mislim, da nobena druga evropska država ni šla, namesto tega razpravljamo o komisijah, o tem, ali bo ta ali ona ali tretja komisija opravljala neke naloge, ki jih je po zakonu pač treba opravljati. Druga zadeva. Prisotno je zelo veliko blefiranja. Jaz ne verjamem, vsaj za večino ali pa za vse tiste, ki ste razpravljali o tem, kako sedanja komisija preprečuje korupcijo, da v to dejansko verjamete. Dr. Gantarju direktno repliciram. Jaz ne verjamem, imam ga za pametnega človeka in ne verjamem v to, da ta komisija dejansko preprečuje korupcijo, kajti ta komisija se ukvarja z nezdružljivostjo javne funkcije, ukvarja se z omejitvami glede daril, seznami daril in ukvarja se z zbiranjem, kot je bilo že večkrat rečeno, obrazcev, na katerih funkcionarji prijavljajo premoženje. Ta komisija se ne ukvarja s primeri korupcije. Kajti s primeri korupcije se ukvarjata policija in tožilstvo. Če ta komisija dobi v svoje roke prijavo, informacijo o sumu nekega koruptivnega dejanja je njena edina možnost, da to preda policiji ali tožilstvu. In danes nisem slišal, niti na matičnem delovnem telesu, da bi kdo mislil, da bi bilo prav, da bi tej komisiji dali pristojnosti neke vrste para policije ali para tožilstva, torej neke vzporedne tožilske organizacije. Če kdo misli, da s tovrstnim birokratiziranjem, kot se ukvarja pod okriljem komisije dejansko preprečujemo korupcijo, potem se hudo moti, čeprav še enkrat pravim, mislim, da gre bolj ali manj za blef. Očitek, da želimo preprečiti nadzor. Najprej moram ostro odreagirati na podtikanje, da sem izjavil, da ta vlada nadzora ne potrebuje. jaz sem rekel, da se ta vlada nadzora ne boji. Vsaka vlada potrebuje močan in učinkovit nadzor. Drugo je, če rečem, da se nadzora ne boji. S tem hočem povedati, da z nadzorom ni nobenega problema. In spet bom rekel, jaz ne verjamem, da verjamete, da se s prenosom nalog te komisije na državnozborsko komisijo za eno samo malenkost zmanjšuje možnost nadzora nad oblastjo. S tem zakonom dajemo opoziciji to moč v roke, da ima večino v komisiji, da vodi to komisijo, ki se ukvarja s stvarmi, s katerimi se danes ukvarja tako imenovana komisija za preprečevanje korupcije. Opravljajte ta nadzor, izrabite to priložnost, opravite delo za katero ste kot opozicija plačani. Glede verodostojnosti mislim, da je stvar dovolj jasna. Prejšnja koalicija, prejšnja vlada je vzpostavila neko komisijo, ki jo je imenovala po svoji volji z navadno večino v državnem zboru. Mimogrede, jaz sem takrat ustanovitvi takšne komisije in takšnemu zakonu nasprotoval še kot državni sekretar na notranjih zadevah. In sedaj mislite, logično je in pričakovati bi bilo, da bo taka komisija, ko jo imenuje neka večina do te večine najbrž nekoliko bolj prijazna, kot pa do koga drugega. In sedaj pričakujete, da bo ta ista komisija delovala naprej, verjetno še vedno nekoliko bolj prijazno do tistih, ki so jo imenovali in nekoliko manj prijazno do onih drugih. Mi pa želimo, da se tisti nadzor, ki je smiseln, premoženje, darila, nezdružljivost funkcije, opravlja v državnem zboru, v komisiji, ki deluje odprto, transparentno, demokratično in v kateri ima opozicija predsednika in večino. Če bi se res bali nadzora, ali bi potem poverjali oziroma omogočali večino v tej komisiji opoziciji?
Hvala lepa. Kot rečeno nadaljujemo z razpravo k 4.b členu, in sicer imamo amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Kdo želi besedo? Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 10. člen in amandmaja poslanske skupine oziroma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije in poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Gospod Kovačič.
Hvala lepa za besedo. Torej to besedilo amandmaja je popolnoma nepotrebno, kajti že s sedanjim besedilom je ta cilj dosežen, kot se ga želi s tem amandmajem doseči. Namreč, določilo 10. člena drugega odstavka, ne glede na to, da to, kar je tukaj predlagano ni zapisano, to dejansko že upošteva. Poleg tega pa bi v primeru, če bi želeli to zapisati v 10. člen bi morali to isto zapisati tudi v 7. člen tretji odstavek in zato je tak predlog amandmaja popolnoma nepotreben, ker ničesar ne spreminja ali dopolnjuje že obstoječi tekst. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Peče.
Hvala za besedo. Jaz bi izpostavil eno vprašanje, prosil bi ministra, da mi kasneje odgovori. Minister je v okviru svojega odgovora na amandma k 4. členu odgovoril o večinskem vodstvu tako imenovane opozicije v omenjeni komisiji, pa bi prosil, če mi v okviru torej amandmaja pod zaporedno številko 2, kje dejansko piše, da ima opozicija večino v omenjeni komisiji? Kolikor za enkrat, poudarjam za enkrat, v okviru poslanske skupine SNS ocenjujemo piše: "Za opravljanje nalog po tem zakonu in za izvajanje nadzora nad izvrševanjem določb tega zakona je pristojna komisija državnega zbora, ki jo sestavlja predsednik, podpredsednik in 5 članov." Zato bi vas samo vprašal po razmerju, katerega ste malo prej določili. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Virant, beseda je vaša.
Hvala. Ja seveda bistvo amandmaja je v tem, da spreminja število članov komisije, ki je bilo prej, predsednik, podpredsednik plus 6 članov torej skupaj 8, sedaj je, predsednik, podpredsednik in 5 članov torej skupaj 7, pri čemer v nadaljevanju v drugem stavku ta isti odstavek pravi, da predsednik, podpredsednik in člane imenuje državni zbor izmed poslancev pri čemer mesto predsednika in treh članov komisije, kar pomeni, skupaj 4-ih članov komisije pripada opoziciji, predsednik in trije člani, to je skupaj 4 od 7-ih članov, je to večina.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ni več razpravljavcev. Gospod Kos po poslovniku in po pravilih žal ne smete biti prisotni v dvorani, hvala lepa. Se opravičujem pač taka so pravila in kot predsedujoči jih moram spoštovati. V razpravo dajem 11. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Naj vas samo opozorim, da je bil vložen tudi dopolnilni amandma omenjenih poslanskih skupin in sicer črtanje tretjega odstavka, vse ostalo ostaja isto. Želi kdo besedo? Hvala lepa. Ugotavljam, da nihče. Zaključujem razpravo o tem amandmaju in 11. členu. V razpravo dajem 19. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Želi kdo besedo? Zaključujem razpravo. Hvala lepa. V razpravo dajem 20. člen in amandmaja poslanske skupine LDS ter poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Kdo želi besedo? Gospod Peče.
Spoštovani! V povezavi z vsebino predloga zakona in v povezavi s citatom iz naslova spremembe 20. člena, to je iz svojih uradni dolžnosti bi rad s strani ministra samo dobil informacijo o podvajanju vloge komisije v okviru sodnega sveta. Ali si je vlada Republike Slovenije v okviru amandmajev, ki jih je podala na predlog zakona, predstavljala, da bi sodni svet predstavljal nadnadzorstveno komisijo nad državnozborsko komisijo. Dejstvo je, da v okviru, vsaj poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke zagovarjamo izključno eno komisijo. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ni več [[...]]Gospod minister, želite vi besedo? Prosim lepo.
Hvala lepa. Torej tukaj gre za amandma, pravzaprav ne gre za amandma vlade, ampak za amandma na dopolnjen predlog zakona, ki so ga vložile poslanske skupine in je reakcija, opozorilo zakonodajno-pravne službe. Gre pa za to, da se naloge, ki jih sicer za ostale funkcionarje komisija državnega zbora, za funkcionarje sodne veje oblasti opravlja sodni svet ne nad državnozborsko komisijo, ampak nad sodniki kot funkcionarji.
Gospod Peče.
Verjamem, da je prav, da si določene nejavnosti razčistimo sedaj in pa tukaj. Torej če vas jaz prav razumem, gospod minister, torej velja, da so pristojnosti zelo ločene. Torej da nimamo prioritetne in sekundarne vloge oziroma nadrejene in podrejene vloge. Hvala za pojasnilo.
Gospod minister, želite še vi besedo? [[Ne.]] V tem trenutku ne želite. Hvala lepa. Torej, če ni več razpravljavcev k temu amandmaju in 20. členu, zaključujem razpravo. Prosim lepo, vzdržite še nekaj členov in razprava bo končana. Prehajamo na 23. člen in na amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju in o tem členu? [[Nihče.]] Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Na vrsti je 24. člen in amandmaja poslanske skupine LDS in poslanskih skupin SDS, NSi in SLS. Želi o teh dveh amandmajih kdo razpravljati? Gospod Kovačič.
Hvala lepa. Amandma LDS-a k 24. členu pomeni željo predlagateljev, da poskušajo uveljaviti rezervni scenarij in vse tisto o čemer smo prej govorili pri členu 4, želijo skozi stranska vrata pripeljati nazaj notri. Iz tega vidika je ta amandma nesprejemljiv. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 24. členu in prehajam na 25. člen in dajem v razpravo amandma poslanske skupine LDS. Kdo želi besedo? Nihče. Hvala lepa. Zaključujem razpravo in še zadnji člen, 26. člen in ponovno amandma poslanske skupine LDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Kovačič.
Hvala lepa. Tukaj gre za isto, kot sem povedal že prej pri 24. členu, s tem, da je to pa v bistvu ta še tretji rezervni scenarij. To je še čez bolj stranska vrata pripeljati tisto nazaj, kar smo govorili že pri členu številka 4, zato je tudi ta predlagani amandma nesprejemljiv. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo tudi k 26. členu in omenjenemu amandmaju. Kot že večkrat rečeno, bomo o amandmajih v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, to bo čez pol ure in sicer ob 18.20 uri, ponavljam ob 18.20 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega rega, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.20 oziroma dvajset minut čez šesto.
Hvala, da ste se točno odzvali na začetek prekinjene seje. Pred nami je še glasovanje o predlogih odločitev. In sicer prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - na vprašanja poslank in poslancev. Preden preidemo na glasovanje, sledi standardno opozorilo. Prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka, kar pomeni, da se glasovanje lahko opravi. Prvo bomo glasovali v skladu s predlogom poslanca Ljuba Germiča o naslednjem predlogu sklepa. Preberem. Državni zbor na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje Ljuba Germiča v zvezi s privatizacijo na področju zdravstva. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Germič, prvo v imenu poslanske skupine potem pa, če bi želel še kdo v svojem lastnem imenu.
Hvala lepa za besedo. Torej v okviru predstavitve stališča poslanske skupine bi rad ponovno opozoril na to, da bi razprava o tem vprašanju omogočala odvrniti vse dileme in pojasniti ali so modeli privatizacije, kot je primer dr. Bitenca, znani v Evropi, kajti strokovnjaki govorijo, da temu ni tako. Kajti dosedanje koncesije so se podelile tako, da so tisti zapustili javni zavod, opremili lastno ordinacijo in se nato vrnili v mrežo javnega zdravstva. Dr. Bitenc je odnesel del programa koncesije kliničnega centra, ki se je s tem odpovedal svojemu delu programa, kar pomeni, da je dr. Bitenc prevzel program, ki je vezan na bolnišnico, vezan je na ustanovo, vezan na ekipo. In prepričan sem, da bi vprašanja, kaj pomeni to v nadaljevanju ali kaj se bo zgodilo, če bo po tem vzorcu odhajal kirurg za kirurgom, kakšni bodo odgovori do osebja, ki bo pri tem ostajalo, kakšni bodo pri tem kriteriji? In prepričan sem, da bi v razpravi lahko dobili odgovore, da je podelitev koncesije dr. Bitencu premišljena, konsistentna, temelji na strateškem dolgoročnem konceptu uvajanja koncesij in zasebništva v zdravstvo. Hkrati bi lahko bodili tudi odgovore, poglobljene odgovore na to, ali takšna koncesija ne pomeni razdiranje sedanje mreže zdravstvenih storitev in ali rešitve ne gredo v škodo bolnika, kajti nimamo odgovora na vprašanje kakšen je odnos do bolnika v primeru zapletov pri zdravljenju, kdo bo financiral te zaplete, kakšno bo ravnanje, če bo prišlo do finančnih težav pri uresničevanju pravic oziroma plačil za zdravila, krvi in drugo. Drugo bi lahko dobili jasen odgovor na to, kaj pravi predsednik vlade, da se s tem skrajšajo čakalne vrste. Za to nimamo nobenega argumenta, nobenih kazalcev in prav gotovo bi v razpravi dobili argumente in kazalce, odgovor na to vprašanje.
Prosim, prosim za malo posluha!
Prav gotovo bi podpora za razpravo omogočila dobiti odgovor na vprašanje, ali res gre za oškodovanje davkoplačevalcev, ali in na kakšen način je prihajalo do konfliktov interesov. Ne nazadnje pa bi razprava o tem vprašanju omogočila tudi ministrstvu za zdravje predstavitev svojega koncepta ravnanja do takšnih pobud, o učinkovitosti ravnanja ministrstva, ki je v enem dnevu, ko je dobilo soglasje oziroma mnenje zdravniške zbornice, izdalo tudi koncesijo. Kajti prepričani smo, da bo takšno ravnanje pri ministrstvu za zdravje zaslediti tudi v prihodnje. Torej, obračam se na kolegice in kolege za podporo mojemu predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glas želi obrazložiti tudi gospod Peče, in sicer v imenu poslanske skupine. Prosim.
Spoštovani prisotni! Tudi v Slovenski nacionalni stranki se strinjamo z vsebino vprašanja, ki ga je na vlado naslovil poslanski kolega Germič. Radi bi pa poudarili, da ima vprašanje lahko širše dimenzije, zato bi radi pridobili s strani vlade kot kvalificiranega sogovornika na tej razširjeni razpravi predvsem odgovore na širšo dimenzijo. Po oceni Slovenske nacionalne stranke, tako na lokalnem nivoju kot na republiškem, torej državnozborskem, smo prepričani, da so koncesijske dejavnosti, tako izhajajoče iz zdravstvenih domov kot primarne zdravstvene dejavnosti, v kaotičnem oziroma neurejenem stanju. Kot tudi gledano širše, samo vprašanje koncesij je bilo sproženo večkrat s strani posameznih poslancev, med njimi tudi poslancev Slovenske nacionalne stranke, ker vemo, da v okviru krovne slovenske zakonodaje še zmeraj čakamo na tako imenovani krovni koncesijski zakon. Vemo, da bi morale koncesijske dajatve predstavljati enega izmed tako imenovanih osnovnih proračunskih virov. In prepričani smo, da bi skozi to debato lahko vsaj tokratni vladi - prejšnji vladi tega žal nismo mogli prikazati - prikazali pomembnost tako imenovanega koncesijskega zakona. Po prepričanju Slovenske nacionalne stranke bi razprava, ki jo predlaga kolega Germič, tako na področju zdravstva kot na področju širše koncesijske dejavnosti, pripomogla ne samo k urejanju razmer na področju določenega segmenta v okviru prebivalstva, ampak tudi k uveljavitvi tako imenovanega javnofinančnega položaja. Zavedati se moramo, da so koncesijski prihodki eden izmed konstantnih virov prihodkov občinskih proračunov kot tudi državnega proračuna, torej osnova javnih financ. Zato v Slovenski nacionalni stranki apeliramo na vse tiste, ki tangirajo oziroma težijo k uravnovešenim proračunskim prihodkom, gledano skozi aspekt javnih financ, da podprejo zamisel o razširjeni debati in s tem podprejo na nek način pritisk na vlado, da pristopi k zakonu o koncesijski dejavnosti v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Glas želi obrazložiti še gospod Kontič, predvidevam, da v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Ja, spoštovani gospod podpredsednik, v imenu poslanske skupine. Tudi poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo predlog, ki ga je predlagal gospod Ljubo Germič, vsekakor podprli. Ni prvič, da v tem državnem zboru govorimo o problemih podeljevanja koncesij. Pred poletnimi počitnicami smo tudi v poslanski skupini Socialnih demokratov na predsednika vlade naslovili ustno vprašanje v povezavi s podeljevanjem koncesij, pa je takrat odgovoril, da tozadevno področje ni dobro urejeno, da ga je treba spremeniti in da bomo to storili s soglasjem. Zdaj ugotavljamo, da se brez tega soglasja, brez spremembe zakonodaje, koncesije podeljujejo naprej na sekundarnem nivoju in prepričani smo, da to ne more in ne sme postati podeljevanje koncesij po odločitvi ministra. To je lahko tudi samovolja. Podeljevanje koncesij je tudi v poslanski skupini Socialnih demokratov [[...]]
Prosim še malo potrpljenja.
[[...]]pereče vprašanje, tudi zaradi tega, ker se koncesije podeljujejo na način, da nekdo koncesijo zahteva, pa jo potem pridobi, ne da smo pred tem opravili analize, podrobne analize, ki bi nam pokazale rezultate podeljevanja teh koncesij oziroma uvajanja zasebništva v zdravstvu. To analizo želimo vsekakor pridobiti, preden se bomo lahko na podlagi tega odločali o nadaljnjem podeljevanju koncesij. To podeljevanje koncesij na sekundarnem nivoju, ki se sedaj dogaja s strani ministrstva za zdravje oziroma ministra za zdravje, pa je vsekakor zaskrbljujoče. Nanj opozarja tudi stroka in posamezniki, ki se s tem ukvarjajo. Zato je bilo tudi pismo naslovljeno ministru Bručanu. Žal tega odgovora še nisem prejel. V poslanski skupini smo prepričani, da bi obravnava tega vprašanja na seji državnega zbora pomenila tudi možnost, da konkretno spregovorimo o podeljevanju koncesij na področju zdravstva in da omogočimo tudi ministru za zdravje, dr. Bručanu, ki včeraj ni imel priložnosti odgovarjati na to vprašanje, da se tudi on s svojimi sodelavci vključi v to razpravo in pove načrt oziroma predvidevanja, ki jih ima za prihodnje. Na koncu naj povem še, večkrat je bilo omenjeno, da so prejšnje vlade podeljevale koncesije. Prejšnja, v kateri smo bili tudi Socialni demokrati, je k temu pristopila zelo z rezervo oziroma z omejenimi možnostmi, zdaj pa smo priča pospešenemu podeljevanju koncesij.
Hvala lepa. Želi še kdo v imenu poslanske skupine, potem pa prehajamo na individualno obrazložitev? Če ne, potem gospod Zagorac, v lastnem imenu.
Hvala lepa. Spoštovani prisotni! Hvala za besedo. Tako kot je že bilo povedano, bom tudi sam, tako kot poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, podprl predlog o razširjeni razpravi glede podeljevanja koncesij na področju zdravstvene dejavnosti, ki jo je predlagal poslanski kolega Ljubo Germič. Koncesije same po sebi so zelo pereča zadeva. Predvsem so pereča na področju zdravstva. Mislim in prepričan sem, da zaradi tega, ker vemo, da v določeni meri vsaj v naši državi povzročajo neke vrste razslojevanje ljudi. Nekdo si pač lahko privošči, da gre k zdravniku koncesionarju, drugi, bom rekel, revnejši sloj, ki ga je vedno več, na žalost, v tej državi, pa si tega ne more privoščiti. Glede na to in glede na način, na katerega je bila koncesija podeljena, da ni minilo niti 24 ur od zahteve do podeljevanja koncesije, upam, da ni nobenega političnega vpliva. Političnega vpliva na področju zdravstva si ne želi nihče tako ne v tej državi kot upam, da tudi ne v tem državnem zboru. In ravno zato, da bi lahko minister za zdravje, gospod Bručan, pojasnil in nam razložil, da dejansko ni šlo za politično motivirano podeljevanje koncesije, si želim, da bi opravili širšo razpravo in zato upam, da bodo tudi poslanci vladajoče koalicije podprli predlagani predlog. Hvala.
Hvala lepa. Bi želel še kdo obrazložiti glas. Magister Cvikl.
Zdravstvena blagajna je nedvomno ena od točk, ki premalo pogosto pridejo v razpravo v državni zbor, zato je treba podpreti predlog poslanca gospoda Germiča. S tem bi ob koncu leta 2005, ko je pravzaprav že zelo znano, kako se bo zaključilo prvo leto zdravstvene blagajne nove vlade, lahko izvedli tudi ustrezno primerjavo med letom 2004 in 2005, predvsem pa se pogovorili o tistem, kar je verjetno ključno vprašanje: Ali bomo Slovenci in Slovenke uspeli v času mandata te vlade še vedno imeti ustrezno zdravstveno varstvo ali pa nam bo ponujen slovaški model? Slovaški model v zdravstvu je zelo enostaven. Obstaja sicer primarno zdravstvo, vendar v njemu ni zdravnikov. Obstaja zdravstvo na ravni tako imenovanega sekundarja in terciara, vendar v njem ni mogoče na breme zdravstvenega zavarovanja izvajati operacij. Zato je eden velikih vzrokov revščine, ki se dogaja na Slovaškem, in to je model, ki ga ponuja sedanja vladajoča koalicija, v tem, da ljudje svoje prihranke namenjajo za varovanje zdravja. Republika Slovenija je uspela [[...]]
Prosim za posluh.
[[...]]v petnajstih letih ohraniti ustrezen nivo zdravstvenega varstva in osem, devet procentov bruto domačega proizvoda racionalno uporabljati. To bi pokazali podatki za leto 2004. Za leto 2005 žal temu ni več tako in s tem, kar se dela s tako imenovano bručanizacijo zdravstvenega varstva, bomo končali brez elementarne ustavne pravice, pravice do solidarnosti v zdravstvu. Zato predlagam, da podprete ta sklep.
Hvala lepa. Gospod Germič v svojem imenu? Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi želel pojasniti v lastnem imenu še dodaten argument, zakaj podpora k tej razpravi. Ko smo v proračunski razpravi na odboru za zdravstvo razpravljali o načrtih za 2006, 2007, smo razpravljali tudi o upadu sredstev v zdravstveni blagajni in o problemu nacionalnega programa zdravstva. Na eni strani zmanjšanje sredstev, na drugi strani brez nacionalnega programa se postavlja veliko vprašanje o strategiji podeljevanja koncesij. Glede na to, da minister Bručan napoveduje rešitev v zasebništvu, se skozi ta vprašanja postavljajo naslednja vprašanja: Kako zagotavljati učinkovitost, kakovost in skozi to tudi kako skrajšati čakalne vrste? Seveda bilo je rečeno, da bo podeljevanje koncesij omogočilo zmanjšanje čakalnih vrst. Jaz bi seveda tukaj opozoril, da efekt povečanja sredstev v zdravstveni blagajni, gre za spremembo zakona o davčnem postopku, gre za enkraten efekt, gre za priliv petih milijard, gre za dodatne programe. In zdi se mi, da bi razprava o tem vprašanju odgovorila tudi na to, kakšna bo strategija za zagotavljanje kakovosti, učinkovitosti zdravstva, in dala tudi tukaj nove poglede, odgovore na ta vprašanja. Zato se mi zdi smiselno, da tudi skozi to vprašanje podpremo to razpravo in dobimo odgovore, kajti nacionalnega programa na področju zdravstva ni na vidiku in zato je treba tudi parcialno obravnavati ta vprašanja, da ne bo prišlo do padca kakovosti na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič.
Hvala. Jaz bi spoštovane kolegice in kolege iz koalicijskih vrst prosil, naj razmislijo o predlogu. Videlo se je tudi pri obravnavi proračuna na odboru za finance, da dejansko so nekatere stvari na področju zdravja sicer lahko dobro mišljene in usmerjene, vendar prehitre. Zato razmislimo in podprimo ta predlog, da naredimo razpravo, da vidimo, pred nami je tudi tako imenovani "Public Private Partnership", katerega zakonodaja prihaja in kjer moramo biti vsi pripravljeni. Pred nami je ogromno dejstev, ki spreminjajo prehitro za navadne ljudje politiko zdravljenja na primarnem in sekundarnem nivoju, da ne govorimo še kako drugače. Zato predlagam, da ni nič slabega, če se v okviru predloga, ki je bil dan, dejansko opravi razprava in da enkrat za vselej razčistimo stvari, kako se bodo na področju ministrstva za zdravje in na področju zdravja, ki velja za 2 milijona Slovencev, te stvari razvile. Kolegi in kolegice podprimo ta predlog!
Hvala lepa. Gospod Peče, tokrat v svojem imenu.
Spoštovani! Dovolite, da nadaljujem misel, kjer je kolega Germič končal. Po moji osebni oceni ne gre samo za vprašanje dviga povečanja kvalitete zdravstvenih storitev, da bi s tem samo povečali dvig kvalitete zdravstvenih storitev, če bi koncesijsko dejavnost enkrat razčistili predvsem v primarnem zdravstvu. Po naši oziroma po moji oceni gre predvsem za ohranitev kvalitete zdravstvenih storitev v primarnem sektorju. Bojim se, da je ravno zadnje dogajanje v primarnem zdravstvu povzročalo upadanje storitev oziroma kvalitete storitev v primarnem zdravstvu. Po naši oceni bi lahko s tovrstno razpravo pripomogli k temu, da bi preprečili upad storitev, kvalitete storitev v primarnem zdravstvu, s tem ko odtekajo posamezne zdravstvene dejavnosti iz okvira tega sektorja na podlagi koncesije v privatno sfero in ne ostajajo, v tako imenovanih zdravstvenih domovih. Hvala.
Hvala lepa. Ne vidim nobene roke več, kar pomeni, da lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za predlog sklepa je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Zbor predlaganega sklepa ni sprejel. V skladu s predlogom poslanca Mirana Potrča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janša na poslansko vprašanje Mirana Potrča v zvezi z obveznostmi države po zakonu o denacionalizaciji." Želi kdo obrazložiti glas najprej v imenu poslanske skupine? Gospod Potrč.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predsednik vlade gospod Janez Janša je povedal in priznal, da vse obveznosti države predvsem pa tudi način njihovega izpolnjevanja, ki so povezane z zakonom o denacionalizaciji v vladi, niso do konca razčiščene, da torej obstajajo možnosti, kot sem napovedal v poslanskem vprašanju, da bi morebitni primanjkljaj, ki ta moment nesporno obstaja v slovenski odškodninski družbi, bilo mogoče pokrivati na način, da se povečajo sredstva za pokrivanje, ali preko obveznosti, ki bi jih imel proračun, s tem pa neposredno davkoplačevalke in davkoplačevalci. Mislim, da gre za tako resno vprašanje, ker tudi red velikosti obveznosti je bil s strani predsednika vlade priznan, to je najmanj 150 milijard slovenskih tolarjev, kar je cca 8% enoletnega proračuna in kar je po obljubah vlade več kot računa na prihranek z eventualno enotno davčno stopnjo. To so vprašanja, ki terjajo najresnejšo razpravo v državnem zboru. Čas bi bil, da se soočimo s tem vprašanjem, čas bi bil, da nam vlada sporoči, kako bo iskala rešitve. Ne v spremembi obveznosti, ki jih ima, ampak v tem, kako bo pokrila te obveznosti, ki jih je edinstvena zakonodaja s področja denacionalizacije kakršno smo sprejeli v Sloveniji, drugače kot v vseh drugih tranzicijskih državah, celo proti nasvetom lastnih svetovalcev, kako naj se lastninjenje v naši državi opravi, kako to razrešiti. Mislim, da je to v interesu vseh nas, predvsem pa, da je to naša obveznost, ki jo imamo do izpolnitve obveznosti iz denacionalizacije in preprečitve resnih posledic, ki bi jih lahko te obveznosti za davkoplačevalce imele. Zato pričakujem, da bomo podprli zahtevo po tej razpravi in poskušali ugotoviti še mnoge nejasnosti, ki na tem področju obstajajo in našli za vse sprejemljive rešitve. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peče, v imenu poslanske skupine?
Prosim, ja.
Hvala.
Spoštovani prisotni! Dovolite, da nadaljujem. Jaz težko verjamem, da bomo našli rešitve, sprejemljive za vse v tem državnem zboru. Strinjam pa se z govornikom pred menoj, ki je dovolj jasno povedal, da so bile v preteklosti storjene napake na področju denacionalizacijskih postopkov, predvsem kar se tiče slovenske zakonodaje, ki se dotika te materije. V okviru Slovenske nacionalne stranke bomo podprli zamisel, da dobimo odgovor na predvidevanja predsednika vlade glede predvidenih finančnih obveznosti. Prav tako ocenjujemo, da bi se bilo smiselno v okviru te razprave dotakniti tudi vseh tistih denacionalizacijskih postopkov, ki so zadnje čase posebej aktivni, posebej pod tako imenovano politično taktirko. Verjamemo pa, da bi v primarni obvezni fazi se morali dotakniti vseh tistih sredstev, ki pomenijo po eni strani izdatke proračuna, torej tistih virov, ki bodo pokrivali tovrstne predmetne zadeve, h katerim teži obstoječa vlada.
Hvala. Še kdo? Magister Cvikl, potem gospod Zagorac. V imenu poslanske skupine ali svoje?
V imenu poslanske skupine. Delovanje slovenske odškodninske družbe predvsem pa uresničevanje zakona o denacionalizaciji je na eni strani tranzicijsko vprašanje, vprašanje preoblikovanja lastnine v Sloveniji v tem desetletju pa to postaja vse bolj javnofinančno in predvsem fiskalno vprašanje. Jaz mislim, da je absolutno treba podpreti sklep poslanskega kolega, da se o tem opravi razprava, ker je seveda sam gospod predsednik vlade tukaj, ki je mimogrede predsednik skupščine slovensko odškodninske družbe, govoril, kot da ne bi bil predsednik slovensko odškodninske družbe. Slovenska odškodninska družba, delniška družba, ima v upravljanju pomemben del premoženja slovenskih davkoplačevalcev. Ta namen je bil opredeljen z zakonom, sprejetem v tem državnem zboru. Nemogoče je, da državni zbor o tem ne more pridobiti ustreznih informacij niti od te skupščine imenovanih članov upravnega odbora ali od upravnega odbora imenovanih vodilnih v tej družbi. Ti predstavniki k večjemu uporabljajo državni zbor za izvajanje lastnih tiskovnih konferenc. Zato je seveda neustrezen odgovor predsednika vlade, ki ne razume, da je prevzel v upravljanje tudi ta pomemben del slovenskega premoženja, nujno potrebno. Vsi vemo, da je od leta 2003, ko smo prevzeli obveznosti za poročanje Evropski uniji SOD, ki je žal SOD brez dna, del slovenskih javnih financ. Njegov primanjkljaj že vpliva na presežni primanjkljaj in bo podobno kot pri sosednji Madžarski kmalu vlival na to, da bi danes tukaj z nami bil bodisi minister za finance ali pa vsaj predsednik države. Dejstvo, da bo zaradi primanjkljaja v SOD-u in postopoma primanjkljaja v KAD-u lahko pomembno se zmanjšal oziroma pomembno povečal javnofinančni dolg oziroma javnofinančni primanjkljaj in bo to zelo zmanjšalo možnosti porabe za drugega namene v državnem proračunu, je tisto, kar nova vlada kot da še ne bi vedela. Najbolj zanimivo je seveda pri tem, da se vodilni ljudje na SOD-u obnašajo, kot da nimajo primanjkljaja premoženja. Mogoče je temu res tako, vlada je namreč ta teden odločila, da bo premoženje, ki ga ima v Industriji usnja Vrhnika prenesla na SOD. Žal je to tako predvsem zato, ker želijo manj transparentno, kot to zahteva zakon v javnih financah, nekaj s tem premoženjem narediti. Torej je več kot dovolj razlogov, da opravimo razpravo o denacionalizaciji in predvsem o delovanju slovenske odškodninske družbe, zato bom ta predlog v imenu poslanske skupine podprl in tudi v svojem lastnem imenu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, v svojem imenu.
Hvala za besedo. Sam bom tako kot poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke predlog Socialnih demokratov podprl, in sicer iz več razlogov. Denacionalizacije je pereč problem že kar nekaj let v Republiki Sloveniji in ne nazadnje tudi problem proračuna Republike Slovenije. Vemo da so danes državni gozdovi v upravljanju gozdnih gospodarstev dobršni del vira proračuna Republike Slovenije. Ko se bodo ti začeli vračati, glede na to, da je intenca sedanje vlade, da vrača rimokatoliški cerkvi vse v naravi, bo to predstavljalo določeno obremenitev za državni proračun oziroma primanjkljaj v obliki davščin. Če se ozrem še na območje, s katerega prihajam, se pravi, iz Maribora, lahko rečem, da je rimokatoliški cerkvi do zdaj bilo vrnjeno v naravi v Mariboru skoraj vse, kar je zahtevala. Če omenim samo srednjo kmetijsko šolo in kmetijsko fakulteto v Mariboru, gre za šolske institucije, s katerimi imamo - pa upam, da to vsi verjamete - zelo velik problem, kam jih umestiti za njihov nadaljnji razvoj. Enako velja za Betnavski grad in za nekatere stavbe v centru Maribora, med katerimi moram vsekakor omeniti pokrajinski arhiv v mestu, ki naj bi ga dobila rimskokatoliška cerkev nazaj. Po takem principu oziroma načelu, po katerem sedanja vlada deluje, se pravi, da je treba vrniti vse v naravi, smo lahko prepričani oziroma lahko utemeljeno o tem celo špekuliramo, da bo rimskokatoliška cerkev postala neke vrste druga veja gospodarstva v naši državi. Zato dajmo priložnost ministru in predsedniku vlade, da o tem spregovorita več in nas prepričata v kaj drugega. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 47. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. Nadaljujemo s 3. točko, in sicer s predlogom poslanca mag. Milana Cvikla o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Andreja Bajuka na poslansko vprašanje mag. Milana Cvikla glede zadolževanja na področju javnofinančnega sektorja. Želi kdo obrazložiti glas, najprej v imenu poslanske skupine? Mag. Cvikl.
Mislim, da je včerajšnja razprava pokazala, da minister za finance ni ustrezno odgovoril na poslansko vprašanje, četudi je imel za to poslansko vprašanje več kot mesec časa. Gospod minister je namreč to poslansko vprašanje dobil v mesecu septembru za prejšnjo sejo državnega zbora. Minister za finance predvsem ni odgovoril na vprašanje, kako to, da je on v prvem letu svojega mandata dovolil, da se bo javni sektor, in to brez slovenske odškodninske družbe, zadolžil vsaj za 600 milijard. 600 milijard je 10% bruto domačega proizvoda. Gospodu Kranjcu, gospodu Gaspariju, gospodu Ropu in gospodu Mramorju je uspevalo v obdobju, odkar je Slovenija samostojna, ohraniti delež dolga v bruto domačem proizvodu pod 30%. Minister za finance, gospod Bajuk, pa v enem letu svojega še ne polnega mandata uspeva povečevati pritisk na javni dolg najmanj za 10 odstotnih točk. Če se bo to nadaljevalo, bomo z dejstvom, da je gospod Bajuk, minister za finance, žal pa tudi predsednik ene od strank koalicije in tudi nekdo, ki ga zelo skrbijo lokalne volitve, tisti, ki ne bo uspel zaustaviti apetitov svojih kolegov ministrov. Celo več, izmišljuje si načine in metode, kako mimo državnega proračuna, mimo državnega zbora, mimo slovenskih javnih financ zadolževati Slovenijo. To se potrjuje s programom Darsa, ki bo prišel v državni zbor, za dodatno milijardo evrov poroštev, in to v nekaj tednih. To ste omogočili na podlagi predloga sicer gospoda ministra za lokalno samoupravo, ampak brez omejitev, ki bi jih postavil minister za finance pri lokalni samoupravi. To bo minister za finance moral ob dopolnjenem predlogu nekako zapreti, ko se poslanci vladajoče koalicije niste strinjali s tem, da bi se spremenilo usklajevanje socialnih transferov. Imamo ministra za finance, ki je izredno inovativen in predvsem v iskanju javnega zadolževanja išče pot za zapiranje velikih apetitov ministrov. Očitno nima podpore niti v lastni stranki, kaj šele v predsedniku stranke. Zato bi bilo dobro gospoda ministra za finance tukaj podpreti, podpreti v njegovih prizadevanjih. Da bi pa to lahko naredili, velja najprej odpreti diskusijo, odpreti diskusijo o tem, kako in zakaj se je to dogodilo v zadnjem letu. Zato predlagam, da podprete mojo pobudo, da o vprašanju zadolževanja Slovenije diskutiramo prej, preden bomo obravnavali državni proračun za leti 2006 in 2007. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Ne da bi branil finančnega ministra, ampak na to je potrebno odgovoriti na takšen način kot je kolega Cvikl začel. Mi seveda tega ne bomo podprli. Dvomim pa, da bo gospoda Cvikla kadarkoli možno z odgovorom zadovoljiti. Kar se tiče podpore gospodu Bajuku v lastni stranki. Lahko ste brez skrbi, ima veliko podporo. Malo preveč berete Finance in druge medije. Kar se tiče zadolževanja. Včeraj je gospod Cvikl najprej ugotovil, da bo vlada v kratkem prišla v državni zbor po poroštvu za Dars v višini 1 milijarde. Potem je izračunal, da je to 600 milijard slovenskih tolarjev in sedaj tukaj trdi, da je gospodu Bajuku uspelo zadolžiti v prvem letu mandata to državo za 600 milijard. To je matematika takole čez palec, bi rekel, opozicijska matematika po Cviklovi potenci. Rekel bi pa še, da verjetno računate s tistim znanim Kardeljevim, ki je rekel "laži laži, nekaj se bo že prijelo". Mislim, da vas je minister včeraj opozoril, da je ta država pred preveč resnim vprašanjem, da se s temi številkami takole na pamet poigravate in predvidevate nekaj, kar se bo zgodilo. Res pa je, da je vlada v okviru proračuna namenila veliko več sredstev za cestno infrastrukturo, se pravi za tiste državne ceste, ki ste jih vi v vseh svojih mandatih zanemarjali in so prepotrebne vlaganj, da bomo potem na takšen način tudi prispevali k temu, da bo manj smrtnih žrtev vsako leto na teh naših cestah. Gradili smo avtoceste, medtem ko smo ceste puščali, naj se urejajo, kakor se bodo. Skrajni čas je, da se začne vlagati v vso cestno infrastrukturo in pa predvsem tudi v železniško infrastrukturo. Kolega Cvikl, z lažjo ne boste daleč prišli, in pa s temi izračuni na pamet tudi ne, to bo seveda treba argumentirati, dokazati. Neke predpostavke tukaj pripovedovati in na podlagi teh predpostavk zahtevati neko javno obravnavo in takole počez čez finančnega ministra s temi nizkimi udarci prihajati v državni zbor, to pa vam pač vladajoča koalicija v tem trenutku ne bo dovolila. Vsi bomo verjetno glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Iz korektnosti vas nisem želel prekinjati, ampak naj še enkrat povem, da je obrazložitev glasu namenjena razlogom, za kaj boste glasovali. Bodisi poslanska skupina [[...]]To velja za vse, ne govorim samo vam, gospod Sok. To velja celotnemu zboru. Obrazložitev glasu je namenjena obrazložitvi glasu in ne polemiki in ne medsebojnim obdolževanjem in insinuacijam in tako naprej. Lepo prosim, da to vsi skupaj, ponavljam, ne gre za nobenega konkretno, govorim vsem. Hvala za razumevanje. Besedo ima gospod Peče, obrazložitev glasu.
V imenu poslanske skupine. Porej prav zanimivo je, kako vedno zgleda skrb za tako imenovani javni dolg izključno skrb tako imenovane opozicije. Pred leti, v preteklem letu smo ravno drugi ljudje zagovarjali skrb za javne finance, predvsem pa skrb za tako imenovani javni dolg. Danes nastopajo iste ideje iz ust drugih ljudi. In prav tako je zanimivo, kako avtorstvo nad temi idejami prerašča iz ene opcije v drugo opcijo in kako nepotreba po tovrstni debati prerašča oziroma prehaja iz enih ust v druga usta. Dovolite, da povem, mislim, da je bilo tri leta nazaj, ko smo se srečali s tovrstno idejo, da bi spregovorili o javnem dolgu. In takrat je bil javni dolg, če se jaz prav spomnim, 729 tisoč na osebo, in to na vsakega državljana Republike Slovenije, torej tistega, ki je mlajši od 18 let, in seveda tistega, ki je starejši od 18 let. Takratna opozicija, ki jo je sestavljala poleg Slovenske nacionalne stranke tudi skorajda celotna, ponavljam, celotna današnja vladavina, je pod nujno zagovarjala teorijo, kako se je potrebno srečati s tako imenovano debato okoli naraščajočega javnega dolga, predvsem pa z inflacijo izdajanja obveznic. Po mojem spominu je v tistem obdobju šlo, mislim, da je bilo v roku nekaj mesecev pod vodstvom gospoda Mramorja obveznice od RS23 do RS41. Ampak to je naenkrat bil problem številka ena in jaz se strinjam, da takrat je to dejansko bil številka ena. Zato ne morem danes razumeti tistih ljudi, ki so pred letom in nekaj meseci zagovarjali potrebo po ohranjanju vrednosti javnega dolga oziroma izražali bojazen, kdaj se bo ta javni dolg negativno obrestoval v okviru javnih financ. Zato se mi s tega mesta zdi popolnoma nesprejemljivo in, oprostite, tokrat bom pa jaz kršil poslovnik, sprenevedanje Nove Slovenije, ki je še pred tem časom, kot sem povedal, v prejšnjem madnatu tolikokrat izpostavljala potrebo o debati o javnih financah, potrebo o debati zadolževanja. Danes pa prihajamo do tovrstnega sprenevedanja. Po moji oceni, nahajal sem se v preteklem mandatu v opoziciji, danes v opoziciji, bi naloga vseh nas morala biti, da spregovorimo o javnem dolgu, o naraščanju javnega dolga in o tem, po moji oceni, skoraj da, oprostite izrazu, neumnemu zadolževanju, ki smo mu priča oziroma planiranju zadolževanja, ki smo mu priča danes. To debato bi državni zbor moral opraviti, če že ne zaradi obstoječega zadolževanja, pa predvsem zaradi javnih financ v prihodnjih letih. In javne finance niso državnozborske finance. Javne finance so finance vseh Slovenk in Slovencev, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] zato se je vredno o tem pogovoriti in priskočiti na pomoč gospodu Bajuku, ki očitno sam ni sposoben [[...]]
Gospod Peče [[...]]
[[...]]izpeljati tega projekta. Hvala.
Hvala. Še gospa Pečanova.
Hvala lepa za besedo in dober večer! V imenu poslanske skupine imam nalogo povedati, da bomo podprli ta predlog predvsem zaradi tega, ker je eden izmed pogojev za vstop v evro območje nepreseganje maksimalne zadolženosti, ki jo določa maastrichtski sporazum. To je eden od razlogov. Drug razlog je pa ta, da je problem prekomernega zadolževanja, ki je netrasparentno tudi zaradi tega, ker v celotni javni dolg sodijo tudi zadolžitve občin, ki bodo sedaj pospešeno, zagotovo pospešeno najemale kredite, da bi zato ministrstvo za finance moralo tudi zaposliti dodatne moči za to, da bo imelo kompleten pregled nad obsegom zadolževanja, ne samo same vlade, ampak tudi vseh ostalih in javnih inštitucij, ki se pojavljajo kot možni najemniki kreditov. Hvala lepa.
Hvala, gospe Pečanovi. Gospod Cvikl, izvolite.
V svojem imenu dovolite, da pojasnim zakaj bom glasoval za ta predlog [[....]]
V svojem imenu.
Zato, ker je to pač 600 milijard. 600 milijard je zato, ker imamo v letošnjem letu deficit v višini 102 milijarde. Ko temu dodava 240 milijard Darsa, sva na 342 milijard. Dodava 30 milijard nepokritih dolgov občin, ki bodo na podlagi zakona pokriti, je to 30 milijard in smo na 372 milijard. Dodamo izpad sredstev iz EU v višini 59 milijard smo na 432 in vključimo samo polovico možnega zadolževanja občin na podlagi sprejetega zakonam, in smo na 592 milijard. Dodajte še 5 milijard "bručanizacije" v zdravstvu in 5 milijard tako imenovanega izpada socialnih transferov in ste na 602 milijarde, gospod Sok. To je dolg na Bajukovo potenco. Hvala.
Hvala, gospodu Cviklu. Gospod Sok. Očitno smo zašli v razpravo, ampak tako pač je. Izvolite, gospod Sok.
Jaz bi želel, če lahko v svojem imenu še ti dve minuti izkoristim [[...]]
Tako kot vsi imate možnost.
Nemogoče je na takšen način in s tako lahkotnostjo govoriti o teh podatkih. Dejstvo je, če dovolite, to, kar smo do zdaj sprejeli, ne pa to, kar vi predvidevate za naprej. Na podlagi nekih predvidevanj za naprej ne moremo opraviti razprave. Razpravo bomo lahko opravili takrat, ko bodo neka dejstva znana, ne pa na podlagi nekih predpostavk. Zato še enkrat povem, da bom glasoval proti temu vašemu predlogu.
Hvala gospodu Soku. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. V skladu s predlogom poslanca Srečka Prijatelja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za promet mag. Janeza Božiča na poslansko vprašanje Srečka Prijatelja v zvezi z izgradnjo drugega železniškega tira Divača-Koper. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 45. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 2. točke dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o dvojnem označevanju cen v tolarjih in evrih. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej glasujemo o amandmaju poslanske skupine DeSUS ter amandmaju enake vsebine poslanske skupine LDS k 1. členu. Pri tem vas opozarjam, da je amandma vsebinsko povezan z amandmajem k 6. in 13. členu. Če ne bo sprejet, postanega amandmaja k 6. in 13. členu brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. S tem sta postala brezpredmetna amandmaja k 6. in 13. členu zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Prehajamo na prekinjeno 4. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in delu tujcev opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Prehajamo na 5. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o izdelkih iz plemenitih kovin opravil v petek, 28. oktobra 2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Zaključujem oziroma prekinjam 5. točko. Prehajamo na 6. točko dnevnega reda, in sicer nadaljujemo s prekinjeno 6. točko, to je z drugo obravnavo predloga zakona o verski svobodi verskih skupnostih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o verski svobodi in verskih skupnosti ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Školč, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, kolegi, sam bo glasoval proti temu sklepu. Proti bo glasovala tudi poslanska skupina, ker ta zakon z eventualnimi dopolnitvami kljub vsemu omogoča, da le razčistimo razmerje med vero in politiko, da temu rečem po domače na zelo sodoben in spodoben način. Sodoben in spodoben tako, da upoštevamo tisto, kar je zapisano v ustavi, in tisto, kar je praksa, odločitev našega ustavnega sodišča. Eden od ključnih elementov, na katerega velja opozoriti, je to, da ta zakon le dosledno ločuje državo in verske skupnosti. Tega se ne da napačno brati, češ, da zagovarja neko laično državo. To preprosto ni res. Gre za nekaj drugega. Pri tej ločitvi gre za to, da vzpostavlja avtonomnost vere, verskih organizacij in prepričanj na eni strani in na drugi strani nevmešavanje države oziroma sekularen način delovanja države in državnih organov. To je bistvena razlika. V tem oziru tudi ne gre mešati ateističnih prepričanj z zahtevo po tovrstnem obravnavanju tega pomembnega problema. Če hočemo dosledno uveljaviti ločitev vere in verskih skupnosti, in s tem omogočiti tudi drug pomemben element, se pravi enakopravnost verskega prepričanja, potem velja graditi rešitve na tem zakonu. Na teh ločitvah je gradilo veliko držav, na katere se sicer zelo radi sklicujemo, te rešitve ima, bom rekel, tudi tista država, ki jo imamo praktično v zastavi koalicije na nek način, to so Združene države Amerike. Naj vas spomnim na koncu na to, kar piše ustavno sodišče v različnih razsodbah. Da je ena od bistvenih sestavin načela o ločitvi države in verskih skupnostih v državah, za katere je značilno njegovo dosledno uresničevanje, da država finančno ali kako drugače ne podpira verskih dejavnosti, dopušča pa financiranje drugih programov.
Gospod Školč [[...]]
Petnajst mi bo zapiskalo, bodite brez skrbi.
Hvala, gospodu Školču. Gospod Potrč, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo glasovali proti predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, da se predlog zakona o verskih skupnosti ne sprejme. Prepričani smo, da imamo v ustavi Republike Slovenije glede tega vprašanja napredne določbe, ki poudarjajo tako ločitev verskih skupnosti in države, ki poudarjajo svobodo izpovedovanja vere, in ki poudarjajo enakopravnost teh verskih skupnosti. Po 30-ih letih zakonske ureditve bi bilo prav, da v Sloveniji sprejmemo tudi nov zakon o verskih skupnostih, lahko tudi o verski svobodi in s tem v celoti soglašamo. Mislimo pa, da je skrajno slabo, da bi se ta zakon sprejemal brez najširše razprave, v kateri bi lahko sodelovale državljanke in državljani, vse verske skupnosti, v kateri bi sodelovali tudi stroka in zainteresirana javnost, dejansko pa si dovolimo, da na podlagi pripravljenega predloga, ki odpira vsa potrebna vprašanja, ki jih moramo v zakonu urediti, dovolimo, da na podlagi samo mnenja vlade, pravzaprav samo mnenja enega resorja v vladi in razprave s strani verskih skupnosti, zavrnemo zakon samo zato, da bi dobili podlago, da sprejemamo tistega, ki ga pripravlja vlada in je daleč od načel, ki so sprejeta v ustavi. Pripravljeni želimo torej odpreti razpravo, vendar ne na način, da bi se o tako pomembnem vprašanju odločalo, niti samo v državnem zboru, še manj samo pod vplivom večine v sedanji vladi in še manj zgolj samo pod vplivom verskih skupnosti, pretežno ene, ki si želi in ima že dominanten položaj v naši državi. To bo odprlo ne pa razrešilo probleme glede položaja verskih skupnosti. To ne bo v korist niti vernikom niti nevernikom, jaz trdim, da še manj vernikom, ker bodo nezadovoljni s položajem svojih verskih skupnosti, ki si bodo želele tudi vis-a-vi njih uveljavljati vprašanja, ki niso v skladu z versko svobodo in moderno ureditvijo v svetu. Predlagamo torej, da še enkrat razmislimo o predlagani odločitvi. Mi v poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo glasovali proti temu, da se ta zakon zavrne.
Hvala, gospodu Potrču. Besedo ima gospod Kokalj. V imenu poslanske skupine?
V imenu poslanske skupine Nove Slovenije - Krščansko ljudske stranke. Predlog sklepa matičnega odbora bomo podprli.
Prosim, samo gospod Kokalj ima besedo.
Glavne razloge smo danes v razpravi oziroma predstavitvi stališč že navedli. Zakon predvsem ne uveljavlja že uveljavljene prakse, pozitivne razlage ločitve verskih skupnosti in države in pojmovanja verske svobode, kot je bilo zastavljeno v zakonu o ratifikaciji sporazuma med Republiko Slovenijo in svetim sedežem o pravnih vprašanjih ter kupico drugih zakonov, ki že veljajo v Republiki Sloveniji. Hkrati postopno že zmanjšuje pridobljene pravice. Sam zakon je bil pripravljen mimo tradicionalnih cerkva in verskih skupnostih, tistih največjih, ki so pomemben del slovenske identitete in ki so zelo pomembno tudi prispevale k nastanku lastne države, zato menimo, da je razlogov dovolj, da ta zakon ni zrel, da bi ga naša poslanska skupina podprla. Vse elemente, ki imajo kakršnokoli tehnično dodano vrednost, če so strokovno dobro pripravljeni, pa smo pripravljeni resno upoštevati pri izboljševanju vladnega predloga, ki je že v pripravi. Hvala.
Hvala, gospodu Kokalju. Gospod Gulič imate besedo.
Cenjeni zbor! Spoštovani gospod predsednik! Kolegice in kolegi! Jaz bom seveda glasoval proti predlogu izjave, da je ta zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Zakon je še kako primeren za nadaljnjo obravnavo, saj vsebuje pravzaprav vse tisto, kar ni bilo storjeno 30 let. Vi dobro veste, da je sedanji zakon star 30 let in je neskladen z vsem tistim, kar štejemo za pravno državo. To je seveda povzročilo mnoge zaplete in tudi nesporazume med verskimi skupnostmi in državo. Ta enolončnica, ki se je hladila in srebala in dodajala, je pravzaprav ena najbolj zoprnih zadev, ki se je dogajala v tem času. Zato je bilo tudi precej nejevolje na vseh straneh. Predlog, kakršnega sem dal, ureja te zadeve, je popolnoma usklajen z ustavo in usklajen z evropskimi smernicami. Res, da je vladna kritika bila takšna, da je govorila o nekakšnem nerazumevanju in nepravilnem razumevanju ustave. Tega termina pač ni. Še vedno velja, da stvari so ustavne ali pa niso. Tudi stroški za državo bodo bistveno manjši, če bo ta zakon sprejet. O izgubljenih, pa prej pridobljenih pravicah pa smo to. O tem se je treba spraševati tudi, kadar delavci izgubljajo svoje pravice, zaposleni, kadar jih izgubljamo pravzaprav vsi državljani. Tistim, ki ste še v dvomu, ali pa razmišljate o tem, kako bi glasovali, naj povem, ne berite samo svetega Petra, preberite si tudi kaj iz svetega Pavla. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Guliču. Gospa Žgajner Tavš v imenu poslanske skupine? Ja, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem v uvodni predstaviti že povedala, da gre za sklep, ki je negativen, zgolj za politično odločitev, da bo vlada čim hitreje lahko v parlamentarno proceduro spravila svoj predlog zakona. Dobila sem potrditev s strani ene od vladnih strank, ki dejansko pravi, da pravzaprav ima omenjeni zakon, ki ga bomo danes očitno spravili iz procedure, napačen predznak v aktualni Sloveniji. In ne nazadnje pred kratim še ena potrditev, prav tako od predstavnika vladne stranke, da dejansko gre pri celotni zadevi danes samo za to, da bomo zakon čim prej spravili iz procedure in čim prej odločali o vladnem predlogu zakona. Dovolite mi še nekaj vsebinskih dejstev, ki sem jih sicer izpostavila že v predstaviti stališča poslanske skupine. Zakon o pravnem položaju verskih skupnosti, ki je v veljavi in ureja versko svobodo in pravni položaj verskih skupnosti, je zastarel in ni v skladu z demokratično ureditvijo in je na nekaterih mestih celo neustaven. Zakon, ki je danes pred nami, to neustavnost dejansko popravlja v več korakih. Ne nazadnje zakon sledi ustavnemu načelu, to pa je zagotoviti ločitev države in verskih skupnosti. In dovolite mi še eno pomembno zadevo bom izpostavila, pomembno zadevo tudi za to vlado, ki na ves glas ropoče, kako zelo bo "prišparala", v narekovajih seveda v proračunih glede na to, da je aktualen čas, ko v državnem zboru sprejemamo državne proračune za prihodnji dve leti. Vladni predlog zakona, ki bo prišel slej ko prej v parlamentarno proceduro, med finančnimi posledicami omenja dolgoročno povečanje proračunskih izdatkov za v najboljšem primeru, 536 milijonov slovenskih tolarjev. Medtem ko bi zakon, ki ga obravnavamo danes, v proračunu pomenil celo zmanjšanje izdatkov države za okoli 349 milijonov tolarjev. Res imamo socialno državo, državo, ki ni v predlogih proračunov našla toliko posluha, da bi zagotovila 3 milijone slovenskih tolarjev za programe, namenjene zaščiti otrok v primeru spolnih zlorab. Vsekakor tega sklepa, ki je, kot se je izkazalo, čista politična odločitev, v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli.
Hvala, gospe Žgajner Tavš. Gospod Battelli.
Hvala lepa. Jaz sem zagovornik laične države v širšem smislu in to velik zagovornik, ker je laičnost države oziroma njena sekularnost pravzaprav ena največjih civilizacijskih pridobitev človeštva. To pomeni, da država skrbi za slehernega državljana, poenostavljeno, poenostavitve so tukaj nujne tudi zaradi pomanjkanja časa. Ta zakon je naletel na določen odpor predvsem rimskokatoliške cerkve. Zadeve niso pojasnjene do konca o problematiki, ki je izjemno, izjemno občutljiva. In torej je očitno, da je potrebno eno močno in najširšo refleksijo opraviti v tej družbi o takšni problematiki. Ločitev med verskimi skupnostmi in državo je ustavni in tudi siceršnji princip, ki se ga moramo vsi držati, če nam je do sodobne države. In to pomeni dvoje. Pomeni, da ni vpliva verske skupnosti oziroma predvsem v tem primeru rimokatoliške cerkve, kar zadeva državne odgovornosti in njeno osnovno funkcijo. Ampak tudi obratno. Pomeni, da morajo verske skupnosti absolutno svobodno izvajati lastno poslanstvo. In na teh točkah, seveda tudi s finančnimi posledicami, se dogajajo te razprave. Voditi jih na način, kako bi rekel, ki je v bistvu polemičen, pač se mi ne zdi smiselno, če hočemo imeti umirjeno in normalno družbo. Zato bom podprl sklep v upanju, da se bo razprava [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]izvajala, kot je v takšnih občutljivih primerih potrebno. Hvala.
Hvala, gospodu Battelliju. Gospod Grims, izvolite.
Hvala za besedo. Vsekakor je področje svobode veroizpovedi področje, ki ima podlago neposredno v ustavi, pa tudi v osnovnih temeljnih demokratičnih normah evropske ureditve. In zagotovo je to področje, ki ga mora država ustrezno urediti tudi s svojo zakonodajo. Danes pa tukaj poslušam o tem, kaj naj bi bilo ustavno ali ne, na način, ki me pravzaprav spravlja v dvom. Glejte, malo prej so tisti, ki jih nekoč ni motilo, ko je nekdanji predsednik vlade v senci iz Združene liste dobil denacionalizirano premoženje, niso takrat nič vpili, hoteli biti kulturni boj ko pride v ospredje nek drug subjekt. Kje pa je tukaj ustavnost, ki zapoveduje tudi enakost pred zakonom? Tisti, ki so bili nekoč, eni in isti seveda, na vladi, pa so bili takrat sposobni toliko trezne presoje, da so naredili celo nek ustrezen sporazum, ki je bil sprejet z vseh strani. Tudi s strani slovenske cerkve. Ko so prišli v opozicijo, so sposobni napisati samo zakon, ki ga ni zavrnila samo ona, ampak smo lahko v časopisih prebrali, da se je o njem negativno izrekla tudi srbska pravoslavna cerkev, pač protestantje in še nekatere druge skupnosti. Kaj je edino sporočilo, ki ga iz tega razberem? Da ta opozicija ne želi, da bi se jo jemalo resno, ker pač uveljavlja neka dvojna merila. In zato ji bom naredil uslugo in bom z glasom za pomagal, da se to tudi uredi.
Hvala gospodu Grimsu. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Danes odločamo v bistvu o sklepu matičnega delovnega telesa, ki je na žalost negativen in brez vsebinske obrazložitve. Sprejemamo torej zgolj politično odločitev. Politično odločitev o tem, ali sprejeti danes, tako imenovani, v narekovajih, "Guličev verski zakon", ali sprejeti čez mesec, bom rekel, zopet, v narekovajih, "Šturmov verski zakon". Ko vam nekdo očita, da omenjamo Ustavo Republike Slovenije, naj vam citiram 7. člen ustave, ki pravi, da sta država in verske skupnosti ločene, verske skupnosti pa so enakopravne. Ko gre za očitke o tem, da določene verske skupnosti ne podpirajo predloga zakona, ki ga je predlagal kolega Gulič. Naj vam povem, da tudi številne verske skupnosti oziroma še več verskih skupnosti in tudi stroka ne podpira predloga zakona, ki ga predlaga minister Šturm. Vlada pač drugače kot tako, da bi šlo za politično odločitev, ne bi mogla poseči v vse družbene sfere verskih vsebin. Danes ste jasno dokazali, da ne znate oziroma nočete govoriti o denacionalizaciji, čeprav je bilo zanimivo slišati od ministrov, pa tudi od predsednika vlade, koliko so danes vredni pokljuški gozdovi in še nekatere druge nepremičnine, ki jih ta vlada vehementno vrača rimskokatoliški cerkvi. Nedopustno je, da vlada v svoj zakon napiše, da je država plačnik vseh socialnih transferjev oziroma obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter obveznega zdravstvenega zavarovanja za verske uslužbence. Gre za približno 900 milijonov davkoplačevalskega denarja, ki ga boste z nesprejetjem tega zakona naprtili državljankam in državljanom Republike Slovenije. V Slovenski nacionalni stranki, kot je že kolegica Žgajnerjeva povedala, bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je vprašanje vere in verske svobode preveč resna zadeva, da bi jo lahko urejali s tako pripravljenim zakonom. Če bi bil idealen 18. člen, v katerega ste zapisali, da 25 poslovno sposobnih posameznikov lahko ustanovi svojo vero, je v bistvu degradacija verskih skupnosti, pa ne samo rimskokatoliške [[...]] [[oglašanje iz ozadja]] Če dovolite! Ne samo rimskokatoliške, proti kateri je ta zakon uperjen, in to tudi priznavate, ampak v bistvu proti vsem večjim verskim skupnostim. Mislim, da takšnega zakona seveda v tem trenutku ni možno podpreti in da bomo to področje razrešili z vladnim predlogom, ki je že pripravljen. Zato bom danes glasoval proti temu predlogu. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Sklepa matičnega delovnega telesa ne bom podprla. Razlogov za to je kar nekaj. V času, ko Evropa spoznava tudi druge religije, ko se sooča z verskim terorizmom, ko išče odgovore na zapletena vprašanja o razmerju med zasebnim verovanjem, med agnosticizmom, ateizmom in drugimi pogledi in pravico slehernega posameznika, da veruje, v kar veruje, se v tem državnem zboru soočamo s popolno odsotnostjo pripravljenosti na dialog. Predlog zakona, o katerem danes odločamo, je bil demoniziran v javnih sredstvih obveščanja prej, preden so ga nekateri, tudi tisti, ki v tem državnem zboru danes nihajo, ali bodo stisnili tipko za ali proti, prebrali. O tem zakonu javne razprave ni bilo. In govoriti o tem, da javno razpravo o tako pomembnem vprašanju lahko nadomesti obravnava na matičnem delovnem telesu, ki je odprta za javnost, je podcenjevanje tistih, ki smo terjali javno razpravno o različnih pogledih na urejanje, še enkrat poudarjam, pomembnega družbenega vprašanja. Ne morem pritrjevati tistim, ki svet zasebnega verovanja, svet posameznikove vesti in verske svobode zamenjujejo z institucijo. To naj bi bil zakon o verski svobodi, ne zakon o cerkvah, ne zakon o rimskokatoliški cerkvi, ki hoče imeti urejen položaj tako, kot si ga sama zamišlja. Hvala.
Hvala. Gospod Školč.
Poglejte, jaz bom še v svojem imenu povedal, zakaj velja zavrniti ta predlog in bom nekako demantiral argumente, ki smo jih tukaj slišali. Res je, da temu zakonu nasprotujejo tri verske skupnosti v Sloveniji, registriranih je pa preko 40. Logično bi sklepali, da so ostale s tem strinjajo. Res je, da zakon predvideva majhno število ustanovnih članov. Ampak gospod Sok, Jezus Kristus je začel z dvanajstimi apostoli, trinajst ustanovnih članov je bilo. Poglejte, kako daleč je prišel. Ne ve se natančno, koliko ljudi je pribijalo manifest na vrata skupaj z Lutrom. Poglejte, kakšen civilizacijski preboj je naredila ta vera. Verjamem, da je vam vse to smešno, ampak žalostno je pa to, da pravzaprav ne omogočate diskusije o resnih stvareh. Ne omogočate, da bi parlament imel zmožnost presojati o tistih vprašanjih, o katerih je treba presojati, in da slepo verjamete svojim ministrom, ki so povezani tako ali drugače z eno cerkvijo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kovačič.
Hvala lepa. Že dejstvo, da zakonu, katerega vsebina je urejanje vprašanja verskih skupnosti, nasprotujejo vse največje verske skupnosti je zadosti velik razlog, da ugotovimo, da je tak zakon neprimeren za nadaljnji postopek. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz sem v svoji razpravi v imenu poslanske skupine predlagal v razmislek kolegicam in kolegom iz koalicije, da danes odložimo odločanje o tem zakonu. Ne v pričakovanju, da je idealen, še manj pa v pričakovanju, da bo ali pa, da je idealen zakon, ki ga pripravlja minister Šturm in ga želite v najkrajšem času spraviti v državni zbor. To sem predlagal zato, ker sem prepričan, da na tej točki vprašanja ločitve države in verskih skupnosti, verske svobode in enakopravnosti niso koristna tudi za koalicijo ne, da potencira vprašanja, da potencira razlike, ki objektivno v pogledih lahko obstajajo, ne pa, da išče možnost stičnih točk in povezovanja na tako pomembnem vprašanju. Če boste še naprej pri tem vztrajali, boste delali enako škodo, kot je bila delana kdaj pred leti, ko se je poskušalo nekorektno ravnati do posameznih cerkva v Sloveniji. Ne delajte tega, ker delate naši državi škodo. Tega se ne zavedate, ker ste polni sami sebe, ker ste polni tudi sodelovanja in podpore ta moment med eno cerkvijo in vlado, ker vam je všeč, da ta cerkev zahaja v javno življenje in podpira vlado, kadar ji to "paše". To je vse mogoče. Vendar to niso izhodišča za normalne odnose, v katerih bi se v urejeni državi vsak vernik in nevernik počutil enako svobodno in enako spoštovano. Vi želite, da se pod vplivom cerkve sprejemajo odločitve tudi v državi in v tem državnem zboru tako, kot zahteva ta cerkev. Premislite, prepričan sem, da to ni dobro.
Hvala. Gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ob začetku razprave te točke dnevnega reda sem bil prepričan, da razpravljamo o zakonu o verski svobodi in verskih skupnostih, imenovanemu po kolegu poslancu, in o predlogu sklepa, ki ga je pripravilo matično delovno telo. Po tem, kar govori večina, razpravljalcev, ki pa podpirajo predlog sklepa, pa ugotavljam, da razpravljamo, ali je potrebno izvajati zakon, ki je bil sprejet v skupščini pred 14 leti. Če bi se pa še ozrl na razpravo zadnjega razpravljalca pred mano, pa še nekaterih drugih, pa tudi, da razpravljamo o statusu rimokatoliške cerkve. Ne, razpravljamo o zakonu o verski svobodi in verskih skupnostih. In iz tega razloga in pričakujoč, da bo zakon, ki je dejansko res star skoraj star 30 let in je potreben sprememb, zaradi razvoja civilizacije, demokracije in ne vem česa vse, vlada čim prej pripravila, dala v proceduro, bom podprl sklep matičnega delovnega telesa in upam, da bo to storil tudi kolega Sok.
Hvala. Gospa Pečanova.
Hvala lepa za besedo. Predlagani sklep matičnega delovnega telesa mi na noben način ni všeč. Všeč mi ni predvsem zaradi tega, ker sem v današnjih obrazložitvah, v eni od današnjih obrazložitev glasov slišala, da bomo govorili pozneje, če bo ta sklep sprejet, o nekem drugem zakonu, ki bo pod pokroviteljstvom slovenske cerkve pravzaprav narejen. Jaz sem danes prvič slišala, da obstaja v naši državi slovenska cerkev. Kolikor jaz vem, Slovenija nima svoje cerkve, obstajajo različne verske skupnosti, ki imajo različne nazive, vendar nobena od njih nima naziva slovenska cerkve. In predvsem zardi tega bom glasovala proti temu sklepu, pa tudi zaradi tega, ker se mi zdi, da bi bilo bistveno bolj primerno tudi s strani verskih skupnosti, ki so baje najmočnejše v Sloveniji, bi bilo smotrno, da bi se odrekle sodelovanju pri pripravi zakona o verski svobodi in verskih skupnostih in da bi to pripravo prepustile ljudem, ki so ali ateisti ali agnostiki ali vsaj panteisti, se pravi ljudje, ki niso na tak ali drugačen način subjektivni in ki bi lahko povzročili s svojo pripravo zakona pravzaprav že v naprej diskriminacijo posameznih verskih skupnosti v Sloveniji. Videli smo, kaj se zgodi, če o registraciji verskih skupnosti odloča človek, ki je pripadnik ene od verskih skupnosti, videli bomo, kaj se zgodi, če zakon pripravlja človek, ki je goreč pripadnik ene od verskih skupnosti v Sloveniji. Hvala.
Hvala. Gospa Kuclerjeva.
Hvala lepa. Po teh obrazložitvah glasu moram tudi sama obrazložiti svoj glas, zakaj bom potrdila in glasovala za predlog matičnega delovnega telesa, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Očitno tisti, ki podpirate zakon, še vedno gledate skozi svoja, lahko bi temu rekla, rdeča očala in mislite, kako se moramo še vedno braniti in opravičevati mi, ki verujemo. Seveda iz tega konteksta vam je še vedno največji trn v peti rimskokatoliška cerkev. Kot rečeno, sama bom glasovala za predlog matičnega delovnega telesa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo in pričakujem kaj kmalu tudi predlog vlade, ki je s kompromisom verskih skupnosti in cerkve pripravljen. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala. Ne vem, zakaj je potrebno tako zaostrovati. Poglejte, blagor mu, ki veruje, v karkoli že, nihče nima nič proti. Vendarle mi imamo 7. člen ustave, ki loči verske skupnosti ali vero, kakorkoli hočete, od države. Hvala bogu, kdor želi, naj gre kamorkoli že, kadarkoli že, toda, spoštovane kolegice in kolegi, ne zaostrujmo na verski osnovi nekaj kar ne sodi skupaj, politika in vera sta ločeni po ustavi in dajmo vendarle kot zakonodajna veja oblasti ustavo spoštovati. Samo za to gre, za nič drugega.
Hvala. Gospod Slavinec.
Hvala lepa. Sam ne bom podprl matičnega delovnega telesa in bom podprl zakon kolega Guliča. Tukaj pa v obrazložitev mogoče dve zadevi. Ena je ta, da če največje verske skupnosti zakona ne podpirajo pomeni, da je zadaj veliki posel in če to podpira tudi država in dokler bodo ti dvoji tulili v isti rog, težko računamo na ločitev cerkve od države. Druga stvar, na katero bi želel opozoriti, je ta, da so v Sloveniji tudi področja, kjer rimskokatoliška cerkev ni večinska. In to govorim samo zaradi tega, da ne bo kdo dobil občutka, da je karkoli naperjeno proti kateri od teh cerkva, ampak se zavzemam predvsem za ločitev cerkve, verske skupnosti kakorkoli že od države, in to vseh. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 27. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 8. točke dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej glasujemo o amandmaju poslanske skupine SDS, NSi in SLS k 2. členu zakona. Gospod Kumer v imenu poslanske. Izvolite.
Hvala za besedo. Glede na to, da je tudi današnja nekajurna razprava pokazala in dokazala, da se je vlada in parlamentarna večina skupaj s predlagateljem tega zakona, Slovensko nacionalno stranko, odločila, da ukinja sprejeto strategijo, sprejeto v tem parlamentu v boju proti korupciji, da ukinja samostojno telo, ki naj bi to strategijo skupaj z nekaterimi drugimi državnimi organi, ki so za to določeni in odgovorni, izpeljevala in da bo ta večina tudi sprejela ta zakon, ki je v prvi vrsti škodljiv tako za državo kot za državljane, poslanska Socialnih demokratov pri glasovanju ne bo sodelovala. Preprosto ne sprejemamo argumentov vladnih vremenarjev, kot je na primer minister Virant, ki je dejal, da je sedanja komisija le tista, ki je mešala meglo. Po tem predlogu zakona in vseh dopolnilih, ki jih je vložila v proceduro tudi vlada, pa bo seveda nova parlamentarna komisija, ki bo dobila nove pristojnosti, lahko opravljala naloge v veliki temi. Se pravi, na področju korupcije se nam obeta dolga dolga polarna noč, v kateri se nič ne bo videlo, marsikaj pa se bo počelo. Tak odnos predlagatelja in vlade smo na ilustrativen način imeli priložnost videti tudi prejšnji teden, ko naj bi parlamentarna komisija za boj proti korupciji obravnavala in sprejela stališče do proračuna za leta 2000 do 2007. Nikjer v nobeni poziciji, v nobeni proračunski postavki ta nova zakonodaja ni vkalkurirana: ne v državnem zboru, ne v drugih organih. Glede na to dejstvo, poslanska skupina Socialnih demokratov pri tem glasovanju ne bo sodelovala.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala lepa. Mi ne napovedujemo obstrukcije, rad pa bi, da bi spoštovani kolegi, ki so sedaj povedali svoje, slišali, da je mogoče bilo v preteklosti, da je vlada pisala zakone, s katerimi so se ponašali Socialni demokrati pa Liberalni demokrati Slovenije, Slovenska nacionalna stranka jih zna pa pisati pa sama. Drugič. Dolga polarna noč je že zdavnaj mimo, spoštovane kolegice in kolegi, in ne zavajati slovenske javnosti, saj vendarle živi in je živela nekaj let [[...]]
Gospod Barovič, samo dovolite, mi razpravljamo o amandmaju k 2. členu oziroma, obrazložitev glasu k amandmaju [[...]]
Ja, jaz bom obrazložil glas, v bistvu kar k vsem amandmajem in potem boste imeli tudi pred mano mir, če dovolite seveda. Danes smo poslušali v razpravi vse drugo, samo vsebino amandmajev ne. Če želite, vam jih naštejem, četrti amandma, četrti odstavek, štirinajsti odstavek, ki sta si v nasprotju itd., sam sem jih vsaj prebral, mnogi jih niso. Imam pravico v imenu Slovenske nacionalne stranke povedati, da smo pripravili zakon, o katerem se bo ta državni zbor odločil. Slovenci imajo deljeno mnenje, toda še enkrat pravim, če je 11 let veljala dolga polarna noč, mi ne želimo polarne noči, mi želimo samo jasnost in pregled. Zloraba tega parlamenta in vseh tistih, ki razmišljajo drugače, je bila predvsem, to mi je pa najbolj žal, ime spoštovanega kolega, jaz ga spoštujem, gospoda Kosa, njegovo ime je bilo zlorabljeno ves čas v tej dvorani. Mi smo prosili, naj pride k nam, naj bo z nami, naj pove svoje mnenje, svojo presojo, nihče ga ni povabil. Nihče, tudi tisti, ki so zapustili tole dvorano predvsem, in ti kolegi, ki se sedaj smejijo na desni strani. Enkrat je potrebno ljudem povedati resnico. 11 let je bila dovolj ena sama komisija, tako imenovana državnozborska komisija. Nenadoma je nastala v Sloveniji ogromna korupcija, ko sploh ni ničesar več, tudi če bi kdo hotel, tako kot je rekel spoštovani kolega gospod Gulič, z njim se tam strinjam, kjer je šel krasti odvisno od cene. Je pa kar naenkrat korupcije in kraj v Sloveniji ogromno, in sta potrebni dve komisiji. Lepo vas prosim, ena komisija, kar se mene tiče, naj bo to državnozborska komisija, pa zaradi mene, če naredite tak zakon, je lahko tudi spoštovani gospod Kos njen predsednik. Jaz sem za. Ne gre za zlorabo imena Kos, ne gre za ukinitev, rekli so, da gre za ukinitev. Ni res, ne gre za ukinitev komisije, gre za ustanovitev komisije, za ustanovitev nove komisije in ne zlorabljati, spoštovani kolegi, 11 let polarnih noči in jih očitati nam.
Hvala, gospodu Baroviču. Prehajamo na glasovanju o amandmaju k 2. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti 16. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 4. členu. Če bo amandma sprejet, postane amandma pod številko dve k temu členu brezpredmeten. Gospod Gantar.
Hvala, gospod predsednik. V imenu poslanske skupine LDS seveda sporočam, da bomo v poslanskem klubu podprli amandma k 4. členu. Ta amandma seveda vrača v ta zakon komisijo za preprečevanje korupcije kot neodvisen samostojni organ, za kar sicer menimo in smo to danes poskušali pokazati in dokazati, je to zelo pomemben organizem preprečevanja korupcije v Sloveniji. Menimo, da je povsem neumestno, nehigiensko in neoportuno, da del teh pristojnosti te komisije prevzema državnozborska komisija. Menimo, da je to seveda še posebej neprimerno, kadar takšne pristojnosti prevzema politika, da bi nadzorovala politike. Opozorili smo, da je v javnosti se prav problem korupcije največkrat povezuje prav s politiko, katerokoli in kakršnih koli barv, in da bodo ljudje to dojeli kot preprosto sprenevedanje in igranje in aroganco politike v celoti, če bo te naloge opravljala državnozborska komisija politikov nad politiki. Danes je bilo večkrat rečeno, da mi blefiramo, da ne verjamemo v to, kar govorimo. Verjemite, da verjamemo, da se korupcije ne da preganjati samo s policijo in tožilstvom. Ko pride korupcija do policije in tožilstva, da je že prepozno, da je treba imeti mehanizme, ki preprečujejo, da se korupcija sploh pojavlja ali se pojavlja v čim manjšem obsegu. Zato še enkrat poudarjam, da bo poslanski klub LDS jasno podprl ta amandma in poziva tudi vse ostale, da vendarle razmislijo, enkrat, dvakrat, in podprejo amandma in omogočijo, da gre zakon po poti, po kateri bi moral iti, da ne naredimo tega usodnega koraka nazaj. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Gantarju. Gospod Cvikl.
Podprl bom amandma poslanskega kluba, govorim v svojem imenu, in sicer zato, ker s tem amandmajem zagotovimo to, kar je bil cilj zakonodaje, ki smo jo uredili ob času vstopanja v Evropsko unijo. V tej zvezi je bilo danes povedano veliko hudih besed. Predvsem s strani predstavnikov vlade, smo slišali, da gre pri Kosovi komisiji za tako imenovani korupcijski oziroma protikorupcijski blef. Moram povedati, da je veliko blefiranja in veliko laganja na drugi strani. Gospod minister Virant, ki je danes govoril, nas je skušal prepričati, da je seveda napačno, da imamo neodvisno protikorupcijsko komisijo. Povedal nam je, da se je celo proti temu sam boril. V času razprave sem preveril pri njegovem nadrejenem, pri ministru Bohincu. Gospod minister Virant se je danes lagal. Gospod minister Virant je to, kar je povedal v časopisu v sobotnem Dnevniku, danes seveda ponovil, in to ni res. Gospod minister Virant [[...]]
Gospod Cvikl, dobro veste, da vam ne more nihče odgovarjati na takšne očitke. Prosim [[...]]
[[...]]zato seveda bom podprl amandma. Podprl bom amandma, ker bi s tem amandmajem zagotovili, da bomo imeli na koncu mandata te vlade možnost pogledati s strani neodvisne institucije v povečanja premoženjsega stanja. In če se eden od ministrov, ki je celo podpisal tako imenovani kodeks obnašanja, uspe lagati, potem takšno komisijo več kot potrebujemo. To bo vaša odločitev, odločitev, da ukinete organ, ki bi povečal zaupanje volivcev in volivk v politike. Tega danes očitno ne boste naredili in to obžalujem, sam pa bom glasoval za to, da se ta amandma podpre. Hvala.
Hvala. Gospod Moge, izvolite.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ni najhujše, če v neki državi prihaja do uporabe korupcije. Najhujše je, če v nas ni več politične volje, pripravljenosti in poguma, da se s tem zlom soočimo. Zakon in amandma, o katerem zdaj govorimo je tak, da če ta amandma sprejmemo, in ta amandma je krucialen za cel zakon, potem imamo zakon, za katerega sem tudi jaz voljan z obema rokama glasovati za. Če pa tega ne sprejmemo, potem bomo koruptivna dejanja iskali sami med seboj ali pa sami s sabo, kar je korupcija že sama po sebi. Jaz mislim, da je vsem jasen izraz korupcija, latinski, ki pomeni pokvarjenost ali pa izprijenost. In mislim, da če tega amandmaja ne podpremo in bomo preiskovali znotraj koruptivnih dejanj sami sebe, da s tem najbolj škodimo ugledu državnega zbora in da s tem izrabimo privilegije, ki jih imamo poslanci, da lahko sprejmemo zakonodajo, ki bi omogočala učinkovito zatiranje tega pojava. Zaradi tega, spoštovane kolegice in kolegi, ugleda državnega zbora, ugleda vseh poslank in poslancev s privilegijev, ki jih imamo, vas lepo prosim, da ta amandma podprete. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala. V imenu poslanske skupine. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predlaganega amandmaja ne bomo podprli. Dejstvo je, da komisija za preprečevanje korupcije danes nimam nikakršnih zakonskih pristojnosti in še manj kakršnihkoli otipljivih dokazov svojega dela. Ne sodeluje pri kazenskih postopkih, ampak za to ne bremenimo predsednika protikorupcijske komisije, temveč zakonodajo. Zakonodaja je tista, ki protikorupcijski komisiji ni dala pooblastil. In dejstvo je, da je v Republiki Sloveniji vsak državljan in vsak državni organ po 145. členu zakona o kazenskem postopku dolžan obvestiti tožilstvo, če gre za neko kaznivo dejanje, kjer gre za sum korupcije. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je omenjena komisija zgolj velik proračunski porabnik. Dokazi za to so bili danes že predočeni, število formularjev, ki smo jih dobili posamezni poslanci oziroma funkcionarji, pričajo, da ne govorimo kar tako. Kar se tiče tistih, ki danes govorijo o tem, da je potrebno ohraniti neodvisno protikorupcijsko komisijo, moram povedati, da smo 31.5.2004 leta verjetno tisti, ki so v tem parlamentu že sedeli, predvsem pa tisti, ki ste takrat zasedali slovensko vlado, upam, da se spomnite in da mi boste pritrdili, smo v tem parlamentu takratna opozicija, med katerimi je bila Slovenska nacionalna stranka, zahtevali sejo na temo problematika korupcije, klientalizma in pranja denarja v povezavi med vlado in javnimi podjetji. Takrat gospoda iz sedanjih, v narekovaju, "opozicijskih strank", ki zagovarjate obstoj protikorupcijske komisije kot samostojnega organa, ste glasovali proti, proti temu, da bi govorili v tem parlamentu o korupciji. Lahko si pogledate izide glasovanja. Ne boste presenečeni. In ne nazadnje največ besed o tem, da je potrebno ohraniti protikorupcijsko komisijo, namerno je ne bom imenoval Kosova, ampak jo bom imenoval tako, kot se imenuje, so predvsem izjave posameznih sedanjih vodij poslanskih skupin, ki so nekaj let nazaj dejali, da slovenska vlada meni, da ne potrebuje nekega posebnega protikorupcijskega zakona. Takega dokumenta niti ni možno oblikovati, saj se korupcija lahko pojavlja na najrazličnejših področjih življenja in dela, ki pa jih ni mogoče zajeti z eno samo komisijo. Takrat, dame in gospodje, vi, ki nasprotujete ukinitvi, ali kakorkoli to imenujete, sedanje samostojne komisije, ste dajali te izjave, ko je bilo v vašem interesu, komisije niste hoteli imeti.
Gospod Zagorac hvala. Gospod Grims.
Hvala. To je trenutek ko je treba opozoriti, da ni komisija tista, ki je kriva, da so ji bile dane take pristojnosti, da se govori o njej kot o blefu. Ona je bila ustanovljena tako, da je postala drag institut, ki je bil torej prestižne narave, ki se ga je kazalo v Evropo, ampak o tem je odločila tista LDS in tista sedanja SD v trenutku, ko sta sprejemali zakonodajo v zvezi s to komisijo. In ti isti dve politični sili sta vendar ocenili, da je potrebno to komisijo kadrovsko prekaliti na izkušnjah grobega posega v človekove pravice, nelegalnega zasledovanja novinarja, gospoda Ranca. In tisti nosijo odgovornost za to, da smo danes soočeni s tem problemom. Ampak, lepo vas prosim, ne bomo jim ja pomagali pri tem, da se to stanje ponavlja še naprej. Treba je sedaj ta amandma zavrniti in sam bom to z veseljem tudi storil.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala. Poglejte, vse prenesem, nekaj pa ne. Da nekdo govori, da bo sedaj nenadoma nastala iz vesolja ena komisija, ki bo nadzirala samo sebe pa, spoštovani gospodje, imejte toliko poštenosti in povejte, da se je to dogajalo na vaši oblasti 11 let. takrat je bilo vse prav in dobro, sedaj pa ne. Bodimo pošteni in povejmo ljudem, zaradi mene, zaradi moje poštenosti lahko pridejo vsi kriminalisti, vsi, ne vem kdo, 15 komisij, 17 nadzornih odborov, lahko jih ustanovite, mi je vseeno, nič ne bodo našli pri meni. Ampak ne biti dvoličen in ne zavajati ljudi in reči, sedaj smo pa vsi lumpi in lopovi, zato ker smo mi v Slovenski nacionalni stranki dali [[...]]
Gospod Barovič [[...]]
[[...]]en predlog. 14 odstavek [[...]]
[[...]]ne polemike, obrazložitev glasu.
[[...]]14 odstavek 4. člena govori, da bomo ustanovili komisijo, ki bo nadzirala neko komisijo, ki naj bi jo vodila po četrtem odstavku amandmaja k 4. členu oseba javnega zaupanja. Lepo vas prosim, no, saj Slovenci so ja pametni ljudje! Vse, kar mislimo, da je prav, bomo podrli tega amandmaja pa absolutne ne, ker zavaja in podvaja in laže.
Gospod Rop.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Mislim, da je prav, da tudi sam obrazložim svoj glas. Glede na vse, kar je bilo povedano, velja povedati in še enkrat poudariti, da je kar nekaj časa v Sloveniji obstajal vladni urad za preprečevanje korupcije. Ta vladni urad je nekaj let delal relativno učinkovito, pripravil je kar nekaj dokumentov. Mnogokrat je tudi kritiziral tedanjo vlado in mnogokrat ste tudi vi, spoštovane poslanke in poslanci, uporabljali te dokumente, te papirje, mnogokrat se jih je poslužila tudi policija pa tudi tožilstvo. Rad bi opozoril, da je bil eden od ključnih argumentov, ključnih vaših pripomb v naših diskusijah ta, da je to vladni urad, da to ni dobro, da je povezan z vlado in da zato ni dovolj neodvisen. Zato smo se odločili in seveda v tem kontekstu želim oporekati gospodu Zagorcu, ki je večkrat izven konteksta uporabljal moje izjave, da se pripravi strategija boja proti korupciji. Ta strategija boja proti korupciji je bila sestavljena in pripravljena s strani vodilnih strokovnjakov, ne samo gospoda Kosa, ampak tudi drugih s tega področja in preverjena tudi znotraj mednarodnih institucij. Ugotovili smo, da bi bilo bistveno bolje, če bi imeli neodvisno komisijo, če bi imeli komisijo, ki bi od vlade neodvisno preiskovala posamezne primere. Tisto, kar je ključno, ta komisija je imela in ima za nalogo tudi, da preveri posamezne mehanizme odločanja v različnih institucijah, da bi preventivno preprečevala korupcijo. Zato je to institucija, ki je dragocena, kjer so profesionalci, kjer je znanje, kjer poznajo tudi tuje izkušnje. Zato bi bilo dobro, da bi takšno institucijo v Sloveniji imeli, zato vas vse pozivam, da podprete naš amandma in da omogočite bolj učinkovit boj proti korupciji, kot je bil v našem času. Naj bo sedaj bolj učinkovit [[...]]
Čas je potekel, gospod Rop. Hvala. Ne vidim več roke. Gospod Zagorac, ali v svojem imenu? Izvolite.
Hvala za besedo. Kot sem že dejal, v Slovenski nacionalni stranki bomo predlogu amandmaja nasprotovali. Komisija, o kateri je bilo govora oziroma o uradu vlade za preprečevanju korupcije, vsi vemo, da je bil to urad, ki ga je nastavila vlada. Komisija je začela delovati šele leta 2004, se pravi 10 let po tem, ko ste vi dali to izjavo, o kateri sem jaz govoril. 10 let je zelo dolga doba. 10 let je dovolj dolga doba, da se je lahko skrilo in razvilo vse tisto, čemur danes vi nasprotujete. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 45. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju k 4. členu. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Sprašujem se, kaj je sporočilo izida tega glasovanja o našem amandmaju k 4. členu in kaj je sporočilo predlagatelja zakona in vlade, ki predlagatelja podpira s svojimi amandmaji pa v zakon vnaša samo še dodatno zmedo in po našem mnenju tudi ustavnopravno sporne elemente. Sporočilo je jasno. Ta vlada si ne želi samostojne od politike neodvisne in strokovne institucije, ki bi odkrivala, proučevala pojave in primere korupcije, ki bi predlagala sistemske ukrepe za ustavitev razraščanja korupcije in ki bi, na kratko rečeno, tej oblasti držala ogledalo na področju velikega zla sodobnih družb, to je materialne in politične korupcije. Sprevrženo je pa tudi neolikano, da je danes tukaj minister Virant govoril o mešanju megle in blefiranju s stani opozicije, obenem pa podpira predlog, da se samostojna in neodvisna protikorupcijska komisija ukine in se boj proti korupciji vrne nazaj v državni zbor, kjer imamo s takšno prakso že docela negativne izkušnje. Funkcionarji in politiki naj bi nadzirali same sebe. Da, sami sebe! In še to po politični presoji in političnih preferencah aktualne politične oblasti. Sporočilo je več kot jasno. Ravno zato, ker si vladajoča koalicija in politična oblast ne želita učinkovitega nadzora nad svojimi koruptivnimi dejanji, vračata protikorupcijska prizadevanja tja, kjer vesta, da zanesljivo ne bo učinkovitega nadzora, stvari pa se bodo po pričakovanju še bolj zameglile in popolnoma razvodenele. In mirno plavala bo vaša barka naprej v Slovenijo sproščeno. Poslanski klub LDS pri tej raboti noče in ne bo sodeloval, zato napovedujemo obstrukcijo pri nadaljevanju odločanja o tem zakonu. Sami sprejmite ta sramotni zakon, ki je nesodoben, neevropski in tudi v direktnem nasprotju s konvencijami OZN, OECD in Sveta Evrope. V omenjenih institucijah že povprašujejo, kaj se v Sloveniji dogaja v zvezi s tem. Poslanci koalicije in tistega dela opozicije, ki to ni, odgovornost je vaša. Hvala lepa.
Hvala gospe Lavtižar Bebler. Prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 42, proti 3. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 4b. členu. Gospod Rupar, izvolite. Obrazložitev v imenu poslanske?
V svojem imenu.
Izvolite.
Jaz bom amandma podprl. Mi je pa po svoje škoda, gospoda Kosa. Celo so me prepričali, da je pošten. Iz svoje prakse lahko povem, da me je pošteno preganjal. In škoda, da ga ne vidim več tukaj, ampak to mi da vedeti ob odhodu SD in LSD-ja, da s Kosom iste sorte ptiči skupaj letajo. Hvala.
Še kdo? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujemo o amandmaju k 4b. členu, SDS, NSi in SLS. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 10. členu, in sicer najprej k prvemu amandmaju, ki ga predlaga poslanska skupina LDS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasoval 1, proti 43. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanskih skupina SDS, NSi in SLS k 10. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 38, proti 1. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo k 11. členu, in sicer na glasovanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 11. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na 19. člen, in sicer na glasovanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 19. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na 20. člen, in sicer imamo dva amandmaja. Prvega predlaga poslanska skupina LDS. Če bo amandma sprejet, postane amandma pod številko 2 k temu členu brezpredmeten. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasoval 1, proti 43. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Zato prehajamo na drug amandma k 20. členu, ki ga predlagajo poslanske skupine SDS, NSi in SLS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na 23. člen, in sicer na glasovanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 23. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na 24. člen, in sicer bomo najprej glasovali o amandmaju poslanske skupine LDS k 24. členu. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma pod številko 2 k temu členu brezpredmeten. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 45. [[Za nihče.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Sedaj glasujemo o drugem amandmaju, in sicer amandmaju, ki ga predlagajo poslanske skupine SDS, NSi in SLS k 24. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na 25. člen, in sicer na glasovanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 25. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 45. [[Nihče za.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na 26. člen, in sicer glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 26. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za ni glasoval nihče, proti 44. [[Nihče za.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Ker so bili v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Predlog zakona za tretjo obravnavo bodo pripravile službe državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 10. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč.