Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, začenjam z nadaljevanjem 48. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: mag. Dejan Židan, Franc Kramar, mag. Karmen Furman, Jurij Lep, Branko Simonovič, Danijel Krivec, Maša Kociper in Aljaž Kovačič. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, sodelovanja na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za sejo na daljavo za danes ni najavil noben poslanec oziroma poslanka. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU OSEBNIH PODATKOV NA PODROČJU OBRAVNAVANJA KAZNIVIH DEJANJ, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Varstvo osebnih podatkov je temeljna človekova pravica, ki izhaja iz 38. člena Ustave. Njeno uresničevanje in varstvo je v Republiki Sloveniji do sedaj urejal Zakon o varstvu osebnih podatkov, ki pa s sprejetjem predloga zakona o varstvu osebnih podatkov pri obdelavi kaznivih dejanj, ki ga danes obravnavamo, ne bo več edini. Direktiva Evropske unije 2016/680 zaradi razvoja tehnologije in vse bolj avtomatizirane obdelave osebnih podatkov narekuje novo pravno ureditev, v kateri je treba zagotoviti visoko stopnjo varstva osebnih podatkov posameznikov, ki so v postopkih preiskovanja in obravnave kaznivih dejanj pred policijo, državnim tožilstvom, zavodi za prestajanje kazni zapora, probacije in delno pred sodišči. Istočasno nalaga varstvo javnega interesa, to je odkrivanja, preiskovanja in pregona kaznivih dejanj, s katerimi se kršijo temeljne vrednote demokratične družbe. Konflikt obeh pravic je terjal sorazmernost, še posebej, ker gre za obdelavo osebnih podatkov s strani represivnih organov. Ministrstvo za pravosodje je pri pripravi predloga sledilo načelu visoke stopnje varstva osebnih podatkov in zato organom, ki obdelujejo osebne podatke, v primerjavi s splošno ureditvijo predpisal bistveno strožja tehnološka, organizacijska in pravna merila varstva. Zaradi varstva javnega interesa direktiva narekuje omejitev seznanitve s podatki tako posamezniku kot tudi nadzornemu organu. Posameznik, ki se omejen čas ne sme seznaniti z lastnimi osebnimi podatki, če bi s tem ogrozil izvedbo operativnega dejanja ali ogrozil človekove pravice tretjih oseb. Ves čas pa sme biti nadzorni organ seznanjen z razlogi omejitve. Mu pa je poleg pravnega varstva v upravnem in inšpekcijskem postopku zagotovljeno še samostojno sodno varstvo, v katerem lahko zahteva tudi odškodnino. Nadzorni organ se pa ne sme seznaniti z imeni tajnih sodelavcev, varovanih prič, torej oseb s prirejeno identiteto; lahko pa z vsemi drugimi podatki. Prav tako na sme razkriti policijskih operativnih akcij. Zahtevnost ureditve je imelo za posledico, da so se s to materijo ukvarjali trije pravosodni ministri. V juliju letos smo izvedli drugo javno razpravo in z informacijsko pooblaščenko ter drugimi organi izvedli izjemno zahtevna usklajevanja. Še posebej usklajevanje vidikov ureditve med Ministrstvom za notranje zadeve in informacijsko pooblaščenko ter vidikov med informacijsko pooblaščenko in Ministrstvo za javno upravo. Žal vseh pripomb informacijske pooblaščenke, katere delo zelo cenim, nismo upoštevali. Smo se pa glede vseh posvetovali z Zakonodajno-pravno službo, ki jih kot take ni problematizirala. Zahtevnost materije je Slovenijo pripeljala v zamudo implementacije, ki bi morala biti izvedena maja 2018. Ne le zaradi tožbe Evropske komisije, ki nam grozi, tudi zaradi vzpostavitve učinkovitega varstva osebnih podatkov in podelitve pooblastil nadzornim organom predlagam, da predlog zakona sprejmemo. Zaključno, ker v drugi obravnavi niso bili vloženi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona, predlagam, da se na tej seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za pravosodje. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Blažu Pavlinu. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Odbor za pravosodje je na 20. seji 3. novembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada in je bil 11. septembra 2020 objavljen na spletnih straneh Državnega zbora. Predstavnica predlagatelja, ministrica za pravosodje mag. Lilijana Kozlovič, je v dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona predstavila potek postopka priprave predloga zakona, razloge za sprejetje, načela, naslovnike ter podrobneje predstavila bistvene novosti predloga zakona, med katerimi je omenila tudi, da se s predlogom zakona v pravni red Republike Slovenije prenaša Direktiva (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov. Pri pripravi predloga zakona so zasledovali ohranitev dosedanje visoke ravni varstva osebnih podatkov v Republiki Sloveniji. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja Zakonodajno-pravne službe med drugim dejala, da je Zakonodajno-pravna služba predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika; ter nato predstavila pripombe s pravnosistemskega vidika ter še splošno pripombo. V nadaljevanju se je dotaknila še vloženih amandmajev poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus, ki po mnenju Zakonodajno-pravne službe v veliki meri ustrezno odpravljajo podane pripombe. Temu je sledila podrobnejša predstavitev pripomb Zakonodajno-pravne službe, ki z vloženimi amandmaji niso odpravljene, gre zlasti za pripombe glede položaja prijavitelja s posebnim položajem v nadzornem postopku z vidika enakega varstva pravic. Državni svetnik Rajko Fajt je v nadaljevanju dejal, da Komisija Državnega sveta za državno ureditev podpira predlog zakona. Med predstavitvijo pisnega mnenja komisije je izpostavil vprašanja državnih svetnikov na komisiji. V razpravi so opozicijski poslanci na predlagatelja predloga zakona naslovili kritiko glede priprave predloga zakona in do števila vloženih amandmajev. Med drugim so izpostavili pomembnost pripomb različnih deležnikov, se zanimali glede upoštevanja mnenj Informacijskega pooblaščenca in o spremembah predloga zakona glede na leto 2019 ter omenili kratek rok za javno razpravo, nedodelanost predloga zakona in zamudo z implementacijo direktive. Menili so, da z vloženimi amandmaji niso v celoti odpravljene vse pripombe deležnikov, ter na predlagatelja predloga zakona med drugim naslovili vprašanje v zvezi z morebitnimi spremembami na področju videonadzora in objav na spletnem omrežju, ki bi vplivale na delo Policije. V nadaljevanju je koalicijski poslanec dejal, da podpira predlog zakona in vložene amandmaje. Opredelil se je tudi do kritik opozicijskih poslancev ter menil, da so le-te neutemeljene. Med drugim je omenil tudi rok za prenos direktive, specifičnost vsebine predloga zakona ter dejal, da je predlog zakona pripravljen v skladu z nomotehniko. Predstavnika predlagatelja sta med razpravo podala dodatna pojasnila in odgovorila na zastavljeno vprašanje članic in članov odbora. Med drugim je bilo tako omenjeno, da je vsebina direktive strokovno zahtevna in obsežna. Predstavila sta tudi potek postopka priprave predloga zakona ter podrobneje predstavila vsebino nekaterih členov predloga zakona in omenila, da so z deležniki aktivno in veliko sodelovali. Številne pripombe so upoštevali pri pripravi predloga zakona oziroma so vključene v vložene amandmaje. Ponovno je bilo tudi izpostavljeno, da je rok za implementacijo direktive že potekel, zato je pomembno, da se predlog zakona sprejme. V nadaljevanju je odbor s sprejetjem vloženih in dveh svojih amandmajev ter vseh členov skupaj pripravil besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni in je sestavni del poročila odbora.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Lep pozdrav vsem! S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenaša Direktiva (EU) 2016/680 in nekaj določb Direktive 2016/681. Zakon o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj bi kot poseben zakon na področju varstva osebnih podatkov moral biti uveljavljen že 6. 5. 2018, ko je potekel rok za implementacijo. Zakon o varstvu osebnih podatkov bo tudi po sprejetju tega zakona kot splošen zakon veljal še naprej. S predlaganim zakonom pa bomo uredili varovanje osebnih podatkov na zelo občutljivem področju kazenskega prava. Zakon primarno velja za Policijo, državno tožilstvo, zavode za prestajanje kazni zapora in probacijo. Delno velja tudi za kazensko sodstvo; vendar ne na delih, ki se nanašajo na neodvisno sodno odločanje, torej na preiskovanje, sojenje, odločanje o pravnih sredstvih. Nadzorni organ za varstvo osebnih podatkov za vsebino iz tega predloga zakona ostaja Informacijski pooblaščenec. Zakon daje široke in raznovrstne variante varovanja osebnih podatkov, ki upoštevajo tako možnosti posameznika za zaščito svojih interesov neposredno pri organu ali preko Informacijskega pooblaščenca. Daje se tudi možnost, da Informacijski pooblaščenec vodi postopek po uradni dolžnosti. Pomembna pa je tudi jasno predvidena in urejena možnost tožbe na Upravno sodišče. Za morebitno nezakonito ali nepravilno obdelavo osebnih podatkov zakon določa štiri možnosti za obrambo ali uresničevanje pravic proti pristojnemu organu. Prva, posameznik se obrne z zahtevo na upravljavca – pristojni organ in zahteva dostop do osebnih podatkov ali njihove spremembe, na primer popravke. Če mu ni ugodeno ali meni, da mu ni ugodeno, se obrne s pritožbo na Informacijskega pooblaščenca. Postopek se vodi na podlagi klasičnega upravnega postopka z določenimi prilagoditvami. Druga možnost, posameznik, ki meni, da so njegove pravice kršene, ima po predlaganem zakonu tudi možnost vložitve neposredne zahteve pri Informacijskem pooblaščencu po določbah ZUP. Tretja možnost, Informacijski pooblaščenec lahko vodi nadzorne postopke tudi v javnem interesu, se pravi po uradni dolžnosti, postopke uvede na lastno pobudo, na podlagi prijave fizične oziroma pravne osebe ali na pobudo drugih organov. Gre za klasičen postopek inšpekcijskega nadzora. In četrta možnost, posameznik lahko vloži tudi samostojno tožbo na Upravno sodišče, in sicer glede sedanjih ali preteklih kršitev njegovih pravic s področja varstva osebnih podatkov. Tožena stranka je pristojni organ, odločanje poteka z uporabo določb Zakona o upravnem sporu glede postopka v zvezi s kršitvami človekovih pravic in temeljnih svoboščin. V tožbenem zahtevku je možno zahtevati tudi povrnitev škode, Informacijski pooblaščenec pa lahko sodišču pošlje svoje stališče. Zakon določa, da se za postopke uveljavljanja pravic posameznikov uporabljajo določbe ZUP, če ni to drugače določeno. Tako ureditev v Novi Slovenijo pozdravljamo, saj bo pripomogla k boljši urejenosti in prevedljivosti postopka. V NSi se nam zdi še posebej pomembno, da se s predlogom hkrati zasleduje cilje zagotavljanja strogih pogojev varstva osebnih podatkov ter tudi interesov učinkovitega pregona kaznivih dejanj. Ker predlog zakona upošteva oba cilja, ga bomo poslanci Nove Slovenije podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Vlada nam je v obravnavo posredovala Predlog zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj. Gre za prenos evropske direktive o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij. Predlog se nanaša na Policijo, državna tožilstva, Upravo za izvrševanje kazenskih sankcij, na Upravo za probacijo, delno pa tudi na kazensko sodstvo. Rok za prenos direktive se je že iztekel, torej bi veljalo na prvi pogled ta zakon podpreti; vendar pa smo poslanci pri obravnavi zakona dobili na mizo vrsto pripomb na posamezne določbe predloga. Pripombe so podali Zakonodajno-pravna služba, informacijski pooblaščenec in tudi Upravno sodišče. Varstvo osebnih podatkov je občutljivo področje. Gre za pravico, ki izhaja iz slovenske ustave, zato je pomembno, da je področna zakonodaja napisana jasno in nedvoumno ter seveda skladno z Ustavo in drugimi zakoni. Samo tako lahko ohranimo varstvo osebnih podatkov na visoki ravni. Število pripomb Zakonodajno-pravne službe nikakor ni zanemarljivo, četudi je bil del teh upoštevan v amandmajih, ne moremo pa prezreti pripomb informacijske pooblaščenke, ki bo, kot to izhaja iz zakona, nadzorni organ, zadolžen za varovanje pravic. Kljub sprejetim amandmajem še vedno ostajajo odprta pomembna vprašanja, na katera je opozorila. Posledično je takšen predlog težko podpreti, saj se pri takšnem načinu sprejemanja zakona odpira vprašanje pravne varnosti. Da se izognemo tako imenovani pravni nevarnosti, bi morali poslanci na mizo dobiti predlog, ki bo v večji meri usklajen z deležniki. To je še posebej pomembno pri obravnavanju tako občutljive in kompleksne tematike, kot je varstvo osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj. V Poslanski skupini SAB iz navedenih razlogov predloga zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! S predloženim zakonom se v slovenski pravni red prenaša Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov. Rok za prenos v nacionalno zakonodajo navedene vsebine je sicer potekel že pred dvema letoma. Sama vsebina ni nastajala kot novost te vlade, saj se je gradivo pripravljalo že v prejšnjem mandatu in se nadaljevalo v trenutnem sklicu Državnega zbora pod okriljem še prejšnje vlade. Delo se torej končno zaključuje in v Poslanski skupini Desus smo prepričani, da bo zadoščeno vsem kriterijem varstva osebnih podatkov, saj gre za pomembno temeljno človekovo pravico, ki je tudi ustavno varovana. Zakon ureja način postopanja za organe, ki imajo pristojnosti na področju obravnave kaznivih dejanj, na drugi strani pa posameznikom, ki so v kazenski obravnavi, daje možnosti za učinkovito zaščito pravice do varstva osebnih podatkov. Primarno zakon torej zavezuje Policijo, državna tožilstva, zavode za prestajanje kazni zapora in probacijo, delno velja tudi za kazensko sodstvo. Posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, bodo imeli na razpolago štiri možnosti za obrambo ali uresničevanje njihovih pravic s področja varstva osebnih podatkov v odnosu do pristojnega organa, za katerega menijo, da morda nezakonito ali nepravilno obdeluje njihove osebne podatke. Tako se bo posameznik lahko obrnil z zahtevo na upravljavca, torej na pristojni organ, in zahteval dostop do osebnih podatkov ali njihove spremembe, na primer popravek. Nadalje bo imel posameznik, ki bo menil, da so njegove pravice kršene, tudi možnost vložitve neposredne zahteve po določilih ZUP pri Informacijskem pooblaščencu. Posameznik bo imel na voljo tudi vložitev samostojne tožbe na sodišče. Nadzorni organ za varstvo osebnih podatkov je Informacijski pooblaščenec, to je četrta opcija zaščite pravice posameznika, saj bo Informacijski pooblaščenec to pravico varoval neodvisno od zahteve po varstvu posameznika, torej tudi po uradni dolžnosti. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da predlog zakona izpolnjuje zahteve visokega varstva osebnih podatkov, zato ima s strani Poslanske skupine Desus polno podporo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lep dober dan vsem prisotnim v dvorani, posebej še gospe ministrici! Danes obravnavani zakon sprejemamo zaradi usklajevanja z evropsko direktivo. Najprej bi želel poudariti, da je pravica do varstva osebnih podatkov individualna človeka pravica, ki izhaja iz Ustave Republike Slovenije, zato si težko razlagamo dejstvo, da se tudi s tem področjem sploh ukvarjajo evropski birokrati, saj ne vidimo neposredne povezave z gospodarstvom. Evropska unija je v temelju predvsem povezava, ki temelji na gospodarskih principih, zato se nam še toliko bolj sporno zdi, da se nam ponovno vsiljuje vsebina direktive, ki je vprašljiva z naslova pristojnosti Evropske unije. Varstvo osebnih podatkov bi morala imeti urejena vsaka država samostojno, saj gre za individualno pravico, izhajajočo iz 38. člena Ustave Republike Slovenije. Zaradi izjemnega razvoja informacijsko-komunikacijske tehnologije pa tudi zaradi pravnega razvoja je prišlo do bistvenega povečanja v količini in tudi v kakovosti obdelave osebnih podatkov. Osebni podatki so vedno bolj dostopni tako državi kot tudi zasebnikom. Prihaja do vedno večje sistemske povezave med zbirkami osebnih podatkov. S tem so se tveganja zlorabe osebnih podatkov, kot so nepooblaščeni dostopi, množična razkritja ter profiliranje posameznikov, močno povečala. Menimo, da bi moral vsak posameznik imeti možnost vpogleda v vse postopke, kjer se operira z njegovimi osebnimi podatki, četudi gre za kazenske postopke in je trenutna omejitev dostopa do osebnih podatkov v 25. členu napisana preohlapno. Oziroma če nekoliko omilim to trditev, posameznik bi moral biti seznanjen s tem, da se obdelujejo njegovi podatki. Tega pa v zakonu ni. Dostopnost do teh podatkov je nujna, saj gre za varovanje individualne človekove pravice. Menimo, da Informacijski pooblaščenec ni uspešen pri svojem delu, saj ima trenutno premalo pristojnosti, da bi se lahko učinkovito spopadal s kršitelji. V samem zakonu nas moti 13. člen, ki govori o zastopanju s strani nevladnih organizacij. Prav zoprni ste, ko nam v vsak predpis prav na silo vključujete nevladne organizacije. Odvetništvo je ustavna kategorija in le odvetnik kot pravni strokovnjak lahko ponudi stranki ustrezno zaščito njenih pravic. S temi nevladnimi organizacijami boste razkrojili ustroj pravne države, saj se z njimi očitno rušijo dosedanje ustavne kategorije. Do zakona imamo veliko zadržkov, saj v predanem končnem besedilu niso bile upoštevane pripombe strokovne javnosti, kot je to Zakonodajno-pravna služba in Informacijski pooblaščenec. Temeljni argument, da je zakon treba sprejeti, ker zamujamo z implementacijo direktive nas ne prepriča. Izpostavljamo tudi problem prevelikega števila zakonov, saj bi lahko to področje celostno uredili izključno v Zakonu o varstvu osebnih podatkov. Ta problem je izpostavil tudi trenutni predsednik Vlade. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa. Spoštovana ministrica, spoštovani državni sekretar,spoštovani kolegice in kolegi! Vsebina obravnavanega predloga zakona je bila v obdobju 2017 do 2018 ter v prvem in drugem krogu medresorskega in strokovnega usklajevanja v letu 2019 že vključena v enovit koncept novega Zakona o varstvu osebnih podatkov, tako imenovani ZVOP-1. Ampak zaradi preglednosti in lažjega izvajanja je zakonska materija sedaj razdeljena na dva zakona, od katerih Predlog zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj prvenstveno pomeni prenos Direktive (EU) 2016/680 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij; in delno tudi prenos Direktive (EU) 2016/681 glede evidenc letalskih potnikov. Omenjeno direktivo bi sicer morala Slovenija v svoj pravni red vnesti že do maja 2018. Zakon, ki ga je pripravila Vlada, ureja obdelovanje in varstvo osebnih podatkov v postopkih pred tako imenovanimi represivnimi organi ter določa postopke, ki jih lahko ubere posameznik ob sumu nezakonite obdelave. Zakon bo tako primarno veljal za Policijo, državna tožilstva, zavode za prestajanje kazni zapora in probacijske enote Uprave za probacijo. Delno bo ta zakon veljal tudi za kazensko sodstvo. Tukaj je izvzet del, ki se nanaša na neodvisno sodno odločanje, torej na faze preiskovanja, sojenja in odločanja o pravnih sredstvih. Poglavitne rešitve predmetnega Predloga zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj so naslednje. Drugače kot v ZVOP-1 so določena načela zakonitosti, poštenosti in sorazmernosti, znatno je spremenjena definicija privolitve posameznika za obdelavo njegovih osebnih podatkov. Na novo so razdelane definicije in obdelave v zvezi s posebnimi vrstami osebnih podatkov; določena je nova ureditev glede drugih, do sedaj naknadnih namenov obdelave osebnih podatkov. Za upravljavce in obdelovalce je poleg izvedbe ocene učinka kot obvezno določeno tudi izvajanje ukrepov tako imenovane notranje sledljivosti in zunanje sledljivosti obdelav osebnih podatkov. Določena je nova ureditev za osebe, ki znotraj upravljavcev ali obdelovalcev zagotavlja varstvo osebnih podatkov zlasti za tvegane in množične obdelave osebnih podatkov. Podrobneje je urejen tudi postopek uveljavljanja pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki ob subsidiarni uporabi določb Zakona o upravnem postopku. V Predlogu zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj v kontekstu možnosti obrambe posameznika je treba še posebej izpostaviti sledeče. Posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, so dane na razpolago štiri možnosti za obrambo ali uresničevanje njegovih pravic. Pod točko 1, posameznik se obrne z zahtevo na upravljavca. Pod točko 2, posameznik, ki meni, da so njegove pravice kršene, lahko pri Informacijskem pooblaščencu po Zakonu o upravnem postopku vloži neposredno zahtevo. Pod točko 3, Informacijski pooblaščenec lahko na lastno pobudo na podlagi prijave fizične ali pravne osebe ali na pobudo drugih organov vodi nadzorne postopke tudi po uradni dolžnosti, gre za klasični inšpekcijski postopek po Zakonu o inšpekcijskem nadzoru. Ter pod točko 4, posameznik lahko vloži tožbo na Upravno sodišče Republike Slovenije glede obdelave osebnih podatkov. Res je, zakonsko besedilo je zahtevno, a po drugi strani je pripravljeno strokovno, kot je izpostavila tudi gospa ministrica. V njem se je tudi upoštevalo večino pripomb Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo seveda Predlog zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj podprli. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavila Tina Heferle. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Odraz pravne države je med drugim tudi spoštovanje evropske zakonodaje. Prenos ter implementacija evropskih direktiv je pravzaprav posledica dejstva, da smo del svoje suverenosti prenesli na Evropsko unijo in sprejeli njen pravni red. Če želimo v naši družbi ohraniti vladavino pravo, moramo dosledno spoštovati vse demokratične standarde, ki jih opredeljuje slovenska ustava, hkrati pa moramo dosledno spoštovati tudi 3.a člen slovenske ustave, ki govori o pravnih aktih, sprejetih v okviru mednarodnih organizacij, ki se v našem pravnem redu uporabljajo neposredno ali posredno. Kot rečeno, današnja novela zakona bi naj bila zgolj implementacijske narave, saj v slovensko zakonodajo prenašamo evropsko direktivo; a se je tudi pri tako relativno preprostem postopku tej vladi zataknilo. V fazi priprave in obravnave novele je Ministrstvo za pravosodje prejelo številne pripombe in opozorila glede primernosti ali, če želite, glede strokovnosti izvedbe prenosa te direktive. Pripombe na večjih straneh je podala informacijska pooblaščenka, pripombe je imel Zagovornik načela enakosti, Upravno sodišče pa je opozorilo na rušenje koncepta upravnega spora, Zakonodajno-pravna služba je podala pripombe na več kot 55 členov, pri čemer ima cela novela skupaj 84 členov. Ni nepomemben podatek, da koalicija v svojih amandmajih teh pripomb in opozoril ni v celoti upoštevala. Želim povedati, da si v Poslanski skupini LMŠ želimo, da vsaj pri tovrstnih zakonskih materijah, kjer naj bi šlo zgolj in samo za prenos evropske direktive, ne bi prihajalo do tega, da se daje prednost političnoideološkim izhodiščem pred stroko. Žalosti nas, da ta vlada še enkrat več ne upošteva stroke, recimo Upravnega sodišča ali pa Zakonodajno-pravne službe, pač pa pelje neko svojo agendo. In očitno je tudi to, da je to del njenega razumevanja vladavine prava. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Meira Hot. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Varstvo osebnih podatkov je ena izmed temeljnih človekovih pravic, je del pravice do zasebnosti, ki je zavarovana tako na mednarodni ravni, recimo z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, kakor tudi na nacionalni, običajno ustavnopravni ravni vsake posamezne države. Še posebej v sodobnem času, ko informatizacija, družbenega omrežja in ostala tehnologija narekujejo naš vsakdan in našo prihodnost, so osebni podatki vsakega posameznika toliko bolj občutljiva materija. Osebni podatki se morajo obdelovati pošteno, za točno določene namene in na podlagi zakona. Spoštovanje teh pravil pa nadzira neodvisen organ. Direktivo, ki jo danes prenašamo s tem predlogom zakona, bi sicer morali prenesti že dve leti nazaj. Gre namreč za enega od dveh pravnih aktov Evropske unije, kot del tako imenovanega paketa reforme varstva osebnih podatkov, čaka pa nas še prenos drugega dela, in sicer sprejetje novega zakona o varstvu osebnih podatkov, za katerega upam, da ga v Državni zbor prejmemo čim prej. Vsebina zakona ureja obdelovanje in varstvo osebnih podatkov na kaznovalnem področju. Zakon bodo tako uporabljali Policija, državna tožilstva, zavodi za prestajanje kazni zapora in Uprava za probacijo. Predlog določa tudi postopke, ki so dani na razpolago posamezniku za obrambo ali uresničevanje njegovih pravic s področja varstva osebnih podatkov napram pristojnemu organu, za katerega meni, da obdeluje njegove osebne podatke. Nadzor nad določbami zakona bo opravljal Informacijski pooblaščenec. In ravno informacijska pooblaščenka je k predlogu zakona podala kar nekaj pripomb, ki pa jih, žal, koalicijske stranke niso v celoti upoštevale. Opozarja, da ostaja še celo nekaj členov direktive, ki s tem predlogom zakona sploh niso preneseni. Neusklajen in preširoko zastavljen tako tudi ostaja pojem anonimizacije, s čimer se dejansko oži pojem osebni podatek, zaradi česar določeni podatki sploh ne bodo deležni ustreznega varstva. Nejasna ostaja definicija kazenska zadeva sodišča in z njo povezani pojmi v zvezi z omejitvijo nadzornih pristojnosti Informacijskega pooblaščenca. Tudi Upravno sodišče opozarja na določene nejasnosti v predlogu zakona. Sočasnost potekov upravnega postopka in upravnega spora lahko pomeni, da bo v pravni red in uveljavljanje posameznih pravic vnesena negotovost. Upravno sodišče opozarja na neuskladitev z Zakonom o varstvu osebnih podatkov, kar v praksi lahko predstavlja težave, ki vodijo v različne interpretacije zakonodaje. Tudi Zakonodajno-pravna služba je na pristojnem Odboru za pravosodje izpostavila še problematiko določb, ki se nanašajo na postopek s prijavo prijavitelja. Problematizirala pa je tudi uporabo nekaterih posebnih določb tega predloga zakona, ki da so preuranjene za nekatere upravljavce zbirk podatkov, saj se bodo te naknadno morale urediti še z novim Zakonom o varstvu osebnih podatkov. Navedeno pa bi po njihovi oceni lahko ogrozilo tudi stabilnost urejanja pravnih razmerij. Socialni demokrati se zavedamo, da gre za izjemno zahtevno in kompleksno tematiko, vendar pa menimo, da v predlogu ostaja še preveč določb, ki so nejasne in neusklajene z informacijsko pooblaščenko. Eno od načel pravne države med drugim zahteva, da so predpisi jasni in določni, tako da je mogoče nedvomno ugotoviti vsebino in namen norme. Še posebej najbolj kvalitetno in z najvišjim učinkom varovanja pa morajo biti pripravljeni predpisi s področja človekovih pravic. Učinkovito varstvo osebnih podatkov se namreč zagotavlja tudi z enotnimi pravili na ravni Evropske unije, zato je nujno potrebno, da nacionalna zakonodaja zagotavlja enako visoko raven varstva osebnih podatkov; in zato nikakor ne smemo pristati na zniževanje standardov. Gre namreč za varovanje integritete človekove osebnosti ter njegove pravice do zasebnega in družinskega življenja. Zato Socialni demokrati ne moremo podpreti predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Ministrica, državni sekretar, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Danes na seji Državnega zbora obravnavamo Predlog zakona o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj, ki ga je v sprejetje posredovala Vlada in ki ureja obdelovanje in varstvo osebnih podatkov v postopkih pred pravosodnimi organi in organi pregona ter določa postopke, ki jih lahko sproža posameznik, ki sumi, da omenjeni organi njegove osebne podatke obdelujejo nezakonito. Zakon velja za Policijo, državna tožilstva, zavode za prestajanje kazni zapora in Upravo za probacijo. Delno velja tudi za kazensko sodstvo, ki pa je zaradi varovanja njihove neodvisnosti izločeno v delu, ki se nanaša na sodno odločanje. Sicer pa predlog zakona predstavlja prilagoditev prava Evropske unije in direktivo bi morala Republika Slovenija v svoj pravni red vnesti že maja 2018. Varstvo osebnih podatkov je eno od človekovih pravic in osebnih svoboščin, ki so v večini držav zajamčeni z ustavo. Človekova pravica do varstva osebnih podatkov izhaja tudi iz 38. člena Ustave Republike Slovenije iz leta 1991. V Sloveniji poleg Ustave varstvo osebnih podatkov ureja tudi poseben zakon o varstvu osebnih podatkov z oznako 1 (ZVOP-1), ki podrobneje določa pravice, načela in ukrepe, s katerimi se preprečujejo nezakoniti in neupravičeni posegi v zasebnost posameznika, ki bi lahko nastali kot posledica uporabe in obdelave osebnih podatkov. Prvi zakon o varstvu osebnih podatkov je bil sprejet v Republiki Sloveniji davnega leta 1990, drugi 1999, tretji 2004. Po letu 2004, ko je bil sprejet veljavni zakon, je zaradi razvoja informacijsko-komunikacijske tehnologije prišlo do bistveno povečane obdelave osebnih podatkov in tveganja zlorab, kot so nepooblaščeni dostopi, množična razkritja, profiliranje posameznikov, uporaba v poslovnih modelih brez privolitve posameznikov in podobno. V odziv za te nove trende je bil na ravni Evropske unije leta 2016 sprejet paket reforme varstva osebnih podatkov. Države članice zavezuje, da sprejmejo ustrezno zakonodajo, zlasti da ustanovijo nacionalne organe za varstvo osebnih podatkov, določajo kazni in podobno. Eden od pomislekov, povezanih z zadnjim predlogom Zakona o varstvu podatkov, je bil objavljen že avgusta 2019, da bi v enem zakonu združil obe področji. Predlog zakona o varstvu podatkov 2 je torej poleg področij uredbe Evropske unije vključeval tudi direktivo o varstvu osebnih podatkov za področje policijskega in kazenskega pravosodnega delovanja. Sedaj pa bomo namesto enega dobili dva povsem ločena zakona. Kritike glede kratke razprave in zamud torej ne držijo, saj je v malo več kot šestih mesecih Ministrstvo za pravosodje uspelo pripraviti predlog, da bo sprejet vsaj en del Zakona o varstvu osebnih podatkov. Informacijski pooblaščenec je k predlogu zakona podal tudi dodatno mnenje, pri čemer bi izpostavili predvsem njegove pripombe glede varstva identitete tako imenovanih zaščitenih oseb, namreč tajnih delavcev, policistov, ki jim je dodeljena prirejena identiteta, zaščitenih prič ter policijskih informatorjev. S tem namenom so namreč zaščitene priče ter policijski informatorji in se omejuje vpogled Informacijskega pooblaščenca v dokumente, ki vključujejo njihove osebne podatke. Nadzor sme le-ta izvesti le, če oseba z zaščiteno identiteto poda prijavo glede obdelave njenih osebnih podatkov. Ker gre za varstvo življenja omenjenih oseb, za učinkovitost in seveda tudi za uspešnost kazenskega pregona oziroma preprečevanje razkritja informacij o konkretnih policijskih akcijah, so za SMC te izjeme opravičljive. Zaradi vseh navedenih razlogov bo SMC predlog zakona podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željko Cigler. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi, spoštovani! Zakon o varstvu osebnih podatkov na področju obravnavanja kaznivih dejanj, ki ga imamo danes pred seboj v obravnavi, bi morali sprejeti že pred volitvami leta 2018. Zakon se pripravlja predolgo časa. Direktiva (EU) 2016/680 določa, da jo morajo države članice implementirati do 6. maja 2018. Danes smo 19. novembra 2020. Kot že velikokrat, ponovno kršimo določbo direktiv glede prenosa določil v našo zakonodajo. In to je še posebej nesprejemljivo pri področjih urejanja, ki se zaradi hitrega tehnološkega napredka tudi sama hitro spreminjajo. In sprašujem, ali bo ministrstvo sprejelo kakšne ukrepe, da do takšnih zamud v prihodnosti ne bo več prihajalo. Kaj je delalo ministrstvo za pravosodje v vsem tem času, da se teh stvari ni realiziralo? Ob tem se sprašujemo, kaj se dogaja z novelo Zakona o varstvu osebnih podatkov, ki bo usklajena z Uredbo (EU) 2016/679 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov. Namreč, pričakovali bi, da bo hkrati z zakonom, ki ga danes obravnavamo, tudi ta zakon v postopku. Iz predloga zakona je razvidno, da bo treba uskladiti še nekaj več drugih zakonov. Šele takrat bomo videli, koliko so dejansko zaščiteni osebni podatki oseb, ki se znajdejo v predkazenskih in kazenskih postopkih. Uhajanje takšnih osebnih podatkov ima lahko številne škodljive posledice. In takšni podatki nikoli ne uidejo slučajno, temveč se lahko tudi vedno zlorabijo, tako za na primer očrnitev oseb, ki še ni in morda sploh ne bo spoznana za krivo storitve kaznivega dejanja ali kot tudi za izsiljevanje teh istih oseb. Hkrati lahko škodi tudi samemu kazenskemu postopku. In ker ne živimo v neki urejeni državi, se lahko upravičeno bojimo takih zlorab. In praksa pokazala, ali bo zakon, ki je danes pred nami, v zadostni meri zavaroval tako občutljive osebne podatke. Po drugi strani v Levici nestrpno pričakujemo spremembo zakonov, ki bodo sledili v navezavi s spremembo tega zakona. Izkušnje s to vlado so namreč takšne, da se v nujne spremembe zakonodaje vedno dodajajo spremembe, ki nižajo demokratične standarde pravil v Republiki Sloveniji. Nižajo samostojnost in neodvisnost posameznih institucij. Zato bomo na vse te spremembe še kako pozorni in naredili vse, da se prepreči sprejemanje škodljive zakonodaje. Zaradi pomembnosti podanih pripomb deležnikov in tudi stroke, ki niso bile upoštevane, že predhodnice in predhodniki so našteli, da se v zadostni meri ni upoštevalo pripomb Upravnega sodišča, Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, informacijske pooblaščenke in Zagovornika načela enakosti, ter tudi zaradi nedodelanosti tega zakona v Levici zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 20. novembra 2020, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O SOGLASJU K PROGRAMU DELA IN FINANČNEMU NAČRTU AGENCIJE ZA ENERGIJO ZA LETO 2021. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021 je na podlagi petega odstavka 399. člena Energetskega zakona k soglasju Državnemu zboru predložila Agencija za energijo. Za dopolnilno obrazložitev Programa dela in finančnega načrta dajem besedo predstavnici predlagatelja, direktorici Agencije za energijo mag. Duški Godina. Izvolite.
Hvala za besedo in lepo pozdravljeni. Na najvišji politični ravni smo se kot država zavezali, da v nekaj desetletjih tudi v Sloveniji preidemo na podnebno nevtralno družbo. Energetski sektor v tem procesu igra odločilno vlogo. Dobro delujoč energetski trg je ključen element trajnostnega gospodarskega razvoja in Agencija za energijo pri tem igra pomembno vlogo. V okviru svojih nalog in pristojnosti spodbujamo vzpostavljanje enotnega trga za energijo, stroškovno učinkovita vlaganja v infrastrukturo za prenos in distribucijo električne energije in zemeljskega plina. S stalnim monitoringom trga zagotavljamo konkurenčnost, prepoznavamo morebitne ovire za nemoteno delovanje trga in preprečujemo tržne zlorabe, spodbujamo proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov in s tem zagotavljamo zanesljivo, kakovostno in trajnostno naravnano oskrbo z energijo, ki je tudi cenovno dostopna. V letu 2021 postavljamo okvir poslovanja za podjetja, ki izvajajo dejavnost prenosa in distribucije električne energije in zemeljskega plina v naslednjih treh do petih letih. Čaka nas podrobna preučitev poslovanja podjetij, ugotavljanje učinkov regulacije ter določitev stroškovnega okvira poslovanja reguliranih podjetij ter posledično višino omrežnine, ki jo v okviru končne cene za oskrbo z električno energijo in zemeljskim plinom plačajo odjemalci – gospodinjstva in industrija. Glede na stanje, v katerem smo zaradi svetovne epidemije, bo ta naloga še toliko zahtevnejša in odgovornejša, saj zaradi zapiranja držav, ustavljanja gospodarstva in spremembe načina življenja že danes beležimo znaten padec rabe električne energije in s tem tudi prihodka za delovanje podjetij, ki skrbijo, da je oskrba z energijo nemotena, zanesljiva in kakovostna. V naslednjem letu nas čaka tudi posodobitev metodologije za obračun omrežnine, ki mora ustrezno podpreti razvoj trga, prehod na čisto energijo ter upoštevati nove vloge in uporabnike v sistemu; predvsem razpršene vire energije in aktivni odjem. Ob tem je eden izmed poudarkov prihodnjega leta tudi spodbujanje proizvodnje iz obnovljivih virov. Ponovno bomo objavili dva javna poziva in upamo, da bo izvedba uspešnejša kot v zadnjih treh oziroma štirih javnih pozivih, ko je ostalo nerazdeljenih več kot 80 % sredstev. Ob izpostavljenih izzivih bomo v letu 2021 odgovorno, učinkovito in v interesu vseh udeležencev trga izvajali tudi vse ostale naloge s področij stalnega monitoringa energetskega trga, zagotavljanja konkurenčnosti energetskega trga, preprečevanja tržnih zlorab, varstva pravice odjemalcev, zagotavljanja zakonitosti izvajanja dejavnosti, izvajanja podporne sheme, oskrbe s toploto, doseganja obveznih prihrankov energije in tudi izpolnjevanje obveznih rednih energetskih pregledov v velikih gospodarskih družbah. Izvedbo zastavljenih nalog načrtujemo z enakim številom zaposlenih in v kadrovskem načrtu za leto 2021 ne predvidevamo dodatnih zaposlitev. Nadomestili operaterjev prenosa električne energije in zemeljskega plina, ki sta pretežni vir financiranja poslovanja agencije za leto 2021, glede na enoto porabljene električne energije in zemeljskega plina ostajata enaki kot v letu 2020. Državnemu zboru zato predlagam, da Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021 potrdi. Program dela je nastajal v času, ko vse okoliščine še niso bile znane, zato mi dovolite, da hkrati ob tej priložnosti dajem pobudo za preudarjen razmislek in zavrnitev zakona, ki ureja združevanje vsebinsko nezdružljivih agencij; ali pa da vsaj področje energetike iz tega predloga zakona izloči in na ta način še dalje zagotavlja, da bo Slovenija med vodilnimi državami v Evropski uniji glede na kazalnike neodvisnosti energetskega regulatorja, ki ima tudi vodilno vlogo na področju spodbujanja vlaganj v raziskave, razvoj in nove pristope pri upravljanju, načrtovanju in razvoju omrežij v procesu prehoda na čisto energijo in ki s svojimi pristopi zagotavlja visoke učinke za trg, podjetja in odjemalce. Hvala.
Hvala lepa. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, ki Državnemu zboru predlaga, da sprejme Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Mihaelu Prevcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 22. seji matičnega delovnega telesa obravnaval Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021, ki ga je Državnemu zboru posredovala Agencija za energijo. V uvodni obrazložitvi je direktorica agencije mag. Duška Godina poudarila, da so cilji energetske politike jasni in opredeljeni v nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Program dela agencije poleg ciljev, povezanih s prehodom na podnebno nevtralno družbo, podaja tudi oceno potrebnih vlaganj v omrežja za prenos in distribucijo električne energije. To pa je tesno povezano z osnovno nalogo agencije, da ekonomsko regulira podjetja, ki izvajajo gospodarsko javno službo na področju oskrbe z električno energijo in zemeljskim plinom. Prav v letu 2021 bo agencija ponovno postavljala temelje novega regulativnega okvira, v katerem bodo zajeta pravila poslovanja in okvir stroškov za operaterje, na podlagi katerih se določa omrežnina, ki jo plačujejo uporabniki sistemov za prenos in distribucijo električne energije in zemeljskega plina. V letu 2021 se bo tako vzpostavil okvir poslovanja za regulirana podjetja za obdobje naslednjih 3 do 5 let. Ob tem je eden izmed poudarkov spodbujanje proizvodnje iz obnovljivih virov energije, zato je tudi za prihodnje leto predvidena objava dveh javnih pozivov investitorjem k prijavi za sofinanciranje projektov. Agencija bo v letu 2021 odgovorno in učinkovito izvajala tudi ostale naloge, za katere je pristojna v skladu z Energetskim zakonom. Izpostavila je še, da agencija načrtuje izvedbo zastavljenih nalog z enakim številom zaposlenih, zato v kadrovskem načrtu za leto 2021 energetskemu regulatorju pretežni vir prihodkov predstavljata nadomestili operaterjev prenosnega sistema, ki za leto 2021 glede na enoto porabljene električne energije in zemeljskega plina ostajata enaki kot v letu 2020. V krajši razpravi je bilo s strani nekaterih opozicijskih poslancev izpostavljeno napovedano združevanje osmih agencij oziroma regulatorjev, med katere sodi tudi Agencija za energijo, v dve veliki agenciji. Poudarjeno je bilo, da iz predlaganega zakonskega predloga, ki naj bi uzakonil omenjeno združevanje, ni mogoče razbrati nobenih pozitivnih učinkov, na kar opozarjajo tudi agencije, ki so predmet tega združevanja. Predlog združevanja po njihovem mnenju predstavlja zlasti poseg v neodvisnost obstoječih agencij, zato so pozvali k preudarnosti pri nadaljevanju postopka združevanja ter upoštevanju opozoril in mnenj strokovne javnosti. Glede tega je direktorica agencije poudarila, da načeloma vse agencije nasprotujejo predlogu po združevanju predvsem zaradi tega, ker se s tako odločitvijo posega v njihovo neodvisnost, ta pa je ključno poudarjena oziroma naglašena tudi v področnih evropskih direktivah. Izpostavila je, da je bil vladni predlog na podlagi teh kritik sicer popravljen z vidika pristojnosti imenovanja organov novih agencij, še vedno pa ostaja neodgovorjeno vprašanje, kateri so pozitivni učinki predvidene združitve. Poudarila je, da konkretno Agencija za energijo deluje uspešno in kakovostno ter je kot takšna prepoznavna tudi na evropskem nivoju. Posledično ne vidi razlogov za njeno združevanje z drugimi agencijami, zato je v primeru vztrajanja pri predlogu združevanja pozvala, da se k temu procesu pristopi preudarno in z ustrezno predhodno analizo. Po razpravi je odbor s 16 glasovi za in nič proti sprejel sklep, s katerim predlaga Državnemu zboru, da sprejme Sklep o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo Blažu Košoroku. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Državnemu zboru je Agencija za energijo posredovala svoj program dela in finančni načrt za leto 2020–2021. Energetski zakon v 384. členu določa, da je agencija pri izvrševanju svojih nalog in pristojnosti samostojna in neodvisna. To pomeni, da direktorica agencija, zaposleni v agenciji ter člani sveta agencije pri svojem delu niso vezani na sklepe, stališča, navodila ali usmeritve državnih organov, organov lokalne skupnosti ali drugih organov, pravnih oseb ali drugih posameznikov, niti jih ne smejo zahtevati. Agencija torej samostojno odloča s svojo notranjo organizacijo in s tem sistemizacijo delovnih mest, odloča o potrebnem številu zaposlenih in finančnih virih za učinkovito izvajanje svojih nalog in pristojnosti, ki jih opredeli v svojem Programu dela in finančnem načrtu. Zato Programa dela in finančnega načrta Agencije za energijo Vlada ni obravnavala. Agencija mora pri svojem delu predvsem zasledovati naslednje cilje: spodbujanje konkurenčnega, zanesljivega in okoljsko trajnostnega trga z elektriko in zemeljskim plinom ter učinkovito odpiranje trga za vse odjemalce in dobavitelje; razvoj konkurenčnih in pravilno delujočih regionalnih trgov z elektriko in zemeljskim plinom; odprava omejitev pri trgovanju z elektriko in zemeljskim plinom, stroškovno učinkovito spodbujati razvoj varnih, zanesljivih, učinkovitih, nediskriminatornih sistemov, usmerjenih k odjemalcem, ki spodbujajo zadostno zmogljivost sistema, ter skladno s splošnim ciljem energetske politike, energetske učinkovitosti vključevanje proizvodnje elektrike in plinov v manjšem in večjem obsegu iz obnovljivih virov energije ter porazdeljevanje proizvodnje v prenosnih in distribucijskih omrežjih; omogočanje lažjega vključevanja v omrežje novih proizvodnih zmogljivosti, zlasti z odpravljanjem ovir, ki bi lahko novim udeležencem preprečile vstop v trg elektrike in plina iz obnovljivih virov energije. Zagotavljati mora koristi odjemalcem elektrike in zemeljskega plina preko učinkovitega delovanja trga, spodbujanje učinkovite konkurence in pomoči pri zagotavljanju varstva potrošnikov. Pomoč mora nuditi pri doseganju visokih standardov storitev za odjemalce elektrike in zemeljskega plina ter pri zaščititi ranljivih odjemalcev in skladnosti potrebnih postopkov izmenjave podatkov za vse odjemalce. V naslednjem letu se mora agencija pri svojem delu posvetiti nalogam, ki jih državam članicam in njihovim regulatorjem nalaga evropska zakonodaja, pri čemer je najbolj aktualen sveženj zakonodaje Čista energija za vse Evropejce, ki meri predvsem na področju obnovljivih virov energije učinkovito rabo energije in razvoja skupnega trga z električno energijo. Svoje nacionalne cilje, kot veste, s tega področja, smo si do leta 2030 v Sloveniji določili s Celovitim nacionalnim energetskim podnebnim načrtom, ki ga je Vlada sprejela februarja letos. Na strateški ravni pa se v okviru priprave dolgoročne podnebne strategije za znižanje emisij do leta 2050 določajo tudi scenariji za prehod Slovenije v podnebno nevtralno družbo za to obdobje, ki je podlaga za določanje ukrepov regulacije trga energije. Torej pred Agencijo za energijo so zato pomembne naloge in cilji v zvezi z regulacijo energetskega trga, da bo prehod v podnebno nevtralno družbo možen ob ohranjanju zanesljive oskrbe z energijo s čim manj vplivi na konkurenčnost gospodarstva in blaginjo državljanov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Alenke Bratušek, v njenem imenu mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Lep pozdrav, kolega predsedujoči. Kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovani državni sekretar, gospa Godina! Agencija za energijo je pomemben organ na področju reguliranja podjetij, ki izvajajo gospodarsko javno službo na področju oskrbe z električno energijo in zemeljskim plinom. Agencija vzpostavlja razmere za konkurenčnost ob upoštevanju zahtev za zanesljivo in kakovostno oskrbo, odgovorna pa je tudi za nadzor in regulacijo energetskega trga. V letu 2021 bo agencija ponovno postavljala temelje za nov regulatorni okvir, posodobila bo metodologijo za obračun omrežnine, eden izmed poudarkov pa bo tudi spodbujanje proizvodnje energije iz obnovljivih virov. V stranki SAB menimo, da moramo nadaljevati vlaganje v obnovljive vire energije. Samo tako si bomo zagotovili dolgoročen dostop tudi do čiste in poceni električne energije, kar je nenazadnje pomembno tudi za gospodarsko rast. Pomembno vlogo pri energetski tranziciji bo imela digitalizacija in informatizacija sektorja, v povezavi z razogljičenjem. Skoraj 40 milijard evrov vreden investicijski potencial v prihodnjih desetletjih bo ostal neizkoriščen, če ne bomo kot družba začeli aktivno razvijati novih dejavnosti in storitev. V tej luči posebej izpostavljamo, da je večina mernih mest v gospodinjstvih in gospodarstvih že opremljena s pametnimi števci za spremljanje porabe električne energije, med tem pa naša podjetja praktično ne ponujajo storitev, ki bi prednosti teh pametnih števcev tudi izkoriščale. Če ne bodo domača podjetja začela razvijati in ponujati teh storitev, jih bo začela tuja konkurenca. Ob tem pa poudarjamo tudi pomen učinkovite rabe energije. Slovenija ima energetsko intenzivno, torej potratno gospodarstvo in industrijo. Ob tem Evropska unija že najavlja, da bo za financiranje evropskega proračuna že v bližnji prihodnosti uvedla posebno okoljsko dajatev, kar lahko ogrozi poslovanje številnih podjetij – med njimi termoelektrarne, premogovniki, železarne, Talum in še marsikatero drugo podjetje je lahko prizadeto. Preobrazba te industrije zato predstavlja številne nove razvojne priložnosti, pri tem pa mora tvorno sodelovati vsa civilna družba, še posebej pri zagotavljanju novih brezogljičnih proizvodnih virov. Tudi v tej luči se moramo zavedati, da bomo kot družba že v prihodnjih dvajsetih letih morali začeti z nadomeščanjem kar 60 %, torej dve tretjini, vseh proizvodnih virov in tudi zaradi opuščanja fosilnih goriv v prometu dodati nove. Za doseganje ciljev okoljske varnosti, samozadostnosti, neodvisnosti in okoljske sprejemljivosti bomo kot družba sami morali zagotoviti proizvodnjo iz čistih virov energije. V tej luči pa ne moremo mimo poskusov vladne koalicije o združitvi osmih regulatornih agencij v dve superagenciji. Pri tem gre nedvoumno za poskus političnega prevzema neodvisnih inštitucij in korak k nastajanju novega, avtokratskega nadzornega sistema na vseh nivojih. Pri takšnih združitvah javnih agencij ni mogoče zaznati nobenih pozitivnih učinkov, bo pa to občutno zmanjšalo njihovo neodvisnost. V Poslanski skupini SAB bomo Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021 podprli. Želimo si in prizadevali si bomo tudi v nadalje, da bo Agencija za energijo še naprej ostala neodvisna in samostojna inštitucija s sedežem v Mariboru. Ne gre pozabiti, da gre za sedež nekdanjega podjetja, ki se mu je reklo sedež elektrogospodarstva Slovenije, zato je še posebej pomembno, da ta agencija ostane v Mariboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani, še posebej predstavniku Vlade in gospe iz agencije. Program dela in finančni načrt agencije za naslednje leto je slab, ker je zastavljen zelo široko; in suhoparne tabele nam ne povedo nič kaj vsebinsko konkretnega. V Slovenski nacionalni stranki imamo občutek dvoma, koliko prioritetnih nalog, ki so odločilne, zastavljenih ciljev, kazalnikov uspešnosti, postavljenih rokov se bo na koncu leta 2021 dejansko realiziralo v praksi. Pereč problem je epidemija, v katero smo vpeti vsi; in agencijo po besedah direktorice mag. Duške Godina v letu 2021 čakajo najzahtevnejše naloge. Iz danes na jutri ne vemo, kaj nas še čaka. Bo boljše, morebiti slabše? Zato se posledično marsikatera zadeva lahko časovno zamakne oziroma preskoči, če ni tako pomembna. V pripravi naj bi bila podnebna strategija z vizijo, da bo Republika Slovenija čez 30 let podnebno nevtralna in na podnebne spremembe odporna družba. Iz Celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta izhaja, da je ocena predvidenih stroškov vlaganj v distribucijska omrežja za naslednjih 10 let izjemno visoka, kar lahko močno vpliva na omrežnino oziroma stroške, ki jih za uporabo omrežij plačujejo odjemalci. To bo posameznega odjemalca prav gotovo močno udarilo po žepu. Pohvalno pa je, da je agencija z vlado v dveh dneh uspela znižati omrežnino, kjer so imeli na računu nižje stroške odjemalci in gospodinjstva v spomladanskem času covida-19. Drugo leto se bo pripravil tudi nov regulativni okvir za elektroenergetska podjetja, ki naj bi zagotovil dovolj sredstev za nemoteno in stroškovno učinkovito izvajanje dejavnosti. Na področju spodbujanja proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov in v soproizvodnji bodo izvedli dva javna poziva za vstop proizvodnih naprav v podporno shemo po konkurenčnem postopku. Sprašujemo vas, kaj je razlog za tako majhen odziv investitorjev oziroma da ni bilo pravega interesa na zadnjih treh pozivih, kjer je ostalo nerazporejenih okoli 80 %; ter kdaj bo uveljavljen načrt za delovanje podporne sheme. Kadri so zelo pomemben faktor, sploh v teh težkih časih, ko je zaradi covida-19 onemogočeno nemoteno delo, tudi recimo na terenu. Morda bi bilo pametno predvideti dodatne zaposlitve v naslednjem letu, da ne bo prihajalo do izgorelosti zaposlenih. V današnji digitalni dobi se veliko govori o pametnih skupnostih, mestih, o shranjevanju energije. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je treba vlagati v pametna omrežja, čeprav je investicija draga, vendar se dolgoročno izplača in se boljše izkoristi obstoječa infrastruktura. Veseli nas, da bodo na področju novega razvoja omrežij opravljene vse potrebne naloge za izvedbo razširitvene zmogljivosti za pričakovani novi plinovod med Slovenijo in Madžarsko. Agencija pa mora po uredbi tudi zagotoviti, da so sprejeti vsi potrebni ukrepi za zagotovitev neprekinjene oskrbe s plinom, predvsem zaščitenih odjemalcev, v primeru težkih vremenskih razmer ali motenj v oskrbi s plinom. Prav tako si ne želijo tako opevanega združevanja javnih agencij, ker menijo, da mora biti zagotovljena neodvisnost agencij. Vprašanje, ki se jim poraja, pa je, kakšni so sploh konkretni učinki te združitve. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Franc Rosec. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021 zajema naloge agencije na naslednjih področjih: izvajanje reguliranja omrežnih dejavnosti na področju električne energije. Poleg že dosedanjih nalog bodo najpomembnejše naloge na področju obratovanja prenosnega in distribucijskega omrežja, povezane z izdajo soglasij k sistemskim obratovalnim navodilom operaterjev zaprtih distribucijskih sistemov ter sprejemanjem sprememb in dopolnitev veljavnih sistemskih obratovalnih navodil, predvsem sistemskega operaterja. Naloge na področju zemeljskega plina pri regulirani omrežni dejavnosti. Poleg že izvajanja obstoječih nalog se pričakuje nov zakonodajni sveženj na področju plina, ki bo sledil ciljem dosedanje podnebne nevtralnosti ter bo zahteval nove rešitve na področju zemeljskega plina in drugih plinov. Agencija bo na področju toplote v letu 2021 nadaljevala aktivnosti spremljanja in analiziranja poslovanja zavezancev za regulacijo in spremljanja pravilnosti spremenjenih izhodiščih cen. Na področju obnovljivih virov in učinkovite rabe energije se pričakuje podaljšanje veljavnosti podporne sheme za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov in s soproizvodnjo toplote in elektrike. Do izteka leta 2025 se namerava objaviti dva nova javna poziva investitorjem k prijavi projektov proizvodnih naprav OVE in SPTE za vstop v podporno shemo v skupni vrednosti vsaj 20 milijonov evrov. Na področju nadzora bo agencija v letu 2021 zagotavljala celovit monitoring zadevnih energetskih trgov z vidika zagotavljanja pogojev za delovanje trga in storitev gospodarske javne službe, strukture trga, učinkov trg in zadovoljstva odjemalcev. Agencija poleg vseh teh nalog opravlja tudi pomembnejše mednarodne dejavnosti, med katere sodi objava smernic, stališč ali priporočil, spremljanje in poročanje na nacionalni ravni in ravni Evropske unije, presojanje ustreznosti vrednotenja stroškov in učinkovitosti postopkov ter ustreznost naročanja proizvodov in storitev za prenos in distribucijske operaterje. Finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021:agencija načrtuje skupno okoli 4 milijone evrov, od tega se največ pričakuje, to je okoli 2 milijona 700, iz nadomestil družbe Eles, malo manj kot milijon 300 iz nadomestil družbe Plinovodi in še ostali prihodki. V Slovenski demokratski stranki podpiramo Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Predstavniki Vlade, spoštovana direktorica, kolegice, kolegi! Agencija za energijo pristojnemu matičnemu delovnemu telesu Državnega zbora vsako leto predstavi letno poročilo ter program dela in finančni načrt za prihajajoče leto. Agencija poleg tega, da je pomemben regulator na trgu električne energije, ima tudi precej nalog in pristojnosti, ki jih lahko razdelimo v več sklopov. Ključna naloga je reguliranje in nadzor nad pravilnostjo obračunavanja omrežnin operaterja pri dobavi električne energije. Na ta način agencija skrbi, da se omrežnine ne zaračunavajo nad upravičenimi stroški; v primeru, da te naloge ne bi opravljala, bi lahko končni uporabnik plačal višjo ceno, kot pa jo plačuje sedaj. Med njene naloge spadajo tudi nadzor in preverjanje operaterjev, kar pomeni, da skrbi, da operaterji v zadostni meri vlagajo v zmogljivost distribucijskih omrežij ter posledično omogočajo kakovostno in varno distribucijo električne energije in zemeljskega plina do končnih uporabnikov. Na podlagi prejetih gradiv in razprave v Poslanski skupini Socialnih demokratov poročilo, finančne načrte, program dela ocenjujemo kot zelo zgledno in kvalitetno pripravljeno. Menimo, da je ključna naloga oziroma vloga agencije možnost odločanja v sporih med uporabniki in operaterji, saj lahko agencija nudi zaščito uporabniku, ki je največkrat šibkejša stranka v postopku. Agencija mora imeti ključno vlogo pri zaščiti končnih potrošnikov, saj bo le tako lahko obvarovala končnega potrošnika oziroma mu zagotovila, da bo za plačilo dobil energent, ki bo najvišje kakovosti in dobavljen brez motenj. Spremljanje, opozarjanje ter reševanje problemov, s katerimi se srečujejo najranljivejši posamezniki naše družbe, je vsakdanjik Socialnih demokratov in ne bomo se sprijaznili oziroma dovolili, da se energetska revščina povečuje. Ravno obratno, moramo jo zmanjšati, saj ima vsakdo v naši družbi pravico do dostopa do energenta, ki mu omogoča dostojno ter kvalitetno življenje. Naloge in pristojnosti agencije iz navedenega so še kako pomembne, predvsem pa je pomembno, da jih lahko izvaja kvalitetno in učinkovito. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Sklep o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021 podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil Gregor Perič. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi! V skladu z Energetskim zakonom mora svet Agencije za energijo do 30. septembra tekočega leta sprejeti program dela in finančni načrt agencije za prihodnje leto in k temu programu dela in finančnemu načrtu agencije Državni zbor poda soglasje. Agencija za energijo kot regulativni organ spremlja, usmerja in nadzira izvajalce energetskih dejavnosti na področju elektrike in zemeljskega plina ter opravlja z zakonom določene naloge reguliranja izvajalcev energetskih dejavnosti na področju toplote in drugih energetskih plinov, pri tem pa seveda mora upoštevati cilje energetske politike. Ob obravnavi Programa dela in finančnega načrta na seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor je bilo pojasnjeno, da bo agencija tudi v letu 2021 skrbno spremljala poslovanje reguliranih podjetij ter s svojimi stališči in odločitvami skrbela, da bo to poslovanje zakonito in tudi stroškovno učinkovito. Ključni poudarki pri delovanju agencije ter njene naloge v letu 2021 bodo povezane s cilji, ki se nanašajo na prehod na podnebno nevtralno družbo, skladno z mednarodnimi zavezami, ki se odražajo tudi skozi Nacionalni energetski in podnebni načrt. V letu 2021 bo agencija posebno pozornost posvetila postavljanju temeljev novega regulativnega okvirja, med drugim bo treba posodobiti tudi metodologijo za obračun omrežnine. Cilj pri vsem tem pa je zagotoviti kakovostno in zanesljivo oskrbo z energijo po primerni ceni, ki je obenem tudi trajnostno naravnana. Kot je opozorila direktorica agencije, bo ta naloga v luči epidemije zaradi izrednega stanja praktično po celem svetu še toliko bolj zahtevna in odgovorna. V skladu z Energetskim zakonom ima agencija status neodvisne regulatorne agencije za energijo. Vezano na to je bilo ob obravnavi Programa dela in finančnega načrta za leto 2021 na odboru slišati kritike glede zakona, ki predvideva združevanje agencij. V SMC se strinjamo s tem, da se opozori na možne negativne posledice, ki jih prinaša nova zakonodaja, vendar pa je pri tem treba spomniti tudi na to, da se vse stranke – vsaj na deklarativni ravni – zavzemajo za večjo učinkovitost pri delovanju vseh oblastnih organov in institucij. V zvezi s tem v SMC poudarjamo, da bomo v nadaljevanju zakonodajnega procesa pozorni na to, da bodo upoštevani evropski in mednarodni akti ter da ta predlog zakona ne bo krnil samostojnosti in neodvisnosti posameznih regulatornih institucij. V Poslanski skupini SMC menimo, da je Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2021 zastavljen ambiciozno in da agencija skrbno načrtuje finančna sredstva za izvajanje svojih nalog. Zato bomo Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021 tudi podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, gospod podpredsednik. Lep dober dan, spoštovani kolegice in kolegi! Program dela in finančni načrt Agencije za energijo predstavlja ključne naloge agencije za leto 2021. Cilji slovenske energetske politike so opredeljeni v Celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ki ga je Slovenija tudi posredovala Evropski komisiji. Program dela agencije podaja poleg ciljev, ki so povezani s prehodom na podnebno nevtralno družbo, tudi oceno nujnih vlaganj v omrežja za prenos in distribucijo električne energije, kar je vsekakor povezano z osnovno nalogo Agencije za energijo, da tudi v ekonomskem smislu regulira podjetja, ki izvajajo gospodarsko javno službo na področju oskrbe z električno energijo in zemeljskim plinom. Agencija za energijo v programu dela za leto 2021 tudi določa podlago za določitev regulativnega okvira za izvajalce prenosa ter distribucije električne energije in zemeljskega plina po letu 2021. Gre za postavljanje pravil poslovanja in določanja upravičenih stroškov in tudi določanja omrežnine operaterjem. Prav tako bo agencija posodobila metodologijo za obračun omrežnine, ki mora podpreti razvoj trga ter čim hitrejši prehod na čisto energijo. V Novi Sloveniji smo še posebej zadovoljni, da bodo aktivnosti agencije v letu 2021 usmerjene v spodbujanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije in soproizvodnjo toplote in energije. Predvidevana je tudi objava dveh javnih pozivov investitorjem k prijavi projektov proizvodnih naprav obnovljivih virov energije za vstop v podporno shemo. Na agenciji upajo, da bodo tokratni razpisi uspešnejši od preteklih treh javnih pozivov. Seveda si bo agencija tudi v nadaljevanju prizadevala za preprečevanje tržnih zlorab, izvajala naloge s področja monitoringa energetskega trga, varstva pravic odjemalcev ter izvajanje podporne sheme. Iz finančnega načrta agencije pa lahko razberemo, da agencija ni uporabnik proračunskih sredstev, saj se pretežno financira iz letnih nadomestil sistemskega operaterja električne energije in operaterja prenosnega sistema zemeljskega plina. Poslanci Nove Slovenije bomo vsekakor dali soglasje k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021, saj sledi našemu temeljnemu programu s področja energetike. Prizadevati se moramo za raziskovanje in razvoj podnebju prijaznih tehnologij. Poleg sončne in vetrne energije priložnosti za Slovenijo v Novi Sloveniji vidimo predvsem v boljšem izkoriščanju vodne energije in uporabi lesne biomase. Odprti smo tudi za nove tehnologije, ki temeljijo na obnovljivih virih energije. Pri zmanjševanju toplogrednih plinov se je treba osredotočiti na tri stvari: varčevanje z energijo, uporaba obnovljivih virov energije ter podnebju manj škodljive in neškodljive mešanice energij. V Novi Sloveniji vsekakor zagovarjamo stališče, da je treba gradnjo novih energetskih objektov opreti izključno na obnovljive vire in aktivno izvajati ukrepe za zmanjšanje rabe energije, zlasti tiste iz neobnovljivih virov. Sledili bomo cilju zadostne samooskrbe na račun obnovljivih virov energije. Spodbujali bomo potrebno zasebno investiranje v manjše proizvodne kapacitete električne energije ter prijazno poslovno okolje za investitorje v zelene, trajnostne investicije, kot so vetrnice, male hidroelektrarne in tako dalje. Država pa vsekakor mora z davčnimi olajšavami spodbujati javno-zasebno partnerstvo na področju investicij v izgradnjo energetskih objektov za izkoriščanje obnovljivih virov energije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj pa moram samo za trenutek prekiniti sejo, da neko stvar v zvezi z najavami razčistimo; se je sedaj ugotovilo, da ne bo potem kakšnih problemov. Dajmo 5 minut prekinitve. Poslanska skupina LMŠ nima po razporedu najavljenega časa, ima pa prijavljene za razpravo; in bi rad, da to najprej razčistimo, ali je napaka v prijavi ali pa v scenariju. Dobro. Lahko nadaljujemo. Pravijo, da je napaka na strani scenarija, to se pravi, da najavljen čas imajo. Preden dam besedo po končanih predstavitvah stališč poslanskih skupin, bom prebral, kateri poslanci so še ostali prijavljeni za razpravo: Rudi Medved, mag. Andrej Rajh, Jani Möderndorfer, Jože Lenart, Vojko Starović in Zmago Jelinčič Plemeniti. Najprej dobi besedo poslanec Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Govorimo o Agenciji za energijo. Agencija za energijo je regulatorni organ, to smo večkrat poudarili danes. Mislim, da je treba še bolj poudariti, da je Agencija za energijo neodvisni organ. Podčrtano – neodvisni organ. Mislim, da je pomemben tudi podatek, da Agencija za energijo ni proračunski porabnik ter da regulira trg z elektriko in plinom, torej skrbi za zanesljivo, kakovostno oskrbo po primerni ceni. Agencija torej ni nek od stvarnosti ali pa od vsakdanjega življenja odpet birokratski aparat. Dejavnost agencije zadeva vse nas. To verjetno ljudje premalo vedo. Ko govorimo o teh agencijah, si navadno predstavljajo, da so to neki birokratski aparati, ki se bolj ali manj ukvarjajo sami s seboj; ko pa pogledamo pobliže, pa vidimo, kako pravzaprav dejavnost Agencije za energijo vpliva na naš vsakdanjik. Od nje je odvisno, kakšno omrežnino, kakšno omrežnino za elektriko bomo plačevali. No, to pa plačujemo vsi odjemalci elektrike ali pa tudi porabniki plina. Naloga agencije je tudi spodbujanje proizvodnje iz obnovljivih virov energije, kar je seveda tudi fokus vsega sveta, ne le Slovenije. Mirno lahko rečemo, da je agencija v službi vseh nas. In zdaj se vprašamo, kaj ima pri tem poslanstvu agencije politika? Nič oziroma ne bi smela imeti nič. Okvirji za delovanje agencije so popolnoma jasni, problemov pri preskrbi z elektriko ali plinom nimamo, vsaj državljani tega ne zaznavamo. Agencija se je na primer izkazala ravno v času covid krize – jaz verjamem, da je težko premakniti ves elektroenergetski aparat, da se v dveh dneh zniža omrežnina, kot neka pomoč in razbremenitev državljanov v času krize. Tudi sicer je leto 2021 pomembno leto za agencijo, tudi zaradi napovedanih dveh razpisov za dodelitev državne pomoči v vrednosti 20 milijonov evrov. Mi tukaj govorimo o finančnem načrtu in programu dela Agencije in se hkrati lahko vprašamo, ali bo ta načrt agencija v prihodnjem letu sploh lahko izvajala. Zakaj se to vprašamo? Zaradi famozne ideje o združevanju regulatornih organov. In ko omenjamo to združevanje regulatornih organov, to je pa res zanimiva situacija, nihče od tistih, na zelnikih katerih je zrastla ta ideja, ne zna povedati, zakaj; razen floskule – učinkovitost. Kaj ni bilo učinkovitega in kaj bo bolj učinkovito, če bomo zmetali regulatorne agencije v dva koša? V tem košu, v katerem naj bi se znašla Agencija za energijo, je tudi Akos, Agencija za varnost prometa, Agencija za civilno letalstvo, če se ne motim, pa Agencija za železniški promet, Agencija za varstvo konkurence, varstvo potrošnikov, res popolnoma komplementarno, zelo komplementarno, sinergijsko. Verjetno bo v tej združeni agencija glede na to, da strokovnjaki po posameznih agencijah obvladajo vsa področja, da bodo seveda komplementarno in sinergijsko lahko sodelovali, prehajali iz ene na drugo. Jaz si tako predstavljam učinkovitost, drugače si je ne znam. Drugega odgovora, kot da bo vse skupaj bolj učinkovito, tako ali tako doslej nismo dobili; je pa zanimivo, da je ministrstvo za gospodarstvo na sejo Državnega zbora, na kateri smo problematizirali sporno kadrovanje te vlade, poslalo na to sejo državno sekretarko, ki je samoiniciativno sprožila vprašanje združevanja regulatornih agencij, ne da bi jo mi k temu spodbujali. Saj tam se še ni nič zgodilo in tudi še kadrovanja ni bilo; pa vendarle so čutili dolžnost, da vnaprej preventivno zagovarjajo to, kar mi trdimo, da je osnovni motiv tega združevanja agencij sla po kadrovanju. Apetiti po kadrovanju te vlade pa so še večji. Samo tako si lahko razlagamo to idejo, ki – zanimivo – je ni bilo nikoli na mizi v vladi Mira Cerarja, je ni bilo na mizi v vladi Marjana Šarca; pa je bil isti gospodarski minister, ki je sedaj sredi najhujše krize, ob reševanju življenj, našel čas, da se ukvarja z združevanjem agencij, kar bo seveda, milo rečeno, tudi v nasprotju z evropskim pravom. Energetski zakon sam je jasen, če se vrnem k Agenciji za energijo, je popolnoma jasen, agencija je neodvisen regulatorni organ, ni vezan na nobena navodila, še najmanj seveda politike. Še celo v kadrovsko politiko same agencije se politika kot takšna nima kaj vtikati, ker gre enostavno za stroko. Ampak gospodarsko ministrstvo ob podpori te vlade to idejo tišči in tišči; verjetno bo na koncu res prišla tudi v Državni zbor in koalicija bo tako kot večino vsega oziroma vse, kar prinese ta vlada v ta državni zbor, tudi slepo podprla. Vsaj doslej so bile izkušnje take. Mi bomo ves čas, tako kot smo, bomo tudi v prihodnje spraševali predvsem o smotrnosti takšnega ravnanja. Kaj pretehta nad pravom, če govorimo o tem, da je podreditev Agencije za energijo evidentno v nasprotju z evropskim pravom? K Ironija pri vsej zadevi pa je, da imamo sedež evropske agencije za sodelovanje neodvisnih energetskih regulatorjev v Ljubljani. Tukaj imamo sedež edine agencije Evropske unije za sodelovanje neodvisnih regulatorjev, v Sloveniji, edine na naših tleh. In bomo na pragu te agencije, ki združuje neodvisne regulatorje, podredili politiki Agencijo za energijo. Razumi to, če moreš. Ampak glede na razumevanje oziroma odnos do vladavine prava tako predsednika Vlade kot njegovih sledilcev [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas je potekel. Besedo dobi mag. Andrej Rajh. In kot zadnji bo za njim razpravljal še Vojko Starović. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Jaz se bom tudi dotaknil predvsem namere vlade po združevanju neodvisnih agencij. V Mariboru imata zaenkrat sedež dve neodvisni agenciji – Agencija za železniški promet in Agencija za energijo. Agencija za energijo opravlja funkcijo, ki jo je nekdaj imel sedež Elektrogospodarstva Slovenije, torej podjetje, ki je bilo bolj poznano kot EGS. Mariborčani smo v tem smislu zelo občutljivi, ko poskuša državna oblast centralizirati še zadnje stvari, ki so ostale v Mariboru; zato temu ostro ostro nasprotujemo v stranki SAB in tudi drugi kolegi v opoziciji. Jaz si želim, da bi se ta agencija okrepila, še nadalje okrepila, da bi bilo tudi s strani države prepoznano njeno kvalitetno in odlično delo; ter da bi namesto tega, da centralizira in v bistvu krni njeno samostojnost, podpirala njen razvoj in neodvisnost. Toliko.
Hvala lepa. Besedo dobi še Vojko Starović. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ko govorimo o agenciji, bom ponovil, kar sta že predhodnika pred menoj govorila, dejansko gre za neodvisnost, strokovnost in samostojnost; in to moramo tudi zagovarjati. Do zdaj je bilo o agenciji, kakor vem, pozitivno mnenje, zato podpiramo tudi ta program za naprej. In samo nekaj bi opozoril ob tem in tudi vprašal prisotno gostjo, kako je s tem. Jaz malo poznam, ker sem iz Celja, Šoštanj in tako naprej. Koliko smo mi vsi v zrak skakali zaradi tega Šoštanja, ki nam daje, ko je malo suše pa tega, tudi 60 % električne energije v Sloveniji. Mi bi dihali na škrge, če ne bi bilo tega postrojenja oziroma bi delalo še staro postrojenje, ker brez tega ne moremo in bi bilo veliko bolj nečisto, kot je. Ampak dejansko je tukaj problem, je vprašanje, ali smo mi dejansko plačevali, ko smo elektriko uvažali, tudi 15-krat višjo ceno. Ta trg je lahko zelo hecen. Ko nekje zmanjkuje, boš ti težko dobil elektriko in mi moramo skrbeti v Sloveniji za to, načrtovati tudi nuklearko, sem za, ker se je zdaj sprožilo tudi to zadevo, načrtovati našo neodvisnost, da postanemo samooskrbni in neodvisni. Če si odvisen, si odvisen, potem ne moremo govoriti o samostojnosti, ne moremo govoriti o osvoboditvi Slovenije ali karkoli, ne moremo, če postanemo odvisni. Zato podpiram, da agencija ostane neodvisna in tudi da gremo na neodvisnost oskrbe z elektriko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica predlagatelja, direktorica Agencije za energijo mag. Duška Godina. Želite besedo? Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. In glede na vse, kar je bilo danes povedano, se zahvaljujem vsem za podano soglasje k programu dela Agencije za energijo za naslednje leto. To v nas vsako leto vliva še dodatno odgovornost, da svoje delo opravimo še učinkoviteje; in enako bo tudi v letu 2021, kot je bilo že omenjeno – zelo odgovorno leto in zahtevno leto za nas v luči danih razmer. Zato, kot sem že dejala, še enkrat dajem pobudo in mislim, da je bilo danes veliko slišati o tem in tudi podpore v to smer, da se Agencija za energijo ohrani kot neodvisen in popolnoma samostojen organ, da se prepreči združevanje Agencije za energijo z ostalimi regulatorji. Le tako bomo lahko zagotovili učinkovito izvedbo programa dela, nalog in pristojnosti, ki smo si jih zastavili ne samo za naslednje leto, ampak tudi s pogledi v prihodnja leta. Že v uvodnem govoru sem omenila, da je program dela nastajal v času, ko še vse okoliščine niso bile znane, pa pomembno vplivajo na naše delo. Združitev agencije z ostalimi po vsebini nezdružljivimi agencijami zagotovo lahko pripelje do – vsaj v delu – neizpolnitve zastavljenega programa dela ali pa k nižji neučinkovitosti, saj bo proces združitve zahteval določene kadrovske vire in čas, ki ga bomo morali namenjati h konsolidaciji oziroma ustreznemu povezovanju vsebinsko nezdružljivih institucij. In za konec bi postavila samo še vprašanje, ki je danes bilo že večkrat postavljeno, da se pri obravnavi zakona o združevanju agencij resno vpraša, vsaj v primeru energetike, saj je bilo danes popolnoma jasno, da se razume, kaj je naša vloga; kako lahko pri nadaljnjem razvoju, prehodu na podnebno nevtralno družbo, pri odločitvah o tem, s kakšnimi stroški naj poslujejo operaterji, v kaj je treba vlagati v prihodnje, v kaj je treba usmerjati regulirana podjetja, kako lahko dosegamo sinergije, na primer s strokovnjaki s področja civilnega letalstva, s področja varnosti cestnega prometa, s področja železniškega prometa in tako dalje. Če si to vprašanje postavimo, bo popolnoma jasen odgovor, da večje učinkovitosti z združevanjem vsebinsko nezdružljivih področij enostavno ni mogoče dosegati. Zato še enkrat dajem pobudo, da se vsaj glede energetskega regulatorja prepreči sprejetje zakona, ki bo gotovo v obravnavi v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ni interesa, zato zaključujem razpravo o predlogu sklepa. O Predlogu sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2021 bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v petek, 20. 11., v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O PACIENTOVIH PRAVICAH; V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta mag. Petru Požunu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci! Preobremenjenost zdravstvenih delavcev v primarnem nivoju je seveda dejstvo, s katerim smo se v tem parlamentarnem domu že večkrat soočili in iskali rešitve. Prilagoditve in poenostavitve v administrativnih postopkih so tudi glavno vodilo pri tem našem zakonskem predlogu. Pobuda je prišla s strani družinskih zdravnikov, uskladili pa smo jo tudi z Ministrstvom za zdravje in te obojne predloge potem kar v največji meri upoštevali, preden smo zakon dali v zakonodajni postopek. Predlog zakona je 4. novembra obravnaval tudi Odbor Državnega zbora za zdravstvo. V okviru zakonodajnega postopka sta bili potem podani mnenji Zakonodajno-pravne službe in Vlade Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju opozorila predvsem na določene nomotehnične pomanjkljivosti, ki pa sta jih potem z amandmaji naslovili Vlada in odbor, ki je predložene amandmaje in predlog zakona tudi podprl. Dovolite mi, da vam predstavim ključne rešitve iz zakonodajne iniciative. Predlog zakona spreminja drugi odstavek 15. člena Zakona o pacientovih pravicah, predvsem podatke, ki jih mora pri naročanju pacienta na primarnem nivoju vpisati zdravnik oziroma medicinska sestra, ko pacienta naroči. Gre za množico podatkov, za katere se je ugotovilo, da pri naročanju pravzaprav niso v ničemer potrebni in pomembni. S tem predlogom se nabor zožuje. S tem pa seveda omogočamo ekipi v družinski medicini, pri pediatru ali osebnem ginekologu več časa za dejansko obravnavo pacienta. Med izvajalce, ki jim ni treba voditi čakalnih seznamov, ampak samo naročilno knjigo, se na predlog Ministrstva za zdravje dodajo izbrani osebni zobozdravniki, ki pa morajo zaradi dolgih čakalnih dob še vedno voditi čakalno knjigo in čakalni seznam za zobnoprotetične obravnave. Pomembna sprememba je tudi podaljševanje časovnega roka, v katerem pacienti aktivirajo svojo napotnico, ki so jo dobili, se pravi, da se naročijo na storitev, kajti izkazalo se je, da zaradi tega, ker pacienti zamudijo ta rok, ki je za to predpisan, morajo potem osebni izbrani zdravniki ponovno izdajati napotnico. Pri tem pa ne gre samo za administrativni postopek, ampak morajo opraviti pregled in triažo, zato da lahko izdajo ponovno napotnico. To se je v tem času epidemije izkazalo še posebej problematično. Tako je podan predlog, da se pri stopnji NUJNO, ZELO HITRO podaljša ta rok z 5 na 7 dni, pri stopnji HITRO ali REDNO pa z 14 na 21 dni. Z amandmajem je bolje urejena tudi možnost pacienta, da si potem, ko se je že nekje naročil, lahko premisli in izbere tudi drugega izvajalca. Vemo, da je to samo droben korak v popravljanju in izboljševanju pogojev, v katerih delajo zdravniki na primarnem nivoju. Potrebno bo seveda še kar nekaj sprememb, da bi jim dejansko omogočili več časa in možnosti za delo s pacienti; seveda s spremembami tudi drugih zakonov. Hvala za vašo pozornost in prosim za vašo podporo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zdravstvo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mojci Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor za zdravstvo je na svoji 11. seji 4. novembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o pacientovih pravicah, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložil Državni svet. V poslovniškem roku je amandmaje vložila Vlada, in sicer k 1., 2. in 3. členu. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagatelja podal mag. Peter Požun. Poudaril je, da preobremenjenost družinskih zdravnikov negativno vpliva tako na zdravnike kot na paciente. V skladu z 51. členom Ustave Republike Slovenije ima vsakdo pravico do zdravstvenega varstva pod pogoji, ki jih določa zakon. Preobremenjenost družinskih zdravnikov z administrativnimi postopki pa pacientom onemogoča dostopnost do varnih in kakovostnih zdravstvenih storitev. Pobuda za sprejetje zakona je prišla s strani stroke, predvsem predstavnikov družinske medicine. Predlog zakona poenostavlja postopke na primarni ravni za izvajalce zdravstvenih storitev in za paciente. Izvajalci nekaterih zdravstvenih storitev v naročilno knjigo vpišejo le podatke, ki so nujni. Po drugi strani pa predlog zakona podaljšuje čas, v katerem morajo pacienti izvajalcem zdravstvene storitve, za katero se potrebuje napotnica, le-to predložiti. Čas za predložitev napotnice v nujnih primerih ostaja enak. Mnenje Vlade je predstavila državna sekretarka na Ministrstvu za zdravje dr. Tina Bregant. Poudarila je, da Vlada predlogu zakona ne nasprotuje. Ministrstvo za zdravje pa je v mesecu decembru 2019 posredovalo v javno razpravo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pacientovih pravicah, ki je vsebinsko širše urejal pravice do spoštovanja pacientovega časa ter doseganje kakovostnejše zdravstvene obravnave pacientov. Vlada sicer predlagane spremembe podpira, vendar zagovarja celovito ureditev področja pacientovih pravic. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Katarina Kralj je poudarila, da je Zakonodajno-pravna služba v svojem pisnem mnenju z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom k 1. in 2. členu predloga zakona podala pripombe, ki so v amandmajih, vloženih s strani Vlade, tudi upoštevane. V razpravi so članice in člani odbora izrekli podporo predlaganemu zakonu. Poudarili so, da predlagane rešitve predstavljajo le del reševanja težav, ki so akutne in so se v zadnjih dvajsetih letih nakopičile na primarnem nivoju. V zadnjih letih se problemi kopičijo. Največji predstavljajo dostopnost do osebnega zdravnika. Posebej je bilo izpostavljeno tudi dejstvo, da so v zdravstvu uporabljeni različni informacijski sistemi in da je poenotenje teh sistemov velik finančni zalogaj. Po drugi strani pa je prisoten tudi odpor do elektronskega poslovanja, ker takšno poslovanje omogoča večji nadzor in sledljivost. Posebej je bilo izpostavljeno, da bo področju zdravstva po končani epidemiji covida treba posvetiti posebno pozornost in v okviru stroke ter politike poiskati konsenz, kako naprej. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaja Vlade k 1. in 2. členu, odbor je sprejel tudi amandma k 3. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes se na tem mestu pogovarjamo o spremembah in dopolnitvah Zakona o pacientovih pravicah s ciljem poenostavitve administrativnih postopkov in razbremenitve družinskih zdravnikov. Zakon je v zakonodajni postopek vložil Državni svet, ki predlaga spremembo dveh členov veljavnega zakona. Prva sprememba bi zdravnikom omogočila, da bi v naročilno knjigo vpisovali zgolj nujne podatke ter da bi vsi izvajalci zdravstvene dejavnosti uporabljali zgolj elektronsko naročilno knjigo, ker ta omogoča povezavo med podatkovnimi bazami. Tako bi se izognili nepotrebnemu podvajanju podatkov. Druga sprememba se dotika podaljšanja roka za predložitev napotne listine, saj se je v praksi pokazalo, da so roki za predložitev prekratki in morajo posledično zdravniki v primeru prepozne predložitve s strani pacientov napotne listine pisati ponovno, kar po nepotrebnem obremenjuje zdravnike na primarni ravni. Vemo pa, da so ti zdravniki že tako do skrajnosti preobremenjeni. Enostavno povedano, manj obremenjevanja z administracijo pomeni več časa za kvalitetno zdravstveno obravnavo pacientov. V Poslanski skupini Desus bomo z veseljem podprli vse predloge sprememb zakonodaje, kadar se izkaže, da katera od zapisanih določb v praksi povzroča težave ali otežuje postopke. Če kdaj, potem je sedaj čas, da storimo vse, kar je mogoče, da zdravnike na vseh nivojih zdravstvene dejavnosti razbremenimo nepotrebne birokracije. Vsaka sprememba v tej smeri je dobrodošla. V Poslanski skupini Desus se sicer strinjamo tudi z mnenjem Vlade, da bo na področju pacientovih pravic potrebna celovita ureditev, in sicer pravice do spoštovanja pacientovega časa in tudi do dostopnosti storitev. Bo pa treba opredeliti tudi pacientove dolžnosti. Zdravniki in zdravnice ter drugi zdravstveni delavci poročajo, da se dnevno srečujejo z nasiljem in da v takih primerih nimajo orodja, s katerim bi se zaščitili. Zato bomo v Poslanski skupini Desus to današnjo manjšo spremembo zakona podprli, pozdravljamo pa napoved Vlade, da bo sistemski zakon naslavljal tudi druge vidike te pereče problematike. Hvala.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Lep pozdrav še tretjič danes vsem tukaj prisotnim. Spoštovani! Ni nam vseeno, kaj se dogaja. Poudarjam – ni nam vseeno. Zadnjega pol leta smo lahko videli, kako krhek je naš zdravstveni sistem, hkrati pa se zahvaljujem vsem zdravstvenim delavcem za odlično opravljeno delo v teh kriznih časih. V UKC Maribor smo komaj pridobili onkološki oddelek in že lahko beremo, kako lahko zaradi trenutnega položaja ta oddelek klecne. Sistem deluje že dlje časa na robu zmogljivosti zaradi kadrovskega primanjkljaja ter tudi neprimerne in pomanjkljive opreme. Šolski sistem proizvede dovolj zdravstvenega kadra za naš sistem, vendar je problem, ker ti kadri odhajajo v tujino. To velja tako za medicinske sestre kot tudi za zdravnike. Problem bi morali reševati pri vzroku in ne pri posledicah. Vzroka pa sta najpogosteje odnosi na delovnem mestu in plačilo za opravljeno delo. V tujini je namreč oboje boljše. Glede opreme je problem javnih razpisov. Če bi se razpisi za opremo opravili na državnem nivoju oziroma tudi v povezavi s kakršnokoli drugo državo, bi pri tem prihajalo do manj nepravilnosti. Po našem mnenju je denarja v zdravstvu dovolj, preveliko je provizij. Prav tako je treba čim prej opolnomočiti mlade specialiste in jim odstopiti več let zasedena delovna mesta s strani starejših kolegov. Današnja sprememba zakona je le majhen korak v to pravo smer. S to spremembo se razbremenjujejo družinski zdravniki, saj prinaša manj birokracije. Na tem mestu je treba poudariti, da je velik problem, ki že posega v človekove pravice, da več kot 133 tisoč ljudi nima izbranega osebnega zdravnika. Tistim, ki so trenutno pristojni za zdravstveni sistem, bi morala biti rešitev tega problema prioriteta. Pacienti pa se premalo zavedajo, koliko pravic imajo pri obisku zdravnika. Prav tako je marsikomu že premalo poznan institut – zastopnik pacientovih pravic. Zato s tega mesta pozivam vse paciente, da naj se v primeru kakršnikoli kršitev njihovih pravic, obrnejo na zastopnika. Opozoril bi, da pravilo določa, da izvajalec zdravstvene dejavnosti v mreži izvajalca zdravstvene službe zagotovi, da je delo organizirano tako, da je čakalni čas čim krajši oziroma ne presega 30 minut. Torej ljudje ne bi smeli v čakalnici čakati na zdravstveno obravnavo več kot 30 minut. Po naših informacijah se seveda to pravilo marsikje ne upošteva. Obravnava pri zdravniku mora potekati hitro in strokovno. Na zdravstvenih delavcih je odgovornost, da to zagotovijo. Naj še za konec povem, da bomo v Slovenski nacionalni stranki vedno podprli tiste zakone, ki bodo izboljševali zdravstveni sistem ter bodo imeli v uvidu tudi zdravstvene delavce. Še enkrat hvala vsemu zdravstvenemu osebju, ki v teh trenutnih razmerah skrbi za kolektivno zdravje v Sloveniji! Hvala lepa tudi za vašo pozornost.
Hvala lepa. Leon Merjasec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni gostje, pozdravljeni poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo v letu 2017 ob sprejetju Zakona o pacientovih pravicah opozarjali takratno koalicijo in bivšo ministrico za zdravje, da so nekatere odločbe v zakonu škodljive za zdravnike, še bolj pa za bolnike. Opozarjali smo na nepotrebne administrativne postopke glede vodenja čakalnih seznamov in naročilnih knjig, na sam postopek in način naročanja, na določene zdravstvene storitve ter umeščanje pacientov na čakalne sezname. In ravno s tega stališča danes tudi podpiramo predlog sprememb Zakona o pacientovih pravicah, ki jih je Državnemu zboru Republike Slovenije predlagal Državni svet. Zdravniki že dlje časa opozarjajo, da jim nepotrebni administrativni postopki jemljejo čas, ki bi ga morali namenjati pacientom. V luči nedavnega in seveda tudi po našem mnenju je treba nekatere administrativne postopke, predpisane z Zakonom o pacientovih pravicah iz leta 2017, prilagoditi oziroma jih poenostaviti, če ne celo odpraviti. Zdravniki družinske medicine, torej stoka, ne politika, so predlagali spremembo postopkov in podatkov, ki jih morajo pri svojem delu vnašati v naročilno knjigo; prav tako pa tudi spremembo časovnih rokov, v katerih morajo pacienti predložiti svojo napotnico izvajalcu storitve. Cilj spremembe zakona je torej poenostaviti postopke za izvajalce zdravstvenih storitev na primarni ravni ter tudi za paciente. Predlog sprememb zakona namreč predvideva, da se čakalni seznam ne vodi za zdravstvene storitve pri izbranem osebnem zdravniku splošne oziroma družinske medicine, izbranem osebnem ginekologu, izbranem osebnem zobozdravniku, pediatru ter za preventivne preglede, pri katerih ni čakalnih dob. Ti izvajalci naj bi v prihodnje vodili naročilno knjigo, v katero naj bi se vpisovali podatki, ki so nujni za izvajanje zdravstvenih storitev. Vpisovali naj bi se le podatki, kot so ime in priimek, pacientovi kontaktni podatki ter termin pregleda. Trenutna zakonodajna ureditev pa predvideva tudi vpis nekaterih podatkov, ki za izvajanje zdravstvenih storitev niso nujni. Predlog sprememb zakona podaljšuje tudi rok za predložitev napotne listine oziroma nam bolj domače tako imenovane napotnice, kadar je stopnja NUJNO, ZELO HITRO s 5 dni na 7 dni. Poleg tega se podaljšuje tudi rok za predložitev napotnice, kadar je stopnja nujnosti HITRO ali REDNO, in sicer iz 14 na 21 dni. V praksi so se ti roki izkazali za prekratke, mnogi pacienti namreč potrebujejo čas za premislek o izbranem izvajalcu zdravstvene dejavnosti, nekateri pa tudi zamudijo rok zaradi nespretnosti in ne malomarnosti – ponavljam, ne zaradi malomarnosti. Torej v primeru, če se bolnik ne naroči v roku, mora pacient ponovno k zdravniku po novo napotnico, ta pa povzroča dodatne administrativne in časovne obremenitve za zdravnike; prav tako pa so s svojim ponovnim obiskom obremenjeni pacienti, predvsem imam tukaj v mislih starejše in od zdravnika oddaljene paciente. Novost sprememb zakona je tudi ta, da lahko pacient, ki je že naročen pri določenemu izvajalcu in ima določen termin, izbere drugega izvajalca; vendar mora to storiti v petih delovnih dneh po izbrisu s seznama prejšnjega izvajalca. V Slovenski demokratski stranki bomo spremembe Zakona o pacientovih pravicah seveda podprli.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jože Lenart. Predstavil bo stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani državni svetnik, kolegice in kolegi! Družinski zdravniki v Sloveniji so preobremenjeni, to je dejstvo, o tem se strinjamo vsi. Preobremenjenost vpliva tako na zdravnika kot tudi na pacienta. Zdravniki so zaradi tega večkrat izgoreli in nezadovoljni s svojim delom; odpirajo se tudi možnosti za strokovne napake, žal. Na drugi strani pa se zapostavljene počutijo tudi pacienti. Problematika, s katero se soočajo družinski zdravniki, seveda ni nastala danes, temveč je v naši družbi prisotna že dlje časa. V vladi Marjana Šarca smo med drugim spremenili zgornjo mejo glavarinskih količnikov, ko lahko družinski zdravnik ali pediater na primarni ravni začne odklanjati opredeljevanje novih zavarovanih oseb, in sicer na tisoč 895 glavarinskih količnikov. Prav tako smo z novim obračunskim modelom za ambulante družinske medicine in pediatrije na osnovni primarni ravni omogočili nagrajevanje bolj obremenjenih timov primarnega zdravstva. Konec leta 2019 je bila v javno razpravo poslana tudi novela Zakona o pacientovih pravicah, na katero je opozorila tudi Vlada v svojem mnenju. Po mnenju trenutne vlade novela iz leta 2019 v primerjavi s predlogom, ki ga obravnavamo danes, citiram, »predvideva vsebinsko širše spremembe in dopolnitve pri pravici do spoštovanja pacientovega časa, za katerega meni, da bi jih bilo treba urediti za doseganje kakovostnejše zdravstvene obravnave pacientov.« S predlogom, ki je danes pred nami, želi predlagatelj poenostaviti postopke za izvajalce zdravstvenih storitev na primarni ravni in tudi za paciente, s čimer naj bi se povečala učinkovitost delovanja zdravstvenega sistema in razbremenitev zdravnikov na primarni ravni. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca takšnemu predlogu seveda ne nasprotujemo, vendar se nam pri tem zastavlja vprašanje – Bo novela res dosegla svoj namen, ali bi bile za to potrebne organizacijsko in vsebinsko širše spremembe? Zakaj je to pomembno? Ker gre pri današnjem predlogu za parcialno rešitev, predlog pa je vložil Državni svet in ne Vlada Republike Slovenije. Državni svet je interesni organ, ki seveda lahko vlaga zakone, to tudi pozdravljamo, vendar to ni njegova primarna naloga, temveč bi to morala storiti Vlada. Pa vendar smo v zadnjem času priča masovnemu vlaganju predlogov s strani Državnega sveta, ki naslavlja različne problematike. Kaj pa Vlada s pripravo celovitih rešitev? Ali to sedaj pomeni, da bomo pod to vlado probleme reševali parcialno? Za konec apeliram na vlado oziroma na pristojno ministrstvo, da pristopi k problematiki in jo uredi celovito. Pri tem želim dati v razmislek kot nujno nadgradnjo in povezljivost informacijskih sistemov v celotnem zdravstvu. Za dober pregled nad mrežo zdravstvene opreme in kadrov je potreben sodoben informacijski sistem, ki temelji na centralnem upravljanju. Slovenija že ima do določene mere razvit takšen informacijski sistem z eZdravjem, ki ga že uporabljamo z eNapotnico in imamo postavljen dragocen ter dober centralni register podatkov o pacientih kot temelj podatkovne baze za učinkovit sistem informacijskega sistema. Sam menim, da moramo na tem v prihodnje graditi z namenom zasledovanja racionalizacij in preglednosti nad razpoložljivimi kapacitetami zdravstva, s čimer bi lahko pripomogli k razbremenitvi zdravnikov, da lahko seveda več časa namenijo pacientu; torej v zadovoljstvo vseh. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo s stališči. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! O preobremenjenosti zdravstvenega osebja in preveliki birokratizaciji njihovega dela beremo vsak dan. Še posebej pa v zadnjih mesecih, ko imamo zdravstveno krizo zaradi virusa covida-19. Državni svet, ki je predlagatelj zakona, je v svojem pregledu stanja zapisal, da imamo v Sloveniji občutno premalo zdravnikov, le-ti pa so po nekaterih rezultatih opravljenih anket in raziskav močno preobremenjeni. Na tej točki se vsi strinjamo, da imamo v Sloveniji občuten primanjkljaj zdravnikov, mladi nam bežijo v tujino, kjer so boljši pogoji za delo, vse več zdravnikov pa zaradi težkih pogojev dela izstopa iz tega poklica in ne opravlja tega poklica. Da bi se delo zdravniškega osebja vsaj malo razbremenilo, je predlagatelj v zakonodajni proces vložil zakonski predlog, ki ima namen oziroma rešitev, da se poenostavi postopke za izvajalce zdravstvenih storitev na primarni ravni pa tudi za paciente. Po njihovem predlogu bi izvajalci zdravstvenih storitev v naročilno knjigo vpisovali le podatke, ki so nujni, in ne tako kot sedaj, ko morajo vpisovati tudi podatke, ki niso nujni. V sklopu zakonskega predloga pa predlagatelji menijo, da bi bilo treba podaljšati tudi čas, v katerem morajo pacienti izvajalcu zdravstvene storitve predložiti napotnico. Kot pravijo, je glavni cilj povečati učinkovitost delovanja zdravstvenega sistema s pomočjo digitalizacije in razbremenitev zdravnikov na primarni ravni. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo predlagane rešitve podprli že na matičnem delovnem telesu in seveda jih bomo podprli tudi danes. A na nekaj ne smemo pozabiti; kar nekaj truda in financ bo treba vložiti, da se bo informacijski sistem, ki ga uporablja naše javno zdravstvo, moderniziral ter usposobil v celoti. V razpravi pa je Socialne demokrate zmotila zaskrbljujoča številka oziroma podatek, da kar 133 tisoč posameznikov in posameznic v Sloveniji trenutno ne more obiskati oziroma dostopati do osebnega zdravnika. Podatek je zaskrbljujoč in terja od resornega ministrstva ter tudi od nas vseh, da se ta problem rešuje prednostno kljub situaciji in krizi, v kateri smo se znašli. Zdravstvo je na veliki preizkušnji; spodbujanje in spopadanje z izzivi, kako ohraniti in izboljšati naš javni zdravstveni sistem, mora biti v prioriteti nas vseh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem še enkrat! Odnos med katerimkoli zdravnikom in pacientom je izjemnega pomena. Odraža se tudi v sami kvaliteti zdravstvene storitve, katere je deležen pacient. Zato moramo vedno stremeti k temu, da izločimo vse dejavnike, ki bi lahko vplivali na morebitno poslabšanje tega odnosa. K temu morajo stremeti tako zdravniki kot pacienti, zlasti pa mora država sprejeti ukrepe, s katerimi se to omogoča. Današnji predlog zakona predstavlja ravno to. Spremembe, ki jih predvideva novela Zakona o pacientovih pravicah, so odziv na klic na pomoč zdravnikov, ki so med drugim preobremenjeni tudi z administrativnimi postopki. Razbremenitev zlasti družinskih zdravnikov, ki so svojo stisko večkrat javno izrazili, je nujna. O tej problematiki smo poglobljeno v Državnem zboru razpravljali že pred več kot enim letom. Takratni razpravi je sledilo ukrepanje takratnega ministra za zdravje gospoda Šabedra, ki se je preobremenjenosti družinskih zdravnikov lotil z zmanjšanjem glavarinskih količnikov. Danes vidimo, da ta gasilska akcija, žal, ni dala pričakovanih rezultatov. Družinski zdravniki niso nič manj obremenjeni, veliko državljanov pa je ostalo brez osebnega zdravnika. Jasno je, da bi potrebovali več družinskih zdravnikov, kar pa je lažje reči, kot realizirati. Podatki o tem, koliko mladih se odloči za specializacijo iz družinske medicine, so zaskrbljujoči. Ta specializacija za njih, žal, ni privlačna. Eden izmed razlogov pa je tudi preobremenjenost, na katero opozarjajo družinski zdravniki. Zato v SMC pozdravljamo spremembe Zakona o pacientovih pravicah, ki jih obravnavamo danes. S spremembami zakona se zmanjšuje obseg podatkov, ki jih mora izvajalec zdravstvene dejavnosti vnesti v naročilno knjigo, ter podaljšujejo se roki za posamezne stopnje nujnosti, v katerih mora pacient izvajalcu zdravstvene storitve predložiti napotnico. Dejstvo je, da so zdravstveni delavci zaradi trenutne situacije, v kateri smo se znašli zaradi novega korona virusa, še bolj obremenjeni. In če jim lahko poslanci tudi s sprejetjem tega zakona vsaj malo olajšamo že tako naporno delo, potem ni razloga, da danes ne bi glasovali za ta zakon. Poslanci Stranke modernega centra bomo absolutno glasovali za, hkrati pa pristojno ministrstvo apeliramo, da se zmanjšanja preobremenjenosti zdravnikov loti čim prej, skrbno, premišljeno in celovito. Če nam je ta korona kriza kaj dala, nam je dala tudi zavedanje, da so zdravniki v prvi vrsti zdravniki in ne administrativni delavci. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Željko Cigler, predstavil bo stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Kolegice in kolegi, predstavniki Državnega sveta! Sprašujem, državljanke in državljani, kakšen je odnos vlade Janeza Janše ter obstoječega Ministrstva za zdravje in ministra do zagotavljanja javnega zdravja v Sloveniji, če danes, ko govorimo o dostopnosti in pomanjkanju osebnih družinskih zdravnikov, med nami ni nikogar iz Ministrstva za zdravje, niti Vlade. 133 tisoč državljank in državljanov nima osebnega zdravnika v Sloveniji. Pazite ta podatek. Ogromna številka do osebnih zdravnikov sploh ne more priti ob tem korona virusu, ki je prisoten. Da ne spomnim še enkrat to, kar kolega pove za kranjski zdravstveni dom, izjemno pomembno veliko število pacientov pokriva, da nima strokovnjaka za delo z ultrazvokom, ki je osnova postavljanja diagnostike v zdravstvu na primarnem nivoju. Zato hvala Državnemu svetu, da odpira probleme javnega zdravstva na primarnem nivoju, kar očitno tej vladi in temu ministrstvu ni mar. Spoštovani, ob točki, ki jo obravnavamo, bi znal biti marsikdo tudi neprijetno presenečen. Zakaj? Ker imamo na mizi predlog Državnega sveta, za kar se jim zahvaljujemo, katerega deklariran namen je sicer razbremenitev primarnega zdravstva; in v ta namen je po navedbah Državnega sveta treba spremeniti Zakon o pacientovih pravicah, pri tem pa se nam nehote zastavi naslednje vprašanje – Kaj točno ima razbremenitev primarnega zdravstva s pacientovimi pravicami? Ali drugače, je res nujno kratiti pacientove pravice, jih zmanjšati, da lahko razbremenimo primarno zdravstvo? In to je pomembno vprašanje. V Levici smo mnenja, da je primarno zdravstvo nujno potrebno in ni ga treba zgolj razbremenjevati, treba ga je okrepiti. Za razliko od predlagateljev pa menimo, da za to obstajajo bolj učinkoviti in bolj smiselni načini. Predlagatelji in z njim vlada želijo zdravnike razbremeniti na primarnem nivoju tako, da zmanjšajo količino podatkov v naročilni knjigi, ki jo zdravniki vodijo. Predlagate tudi, da se podaljša čas, ki ga ima pacient, da predloži napotnico specialistu. Pravite, da bo imel tako pacient več časa, da najde primernega izvajalca. Obe rešitvi sta evidentno, oprostite, ozkogledni in ne izhajata iz konkretne analize situacije in v resnici ne bosta prispevali k reševanju problema. Pacienti ne potrebujejo več časa, da se odločijo za pravega specialista. Nasprotno, potrebujejo jasno informacijo o možnostih, ki so jim na voljo – kako priti do zdravnika. Na podlagi popolnih informacij se nato lahko vsak zelo hitro tudi odloči. Če bi bil sistem urejen in organiziran racionalno in učinkovito, bi čas za predložitev napotnic specialistom lahko kvečjemu skrajšali, ne pa podaljševali. Podobno je z naročilno knjigo. V slednjo po novem ne bo več treba vnašati zaporedne številke pacienta, razloga obravnave ter navedbe o izvedbi zdravstvene storitve. Vlada v svojem mnenju ugotavlja, da s črtanjem teh podatkov naročilna knjiga postane tako irelevantna, da nima smisla, da ima pacient možnost in pravice vpogledati vanjo. Lahko se strinjamo, da je osnovna in temeljna pacientova pravica dostop do zdravstvenih storitev, ne moremo pa se strinjati, da bomo boljši dostop do zdravstvenih storitev zagotavljali z opuščanjem zakonsko določenih nalog. Nasprotno; naloga države je, da zagotovi delovanje sistema javnega zdravstva v skladu z zakonskimi določbami in zagotovljenimi pravicami pacientov. Tega pa ta vlada ni storila. Prav nasprotno, kar sem povedal na začetku. Za primarno raven kažete občutljivo premalo zanimanja, kar se kaže v številnih potezah te vlade; tako v proračunu za primarni nivo namenjate nekaj sto tisoč evrov za primarni nivo, kar je smešno. Prav tako niste sposobni zagotoviti nikakršnih spodbud za specializacije družinske medicine, kar bi na dolgi rok prispevalo k povečanju števila kadra na primarnem nivoju. In na koncu koncev niste storili nič, niti na področju uvoza zdravstvenih delavcev, čeprav ste imeli čas celotno poletje in čeprav je bivši minister Šabeder z odredbo povečal število mest za zdravnike iz tujine. Gašenje požara na tem področju na način poseganja v pacientove pravice je po mnenju Levice ne samo nesmiselno, ampak nevarno, nevaren presedan, zato v Levici predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani državni svetnik, kolegice in kolegi! V zdravstvu je v ospredju bolnik, ki je zaradi bolezni potreben sočutne in dostojanstvene obravnave. Zato delovanje zdravstvenega sistema ni samo odvisno od organizacije in njenih oblik, ampak tudi od vsebine. Zagotovo je ena od perečih težav v našem zdravstvenem sistemu primarno zdravstvo in dostop do osebnega zdravnika. Preobremenjenost zdravnikov družinske medicine ne vpliva le na zdravnike, ampak tudi na paciente. Še vedno so velik problem slovenskega zdravstva nedopustno dolge čakalne vrste, saj trenutno nad dopustno čakalno dobo čaka več kot 75 tisoč bolnikov; in zagotovo je problem slovenskega zdravstva tudi korupcija. Dejstvo, da v Sloveniji potrebujemo med tisoč 350 in tisoč 400 zdravnikov specialistov družinske medicine, terja spremembe in ukrepanje vseh deležnikov. Ob tem pa je treba zagotoviti še specialiste ginekologe, ki delujejo na primarni ravni, pediatre in osnovno zobozdravstvo. Poglavitna rešitev v današnjem zakonu o pacientovih pravicah prinaša spremembo, da izvajalec ne bo več vpisoval zaporedne številke pacienta, razloga njegove obravnave in navedbe o izvedbi zdravstvene storitve, ampak se bodo podatki vodili v elektronski naročilni knjigi. Pomembna sprememba je tudi podaljšanje roka za predložitev napotne listine, tako imenovane napotnice, in sicer se pri stopnji nujnosti ZELO HITRO podaljšuje s petih na sedem dni in pri stopnji nujnosti HITRO ali REDNO s 14 na 21 dni. Digitalizacija v zdravstvu odpira neslutene možnosti na področju zdravstva, tako v preventivi kot pri zdravljenju. Prinaša kakovostno izmenjavo uporabnih zdravstvenih podatkov in povezuje različne ustanove ter medicinsko stroko pri celoviti obravnavi in kakovostnem zdravljenju. Pojavljajo se nove oblike zdravljenja, tudi s pomočjo sodobne tehnologije. V Novi Sloveniji si prizadevamo, da bi inovacije izkoristili tako, da bomo okrepili odgovornost, sodelovanje in preprečili zlorabe. Poudarjam, da mora vsak posameznik vedno imeti nadzor nad svojimi zdravstvenimi podatki. Spremembe zdravstvene zakonodaje resnično nujno potrebujemo. Današnji predlog zakona, ki ga je v obravnavo predložil Državni svet, je prvi korak k izboljšanju in boljši dostopnosti, zato ga bomo poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati podprli.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine SAB predstavil gospod Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem! Spoštovani, namen predloga zakona, ki je pred nami, je olajšanje administrativnih postopkov, ki jih morajo zdravniki opraviti pri naročanju in vpisovanju pacientov v naročilno knjigo. Med drugim se podaljšujejo roki, v katerih mora pacient izvajalcu zdravstvene dejavnosti v mreži izvajalcev javne službe predložiti napotno listino. Za predlagano iniciativo in spremembo verjamemo, da bo dejansko doprinesla k razbremenitvi družinskih zdravnikov, saj prihajajo te dopolnitve iz stroke, torej od ljudi, ki neposredno izvajajo in nosijo dejavnost. To v SAB toplo pozdravljamo za razliko od nekaterih drugih, saj bolj verjamemo v ljudi, ki delo konkretno izvajajo, kot pa v tiste, ki za pisalnimi mizami ali pa v političnih organih pogosto zasledujejo povsem druge parcialne interese. Tudi v sedanji aktualni pandemijski krizi se je jasno pokazalo, da v prepletu institucionalnih nosilcev krizo dejansko obvladujejo ljudje na terenu; od spodaj navzgor. Sama organizacija zdravstvenih organizacij in civilne zaščite ter lokalno delovanje civilne družbe je tisto, kar rešuje dejanske probleme; ne pa nekdo na ministrstvu ali pa v tej dvorani, kot se marsikdo rad pohvali. Videti je, da je vodilo današnjega časa stvari reševati z množico predpisov in do pikice urejenimi papirji; medtem ko je realno izvajanje dela in projektov bolj fakultativne narave. Želja politike in birokratov, da bi se pravno uredilo vse, kar jim pride na misel, je očitno zelo močna. To se odraža v nenehnem produciranju vedno novih predpisov, s čimer ustvarjamo ogromno proceduralnih, zelo birokratskih problemov. To uničuje avtonomijo ter ustvarjalnost posameznikov in organizacij. Birokratska miselnost dejansko razdira odgovornost ljudi, to je njihovo lastno sposobnost poiskati ustrezne odgovore in rešitve za probleme. Dejstvo je, da se pri sprejemanju predpisov prevečkrat ne upošteva in ne vključuje strokovne javnosti, ki se spozna na delo in ve, kaj potrebuje za učinkovito delo ter kaj jo pri tem po nepotrebnem obremenjuje in ovira. Na žalost se tudi digitalizacija, na katero vsi prisegamo in v katere smer gremo, ki naj bi prinesla poenostavitve in prihranila čas, izkazuje bolje kot nekaj, kar služi predvsem kontroli. Zdravniki pravijo, da mesečno prihajajo neke nove zahteve, ki služijo predvsem nadzoru zavarovalnice nad opravljenimi pregledi in posegi, porabo zdravil; ne omogoča pa celostnega spremljanja pacienta v zdravstvenem sistemu. V Poslanski skupini SAB se strinjamo s predlagateljem, ki je prisluhnil težavam, s katerimi se zdravniška stroka srečuje v praksi; zato bomo spremembe, ki sicer prinašajo le delček pozitivne razbremenitve, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 20. novembra, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper. Predlog zakona je na 22. seji 3. novembra kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Jani Ivanuša, predstavil bo stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Predlog novele zakona je zelo populističen, saj zadeva ranljivo skupino. Na svoj račun so v bližnji preteklosti že prišli upokojenci, starejši od 65 let, invalidi in vojni veterani, ker se nekateri že brezplačno vozijo na medkrajevnih progah v notranjem cestnem in železniškem prometu. Poslanska skupina SAB želi to razširiti in prenesti še na lokalno raven. Večina lokalnih skupnosti v Sloveniji že nudi brezplačne prevoze za starejše in invalide. Določene občine, na primer tudi v Krškem, imajo recimo Sopotnike – brezplačne prevoze za starejše, kamor so vključeni prostovoljci, ki vozijo starejšo populacijo po opravkih, nakupih, zdravniških pregledih in jim tudi delajo družbo. Z javnimi prevozi se poveča trajnostna mobilnost, manj je gneče na cesti, prepočasnih voznikov je manj, navadno tistih, ki nam vsem parajo živce. Slednje je dobro za naše okolje, naravo, razbremenitev parkirišč, če se pelješ zastonj ali pa če plačaš tistih nekaj centov za enkratno vozovnico. Problem neenakosti se kaže že v samem začetku, kajti novela zakona naj bi veljala za tiste mestne občine oziroma večje občine, ki izvajajo mestni linijski promet. Kako bo to poskrbljeno v ostalih manjših občinah, vas sprašujemo v Slovenski nacionalni stranki. Morebiti se vam zdi všečen tudi prikaz ureditve v Luksemburgu, ki je postal številka ena evropska država z brezplačnim javnim potniškim prometom za vse potnike. Menimo, da predlagatelj zelo ozko gleda na celotno situacijo. Treba je gledati na vse občine, drugače lahko govorimo o prvo- ali drugorazrednih državljankah in državljanih v Republiki Sloveniji. Veste, statistika za delanje izračunov ni samo v Ljubljani in Mariboru, kjer sta mobilnost in standard že tako na višji ravni kot drugod. Pri nas je na sploh tako, da so avtobusi še vedno hitrejši od vlakov, ker ni toliko vmesnih postaj. Tudi hitre linije – nekje so, drugje niso; so pa dražje kot vožnja z vlakom in tudi ne vozijo zelo pogosto. Še veliko financ in časa bo šlo za to perečo infrastrukturo. Samo poglejte si, kako predpotopna je naša avtobusna in železniška postaja v Ljubljani, da nas je lahko pošteno sram. Finančne posledice bodo prav zagotovo veliko višje kot 3,8 milijona evrov na letni ravni, kajti logično je, da če bodo prevozi zastonj, se jih bo še veliko več peljalo in to s pridom izkoriščalo. Prišlo bo do prerivanja recimo med mladimi in starejšimi, kdo bo prej prišel gor, prišlo bo do prezasedenosti linij, premalo avtobusov, skratka do kaotičnega stanja, ki si ga ne želi nihče. Si vi sploh predstavljate, da ljudje, ki plačajo vozovnico in se vozijo vsakodnevno v službo, ne bi mogli koristiti prevoza?! Glede na trenutno epidemiološko situacijo v naši državi menimo, da se nihče nima pretirane želje danes voziti s trolami ali mestnimi avtobusi. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Franci Kepa. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! Predlog zakona predvideva, da bo predlagana parcialna zakonska rešitev pomembno povečala obveznosti proračuna Republike Slovenije, ki niso bile predvidene. Predlagana rešitev gre sicer v smeri integracije različnih vrst javnega potniškega prometa, vendar bi morebitno sprejetje predloga zakona v tem trenutku povzročilo večje finančne posledice, ki v proračunu Republike Slovenije za leto 2021 niso predvidene. Pomembno je tudi, da so navedbe predlagatelja, da bi zaradi izvajanja zakona nastale finančne posledice, ocenjene na približno 3,8 milijona evra letno, podcenjene in ne upoštevajo vseh stroškov izvajalcev prevozov v mestnem linijskem prometu. Poleg neposrednih stroškov je treba upoštevati, da bi se ob morebitnem sprejetju predloga zakona število potnikov v mestnem linijskem prevozu povečalo in bi morali upravljavci prevozov in njihovi izvajalci zagotavljati dodatne vožnje in vozila, za katere ne bodo imeli prihodkov iz prodaje vozovnic. Dodatne pravice porabe, s katerimi bi se krili izpad prihodkov izvajalcev mestnega prevoza potnikov, v sprejetem proračunu za leto 2021 niso načrtovane. Finančne posledice so upoštevane za vse registrirane linije mestnega linijskega prevoza potnikov, ne glede na to, da je ta prevoz za potnike že brezplačen, ker je treba vse lokalne skupnosti in vse izvajalce obravnavati enakopravno. Pomembno je, da mora zakonodajalec v primeru, ko se lokalni skupnosti naloži izvajanje zakonske obveznosti za mestne prevoze, zagotoviti tudi sredstva za njegovo izvajanje. Poudariti je treba, da je predlagana rešitev del sprememb, ki jih v prihodnje načrtuje tudi Ministrstvo za infrastrukturo, zato je bolje počakati in urediti celovito prenovo sistema javnega potniškega prometa, kot pa le dodatno uvesti novo rešitev. Poslanska skupina zavrača ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Rudi Medved, predstavil bo stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice, kolegi! Od 1. julija letos so v Sloveniji brezplačni javni avtobusni medmestni prevozi in železniški prevozi za upokojence, ljudi, starejše od 65 let, ki niso v delovnem razmerju, imetnike invalidskih kartic in vojne veterane, starejše od 65 let. Državni zbor je to uzakonil še v času vlade Marjana Šarca, ugodnost pa je do sedaj izkoristilo več kot 150 tisoč ljudi. Upravičencev pa je sicer kar okoli 600 tisoč. In glede na dosedanje izkušnje je predlog logično nadaljevanje, da se takšna ugodnost istim skupinam prebivalstva omogoči tudi za mestne avtobusne prevoze. Po eni strani gre za socialni značaj takšne rešitve; ni zanemarljiv. Na drugi strani pa je javni potniški promet eden izmed stebrov trajnostne mobilnosti. Takšno povečanje prevozov v javnem potniškem prometu, k čemur bi uvedba ugodnosti vsekakor pripomogla, bi v celoti gledano seveda razbremenilo cestni promet. To pa pomeni tudi pravo pot za dosego okoljskih ciljev, h katerim smo se pa tako ali tako zavezali in so seveda v interesu nas vseh. Ampak sedanja vladna koalicija je to zavrnila. Večina teh istih poslank in poslancev sedanje koalicije je brezplačni medmestni avtobusni prevoz podprla, mestnega pa ne. Pa prav mestni bi bil še toliko bolj upravičen, saj večina upokojencev koristi prav to. Ampak ne. Poleg tega je vlada postregla s tako prozornimi in neprepričljivimi argumenti proti, da najbrž tudi sama sebi ne verjame. Eden glavnih naj bi bil, da imajo prevozniki premalo avtobusov za to. Ah, dajte no! Ja, jih bodo pa kupili, če želijo več zaslužiti. Če vozijo skoraj prazni, se jim pa splača?! Poleg tega je v sedanji finančni perspektivi prav za nakupe avtobusov namenjeno veliko denarja, prav zaradi potreb po uveljavljanju trajnostne mobilnosti. No, drugi izgovor je pa standarden, kadar vlada nima namena česa storiti, pa pravi, da parcialne rešitve pač niso dobre in da je treba k stvari pristopiti celovito. No, ponovno, dajte no! Kakšen pa je brezplačen medmestni prevoz, ki je bil potrjen v tem državnem zboru. Ja, seveda je tudi to parcialna rešitev. Ampak z več parcialnimi rešitvami se postopoma prav tako lahko pride do celovite rešitve. Poleg tega bi bil pa v skrbi za finančni položaj občin, s katero se ta koalicija tako hvali, to zagotovo blagodejen ukrep za občine. Veliko njih namreč brezplačni mestni avtobusni prevoz za upokojence, nekatere pa za vse občane in občanke, omogoča že sedaj s svojimi proračunskimi sredstvi. S prevzemom bremena bi jih država razbremenila. Tako da bi imel predlog blagodejne učinke tako na standard upokojencev kot tudi na prometno in okoljsko politiko, pa stroški države bi bili v primerjavi s koristmi relativno zanemarljivi. Ampak ker brezplačnega mestnega prevoza za upokojence ni predlagala koalicija, je to sedaj pa slab predlog. In nas ne bo čudilo, če bo v kratkem v parlament priromal predlog z enako vsebino, vendar bo takrat pravi, ker bo koalicijski. In izgovor, da se stvari ne rešujejo parcialno, da jih je treba sistemsko reševati, to pravi prav ta vlada, ki ves čas, odkar je na oblasti, stvari ureja prav parcialno, prav parcialno. Kar poglejmo vse PKP-zakone, kaj vse se znajde v teh zakonih, parcialnega seveda. Zmešnjava takšna, da sem jaz prepričan, da zdaj za PKP6 niti sami ne vedo, kaj so zmetali ven. Ampak ko gre za korist upokojencev, je enkrat ta korist smotrna, drugič nesmotrna, potem pa razumi, če moreš. In tako ta zakon končuje parlamentarno pot.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Soniboj Knežak, predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Kolegice in kolegi! Pred kratkim smo v Državnem zboru potrdili zakonski predlog, s katerim smo zagotovili brezplačen javni medkrajevni potniški promet za upokojence, starejše od 65 let, invalide ter vojne veterane. Zakonska rešitev je požela veliko pohval in v praksi tudi odlično deluje. Predlagatelji prejšnjega zakonskega predloga so ocenili, da bi bilo smiselno in koristno zagotoviti omenjenim skupinam tudi brezplačen mestni prevoz. S predlagano rešitvijo v zakonu bi tako v celoti zagotovili brezplačen javni potniški promet za vse že omenjene skupine. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo predlagano rešitev pozdravili in zakonski predlog na matičnem delovnem telesu tudi podprli. Veliko občin omenjenim skupinam ali vsaj nekaterim izmed njih že nudi brezplačen javni mestni prevoz in še kako smiselno je, da bi se takšne dobre prakse oziroma rešitve uredile na zakonski ravni. Rešitev bi vsekakor doprinesla k varnejšim prevozom in spodbujala trajnostno mobilnost, o kateri tako zelo radi govorimo. Posledično bi v mestih imeli manjše izpuste toplogrednih plinov, čistejši zrak, višjo kakovost bivanja ter manjše prometne zamaške in zastoje. Predlog zakona je dobil podporo tudi na Komisiji Državnega sveta, a tudi to na žalost ni prepričalo vladne koalicije in resornega ministrstva, da bi zakonskemu predlogu stopili naproti. Vsakodnevno lahko slišimo izjave in komentarje o trajni mobilnosti, zeleni prihodnosti, skrbi za starejše, skrbi za ranljive in drugo; a le malokrat se v smeri tega tudi kaj naredi. Omenjeni predlog je res majhen korak v smeri naštetega, a vseeno je. Je manjši korak v smeri celostne rešitve, a smo ta korak uspeli prepoznati le v nekaterih poslanskih skupinah opozicije. Kot že rečeno, smo poslanke in poslanci Socialnih demokratov zakonski predlog podprli, saj menimo, da so rešitve in cilji, ki jih je zakonski predlog prinašal, dobre in smiselne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SMC bo predstavila gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Z novelo Zakona o prevozih v cestnem prometu se predlaga zakonska ureditev brezplačnega prevoza z mestnimi avtobusi za upokojence, starejše od 65 let, invalide in vojne veterane. Spoštovani kolegi in kolegice, to je že druga novela Zakona o prevozih v cestnem prometu v zadnjih dveh mesecih, ki jo je predlagala Poslanska skupina SAB. Cilj zadnje novele, ki smo jo obravnavali septembra, je bil, da se na zakonski ravni uredi upravičenost do brezplačnih vozovnic v času poletnih počitnic za dijake in študente. Ne glede na to, da je SAB v teh dveh novelah predlagal vsebinsko različne rešitve, pa imata kar nekaj skupnih točk. To so predvsem netočne ocene finančnih posledic za proračun in politično všečni predlogi. Ti so na odboru vsakič pospremili celo kritike na delo uradnikov na Ministrstvu za infrastrukturo. Tako je kolega Rajh na odboru dejal, da če bi poslušali uradnike na Ministrstvu za infrastrukturo, brezplačnega javnega potniškega prometa za te kategorije še danes ne bi imeli. V zvezi s finančnimi posledicami je treba poudariti, da jih je predlagatelj netočno ocenil na 3,8 milijona evrov realnost pa je popolnoma drugačna. Iz proračuna bi se za ta namen moralo nameniti 14,4 milijona evrov. In ne glede nato, da je pristojno ministrstvo opozorilo na ta razkorak, so opozicijske stranke k proračunu za leto 2021 za ta namen vseeno predlagale amandma v višini 3,8 milijona evrov in ne 14,4 milijona evrov. Posledično lahko sklepamo, da bi v primeru sprejetja predlaganih sprememb ta manko dobrih 10 milijonov evrov morale pokriti občine same; in če smo ravno v fazi sprejemanja Zakona o finančni razbremenitvi občin, je takšen predlog predlagatelja neresen. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predloga zakona ne podpiramo, pa ne zato, ker bi bili proti brezplačnemu mestnemu prevozu za upokojence, starejše od 65 let, invalide in vojne veterane. Da so te skupine upravičene do brezplačnega prevoza, smo dokazali s podporo predloga zakona, s katerim smo jim zagotovili brezplačni medkrajevni prevoz. Še več, prav na podlagi našega amandmaja naše poslanske skupine smo v to ciljno skupino upravičencev takrat umestili tudi vojne veterane, ampak današnjega predloga nismo podprli zato, ker so nam dosedanje rešitve na tem področju povzročile težave, za primer uvedba brezplačnih vozovnic za medkrajevni prevoz je povečala zanimanje za ta način potovanja. Temu pa zaenkrat še ni sledila infrastruktura in se je v praksi dogajalo, da so nekateri upravičenci od tega ukrepa imeli le brezplačno vozovnico, ki pa je niso mogli uporabiti. Zaradi prezasedenosti avtobusov enostavno niso uspeli priti na njih. Pri spreminjanju te zakonodaje moramo naprej sprejeti ukrepe v okviru trajnostne mobilnosti, da bo javni potniški promet dostopen, hiter in udoben. Predvsem je treba uvesti tako imenovane rumene pasove, zagotoviti več sodobnih vozil in voznikov, povečati frekvenco voženj, razširiti krog P+R in optimizirati mrežo javnega potniškega prometa. Šele potem bomo lahko sprejemali ukrep, ki bo na takšen ali drugačen način reševal socialne probleme in spodbudil uporabo javnega prevoza. Cilj vseh nas je isti – spodbuditi trajnostno mobilnost, vendar pa se naše poti do cilja razlikujejo. Pristojno ministrstvo je večkrat poudarilo, da je trenutni sistem vozovnic postal preveč kompleksen in da je treba k prenovi sistema integriranega javnega potniškega prometa pristopiti sistematično, racionalno in preudarno. V Poslanski skupini Stranke modernega centra to razumemo in bomo na te rešitve počakali. Do takrat pa bomo verjetno obravnavali še kakšen predlog, ki ga bo nekdanja ministrica za infrastrukturo predlagala preko svoje poslanske skupine. Ne bomo pa ugibali, zakaj teh sprememb kot ministrica ni želela predlagati, ko je bila za področje javnega potniškega prometa tudi pristojna. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji je na vrsti gospod Željko Cigler, predstavil bo stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Kolegice in kolegi, spoštovani! Pred nami je predlog sprememb in dopolnitev Zakona o prevozih v cestnem prometu in moram vam reči, da tisti, ki prebere to kratko spremembo zakona in uvidi mobilnostne, ekološke, prostorske, energetske in socialne učinke tega predlaganega zakona, za to ne rabi neke prevelike intelektualne sposobnosti, zato me odklanjanje oziroma zavračanje sprememb tega zakona s strani posameznih strank prav preseneča, ker sem jih ocenil, da so malce močnejše v premisleku. Zakon zagotavlja brezplačen mestni javni prevoz za upokojence, starejše od 65 let, za invalide in vojne veterane. Zakaj rečemo – upokojenci? Ker je revščina med starejšimi ljudmi v Republiki Slovenije vse večje družbeno in politično vprašanje, ki se mu ne moremo izogibati več; in brezplačni javni prevoz za starejše bi revščino med njimi precej ublažil in povečal njihovo mobilnost; hkrati pa je to tudi ukrep v smeri trajnostne mobilnosti v državi, zato v Levici predlog sprememb zakona odločno podpiramo. Drugi cilj zakona je seveda ta, da se čim več ljudi preusmeri na javni lokalni promet in s tem zmanjša emisija toplogrednih plinov iz prometa ter zmanjša število avtomobilov na cesti, zlasti v mestih. Sčasoma bi morali vsekakor uvesti brezplačen javni potniški promet v mestih za vse. Ker bi se število potnikov povečalo, bi bilo treba seveda zato zagotoviti dodatna vozila na strani izvajalcev javnega potniškega prometa. Ker bi ta številčnost uporabnikov počasi naraščala, pa se to seveda ne bo zgodilo čez noč. Poleg tega bo treba zagotoviti cenovno in časovno učinkovitost javnega potniškega prometa tudi na ta način, da se poleg števila vozil, ki izvajajo to storitev, povečajo tudi takti voženj. Treba bo tudi zagotoviti dodatna sredstva v proračunih Republike Slovenije. Kot prvo pa je treba tu izpostaviti, da ne gre za velik denar. Predlagatelj – to je Stranka Alenke Bratušek – ocenjuje finančne posledice zakona na 3,8 milijona evrov, vlada pa na 14. Čeprav gre za razliko, gre v primerjavi s tem za drobiž glede na učinek, ki ga bomo dosegli, socialni in ekološki, kolikor gre za razliko v primerjavi s tem, kar namerava vlada samo v naslednjem letu zapraviti za uresničevanje vizije in zapravljanja 780 milijonov evrov za orožje. In tukaj se postavlja vprašanje prioritet – kam bomo dali denar? Gre za vprašanje tej vladi, ali se ji zdi bolj pomembno kupovati orožje za Natove operacije na drugi strani zemeljske oble, kot da bi revnim upokojencem, invalidom, vojnim veteranom zagotovili brezplačen prevoz z avtobusi. Tako je na primer v Ljubljani enkratna vožnja s trolo vredna 1,3 evra. Javni mestni potniški promet že v osnovi bolj uporabljajo manj premožni, ki si ne morejo privoščiti lastnega avtomobila ali pa taksija. Zato je uvedba javnega potniškega prometa, ki mora biti brezplačen, četudi v prvem koraku samo za upokojence, invalide in vojne veterane, nedvomno pravičen socialni ukrep, četudi to pomeni, da se bo kdaj pa kdaj peljal s trolo tudi kak milijonar. In to ne bo spodbuda samo za tiste, ki nimajo avtomobila. Ti morajo že sedaj uporabljati avtobus, hoditi peš ali pa z biciklom, ampak je to spodbuda predvsem za tiste, ki imajo avtomobil, pa jim ta pomeni velik strošek že samo zaradi bencina in bodo sedaj naprej uporabljali javni potniški promet. Na ta način bomo dosegli tudi večjo ekološko čistost in boljše zdravstveno stanje prebivalcev mest, v katerih se javni potniški promet danes uporablja. Še enkrat bi pa rad rekel, da so v tem trenutku državljanke in državljani glede zagotavljanja potniškega prometa v lokalnih središčih v zelo različnem položaju. V Velenju je Lokalc, to je lokalni potniški promet, brezplačen. V Celju stane letna karta za ta prevoz 100 evrov, v Velenju nič. V Ljubljani stane letna karta za lokalni potniški promet 365 evrov, v Velenju nič. Postavimo tukaj naše državljanke in državljane v enakopraven položaj in zagotovimo te ekološke, socialne, zdravstvene in prostorske učinke. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Cilj Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu je zagotoviti brezplačen javni potniški promet upokojencem, starejšim od 65 let, invalidom in vojnim veteranom ter s tem poskrbeti za čim varnejši prevoz omenjenih kategorij državljanov. Prav tako pa naj bi bil cilj predloga zakona spodbujati trajnostno mobilnost, ki pomembno prispeva k zmanjšanju izpustov toplogrednih plinov in čistejšemu zraku v mestih ter posledično večji kakovosti bivanja ljudi. S predlagano spremembo pa bi se poleg brezplačnega medkrajevnega linijskega prevoza potnikov v notranjem cestnem in železniškem prometu za upokojence, starejše od 65 let, invalide in vojne veterane omogočilo brezplačno vožnjo istim kategorijam tudi v mestnem linijskem prometu v tistih mestnih občinah, ki izvajajo mestni promet. Vlada Republike Slovenije ne nasprotuje predlogu zakona, vendar pa opozarja, da bo predlagana parcialna zakonska rešitev bistveno bolj povečala obveznosti proračuna Republike Slovenije, kot to navaja predlagatelj, ki finančne posledice zakona ocenjuje na približno 3,8 milijona evrov. Vlada pa opozarja, da so te navedbe podcenjene in ne upoštevajo vseh stroškov izvajalcev prevozov v mestnem linijskem prometu, ki bi po njihovi oceni znašali 14 milijonov evrov, ki pa v proračunu za leto 2021 niso zagotovljena. To je torej še eden izmed všečnih zakonov, ki jih v zadnjem času vlaga opozicija. Seveda imate vso pravico, ampak človek se vendarle vpraša, zakaj takšnih predlogov niste vlagali še slabo leto nazaj, kot ste bili v vladi in bi z vso odgovornostjo zagotovili tudi potrebna finančna sredstva v proračunu. Ker je predlagana rešitev del sprememb, ki jih Ministrstvo za infrastrukturo namerava vključiti v zakon, ki bo celovito in sistemsko urejal prenovo javnega potniškega prometa, v Novi Sloveniji nismo naklonjeni takim parcialnim rešitvam, ki jih prinaša ta predlog zakona. V Novi Sloveniji upamo, da bo novela zakona, ki je po informacijah že v medresorskem usklajevanju, odgovorila predvsem na vprašanje, kako se bo vzpostavil finančno vzdržen, okoljsko trajnosten in uporabnikom dostopen sistem javnega potniškega prometa. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SAB bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegice poslanke in kolegi poslanci! Zadnja novela Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki je nastala pod okriljem prejšnje ministrice za infrastrukturo Alenke Bratušek, je od 1. julija omogočila brezplačen medkrajevni prevoz upokojencem, starejšim od 65 let, vojnim veteranom in invalidom. To ugodnost je do sedaj izkoristilo že več kot 150 tisoč uporabnikov, kar potrjuje uspešnost, učinkovitost in smotrnost tega ukrepa. V Poslanski skupini SAB smo zato vložili novelo, ki bi upokojencem, starejšim od 65 let, vojnim veteranom in invalidom prav na podlagi obstoječih izkušenj zagotovila brezplačni prevoz tudi v mestnem linijskem prometu. Nekaj občin v Sloveniji je navedenim kategorijam že zagotovilo brezplačni mestni linijski promet. Med njimi so občine Nova Gorica, Novo mesto, Postojna, Velenje in Murska Sobota. Dve največji mestni občini v Sloveniji – Maribor in Ljubljana – ne omogočata brezplačnega prevoza za upokojence. S sprejetjem našega predloga bi najranljivejšim skupinam zagotovili brezplačen prevoz tudi v preostalih občinah, ki izvajajo javni mestni potniški promet. S potrditvijo novele bi tako naredili velik korak v smeri spodbujanja trajnostne mobilnosti, zmanjšanja izpustov toplogrednih plinov, zmanjšanja prometa v mestnih središčih, izboljšali bi prometno varnost, vse to bi imelo izredno pozitiven vpliv na okolje in družbo. Brezplačne mestne prevoze bi upokojencem lahko zagotovili za nekaj manj kot 4 milijone evrov letno, kar je ob 13 milijard evrov težkem proračunu neznaten strošek. Za razliko od ministrstva smo v stranki SAB pridobili podatke o stroških prevozov od prevoznikov in jih tudi vključili v predlog zakona. In za to neznatno ceno je imela vladajoča koalicija priložnost narediti velik korak po vzoru ostalih evropskih držav, to je omogočiti brezplačni mestni promet vsaj najšibkejšim kategorijam in ob tem zmanjševati obremenitve okolja. V SAB si prizadevamo, da bo javni potniški promet v prihodnje brezplačen za vse kategorije uporabnikov in ne samo za upokojence, starejše, invalide. Zato bomo s svojim predlogom vztrajali tudi v prihodnje. Očitek kolegov iz SMC, da so naši predlogi populistični, jemljemo pravzaprav kot kompliment. Še posebej kot kompliment zaradi tega, ker je kolegica Udovč, ki je zdaj tu več ni, sama povedala, da je ukrep učinkovit in dober ter da so se prazni avtobusi končno napolnili s potniki. Še enkrat poudarjam, da je koalicija zamudila izredno priložnost, da bi naredila dobro delo in tako podprla, spremembe zakona, ki bi našim najranljivejšim omogočil brezplačno vožnjo z mestnim potniškim prometom. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še kot zadnji bo stališče predstavil gospod Ivan Hršak v imenu Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. V Državnem zboru smo v tem mandatu pod prejšnjo vlado soglasno sprejeli novelo Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki je uzakonila brezplačen medkrajevni javni potniški promet, med drugim tudi za upokojence oziroma vse osebe, starejše od 65 let. Veseli nas, da je ta programska usmeritev stranke Desus uzakonjena in realizirana. Epidemija je povzročila zastoje na več področjih, tudi na področju priprav uveljavitve brezplačnega prevoza, vendar je aktualni vladi uspela uveljavitev novele zakona s 1. julijem letošnjega leta. Tokratni predlog spremembe zakona o brezplačnem prevozu v cestnem in železniškem prometu za iste kategorije upravičencev širi iz notranjega medkrajevnega linijskega prevoza tudi na mestni prevoz v tistih mestnih občinah, ki izvajajo mestni promet. V Poslanski skupini Desus se z idejo seveda absolutno strinjamo in jo podpiramo; vendar pa ugotavljamo, da predlagatelj zasleduje zgolj parcialno rešitev, zgolj za en del upokojencev, ki bi bil deležen te ugodnosti, kar pa vodi v dodatne krivice v prvorazredne in drugorazredne državljane upokojence. Že res, da so nekatere občine prisluhnile potrebam starejših in imajo že danes vzpostavljen brezplačen prevoz, kar v stranki in Poslanski skupini Desus toplo pozdravljamo. Vendar je ta odločitev zgolj in samo v domeni posamezne občine, ureditev na državni ravni pa mora biti premišljena in celovita. Dodatno naj še samo ponazorim. Predlog predvideva zgolj brezplačen mestni prevoz. Kaj pa upokojenci izven mest, ki so jim zdravniki, lekarne, trgovine in podobno še bolj odročni kot v mestih?! Sam prihajam iz Zasavja. Na tem mestu predlagatelja sprašujem – Ali zasavski upokojenci niso enakovredni na primer ljubljanskim upokojencem? So to le drugorazredni državljani? Odgovor je jasen in enoznačen – ne, absolutno niso. In ravno zato moramo z rešitvami na državnem nivoju slediti enakopravnosti, enaki obravnavi vseh, ne glede na to, kje živijo. Tudi navedbe predlagatelja, da bi zaradi izvajanja zakona nastale finančne posledice, ocenjene v višini približno 3,8 milijona evrov letno, z naslova izpada prihodkov izvajalcev mestnega linijskega prometa, so po našem mnenju in mnenju ministrstva podcenjene in ne upoštevajo vseh stroškov izvajalcev prevozov v mestnem linijskem prometu. Menimo tudi, da bi morala biti poizvedba za ocenitev finančnih posledic predloga zakona narejena na širšem vzorcu in ne le za dve mestni občini, to je Mestna občina Ljubljana in Mestna občina Maribor. Izkušnje brezplačnega medkrajevnega linijskega prometa kažejo, da se dodatna vozila in vožnje v medkrajevnem linijskem prometu zaradi ustavitve nekaterih prevozov in trenutne popolne zaustavitve javnega prometa zaradi epidemije covida-19 še lahko zagotavljajo. Je pa veliko vprašanje, na kakšen način bi zagotovili zadostne kapacitete mestnih prevoznikov oziroma ali bi bili tega sposobni že samo, če bi prešli na običajen način izobraževanja ter bi dijaki in študentje ponovno koristili mestni prevoz oziroma drugo sproščanje ukrepov, ki so trenutni v veljavi. Če bi želeli integrirati mestni in medkrajevni linijski promet ter na ta način zagotoviti enake pogoje za vse uporabnike, bi vsekakor potrebovali močnega upravljavca, ki ga še nimamo oziroma je šele v nastajanju. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da bi morali v prihodnje z vidika prehoda v ogljično nevtralno družbo in prehoda k manjšemu onesnaževanju okolja poskrbeti, da bi imeli vsi državljani – in ne samo omenjene kategorije – brezplačen javni prevoz. Takšna rešitev bi predstavljala pametno naložbo v smislu pomoči pri socialnih stiskah ljudi, med katerimi je žal veliko upokojencev, ter tudi v smislu varovanja okolja. Kljub dobrim namenom in željam predlagatelja, v katere ne dvomimo, pa se moramo tudi zavedati, da državni proračun ni vreča brez dna. Prav tako pa tudi trenutek, ko smo sredi vrhunca spopadanja z epidemijo ter soočanja s posledicami, zlasti gospodarskimi in socialnimi, ki nas ne bodo zaobšle in nas čakajo po epidemiji, ni najprimernejši. Na podlagi zagotovil resornega ministrstva za infrastrukturo, da je v pripravi sprememba zakona, ki bo celovito, sistemsko in ne samo parcialno prenovil sistem javnega potniškega prometa in v pripravo katere se bomo tudi v Poslanski skupini Desus aktivno vključili, tega predloga v Poslanski skupini Desus nismo podprli na matičnem delovnem telesu. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RUDARSTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisano Natašo Sukič. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisano Natašo Sukič zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja gospe Nataši Sukič. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav! Že desetletja si britanska korporacija Ascent Resources prizadeva, da bi Petišovcih izvajala fracking. Gre za umazano tehnologijo, ki se v tujini izkazuje za uničujočo za okolje in zdravje lokalnega prebivalstva. Britanci si že desetletje prizadevajo, da bi za kovanje dobičkov na račun onesnaženega okolja ter prebivalk in prebivalcev Petišovcev in širše regije od države dobili vsa potrebna dovoljenja. Pri tem so se posluževali celo groženj in izsiljevanj vladnih funkcionarjev ter nedovoljenih in nedopustnih pritiskov na državne uradnike. Kljub temu do danes še niso pridobili vseh potrebnih dovoljenj, a edini način, da zagotovimo, da jih tudi nikdar ne bodo, je, da fracking z zakonom prepovemo. Zato smo v Levici Državnemu zboru ne enkrat, ampak dvakrat predlagali spremembo Zakona o rudarstvu, s katero bi storili prav to. Skoraj identični zakon smo namreč obravnavali že prejšnji mesec. Ko smo prvič vložili predlog za zakonsko prepoved frackinga, smo pričakovali, da bo celotna vladajoča politika stopila skupaj ter zaščitila prebivalke in prebivalce Prekmurja, okolje, v katerem živijo, zemljo, ki jo obdelujejo, in naravne vrednote, ki se bohotijo v Biosfernem območju Mura in predstavljajo še dodobra neizkoriščen potencial za trajnostni razvoj regije. Niti najmanj pa si nismo predstavljali, da bo vladajoča koalicija na tako pritlehen način v molku izdala lastne ljudi, lastno državo in bo glasovala za umazane profite tujih korporacij. Obravnava zakona je tako minila v molku, razprave na seji Državnega zbora ni bilo. Vse, kar smo lahko slišali od koalicijskih strank, ki so prepoved frackinga zrušile že pri obravnavi na odboru, so bila kratka in vsebinsko prazna stališča, ki si niti ne zaslužijo tega imena. Zato smo v Levici skupaj z ostalimi opozicijskimi strankami ponovno vložili novelo Zakona o rudarstvu in ob tem zahtevali še splošno razpravo, v kateri naj javnost vidi, zakaj ima britanska korporacija Ascent Resources veliko zaupanje v to koalicijo in zakaj ga ljudje nimajo. Ko je namreč junija letos Upravno sodišče razsodilo, da mora Ascent Resources za izvajanje frackinga predhodno izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno dovoljenje, je korporacija po eni strani zagrozila s tožbo države pred neimenovanim mednarodnim arbitrom, po drugi strani pa je pozdravila nastop vlade Janeza Janše rekoč, citiram, »da imajo večje zaupanje, da bo projekt prejel potrebna dovoljenja.« Prejšnji mesec se je pri obravnavi zakona, s katerim smo v Levici predlagali prepoved frackinga, pokazalo, da je zaupanje britanske korporacije v trenutno vladajočo koalicijo več kot utemeljeno. V dve uri trajajoči razpravi o predlogu zakona se vladni poslanci niso niti z besedico opredelili do našega predloga zakona, z izjemno poslanca SMC, ki je okolišil okoli zakona in se spraševal, kaj fracking sploh je, in je skušal dokazati, da v Petišovcih v bistvu ne gre za pravi fracking. Čisto zavajanje in laž. Do našega predloga zakona se ni opredelila niti Vlada. V mnenju, ki so ga poslali Državnemu zboru, so zapisali, da bodo naš zakon šele proučili in da sami pripravljajo novelo Zakona o rudarstvu ter da bi bilo bolje vse rešitve vključiti v en zakon, čeprav sami prepovedi frackinga v svoj zakon seveda niso vključili. Vsi pozivi opozicije, da se obravnava zakona začasno prekine, da se koalicija pogovori in ponovno premisli, da bi skupaj zaščitili naše ljudi, naše okolje pred plenilskim tujim kapitalom, so bili bob ob steno. V tišini so poslanci vladajoče koalicije glasovali proti predlogu zakona, proti interesom lokalnega prebivalstva. Gre za potezo, ki meji na narodno izdajstvo, in gre za sramoto brez primere. Vsi, ki so pripomogli k temu, da danes ne bomo prepovedali frackinga, to zelo dobro vedo, zato se niso hoteli izpostavljati na odboru, zato so molčali dve uri in potem pritisnili tipko »proti« – proti javnemu interesu, zdravemu življenjskemu okolju in za profitni interes neke tuje korporacije. Kajti kaj bomo dobili mi od frackinga? Zgolj drobiž. Kar 90 % dobička pa bo pristalo v žepih te korporacije. Absurdno. Vse več evropskih držav se odloča za prepoved frackinga, tudi Britanija, kjer so lani sprejeli popoln moratorij na njegovo izvajanje. Zakaj? Ker ščitijo lastne ljudi, lastno okolje. Ascent Resources doma ne sme izvajati frackinga [[…]]
Gospa poslanka, počasi zaključite.
[[…]]ker jim britanska vlada to prepoveduje. Vladajoči koaliciji dajemo tako še eno možnost. Fracking je treba zakonsko prepovedati. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo gospod Blažu Košoroku. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Skupina poslank in poslancev s prvopodpisano poslanko Natašo Sukič je 27. oktobra 2020 Državnemu zboru predložila v obravnavo in sprejem Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu. Predlagali so dopolnitev 6. člena Zakona o rudarstvu, in sicer naj se doda nov tretji odstavek, s katerim se predlaga, da ne bi bilo mogoče pridobiti dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi pod tlakom. Prav tako v prehodnih in končnih določbah predlagajo, da se veljavno dovoljenje za raziskovanje in rudarski koncesijski akti ter vloge za pridobitev dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov uskladijo z določbami dopolnjenega zakona v treh mesecih po uveljaviti spremembe zakona. Vlada Republike Slovenije meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo v Državnem zboru Republike Slovenije, in sicer besedilo ni ustrezno, saj dopušča vbrizgavanje vseh ostalih medijev. Vbrizgavanje določene količine vode z dodatki je nujni sestavni del pridobivanja nafte in zemeljskega plina pa tudi vrtanja vodnjakov. Globinsko vrtanje vrtin, tudi vrtin, ki se vrtajo za geološke in geomehanske raziskave, na primer za potrebe gradbeništva, namreč poteka z izplako, ki dviguje navrtane delce ter združuje stabilnost vrtine. Nadalje, koncesijskih aktov oziroma uredb, ki urejajo rudarske pravice, v konkretnem primeru je to Uredba o podelitvi rudarske pravice imetnikom dovoljenj za raziskovanje oziroma pridobivanje mineralnih surovin, ki so bile izdane na podlagi zakonov, ki ne veljajo več, v konkretnem primeru je to Zakon o rudarstvu, ni mogoče spreminjati. Za samo izdajo koncesijske pogodbe za izkoriščanje nafte in zemeljskega plina besedilo predloga zakona ni primerno formulirano in ne upošteva finančnih posledic posegov pridobljene pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode. Uredba o posegih v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje, določa, da je treba za ta dela izvesti presojo vplivov na okolje. Ministrstvo za infrastrukturo že predlaga, kot ste tudi omenili, novelo Zakona o rudarstvu. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Sedaj prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi gospod Franci Kepa, da predstavi stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav sekretarju, kolegice in kolegi! Skupina poslancev se v predlogu že drugič v enem mesecu zavzema za prepoved pridobivanja ogljikovodikov s tako imenovano fracking metodo s tem, da se onemogoči pridobitev rudarske pravice za pridobitev ogljikovodikov. Ta predlog zakona o teh spremembah in dopolnitvah se je proučilo in je Vlada mnenja, da se predloga v tej fazi ne podpre. Stanje na terenu je tako, da sosedje s Hrvaške in Madžarske pridobivajo plin tako rekoč na istem geološkem mestu z nahajališčnega polja blizu Petišovcev po metodi fracking. Prav tako obstaja dejstvo, da je prejšnja vlada, v kateri so stranke, katere a priori sedaj nasprotujejo temu pridobivanju, sprejela to rudarsko strategijo leta 2018, v kateri je zapisano, da so možna izkoriščanja plina na temu območju tudi s takimi metodami. Pridobivanje plina je različno, tudi teh metod je več, v prihodnosti pa bodo mogoče izkoriščanja popolnoma neagresivna in do okolja sprejemljiva. Sedaj pa predstavniki istih strank takratne vlade čez noč zavračajo že sprejeto strategijo. Prepričani smo, da morajo biti sprejete strategije tehtne in dobro premišljene tudi zaradi obveznosti do morebitnih vlagateljev na tem območju. Ministrstvo za infrastrukturo že nekaj časa pripravlja novelo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu in bo pripravljena tudi za javno obravnavo, kjer se bodo še dodali novi predlogi za izkoriščanje predlaganega zakona. Zakona ni dobro spreminjati samo zaradi ene problematike, ampak je treba k temu pristopiti celovito in kompleksno. Paziti je treba, da s hitrimi in parcialnimi posegi ne delamo škode že nekaterim pridobljenim pravicam in s tem spravljamo zadevo v težek položaj. Bistveni razlogi za odpravo nekaterih pomanjkljivosti trenutnega zakona so razmerja pravnega položaja imetnikov obstoječih rudarskih pravic za izkoriščanje mineralnih surovin in izboljšanje ureditve za učinkovitejše upravljanje z mineralnimi surovinami. Naša stranka tega predloga ne bo podprla in bomo počakali na celovito izdelan Zakon o rudarstvu, katerega pripravlja Vlada in bo v kratkem pripravljen.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Robert Pavšič. Predstavil bo stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Danes se pravzaprav odločamo o tem, katere pravice so bolj pomembne – pravice nosilcev koncesije ali pravice ljudi, ki živijo v Petišovcih in imajo pravico do zdravega okolja. Priča smo že drugemu poizkusu za korak naprej pri prepovedi dokazano nevarne metode pridobivanja ogljikovodikov. Vsebinsko enak predlog spremembe zakona smo obravnavali na Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor že 6. oktobra. Odbor takrat novele ni sprejel. Argumente, zakaj vladna koalicija – in danes slišimo, da tudi Vlada – nasprotuje sprejetju teh sprememb zakona, že poznamo in nekako je slutiti, da danes rezultat ne bo prav nič drugačen. Poglejmo nekaj argumentov koalicije, zakaj je treba ta zakon zavrniti. Mnenja stroke o izvajanju hidravličnega drobljenja oziroma tako imenovanem frackingu, o njegovem vplivu na okolje in prostor so pogosto nasprotna; in to koalicija dobro izkorišča. Res je, beremo lahko različne analize in mnenja, ki so podkrepljena z različnimi, tudi nasprotujočimi si strokovnimi argumenti, skupno vsem pa je dejstvo, da se o vplivih ve premalo. Ko o vplivih vemo premalo, je še kako pomembno tako imenovano previdnostno načelo. Previdnostno načelo je podrobno opisano v členu 191 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Nanaša se na pristop k obvladovanju tveganja v smislu, da se politika oziroma ukrep ne bi smel izvajati, če obstaja možnost, da bi lahko povzročil škodo javnosti ali okolju ter če o zadevanem vprašanju še ni nobenega znanstvenega soglasja. Zadevo je treba ponovno preučiti, ko je na voljo več znanstvenih podatkov. Mi pa danes poslušamo, kako so možne finančne posledice in kako to počnejo Hrvatje. Vlada in koalicijski poslanci ste argument iskali v potrebi po sistemski prenovi Zakona o rudarstvu. Predstavnik resornega ministrstva je sicer z malce več energije kot danes to že povedal na seji matičnega delovnega telesa. In spreminjanje zakonodaje zgolj zaradi ene spremembe je nesmiselno. To vse skupaj ne da je smešno, to je absurdno. O sistemskosti govori koalicija, ki je v šestih paketih posegala v različne zakone na povsem nesistemski način. Vprašanje varovanja narave ni stvar sistemske ureditve, je pa stvar sistema vrednot. V Listi Marjana Šarca smo po branju in pregledovanju zaznali dovolj tveganj, da se ne sprašujemo – fracking, da ali ne? Katera so tveganja? Fracking uporablja ogromne količine vode. To so dejstva. Druga velika težava je onesnaženost vode, saj lahko nevarne kemikalije, ki se uporabljajo v postopku frackinga, preidejo nazaj v lokalne vode. Stranski produkt porabe vode frackinga je velika količina odpadne vode, le majhni deli se lahko ponovno uporabijo. V postopku lomljenja kamenin prihaja do tresenja tal, med samim vrtanjem pa se lahko po mnenju okoljevarstvenikov izločijo potencialno rakotvorne kemikalije in onesnažijo podzemno vodo. Poleg onesnaževanja zraka in vode lahko fracking dolgoročno vpliva na tla in okoliško vegetacijo. Obstajajo tudi škodljivi učinki za tiste, ki živijo v bližini črpalk. Množica pomožnih sestavin, ki se sprostijo na mestih vrtine, lahko privede do zdravstvenih težav, kot so draženje oči, nosu, ust in grla. Ne smemo zanemariti učinkov na kakovost zraka. Za Listo Marjana Šarca so že samo tveganja, da karkoli od prej naštetega drži, dovolj, da podpremo vsak napor za prepoved frackinga. In kaj pravijo o tem vprašanju Evropska komisija in druge evropske države? O vplivih hidravličnega lomljenja na okolje in zdravje ljudi je leta 2014 Evropska komisija objavila tudi sporočilo o raziskovanju in pridobivanju ogljikovodikov v Evropski uniji z obsežnim hidravličnim lomljenjem. Na podlagi potencialnih negativnih vplivov na okolje in zdravje je v sporočilu navedeno, da države Evropske unije to dejavnost lahko tudi prepovejo. Tako je hidravlično lomljenje leta 2011 zakonsko prepovedala Francija, leta 2017 tudi Irska. Tudi Velika Britanija je prepovedala pridobivanje zemeljskega plina s tehnologijo hidravličnega lomljenja, saj je nova znanstvena študija dokazala nesporno povezavo med frackingom in potresnimi sunki. Znanstvena študija. Ravno britansko podjetje pa želi skupaj s slovenskim partnerjem v Petišovcih to metodo uporabljati za pridobivanje fosilnih goriv. Pojasnjeno je bilo, da Republika Slovenija ne bi imela ne finančnih ne kakršnihkoli drugih koristi od tega posla, saj bi po eni strani 90 % dobička pripadalo britanskemu partnerju, po drugi strani pa količina pridobljenega plina ne bi v Sloveniji pokrila potreb po tem fosilnem gorivu. Torej zakaj bi dopuščali, da ustvarimo še eno degradirano območje za namene kapitalskih interesov neke povsem druge države oziroma podjetja? Druge države! A si res mi prizadevamo, da našo zemljo in naša bogastva, namesto da jih varujemo in negujemo tudi za prihodnje generacije, dajemo na uporabo in izrabo nekim tujim podjetjem? Pa še nekaj absurdov. Kje je pri teh zadevah zaznati dobrobiti zelene turistične destinacije? Zelenega in digitalnega, kar bo v ospredju tudi na nivoju Evrope, sploh v teh časih? Kje je zaznati napore po spoštovanju narave, tudi pravice do čiste pitne vode, ki je v Ustavi? V Listi Marjana Šarca ni dvoma, tudi pri vas ga ne bi smelo biti. Zakon bomo jasno absolutno podprli.
Hvala lepa. Gospod Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani! Zakon o rudarstvu smo pred nekaj tedni že obravnavali v tem državnem zboru, a na žalost neuspešno. Kljub rešitvi, ki bi razbremenila in obvarovala okolje in prebivalke ter prebivalce pred katastrofalnimi posledicami hidravličnega lomljenja oziroma tako imenovanega frackinga, zakon ni dobil zadostne podpore. Vladajoča koalicija in pristojno ministrstvo zakonskemu predlogu nista stopila nasproti, izgovarjajoč se, da ministrstvo pripravlja celovito zakonsko prenovo, kjer bo vključen tudi predlog za prepoved frackinga. Zakonski predlog, ki ga obravnavamo danes, ima povsem enake cilje in rešitve kot prejšnji. Opozicijske stranke pa tudi Komisija Državnega sveta je rešitev zakona prepoznala kot dobro že v prejšnji obravnavi in nesmiselno se nam zdi, da bi tako dober predlog zakona padel samo zaradi izgovora, da čakamo na sistemsko oziroma celovito rešitev. Načrpan plin, ki bi bil pridobljen s pomočjo frackinga, ne bi pripomogel k energetski neodvisnosti države, bi pa metoda pridobivanja tega plina bila za lokalno okolje in prebivalstvo izredno škodljiva. Posledično bi prihajalo do onesnaževanja podtalnice, uhajanja plina v ozračje, povečale pa bi se tudi zdravstvene težave okoliških prebivalcev. Podjetje, ki bi v Petišovcih izvajalo fracking, prihaja iz Združenega kraljestva, kjer pa je fracking prepovedan; prepovedali so ga tudi v Franciji, Nemčiji, Irski in tudi Bolgariji. Zadnji čas je, da to invazivno in nevarno metodo pridobivanja zemeljskega plina prepovemo tudi v Sloveniji. Zakonski predlog ima preprosto rešitev, ki govori, da je treba prepovedati oziroma zakonsko onemogočiti pridobitev pravic za izvajanje frackinga oziroma hidravličnega lomljenja. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo rešitev prepoznali kot dobro že v prejšnji obravnavi, zato smo dali pobudo, da kot celotna opozicija skupaj ponovno vložimo Zakon o rudarstvu in prepovemo izvajanje frackinga v Sloveniji. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Gregor Perič, predstavil bo stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica, za besedo. Kolegice in kolegi, državni sekretar! Še preden se je zaključil zakonodajni postopek novele Zakona o rudarstvu, s katerim je Levica predlagala prepoved frackinga, Levica s podporo LMŠ, SD in SAB ponovno vlaga še en predlog zakona za prepoved frackinga. Gre za identično besedilo in v zvezi s tem se tudi stališče SMC ni spremenilo. V SMC v zvezi s tem ponavljamo, da Zakon o rudarstvu obravnava energetske surovine kot surovine strateškega pomena, kamor sodijo tudi ogljikovodiki in njihova nahajališča v severovzhodni Sloveniji. To je jasno zapisano tudi v državni rudarski strategiji. To državno rudarsko strategijo pa smo sprejeli v prejšnji, Šarčevi vladi. Zato nas nekoliko tudi čudi ta amnezija, ki smo jo in jo verjetno bomo danes še večkrat slišali. Čeprav je bil fracking širši javnosti nedolgo nazaj še neznan pojem, je javnost temu večjo pozornost posvetila, ko je minister Leben medijem naznanil, da je bil deležen groženj s strani družbe Ascent Resources, ki v Petišovcih namerava pridobivati zemeljski plin. Sosledje vseh dogodkov v zvezi s frackingom in družbo Ascent Resources je pripeljalo do tega, da je ta družba napovedala tožb o proti Republiki Sloveniji. Tožba sicer še ni vložena, vendar pa ne dvomimo v to, da družba tudi budno spremlja, kaj se v zvezi s tem dogaja, tudi tukaj pri nas v Državnem zboru. S takim obračunavanjem s tujimi investitorji na javni sceni žal dajemo neko zelo jasno sporočilo tudi vsem ostalim tujim investitorjem. In to sporočilo je jasno – Ne hodite v Slovenijo, ker vas ne potrebujemo. Če pogledamo zgodovinsko, se plin v Petišovcih črpa že več kot 70 let. V tem obdobju so med drugim v vrtinah izvedli več hidravličnih frakturiranj, hidravlična stimulacija manjšega obsega pa se redno izvaja v naši neposredni bližini na Madžarskem in na Hrvaškem. Ne glede na to je fracking v Sloveniji dobil negativno oznako, saj se ga večkrat primerja oziroma enači s frackingom, ampak tistim iz ZDA, ki ima bistveno drugačne tehnološke značilnosti; tiste, ki jih je tudi eden od mojih predhodnikov opisal oziroma orisal. Negativni vplivi na okolje so tudi glavni razlog, da se v naši državi povečujejo težnje po prepovedi te tehnike pridobivanja nafte in plinov. Nedvomno pa govorimo o vprašanju varstva okolja in dejansko ne o vprašanju pogojev za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje mineralnih surovin, kar navsezadnje določa Zakon o rudarstvu. Predlagatelji so bili večkrat na to opozorjeni, pa se še vedno stvari lotevajo na enak ali pa na enako napačen način in po naši oceni že drugič predlagajo spremembe v napačnem zakonu. In to lahko razumemo tudi kot neke vrste piar manevre predlagatelja, ki nekako ne želi upoštevati tega, da se okoljevarstvena vprašanja urejajo v drugem zakonu, torej v Zakonu o varstvu okolja. In če uporabimo to logiko, potem bi lahko pričakovali čisto smiselno oziroma upravičeno, da se bomo naslednjič o prepovedi frackinga pogovarjali v okviru Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, saj ima fracking vpliv tudi na zdravje ljudi. Če upoštevamo logiko snovanja zakonodaje, se bomo vsi strinjali, da je treba to vprašanje naslavljati na ustreznem mestu. Prepoved frackinga v SMC podpiramo, vendar pa predlagani zakon odpira več vprašanj, kot daje odgovorov, kar je povedal predstavnik Vlade; in zato tega zakona v taki obliki ne moremo podpreti. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Željko Cigler, predstavil bo stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi, spoštovani! Ko smo prejšnji mesec obravnavali predlog sprememb Zakona o rudarstvu, ki smo ga v Levici predlagali z namenom prepovedi frackinga, se Vlada do samega predloga ni hotela opredeliti. V mnenju, ki so ga poslali v Državni zbor, so zapisali, da bodo naše rešitve šele proučili. Vladajoča koalicija po vodstvom SDS o prepovedi frackinga ni hotela razpravljati. Pri obravnavi zakona, ki smo ga predlagali v Levici, na odboru so molčali in nato pritisnili tipko »proti« temu zakonu. Pred enim tednom se je Vlada v odgovoru na pisno poslansko vprašanje v zvezi s frackingom v Pomurju končno opredelila do te sporne metode, s katero želi britanska naftna korporacija Ascent Resources kovati dobičke na račun okoljskega opustošenja in opustošenja Prekmurja. Med vrsticami lahko iz vladnega odgovora razberemo, da le-ta frackinga zemeljskega plina v Petišovcih ne prepoveduje oziroma ga celo potihem podpira. To svoje stališče opravičuje s tem, da se Petišovsko polje nahaja na peščenjaku, da zaloge zemeljskega plina predstavljajo potencial za zmanjšanje energetske odvisnosti v Sloveniji in da je zato črpanje plina v Petišovcih v javnem interesu. Zaključi pa Vlada svoj odgovor na poslansko vprašanje sramežljivo, na način, da se do posameznih tehnologij pridobivanja frackinga ne bo opredeljevala, čeprav vsi vemo, da je metoda, s katero se ta plin še lahko pridobiva, samo ena. In to je fracking. Gre za metodo lomljena kamnin, v katerih se nahajata zemeljski plin in nafta. Izvaja pa se tako, da se pod visokim tlakom v vrtine, iz katerih se s konvencionalnimi metodami ogljikovodikov ne da več pridobiti, vbrizgava voda in strupene kemikalije. To v kamninah povzroči nastanek majhnih razpok, skozi te razpoke začnejo proti površju izhajati ogljikovodiki, hkrati pa skozi te razpoke izhaja tudi vbrizgana voda, kemikalije in plini; in ti uhajajo še marsikam drugam. Vlada v svojem mnenju v celoti jemlje za svoje argumente tiste, ki jih zastopa korporacija Ascent Resources, o nenevarnosti izvajanja frackinga na Petišovskem polju, ki temeljijo na razlikovanju med izvajanjem frackinga na peščenjakih in skrilavcih, pri čemer se rado izpostavlja, da so okoljski problemi, ki so se v zadnjih letih identificirali ob povezavi s frackingom, vezani predvsem na pridobivanje ogljikovodikov iz skrilavcev. Res je, da so velike okoljske katastrofe, ki jih je povzročilo hidravlično lomljenje v Združenih državah Amerike, vezane predvsem na nahajališče ogljikovodikov v skrilavcih. Vendar pa tudi fracking peščenjaka, na katerem se nahajajo Petišovci, pušča nepopravljive posledice okolju, to je na našem Prekmurju. Najbolj znan primer izvajanja frackinga na peščenjaku, na enaki kamniti podlagi, kot jo imamo v Petišovcih, je plinsko polje Groningen na Nizozemskem, kjer je fracking povzročil vse pogostejše in vse močnejše potrese, ki so pustili hude posledice na vseh zgradbah, ki se nahajajo ob in zraven polja. Na podlagi dokazov o povezavi potresov, škode na stavbah lokalnih prebivalcev in frackinga je nizozemska vlada leta 2018 več kot 200 podjetjem, ki pridobivajo plin na Groningenškem polju, zapovedala, da morajo s črpanjem prenehati v roku štirih let. In medtem ko se je zaradi vseh problemov, ki jih je na Nizozemskem povzročil fracking na peščenjaku, nizozemska vlada odločila za prepoved nadaljnjega izvajanja frackinga, naša vlada, vlada Janeza Janše, nekritično povzema argumente britanske korporacije Ascent Resources o nenevarnosti izvajanja frackinga na peščenjaku v Prekmurju. Britanska korporacija, ki bo izvajala fracking v Petišovskem polju, tega tam ne dela zato, da zagotovi energetsko samozadostnost Slovenije. Ne; to dela zato, da ustvari dobiček in donose, ki so obljubljeni tistim, ki so v projekt okoljskega opustošenja Prekmurja investirali. To so tisti, ki so na socialnih omrežjih javno grozili bivšemu ministru za okolje in prostor Republike Slovenije Juretu Lebnu in njegovi družini. Energetska samozadostnost Slovenije pa bo praktično ista; ne glede na to, ali se bo tam črpal plin, ali pa se ne bo črpal. Ta plin bo, potem ko bo načrpan, last britanske korporacije, ki ga bo prodala, komurkoli bo sama hotela; sploh pa je tega plina v Petišovcih tako malo, da celotne zaloge tega plina pokrijejo kvečjemu kakšen odstotek celotne slovenske porabe zemeljskega plina, da o prispevku znotraj celotne porabe energije sploh ne govorimo, ker so številke tako majhne, da se jih že zelo težko izrazi. Bo pa britanska korporacija po nam znanih podatkih pobasala v žepe 90 % vsega dobička, ki se bo ustvaril s frackingom in opustošenjem Prekmurja. Vlada pravi, da je rudarjenje plina v Petišovcih v javnem interesu. Začuda tega mnenja z vlado ne delijo prebivalci občine Lendava, ki bodo eni od najbolj prizadetih, če bo do izvajanja frackinga prišlo. Občina Lendava je v dopisu Državnemu zboru pred enim mesecem jasno izpostavila, da mora biti v izrazito javnem interesu države, da se fracking na območju občine ne izvaja in ga je treba nemudoma prepovedati. To pravijo Lendavčani. Seveda ni v javnem interesu te države, da se v Petišovcih izvaja fracking, zato da bodo na račun okoljskega opustošenja preko britanske korporacije bogateli nekateri neimenovani mednarodni vlagatelji; to je njihov zasebni interes. V javnem interesu Republike Slovenije je, da se fracking nemudoma prepove; in to ne samo zato, da se zaščiti lokalno prebivalstvo in Prekmurje, ki z Biosfernim območjem Mura predstavlja do sedaj še neizkoriščene možnosti za trajnostni in sonaravni razvoj tega dela Prekmurja. V javnem interesu je zato, ker nas stanje svetovnega podnebja, formalnopravno pa pariški podnebni sporazum, zavezuje k temu, da nehamo rudariti in kuriti ogljikovodike za zadovoljevanje svojih energetskih potreb. Podnebna kriza in z njo povezana kriza biosfere od nas terja, da zemeljski plin pustimo tam, kje je – v zemlji. To ni samo v javnem interesu lokalne skupnosti, ni samo v javnem interesu države, ampak v interesu celotnega planeta. In ta razlika, diskrepanca med stališčem Vlade in stališčem lokalne skupnosti Lendava zelo dobro kaže na to, za čigav interes delata ta vlada in vladajoča koalicija ter koliko lahko ljudstvo uveljavi svojo voljo preko te vlade. Gre za diktaturo, ki deluje za interese zasebnega kapitala proti interesu ljudstva v Sloveniji, ki bi po Ustavi moralo imeti oblast v tej državi. Če temu ni tako – in upamo še vedno, da ni – in če vladajoča koalicija resnično deluje v imenu celotne države in v interesu vseh prebivalk in prebivalcev, ne pa v interesu mednarodnega kapitala, potem mora biti predlog zakona, s katerim ponovno predlagamo prepoved frackinga v Sloveniji v Levici in v celotni opoziciji, na tej seji Državnega zbora sprejet. Za konec še nekaj besed o tem, da naj bi bilo prepoved frackinga bolje urejati v Zakonu o varstvu okolja, kar izhaja iz prej omenjenega odgovora Vlade na pisno poslansko vprašanje o prepovedi frackinga v Sloveniji; bilo pa je to stališče tudi že izrečeno v našem državnem zboru. Zakon o varstvu okolja je splošni zakon, Zakon o rudarstvu pa je lex specialis, ki se tiče samo rudarjenja in ne tudi drugih posegov v okolje. Zato je seveda edino pravilno, da se posamezne prepovedi in omejitve rudarjenja urejajo v Zakonu o rudarstvu. In zato je sprejetje zakona, ki ga predlagamo Levica in celotna opozicija, edini in najprimernejši za prepoved te invazivne metode pridobivanja zemeljskega plina, katero so že prepovedali oziroma tako ali drugače omejili v številnih evropskih državah in širše po svetu, v šestnajstih. V Veliki Britaniji, od koder izhaja Ascent Resources, ki želi opustošiti naše Prekmurje za pridobivanje plina, , je fracking prepovedan. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Mihael Prevc, da predstavi stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! V Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu se predlaga prepoved pridobivanja ogljikovodikov z metodo tako imenovanega frackinga na način, da se onemogoči pridobitev dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi. Gre za postopek lomljenja kamnin z vbrizgavanjem vode in kemikalij pod velikim pritiskom vrtine, ki pa ima lahko škodljive posledice na okolje in zdravje ljudi. Predlagatelj sprememb zakona tudi navaja, da so nekatere evropske države že prepoznale škodljive posledice frackinga in so zato prepovedale ali delno prepovedale tovrsten način pridobivanja fosilnih goriv. Cilj zakona naj bi torej bilo zagotavljanje zdravega in čistega življenjskega okolja, ohranjanje narave in uresničevanje pariškega podnebnega sporazuma o ohranjanju rasti globalnega segrevanja pod 1,5 stopinje Celzija. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi vprašanje hidravličnega lomljenja kamenin in posledično negativnega vpliva na okolico in zdravje ljudi morala reševati stroka in ne politika. Izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi pod tlakom omejuje že okoljska zakonodaja, saj je pred začetkom izvajanja takšnega posega treba izvesti presojo vpliva na okolje in pridobiti okoljevarstveno soglasje. Tudi Resolucija Evropskega parlamenta z dne 21. novembra 2012 o vplivih črpanja plina in nafte iz skrilavca na okolje potrjuje izhodišču, da je to strokovno vprašanje, pri katerem je treba preveriti vse vplive na okolje, javno zdravje in podnebne spremembe. Podobno zagovarja tudi Priporočilo Evropske komisije z dne 22. januarja 2014 o minimalnih načelih za raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov (na primer plina iz skrilavcev), pri katerem se uporablja obsežno hidravlično lomljenje, državam članicam priporoča, da izvedejo strateške presoje vplivov na okolje. Vlada Republike Slovenije tudi opozarja, da besedilo predloga zakona ni primerno formulirano in ne upošteva finančnih posledic posega v že pridobljene pravice koncesionarja, ki bi zaradi izgube dohodka lahko zahteval zelo visoko odškodnino. Zato Vlada meni, da v tem trenutku ni smiselno posegati v že pridobljene pravice edinega koncesionarja za pridobivanje nafte in zemeljskega plina, saj mu pogodba poteče 28. maja 2022. Brez pridobljenega pravnomočnega okoljevarstvenega dovoljenja pa hidravličnega lomljenja kamenin do takrat ne more izvajati. V Novi Sloveniji se zato strinjamo z mnenjem Vlade Republike Slovenije, da predlog sprememb samo z reševanjem ene problematike ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Z Ministrstva za infrastrukturo smo dobili zagotovilo, da že pripravlja celovito prenovo Zakona o rudarstvu, saj je treba odpraviti pomanjkljivosti veljavnega zakona glede pravnega položaja imetnikov obstoječih rudarskih pravic za izkoriščanje mineralnih surovin in izboljšanje sistemske ureditve za učinkovitejše upravljanje. Ker naj bi bila novela zakona s celoviti rešitvami pripravljena že do konca leta, v Novi Sloveniji predlogu zakona v tej fazi ne moremo dati zelene luči za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Vojko Starović. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani! Pred nami je ponovno predlog zakona, ki smo ga v Državnem zboru obravnavali pretekli mesec. Glavni namen je isti – prepoved frackinga v Sloveniji. Gre za okolju škodljivo metodo pridobivanja ogljikovodikov z lomljenjem kamnin, v katerih se ti nahajajo. V Poslanski skupini SAB smo podporo predlogu že pokazali. Prav tako smo prispevali podpise za ponoven poskus prepovedi frackinga. S tem bi tudi v nadalje zagotovili zdravo in čisto življenjsko okolje za lokalno prebivalstvo. Gre za zagotovitev ustavno določene pravice do zdravega življenjskega okolja. S tem ciljam predvsem na Prekmurje, kjer so prisotni pogoji za takšno metodo pridobivanja zemeljskega plina; v Petišovcih v občini Lendava. Kakšne posledice lahko povzroči fracking, pričajo tudi številni primeri iz tujine. Ponekod so se soočili z vse pogostejšimi in močnejšimi potresi, prišlo je do onesnaževanja podtalnice in s tem pitne vode, fracking pa vpliva tudi na kakovost zraka. Številne države so prepoznale škodljivost te metode in jo tudi zakonsko prepovedale, med njimi so Velika Britanija, Irska, Francija, Bolgarija. Predlog sledi tudi zavezam pariškega podnebnega sporazuma glede opuščanja pridobivanja in uporabe fosilnih goriv. Izjemo za izvajanje frackinga na našem ozemlju si prizadeva pridobiti britanska korporacija. Arso je v upravnem postopku odločil, Upravno sodišče pa potrdilo, da je treba za črpanje plina s hidravličnim lomljenjem najprej izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno soglasje. Zato si je Slovenija od omenjene korporacije prislužila grožnjo s tožbo – in vsi smo prestrašeni. Gre za svojevrstni absurd, saj država zakonito izvaja predpise o zaščiti okolja in zdravja ljudi. Pri tem je mogoče tako ravnanje korporacije razumeti, da celo ne želi nadaljevati postopka. V stranki SAB zato predlagamo, da Arso že končno ugotovi, kar potihoma že govori, da je poseg nesprejemljiv. V Poslanski skupini SAB menimo, da bi tudi Slovenija morala slediti praksi držav, ki so problematiko izvajanja frackinga že prepoznale in ga posledično tudi prepovedale. S tem bomo zagotovili zdravje ljudi in njihovega premoženja ter okolja in neokrnjeno naravo. Očitno pa s tem poskusom ponovno ne bomo uspeli, saj je Vlada že podala negativno mnenje na predlog zakona. Po njihovem mnenju predlog ni primerno formuliran in ne upošteva finančnih posledic. V Poslanski skupini SAB se z Vlado ne strinjamo in ocenjujemo, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavil gospod Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani državni sekretar gospod Blaž Košorok, spoštovani kolegice in kolegi! Danes ponovno obravnavamo Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu. Kot že na oktobrski seji Državnega zbora tudi danes govorimo o metodi pridobivanja zemeljskega plina, ki se imenuje hidravlično lomljenje oziroma fracking. Če osvežimo spomin, fracking je proces, v katerem se mešanico vode, kemikalij in peska vbrizga v podzemne plasti kamnin. To povzroči lomljenje teh plasti, kar na površje sprosti zemeljski plin, ujet v kamnini. To povzroči lomljenje teh plasti. Metoda je po nekaterih podatkih okolju škodljiva in kot taka v nekaterih državah v celoti prepovedana. Investitorji sicer trdijo, da je morebiten negativni učinek na okolje odvisen od geološke sestave tal. Kot laiki na tem področju težko ocenimo, kaj je res. Vsekakor je nujno, da to presodijo strokovnjaki. Po mnenju predlagatelja obstaja skrb, da bi Slovenija v nasprotju z nekaterimi drugimi državami, ki so tovrstno metodo že prepovedale, na svojih tleh izvajanje omogočala. Predlagatelji zato želijo uzakoniti trajno prepoved uporabe te metode v Sloveniji. Z uveljavitvijo novele bi se zaustavili tudi vsi postopki izdaje dovoljenj, ki so trenutno v teku, torej bi posegli tudi v že izdana dovoljenja in rudarske pravice ter vloge zanje. Slednje sicer predlagatelji upravičujejo s tehtanjem med dvema pravicama – med pravico do zdravega okolja in pravico do pravne varnosti. V okviru prejšnje obravnave skoraj popolnoma enakega besedila predloga zakona smo na seji matičnega delovnega telesa sprejeli pojasnilo Ministrstva za infrastrukturo, ki že pripravlja celovito novelo Zakona o rudarstvu. Predstavniki ministrstva so takrat povedali, da bo novela odpravila več pomanjkljivosti veljavnega zakona, hkrati pa so obljubili tudi temeljito proučitev problematike frackinga in njeno vključitev v sistemski zakon. Že v okviru obravnave na prejšnji seji Državnega zbora smo povedali, da v Poslanski skupini Desus razumemo, da si prebivalci na območju Prekmurja – problematika se namreč trenutno najbolj nanaša na Petišovsko polje – želijo živeti v zdravem okolju. Potencialni razvoj na tem koncu Slovenije prepoznavamo v smeri kmetijstva in turizma. Tak razvoj v degradiranem okolju ni mogoč, zato na tem mestu ponovno pozivamo pristojno ministrstvo k temeljiti proučitvi problematike in k čim prejšnji pripravi sistemskega zakona. Danes bomo kljub pomislekom, za katere dopuščamo, da so utemeljeni, glasovali, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in počakali na skorajšnjo obravnavo sistemskega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo gospod Jani Ivanuša predstavil stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Pri nas v Sloveniji odmeva namera britanske družbe Ascent Resources, ki želi s slovenskim partnerjem pridobiti plin s stimulacijo vrtin. Agencija Republike Slovenije za okolje je odločila, da je treba pred izdajo dovoljenj za črpanje plina izvesti presojo vplivov na okolje; ko pa je Upravno sodišče pritrdilo agenciji, je britanska korporacija napovedala tožbo proti Republiki Sloveniji. Tukaj ni nobenega dvoma, da je britansko podjetje močno zavajalo svoje investitorje in prebivalstvo na tem območju. Naše države niti pod razno ne smemo pustiti v krempljih multinacionalk, proti katerimi se ne moremo braniti. In v Slovenski nacionalni stranki podpiramo tiste nevladne organizacije, društva, ki se borijo proti frackingu. Zakaj se je dovoljenje sploh izdalo, da je do tega prišlo, nas zanima. V Sloveniji se nafta in zemeljski plin rudarita v Petišovcih za Pomursko regijo, ki je ekosistemsko zelo občutljiva. Škodljivi vplivi se dotikajo Nature 2000 in Biosfernega območja Mura, kjer je Unesco prepoznal izjemno naravno bogastvo. V Slovenski nacionalni stranki smo absolutno proti temu, da bi prihajalo do potresnih sunkov, da se onesnažuje podtalnica, pitna voda s strupenimi snovmi in uničuje najbolj rodovitna kmetijska zemljišča. Mnogi se še vedno premalo zavedate, da Slovenija ni samozadostna država, govorim seveda o samooskrbi s hrano; zato je še toliko pomembnejše, da vsak vsaj nekaj pridela na svoji domači zemlji. Kot odgovorna družba moramo prenehati uporabljati fosilna goriva za zadovoljevanje svojih energetskih potreb, če nam je v interesu zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Treba je spoštovati mednarodne obveze, pariški podnebni sporazum, drugače je vse brezpredmetno. Druge države postajajo ozaveščene, zato se jih vse več odloča za prepoved in omejevanje tega načina pridobivanja ogljikovodikov prav zaradi preventivnega delovanja, da se zaščiti okolje, zdravje in premoženje ljudi. Povejte mi, zakaj temu zgledu in dobri praksi ne bi sledili tudi mi. Naj vas spomnim, da 72. člen Ustave določa, da država skrbi za zdravo življenjsko okolje, 73. člen pa, da država in lokalne skupnosti skrbijo za ohranjanje naravne in kulturne dediščine. Ne smemo si privoščiti, da se Prekmurje pridruži degradiranim območjem, kot so Anhovo, Velenje, Vrhnika, Celje in še katero mesto bi se našlo. V javnem interesu je, da se trenutna dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice uskladijo prav zaradi zaščite pravic tamkajšnjih prebivalcev in prebivalk do zdravega življenjskega okolja. Predlog novele, kot ste verjetno že opazili, se bistveno ne razlikuje od zavrnjenega predloga na matičnem delovnem telesu, ki se je obravnaval po skrajšanem postopku. Ker gre resnično za perečo in aktualno tematiko, upamo, da bo splošna razprava potekala v konstruktivni smeri, da bo dobila zeleno luč za drugo obravnavo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Prva ima besedo gospa Sukič kot predlagateljica.
Najlepša hvala, predsedujoči. Se bom na hitro odzvala na vse slišano. Ko smo prvič vložili ta predlog zakona, se je Vlada odzvala na način, da bodo zadevo šele preučili, kar je itak nedopustno, ker ko ti nekaj vložiš, si Vlada ne more privoščiti takšne formulacije, da bo šele nekaj preučila. No, zdaj, v drugem koraku je Vlada očitno preučila. Ampak preučila kaj? Argumentacijo korporacije Ascent Resources, ki jo na nek malo zavit način pravzaprav ponavlja kot svojo argumentacijo. In danes sem imela priložnost slišati točno to, kar sem pričakovala, ker to so klasični napadi, to ustvarjanje neke distinkcije med tem, kaj fracking je, in tem, kaj pravi fracking ni, med tem, da se pač v Združenih državah Amerike, kjer resnično prihaja do hudih okoljskih katastrof, fracking izvaja na škrilavcih, češ tukaj se bo pa na peščenjakih. Ampak slišali smo, mi imamo primer izvajanja frackinga v Groningenu na Nizozemskem, tam je prav takšna sestava kamnin kot pri nas v Petišovcih. Natanko takšna, peščenjaki. In kaj je rezultati frackinga? Ponavljajoči se vse hujši potresi, ki resnično uničujejo stavbe v bližini, prebivalstvo. In ne mi reči, da to niso katastrofalne posledice nekega takega hidravličnega lomljenja kamnin. Pa vam bom povedala; zdaj bodo rekli, da pa ni isto. Morda se pri peščenjakih uporablja malo manjši pritisk, ampak je isto. Fracking se izvaja na velikih globinah. Na Petišovskem polju, kjer je denimo že na dveh vrtinah prišlo do poskusnega izvajanja frackinga, se to dogaja na globini 3 tisoč 500 metrov. In zdaj si pa predstavljajte, če zaradi posledic frackinga kakorkoli v takšni globini pride do uhajanja četudi manjših količin ogljikovodikov, vbrizganih kemikalij ali drugih snovi v zemljo in podtalnico, je nemogoče to popraviti. Enostavno kakršnokoli izvajanje popravljalnih ali omilitvenih ukrepov praktično ni več mogoče. In na ta način ti uničiš zdravo pitno vodo, uničiš okolje, ga degradiraš in katastrofalno vplivaš potencialno na zdravje ljudi, lokalnega prebivalstva. In o čem mi danes tu govorimo? Mi govorimo o zaščiti javnega interesa. Mi govorimo o tem, k čemur nas navsezadnje poziva občina Lendava, ki si želi, da fracking prepovemo. A vi sploh slišite občino Lendava, ali poslušate zgolj in edino to korporacijo Ascent Resources in se tresete pred njenimi grožnjami. Kaj pa bo drugega počela ena lakomna korporacija, kot da bo grozila. Seveda bo grozila, ker ji gre za profit. In kaj bo rezultat? Ne bomo energetsko samozadostni s tem, če bomo dovolili izvajanje frackinga, tako da to je čisti larifari. Prosim, da takih laži več ne trosite, tako da to odpade. Kaj bo imela Slovenija od tega? 90 % profita bo pobasala ta korporacija, pa še ogrožala bo zdravje ljudi in občutljivo Biosferno območje Mura, ki je unikum, ki ga je Unesco prepoznal kot svetovno dediščino. Vi pa zdaj tukaj govorite – Ja, na Madžarskem pa na Hrvaškem. Glejte, ne zanima nas, kaj delajo Madžari pa Hrvati, če so tako neumni, da to še dopuščajo. Pač nimajo Biosfernega območja Mura, mi ga pa imamo. In ga moramo zaščiti. Kar je pa sploh višek, korporacija, ki si je dovolila pritiskati s kriminalnimi dejanji, z nezaslišanimi pritiski na ministra Lebna, z grožnjami, celo za njegovo življenje in za življenje njegove družine. In to pozabljate njegovi nekdanji poslanski kolegi. Pa saj je bil vaš minister. To je nezaslišano, da se ena takšna korporacija kaj takšnega sploh drzne. In vi bi gladko vse to, javni interes vas ne zanima. Ne slišite pozivov občine Lendava. Ne slišite, ne vidite primerjav, kaj se dogaja v svetu. Ne razumete, zakaj države ena za drugo opuščajo fracking ali pa dajejo moratorij na fracking. Vedno več jih je; saj jih ni samo teh pet. Poglejte si, kaj o čem poročajo nevladne organizacije. Teh držav je ogromno, ki na tak ali na drug način dajejo moratorije in opuščajo fracking. Velika Britanija ga je prepovedala. Od tam prihaja Ascent Resources. Tam ga oni ne morejo izvajati. A nas bodo pa izkoriščali. Zakaj? Zato, ker se vi bojite, da nas bodo tu sedaj tožili za nek denar ali kaj. Da ne omenjam tega, da je to fosilni energent, o čemer mi govorimo. In mi se nismo samo s pariškim podnebnim sporazumom zavezali, mi vemo, koliko moramo zmanjšati emisijo izpustov v ozračje samo do leta 2030. In mi bi sedaj leta 2020 dovolili nekaj, kar bo prispevalo k emisijam teh izpustov v zrak. Pa kje je tu logika, ljudje moji?! Kaj se to pravi! In potem takšno blefiranje. Najbolj zavržno pa je res, da povzemate to bedno, lažnivo argumentacijo korporacije, ki se oklepa vsake bilke, ki si izmišljuje to razliko med skrilavci in peščenjaki. Poglejte, Groningen stoji na peščenjakih. In tam imamo čisti dokaz, tukaj pred nosom, dobesedno pred vrati, kaj se zgodi, kadar prihaja do frackinga. In tam so ga prepovedali. Nizozemci so zahtevali od 200 firm – v štirih letih zaključite zgodbo. Vi jo boste pa sedaj dopuščali, da se bo odpirala, ali kako?! Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Pripravita se Vojko Starović in Robert Pavšič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Živimo dneve parcialnih rešitev. Tak priročen izgovor je sedaj našla vladajoča koalicija skupaj z vlado, da je vse, karkoli predlaga opozicija, vse je parcialna rešitev. Če bi danes iskali besedo dneva v tem državnem zboru, jaz sem se prepozno spomnil, da bi preštel, kolikokrat so poslanci koalicije uporabili besedo »parcialno«; ne samo v tem primeru, že pred tem smo obravnavali nek zakon, ki je prav tako parcialen, čeprav še leto nazaj skoraj podoben zakon pa ni bil parcialen. In seveda se izgovarjajo na to, da bo prišla vlada – nekoč, ko bo – in vlada bo pa prišla s celovito rešitvijo. Ta vlada bo prišla s celovito rešitvijo?! Od 13. marca gledamo dnevno parcialne rešitve. Dnevno gledamo parcialne rešitve, večinoma natlačene v protikoronske zakone, kjer že res, da so ukrepi zaradi epidemije. Ali je kdo kdaj pogledal, spoštovana koalicija in spoštovana vlada, kaj vse je še v teh zakonih? Jaz mislim, da za PKP6 niti sami ne veste, kaj ste vse spet nametali noter, kar nima seveda popolnoma nobene zveze s korona krizo, še najmanj pa da so sistemske rešitve. Mi v tem dobrem pol leta nismo videli niti ene, sedaj boste pa seveda vse sistemsko rešili. No, ampak glavna cvetka v zvezi s predlogom, ki je danes na mizi, je pa ta, da spoštovani kolega poslanec, ki je bil v prejšnji koaliciji, pravi, kako je vlada Marjana Šarca zagovarjala fracking, torej to hidravlično lomljenje, pridobivanje zemeljskega plina na ta način. Kako, za božjo voljo, jo je zagovarjala, če je bil minister iz vaše stranke, spoštovani kolega, tarča tako silovitih groženj, da je imel poostrene obhode policije okoli svoje hiše in na poti od šole njegovih otrok do domače hiše. S takimi metodami je operiral tuji investitor, ki nas bo menda sedaj udaril z ne vem kakšnim zneskom. Tuji investitor, ki prihaja iz davčne oaze, to pozabite povedati, da je ta koncesnina vredna nekaj 10 tisoč evrov letno ob milijonskih dobičkih; tuji investitor, ki se je za pridobitev okoljevarstvenega dovoljenja poslužil takšnih metod, dobesedno izsiljevanja, jaz ne vem, če tudi lomljenja, ker z lomljenjem očitno imajo izkušnje, če se s tem ukvarjajo, ampak ne vem, ali je bilo posredi tudi to, če je morala ministra za okolje v varstvo vzeti policija, pa najbrž te grožnje niti niso bile tako nedolžne. Toliko o tem, kdo je branil, ker nočem ponavljati za nazaj, kaj je storila vlada Marjana Šarca pa kaj je storila prejšnja vlada, ampak evidentno dejstvo je, da vlada Marjana Šarca je bila proti frackingu. To je dejstvo in je pri tem seveda podpirala ministra za okolje in prostor. Kaj se je z ministrom dogajalo, sem pa ravnokar povedal, ampak tako ali tako sami veste. Ta zadeva je na koncu odnesla tudi šefa Agencije Republike Slovenije za okolje, to tudi vemo, da ga je odnesla, ker je notranja revizija vseh postopkov do tedaj, ko je prišel na ministrstvo minister Leben, pokazala cel kup nepravilnosti, zaradi česar je moral položaj zapustiti tudi direktor. Vlada v bistvu niti ni prišla z nekim izdelanim stališčem, nekako zelo sramežljivo skriva stališče v zvezi s tem, ampak tukaj vmesne rešitve ni – ali si ali pa nisi za ta način. Mi sodimo, pa seveda nismo edini, cel svet se praktično pridružuje počasi temu, da je to škodljiv in z vidika okoljevarstva sporen način poseganja v naravo. Od tukaj naprej ni kakšne velike debate. Če smo se v Sloveniji prvič opredelili za brezogljično filozofijo, za zdravo nedegradirano okolje, potem tukaj kakšne velike dileme ne more biti. Hidravlično lomljenje je nek način rudarjenja. Jaz prihaja iz Zasavja, z rudarskega območja in verjemite, da zelo dobro vem, kaj pomeni degradirano okolje zaradi rudarjenja. To pa zelo dobro vem. In že desetletja se v teh treh dolinah spopadamo s sanacijo tega degradiranega okolja in še desetletja se bomo. Torej niti slučajno ne morem podpreti, da se posega na tak ali podoben način v okolje nekje drugje v Sloveniji, ker vem, kakšne so posledice tovrstnega poseganja v okolje. Sicer pa nismo sami pri tem, absolutno ne. Dobro, pri nas so očitno še pomisleki; ampak da ne naštevam spet držav, ki so se že pred leti ali pa nedavno opredelile proti tovrstnemu poseganju v okolje. In seveda je zanimivo, da je med temi državami tudi Velika Britanija, od koder izhaja ta cenjeni tuji investitor, ki doma seveda tega ne more početi, tu pa bi. Ampak to je samo kot primer še enega v bistvu licemerja, ko zaradi kakega interesa tujega kapitala zagovarjamo tako škodljive posege v ta del Slovenije. Kaj pa bo pravzaprav od te tuje investicije Slovenija imela? Je kdo kaj izračunal, kaj bo od te investicije Slovenija imela? Kakšna je dodana vrednost; neverjetna, sodobna tehnologija, s svedrom in kladivom, da se tako krčevito držite za bilko, da bi nam to utegnilo na koncu pregnati tuje investitorje? Tuji investitorji so že dobrodošli, ampak mislim, da imamo druga področja, kjer bi bili koristni in dobrodošli, ne pa ravno tu, kjer pa se moram res pridružiti mnenju tistih, ki pravijo, da gre pravzaprav za na pol kolonialno izkoriščanje države z velikimi dobički, minimalno koncesnino in izjemno izjemno škodljivi posledicami za okolje. Tudi nesreče se dogajajo, če ne veste, leta 2018 je bila v Združenih državah Amerike, v okrožju Belmont huda huda nesreča na območju, kjer so izvajali ali pa še izvajajo fracking. Ne vem, ali ga še izvajajo. Prišlo je do velike eksplozije in v zrak je ušlo okoli 60 tisoč ton metana. Kaj bi to pomenilo, če se nekaj takega zgodi pri nas? Jaz sem prepričan, da nismo življenjsko odvisni, nismo življenjsko odvisni od te tuje investicije, da nam razorjejo po Petišovcih; smo pa življenjsko odvisni od te države, da jo poskušamo ohraniti takšno, kot smo jo dobili v roke. To pa lahko seveda naredimo predvsem z zelo močnim posluhom za okoljevarstvena vprašanja, kar me pa ne čudi. Saj močnega posluha za okoljevarstvena vprašanja pa v tej vladi zanesljivo ni. Zato me to nekako zaenkrat še sramežljivo in prikrito simpatiziranje, da bi vendarle ta fracking izvajali v Prekmurju, niti ne čudi, ker me splošna usmeritev te vlade, kar zadeva okoljevarstvena vprašanja, ne čudi. Vsekakor bomo v Listi Marjana Šarca podprli ta predlog novele zakona, četudi je, četudi je parcialen, četudi je parcialen. Kot sem danes že enkrat pri nekem drugem zakonu povedal, tudi s parcialnimi, tudi s parcialnimi rešitvami se na koncu da priti do rešitve. Sicer pa sploh ne vem, kaj bi pa sistemsko, kaj bi pa sistemsko tukaj sploh lahko reševali, sistemsko. Ja, nič. Tukaj je samo – si ali pa nisi. A si za, napišeš v zakon, da si za; ali napišeš, da nisi. Kakšen sistem je tu potreben?! Tu pa res ni potrebne kakšne hude razprave in ne vem kakšnega vnašanja ne vem kakšne filozofije, ker ni vmesne rešitve. Ni vmesne rešitve. Mi smo v tem primeru ves čas, Lista Marjana Šarca ves čas in ni spreminjala stališča na strani okolja in bomo tu tudi ostali.
Hvala lepa. Besedo ima Vojko Starović. Pripravita se Robert Pavšič in Željko Cigler.
Predsednik, hvala za besedo. Bi se strinjal s kolegom Medvedom – ali smo za ali nismo. Danes smo slišali kar nekaj razprav, tisti, ki so proti zakonu, pa pravijo, da so tudi proti frackingu. Zdaj nekako zaupanje, si ne verjamemo, nekaj je v ozadju. Dajmo odložiti, dajmo to sistemsko rešiti – ni. Ali si za, ali si proti. In neke očitke, da prejšnja vlada Marjana Šarca tega ni naredila že takrat, ko je sprejemala, ampak to očita tisti iz vrst koalicijskih partnerjev, ko je bil že prej. Torej bi morala to po neki logiki že vlada Lojzeta Peterleta narediti, ampak okoljevarstveno zavedanje se pač krepi in se spreminja. In zavedanje glede tega frackinga, nič nam ni grozilo, ker pač ni bilo prisotno. In če je zdaj to prisotno in če vemo in če so jasni dokazi, po drugi strani pa –pa saj to delajo na Madžarskem, sem zopet danes slišal, pa na Hrvaškem, to so naši zgledi. Ne, dajmo premisliti, jaz verjamem, tudi en konec univerzitetnega diplomiranega pravnika je v meni, razumem, da brez problemov gre ta določba v lex specialis, brez najmanjšega problema. Ni sistemsko, ni nič. Samo se metoda kot taka, kot nesprejemljiva tu opredeli. Samo to. O tem se pogovarjamo. In spoznanje, da je ta fracking škodljiv, in poklekniti; mi smo tako hlapčevski, zopet bom pokleknili kar pred tujcem. Kar nekaj imamo. Tisti od Riblje čorbe je enkrat očital Slovencem, da so pač, kar so tam na Dunaju, dunajski hlapci, da ne bom uporabil tistega gršega izraza. Ampak ne gre. Dajte, če smo v svoji državi, bomo pa ja menda tu odločali pa za svoje ljudstvo. Če bi vsaj zdaj slišal od vladajoče koalicije, da nam dajo neko garancijo, da bo to sprejeto v nekem drugem zakonu; in če bi to ponudili zdaj in dali v proceduro, bi bilo tisto. S strani vlade bi pričakovali, če to ni primerno, če so proti frackingu, bi rekli – Ajde, ne, tukaj ne, fantje moji, dajmo se zmeniti, bomo dali v ta zakon, pa ga damo v proceduro. To bi bila poštena igra, ne pa neko sprenevedanje pa la, la, la, pa hlapčevstvo; ne moremo mi vse razprodajati. Še železnico bomo zdaj dali zopet Madžarom, ponujamo. Jaz tega enostavno ne razumem. Kaj bomo samo še dninarji tu? In zdaj še minimalna plača. Ne, se ne sme dvigniti, ker mi smo namenjeni za dninarje, ali kaj?! Brez svoje zemlje ne bomo več odločali in bomo dninarji. In sploh se ne upošteva mnenj poslancev opozicije, za katerim stoji vsaj najmanj – tudi ankete tako kažejo – polovica. Pustimo zdaj izvoljenih, kaj je bilo, kaj ste se zmenili med sabo pa kupčevali, ampak bom rekel, da vsaj polovica Slovencev je na strani opozicije. Torej polovici Slovencev ne daste nič. Jih ne upoštevate, njihovih predlogov, njihove želje po sodelovanju. Včeraj dosledno do zadnjega amandmaja ni bilo nič sprejeto. Pa hočemo narediti dobro, drugače, tudi pri PKP1, PKP2, PKP3 je bil baje samo en amandma vse skupaj sprejet. Zakaj to delamo? Polovico Slovencev potem delamo za drugorazredne. Smo prvorazredni pa drugorazredni. Ne, resno pretiravamo. Jaz bi pričakoval, vsaj od bivših koalicijskih parterjev, pa ko so imeli vlade, ne vem, ali je to taka komanda ali karkoli je, malo več občutka za ljudi, tudi za te drugorazredne. Se bojim, da smo se dejansko začeli deliti na prvorazredne in drugorazredne. In ta volja, to razmišljanje, da je oblast vsemogočna, da lahko vse dela mimo stroke, mimo javnih razprav; 65 % sprejemanj vseh zakonov in vseh postopkov gre mimo javnosti, gre mimo strokovne javnosti. Ali se mi tega zavedamo? 65 %. Imamo merilec. Zraven spadajo tudi občinske zadeve. Mimo javne razprave, mimo upoštevanja ljudi, mimo upoštevanja stroke. Zdaj ni to v neposredni zvezi, se opravičujem, ampak zato sem jaz globoko podprl tisto, kar so zdravniki predlagal. Nisem bil proti, ne, globoko, ker zgleda, da druge poti niso našli. Saj ni javne razprave o stvareh, o zakonih; kar delamo in z močjo oblasti sprejemamo zadeve, ki so nekonsistentne, jih je treba kar naprej nekaj popravljati. Mislim, da je to napačna pot, začnimo ljudi upoštevati in tudi drugačna mnenja, ker je to bistvo demokracije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja Nataša Sukič.
Hvala, čisto kratka intervencija. Strinjam se s kolegom, še enkrat. Ne upoštevate lokalnega prebivalstva, klicev občine Lendava. Občina Lendava, oni tam živijo, oni bodo prizadeti, če se karkoli zgodi, če bo šlo karkoli narobe, ne vi, odločevalci iz foteljev v Ljubljani. Dalje, ne upoštevate Državnega sveta, ki nas je že v prvem koraku podprl s prepričljivo večino na pristojni komisiji. Ne upoštevate poslancev opozicije, sploh ne, to je itak jasno, ampak kar je pa najhuje – ne upoštevate Ustave. V Ustavi imamo zajamčene pravice do zdravega okolja, do zdravega življenja, v Ustavi. In vi vse to gladko povozite v imenu interesov neke izsiljevalske korporacije, ki je šla tako daleč, da je celo z življenjem in smrtjo grozila nekdanjemu ministru Lebnu in njegovi družini. Tako daleč. In za kaj? Za drobiž? Za 10 % dobička, če bo prišlo do frackinga. Ljube duše, pa se vi zavedate kaj počnete?! Mimo volje ljudi, mimo vse logike, mimo vsega. Zakaj? Res se sprašujem, zakaj.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Pavšič. Pripravita se Željko Cigler in Gregor Perič. Robert Pavšič, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. Dober dan. Zdaj smo pravzaprav prišli do bistva današnjega vprašanja. Saj ni vprašanje v tem, ali je ta država, ali je ta narod proti ali za fracking, ker dejansko smo vsi proti frackingu, tudi tisti, ki boste glasovali, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in se boste skrivali za neke trivialne razloge, ki jih privlečete iz rokava v smislu nesistemskosti, nekonsistentnosti, neke pravne zadeve. Ljudi ne zanima ta pravni jezik, kar je popolnoma nesmisel. Včeraj smo slišali, ko smo obravnavali najpomembnejši dokument za naslednji dve leti, v čem je v bistvu težava teh 90 stolov, 90 foteljev tukaj noter. Glasovalna disciplina. Dvakrat, dvakrat je bilo to izpostavljeno iz ust koalicijskega poslanca. Glasovalna disciplina oziroma kot se je kolega Starović izrazil, to je komanda, kjer je komanda nad samo vsebino ukrepov, ki jih obravnavamo in ki bi morali biti namenjeni za dobrobit te države in dobrobit posameznikov v tej državi. Ne vem. Meni se zdi kot, da ste na vladi komu obljubili nekaj, ker podpreti, da gre ta zakon naprej, vam dela zelo velike težave. Ali ste komu kaj obljubili? In seveda so potem poslanci v zadregi. Ne opozicijski, mi bomo imeli po jutrišnjem glasovanju čisto vest. Ampak nekateri koalicijski poslanci bodo opravičeno in upravičeno v zadregi zaradi vaših postopkov. Jaz se spomnim odbora 6. oktobra, pa mimogrede, samo za ilustracijo, na odboru nas je več sedelo, kot nas zdajle sedi v tej dvorani, pa gre za plenarno zasedanje pa nekatere poslanske skupine nimajo niti enega predstavnika tukaj notri. In če pogledamo prijavljeni čas – koalicija je prijavila 60 minut, opozicija 120. Okej, danes je tudi neuvrščena stranka na strani opozicije, tako da odštejemo njihovih 5 minut, 55 proti 125 minut. To pomeni, da boste teh 55 minut namenili trivialnemu iskanju še bolj trivialnih razlogov, kako bi po vašem mnenju našemu trivialnemu zakonu preprečili pot v zakonodajnem postopku. Na oktobrskem odboru smo se vsi strinjali, vsi poslanci, celo predstavnik Vlade, da je treba prepovedati fracking. Predlagali smo prekinitev seje, ampak potem pa ste zaznali v tej prekinitvi in v tej vsebini politični moment – tukaj pa ni šlo več za vsebino – in ste se odločili, da boste že takrat predlog novelacije povozili; tako kot ga boste danes tukaj najprej verbalno in jutri še z valjarjem na glasovanju. Jaz sem že izgubil kakršnokoli upanje, da bi lahko v tej dvorani poslanci dejansko – to ni politično vprašanje –, dojeli, da se igramo z življenji ljudi; ne današnjih prebivalcev, jutrišnjih, pojutrišnjih, čez 50, čez 100 let. In tole konstantno iskanje krivcev v preteklosti, saj to je popolnoma v tej maniri tega Državnega zbora. Ali lahko gledamo enkrat naprej pa pustimo Madžarsko in Hrvaško, naj oni počnejo, kar hočejo?! Vlada nasprotuje, smo slišali v stališču. Vlada nasprotuje. In kaj, če vlada nasprotuje?! A smo mi vlada? Jaz nisem glasoval za to vlado. In tisti, ki je glasoval za to vlado, še ne pomeni, da mora za vsako stvar, ki jo vlada predlaga, tudi glasovati in potrdili. In bodimo pošteni, danes govorimo o tem, ali je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo; ne o tem, ali bomo prepovedali fracking ali ne, a gremo lahko naprej z zakonom. Pa tudi tega že drugič, ne, ni šans; ker ste vi pustili fracking, sem slišal. Mi smo dopustili fracking?! Je kolega Rudi povedal, to so metode tistega, ki pri nas izvaja fracking, da grozi ministru za okolje in prostor, da se počuti ogroženega, odrasel moški se počuti ogroženega in se boji za svoje otroke. In mi se bojimo finančnih posledic?! Bom začel uporabljati besednjak, ki resnično ne bi smel imeti mesta v tem prostoru. Ali ste res na glavo padli?! Tukaj ni nobenega dvoma. Zakon, prvič, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Drugič, posledica tega zakona in te obravnave je pa še bolj pomembna od današnjih trivializacij, ki jih boste tako z veseljem trosili, in začeli z osebnimi diskretizacijami vseh, ki smo si danes karkoli upali spregovoriti proti vašem mnenju. Prepoved frackinga je najbolj pomembno; ampak če imamo v tej državi ministra, ki mu je gospodarstvo dosti bolj pomembno od okolja, naj pač zamenja resorje, čeprav mislim, da tudi če bi zamenjali, bi bil identični problem, če bi se samo imeni zamenjali. Treba je spremeniti miselnost in treba je začeti delati v smeri ponovne gradnje zaupanja. Današnji sistemi delujejo. In da imamo mi dejansko postavljene neke vrednote in odgovornost, ker če mene vprašate, tudi,če bo treba tej družbi plačati odškodnino, je to vseeno boljše, kot da se nekaj v Petišovcih zgodi, ker nekatere stvari pač nimajo cene. Med temi je tudi zaupanje, še posebej pa čast in hrbtenica.
Hvala lepa. Besedo ima Željko Cigler. Pripravi pa se Gregor Perič in Primož Siter.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Govorimo o dosti pomembnih vprašanjih, ki se sedaj, odkar sem jaz v Državnem zboru, zadnji dve leti intenzivno vlečejo skozi naše razprave; in to je vseskozi, kako bodo živeli ljudje v Sloveniji oziroma kako hlasta kapital – bom povedal, katere primere imam v mislih – po slovenski zemlji, po slovenskem okolju, po slovenskih resorjih in kakšne posledice bo pustilo izkoriščanje zraka, zemlje, rudnin ali pa proces pridelave cementa ter, interesi kapitala na naše življenje. Vidimo, da tukaj zaenkrat kapitala še nismo uspeli premagati, ne bom govoril kapitala, da bodo ljudje vedeli, za kaj gre. Govorim o kurjenju, sosežigu, zato da se dela poceni cement v Anhovem. Govorim o tem, da so želeli začeti sosežig izvajati v Teš 6. Govorim o protipoplavni diskriminaciji, ki se odvija v Celju, govorim o frackingu Prekmurju, govorim o elektrarnah na Muri in tudi na spodnji Savi. Zaenkrat nikjer tukaj nismo uspešni. Kolegice in kolegi, kdo je nas izbral? Nas so izvolili državljanke in državljani, zato da zagovarjamo in uveljavljamo njihove interese; in to je tudi odnos do skrbnega ravnanja z okoljem, s prostorom, predvsem pa prepovedovanje takšnih dejavnosti in tudi svobodne gospodarske pobude, ki ogroža okolje in ogroža življenje ter zdravje ljudi v tej državi. Vprašajmo se, v čigavi službi delamo. V interesu kapitala ali naših državljanov? V uvodu sem tudi jaz in tudi praktično vsi predstavniki in predstavnice, žal samo zaenkrat, opozicije povedali zelo veliko tehtnih, domačih in mednarodnih ugotovitev ter argumentov, zakaj je fracking v Sloveniji nedopusten. Zakaj ni primerno pridobivanje plina s pomočjo frackinga, ki ga bo izvajala tuja korporacija Ascent Resources iz Anglije, ki bo sebi ustvarjala dobičke in tam naredila praktično uničenje okolja pomembnega dela Prekmurja. Prekmurja, ki je že tako pokrajina ali pa del Slovenije, ki je daleč od tega, da lahko rečemo, da je razvit. Prekmurja, kjer so pomembne gospodarske panoge, ki so v preteklosti zagotavljale zaposlitve, življenje in socialno varnost, praktično uničene. Prekmurja, kjer se ljudje borijo, da dobijo zdravnika ali pa ohranijo primarno zdravstvo oziroma da ohranijo pošto. In sedaj jim bomo kot piko na i dali še to, da to pokrajino uničimo do konca. To je rezultat frackinga. To je tisto, kar smo ugotavljali skozi usodo Groningena in še mnogih drugih delov sveta, iz Amerike in še kje drugje, šestnajst držav praktično ima prepovedan fracking, kjer so se na podlagi frackinga soočili s hudimi posledicami na okolju, na onesnaženju vode in verjetno tudi na zdravstvenih posledicah za gospodarstvo. Kaj fracking pomeni za kmetijstvo v Prekmurju? Kaj fracking pomeni za biosfero reke Mure, za turizem v tem delu naše države? To so vprašanja, ki si jih morajo zastaviti tudi Prekmurci – poslanci v Državnem zbor, eden izmed njih je Dejan Židan, ki je strokovnjak na področju veterine in tudi kmetijstva, bil je kmetijski minister, je do tega jasno zavzel odnos na osnovi argumentov. Rekel je, da to ne gre. Minister iz Stranke modernega centra Jure Leben je v pretekli vladi, v preteklem mandatu bil proti temu na osnovi argumentov stroke in spoznanj, ki so se po svetu glede te tehnologije pridobivanja plina izpostavile. In dejstvo je, kaj o tem misli poslanec koalicije Jožef Horvat, Prekmurec. Žal mi je, da Jožefa ni tukaj, ga spoštujem, vendar pričakujem, da bo kot pravi Prekmurec odkrito ob teh dejstvih, ki so navedena, povedal svoje mnenje in obrazložil svoj glas. Ker žrtev, ki se bo tukaj morala plačati kapitalu za to eno kvizlinško vlogo vladajoče koalicije – kvizlinško govorim v tem smislu, ker služijo interesom tujega kapitala na račun Slovenije in položaja državljanov v Sloveniji –, žrtev tega bo Prekmurje, njihov življenjski prostor, ki se bo prodal. Za koga in za kaj? Kolegice in kolegi, javnost, sprašujem vas, ali se to zopet dela ne samo zaradi groženj, straha pred grožnjami, ampak zdaj tudi zaradi interesa tujega kapitala, ki se očitno uveljavlja tudi na značilen krajevno primeren in običajen način. To je tudi s plačevanjem soglasja. Ali bomo prodali ta del Slovenije, da se uniči, ker posledice so nepopravljive, kar je kolegica Nataša prej že povedala. Tukaj ni omilitvenih, nadomestnih, ublažitvenih ukrepov. Ali bomo Prekmurje žrtvovali? Komu in zakaj? Kdo nam je dal ta mandat? Oprostite, tisti, ki reče, da gre pri teh besedah, pri teh opozarjanjih in pri predlogu zakona, v katerem predlagamo, da se fracking v Sloveniji prepove, za nabiranje političnih točk. Tukaj ne gre na nabiranje tistih političnih točk ali pa všečno nastopanje. Tukaj gre za eksistenčna vprašanja ljudi in dela Slovenije ter tudi cele države, to je Prekmurja, kjer ljudje že danes ne živijo v zavidljivem položaju. Ali je to politika razvoja do Prekmurja? Kolegice in kolegi, vsi ministri in tudi ministrice, rekli ste, da boste svojo funkcijo opravljali v skladu z Ustavo in v korist blagostanja državljank in državljanov Slovenije. Kje s tem, ko ne prepoveste fackinga, ko odpirate vrata tuji korporaciji, da bo na ta način izkoriščala in uničevala Slovenijo, zastopate interes blaginje državljank in državljanov Slovenije, ki so vas izvolili? Ali je to plačilo za to, ker ste bili izvoljeni? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Gregor Perič. Pripravita se Primož Siter in potem Soniboj Knežak.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem še enkrat! Danes smo marsikaj slišali in precejkrat se mi zdi, da je rdeča nit današnje razprave predvsem neke vrste ekopopulizem; in bom tudi utemeljil, zakaj. Najprej. Ko smo imeli pred časom neko zanimivo razpravo tukaj notri, se je izpostavil en rek oziroma eno pravilo, en latinski izrek – Pacta sunt servanda. In potem smo s presenečenjem vsi ugotovili, da nekateri politiki tukaj notri niti ne poznajo, kaj pravzaprav to pomeni. Pravila oziroma dogovori se spoštujejo. In tu imamo neko temeljno ločnico, neko temeljno delitev znotraj našega političnega prostora, ali se tega držimo, ali se ne držimo. In če se tega držimo, potrebujemo neke vrste disciplino, s čimer imajo številni tudi težave, in to se je v preteklosti zelo dobro pokazalo, ker če ni discipline, potem se znajdemo v kaosu. Mi si pa kaosa ne želimo. Verjamem, da se z vsem tem strinjamo. Zaradi tega rabimo nek red in se moramo nekih dogovorov držati. In del teh dogovorov oziroma izhodišče načela Pacta sunt servanda je tudi v podeljevanju koncesij kot eden od delov pravne države, ki jih imamo zadnje dneve in tedne polna usta. Kadar država podeli neko koncesijo, jo podeli pod nekimi določenimi pogoji in da nekomu neko pravico. In če se kasneje država odloči, da bo spremenila pogoje delovanja te koncesije, dejansko vzpostavi neko drugačno stanje, ki je potem podlaga tudi za morebitne tožbe in odškodninske zahtevke. In mislim, da se vsi tu notri bolj ali pa manj zavedamo tega, da moramo biti v tem smislu, kadar posegamo v neke že obstoječe koncesije, zelo previdni iz številnih razlogov. Prvič, da zaščitimo državni proračun in da se izognemo morebitnim odškodninskim zahtevkom, tožbam in potem plačevanju ne vem kakšnih zneskov iz proračuna, ko vemo, da bi jih lahko pametneje, bolje porabili za številne druge reči, ker idej nam ne manjka, hvala bogu. Pri teh koncesijah je pač treba biti previden. Če govorimo konkretno o koncesiji glede koriščenja rudarskih bogastev na tem območju, mislim, da je bila ta koncesija podeljena na začetku leta 2000 oziroma 2001 in se v dobrem letu tudi izteče. Moja osebna ocena je, da investitor v tem času kaj prav posebnega tukaj ne bo mogel narediti; tudi kolegi, ki predlagate ta zakon, ugotavljate, da na tem območju kakšnih prav posebnih nahajališč ni. Če se pogovarjamo z geologi, bodo predstavili različne vidike, kakšen je potencial tega območja, ali je zgolj z vidika pridobivanja ogljikovodikov, ali se da to uporabiti še v kakšne alternativne namene. Jaz bom tukaj pustil to vprašanje ob strani, ker je zelo strokovno. Ampak kljub vsemu mislim, da se strinjamo glede tega, da ne smemo pošiljati nekih signalov, da nek dogovor, nek Pacta sunt servanda odnos v Sloveniji ne drži. Pa naj bo pri tem odnos med dvema državljanoma ali pa med državo in nekim gospodarskim subjektom. Ne vem, zakaj odkimavate, ampak v nekih urejenih državah koncesija nekaj pomeni, ne glede na to, kdo jo je komu podelil, ali je to tujec, ali je to neka domača družba. In v tem smislu je pač treba upoštevati tudi to dejstvo, da se v tem času, dokler se bo koncesija iztekla, kaj prav posebnega na tem območju ne more zgoditi. Jaz pa verjamem, da če sprejmemo neko prepoved, damo odlično izhodišče pravnemu subjektu oziroma gospodarskemu subjektu, da slovensko državo iztoži. Zelo pozorno sem danes poslušal o tem, kako je s to tehnologijo po različnih državah po svetu in tudi v Evropi. In izpostavljene so bile predvsem države, ki so prepovedale fracking. Kaj točno vse ta prepoved zajema, pa v tem trenutku ne vemo, ker so ti tehnološki postopki relativno kompleksni in zapleteni. Recimo v Nemčiji poteka nizkovolumski fracking, imenuje se ga lahko tudi konvencionalna hidravlična stimulacija. Mi ne vemo, ali je to fracking, ali ni fracking, ali recimo ta predlog zakona to omogoča, dopušča ali prepoveduje. Recimo Nemci na ta način pridobijo 30 % zemeljskega plina, torej 30 % svoje domače proizvodnje. To je aktualni podatek, kolikor sem uspel poiskati. Prakse so torej precej različne. Mi tu sicer lahko pavšalno rečemo, da smo za neko prepoved in da te tehnologije z negativnimi aspekti nihče ne podpira. Ampak moramo biti dovolj modri in pametni, da tukaj vidimo, na kakšen način to izpeljati, pa ne samo zato, da zaščitimo naravo, ampak v končni fazi tudi interes našega proračuna, kar bi tudi nekaj moralo veljati. In še enkrat poudarjam, koncesija se bo v relativno kratkem času iztekla in ocenjujem, da investitor ne glede na hitrost dinamike posameznih investicij v tem času kaj prav posebnega ne more narediti. Dejstvo pa je, da se je v preteklosti na tem območju zelo veliko dogajalo, še v času Jugoslavije se je izvajal tisti negativni oziroma tisti fracking, za katerega smo ugotovili, da ima številne negativne aspekte, pri katerem lahko pride tudi do potresa. Ampak bili so pač drugačni časi in vrednost narave, okolja, posegov v naravo ni bila tolikšna oziroma pomen glede tega v javnosti ni užival prav velike podpore. Jaz bi tukaj rad izpostavil še nek drug problem, ki ga v Sloveniji imamo in bomo morali v zelo kratkem tudi razčistiti z njim. To je vprašanje ogljikovodikov. Danes ugotavljamo, da se s tem ne strinjamo, da je to neka tehnologija, ki je preživela; torej ogljikovodiki kot energent – ne. Vetrna energija, spet imamo težave s tem, vedno ko gre za konkretno umestitev v prostor, ugotovimo, da ne; torej vetrnic tudi nočemo. Hidroenergija – smo tudi večkrat prikazali – je problem z vidika prostorskega umeščanja posegov v naravo; torej hidroenergija – tudi ne. Sončna energija je draga, ker moramo spremeniti omrežje in tudi ima pri proizvajanju teh celic številne negativne aspekte; torej tudi ne. Jedrska energija, spet bo ne. In potem nam zmanjka teh energentov, tako da alternativa, ki nam ostane, je to, da lahko energijo sicer uvažamo iz tujine; marsikdo bo vesel, mi malo manj, ker bomo odvisni in bomo to energijo plačevali po zelo visokih cenah. Tukaj bomo morali doseči nek konsenz. In »ne« ne bo odgovor, nekaj bomo morali izbrati. Dejstvo pa je, da je bila v prejšnji vladi sprejeta Državna rudarska strategija, kjer so bili ogljikovodiki opredeljeni kot surovina strateškega pomena; in vemo, kje jih pridobivamo – na severovzhodu Slovenije. Kaj je prejšnja vlada oziroma kaj so ministri tam notri točno mislili, na kakšen način bomo te ogljikovodike pridobivali, jaz ne vem. Mogoče bo priložnost, da kdo to predstavi, ampak vemo, kdo je tedaj sedel v vladi, vemo, kdo so bili ministri, ki so bili neposredno povezani s temi resorji, in vemo tudi, kdo so bili ostali ministri, zato mene ta obrat izpred dveh let do danes nekoliko čudi in preseneča. Pa mislim, da bi moral vse presenečati. Ampak to ni očitek, jaz želim samo izpostaviti, da je to zelo delikatno in v končni fazi tudi strokovno ter predvsem tehnično vprašanje, ki ga ne smemo reševati na ekopopulističen način, ker bomo naredili več škode kot koristi. Zaradi tega bom sklenil na način. Mislim, da imamo vsi isti cilj, ampak pot, kako priti do tega cilja, pa vidimo vsak malo po svoje. Jaz bi predlagal, da kadar gremo v take zelo stroge oziroma ostre prepovedi, pa nimamo čisto razčiščeno, kakšne bodo posledice. V končni fazi pa sem opisal tudi finančne, pa ne gre zgolj za finančne posledice, ker sem pojasnil ta širši kontekst predvsem z vidika trajanja koncesije kot take in ocene, da se v tem času kaj bistvenega ne more zgoditi; ampak bodimo v tem smislu modri. Jaz še vedno nimam odgovora, ali prepoved frackinga pomeni tudi prepoved hidravlične stimulacije, ali ne pomeni. Odpiramo številna vprašanja, na katera nimamo odgovora, gre za delikatno tehnično vprašanje. Jaz bi rad, da predvsem vlada pride z neko rešitvijo, ki bo podprta še s strani številnih strokovnjakov in za katero bo v končni fazi tudi vlada odgovarjala. Ker sedaj sprejemamo določena tveganja, ki jih bomo preložili potencialno tudi na državni proračun. Če pa pogledamo predlog zakona, tam kakšnih finančnih posledic sprejetja tega zakona ni. Pa bodimo odkriti, tveganja so, obstajajo. Ali smo pripravljeni iti v to tveganje, mogoče tudi temu gospodarskemu subjektu iz nič ustvariti neko – ja, dajmo reči – tudi finančno korist samo zato, ker je tujec, kjer je ne vem od kod. Jaz ga niti ne poznam, sploh ne vem, kdo je, nisem bral ničesar o njem; ampak sem si skušal ustvariti neko mnenje, ki je razumno in tehtno, ki upošteva številne vidike. Ja, absolutno zaščitimo naravo, ampak to naredimo na nek premišljen način, ne pa na horuk, malo na pamet. Danes je govoriti o naravi zelo hvaležno, ampak to moramo narediti na nek pameten in premišljen način, da ne bomo z eno potezo naredili več škode kot koristi. Pa škodo nam vsem, korist pa nekim izbranim v končno fazi tudi podjetjem, ki jih tukaj notri nekateri radi demonizirate. Če zaključim še glede policijskih varovanj oziroma groženja z življenjem, ko smo danes spet slišali. V Sloveniji je postalo groziti s smrtjo nekaj povsem običajnega. To gledamo pogosto tudi v obliki raznoraznih parol, vemo, kje; takrat se ni noben, če povem po domače, kaj dosti zbunil. Jaz sem pa pozorno spremljal, tudi kaj se je dogajalo in kaj je policija povedala glede tega varovanja ministra, o katerem govorite. In policija je rekla, da tega varovanja ministra ali njegovih družinskih članov ni bilo. To ni moje stališče, ampak to je komunikacija policije. In mislim, da je škodljivo in narobe oziroma se še enkrat potrjuje, da stokrat ponovljena laž postane resnica. Dajmo malo umiriti to retoriko, mislim, da bo vsem koristilo. Dajmo se predvsem fokusirati na tisto, kar nam bo vsem skupaj pomagalo, da ne ustvarjamo problemov, ampak da predvsem poiščemo rešitve. In če zaključim, mislim, da imamo vsi isti cilj. Se pa razlikujemo le v tem, po kakšni poti priti do njega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica Nataša Sukič.
Najlepša hvala. No, to pa je bilo, poglejte. Ekopopulisti, če prav razumem, so torej tudi občinski svetniki občine Lendava, ki dobesedno kličejo, signalizirajo sem v Ljubljano, naj fracking prepovemo. Ekopopulizem – je rekel kolega. Pa se pogovarjamo o evidentnih ekoloških vprašanjih, ki lahko postanejo zelo zelo usoden problem, če bo šlo kaj narobe. In on temu pravi ekopopulizem. To bi rekla kolegica Anja Bah Žibert kratko in jedrnato: Sramota, sramota, sramota. Kako pa naj potem jaz vaše stališče razumem, morda kot korporacijski populizem, ko toliko zagovarjate, da se je treba držati dogovora?! Dogovor o koncesiji je bil sklenjen leta 2001. Leta 2001 še ni bilo negativnih izkušenj s frackingom na široko po svetu na ta način, da bi takrat kdo bil pozoren na to. To vam je tudi kolega iz Stranke Alenke Bratušek lepo razložil. Ozaveščanje o okoljskih problemih, o kakšnih posledicah določenih tehnologij se nabira z leti in z izkušnjami. In izkušnje po svetu kažejo, da je fracking zelo problematična metoda. In da na primeru Groningena smo dokazali, ki je povsem primerljiv s Petišovci, kar se tiče sestave tal, da je to lahko zelo zelo hud problem. In potem govori kolega o disciplini. Kaj smo sedaj že na Disziplin und Ordnung prešli, ali kako, kolega?! To je dejansko noro. Pa še bom povedala. Prej ste manipulirali, da na Hrvaškem, poglejte, nevladna organizacija Friends of the Earth pravi, da je fracking že prepovedalo ali zamrznilo mnogo več držav članic Evropske unije, kot jih danes tu omenjamo. Med njimi so, vam bom naštela: Avstrija, Belgija, Bolgarija, Hrvaška – zanimivo, da Friends of the Earth o tem poročajo, vi pa danes kvasite, da na Hrvaškem to poteka –, Češka, Danska, Francija, Nemčija, Irska, Italija, Litva, Luksemburg, Nizozemska, Španija, Slovaška in Švedska. V vseh teh državah so bodisi prepovedali bodisi zamrznili fracking. Potem kolega tukaj spet telovadi s temi svojimi čarobnimi formulami o hidravlični stimulaciji, ki ni fracking. Oprostite, to, kar se je v Petišovcih poskusno izvajalo na globini 3 tisoč 500 metrov, je bil čisti klasični fracking. In mene ne zanima, kje ste vi zdaj našli neko drugačno hidravlično stimulacijo. To, kar se bo dogajalo, če se bo dogajalo, če boste dali tisto zadnje dovoljenje, ki še manjka, pa tudi če se bo dogajalo eno leto, oprostite, nikjer ne piše, da ne bo ravno v tistem letu prišlo do katastrofalnih in pogubnih posledic v prvi vrsti za zdravje ljudi, za občutljivo Biosferno območje Mura, se pravi za okoljski biser pri nas, ki se ga da uporabiti za nek sonaravni razvoj in za čisto neke druge namene; ne pa ga uničiti. Uničiti; zato da se boste držali koncesijskega dogovora iz leta 2001?! Kot da se nimamo pravice na osnovi spoznanj, na osnovi primerov, ki so se dogodili s frackingom, premisliti kot država. Saj zato pa smo tukaj in sprejemamo zakone. Če so se nekoč nekaj zmotili, in kaj, zdaj bomo pa mi čakali, da se ta pomota mogoče sprevrže v katastrofo. Lepo vas prosim. Tudi če imajo do leta 2022 to koncesijsko dovoljenje, mi smo zdajle leta 2020. Do tam je, oprostite, še več kot leto dni. In če boste vi zdaj, tako kot vas zdajle vidim, ko dobesedno kupujete argumentacijo zavržne korporacije, ki si je drznila groziti ministru Lebnu. Vi ste govorili, da je to laž. Laž, ki se bo, če jo bom jaz zdajle ponavljala, sprevrgla v resnico? Minister Leben je to povedal, oprostite. Ta korporacija je ministru Lebnu grozila in tej korporaciji se vi priklanjate. Pa saj ste neverjetni. In ne slišite, kaj so vam iz občine Lendava sporočili ljudje, ki tam živijo in ki bodo prvi in edini prizadeti, če bo do česa prišlo. Jaz ne trdim, da bo do česa prišlo, sem vam pa prejle jasno pokazala. Če se na globini 3 tisoč 500 metrov zgodi, da pride do uhajanja teh strupenih snovi pod pritiskom, ker to so enormni pritiski, potem se tega ne da več rešiti. Potem bo zastrupljena podtalnica, zastrupljena bo voda. In ljudje imajo po Ustavi pravico do čiste pitne vode. Vi boste potem uničili to okolje. In da se ne pogovarjam o neprecenljivi škodi, ki jo boste povzročili Biosfernemu območju Mura. Ali se vi zavedate, koliko bomo plačali za zdravljenje ljudi, ki bodo doživeli posledice takšne katastrofe, če do nje pride, in kako ne bomo nikdar več imeli Biosfernega območja Mura? In to so tako neprecenljive številke, neocenljive, da se – oprostite, to vaše tresenje pred morebitno odškodnino – o tem bednem izsiljevanju neke korporacije sploh ne pogovarjamo. Da se ne pogovarjam o tem, da verjetno niste niti približno preučili, kaj pa če bi odstopili od energetske listine, tako kot sta naredili Italija in Rusija. Kaj pa to, ali ste preučili posledice, kaj bi to pomenilo? Potem nas pa ta korporacija ne bi mogla pred nobenim arbitrom več nasajati. Dajte se vi raje malo poglobiti v razne opcije, ne pa da je vaša edina opcija – dajmo mi na račun ljudi in na račun okolja malo potrpeti, pa tudi če ne bo nobenega profita, saj je vseeno. 90 % bodo pobasali tile, 90 %. Da se ne pogovarjam o tem, da to nima nobene zveze z našo energetsko samozadostnostjo; dobesedno nič ne bo doprineslo k temu. Da ne omenjam še enkrat, da gre za fosilna goriva. Ko bi jih zdaj morali začeti opuščati, skladno z mednarodnimi sporazumi, skladno z prihajajočim podnebnim zlomom, ki je pred vrati, čez 10 let se nam lahko že zgodi na globalni ravni, vi bi gladko zdajle šli v to, da lahko neki Ascent Resources pridobiva fosilna gorivo s skrajno sporno, s skrajno nevarno metodo. Pa saj to je narobe svet. In potem bo meni kolega Perič tule razlagal takšne neumnosti, kot da sem jaz zdaj ekopopulistka, ker to govorim. Potem so, oprostite, vsi znanstveniki, ki opozarjajo, kaj pomenijo fosilna goriva, sami ekopopulisti. Vsi mi smo malo nori in samo korporacije naj vladajo svetu. To je to. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, da se držimo karseda spoštljive razprave. Kolega Perič, replika.
Hvala. Mislim, da je bila ta pokroviteljska drža odveč. Lahko preberete magnetogram, pa boste videli, če sem kogarkoli omenjal. Če ste se pa našli v tem ekopopulizmu ali pa ne, tega pa ne vem. To prepuščam vsakemu posamezniku v presojo. Hočem povedati to; če bi se malo bolj poslušali – in jaz sem vam ponudil določene argumente, sem pa hkrati zelo pozorno poslušal tudi vaše argumente –, in če bi znali tukaj narediti neko spojitev vseh argumentov, bi lahko naredili tudi kakšne korake naprej. Ampak očitno me niste poslušali, moji argumenti vas sploh niso zanimali, gospa Sukič. In mislim, da je tukaj škoda. In v končni fazi tudi nisem zanikal, da kdorkoli ne bi grozil. Rekel sem pa samo, da so grožnje, take in drugačne, ko operiramo s smrtjo, postale del našega vsakdana, neke naše normalnosti; in to ni prav, to ni dobro. Sem pa omenil policijo, torej policija takrat ni bila vključena, kar je tudi policija sama zanikala. In rekel sem še nekaj, da mislim, da ni tukaj mesto, da z nekimi hitrimi potezami omogočamo pogoje, da se tudi posameznim gospodarskim subjektom daje podlaga za to, da pridobijo neko korist oziroma da se poslabša pravni položaj države v teh odnosih. če to vidite kot moje navijanje v prid posameznemu podjetju, korporaciji, kakorkoli ga imenujemo, potem vam jaz tu težko pomagam. Jaz sem zgolj želel imeti nek objektiven pogled. In kot rečeno, v SMC nismo naklonjeni frackingu, ampak se razlikujemo zgolj po tem, kako priti do istega cilja. Lahko naredimo tukaj ne vem kakšno polemiko, lahko me obtožujete, lahko mi tudi potikate posamezne poglede, ampak to negativno vzdušje tu notri je izjemno obremenjujoče. Jaz ne vem, na kakšen način bomo skupaj delali, sodelovali in iskali rešitve, pa naj bo to področje okolja, sociale ali kaj tretjega. Jaz bi predlagal, da se vsi malo bolj pozorno poslušamo in predvsem iščemo tisto, kar nas združuje in povezuje; ne tistega, kar nas ločuje. Vem, da bom spet dobil nek rafal, pa niti priložnosti ne bom imel, da se spet oglasim. Ampak hvala lepa, vsaj poskusil sem. Hvala.
Hvala. Predlagateljica Nataša Sukič.
Spoštovani kolega Perič, zelo pozorno sem vas poslušala in to vaše relativiziranje problema je zaskrbljujoče. In vaši predlogi neke drugačne poti so lahko usodni. Lahko se ali pa se ne zgodi nesreča v zelo kratkem obdobju, če bo do frackinga pred iztekom te koncesije prišlo. Če ne boste dali dovoljenja Ascent Resources do leta 2022, vas bo itak ta korporacija tožila, kajti ta korporacija je tožbo napovedala že na podlagi tega, da bi sploh morala pridobiti okoljevarstveno dovoljenje. Ta korporacija ne želi pridobiti okoljevarstvenega dovoljenja. Zakaj? Ker ve, v čem je problem te metode, ki jo uporablja za pridobivanje tega energenta. Spoštovani kolega, zelo dobro sem vas poslušala in vam ne bom zdajle nič takega rekla, kot ste napovedali. Ampak zavajanje, da vi samo predlagate drugo pot, gor in dol. Vi se sploh ne zavedate, če pride do frackinga, pa tudi če se bo izvajal samo pol leta, do izteka te koncesije, se lahko zgodi katastrofa, ki bo tako usodna, da je ne bo moč sanirati. Usodna bo najmanj za okolje in po vsej verjetnosti tudi za zdravje okoliškega prebivalstva. In če vi ne razumete, zakaj okoliško prebivalstvo kliče sem, v Ljubljano, zaustavite freking, potem jaz ne vem, koga vi pravzaprav sploh slišite. Ali mislite, da to, da imate zdaj trenutno večino v parlamentu, pomeni, da imate vso oblast tega vesolja v rokah in da niste dolžni poslušati ljudi, ne glede na to, ali so samo iz Prekmurja ali so iz cele države. V tem primeru so pač iz Prekmurja. Dolžni ste, spoštovani kolegi na oni strani, in nehajte zavijati svoja nedejanja ali pa slabe odločitve v neke žalitve; ker to ste pa bili žaljivi, kolega, da ste nas dobesedno proglasili za ekopopuliste. Rekli ste, da sem se jaz prepoznala v tem. Ne, vi ste to malo drugače seveda zavili, da govoriti o tem danes je ekopopulizem. Ne, ni to ekopopulizem, spoštovani kolega. Leta 2001 je bila drugačna situacija, kot je danes – leta 2020. In kot sem vam že pojasnila, medtem je prišlo do številnih spoznanj na osnovi dogodkov, ki so se zgodili, v zvezi s frackingom, tako s frackingom pri skrilavcih kot pri peščenjakih. Tudi tukaj ne bo pilo vode. Vem, da se izgovarjajo korporacije, da se to v glavnem dogaja v Ameriki, kjer je drugačna sestava. Ampak dogaja se tudi tam, kjer je takšna sestava, kot je v Petišovcih. In ni slučajno, da je toliko držav Evropske unije, ki sem vam jih prej naštela, bodisi že popolnoma prepovedalo bodisi zamrznilo fracking. In, med njimi je očitno Hrvaška, tako kot pravijo Friends of the Earth, ne vem, kje ste vi dobili, da ni, to je treba preveriti, ampak Friends of the Earth po moje vedo več o tem, kot mi vsi skupaj zdajle, ker se s tem pač poglobljeno ukvarjajo. In si gotovo ne izmišljujejo takšnih podatkov. In kot rečeno, niti ni pomembno, kaj je na Hrvaškem ali na Madžarskem; pomembno je, kaj bo v Petišovcih, kaj bo pri nas. Mi smo v prvi vrsti dolžni zaščititi naše nacionalne interese, ne pa neke interese neke bedne korporacije, ki si drzne celo s kriminalnimi prijemi lotevati naših državnih uradnikov in celo nekdanjega ministra. Pa to je neverjetno. In vi še vedno nimate problema s tem, pa že s tega naslova bi ga mogli imeti, tudi če sploh ne bi bilo drugih vprašanj. Pa kaj se to sploh pravi, ali smo mi sploh še država?! Ali znamo zaščititi naše vitalne nacionalne interese? Ali znamo zaščititi naše ljudi, zdravje naših ljudi in naše okolje? Ali se bomo prodajali za drobiž desetih procentov, ki bi jih dobili od dobička tamle? Desetih procentov! Saj smo res, no, jaz nimam več besed. Spoštovani kolega Perič, druge poti, kot to, da prepovemo z zakonom fracking, pravzaprav ni. To je edina pot, če hočemo imeti stoprocentno zaščito. Hvala.
Hvala lepa. Replika, kolega Perič.
Hvala, saj bom čisto kratek. Jaz sem danes v razpravi tudi slišal, da Arso ne sme dati dovoljenja. To je zanimiva hipoteza, ko govorimo o tem, da imamo neke agencije, ki morajo biti neodvisne; in potem slišimo tukaj, v Državnem zboru, kako se mora nekdo odločati. Da postavim v kontekst. Izredno pozorni moramo biti, in jaz zaupam v naše institucije, v agencije, tudi v Arso, da bo opravil tisto, kar mora opraviti, skladno z veljavnimi akti. In še enkrat bom poudaril – vsi imamo isti cilj, vidimo pa različne poti. In jaz bi apeliral na vse, da izberemo tako pot, ki bo dobra ne samo za naravo, ampak ki tudi ne izpostavlja tveganj za proračun kot tak in ne postavlja države v – pravno gledano – inferioren položaj. Jaz mislim, da mora biti to vsem nam v interesu, da pridemo spet do istega cilja. Lahko govorimo različen jezik in meni je žal, ker očitno se ne slišimo ali pa se nočemo slišati, ampak mislim, da je razlika praktično minimalna. Lahko pa pač vztrajamo in ne bomo prišli do cilja.
Besedo ima kolegica Nataša Sukič kot predlagateljica.
Spoštovani kolega Perič, lepo vas prosim. Jaz nisem rekla, da Arso ne sme. O čem vi govorite? Jaz sem rekla, da Ascent Resources ne želijo, da sploh pride do tega, da bi oni rabili to dovoljenje. Popolnoma nekaj drugega sem rekla. Vi spet kar nekaj lažete. Jaz se nisem [[…]]
Prosim, kolegica, dajmo se malo bolj spoštljivo pogovarjati.
[[…]]vtikala v neodvisnost Arsa. V neodvisnost Arsa se pa res nisem vtikala, jaz ne. Lepo vas prosim, Arso bo svoje opravil, kakor bo opravil, in v to se noben ne vtika. Jaz ne vem, o čem vi govorite. In o neki minimalni razliki in različni poti. Ni minimalne razlike, spoštovani, to, kar vi govorite, je katastrofalno velika razlika. Vi bi pač dopustili fracking, naj se tam izvaja. Mi pa pravimo, da se ga ne sme dopustiti. To je velika velika, gromozanska razlika. To je popolno nasprotje tega, kar bi vi dopustili. Nehajmo se sprenevedati. In še enkrat, vem, na kaj namigujete nekje med vrsticami – Ja, dajmo malo potrpeti, dokler se ne izteče ta koncesija. Ampak do takrat je še kar nekaj časa. In če v tem nekaj časa začnejo tile s frackingom, se lahko zgodi katastrofa. Dokazano, ker se dogaja povsod po svetu. In ni izključeno, da se ne bo tudi pri nas. Če mislite, da je ta mala časovna vrzel nek garant, da se ne bo zgodila; ni. Lahko se ne bo, jaz ne trdim, da se bo, ker nisem prerok, ampak dokazi kažejo, da se lahko zgodi. In če se zgodi, bo katastrofa mnogo večja od neke grožnje nekega Ascent Resources z nekimi arbitražami tamle. Hvala.
Besedo ima Primož Siter. Pripravita naj se Soniboj Knežak in dr. Matej T. Vatovec.
Hvala lepa. Pozdrav še z moje strani, kolegice in kolegi! Hvala za besedo, predsednik. Prva stvar, ki jo moramo tukaj razumeti, je, da je pravica do življenja v zdravem okolju ustavna kategorija. Pravica do življenja v zdravem okolju vsakogar od nas, ne glede na to, ali smo doma v Ljubljani, ali smo doma v Zasavju, Prekmurju, Petišovcih, na Koroškem ali pa kjerkoli. Ustavna kategorija. To je prva stvar, ki jo politika državljankam in državljanom mora zagotoviti. Saj v končni fazi je predpogoj za karkoli drugega. In dovolite mi, da o svojem razmisleku na to temo frackinga v Petišovcih spregovorim z dveh naslovov. Najprej kot poslanec neke okoljsko najbolj progresivno razmišljujoče politične sile v državi; na drugi strani pa kot nekdo, ki je bil opazk formata ekopopulist, ekoterorist, okoljski aktivist in Zasavčan deležen že n-krat. Ne, ne gane me, ker vemo, da stvari, ki jih sporočamo s tem predlogom, stojijo na znanstvenih temeljih. In znanost je tista, ki zaenkrat še kroji progresivna gibanja v svetu. Vesel sem, da na tej seji sodelujemo, vsaj posredno ali neposredno, vsi zasavski poslanci. Tukaj je naš tovariš Željko iz degradiranega Celja, tamle imamo poslanca s Koroške in tako naprej. Vsak od nas ima neke izkušnje glede tega, kako funkcionira dialog, lokalna skupnost, zaskrbljeni okoljsko osveščeni ali pa zdravstveno osveščeni človek na eni strani ter na drugi strani korporacija. Primer, ki ga imam jaz osebno iz Zasavja, je primer sosežiga nevarnih odpadkov v cementarni Lafarge Cement. Način, kako ta britanska korporacija v tem primeru nagovarja državo, javnost, očitno tudi predstavnike nekaterih političnih opcij, je copy-paste tistega, kar počnejo vse korporacije, ki se grejo okoljsko sumljive posle. Nič novega nisem izvedel od teh angleških frackingerjev. Ničesar. Našli so eno regijo, ki je socialno deprivilegirana, zato da lahko pridejo z argumentom – Ej, delovna mesta, ej, investicije, prišli bomo sem, pripeljali bomo [[…]]; še nekaj otroških igral postavijo pa so glavni carji. To je ta modus operandi. Ponudili so delovna mesta, sodelovanje z lokalno skupnostjo, rešitev nekaterih socialnih problemov, socialno izključnost regije, končno bo pa zdaj tudi tisti del Slovenije lahko prišel na energetski zemljevid države ali pa Evrope. Vse to so ti lepi argumenti, svetli argumenti, s katerimi prihajajo; vzporedno pa podtalna piar vojna, diskreditacija aktivistov in vseh tistih, ki si drznejo spregovoriti v imenu znanosti ali pa skrbi lokalnih prebivalk in prebivalcev. Ta tožba, ki je tukaj v zraku, mene ni čisto nič presenetila, je popolnoma logičen korak v tej komunikaciji ali pa v tem izsiljevanju. Vsi smo si enotni v eni ugotovitvi. Fracking – dejstvo je – je škodljiva metoda. Nihče ni rekel, tudi stranke v svojih stališčih, ki se sicer iz neke previdnosti mogoče nagibate k temu, da tega pa zdaj ne bi podprli; vsi ste rekli – saj razumemo, da je fracking težavna in okoljsko sporna metoda. Posledice frackinga so jasne. Potresi, smo slišali, s katerimi se sooča tista regija na Nizozemskem, če se ne motim. Uhajanje metana, za katerega okoljevarstveniki poročajo, da je okoljsko hujše kot kurjenje premoga, da ne govorim o učinkih frackinga na podtalnico, na pitno vodo. O vodi govorimo, o dostopu do pitne vode. Poglejte v tem trenutku Soško dolino, kaj se dogaja v Anhovem. Kdo zagotavlja pitno vodo, ustavno pravico? Lokalno gasilsko društvo s cisternami. Da ne govorim o kmetijskih zemljiščih, pa saj ta del Slovenije je, kar se tiče kmetijske pridelave, najbogatejši, najbolj ploden del države, saj smo delno prehransko odvisni tudi od tega dela države. In zdaj bomo te smeti puščali tam, sredi najbolj rodovitne zemlje. Pa to je norost. Razmišljanje o tem, da je fracking kakorkoli koristen za državo in državljane, je norost. V bistvu je škoda vsega tega časa, ki ga porabljamo tukaj, ampak očitno je treba te argumente vreči na mizo. tako da če pinpointam – fracking je škodljiv. Vsi smo si na jasnem, ničesar pozitivnega ne prinese, razen seveda dobička tej korporaciji, ki pa tudi preko davkov ne bo generiral ničesar v našem proračunu, ker slišimo, da ima sedež v neki davčni oazi. V bistvu ne bo nihče preko davkov imel od njenega dela karkoli. Ampak problem, ki ga je pa tukaj treba izpostaviti, jaz lahko razumem to korporacijo in njihov kapitalski tek, kapitalski apetit, priložnost, ki jo vidijo v Sloveniji za to sporno prakso. Ne razumem pa politike, ki temu prikimava. Zakaj? Z okoljskega gledišča smo mi v tem trenutku res sredi socialne, zdravstvene, gospodarske in še kakšne krize. Ampak najbolj pereča kriza, s katero se soočamo v tem trenutku in že zadnjih nekaj let, je okoljska kriza, dragi moji. Ne pozabimo. Iskanje rešitev za okoljsko krizo in zmanjšanje njenih vplivov je tisto, kar danes v svetovnem merilu politike držav razdeli med napredne in zahojene. Med tiste, ki si želijo nekaj pustiti za svoje zanamce, in za tiste, ki jih boli briga in jih zanima samo provizija od tegale konkretnega biznisa. In ta zakon, ta zakon – prepoved frackinga, je tisti jeziček na tehtnici, ki prevaga, ali smo mi kot država in družba med progresivnimi svetovnimi silami, prepoznamo nevarnost frackinga in njegovo škodljivo mesto v podnebni krizi, ali smo med tistimi zahojenimi državami, ki rečejo – Ah, glavno, da zaslužimo; ne glede na zdravje ljudi, na zdravje okolja in na podnebje. In kot bi se lahko šalili na oni strani luže – Last time I checked, smo se v Sloveniji zavezali spoštovanju pariškega podnebnega sporazuma, ki ni kar nek dokument, ampak je zavezujoča mednarodna deklaracija o naslavljanju podnebne krize. In jaz bi predstavnika ministrstva, ki ga ni v dvorani, medtem ko poslanci razpravljamo, vprašal, na kakšen način dopuščanje tako okoljsko škodljive metode paše v kontekst realizacije ciljev pariškega podnebnega sporazuma. Na kakšen način? Na kakšen način nam bo pomagal realizirati cilje pri omejevanju dviga povprečne globalne temperature, omejitev človeških izpustov toplogrednih plinov in tako naprej? Seznam zavez iz pariškega sporazuma je dolg. Se bom tudi jaz zdaj naslonil na izvajanje poslanca Periča oziroma na njegovo Pacta sunt servanda, ja, dogovori se spoštujejo. Spoštujmo pariški podnebni sporazum in recimo – Evo, fracking ne paše. Oziroma če smo že pri latinskem izražanju – Facta, non verba, dajmo to narediti. Kaj samo bluzimo in besedičimo. Zakon – bo, bomo potem ali ne bomo? Ne, dajmo narediti. Ali smo ali nismo? Preden zaključim svojo zelo jasno kritiko servilnosti vlade temu britanskem kapitalu, je treba prevesti svojo skrb oziroma opozorilo. Če fracking dovolimo, bo to zelo slabo, ne glede na to, kakšno časovnico s koncesijami si izbirajo podeljevalci. Fracking je treba prepovedati. Nima veze, ali se ta koncesija izteka ali ne; fracking je slab. Fracking je slab, ker v regiji ne bo prinesel novih delovnih mest, ki jih obljublja. Če se vrnem na začetek, vsi veliki investitorji v Zasavju in še v katerem drugem degradiranem območju niso nikoli izpolnili svojih socialnih obljub. Prekmurje bo še eno opustošeno in degradirano območje, tako kot je Zasavje, kot je Celjska kotlina, kot imamo na Koroškem, vsepovsod po državi imamo kakšne lise, zdaj bomo imeli še eno. Zaslužek, kot rečeno, bo šel v Veliko Britanijo, mi ne bomo od njega dobili nič, ničesar. Slovenija se bo očitno znašla na tistem mednarodnopolitičnem seznamu Wall of shame, kamor je tudi Trump odpeljal Združene države Amerike z zanemarjanjem pariškega sporazuma. Imeli bomo še eno degradirano območje. Proračun, kot rečeno, ne bo imeli nič; imeli bomo potrese. In tudi v Petišovcih bodo lahko gasilci Petišovčankam in Petišovčanom vozili pitno vodo. To je to, kar nas čaka z omogočanjem frackinga. Glejte, fracking je slab v globalnem smislu, fracking je politično slaba ideja, fracking je slaba ideja za zdravje ljudi, za zdravje okolja, za zdravje Prekmurčank in Prekmurčanov. In jaz ga kot okoljski aktivist, kot poslanec Levice nikakor ne morem podpirati, ne morem ga tolerirati. Edina rešitev – urgentna rešitev – je, da mu rečemo ne, podpremo ta zakon in ga ne glede na koncesije ali rok izteka enostavno prepovemo. Ali smo zahojeni; ali smo pa progresivni. Okoljska politika Republike Slovenije v tem trenutku stoji na tem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak. Pripravi se Jožef Horvat, potem Violeta Tomić.
Hvala, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Ta današnja tema, vsaj kar se mene tiče, je relativno enostavna. Danes imamo predlog nekih zakonskih sprememb, kjer imamo tudi možnost, da preidemo od besed k dejanjem. Ali se bomo postavili na eni strani v zaščito narave in zdravega naravnega okolja, seveda posredno naših državljank in državljanov. Posredno se s tem tudi približali okoljskim ciljem, ki smo jih v teh tednih oziroma mesecih že nekajkrat obravnavali, ki so zelo ambiciozni, ampak če ne bomo prešli od besed k dejanjem, jih ne bomo uresničili. Če sem prav razumel vlado in tudi koalicija nekako trdi, da je treba zadevo sistemsko urediti. Jaz ne vidim tu nobenega problema. Sprejmimo danes prepoved, vlada pa lahko v naslednjih mesecih pripravi tudi eno večjo sistemsko ureditev, kjer bo verjetno uredila še kakšno zadevo. Fracking – noben problem, ne bo prvič, da smo zakonodajo nadgradili pa izboljšali. Ne vidim nobenega problema. Jaz ne vem, kaj vas tako skrbi. Eno je skrb vlade, ne razumem pa poslank in poslancev. Tudi poslanci koalicije ste bili verjetno izvoljeni v Sloveniji, ne v Veliki Britaniji. Kolega Perič ali kdo, že nekajkrat je bilo omenjeno, da dogovori se spoštujejo. Ja, spomnite se, mi smo pred dvema letoma dali obljube volivkam in volivcem pri nas, da bomo zastopali njihove interese; ne interese tujih korporacij pa kapitala. Res popolnoma nepotrebno, ne vidim nobenega razloga, da s tehnologijo, ki je okoljsko sporna in v številnih državah tudi zakonsko prepovedana, pri nas dodatno obremenjujemo naše okolje. Če grem samo na podatke o predvideni količini plina, ki naj bi ga načrpali v Petišovcih, in dejstvo, da bo šlo najmanj 90 % vseh prihodkov britanski korporaciji, sama proizvodnja pa ne bi pokrila slabih 10 % slovenske porabe zemeljskega plina, to je samo še en dodaten argument, da tega ne dovolimo. Da ne omenjam vseh ostalih, ker danes smo se že ponavljali – poraba velike količine vode, nevarnost onesnaženja pitne vode, podtalnice, izpusti v ozračje –, to so dovolj veliki razlogi. Kolega Siter je omenil potrese, oba prihajava iz Zasavja. Pod Zasavjem imamo stotine kilometrov rovov, so stotine metrov pod zemljo minirali, cel center je čutil te detonacije, pa ne bom govoril o posledicah, o degradaciji okolja, o sanaciji, s katero se bomo morali še desetletja ukvarjati; da ne govorim, da smo popolnoma otežili kakršnokoli bivanje zaradi geološke sestave teh tal pri nas. To so teme in strah, ki so sedajle v ospredju tudi ljudi v Petišovcih. Voda. Mi se premalo zavedamo, da smo verjetno eni redkih privilegirancev na svetu, ki še lahko pijemo čisto vodo iz pipe. Bomo dali to na vago. Jaz mislim, da v tem primeru ne vidim popolnoma nobene potrebe. Če se odkrito pogovarjamo, nalijmo si čistega vina, v ozadju te zgodbe danes so seveda veliki finančni interesi. Primer Petišovcev, predvsem te tuje korporacije, ki je v postopku prizadevanj za pridobitev dovoljenja izvajala vrsto pritiskov na postopke in tudi na odgovorne. Ne bom ponavljal, že večkrat danes že izrečeno – minister Leben. Kolega Perič, iz vaših vrst je izhajal. Jaz mislim, da je bil eden boljših ministrov. Mi je žal, da je šel iz politike, ker je bil operativec, meni se je zdel eden redkih operativnih ministrov. Da ne omenjam, kot je omenjala že kolegica Sukič danes. Tisto, kar je meni važno; lokalna skupnost nasprotuje temu. Nasprotujejo temu tudi številne nevladne organizacije, ki so stopile v zaščito okolja in zdravja ljudi. Ne vem, pri čem imamo te probleme, res ne vem. Bom zaključil. Spoštovani kolegice in kolegi, mi nismo veliki in nikoli ne bomo pomembni na področju nekih energetskih virov. Imamo pa lepo deželo, bogato, z veliko neokrnjene narave, z bujnimi gozdovi, številnimi vodnimi viri. Čuvajmo jih. Seveda bom glasoval za predlagane spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić. Pripravi naj se Franci Kepa kot zadnji.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Jaz pa bom svojo današnjo razpravo začela z vprašanjem, zakaj imamo državo. Ali imamo državo zaradi vseh državljank in državljanov, kot tudi piše v Ustavi, ali zaradi zasebnih, v glavnem tujih interesov? Potem se bom vprašala, kdo v Sloveniji vlada. Glede na vse do zdaj slišano, grožnje ministrom in tako naprej – kdo vlada? Po Ustavi ima v Sloveniji oblast ljudstvo. Očitno vladajo neke korporacije, nevidna roka trga včasih temu rečemo, ki tukaj niti davkov ne plačujejo, kaj šele kaj drugega; in imajo sedeže v nekih davčnih oazah. A smo se zato osamosvojili, vas sprašujem; vas, ki se tako radi hvalite in bi celo muzeje tej nesreči, ki smo si jo v tridesetih letih nakopali, postavljali. Na podlagi česa je ta vlada – in sem zelo pozorno poslušala predstavnika Vlade, ki žal večino časa te razprave ni bil v dvorani, in tudi zdaj mislim, da ne posluša, ker je telefon zanimivejši – na podlagi česa je ta vlada sploh sklenila, da naš predlog zavrne? Zanimajo me argumenti. Zanima me tudi, če je res ta fracking v Petišovcih do okolja sprejemljiv, zakaj potem večina evropskih držav fracking pri sebi prepoveduje, z Anglijo vred; pri nas pa z veseljem to izvaja. In po Ustavi seveda imamo pravico do zdravega okolja in do čiste pitne vode, toda kot vidim, ta vlada tega ne spoštuje. To me tako spominja na neke dokumentarne filme, ki smo jih nekoč gledali, kaj se je dogajalo recimo v Indiji, Afriki ali pa v Ameriki, ko so tja prišle velike korporacije. Na njihovo ozemlje, kjer so ljudje živeli, kjer so delali, umirali, so prišli zato, ker je bilo bogato s čemerkoli, z rudo, zlatom in tako naprej; in pobrali vse, kar so ti ljudje imeli, zapustili jih bolne, izstradane in odšli. In ali bomo mi tudi takšna država sredi Evropske unije, da se ne bomo znali zase postaviti, ter bili na milost in nemilost prepuščeni nekim imperialističnim interesom. Poudarjam, več kot 16 evropskih držav zavrača fracking na svojem ozemlju. Zakaj ga zavrača? Kot smo prej omenili – zaradi potresov. Zakaj ga zavrača? Zaradi podnebnih sprememb. Podpisali smo pariški podnebni sporazum. In kot je kolega Perič rekel, treba je sporazume spoštovati. Fracking prispeva k podnebni krizi. Znanstveniki se strinjajo, da moramo večino znanih rezerv fosilnih goriv pustiti v zemlji, če hočemo preprečiti nevarne ravni globalnega segrevanja. Pri frackingu pa je velik problem, ki prispeva k podnebnim spremembam, tudi uhajanje metana, čeprav soglasja o tem, koliko metana pri frackingu uide v zrak, nimamo; ampak študije kažejo, da je uhajanje metana lahko hujše kot kurjenje premoga. Potem tudi negativen vpliv na vodo. Primeri iz tujine nam kažejo, da se v bližini lokacij frackinga zaznava onesnaženost podtalnice in pitne vode kot posledice frackinga. Pogosti so tudi primeri uhajanja metana v vodo. Potem je slab vpliv na zrak, kajti ubežne emisije lahko vsebujejo metan, hlapne organske spojine, benzen, toluen, formaldehid in prašne delce. Emisije metana, ki se sproščajo med frackingom, pomembno prispevajo k segrevanju ozračja. Negativen vpliv ima na pokrajino in ekosisteme, povzroča lahko erozijo. Zaradi odtoka in razlitja kemikalij, fragmentacije habitatov, izgube območij in tako naprej slabo vpliva na zdravje prostoživečih živali. Negativno vpliva na odpadke, kajti pri frackingu nastaja več vrst odpadkov, in največji vpliv imajo tisti, ki nastajajo pri vrtanju, in odpadna voda. Se pravi, odpadni mulj, ki nastane pri vrtanju, vsebuje strupene sestavine, kot je barit, ogljikovodike, radioaktivne snovi in težke kovine. In zdaj jaz vas sprašujem, ali vse to privoščite Prekmurcem. V imenu koga mi sedimo tukaj? Tako kot je prej kolega omenil, niste bili izvoljeni v Angliji, verjamem pa, da določene korporacije pomagajo določenim strankam priti v parlament in dobiti večino, kajti verjetno so financirane, kajti tile iz frackinga so rekli, da verjamejo, da bo ta nova vlada do njihovih problemov bolj popustljiva. Mi delamo za ljudi in zato se je treba enkrat za vselej pogovoriti, ali naj v Sloveniji delamo za javni interes, interes ljudi ter vseh prebivalcev in prebivalk Slovenije; ali za interese nekih tujcev, ki bodo prišli, pobrali, kar jim bo všeč, in odšli. To, da smo res bili priča mafijskim metodam in grožnjam ministru za okolje in prostor ter je zaradi tega odletel, po domače povedano, je nedopustno. Že takrat bi morali zazvoniti vsi alarmi in reči, tega pa se mi ne gremo, kajti smo suverena država. Tukaj pa slišimo, najprej je Počivalšek zmerjal vse, ki jih je skrbelo okolje, z ekoteroristi, zdaj slišimo od kolega Periča, da smo ekopopulisti. In kaj bomo še? Skratka, v najhujši okoljski krizi, ki nas čaka in za katero cel svet ve, kaj je največja kriza, poleg zdravstvene in ekonomske, se eni ukvarjajo z ekoteroristi in populisti. Sramota. Sramota, sramota, sramota. In smo tudi slišali v stališču gospoda Periča stavek, ki sem si ga prav zapisala: Mi podpiramo prepoved frackinga, a zakona o prepovedi frackinga ne podpiramo. Pa lepo vas prosim, pa kje smo mi?! Bi rekla kaj, pa se bom zadržala in bom bolj skušala biti politično korektna. Skratka, grozno je in nedopustno je, da gre dejansko večina odločitev, odkar imamo to skrajno desno vlado, mimo javnosti, nobene javne razprave ni in kadarkoli skušamo v opoziciji predlagati kaj, kar bo za okolje, ljudi in prebivalce te države dobro in koristno, smo grobo zavrnjeni. Kot smo že rekli, imamo komando, imate koalicijski poslanci neko komando, ki ji rečete glasovalna disciplina. Temu mladi gospod Perič reče red in disciplina. Veste, SMC je prišel v ta parlament z obljubami in zato je na prejšnjih volitvah tudi zmagal, pravno državo. In potem je govoril, da moramo spoštovati zaveze ne vem komu, tujini, medtem ko je prodajal vse, kar smo imeli. Skratka, nedopustno je, da imamo svojo državo, ravnamo pa z njo, kot da bi bili v nekem tretjem svetu, kjer si lahko vsak, ki pride, privošči vzeti vse, kar hoče, ter z ljudmi in z okoljem, ki ga imamo, delati kar hoče. Absolutno mi kot ekološka stranka, kar Levica je, kot zelena stranka bomo vsakič znova opozarjali na vse te stvari. In vsakič znova se bomo borili za pravico ljudi do čistega življenjskega okolja, kajti to imamo zapisano v Ustavi. Hvala.
Hvala. Kot zadnji ima besedo Franci Kepa.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni, kolegice, kolegi! Naša stranka je izjavila, da smo za to, da se zakon pripravi, kakor je vlada rekla, do novega leta in da se prikažejo bistveni razlogi za odpravljanje nekaterih pomanjkljivosti trenutnega zakona, in da se v celoti tudi prikaže rudarsko izkoriščanje, v Petišovcih in tudi druga rudarska izkoriščanja. Zanima me, zakaj je tako nasprotovanje, ker tega ni bilo v bližnji preteklosti. Leta 2002 je že podeljena bila ta koncesija, leta 2018 ste v prejšnji vladi, v kateri ste zdaj isti, ki zdaj najbolj nasprotujete, sprejeli skupaj, da je tudi ta rudarska možnost, da se to izkorišča. Naša stranka ni za to, da se pridobiva, in ni izrekla te, ampak mora biti neka skupna strategija in se glede tega odloči. Ker to, da se pa koncesijo podeli na vsaki dve leti, prvi dve leti se reče, naj se pridobiva, in so možnosti izkoriščanja tega; potem čez dve leti, ko je pa neka druga vlada, se pa temu nasprotuje in se smerokaz preusmeri v nasprotno; to pa tudi ni verjetno verodostojno za neko državo Evropske unije. Ker če se nekomu podeli koncesijo, to je bila podeljena koncesija, leva vlada je koncesijo podelila, da se izkorišča možnost v bližini Petišovcev. Ta firma sploh še ni začela izkoriščati, še zmeraj pridobiva vsa dovoljenja, zadnja dovoljenja so od Arsa za vpliv na okolje. In ne moremo pa se vsako leto preusmerjati pa spreminjati te zadeve, ker nismo verodostojni, če smo dali soglasje nekomu za izkoriščanje, ko bo dobil ali ne bo pridobil okoljevarstvenega soglasja. Če ne bo pridobil okoljevarstvenega soglasja, pač ne bo mogel izkoriščati. Ne moremo pa to ad hoc spreminjati vsako leto, moramo biti nekako verodostojni in neko pravo zadevo pokazati. Kakor je bilo prikazano, vsak poseg v naravo, tudi to izkoriščenje, kakor je prikazana fracking zadeva, je to več zadev izkoriščanj. Fracking je nek poseg v naravo, je neko izkoriščanje in kasnejše možnosti popotresne dejavnosti ali neki posegi. To je kakor pri vseh drugih izkoriščanjih, pri hidroelektrarnah so neki posegi v naravo, čeprav se potlej pravi, da so pri hidroelektrarnah še vzporedne zadeve ali glavne zadeve, pravijo, da je popoplavna dobrobit za neko okolje. Tudi pri hidroelektrarnah je zelo velik poseg v zemljišče, kjer se na hektarje za vsako hidroelektrarno poseže v izkoriščanje in onesnaženje. Kakor tudi pri vetrnih elektrarnah. Pri nas smo specifični v celi Evropi, je neko zavračanje enkrat zaradi ptičev, drugič zaradi ne vem koga, da ne smemo postaviti vetrnih elektrarn. Imamo polja v bližini, na Madžarskem, v Avstriji, na Hrvaškem, če se peljemo v Dalmacijo, so vetrna polja, ki jih vidimo, vsako leto jih je na desetine več. In edino v Sloveniji je problem izkoriščanja zaradi ne vem koga, zaradi obremenitev okolja ne vem koga. Seveda, vsaka zadeva je poseg v naravo. Je pa treba najti neko uravnoteženost za izkoriščanje in za dobrobit ljudi zaradi izkoriščanja energije, tudi dobrobit zaradi izkoriščanja plina, nafte ali za energije. Če smo nekomu podelili koncesijo za izkoriščanje, ne moremo narediti tako, da letos mu damo koncesijo, drugo leto pa mu jo vzamemo. Lepo prosim. Vaša vlada, dve leti nazaj ste bili še za to, da se tam gor izkorišča. Je pa to že od 2002 preko firme Geoenerga, da se da firmi v tujini, da se izkorišča in poskuša pridobivati in izkoriščati plin. Ne bom rekel, da to naša stranka zagovarjal, vendarle moramo nekako biti vseeno načelni in ne moremo tega spreminjati vsako leto. Zato pa je tudi rečeno, da se do novega leta, oziroma v kratkem bo tudi vlada sprejela to strukturo in naravovarstvene zadeve in od rudarstva; in da vidimo, kaj bo dobro za bližnjo prihodnost za državo. Mislim, da samo načelno nasprotovanje ni dobro. Prav te stranke, ki nasprotujete zdaj temu, ste bile nekaj časa nazaj za to. Zadevo naj predlaga tudi Vlada v bližnji prihodnosti, ali bo firma dobila okoljevarstveno soglasje, katerega bodo dale slovenske inštitucije [[izklop mikrofona]]
Žal, čas je potekel. Proceduralno ima kolegica Lidija Divjak Mirnik.
Hvala, predsednik, za besedo. Ne želim biti pikolovska, ampak na ekranu piše, da govori spoštovana gospa Lidija Ivanuša, govoril pa je gospod Kepa. Očitno prihaja do nekih težav. Prosim, če lahko tole uredite. Hvala lepa.
Smo ugotovili, da je napačna kartica vložena, ampak ne igra vloge za samo parlamentarno uro. Kolegica Violeta Tomić, replika.
Gospod Kepa se očitno sploh ni držal tega, o čemer je tukaj tema, niti s pravo kartico ne sedi tukaj in govori o vetrnicah in o ne vem čem. Skratka ni vsaka vlada leva vlada, ki ni vlada SDS. Dajmo samo to že enkrat razčistiti. In mi nismo nikoli bili za fracking. Nikoli v Levici nismo za okoljsko škodljive investicije, nikoli, ker smo ekosocialisti. To vam bom ponavljala, dokler bo treba, da si boste tudi vi zapomnili; pa počasi, če bo treba. Leta 2002 je mogoče bila podeljena koncesija. Vi govorite – vsako leto bomo spreminjali. Dajte računati, koliko je minilo od leta 2002? 18 let. Vmes je bil podpisan pariški podnebni sporazum, katerega je podpisala tudi Slovenija. Pred 18 leti je svet, je zemeljska krogla zgledala drugače, ni bilo toliko toplogrednih plinov. V 18 letih se je tako namnožilo, da se vse države zavedajo, da moramo pristopiti k pariškemu podnebnemu sporazumu, da moramo zmanjšati toplogredne pline in da moramo biti bolj pozorni do okolja. Če vam to ni jasno in če zanikate podnebne spremembe, potem lahko verjamemo tudi, da je Zemlja ploščata in gremo spet nazaj za 100 let. Vendar trenutno živimo v letu 2020, ko je podnebje ena najhujših problematik.Hvala.
Hvala lepa. Predlagateljica Nataša Sukič.
Ja, saj bom čisto kratka. Spoštovani kolega Kepa, vam se pa res pozna, da niste ves čas poslušali, o čem tukaj govorimo, ker ste govorili o kupu stvari, ki nimajo nobene zveze. V isto linijo ste celo postavili vetrnice, hidroelektrarne in fracking. Potem ste govorili o verodostojnosti, češ da nismo verodostojni, če bi si zdaj z zakonom fracking prepovedali. A potemtakem je 16 evropskih držav, ki je bodisi prepovedalo bodisi dalo moratorij na fracking, neverodostojnih? Med njimi so Francija, Velika Britanija, od koder prihaja Ascent Resources. A to so same neverodostojne države? Kaj pa je verodostojnost države? To, da se drži mednarodnih sporazumov, ki smo jih kot država podpisali, kot je recimo pariški sporazum; ali to, da se držimo koncesijske pogodbe iz leta 2001, če se ne motim, ali 2002 z neko korporacijo, ki si med tem drzne na mafijski način groziti ministrom? Povejte mi vi, ali je to verodostojnost. Hvala.
Hvala lepa. Še Rudi Medved ima repliko.
Hvala, predsednik. Saj se mi že kar malo neumno zdi, da stalno premetavamo to – vaša vlada, naša vlada; ampak moram spoštovanemu kolegu odgovoriti. Ker ko nekdo nekaj zine, potem se to prime pa se kar kotali, kotali, kar ni res. Ni res, da je bila vlada Marjana Šarca za fracking v Petišovcih ali pa kjerkoli drugje v Sloveniji. To je preprosta izmišljotina, ki je seveda v popolnem nasprotju s tistim, kar se je v resnici dogajalo, kakšno bitko je bil minister za okolje in prostor Jure Leben ravno zaradi nasprotovanja temu frackingu v Petišovcih. Nenazadnje je bil potem žrtev vsega tega tudi direktor Agencije za okolje, ker se je pod ministrovanjem Jureta Lebna v interni reviziji izkazalo marsikaj, kaj vse je šlo narobe v prizadevanjih tujega investitorja, da pridobi okoljevarstveno dovoljenje. In to ponavljanje je pa pravzaprav res že na meji brezobraznega, če nekdo nekaj zažene, pa se potem to kotali in kotali. Bom pa, če smo že pri tem, vaša vlada, naša vlada; vlada Marjana Šarca je bila definitivno od začetka in ves čas proti frackingu, vlada Janeza Janše pa nima stališča, pa do tega sploh nima stališča. Šarčeva vlada ga je imela, in to jasnega; ta ga pa pač nima.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnica predlagatelja. Želi besedo predstavnik Vlade? [[Ne.]] Predstavnica predlagatelja? Besedo ima Nataša Sukič.
Po teh razpravah sodeč, sicer je bil spet značilen predvsem molk koalicijskih poslank in poslancev, razen z eno in isto izjemo kot že na odboru, plus pridružil se je celo poslanec Kepa, ki pa na žalost, kot smo slišali, ni ves čas sledil razpravi, ker dejansko ste govorili stvari, da boste rešili zadevo v vašem krovnem zakonu. Ne boste je, ker tega sploh nimate predvidenega tam notri, kolikor mi je znano. Frackinga pač ne, reševali boste druge stvari. In če zaključim. Absurdno je, da se vse več evropskih držav ta trenutek dejansko odloča za prepoved frackinga ali pa vsaj zamrznitev frackinga. Povedala sem vam, katere, sem vam jih prej naštela. Mislim, da jih je že kar 16 ta trenutek v Evropski uniji, samo mi se ne bi. Mi pa se ne bi. In tudi Velika Britanija, iz katere prihaja korporacija Ascent Resources, je lansko leto sprejela popoln moratorij na izvajanje frackinga. Zakaj? Ker ščitijo lastne ljudi, ker ščitijo lastno okolje. Ascent Resources torej doma frackinga ne sme izvajati, ker jim britanska vlada to preprosto prepoveduje. Vladajoči koaliciji dajemo z našim predlogom torej še eno možnost. Še eno možnost, da sliši klice iz Lendave. Občinski svetniki v Lendavi so sklenili, da si frackinga ne želijo. Lokalno prebivalstvo, naši ljudje vas kličejo – za božjo voljo, prepovejte, zaustavite fracking. Dejstvo je, da je fracking treba zakonsko prepovedati. To je edina garancija in varovalka, da se nam ne bi pripetila okoljska katastrofa, kot so ji priča po raznih delih sveta, recimo v Groningenu na Nizozemskem, kjer gre za primerljivo situacijo, kot je v Petišovcih. Fracking nima nobene zveze niti z vetrnicami niti s hidroelektrarnami, to je izjemno invazivna, nevarna metoda, ki se lahko, če pride do nesreče na globinah, kot je v primeru Petišovcev – 3 tisoč 500 metrov, sprevrže v neobvladljivo katastrofo, v nekaj, česar se potem ne da več sanirati. Če pride do uhajanja strupenih snovi v podtalnico, se tega več ne bo dalo sanirati. Fracking je dejansko treba zakonsko prepovedati. Zakaj? Zato da zaščitimo ljudi v Petišovcih in v neposredni bližini, da zaščitimo okolje in neokrnjeno naravo, zlasti Biosferno območje Mura, ki ga je celo Unesco prepoznal kot unikum v svetu in katerega neprecenljive naravne vrednote so tam, ki jih bomo uničili, če pride do neke nesreče. In predvsem zato, da začnemo dejansko tudi z opuščanjem rabe fosilnih goriv, z zniževanjem emisij toplogrednih plinov in s tranzicijo v brezogljično družbo. To smo dolžni. To smo dolžni po mednarodnih sporazumih in tudi glede na usmeritve Evropske komisije, ki gre zelo pospešeno v zeleno, ki se zaveda bližajočega se podnebnega zloma. Vse to je na mizi, spoštovane in spoštovani. In jaz res ne razumem, da se tukaj sprenevedate in izmikate. K temu, da se fracking prepove, vas kliče Državni svet Republike Slovenije, kličejo vas lokalne oblasti Lendave, lokalno prebivalstvo Lendave, k temu vas kličemo vsi tisti, ki se zavedamo, kaj fracking pomeni. Ne moremo se pogovarjati na tako nezreli osnovi – eno je opozicija, mi smo zdaj pa močna koalicija, mi imamo 46 glasov, mi lahko vse. Poslušajte, mi vsi skupaj smo tukaj, da služimo interesom te države, ne interesom korporacij; da v prvi vrsti služimo interesom ljudi, ki so nas poslali sem. In je čisto vseeno, ali smo v koaliciji ali v opoziciji. Zato vas lepo prosim, spoštovani poslanke in poslanci koalicije, dajte vsaj enkrat poslušati, ne pa da trmasto vztrajate za okopi – mi proti vam. Mi nismo proti vam. Mi vsi skupaj moramo biti tukaj za javni interes, za dobrobit naših ljudi. Naši ljudje so v prvi vrsti tisti, ki jih je treba zaščititi. V drugi vrsti narava, ki jo je treba zaščititi, naša narava. Ne pa za drobiž se igračkati na tak način s tako resnimi stvarmi. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim, da je še interes. Če želita razpravljati tudi predstavnica predlagatelja Nataša Sukič ter predstavnik Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipe za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnji ali pa kot zadnja; in sicer najprej predstavnik Vlade in nato še predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Štirje prijavljeni. Vsak ima na voljo 5 minut. Najprej dobi besedo Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar gospod Košorok, dragi kolegice in kolegi! Najprej iskrena hvala vsem, ki ste danes, verjamem, iskreno izrazili skrb za Prekmurje. To se redkokdaj sliši in res sem tega zelo vesel. Mi smo se na zemljevid Slovenije kot Slovenci priključili, pridružili pred 101 letom, ko je dejansko ta prekmurski del ohranil po več kot 900 letih slovenstvo po zaslugi katoliških duhovnikov. Potem smo se avtocestno priključili leta 2008. Hvala dr. Andreju Bajuku, ki je znal narediti finančno konstrukcijo in Prekmurje povezal s Slovenijo preko avtoceste. Ko smo bili v vladi leta 2012, pa še ni bilo pravice do pitne vode zapisane v Ustavi, smo začeli z največjim kohezijskim projektom vodooskrbe Pomurja. Na žalost je kar nekaj vlad, pa moram to povedati – vem, da vam marsikateremu ne bo všeč –, to potem zanemarjalo Goričko še danes nima vode pitne in verjamem, da bomo ta projekt rešili, ker je bil dejansko na tem, da gre iz seznama kohezijskih projektov. Kar zadeva naš pogled na naravo, pogled Nove Slovenije – krščanskih demokratov na okolje, vam je zadeva najbrž jasna. Zelo visoko na prioritetni lestvici imamo zapisano našo nalogo dolžnost in odgovornost do narave, do stvarstva, mi pravimo. Saj razumete. Prepoved metode frackinga v Sloveniji je neizogibna. Gre samo za to, na kakšen način bo stan slednje celovito urejeno brez negativnih retroaktivnih posledic. V tem kontekstu – naj mi predlagatelji ne zamerijo –, jaz pač bolj zaupam Ministrstvu za infrastrukturo, ki je napovedalo noveliranje Zakona o rudarstvu do konca tega leta. Ne bom zameril, če bo do začetka naslednjega leta. In bolj kot, brez zamere predlagateljem, ki so predlagali ta zakon o prepovedi pridobivanja ogljikovodikov z metodo frackinga na način, da se onemogoči pridobitev rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi. Verjamem resoluciji Evropskega parlamenta, kar spremljam že osem let. Zelo jasno je tam napisano. Tam dejansko ni, gospe in gospodje, neke administrativne prepovedi. Nekateri, ki smo živeli v nekih prejšnjih časih, tam je partija določila, koliko mleka mora imeti krava. Je tako? Prej me je gospod Cigler izzival, kje pa je Horvat iz Prekmurja, ker je molk, ne oglasi se. Res je, se opravičujem, nisem bil tukaj, ko ste me klicali. Imam namreč tudi kakšno drugo obveznost. Prvi sem za to, da se na primeren, v okviru prava Evropske unije in prava te države, prepove fracking. Ali naj še enkrat ponovim? Glejte, gospe in gospodje, kar zadeva resolucijo Evropskega parlamenta. Res bi jo bilo dobro prebrati. Pa jaz veliko teh relacij poznam, Geoenergo pa Petrol pa tako naprej – ne bom zdaj tega, ker nimamo niti dovolj časa. Ampak malo pa je treba pogledati okoli po državah. Recimo, Nemčija. Mislite, da so tamGlejte, CDU je na oblasti že kar nekaj časa, so krščanski demokrati, iste vrednote imamo in so rekli, s spremembo zakonodaje se je tam ločilo fracking na tako imenovani konvencionalni fracking, ki se izvaja na peščenjakih in je dovoljen, ter tako imenovani nekonvencionalni fracking, ki se izvaja na kamninah iz krilovca, laporja, gline in na premogovnih slojih. In je prepovedan! Hvala bogu. To je en takšen princip, seveda imamo malo drugačno geološko strukturo kot Nemci, ampak na en takšen način mi moramo zakonsko pristopiti in še enkrat fracking onemogočiti. Nisem pa za to, da politika zdaj pove: to je dovoljeno, to ni dovoljeno. Glejte mi imamo tu okoljske organizacije, neodvisne, strokovne. Najbrž malo več vejo o okolju, o varovanju okolja kot mi, politiki in naj oni povejo, kaj je dovoljeno, s kakšnimi metodami je dovoljeno posegati v okolje in kakšne metode so prepovedane. Mislim, da pa politika se ne more vsak dan zmisliti [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Naslednji dobi besedo Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej takole. Stroka si je že edina v svoji kritiki frackinga, tukaj smo si na jasnem. Glejte, kolegice in kolegi. Mi smo v tem trenutku sredi ogromne okoljske krize, ki je bistveno večja od zdravstvene krize, v kateri smo, od socialne krize, od gospodarske krize. Prva, najbolj krovna kriza, v kateri smo in s katero se moramo prioritetno soočiti je okoljska kriza. Če ni zdravega okolja, ni nič. In okoljska oziroma podnebna kriza je tista, ki jo moramo najprej in najbolj učinkovito nasloviti. V boju proti podnebnim spremembam oziroma proti podnebni krizi si vsa stroka in vse mednarodne okoljske organizacije in tudi mednarodne politične povezave, ki so se, recimo, povezale v Pariški sporazum o podnebnih spremembah, strinjajo, da je glavni korak v reševanju planeta razogljičenje oziroma zmanjšanje, znižanje ogljičnega odtisa oziroma odprava fosilnih goriv kot praktičen korak v tej smeri. Zemeljski plin, ki se pridobiva s frackingom, je fosilno gorivo. Fosilno gorivo je na način, kot ga črpajo, opredeljujejo in prodajajo kot produkt – in problem fosilnega goriva nastane, ko metan uhaja. Kot pravi stroka, prinese še hujše okoljske posledice neposredno na okolje kot kurjenje premoga. Neke civilizirane države, široka mednarodna skupnost, se je spravila leta 2015 k dogovoru, ki se mu reče Pariški sporazum. Tudi Slovenija je v mesecih po sprejetju tega sporazuma v Državnem zboru sprejela zavezo k spoštovanju smernic iz Pariškega sporazuma in potem leta 2016, mislim, da je bil potem ta zakon oziroma ta parlamentarni dogovor tudi potrjen, objavljen v Uradnem listu. Moje vprašanje predstavniku ministrstva ostaja, odgovora še nisem dobil – na kakšen način vztrajanje ali pa nekritika vsaj frackingu, ta tišina s strani Vlade, to strinjanje, tiho strinjanje s frackingom, kako gre to vštric z dogovorom, k spoštovanju katerega smo se zavezali v tej ustanovi? Torej, na kakšen način odpiranje novih front v pridobivanju fosilnih goriv pomaga k spoštovanju Pariškega sporazuma, k nižanju ogljičnega odtisa, k reševanju podnebne krize? To je moje vprašanje, ki sem vam ga naslovil, spoštovani sekretar, že pred eno uro, pa še vedno nisem dobil odgovora. Fracking je slaba ideja, podnebno slaba, in slaba za direktno, neposredno okolje v Petišovcih v Prekmurju; slaba za pitno vodo, slaba ideja za rodovitno zemljo, slaba ideja za zdravje ljudi. Dobra je edino za zaslužek te britanske korporacije. Tako s frackingom v bistvu izbiramo med zdravjem naših ljudi, med kakovostjo naše hrane in dobrobitjo kapitala. Zdaj pa, odločitev je pa seveda na strani politike. In je odločitev na strani politike!
Hvala lepa. Besedo ima Franci Kepa. Izvolite. Franci Kepa, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav kolegicam, kolegom! Ponovil bom še enkrat, da naša stranka nima nič proti, da se ne izkorišča po agresivnem pridobivanju plina, vendar nekaterih zadev ne moremo spreminjati vsakoletno. Če smo 2002 preko firme Geonergo dali koncesijo, denar pa je dala firma iz Anglije in know-how, še dve leti nazaj ste leve oziroma predsedujoča vlada, v glavnem vlada je to sprejela in ni imela zadržkov in je sprejela rudarsko strategijo in je tudi to bilo napisano in se ni nič zadrževalo oziroma negiralo tega, se ne more to spreminjati vsakoletno ali mesečno. Kje ste pa bili takrat? Na primer lansko leto, ali pa predlanskim, ali pa pet let nazaj? Ali pa – ne vem, en mesec nazaj ste dali tole noter. Zakaj pa niste dali tole eno leto nazaj ali pa pol leta nazaj? Ali pa eno leto pa pol nazaj? Kakšna je zdaj strategija? Kot da je ta vlada to sprejemala. To ni sprejemala ta vlada. Sprejemala je prejšnja vlada. Se pravi, da negirate nekaj, kar ste vi sprejemali. Se pravi po domače, da pljuvate v svojo skledo – ne? Ja no, saj se da včasih tudi spremeniti, spremeniti neko zadevo in odločitev, da se spremeni in pride nekaj, neke uzance oziroma neke spremembe, pa se spremeni. Vendarle moramo pa, če nekomu damo koncesijo, se moramo tega držati. Ta firma pridobiva okoljevarstveno soglasje, mogoče ga ne bo dobila, Arso daje to okoljevarstveno soglasje in če Arso ne bo dal okoljevarstvenega soglasja za pridobivanje teh zadev oziroma bo podal notri zadeve oziroma pogoje za izkoriščanje, pač tega ne bo. Mislim, da smo vsi za to, da smo zaradi kakšnih večjih posledic proti; proti posegu v naravo in izkoriščanje temu, vendarle se moramo pa nekaterih zadev držati in načelnosti vseeno držati. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnja še predlagateljica Nataša Sukič. Izvolite, imate besedo.
Glejte, spoštovani! Ne lokalno prebivalstvo ne občinski svet Lendave ne daje koncesije tej vladi, da še dalje vztraja na dopuščanju frackinga. Ne daje. Poglejte, kaj so poslali pred mesecem dni, kaj so sklenili v Občinskem svetu Lendava. Potem pravite, zakaj Levica ni tega prej vložila? Levica ves čas konsistentno dela na tem, poglejte historiat mojih ustnih poslanskih vprašanj, pa boste videli, da se s frackingom ukvarjam, odkar sem tukaj, v Državnem zboru. Zakaj nismo prej vložili predloga zakona? Zato ker je bil progresivni minister Leben – takrat še minister –, ki je bil tako dober minister, da nam ni bilo potrebno takega predloga zakona vlagati, ker je sam želel, se je uprl temu in je nakazal pot, da bo zaustavil fracking, zaradi česar je bil deležen groženj. Še enkrat bom ob zaključku povedala: izkušnje iz številnih držav kažejo, kako hudo onesnaženje povzroča fracking. Posledice hidravličnega drobljenja so onesnaženje podtalnice in pitne vode s strupenimi snovmi, degradacija okolja, potresni sunki ob samem hidravličnem drobljenju, kot recimo na plinskem polju v Groningenu. Zakaj omenjam Groningen? Zato ker se ves čas sprenevedate okrog razlike med peščenjaki in skrilavci, ampak v Groningenu je popolnoma identična situacija kot v Petišovcih, in tam imajo potrese in tam je nizozemska vlada odredila, da se v štirih letih mora zaustaviti fracking, dala je prehodno obdobje tem firmam, ampak je rekla – konec zgodbe. Do leta 2022 morajo zaustaviti to zgodbo. Vi bi jo pa zdajle celo odpirali in podpirali na novo, pravzaprav, glede na to, da smo pred situacijo, ko bi lahko zaprli – a ne? Povedala sem vam, ne samo pet evropskih držav, 16 jih je že, ki so v celoti ali pa delno prepovedale fracking, o tem poročajo Friends of the Earth, preberite si, katere, prej sem jih navajala, da ne bom še enkrat. Skratka, in tudi, ko je kolega Horvat omenjal, da naš zakonski predlog je neprimeren, da ni skladen z evropskim pravom. Seveda je skladen z evropskim pravom, tako kot so skladni zakoni v drugih državah, kjer so to prepovedali v Evropski uniji! Pa o čem vi govorite? In to ni res, da boste vi v vaš zakon vključili prepoved frackinga. Kolikor jaz vem, ne boste. Frackinga v vašem osnutku zaenkrat ni videti. Vi se boste lotevali drugih stvari, tega pa tam notri ne bo. In sploh tudi ti izgovori, da mi tega naj ne bi parcialno rešili. Poglejte, imamo parcialni problem, imamo ga. Petišovci so ogroženi, biosferno območje Mura je ogroženo; ja, kolega Horvat, čudno, kako se ukvarjamo s problemom Prekmurja, če že hočete namigniti, da smo drugače brezbrižni. Tudi sama sem odraščala prvih 5 let v Prekmurju, torej imam, če nič drugega, poseben sentiment in neko določeno afiniteto še posebej do Prekmurja. Ampak ne zato, ker gre za Prekmurje, če bi fracking izvajali kjerkoli drugje v Sloveniji, bi se isto obnašala, ker imam okoljsko zavest, ker se zavedam, kakšen dragoceni biser je naša narava, ki je naša država v celoti ena redkih, ki ima še tako neokrnjeno naravo. Ne moremo se takole igračkati s to danostjo, ki jo imamo. Čuvajmo jo vsi skupaj, to je naša dolžnost in ni važno, ali smo levi ali desni, ni važno, ali ste koalicija in mi opozicija. Poglejte, za ljudi tam v Petišovcih dajmo vsi skupaj nekaj narediti. Dajmo enkrat pokazati to enotnost, če je že drugače ni, in ni kljub vsem našim naporom, ko se trudimo, ko se trudimo pri protikorona paketih, da bi vam pomagali, da bi bile stvari še boljše, nas ne poslušate v ničemer. Trmasto ste za okopi; češ, kaj boste vi govorili, ki ste v opoziciji. Pa, lepo vas prosim, a je to zrela politika!? Politika je tista, ki na žalost odloča tako ali drugače o usodah, življenjih ljudi, ki lahko ljudem naredi lepo življenje ali pa jim ga zagreni. In menda ne bomo z nekim frackingom ljudem uničili, recimo, življenja, če pride do neke nesreče tamle, v imenu neke zavržne korporacije, ki si je drznila groziti ministru Lebnu zato, ker ni pristal na to, da bi oni začeli brez okoljevarstvene presoje vplivov na okolje z izvajanjem frackinga? Si predstavljate? To so želeli. Zakaj le? Vprašajte se: Zakaj le? Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, 20. 11., v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SLOVENSKI TISKOVNI AGENCIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancem s prvopodpisanim Luko Mesecem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mesecem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Violeti Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mesecem smo 27. oktobra 2020 vložili Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Pred tem predlog spremembe po skrajšanem postopku na matičnem odboru ni dobil zadostne podpore Državnega zbora. Predmet tega zakona oziroma te zakonske spremembe pa je, da se poročanje o prostovoljstvu in o nevladnih organizacijah v angleškem jeziku vključi kot del javne službe, predpisane Slovenske tiskovni agenciji. Po obstoječem zakonu je STA dolžna poročati o prostovoljskem delu in o nevladnih organizacijah, ampak le v slovenskem jeziku. Ta novela zakona pa ta del javne službe širi še na prevod v angleški jezik, torej zagotavlja obveščenost o dogajanju tudi širši mednarodni javnosti, kot je lahko tudi pomoč ambasadam in veleposlaništvom v Republiki Sloveniji. S to predlagano spremembo se avtonomne samoiniciative medijsko tudi mednarodno postavijo kot enakovredni in relevantni deležniki civilne družbe ter eden od temeljev našega družbenega organiziranja in razvoja. STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, posredovanja in arhiviranja novic o dogajanju v Republiki Sloveniji in po svetu v slovenskem jeziku s področja politike, gospodarstva, kulture, izobraževanja, zdravstva, kronike, športa, dogodkov iz sveta, znanosti, prostovoljskega dela in nevladnih organizacij, razvedrilnih in drugih vsebin. Prav tako STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku s področja politike, gospodarstva, športa, zdravstva, kulture, izobraževanja, znanosti, kronike in drugih vsebin. V okviru javne službe objavlja tudi besedila radijskih novic, prirejenih za objavo v radijskem mediju in tudi avtorsko zaščitene fotografije o najpomembnejših dogodkih. V okviru javne službe mora zagotavljati tudi vsebine o delovanju avtohtone italijanske in madžarske narodne skupnosti v Republik Sloveniji, vsebine o delovanju romske etične skupnosti, vsebine za pripadnike drugih narodnih in etničnih skupnosti, vsebine za slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za Slovence v zamejstvu in po svetu ter v okviru dnevnega angleškega servisa vsebine tudi za tujo javnost v Republiki Sloveniji. Zagotavljati mora tudi dolgoročno hrambo dokumentiranega in arhivskega gradiva, ki nastaja v okviru produkcije različnih programskih vsebin v okviru javne službe, skladno z določbami zakona, ki ureja ravnanje z arhivskim gradivom. V zakonu je izrecno določeno, da STA v okviru javne službe brezplačno razširja vsebine preko svoje spletne strani ter da so te dostopne vsem pod enakimi pogoji. Vendar zakon STA v okviru javne službe sedaj ne nalaga objavljanja novic v angleškem jeziku o prostovljskem delu in o nevladnih organizacija. O delovanju nevladnih organizacij obsežno poroča le v slovenskih medijih, ne pa tudi v angleškem, torej za mednarodno javnost, kar pa naslavljamo v predlogu tega zakona. Skratka, cilj tega zakona je zagotoviti obveščenost mednarodne javnosti o dogajanju v nevladnem sektorju v Sloveniji, o programih in projektih prostovoljstva v številnih pomembnih segmentih, na katerih aktivno delujejo, o dogodkih in aktivnostih, ki jih organizirajo, o dosežkih, uspehih in razvojnih potencialih. Zakonodajno-pravna služba je ta Predlog zakona o spremembah Zakona o Slovenski tiskovni agenciji proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, s pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika k predlogu zakona ni imela nobenih pripomb. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavnici vladi dr. Ignaciji Fridl Jarc, državni sekretarki na Ministrstvu za kulturo. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Podajam stališče Vlade glede Predloga zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Tokrat v obdobju nekaj mesecev razpravljamo o identičnem besedilu novele Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Vlada novele zakona ne podpira. Obstoječa zakonodaja omogoča, da Slovenska tiskovna agencija o vseh relevantnih dogajanjih v družbi in državi Sloveniji poroča tudi v angleškem jeziku oziroma v tako imenovanem angleškem servisu. Menimo, da 4. člena ni potrebno spreminjati z dikcijo in dodatno osmo alinejo »prostovoljsko delo in nevladne organizacije«, ker je že v obstoječem zakonu doslej dovolj široko opredeljeno, katere vsebine v okviru javne službe Slovenske tiskovne agencije Slovenska tiskovna agencija posreduje tudi v angleškem jeziku. V členu je našteta politika, gospodarstvo, šport, zdravstvo, kultura, izobraževanje, znanost in osma alineja v obstoječem zakonu tudi navaja: kronika in druge vsebine. Ta dikcija »druge vsebine« pa seveda vključuje tudi prostovoljsko delo in nevladne organizacije in seveda še marsikaj drugega. Tu smo na področju uredniške presoje in tudi uredniške avtonomije, kaj pod druge vsebine smatrajo uredniki Slovenske tiskovne agencije pri svojem delu. Verjamem, da sta novinarski izziv in profesionalnost tista, ki ženeta Slovensko tiskovno agencijo, da bo pod drugimi vsebinami ponudila tuji javnosti vso bogato dejavnost s področja nevladnih organizacij in prostovoljskega dela, za katero bodo uredniki ocenili, da bo tujo javnost zanimalo. Tuja javnost pa so veleposlaništva v Sloveniji, tuje tiskovne agencije, mediji v drugih državah, mednarodne korporacije, skratka vsi, ki jih zanima dogajanje v Sloveniji. Naše stališče torej je, da ni prav nikjer omejeno, da ne bi Slovenska tiskovna agencija tega že doslej vključevala v svoj angleški servis in to je v obravnavi identičnega zakona pred dobrim mesecem v tem državnem zboru potrdil tudi direktor Slovenske tiskovne agencije gospod Bojan Veselinovič, ki je 7. oktobra na seji Odbora za kulturo tudi dejal, da o prostovoljstvu in nevladnih organizacijah STA že sedaj poroča tudi v angleškem jeziku, ne da bi to bilo posebej normirano v zakonu. Na Vladi se zavedamo pomena prostovoljnega dela in nevladnih organizacij in STA bi naredila zelo pomemben korak, če bi v slovenščini poročala o njihovem delu iz vseh regij po Sloveniji. V predlogu zakona je omenjena vsa razvejenost nevladnih organizacij širom države, kar seveda drži, in te nevladne organizacije bogatijo našo družbo, zato bi poročanje Slovenske tiskovne agencije o njihovem delu iz vseh koncev države bila izjemno dobrodošla nadgradnja dosedanjega dela Slovenske tiskovne agencije. Torej bi moral biti na prvem mestu razmislek, kako v okviru STA ponuditi več novic iz regionalnega okolja. STA namreč postaja na tem področju vse bolj pomembna medijska hiša, posebej če vemo, da je večina slovenskega dnevnega tiska skrčila ali ukinila regionalne izdaje in kadrovsko siromašila ali ukinila dopisništva. Seveda pa lahko STA na drugi strani ob sodelovanju z lokalnimi in regionalnimi mediji na način, da si izmenjujejo vsebine in posledično niža ceno svojih storitev naročnikom na lokalni in regionalni ravni, pripomore k ohranjanju pestrosti slovenske medijske krajine. In končno, kar se tiče nevladnih organizacij s področja kulture, je potrebno omeniti spletno stran v angleščini Culture.si, ki sprotno objavlja napovednike dogodkov in druge tekste o dogajanju v kulturi širom po Sloveniji. Tudi mnoge druge nevladne organizacije, kot je, denimo, Mirovni inštitut, imajo svoje spletne strani v angleškem jeziku in kot je že bilo rečeno, STA prostovoljsko delo in nevladne organizacije vključuje v svoj angleški servis v skladu z aktualnostjo programsko avtonomno in uredniško neodvisno politiko. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Lidija divjak Mirnik bo predstavila stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, gospa državna sekretarka, kolegice, kolegi! Razširitev nabora področij, o katerih Slovenska tiskovna agencija poroča tudi v angleškem jeziku, je seveda edina sprememba, ki jo danes tukaj obravnavamo. Tako imenovani angleški servis bi po novem vključeval tudi novice o dogajanju, povezanem s prostovoljnim delom in nevladnimi organizacijami, ki jih je v Sloveniji ogromno in zelo dobro delajo. Marsikatera dela to, kar bi morala narediti država. Povedano drugače, mednarodna javnost bi tako dobila vpogled v še en drobec dogajanja v Sloveniji, kar je pravilno. Zakaj pa ne. Enega samega niti najmanjšega razloga ne vidimo za nasprotovanje taki novosti, recimo temu bogatenju poslanstva STA, ker ta opravlja javno službo. Poudarjam, javno službo; torej tisto za javnost, ne tisto za Vlado. Seveda nismo v LMŠ čisto nič presenečeni, da Vlada spremembam nasprotuje. Seveda jim nasprotuje. Nasprotuje vendar vsemu, kar medijsko ekonomijo in medijsko svobodo krepi. Oboje namreč razume kot grožnjo; grožnjo v načrtu, ki ga ima, to pa je utišanje neodvisnih medijev. Svojemu nasprotovanju tako dodajajo pojasnilo, da pripravljajo svoj zakon, ki – tako beremo – celovito obravnava položaj Slovenske tiskovne agencije. Spremembe se – navajam iz vladnega zapisa – nanašajo na ključna področja, kot oni rečejo. Prvič, od opredelitve dejavnosti, drugič, do financiranja in načel delovanja STA, tretjič, do postopka imenovanja in razrešitve članov nadzornega sveta in četrtič, odgovornega urednika. To so ključne spremembe. V Listi Marjana Šarca se prav tega bojimo; teh napovedanih celovitih sprememb, ki jih snuje SDS oziroma ta vlada. Sprememb na slabše, seveda. Na škodo javne službe, na škodo novinarske neodvisnosti in na škodo uredniške avtonomije. Tega seveda ne bomo dovolili. Enoumje je namreč tisto, kar hočete in čemur trasirate pot po vzoru vam ljube Madžarske. Vemo, kaj je tamkajšnji režim storil s slovensko oziroma s tiskovno agencijo: najprej jo je prevzel kadrovsko, nastavil ta prave urednike, to so bili seveda zvesti uredniki, in ti so prilagodili tudi vsebino. Ostalo je samo tisto, kar je bilo vladi naklonjeno, in tisto, kar je bilo prikrojeno vladajočim. Nato so novice začeli ponujati domala brezplačno vsem. Ne tvegam kaj dosti, če sploh, z napovedjo, da skuša naša vlada to ali pa nekaj zelo podobnega narediti tudi s tiskovno agencijo v Sloveniji. Potem v drugem koraku pa verjetno, recimo temu, prevzeti še ostale medije, ki so še ostali in ki poskušajo neodvisno poročati. Ne slepimo se vendar. Gre za podrejanje vseh družbenih sistemov in podsistemov v državi Sloveniji. Za to gre! Zdaj pa, kako? Zakaj bi se sicer lotila postopkov imenovanja in razrešitve članov nadzornega sveta in odgovornega urednika STA? Zakaj bi sicer v času najhujše epidemije, ki je ne zna in je ni sposobna obvladovati, zakaj bi se lotila obglavljanja RTV Slovenije oziroma rušitve generalnega direktorja nekaj mesecev pred dokončanjem mandata? Zagotovo ne zato, ker bi hotela dobro, ker bi skušala krepiti javna servisa in ker bi podpirala medijsko svobodo. Zagotovo ne. Nasprotno! Želi enoumje, želi usmerjene informacije, ne mara nastavljanja ogledala lastnemu početju, sovraži kritiko, sovraži dvom in sovraži pluralnost mnenj. Želi nadzor nad informacijami in njihovo interpretacijo. Želi zloščeno podobo cesarja, tako podobo, kot jo lahko vidimo v nekaterih – da rečem – trobilih, ki so v lasti največje vladne stranke. To želi. Zato je čas, spoštovana koalicija oziroma predvsem največja vladna stranka, da se ustavite. Čas je za vzdržnost. Čas je, da umaknete prste najmanj z medijev. Čas je, da se začnete ukvarjati z epidemijo, s posledicami zdravstvene in gospodarske krize in s preprečevanjem psihosocialne krize. Za to je čas. Ukvarjate se z ljudmi. Nehajte delati škodo tej državi. V Listi Marjana Šarca bomo seveda Predlog zakona o spremembi Zakona o STA podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci! Naj kar v uvodu povem, da bomo poslanci in poslanke Socialnih demokratov podprli predlog sklepa, da je Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji primeren za nadaljnjo obravnavo. Namen predlaganja dopolnitve zakona je, da se mednarodno javnost obvešča tudi o delu nevladnega sektorja v Sloveniji, o dogodkih nevladnih organizacij pri nas, o vsebinah, ki jih nudijo, in težavah, s katerimi se spoprijemajo pri svojem delovanju nevladne organizacije. Sedaj se v delovanje nevladnih in prostovoljskih organizacij poroča samo v slovenskem jeziku. Z dopolnitvijo drugega odstavka 4. člena obravnavanega zakona pa bi STA mednarodno javnost o delu prostovoljskih in nevladnih organizacij obveščala tudi v angleškem jeziku. Vlada je tokrat pripravila kratko mnenje, v katerem jasno pove, da predloga zakona ne podpira. Ne podpira zato, ker je že sama pripravila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, v katerem se, kot pravijo, celoviteje obravnava položaj Slovenske tiskovne agencije. V mnenje je Vlada zapisala, da gre za opozicijsko parcialno spremembo; tista Vlada, katere politične stranke in njene poslanke in poslanci so v prvem letu mandata tega sklica Državnega zbora, takrat še s položaja opozicije, v zakonodajni postopek vlagale predloge zakonov z enim ali dvema členoma – na tem mestu jih ne bom našteval, so pa dostopni za pregled na naši državnozborskih spletnih straneh – in skorajda v vsaki razpravi poudarjali, da imajo dovolj sistemskega in celostnega urejanja posameznih področij. Vendar, časi se očitno spreminjajo. Opozicijski predlog, da Slovenska tiskovna agencija o delovanju prostovoljskih in nevladnih organizacij z dolgoletno tradicijo delovanja v Sloveniji obvešča tudi mednarodno javnost v angleškem jeziku, je za to pozicijo, za to vladno večino očitno nesprejemljivo in nepotrebno. Ob nestrinjanju Vlade s predlogom sprememb ponovno ne moremo mimo vprašanja, ali se Vlada morda boji ogledala, ki ji ga nastavljajo prostovoljske in nevladne organizacije, in odseva, kateri kaže na spodkopavanje demokracije, pravne države in temeljnih človekovih pravic. Predvsem pa, ali se Vlada še vedno boji, da bi jo ob tem grajala evropska demokratična večina. Spoštovane in spoštovani! Slovenska tiskovna agencija se je v letih delovanja razvila v sodobno multimedijsko družbo, ki poleg javne službe obveščanja javnosti skrbi za informiranost večine nacionalnih in lokalnih medijev. STA si je s svojim verodostojnim delom pridobila velik ugled, zato Socialni demokrati menimo, da bi bilo prav, da svoje delo v čim večji meri predstavi tudi mednarodni javnosti, med drugim tudi glede delovanja prostovoljskih in nevladnih organizacij. Za konec naj poudarim, strah in nelagodje Vlade pred tem, da se STA okrepi, nas ne navdaja s pretiranim optimizmom, da bo koalicija pri obravnavi vladnega predloga Zakona o STA morebiti prepoznala svojo zmoto in STA le omogočila nadaljnji razvoj v mednarodnem okolju. Pri tem pa seveda ne gre samo za STA, temveč za izredno zaskrbljujoč trend vladnega ravnanja v odnosu do celotne medijske krajine v Sloveniji, ki terja vso našo pozornost in skrb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala, gospod podpredsednik. Dober dan vsem! Danes ponovno razpravljamo o noveli zakona o STA, ki naslavlja eno samo spremembo. To je eno dodatno alinejo, ki v vsebinskem smislu ne pomeni nikakršnega premikanja gora, ne prinaša drastičnih sprememb, kakor tudi ne spreminja koncepta organizacij in delovanja STA. Vse, kar se z novelo želi doseči, je to, da bi STA v prihodnje zagotavljala vsebine s področja prostovoljstva in nevladnih organizacij tudi v angleškem jeziku. Na prvi pogled se zdi zelo preprosta in neškodljiva vsebina, kar po našem mnenju tudi je, ampak razprava o predhodni noveli zakona o STA z enako vsebino je pokazala ravno nasprotno; preveč polemike in predvsem po naši oceni neutemeljenih argumentov proti. Naj ponovno spomnimo: izbor novic, o katerih naj bi STA po novem poročala tudi v angleškem jeziku, ne bi delale same nevladne organizacije ali prostovoljske organizacije, to bi, kakor za vsa ostala področja doslej, bilo v pristojnosti STA. S tem samo potrjujemo vidik legitimnosti in objektivnosti, ki ga ima STA in bi ga ohranila tudi pri podajanju informacij v angleškem jeziku o dogodkih in dosežkih slovenskega prostovoljstva in nevladnih organizacij. Ponovno poudarjamo, da imajo objave v angleškem jeziku pomembno sporočilo za vse, ki jim delovanje prostovoljstva in nevladnih organizacij lahko pomeni pozitivno uporabniško izkušnjo in priložnost za prenos dobre prakse. Vse to lahko vidimo kot promocijo slovenskega prostovoljstva ter nevladnih organizacij v tujini. Ampak, kot kaže, tega vsi ne dojemamo na enak način. Z vidika zagovarjanja demokratičnih načel in pluralnosti stališč v naši družbi s tem ni prav nič narobe. Postane pa lahko problem, če zaradi strahu pred drugačnostjo in pluralnostjo zaviramo družbeni napredek ter številne prostovoljce in nevladne organizacije, ki svoje delo opravljajo odlično, vestno, odgovorno in marsikje namesto države. Ne smemo jih oropati prihodnosti, ne smemo jim zapirati okna v svet in onemogočati povezovanje. Povezovanje na področju prostovoljstva in nevladnih organizacij pa predstavlja krepitev osnovnih civilizacijskih vrednot, mednarodno, torej v angleščini, še toliko bolj. Različne politične opcije so do zdaj zmogle premostiti neka ideološka razhajanja na številnih področjih. Prepričani smo, da bomo tudi na področju prostovoljstva in nevladnih organizacij to kmalu zmogli. Obe področji imata namreč številne pozitivne učinke na družbo in tega ne more nihče zanikati. V Strategiji razvoja nevladnih organizacij in prostovoljstva do leta 2023 smo si zastavili številne cilje. V Svetu Vlade Republike Slovenije za spodbujanje razvoja prostovoljstva, prostovoljskih in nevladnih organizacij že 10 let poteka izmenjava stališč med ministrstvi ter nevladnimi in prostovoljskimi organizacijami, sicer v vsakem mandatu različno intenzivno, pa vendar poteka. Razvoj obeh področij smo začrtali tudi leta 2011 s sprejetjem Zakona o prostovoljstvu, leta 2018 pa še z Zakonom o nevladnih organizacijah. Danes pa se ne moremo poenotiti glede ene alineje, ki za STA pomeni samo razširitev opravljene javne službe poročanja v angleškem jeziku tudi na obe področji – prostovoljstva in nevladnih organizacij. S tem bi dobili še eno učinkovito orodje, s katerim bi Slovenija še bolj večplastno utrdila svojo prepoznavnost v mednarodni skupnosti. Zato bo Poslanska skupina Stranke modernega centra predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa, dober dan. Skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mescem smo se 27. oktobra vložili Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Predmet oziroma cilj zakonske spremembe je, da se poročanje o prostovoljstvu in nevladnih organizacijah v angleškem jeziku vključi kot del javne službe, predpisane Slovenski tiskovni agenciji. STA je obvezana poročati o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah, a je po obstoječem zakonu dolžna o tem poročati le v slovenskem jeziku. Novela zakona ta del javne službe širi še na angleški jezik, torej zagotavlja obveščenost o dogajanju na področju prostovoljstva in nevladnih organizacijah v Sloveniji tudi mednarodni javnosti. S to predlagano spremembo se avtonomne samoiniciative lahko medijsko tudi mednarodno postavijo kot enakovredni in relevantni deležniki civilne družbe in eden od temeljev našega družbenega organiziranja in razvoja. Slovenska tiskovna agencija opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, posredovanja in arhiviranja novic o dogajanju v Republiki Sloveniji in po svetu. V slovenskem jeziku s področja politike, gospodarstva, kulture, izobraževanja, zdravstva, kronike, športa, dogodkov iz sveta, znanosti, prostovoljskega dela in nevladnih organizacij, razvedrilnih in drugih vsebin. Prav tako STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku s področij politike, gospodarstva, športa, zdravstva, kulture, izobraževanja, znanosti, kronike in drugih vsebin. V okviru javne službe STA objavlja tudi besedila radijskih novic, prirejenih za objavo v radijskem mediju, in avtorsko zaščitene fotografije o najpomembnejših dogodkih. STA mora v okviru javne službe zagotavljati vsebine o delovanju avtohtone italijanske in madžarske narodne skupnosti v Republiki Sloveniji, vsebine o delovanju romske etnične skupnosti, vsebine za pripadnike drugih narodnih in etničnih skupnosti v Republiki Sloveniji, vsebine za slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za Slovence v zamejstvu in po svetu ter v okviru dnevnega angleškega servisa vsebine za tujo javnost v Republiki Sloveniji. Zagotavljati mora tudi dolgoročno hrambo dokumentarnega in arhivskega gradiva, ki nastaja v okviru produkcije različnih programskih vsebin v okviru javne službe, skladno z določbami zakona, ki ureja ravnanje z arhivskim gradivom. Slovenska tiskovna agencija opravlja javno službo stalnega, celovitega, točnega in objektivnega zagotavljanja informacij o dogodkih v Republiki Sloveniji in po svetu za potrebe javnosti v Republiki Sloveniji, Slovencev po svetu in slovenskih narodnih manjšin v sosednjih državah v slovenskem jeziku ter za potrebe medijev in javnosti v Sloveniji in zunaj meja Slovenije v angleškem jeziku. Vendar zakon o STA v okviru javne službe zdaj ne nalaga objavljanja novic v angleškem jeziku o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. Cilj spremembe zakona je zagotoviti obveščenost mednarodne javnosti o dogajanju v nevladnem sektorju v Sloveniji, o programih in projektih prostovoljstva v številnih pomembnih segmentih, na katerih aktivno delujejo, o dogodkih in aktivnostih, ki jih organizirajo nevladne organizacije pri nas, o dosežkih, o uspehih in o razvojnih potencialih nevladnih organizacij. Nevladne organizacije vršijo v naši družbi zelo pomembno vlogo. Skrbijo za celo vrsto dejavnosti, ki so v javnem interesu in v javno dobro. Najbolj klasična oblika društev in nevladnih organizacij tradicionalno najbolj prisotna v Sloveniji so kulturna društva. Kulturno-umetniško povezovanje vleče svoje korenine v čas narodnega buditeljstva in oblikovanja narodne zavesti v 19. stoletju. Danes izredno razvejano in raznoliko področje družbenega koristnega delovanja prostovoljskih organizacij od gasilcev, kulturnih, športnih, okoljskih, manjšinskih in drugih interesnih združenj je težko na kratko našteti in zaobjeti. Prostovoljsko delo ni le humanitarna dejavnost, ampak zagotavlja storitve in dejavnosti, za katere bi sicer morala poskrbeti država. Združuje posameznike, ki darujejo svoj lastni čas, svoje znanje, svojo energijo za nesebično pomoč drugim. Ob tem pripomorejo k ozaveščanju splošne javnosti o raznovrstni problematiki, o rešitvah, ustvarjajo motivacijsko okolje, motivirajo in mobilizirajo ljudi k delovanju in aktivnem vključevanju ter razvoju civilnega dialoga v družbi, pripomorejo k vrednotam solidarnosti in kulturi spoštovanja. Podatki kažejo, da je večina prebivalstva Slovenije vključena v neko obliko prostovoljskega delovanja, kar je ključnega pomena za širjenje medsebojne solidarnosti, sodelovanja, soodločanja in delovanja za skupno dobro in v javno korist, zaradi česar bi poročanje Slovenske tiskovne agencije o omenjenih dejavnostih v angleškem jeziku lahko pripomoglo k širjenju pozitivnega sporočila v tujino – nekaj, kar danes še posebej potrebujemo, namreč, da je organizirana civilna družba koristna, razvojna in neobhodna za vsako demokratično družbo. Vprašanje je zelo pomembno prav v današnjem trenutku, ko so se nevladne organizacije znašle na udaru vladajoče stranke in koalicije, ki skuša nevladnike prikazati kot brezdelne prisklednike, ko se preganja svobodomiselne kulturnike, novinarje in medije, ko se kritične nevladnike meče na cesto, diskreditira in zavrača prostovoljske pobude in zanika njihov zgodovinski prispevek, zanika njihov razvojni potencial. V Levici ocenjujemo, da je v širšem družbenem interesu, da Slovenska tiskovna agencija poroča o delovanju in prizadevanjih prostovoljskih in nevladnih organizacijah tudi za mednarodni prostor. Menimo, da je celovito poročanje ne samo o političnem, temveč tudi o širšem družbenem stanju v Republiki Sloveniji ključ za ohranjanje zdrave demokracije. V Poslanski skupini Levica spremembo zakona o STA podpiramo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog Levice obravnava Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, ki širi področje javne službe STA v angleškem jeziku tudi na področje nevladnih organizacij. Enak predlog, kot ga imamo danes v obravnavi, smo zavrnili na prejšnji redni seji Državnega zbora in Nova Slovenija je konsistentna pri zagovarjanju svojih stališč. Slovenska tiskovna agencija opravlja javno službo poročanja o pomembnih temah, ustvarja, pripravlja, arhivira in posreduje povzetke novic o dogajanju v Republiki Sloveniji in po svetu. Novice se dotikajo različnih področij: politike, gospodarstva, kulture, izobraževanja, zdravstva, kronike, športa, mednarodnega dogajanja, znanosti, prostovoljskega dela in nevladnih organizacij, razvedrilnih in drugih vsebin. Večino teh tematik STA pokriva tudi v angleškem jeziku. Vprašanje pri tem predlogu Levice, ki se zastavlja, je, kako široko bomo vlogo države v primeru poročanja STA določili, saj predlog predvideva, da se prevajanje oziroma pisanje novic v angleškem jeziku širi na teme, ki sedaj niso zajete, in sicer na poročanje v angleščini o dogodkih nevladnih organizacij. Po našem mnenju poročanje o nevladnih organizacijah v angleščini ne spada med aktivnosti, za katere bi morala skrbeti država preko STA. Nevladne organizacije, ki želijo imeti svoja sporočila v angleškem jeziku, lahko za to poskrbijo same in se tako predstavijo mednarodni javnosti. Zastavlja se namreč tudi vprašanje, novice katerih nevladnih organizacij se bodo sestavljale v angleščini in katerih ne, saj smo imeli po zadnjih podatkih krovne mreže slovenskih nevladnih organizacij 31. oktobra 2020 27 tisoč 997 nevladnih organizacij, kar je 27 več, kot jih je bilo 30. septembra 2020. V zadnjih letih se število nevladnih organizacij povečuje za okrog 500 na leto. Nekatere nevladne organizacije že na razpisih dobijo dodatna sredstva za prevajanje, za oblikovanje spletnih strani in poročanje v angleščini. S podporo temu predlogu bi se iz državnega proračuna enake aktivnosti financirale dvakrat. V Novi Sloveniji - krščanskih demokratih zato predlogu Levice nasprotujemo, saj smo mnenja, da je v skladu z načelom subsidiarnosti ustrezneje, da za ta del poročanja skrbijo nevladne organizacije same. Iz proračuna namreč prejemajo tudi sredstva, ki jih lahko razporedijo tako, da same na primer urejajo svoje angleške različice spletnih strani in tako poskrbijo za obveščenost mednarodne dejavnosti o njihovih dejavnostih. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Danes ponovno obravnavamo Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, katerega cilj je zagotoviti obveščenost mednarodne javnost o dogajanju v nevladnem sektorju v Sloveniji. Zaradi odklonilnega odnosa Vlade do nevladnih organizacij, ki se je izraziteje pokazala v času sprejemanj vladnih zakonov za obvladovanje epidemije novega korona virusa, je predlog potrebne ponovne obravnave. Poslanska skupina Levica je v predlogu zakona o STA predlagala spremembo, ki širi opredelitev javne službe objavljanja in arhiviranja vsebin v angleškem jeziku o delovanju nevladnih in prostovoljnih organizacij. Vsebine v okviru javne službe STA brezplačno razširja preko svoje spletne strani in so dostopne vsem pod enakimi pogoji. Glede na dejstvo, da STA v okviru svoje javne službe že pripravlja angleške novice o vseh področjih, ki pomembno oblikujejo slovenski vsakdan, bi moralo biti mednarodno poročanje o uspehih nevladnih organizacij prav tako nekako povsem samoumevnega. Vendar ne za trenutno vlado. Kot je zapisal desni medij, Nova 24, na oblasti je Janez Janša, ki je nevladnikom rekel: stop. Razlogi večine koalicijskih poslanskih skupin za nesprejem predloga zakona so za sodobni čas sila nenavadni in ne pijejo vode. Naj vam preberem samo nekaj teh: uporaba angleškega jezika naj bi pomenila klečanje pred tujino, gre za nepotrebne dopolnitve in s tem povečano birokracijo, o aktualnih temah bi se moralo najprej osveščati slovensko javnost in še bi lahko našteval. V tej smeri razpravljajo koalicijske poslanske skupine, pri čemer se vsi dobro zavedamo, kaj je glavni in pravi razlog: Vlada želi na vsak način na vseh možnih področjih utišati vsako drugačno mišljenje, ki ji ni po godu, se znebiti nevladnih organizacij oziroma njim neljubih projektov. Ker predstavljajo nevladne organizacije enega od treh glavnih stebrov sodobne družbe, v SAB podpiramo spremembo predloga zakona, podpiramo ustvarjanje novih novic o dogajanju v Sloveniji v angleškem jeziku, ki ga zagotavlja STA. S tem se nam odpira okno v svet, skozi katerega je Slovenija del mednarodnega prostora. Prostovoljne in nevladne organizacije poskušajo s svojimi aktivnostmi olajšati trpljenje, promovirati interese revnih, zaščititi okolje, zagotoviti osnovne socialne storitve in imajo neposreden pozitiven rezultat na življenja ljudi. Prepoznavajo potrebe, katerih država sama ne zadovoljuje, so pa koristne za vse prebivalce Slovenije. V Poslanski skupini SAB se zavedamo, da je nevladni sektor v demokratičnih državah vedno bolj pomemben del družbe in celo eden izmed pokazateljev stopnje demokratične razvitosti neke države. Ne smemo dopustiti, da zaradi parcialnih interesov naša država na kateremkoli področju v razvitosti zaostaja. Predlog bomo soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališč Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana državna sekretarja, kolegice in kolegi! Manj kot mesec nazaj smo na 21. redni seji obravnavali popolnoma enak predlog novele Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Ponovno želim izpostaviti našo željo, da takšna neprimerna praksa ne bi postala stalnica v našem parlamentu. V Poslanski skupini Desus poudarjamo, da ima Slovenska tiskovna agencija primarno nalogo poročati o vseh aktualnih temah slovensko govorečemu prebivalstvu. Agencija namreč nima v imenu »mednarodna" ali »angleška«. Prav tako spada pod okrilje slovenske zakonodaje, ki določa njeno poslanstvo in delo. A kljub temu je veliko pomembnih novic prevedenih v angleščino. Argumente, ki jih je v svoji predstavitvi glede obveščanja mednarodne javnosti uporabil predlagatelj, bi lahko uporabili tudi za naslednje, največkrat govorjene tuje jezike, mandarinščina, španščina, italijanščina, tudi ruščina se najde na seznamu. Stališče, ki smo ga izoblikovali v Poslanski skupini Desus, ostaja enako: najpomembnejša naloga STA je, da o aktualnih temah najprej obvešča slovensko javnost in to nalogo opravlja odlično. Dodatno pa v sklopu zakonskih obveznosti, poročanje v angleškem jeziku, obravnava tudi kroniko in druge vsebine, kamor lahko brez težav spadajo nevladne organizacije. Prav tako bi se lahko zgodilo, da bi pri tako velikem številu nevladnih organizacij in njihovemu raznovrstnemu delu ob zakonski dikciji, kot jo je podal predlagatelj, prišlo do neenakopravne obravnave nevladnih organizacij in potencialno slabo voljo s strani posameznih organizacij. V Poslanski skupini Desus bomo še naprej pozorni na kakršnekoli želje po spremembi medijske zakonodaje. Verjamemo, da je za vsako demokratično družbo pomembno, da se politika čim manj vmešava v njihovo temeljno poslanstvo. Kot že pri prvem poskusu kratke javne obravnave tako imenovanega medijskega trojčka bomo še naprej zahtevali daljšo javno razpravo pri vsem novelah medijske zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Danes obravnavani zakon je predlagatelj Levica že vložil ali vložila v zakonodajni postopek, in sicer 8. julija 2020. Po zavrnitvi predloga zakona na matičnem delovnem telesu dne 8. oktobra 2020 sedaj prvotni predlagatelj še z ostalimi opozicijskimi strankami vlaga enak predlog zakona. Sprašujemo se, kaj je narobe s to gospodo iz Levice. Na Odbor za kulturo je vsem poznano dogajanje in glasovanje. Imate predsednico odbora, ki je v oktobru izpeljala glasovanje, tako kakor ga pač je. Dobili ste jasen odgovor, da zadeva ne bo potrjena. V roku enega meseca pa je samooklicana Koalicija ustavnega loka ponovno vlaga enak zakon. S tem se dejansko povzroča škoda tako demokraciji kakor pravni državi. Gre za eklatantno izigravanje zakonodajnega postopka in pomanjkljivo ureditev v Poslovniku Državnega zbora, saj po našem mnenju zakon, ki ni bil potrjen na odboru, se v istem mandatu ne bi smel ponovno vložiti v obravnavo. Preko pomanjkljive ureditve želite na silo doseči neko razpravo, ko že imate jasen odgovor, da je zadeva že enkrat padla. O vsebini zakona smo že razpravljali na matičnem delovnem telesu in s tem izčrpali vsebinske teme. V tem kriznem obdobju se Koalicija ustavnega loka ukvarja s spremembo o tem, da naj bi STA opravljala javno službo o poročanju o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku na področju prostovoljskega dela in nevladnih organizacij. Popoln absurd! Imamo zdravstveno krizo, kateri bo sledila gospodarska kriza, sedaj pa govorimo o nevladnikih. Takšno zlorabo poslovnika bi morali kaznovati. Spremembe v tej smeri niso potrebne, saj že sedaj zakon v 4. členu določa poročanje o drugih vsebinah. Pod te vsebine spadajo tudi nevladne organizacije. Menimo tudi, da poročanje v angleškem jeziku je nepotrebno, saj slovenski jezik je uradni jezik v Evropski uniji in enakovreden vsem preostalim jezikom v Evropi. Uporaba angleškega jezika je ponovno klečanje pred tujino. Gre za Slovensko tiskovno agencijo in ta naj poroča v slovenščini. V družbi bi morali biti ponosni na slovensko kulturo in na bogat slovenski jezik, ki je del le-te. Po drugi strani pa si ne znamo razložiti, zakaj se ponovno odpirajo teme z nevladniki. V naši državi je registriranih nekaj manj kot 28 tisoč nevladnih organizacij. Takšno število te družbene sfere je občutno previsoko, oziraje se na velikost naše države. Te organizacije dobivajo vsako leto ogromno denarja od države in s tem denarjem navsezadnje tudi sami poskrbijo, da so njihove dejavnosti primerno prevedene v druge jezike. Iz tega razloga ne vidimo nobene nuje po dopolnitvah zakona. Največji problem pa so seveda naravovarstveniki. Ti so proti vsemu novemu in proti razvoju gospodarstva, ki pa je nujno za delovanje države. Na tem mestu nas prav zanima, kako bodo nevladniki, okoljevarstveniki pomagali gospodarstvu po koncu zdravstvene krize. Pretekli mesec smo imeli problem z odločnim nasprotovanjem nevladnikov pri obetajoči se gradnji hidroelektrarne na Savi. Vemo, da energetske oskrbe dolgoročno nimamo rešene, zato je treba poiskati nove vire pridobivanja električne energije. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke se zavzemamo za gradnjo hidroelektrarn na reki Muri na podoben način, kot je to urejeno v Avstriji. Gre za čisto energijo, pridobljeno iz obnovljivih virov. Takšni projekti so dobri za celotno državo in jih bomo po končanju krize potrebovali za zagon gospodarstva. Naravovarstveniki s prijavo udeležbe v raznovrstnih upravnih postopkih zavirajo normalno delovanje gospodarstva. V večini primerov se delovanje naravovarstvenikov izkaže za nepotrebno. Navsezadnje to niso naravovarstveniki, temveč osebe, ki se prijavijo v te postopke z namenom pridobitve nekaterih lastnih koristi. Poznamo več primerov, ko so bili posamezniki v medijih zelo glasni in grajali umestitve raznovrstnih objektov v prostor, nato pa so naenkrat izginili. Vlada je podala mnenje, da je obravnavani zakon uredila celostno, ki je bil med 9. 7. in 5. 9. 2020 v javni obravnavi. Takšne vsebine spremembe zakona in način, ki so si ga izbrali predlagatelji, strogo obsojamo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvolite.
Spoštovana državna sekretarka, spoštovani gospod Miro Petek, kolegice, kolegi! Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke o STA. Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, agenciji v okviru javne službe, nalaga objavljanje novic v angleškem jeziku o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. Zakon o Slovenski tiskovni agenciji v 4. členu določa dejavnosti agencije. Tako Slovenska tiskovna agencija opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic, ki vsebujejo ključne, najbolj bistvene podatke o dogodku, o dogajanju v Republiki Sloveniji in po svetu v slovenskem jeziku z naslednjih področij: politika, gospodarstvo, kultura, izobraževanje, zdravstvo, kronika, šport, dogodki iz sveta, znanost, prostovoljsko delo in nevladne organizacije in pa razvedrilne in druge vsebine. V drugem odstavku istega člena zakona določa, da Slovenska tiskovna agencija opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic, ki vsebujejo ključne najbolj bistvene podatke o dogodku, o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku, ter našteje nekaj področij, o katerih poroča v angleškem jeziku, ostale pa povzame z izrazom »druge vsebine«. Predlagatelj – stranka Levica – je vložil v zakonodajni postopek dopolnitev zakona, v katerem decidirano izpostavi tudi prevode poročanj o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. V Slovenski demokratski stranki menimo, da obstoječi zakon že zagotavlja možnost, da se prevajajo prav vsa področja, o katerih Slovenska tiskovna agencija poroča, zato ni potrebe za dopolnitev obstoječega zakona. Nasprotno. Menimo, da gre za nepotrebne dopolnitve in s tem povečano birokracijo. V Sloveniji je na desettisoče predpisov, zakonov, pravilnikov in uredb, ki s svojo številčnostjo vedno ne povečujejo varnosti in udobja državljanov in državljank, temveč jim zaradi nastale nepreglednosti včasih celo otežujejo življenje. Iz koalicijske pogodbe izhaja in vidimo lahko, da se Vlada Republike Slovenije trudi izpeljati svojo obvezo o debirokratizaciji, kar podpiramo, in v tem duhu menimo, da je bolj potrebno usmeriti moči v rešitve in zakonske podlage, ki ustvarjajo nove možnosti državljanom in državljankam za boljše življenje. Zato predloga predlagatelja v Poslanski skupini SDS ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Za besedo je zaprosila predlagateljica, Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa. Pozorno sem poslušala stališče Vlade kakor tudi vseh poslanskih skupin. Najprej naj povem, da predstavnik Slovenske nacionalne stranke bi nas kar kaznoval, ker smo izkoristili pač poslovniško možnost in smo ta predlog zakona še enkrat vložili. Zelo zaskrbljujoče. Pač, poslovnik spoštujemo, dajte ga tudi vi ali pa ga spremenite. Vlada ne podpira našega predloga, govorite pa o uredniški avtonomiji, v isti sapi pa govorite, da bi bilo fino, da ima STA več novic z regionalnega področja in tako naprej. Tudi v Novi Sloveniji pravijo, ja kako široko bomo pa dovolili novice, katerih nevladnikov bodo predstavljali in katerih ne. Poglejte, STA je neodvisna in visoko profesionalna institucija in mislim, da moramo avtonomijo zagotoviti tako seveda javni RTV kot STA, s čimer se seveda ta skrajno desna vlada ne strinja. Kar je treba poudariti, je to, da v Sloveniji imamo zelo dolgo tradicijo prostovoljstva in da imamo kar 240 tisoč prostovoljcev, ki so skupaj opravili, imam podatek za leto 2018, kar 10 milijonov ur prostovoljnega dela. 10 milijonov! To je nekaj, o čemer bi morali govoriti in tudi obveščati mednarodno javnost. Zakaj ravno zdaj med covidom pravite? Tudi prostovoljci, humanitarci in drugi ogromno delo opravljajo ravno zdaj in opravljajo ogromno dela, ki bi ga drugače morala država opravljati, in delajo vsi brez izjeme v javnem interesu in tudi v javno dobro. Veste, vsi ti prostovoljci in kulturne organizacije segajo tam v 19. stoletje, v čas narodnega buditeljstva, na kar bi res morali biti ponosni. In vsi ti njihovi nasledniki na področju kulture zdaj dosegajo res velike mednarodne uspehe. Naj ne pozabimo na prostovoljno gasilstvo, ki ima izjemno in večstoletno tradicijo in zagotavlja tudi cel kup varnosti v lokalnih skupnostih. To so stvari, ki so zelo pomembne za povezovanje podeželja, kakor tudi odtehtajo marsikaj za nek minimalen finančni vložek, ki ga radi očitate, odtehtajo ogromno. In rešujejo življenja. Da ne govorim o športnih društvih, ki pomagajo predvsem lokalnemu prebivalstvu, na podeželju, na geografsko zapostavljenih območjih, da se ohranja, bi rekli, zdrav duh v zdravem telesu, in druženje. Takih društev imamo blizu 3 tisoč in imamo vključenih blizu 200 tisoč posameznikov v te programe. Nekatere strašno motijo okoljevarstveniki, zato ker kakšno umazano industrijo in kakšen projekt vendarle organizirano ustavijo. Vendar spomnimo se na Ekologe brez meja, ki so leta 2012 uspeli združiti kar 14 odstotkov celotnega prebivalstva v eni največjih akcij Očistimo Slovenijo. To je bil takrat rekord med vsemi akcijami in tudi to so stvari, o katerih bi bilo dobro, da izve mednarodna javnost. Kajti veste, vse druge agencije, tuje agencije povzemajo novice ravno po naši STA in ravno zato, ker je centralna služba, je pomembna. In ne pozabite, slovenščina je sicer uradni jezik Evropske unije, vendar smo del Evrope in imamo tukaj ogromno predstavnikov tujih firm, mednarodnih organizacij in tako naprej, ki bi jim s tem zelo olajšali. Prostovoljno delo ni samo humanitarna dejavnost, ampak pomaga tudi k decentralizaciji. Slovenija ni samo Ljubljana in te prostovoljne organizacije so še bolj razvejane na podeželju kot v sami Ljubljani. Skratka, za vsebino javne službe je pomembno, da je brezplačna in da je vsem dostopna pod enakimi pogoji. Rada bi vas pa opozorila na nekaj, na predstavitvi predloga v Državnem svetu je predstavnik Ministrstva za kulturo izjavil, da se ministrstvo načeloma strinja z vsebino predloga, opozarja pa na časovno smiselnost spreminjanja, češ da je v postopku vladni predlog sprememb dopolnitev zakona STA, ki bi vključil tudi predlagano vsebino tudi na področje nevladnih in prostovoljskih organizacij. Vendar vas moram opozoriti na neskladje med izrečenim s strani predstavnika kulturnega ministrstva in dejanskim predlogom vladnega zakona, po katerem vse novice v angleškem jeziku ne bi bile več del javnega servisa, ampak bi njihova objava v angleškem jeziku postala v celoti tržna dejavnost. In za to torej gre. Mi se zavzemamo za javni servis, dobro delujoč, in vi seveda za privatizacijo vseh delov javnih servisov, kajti javni servis naj bi delal v dobro vseh državljanov in ne za zasebni interes. Toliko za začetek, pa se bom še vmes oglasila, zdaj pa puščam še kaj minutaže drugim, hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev o predlogu zakona. Zdaj glede na to, da je kar nekaj sprememb in tudi odjav, bom nekaj tistih prvih razpravljavcev prebral: Dušan Šiško, Jani Möderndorfer, Janja Sluga, Nataša Sukič, Primož Siter. Kolega Dušana Šiška ne vidim, zato dajem besedo kolegu Janiju Möderndorferju. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Verjamem, da so nekateri že siti teh razprav, ampak, veste, za tovrstne razprave in za tovrstne zakonodajne postopke si je pravzaprav Vlada, če ne njen predsednik sam kriv, ker vsak dan poskrbi in producira v bistvu skrb, da je treba biti še bolj pozoren na temo, ki jo obravnavamo. Danes smo slišali v samem uvodu predvsem kritiko v smeri, češ, enkrat smo ta zakon že obravnavali, zakaj moramo zdaj še enkrat obravnavati. Mi imamo prakso, parlamentarno prakso – in to koalicija oziroma SDS, ki je mojster med mojstri, kar se tega tiče, zelo dobro pozna, permanentno so vlagali zakone, ene in iste in smo jih žvečili do nezavesti. Tega jim pravzaprav nikoli nisem niti zameril, nikoli, danes pa slišim, da bi eni še kaznovalno politiko uvedli, kar se tega tiče. Poslovnik je tu jasen, zelo jasen: kakšen je postopek, kaj se mora zgoditi, da se zadeva odloži in kako poteka. In koalicija, glede na to, da je poslovnik zelo, zelo, zelo, zelo prijazen koaliciji, ima pravzaprav zelo veliko moči, da na začetku že zaustavlja postopke, tako kot je treba. Tisto, kar se mi zdi pa nujno potrebno povedati zraven ob tem samem uvodu, je pa še to, da je to samo en delček pričakovanega zaradi tega, ker v resnici veste, da v celoti ni problem samo v STA, ampak je problem v vseh medijih, ki se jih ta vlada loteva zelo sistematično. Naj z eno prispodobo povem, kako pravzaprav Vlada vidi ta problem, zato ga bom tudi potem navezal na samo problematiko, ki jo omenjamo znotraj samega zakona in predloga po tej sami spremembi. To pa je – vsi veste in se spomnite –, da ko smo se osamosvajali in je agresor, beri JLA, napadal Slovenijo, je izbral tri glavne tarče najprej, kaj mora zavzeti. Ena od treh so bili seveda pretvorniki, ki jih je bilo treba sesuti zaradi tega, da ne bi obveščanje potekalo in da bi lahko bistveno lažje manipulirali s samo komunikacijo. To je ena od veščin vojaškega delovanja, ko pravzaprav na nek način v bistvu zelo hitro lahko prodiraš v področje in zavzameš državo. Nekaj podobnega se dogaja v vojni, nekaj podobnega se dogaja pri državnih udarih. Kaj se zgodi najprej? Seveda vojska, ki naredi državni udar, najprej zasede nacionalno televizijo ali pa najmočnejši medij, če nimajo nacionalne televizije. To je nujno in potem seveda sledi vse ostalo, kar se seveda dela. Zelo nekorekten bi bil, če bi rekel, da Janez Janša napada in torpedira to, kar je počela JLA, ker tega ne dela. Ampak v prenesenem jeziku dela pa ravno to: oblikuje medije po svoji meri. In to je v bistvu tisto glavno sporočilo, ki se ga mi vsi tu notri zavedamo. Seveda bomo danes govorili zgolj o eni določbi angleškega jezika, ki ga bom zelo jasno in natančno definiral, v čem je pravzaprav problem. Enega smo danes slišali. Zagotovo je tržna dejavnost tisto, kar je ena od strategij, kako oslabiti STA, zato ker vsi vemo, da ko bodo zmanjšana sredstva in sredstva se bodo zmanjšala, če bo ta vlada še naprej funkcionirala – seveda preko procesa spremembe zakona, nadzornega sveta, vodstva in potem je seveda na koncu jasno, kaj sledi. Temu se reče, da je treba združevati notranje stroške, bremena in ti stroški, ki so preveliki in ki jih STA ne bo prenesla, in to so zagotovo prevodi in dela v angleškem jeziku, bodo prvi, ki bodo leteli ven. Prvi! Druga stvar. Res ne razumem, česa se pravzaprav toliko bojimo. Česa? Jaz sem danes slišal par debelih neumnosti, češ da je to klečanje slovenskega jezika pred tujci. Če bi bilo temu res tako, če bi bilo res temu tako, potem bi vsi naši politiki govorili slovensko v EU ali kjerkoli drugje. Pa temu ni tako zaradi tega, ker obstajajo neki dogovori, zato ker obstajajo neka pravila, neko diplomatsko obnašanje, neke uzance, nenapisani, bom rekel, odnosi in ne nazadnje je danes eden cel rekel, da gre za uradni jezik v EU. Ja, v organih EU, ne pa v medijih! Lepo vas prosim! To nikjer v EU ni. A ste že videli v francoskem časopisu prevod v slovenski jezik, zato da ga bodo vsi razumeli? Na BBC, še tisto malo, kar je od slovenskega jezika ostalo, kar so imeli v rajnki Jugoslaviji, praktično danes sploh ni ne duha ne sluha. In to je tisto, kar je problematično. Zdaj pa seveda bistvo. Zakaj je tudi sporen angleški jezik? Zadnje pismo, ki je romalo in ob katerem zdaj že dva dni vsi premlevamo in so teorije zarote in ne vem kaj še vse. Včeraj je bila simpatična kolegica, naša bivša poslanka in zdajšnja evropska poslanka Romana Tomc, ko je govorila v Odmevih in potem sem jo še gledal na komercialni televiziji, kjer je odgovorila in je krčevito trikrat, štirikrat je omenila, da ne, mi smo za vladavino prava, mi smo za vladavino prava, mi smo res za vladavino prava! Pred sabo imam en priročnik, ki je bil narejen točno za politike v EU. Ni slovenskega izvora in ni ga naredil Mirovni inštitut, ker bi drugače nekaterim lasje pokonci skočili, če bi to bilo na Mirovnem inštitutu narejeno. Bil je narejen v bistvu v Haaškem inštitutu za internacionalizacijo prava leta 2012. Noben se ni resno ukvarjal z vladavino prava v smislu današnjega problema, o katerem danes toliko govorimo. Zakaj omenjam vladavino prava in kaj ima to zveze s STA in s tem zakonom? Zaradi tega, ker se v tej brošuri tudi govori, da eden od okvirjev – in to je tisto, kar je nujno potrebno vedeti vsakemu politiku, še posebej pa izvršni oblasti, vladi, da mora zato, ker ima absolutno moč nad državljani, nad civilnim pravom v smislu, ker je močnejša zaradi svoje pozicije in statusa, ki ga ima in ne nazadnje tudi budžeta, s katerim razpolaga, in se lahko po sodnih vejah bori od tu do večnosti in bodo vsi prej zaradi tega, ker tega denarja nimajo, pokleknili, mora biti izredno ponižna. Pazite, izredno ponižna! In mora biti samoomejevalna. En razdelek v tej brošuri govori seveda tudi o odnosu tako do civilne družbe, odnosu do zasebne lastnine in odnosu do medijev in drugih vej oblasti. Ko sem omenil medije, seveda govorimo tudi predvsem o medijih, kjer ima vlada, izvršna veja oblasti, neposredno izvršilno moč – moč kot ustanovitelj in moč preko zakonodajne poti, kjer v bistvu diktira in polaga v bistvu temelje in pravila igre, smernice, kako bo ta medij funkcioniral. Če se vrnem na to pismo. Zakaj se vračam na to pismo? Ni slučaj, če ste bili pozorni, ko je v bistvu omenjal notri tudi nevladni sektor, je dva dni pred tem tukaj za to govornico omenil, kako bo ta mehanizem deloval v Evropi, da ne dolgovezim, ker ga vsi poznate in vas s tem ne bom moril, in reče en primer. Recimo, na Nizozemskem bodo delali obvoznico in potem je to seveda jasno, ker bo večinsko sprejeta v tej državi, bo nek mirovni inštitut se na to pritožil. Mirovni inštitut je pripeljal noter. Lepo vas prosi, Mirovni inštitut ima toliko dela, da se nima časa ukvarjati z Nizozemsko, sploh pa ne z Nizozemsko, ki ima te stvar bistveno bolj urejene, kot jih imamo mi v Sloveniji. In če bo samo v Sloveniji se ukvarjal s problematiko in z reševanjem in s pogledom in odnosom do človekovih pravic in ostalih odprtih vprašanj in če bo samo na 10 procentov teh problemov opozoril, je svojo domačo nalogo opravili. Zakaj Mirovni inštitut? Nisem noben branitelj Mirovnega inštituta, ker se znajo sami zelo dobro in kvalitetno zagovarjati in upravičevati s svojimi rezultati dela, ampak problem je, ker če gremo na STA – seveda govorimo o nevladnem sektorju in Mirovni inštitut je tudi del nevladnega sektorja; tistega nevladnega sektorja, ki gre zelo v nos in v ušesa tej izvršni veji oblasti. Seveda, če hočeš omejiti informacije o tem, kaj dela nevladni sektor, najprej, kar lahko subtilno, z mehkimi prijemi narediš, je, da rečeš, ne boš tega delal v angleškem jeziku. Danes tisti, ki ste zagovorniki, da te spremembe ne potrebujemo, ste rekli naslednjo stvar – to je danes predstavnica ministrstva zelo jasno povedala –, saj je danes v zakonu tako zapisano, da je več kot jasno, da pravzaprav lahko vse te vsebine se že danes prevajajo in zato ni potrebno posebej določati, da je to treba narediti. Zdaj vam bom tako povedal. Če bi to bilo res vse tako jasno, in dokler je ta medij zelo neodvisen in dokler nima finančnih okvirov takšnih, kot si jih nekateri želijo, potem je to res neodvisna institucija in lahko sama določa pravila igre. Tisti trenutek, ko boste spremenili nadzorni svet, tisti trenutek, ko boste spremenili vodstvo, in tisti trenutek, ko boste postavili, da so te materije tudi tržna dejavnost, tisti trenutek bo te zgodbe konec. In to seveda si nekdo zelo želi. Verjemite mi, da če se hočeš temu izogniti in če vi trdite, da temu ni tako, potem naj vas ne bo strah, če se ta besedica doda. Naj vas ne bo strah, ker vas nima biti kaj strah, ker vi itak pravite, da se to že danes dela – ne? Torej v čem je pravzaprav problem? Zdaj pa z vidika prakse, kaj smo že počeli v zakonodajni veji oblasti in izvršni veji oblasti? Kadar smo videli in sprejeli in smo bili prepričani, da je v zakonu zapisano tako, da je vsem vse jasno, tako kot je bilo danes predstavljeno, smo kasneje v praksi ugotovili, da temu ni tako. Vam naštejem nekaj primerov. Sedaj se ukvarjamo s tem, ali bomo vpisali slovenski znakovni jezik v ustavo ali ne. Ampak slovenski znakovni jezik v tej državi ima že svoj zakon. Veste, zakaj ga vpisujemo v ustavo? Zaradi tega, ker mora dobiti ustavni status in ustavno kategorijo moči v tej državi, ker drugače se ne da enih postopkov izpeljati. Zaradi tega ker si vsak po svoje razlaga. Drugi primer. Imamo zakon ZDIAS, ki zelo jasno govori, kateri dokumenti na katerih vejah oblasti so javni in dostopni. Smo imeli sedaj pred kratkim na MV veliko polemiko okoli Vrhovnega sodišča in njegovega odločitve, da sklepi sodišča niso več javni. In potem smo se prerekali, kaj kdo kako kaj razume. Kaj se je zgodilo? Še več! V dokumentu, v obrazložitvi sklepa sodišča je zelo jasno pisalo, da so oni ugotavljali, kakšen je bil namen zakonodajne veje oblasti. Si predstavljate?! Oni so odločili, da bodo povedali, kaj je zakonodajalec res mislim. O tem, kaj je zakonodajalec mislil, lahko govori samo zakonodajalec. Jaz imam dostikrat probleme že, ko izvršna veja oblasti razlaga, kaj je zakonodajalec mislil, ker po svoje dostikrat raztolmači. Dostikrat se znajdemo na tem parketu. Zato je to tako nujno potrebno zapisati v tem zakonu, zato da kasneje ne bo nobenih dilem. Še več. S to spremembo in z obrazložitvijo bo kasneje, če se bo kdorkoli pritožil in zahteval sodni spor ali pa celo ustavno presojo, bomo lahko videli v postopku, kako je tekla zakonodajna oblasti oziroma kako je odločala v tem procesu, da bomo jasno vedeli, kakšna je bila intenca in namera zakonodajalca pri tej spremembi. Zato potrebujemo to spremembo! Ne morem in ne morem se zgubiti tega občutka, da v resnici imamo svojevrstni medijski madžarizem, ki je na pohodu. Ta medijski madžarizem je zastrašujoč. Ali veste, zakaj zastrašujoč? Zaradi tega, ker je to tam trajalo 10 let in ki ga danes že kar nekaj knjig opisuje, strokovnjaki opisujejo in celo predavajo na fakultetah kot šolski primer, česa se ne sme delati. Mi smo pa na dobri poti, da se točno to zgodi. In bolj ko govorimo, bolj ko se o tem pogovarjamo, bolj ko polemiziramo o tem problemu, bolj postaja to, kot da je to normalno in da mora iti v to smer. Oprostite, za mene je to zastrašujoče! Še enkrat tukaj sprašujem, in tukaj sprašujem predvsem Vlado, česa vas je tako strah pri tej spremembi v tem zakonu. Česa? Povejte mi z argumenti. Čisto konkretno, da si bom znal razlagati, predvsem da si bomo državljani znali razlagati. Ker veste, argument, da smo mi v Sloveniji in da bomo pisali samo slovensko, to ni. Ker če bi temu res bilo tako, potem ne vem, zakaj imate na Vladi angleške prevode vseh svojih predstavitvenih strani in tako naprej, tudi določene dokumente. To ne zdrži ene resne debate, ene resne presoje. Kdo vse spremlja to? Oprostite, kadarkoli boste resne medije v tujini gledali in jih spremljali, boste videli, da v glavnem povzemajo agencijske izjave in novice, ki jih povzemajo, ampak povzemajo tiste novice, ki jih razumejo. Ne prevajajo oni iz slovenskega jezika v angleški jezik. Žal ne gre to tako. Novica se plasira in ne nazadnje namen je, da več kot bodo uporabljali novic iz STA, bolj je tudi smisel in poslanstvo STA tudi upravičen. In kar je bolj pomembno od tega, dobi lahko tudi na ratingu takšna agencija in kar je še bolj pomembno, v bistvu je upravičila svoj obstoj. To, da pa postane agencija trobilo vlade, oprostite, če je bil pa to osnovni namen ustanovitve agencije, kot si ga nekateri predstavljate, in da bomo postali ena provincionalna lokalna agencija, ki se bo ukvarjala samo še s slovenskimi vprašanji, oprostite, to je naravnost smešno. To je naravnost smešno. Seveda se lahko Vlada in predstavniki Vlade tudi vprašajo, zakaj je sploh nastal tak predlog in zakaj se ga kar naprej vlaga. Veste, kolikokrat je bil vložen zakon o nezdružljivosti županske in poslanske funkcije in obravnavan v državnem zboru? Šestkrat, preden je svanulo nekomu, da mogoče pa to res ne gre skupaj in imamo, hvala bogu, danes ti dve funkciji ločeni. Tako podobno velja za marsikatere akte, ki smo jih obravnavali v Državnem zboru. Ponovno, ponovno, ponovno, dokler se ni prijelo. Legitimna je pravica, ko nekateri razlagate, da takšna obravnava ni potrebna. Legitimna. Zakaj pa ne? Jaz nimam nikoli nič proti, če nekdo drugače misli. Ampak v nasprotnem primeru pričakujem, ne, da mi nekdo kot užaljen otrok reče, da ne, to pa ne, ampak potrebujem argument. Argument pa ni klečanje slovenskega jezika pred tujino, argument ni, da nekdo reče, saj se to že danes razume, da je v zakonu vse jasno in zapisano in razumljivo in da je to v bistvu obče sprejeto. In tudi argument ni, da smo to že enkrat obravnavali. Povejte mi res konkreten argument. Lahko tudi priznate, saj ni noben problem. Orban je priznal, kaj hoče doseči, in je to dosegel in mu ni nič narodno. Samo morate povedati, da bomo vedeli, da bomo iskreni. Upam, da smo iskreni v tem državnem zboru. Povejte, mi želimo disciplinirati STA. Mi ne želimo spraviti slovenski jezik na kolena, ampak STA spraviti na kolena. To je problem te družbe in te, predvsem, vlade. Zakonodajno-pravna služba je svoje povedala; jasno, nima nobenih resnih zadržkov okoli tega vprašanja. Ima pa Vlada. Da ne bom nekorekten, veste, ni problem samo v Mirovnem inštitutu. problem je v vseh organizacijah nevladnega sektorja. Še kako želijo tudi pokazati in povedati in opozoriti na določene probleme, ki se dogajajo v Sloveniji, in ne nazadnje ne samo na probleme, tudi na rezultate, dosežke in uspehe. To je ključ. Veste, ne vem, kdo je, ne vem, kje sem to slišal, ali na Twitterju ali kje sem prebral, da smo z včerajšnjim pismom predsednika Vlade uničili blagovno znamko I feel Slovenia. Ne vem kje, niti se ne spomnim, ker sploh več ne registriram, kje kdo kaj piše. Ampak veste, STA je tudi glasnik Slovencev, slovenstva, slovenske države v mednarodnem prostoru. In to zelo velik. Seveda pa potrebuje za to osnovno vsebino, če hoče biti glasnik. To pa so v bistvu slovenski uspehi in slovensko poročanje o slovenskem dogajanju. Nevladni sektor je eden največjih sektorjev. Jaz seveda vem, da nekateri moji kolegi, predvsem iz SDS, govorijo, da so nevladne organizacije pijavke, zapravljivci davkoplačevalskega denarja, nekdo, ki je nebodigatreba in tako naprej. Tega seveda nikoli ne rečejo tistim nevladnim organizacijam, za katere seveda si niti ne upajo tega reči. Rečem, ne vem, Karitas, Rdeči križ, recimo, ZPM ali pa kaj podobnega. Zato, ker je vsakemu Slovencu več ali manj jasno, kaj te nevladne organizacije počnejo. Tudi res je, da te nevladne organizacije dobijo izdatno žlico denarja za to, da lahko delajo. Zelo malo Slovencev ve, da v resnici Karitas in Rdeči križ dobita 2 milijona evrov denarja samo za razdeljevanje hrane. To ni samo od prispevkov Slovencev, ampak je iz davkoplačevalskega denarja direktno financirano. Tako je tudi prav in nič ni narobe to. Ampak treba je tudi vedeti in zato STA mora poročati o nevladnem sektorju, kaj počne tudi z vsem ostalim denarjem, o katerih marsikdo daje klofute in kritike, kako so v bistvu nepotrebne nevladne organizacije. Imamo prostovoljce na različnih nivojih. Praktično si upam trditi, da ni slovenske družine, kjer ne bi bil eden od članov družine nekje prostovoljec. V takšni ali drugačni obliki. Od gasilcev, do bom rekel, humanitarnih in dobrovoljnih organizacij, skratka od športnikov do raznih umetnikov, kulturnikov. Skratka, zagotovo če bi našteval, bi lahko zdaj našteval vsaj deset minut in bi še kakšnega spustil. Ampak, veste, mi imamo problem, ker dostikrat iščemo in mislimo, da je vse dobro, kar je v tujini, imamo pa tukaj doma zelo bogate in dobre in kvalitetne nevladne organizacije. In veste, kaj se zgodi? Da morajo te organizacije iti v tujino in jih potem v tujini hvalijo in šele ko dobijo v tujini priznanje, jih mogoče nekdo omeni, da so pa mogoče celo top na določenih področjih. To je žalost, ki jo imamo mi v tem državnem zboru. O tem bi se morali mi resno pogovarjati. Ena taka majhna sprememba naredi ogromno v korist nevladnemu sektorju. Ogromno. Potem se pa zgodi, da ena nevladna organizacija, ki ima v svojem poslanstvu varovanje človekovih pravic in ker poroča o nekih določenih stvareh, ki jih vlada zagotovo dela nezakonito in potem kar naenkrat postanejo to zajedalci slovenske družbe. In potem se oglasi naš kolega, en in isti, sploh ne rabim povedati, pa vsi v dvorani veste, kdo to je, ki reče, da damo milijardo za te nevladne organizacije in da zapravljamo denar, namesto da bi poskrbeli – to pa je ta znani populizem, kjer potem pademo na izpitu –, namesto da bi skrbeli za slovenske otroke, za slovenske družine, za slovenski prag revščine in podobne neumnosti. To je v bistvu igra, manipulacija in to so laži. Zato potrebujemo Slovensko tiskovno agencijo, ki bo ponesla ta ugled nevladnega sektorja tudi v angleškem jeziku in ne nazadnje tudi poročala o uspehih ali o kršitvah – oboje – v slovenskem prostoru. Ker hvala bogu, sedma veja oblasti, oprostite, je že ničkolikokrat preprečila katerikoli izvršni oblasti marsikatero neumnost. Mi sicer rečemo neumnost, ampak nekateri pa rečejo lasten uspešen projekt. Lepo vas prosim, predvsem predstavniki Vlade, zaustavite konje z medijsko madžarizacijo!
Hvala lepa. Besedo bo dobila Janja Sluga, za njo pa Nataša Sukič. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Meni je v resnici nepojmljivo in neverjetno, da se pogovarjamo sploh o tej stvari, da sploh dvomimo v to, ali je to potrebno ali ni potrebno. Da se v bistvu v prvi rundi zadeva ni sprejela in potrdila, ker mislim, da je v našem skupnem interesu, da se to zgodi, in da imamo danes zopet na mizi in da si celo nekdo dovoli očitati, zakaj je to zopet na mizi. In da po nekaterih razlagah nekaterih do konca mandata tega ne bi smeli niti vlagati. To je meni nepojmljivo. Pozorno sem poslušala ponovno izvajanje predstavnice ministrstva in v resnici se moram tu pri svojih ugotovitvah pridružiti kolegu Janiju. Niti enega argumenta nisem slišala. Niti enega! Govoriti o tem, da je to že danes možno – ni možno. Mislim, ja je možno, ampak, če preberete zakon, pa ga zopet preberimo no, ker, govorimo kar nekaj na pamet. 4. člen Zakona o Slovenski tiskovni agenciji govori v prvem odstavku o vsebinah, o katerih Slovenska tiskovna agencija poroča v slovenskem jeziku in jih našteva: politika, gospodarstvo, kultura, izobraževanje, zdravstvo, kronika, šport, dogodki iz sveta, znanost, prostovoljsko delo in nevladne organizacije ter razvedrilne in druge vsebine. Potem pa v drugem odstavku tega istega člena navaja vsebine, o katerih STA poroča tudi v angleškem jeziku – in kaj reče? Ja, izpusti tri alineje iz meni sicer neznanih razlogov, ampak jih izpusti in to je dejstvo. Izpusti dogodke iz sveta, izpusti prostovoljsko delo in nevladne organizacije in izpusti razvedrilne vsebine. Zakaj le? Če jih že našteva, potem naj jih našteje, potem ne vidim nobenega razloga, da se zdaj sklicujemo tu, kot je rekla državna sekretarka, da saj nevladne organizacije pa spadajo tudi pod tiste druge vsebine, o katerih govori v prvem odstavku tega istega člena. Ne, ni res! Ker če bi, potem jih ne bi naštevala. Ker če bi, potem jih v tem prvem odstavku ne bi posebej naštela Tudi ne vidim razloga, zakaj sploh Vlada temu nasprotuje? Ne vem, zakaj. Ja, dejstvo je, vsi se lahko strinjamo, vedno in nikoli še nisem slišala, da bi katerikoli od poslancev bil mnenja, da je STA pristranska, da ne poroča objektivno in tako naprej. Mislim, da se tu vsi lahko strinjamo, da STA zagotovo velja za en objektiven vir, predvsem za relevanten vir, ki ga potem seveda njihove navedbe in objave objavljajo tudi drugi potem naprej in jih povzemajo. Ne vidim nobenega razloga, zakaj bi zdaj dvomili, da ker bo pa poročala o določenih vsebinah še v angleškem jeziku, se bo pa to njeno početje spremenilo. Saj ne bojo nevladne organizacije, kot je bilo tudi zadnjič, mislim da, slišati v razpravi, zdaj določale tistih vsebin, o katerih bo STA poročala tudi v angleščini. Ne bo! Zakon o STA nedvoumno zagotavlja institucionalno in uredniško avtonomijo Slovenske tiskovne agencije in to se ne bo v ničemer spremenilo. Kot rečeno, ne bodo nevladne organizacije tiste, ki bodo zdaj določale, o čem bo poročala. Ne, to bo obstalo enako, kot je zdaj, in jaz zaupam STA, da bo poročala in izbirala tiste vsebine, ki se njej zdijo dovolj relevantne, dovolj prodorne, dovolj pomembne, da mora o njih izvedeti tudi mednarodna javnost. Ravno na področju nevladnih organizacij lahko govorimo o tem, da je mednarodna javnost in seganje preko meja Slovenije ravno za njih zelo pomembna, ker na tak način tudi delujejo. Potem je še en argument, ki to seveda ni, na katerega se je prejšnjič in tudi zdaj ponovno sklicevala državna sekretarka, da obstaja že portal Culture.si, kjer je to vse objavljeno. Mislim, ustrašim se, ko mi predstavnik ministrstva to reče. Vem, da je to kulturno ministrstvo, ki se verjetno ukvarja samo s tem svojim poljem, ampak govoriti ob nevladnih organizacijah samo o kulturi – jaz se ustrašim tega. Da se predstavnik izvršilne veje oblasti ne zaveda, kaj vse pomeni polje nevladnih organizacij! To me skrbi. Res me skrbi. Ker nevladne organizacije niso samo kultura. Gre za tako imenovani tretji sektor. So neprofitne, so prostovoljske, ampak posegajo na vsa možna področja. Delujejo v vseh možnih oblikah, so to društva, so zavodi, so ustanove. Govorimo o humanitarnem področju, kot je povedal že kolega, Rdeči križ, kulturne, okoljske, ne vem, gasilci, lovci, turistična društva, da ne naštevam vsega. Pomemben del tega je kultura, zagotovo, ampak je del. In to vse spada zraven. Omejiti to samo na kulturo [[…]]Ne vem, zakaj takšno početje. Mislim, da smo že tudi večkrat skupaj ugotovili, da samo poročanje ali pa en odnos do tega polja delovanja kot neke podaljšane roke države, ker, mimogrede, mnogo teh nevladnih organizacij tudi izvaja neke javne storitve in predstavljajo dejansko neko podaljšano roko države, po drugi strani pa omogočajo državljankam in državljanom, da sodelujejo pri upravljanju te iste države in tudi družbe, če želite. In v takih stvareh se odraža naš odnos do njih, ki je, dajmo si povedati, bil v preteklosti vprašljiv. To polje je ves čas bilo nekako deprivilegirano, podcenjevano v smislu nekih vlaganj, v smislu promocije, v smislu tudi, če želite, tako kot je bilo danes stališče ministrstva, prepoznavanja nekih pozitivnih učinkov, ki jih delovanje tega sektorja prinaša. In to je to, to je ta odraz. Ja, so bili narejeni koraki naprej, mislila sem, da so bili narejeni koraki in preskoki tudi v naših glavah – očitno, da ne. Seveda sem vesela Zakona o nevladnih organizacijah, ki je bil sprejet leta 2018 in je dal tudi neko podlago za neko boljše financiranje. Ampak kaj sem vsa presenečena ugotovila, ko smo se pripravljali tudi na sprejemanje ZIPRS? Kaj se je zgodilo? S strani Vlade so prileteli neki amandmaji na ZIPRS, ki bi popolnoma in v celoti in popolnoma ukinili sklad za delovanje NVO, to se je zgodilo. S tega vidika so se nam v SMC dvignili vsi radarji in smo to ustavili in tega ne bomo dovolili. In to je samo še ena izmed. Kaj vas moti, zakaj vas moti, ne vem. Ali pa ja, vem, ne bom niti o tem razpravljala, ampak zagotovo ni to prav, zagotovo ni to prav. Če je poleg tega v prejšnji obravnavi točno tu v tej dvorani sedel tudi direktor STA, ki je zadevo podprl in povedal, zakaj bi bila dobra, potem ne vidim enega samega samcatega racionalnega razloga, zakaj bi temu kdorkoli v resnici nasprotoval. Kdorkoli! In tudi, ko se je govorilo o finančnih obremenitvah, je bilo povedano, da jih bodo zmogli. Zato mislim, upam, da se bo tokrat res oblikovala zadostna večina, da bo ta zadeva podprta, da ne bomo izgubljali časa s takimi stvarmi, ki bi morale biti same po sebi umevne, in da bomo to zadevo seveda spravili skozi proceduro. Srčno upam in si srčno želim. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič, za njo pa bo razpravljal Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Saj to, kar slišimo, da se je celo sklad nevladnim želel ukiniti, to je naravnost šokantno. Ampak tudi pričakovano po svoje, če vemo, kdo so glavni v orkestru. Pač ugotavljam, in to čisto resno ugotavljam, pravzaprav z zaskrbljenostjo ugotavljam, da imamo zelo resen šum na zvezah, zelo resen šum na relaciji do Ministrstva za kulturo po vseh teh zadnjih zadevah, ki smo jim priča; od poskusov spremembe Zakona o javni Radioteleviziji Slovenija, Zakona o STA brez neke javne razprave, ko se ga je hotelo kar tako malo podtakniti tamle ob koncu poletja, če se spomnite, in kjer so intence popolnoma jasne. Gre za intenco popolne podreditve javnega medija, ki naj bi služil – komu, spoštovani predstavnik ministrstva? Ja, komu le? Očitno najmočnejši stranki koalicije, kajti jaz vendarle ne vidim ostalih strank koalicije, ki vas na žalost še vedno podpirajo, da bi imele takšne intence po podrejanju in po preoblikovanju, dobesedno rušenju medijske krajine. Podrejanju javne Radiotelevizije Slovenija, podrejanju STA in finančnem uničenju ali pa šibitvi ostalih komercialnih medijev, ki vam pač niso všeč. Jaz ne vem, a mi še govorimo sploh isti jezik, spoštovani. Namreč to, kar videvam, da ne omenjam, da ne omenjam zadnjič tega napada na kulturnike, nevladne organizacije na Metelkovi 6 in tako naprej, pa še o drugih stvareh bomo govorili v kratkem. Ne vem, ali je to sploh še Ministrstvo za kulturo ali bi mu kar lepo odkrito – nalijmo si čistega vina – rekli, recimo, Ministrstvo za kulturni boj in promocijo ideologije stranke SDS, ker to je to. Jaz ne vidim v teh vaših potezah nobene druge ideologije, oprostite, ne. Gre za odkrite napade na medije in gre za odkrite napade na nevladne organizacije, predvsem s področja kulture, pozabili pa ste, kot je povedala prej kolegica Janja Sluga, da je nevladni sektor blazno raznolik, blazno razvejan in izjemno pomemben in izjemno koristen. Obsega skoraj 30 tisoč različnih nevladnih organizacij, številne so mednarodno izjemno ugledne. In zakaj bi mi nevladnim organizacijam zaprli okno v svet, kot je STA, zakaj ne bi tudi njihovih dosežkov komunicirali v tujino in jih promovirali? Navsezadnje je to dobro za državo. Delajo številne odlične stvari z vseh področij, tudi iz kulture, spoštovani sekretar, tudi iz kulture in umetnosti. So zelo, zelo uspešni v tujini. Mene je zaskrbelo, ko sem poslušala državno sekretarko, povedno je, da je v svojem stališču omenila Mirovni inštitut. Ker Mirovni inštitut vam je očitno tak trn v peti, da ne vem, no, ne boste preživeli, če bo Mirovni inštitut še dalje opravljal svoje poslanstvo. In je rekla, da ima svojo spletno stran v angleščini. Ja pa kaj potem! Seveda jo ima! Saj nevladne organizacije tudi skrbijo same za to, da se delno predstavijo v angleščini, ampak oprostite, STA je nekaj drugega. Če STA v tujino pošlje neko novico, jo povzemajo druge tiskovne agencije in preko njih tuji mediji, množični mediji. Drugo pa je potem, da ti ciljno – se pač srfaš po netu in iščeš neke dodatne informacije o kakšnih organizacijah. To je pa drugo. In seveda se tudi same predstavljajo, ampak STA je tukaj zato, da predstavlja vse naše sektorje tudi navzven. Med njimi je, oprostite, tudi nevladni sektor. Tako da tega res ne razumem. In če se celo STA strinja, da se to noter zapiše, ker v trenutnem zakonu pač to ni obveza – ta prevod v angleščino –, naj se to zapiše. Tega absolutno ne razumem! Kakšen problem imate vi pravzaprav? In potem pravite, da boste to uredili s svojim zakonom. Ja, s pomembno razliko! Vi bi iz tega, da novice v angleškem jeziku, kar se tiče nevladnih organizacij, postanejo tržna dejavnost. To bi vi radi naredili v resnici s tem zakonom. Lepo vas prosim! In kaj v resnici za vsem tem stoji? Kaj drugega kot nadzor in cenzura nad vsem in vsemi, ki vas ogrožajo. Kar bi ta oblast očitno rada, je utišati in zatreti vsako morebitno kritično misel, pa naj gre za intelektualce, naj gre za strokovnjake, naj gre za medije ali pa naj gre za nevladne organizacije ali pa umetnike ali pa ne vem koga. Tako pač je. To je tisto, kar tako kažete jasno, da bolj jasno biti ne more. Skrivate se pa za res nekim leporečjem in nekim izmotavanjem, da je prav že smešno, no. Skratka, radi bi uničili vsa neka intelektualna in umetniška jedra. Priznajmo si, to ministrstvo, namesto da bi podpiralo svoje umetnike, ono bi uničevalo in zatiralo in discipliniralo. In kaj bi radi, vsilili umovanje, všečno vaši stranki ali kaj bi pravzaprav sploh radi? Tega ne boste doživeli, spoštovani, pa če se še tako trudite. Naj vam povem, da je odnos oblasti do nevladnih organizacij eden izmed filtrov oziroma je neke vrste lakmusov papir demokratičnosti neke družbe. To je pač filter, ki kaže, kakšno je stanje stvari v neki družbi. V naši družbi je ta trenutek zelo zaskrbljujoče. Ali pa tudi odnos do medijev, če hočete, do avtonomnega in neodvisnega medijskega prostora je tudi tak lakmusov papir in pri tem dvojem, spoštovani, prav Ministrstvo za kulturo ga krepko, krepko lomite zadnje čase. Moram reči. Če je vaš odnos – največje vladajoče stranke SDS, da se razumemo, ne mečem vseh koalicijskih strank v isti koš, kar se tega tiče – do neodvisnosti medijev in do nevladnih organizacij res, brez zamere, ampak kaže na res prav izrazito kaže na madžarski scenarij. Zelo dobro smo si preštudirali madžarski scenarij tudi mi, ne samo vi, ki mu sledite by the book, kot bi se reklo. Ampak zelo dobro smo preštudirali vse študije, kako je to potekalo na Madžarskem. In ta odnos je – bodimo kar lepo odkriti – je sovražen. Vaš odnos je sovražen in o tem pričajo tudi številni tviti premierja in drugih vaših vidnih predstavnikov. Izjemno sovražni tviti, naperjeni proti medijem in tudi proti nevladnim organizacijam. Dobesedno skozi svoja trobila podpihujete javnost, češ da so to neki družbeni zajedavci, paraziti, ne vem, lenuhi. Skratka, sploh ne vem, ne najdem več [[…]]Vse živo govorite, no. In o tem tudi navsezadnje pričajo izraziti napadi, izrazit sovražni govor, ki ga lahko na dnevni ravni beremo ali pa vidimo na Novi24TV izrazito. In koga oni napadajo, koga targetirajo – medije! RTV Slovenija je non stop na tapeti. Opozicija itak, to je jasno kot beli dan, ampak tudi nevladniki; to je vse na tapeti, dnevno, In to ne, da bi bile to neke analize ali pa neki članki. Ne, to so rafali dobesedno nekega sovraštva, nekega besednjaka, ki je pravzaprav sramoten. Vaše tendence, oprostite, so brutalno jasne. Ampak vaše [[…]]A veste, ministrstvo ne more biti vaše, ne vem, gnezdo, iz katerega vi ustvarjate ideologijo za potrebe ene same stranke, to je stranke SDS. To ni vaša last, to ni vaša privatna parcela! To je Ministrstvo za kulturo Republike Slovenije, namenjeno vsem državljankam in državljanom, ki so kakorkoli povezani z umetnostjo in kulturo, tudi nevladnim organizacijam s tega področja, tako da se boste kar morali malo zamisliti. Pa poglejmo, kakšen odnos ima, recimo, Orban do nevladnih organizacij, pa bomo se takoj prepoznali, pa takoj bomo te vzorce prepoznali, po katerih greste. Pa še komaj ste se usedli na oblast, pa že tako rušite, da ne vem kaj. Poglejmo no, odnos Orbana, velikega prijatelja Janeza Janše. Tako velikega, da nas bo Janez Janša celo iz Evropske unije vsak čas odpeljal, če bo treba, samo da bo sledil svojemu velikemu prijatelju Viktorju Orbanu. Poglejmo torej odnos Orbana do nevladnih organizacij. Že od leta 2017 na Madžarskem, recimo, velja sporni zakon, ki nevladnim – da vam dam idejo, glejte, idejo –, ki nevladnim organizacijam zapoveduje, da morajo v primeru, da prejemajo denar tudi iz tujine, to navesti na vseh svojih dokumentih. Predstavljajte si, na vseh svojih dokumentih. »Podpirana iz tujine« mora pisati na dopisih, plakatih, na letakih, kjerkoli. Vse, kar dajo iz rok nevladne organizacije, ki na leto prejmejo več kot 20 tisoč evrov denarja iz tujine. Vlada je sprejem zakona utemeljevala z večjo transparentnostjo, si morate misliti. Orbanova vlada je to utemeljevala z večjo transparentnostjo, v resnici pa – za kaj je šlo? Za to, da lahko njej kritične nevladne organizacije javno diskreditirajo in jih označujejo za tuje agente ali podaljšano roko ameriškega milijarderja in filantropa Georga Sorosa. Poglej si ga glej! Saj je tudi pri nas ta Soros tudi že na tapeti; vse, kar je povezano bilo kdaj s Sorosem. Ojej, ojej! Skratka in kaj je Evropska unija razsodila letošnjega junija? Da ta zakon ni skladen z zakonodajo Unije in praviloma bi moral madžarski parlament tak zakon nemudoma razveljaviti. Toliko o vladavini prava v naši sosednji Madžarski, ko se toliko napihuje ta Orban in ko se vi skupaj z njim napihujete in tolmačite vladavino prava v ne vem katerem paralelnem vesolju. Ampak očitno ne v tej stvarnosti tukaj in ne po nekih smernicah Evropske unije. Skratka, to je to, v tej zgodbi smo se znašli. Po tem scenariju vi delate. Na tak način obravnavate nevladne organizacije in zato me ne preseneča, da vam je tak problem taka na videz mala stvar, ki pa v resnici ni mala, ampak je v resnici zelo pomembna in zelo velika stvar. Tako bi vi radi zatrli, utišali, odstranili vse, kar vam ni všeč. In bognedaj, da bi to tisto, kar vam ni všeč, celo prodrlo onkraj naših meja in se promoviralo ali predstavilo v svetu. Bognedaj! In potem imate velik problem tudi pri napadu na Metelkovce 6. Na veliko ste razlagali, koliko denarja prejemajo, pri tem pa ste pozabili povedati podatke iz Erarja, ki jasno kažejo Zavod svetega Stanislava – največji prejemnik javnih sredstev med civilnodružbenimi organizacijami. Zavod Martina Slomška – prej je imel od države več od finančnih sredstev kot Smučarska zveza Slovenija. Toliko o nevladnih parazitih, spoštovani. Da ne omenjam, da vaše Ministrstvo za kulturo obnavlja vse, kar je v zvezi z RKC, ki je oproščena davkov v tej državi. In še dajete socialne prispevke duhovnikom. To pa ni problem! To pa očitno nikoli in nikdar za vas ne bo problem! Seveda ne, ker je to vaša baza. Ob nedeljah tam vašo bazo volilno malo s prižnic nagovarjajo – kajne? To je to! V taki državi naj bi mi živeli! In to naj bi bilo Ministrstvo za kulturo Republike Slovenije! To. To je zavržno in sramotno, kar se dogaja, in proti temu, oprostite, ne bomo molčali in ne bomo pustili, da se dogajajo takšne stvari. Ne leta 2020, oprostite. V katerem stoletju ste se znašli, ne vem, ampak leta 2020 to ne bo šlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javila predlagateljica. Izvolite, gospa Violeta Tomić.
Hvala za besedo, predsedujoča. Tako se počutim, pravzaprav ponižano danes. Res je, da drugič vlagamo predlog sprememb zakona o STA, ki je vseslovenska medijska institucija nacionalnega pomena. In tukaj, v tej dvorani ni niti enega poslanca, ki temu predlogu nasprotuje. Ne bom rekla, ni nobenega poslanca koalicije, ker so častna izjema tukaj poslanci SMC. Ampak niti enega, ki se s predlogom ne strinja, da bi nam povedal argumente, zakaj za božjo voljo se ne strinja. Kajti, če imamo tukaj, da ni finančnega problema, da si želi STA to zakonsko spremembo, če Zakonodajno-pravna služba nima nobene pripombe. Zakaj ne? Česa vas je strah, kot je prej rekel Jani Möderndorfer. Kar je pa najbolj žalostno, da nimamo niti s strani Ministrstva za kulturo nikogar, ki bi nam odgovarjal, kljub temu da bi tukaj moral sedeti minister Vasko Simoniti. Ampak je ta tema za njega preveč minorna in nepomembna, je njegova sekretarka Ignacija Fridl Jarc svoje povedala na začetku, pač Vlada ne podpira – in šla. Čudovito, res. Tukaj so nam pustili gospoda Petka, ki pa ni kompetenten in nima pooblastil, da sploh kaj reče. Poslušate, kimate, mislite si svoje, za to vas plačujejo, mi pa se tu zaganjamo v zid in se borimo za nekaj, kar bi bilo v dobrobit celi Sloveniji. Ali veste, da se počutim ne samo ponižano, počutim se prav neumno. V tem parlamentu nas tako neskončno ponižujete, da je to sramotno. Ampak vi se morate zavedati, da ignorirate velik procent slovenskih državljanov in državljank, kajti niso vsi SDS, za božjo voljo. In mi smo tukaj demokratično izvoljeni poslanci, ki zastopamo svojo volilno bazo. Kaj vi sporočate z vso tisto stranjo, ki je prazna? Upam, da jo kamera vidi. Da vam dol visijo državljani, da vas zanima interes madžarskega kapitala, madžarizacija, orbanizacija, ker vam je dal ogromno denarja za zmago na volitvah, pa zmaga se ni čisto izšla. Sedaj bo treba to nekako plačati. Preko Luke Koper, preko spuščanja v naš medijski prostor in preko silne podpore vašega prezidenta velikega temu diktatorju. Ne čaka nas nič dobrega. Demokracija v Sloveniji je mrtva. Mi tu sedimo in govorimo – komu? Tem stenam. Vam povem, da bi se raje butala z glavo v zid, kot pa govorila tem praznim stolom tukaj. Nisem končala, sorry. Skratka, v čem je štos. Štos je, da imate glasovalno disciplino. Jutri bo prišla komanda in boste pritisnili »proti« in mi ne bomo mogli prav nič. Prišel je poslanec SNS, ki je celo predlagal, da se nas kaznuje, ker delamo svoje delo in še enkrat sklicujemo sejo na to temo in predlagamo taisti zakon. Kot smo že prej slišali, je parlamentarna praksa, da se večkrat vloži zakon, predvsem ker lahko dodamo dodatne argumente, kjer lahko še koga prepričamo. Seveda je naša pravica in tudi naše delo, da razpravljamo tukaj in da vlagamo zakone. Presenetil me je poslanec Desusa, ki nas je enostavno v svojem stališču neizmerno užalil in šel. Je rekel, da lahko tudi v mandžurščini potem objavlja STA. Lepo vas prosim, kje smo mi? Kako poniževalen odnos do ljudi, ki smo tukaj zato, da zastopamo pač neke stvari, ki SDS niso všeč, potem pa se še kimavci zraven strinjajo. Nimate nobenih argumentov, ampak bistven argument je, da vaš firer vojno z mediji bojuje ves čas in ves čas si jih hoče podrediti – RTV, STA –, proti nevladnikom pa tako ali tako bije vojno, ker so včasih nujno po defoultu tudi kritični. Dobro niso vsi samo humanitarci in gasilci, so tudi kakšni kulturniki, ki pa nastavljajo ogledalo družbi, kar je prav, saj so kritični do vsake oblasti, ne samo do vas. Ampak samo totalitarna oblast ne prenese ogledal. Že 10, 20 let poslušamo dejansko sovražno retoriko predvsem z vaših skrajno desnih medijev, ki jih financira Orban, kako so nevladniki zajedavci proračuna in tako naprej. Veste, rešujejo mnogokatero zagato, ki bi jo drugače morala rešiti država in vlada. Jasno je, da vaš Janez zelo rad tvita tudi proti STA, ker javno mnenje je treba konstantno kuriti proti sovražnikom. Ko STA objavi normalno novico, da protestniško gibanje Državni zbor poziva k ustavitvi zlorabljanja epidemije za izvajanje ideološko motiviranih projektov Vlade, Janez Janša takoj retvita: »STA novice spet promovira skupino kršilcev preventivnih odlokov in ukrepov za obvladovanje korona virusa z vašim denarjem.« Kakšna manipulacija? Kakšen predsednik Vlade pa to je? Ni moj predsednik. Ne bom se nikoli podpisala pod njegove sramotne tvite in sramotenje Slovenije doma in v tujini. In veste, kakšno potvarjanje! »Z vašim denarjem. Kršilci preventivnih odlokov.« Kdo krši odlok, če vam povemo, če vam javnost pove, da zlorabljate epidemijo za to, da naredite kadrovski cunami, da napadate medije, da onemogočate demokratične procese, kar ima javnost absolutno pravico? Ko STA objavi 29. oktobra »Hvala, ker nam zaupate«, takoj podmladek SDS – le kaj bi drugega v kleti počeli, dobro plačani z našim denarjem – takoj fake naredijo ta isti plakat »Hvala, ker nam zaupate STA, LMŠ, Socialni demokrati [[…]]« in tako naprej. Veste, to je nedopustno in to, kar počnete, je res razdvajanje naroda in ljudi. In kar naprej se gremo naši-vaši; naši nevladniki, vaši nevladniki in tako naprej. Skratka, kar vas zanima, je sprivatizirati, vse dati v roke, po možnosti, tujcem. Veste, prostovoljstva se ne da sprivatizirati, prostovoljstvo obstaja. Tako kot smo rekli, da vsi Slovenci, vsaka družina ima prostovoljce. In ja, zdaj po zakonu lahko poročajo, radi bi uredili sistemsko in ni nobenega razloga, da ne bi v zakon zapisali, tako kot je zakonsko določeno pri opravljanju javne službe v slovenskem jeziku. Skratka, ker ne pomeni dodatnih finančnih bremen, saj iz proračuna že 10 let ne dobivajo dovolj, da bi pokrili vseh svojih stroškov, ne bo dodatno obremenilo davkoplačevalcev. Se pravi, da res ni enega argumenta, razen ideološkega. Te ideologije imamo pa vsi že res več kot preveč. Dajmo enkrat stroki dati, da zadiha. Še enkrat bom rekla, STA je neodvisna in visoko profesionalna institucija in naj taka tudi ostane, ne glede na to, o kom bo poročala, kajti to ima pravico sama odločati, kajti moramo zaupati njeni neodvisnosti. In ne glede na to, koliko bo kritična do vsakokratne oblasti, ima to pravico. In ima celo to dolžnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jani Ivanuša, nisem vas čisto dobro razumela. Želite repliko? Ne morete imeti, ker še niste razpravljali, stališče pa ne šteje za razpravo. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Primož Siter ima besedo, pripravi pa se mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Pozdrav še enkrat, kolegice in kolegi! Najprej bi se podpisal pod kritiko, ki jo je v tem trenutku o Vladi Republike Slovenije izrekla Violeta. Danes govorimo o priložnosti za vse slovenske prostovoljne, humanitarne, nevladne organizacije, da svoje delo, roko na srce, v jezikovno in geografsko zelo omejenem delu sveta, ki Slovenija je, izkoristijo za prikaz svojega dela. Tukaj nimamo niti ministra za kulturo, tukaj nimamo niti državne sekretarke na Ministrstvu za kulturo. Gospod Petek je tukaj z Ministrstva za kulturo, ampak ni državni sekretar. Poslovniško smo tukaj v neki čudni sivini. Glede na to, kakšen je zemljevid humanitarnih, prostovoljskih in nevladnih organizacij po Sloveniji in govorimo o njihovi prihodnosti v bistvu, mislim, da bi danes tukaj moral sedeti: prvič, minister za kulturo, ker je to njegov pristojni resor. Drugič, minister za obrambo bi moral tukaj sedeti, ker imamo, če kje pa v Sloveniji, veliko gasilcev, ki spadajo v njegovo jurisdikcijo. Tukaj bi moral sedeti minister za delo, družino, tukaj bi morali v bistvu sedeti vsi ministri in razpravljati o priložnostih humanitarnih oziroma nevladnih organizacij z njihovega področja, pa je tukaj – koliko predstavnikov Vlade? Eden, ki mu niti ne bi bilo treba tukaj biti! Kar se tiče tega predloga zakona, ga seveda z vso vnemo podpiram. Predvsem zato, ker je za njegovo uveljavitev oziroma za njegovo uveljavitvijo stoji predvsem STA. Vem, da v trenutni vladni konstalaciji to ni navaden modus operandi, sprejema se oziroma Vlada navadno predlaga zakone, ki niso usklajeni niti s tistimi deležniki, ki se jih najbolj tičejo, ampak ta je. Tukaj je STA zelo podporna oziroma sinhronizirana s samim namenom, oni sami si želijo seveda bolj intenzivno poročati o področju nevladnih organizacij, prostovoljstva in tako naprej, v Sloveniji. Vlada te komunikacijske higiene nima. Spomnimo se pred nedavnim Zakona o obrambi, o položaju vojakov po 45. letu. Vojaški sindikati so skočili v zrak, Vlada pa nič in je šla v svojo smer. Potem, da o PKP sploh ne tovorim, o ukrepih, ki se direktno tičejo različnih skupin ljudi, organizacij, poklicev ali kakorkoli, ki navadno vsi skočijo pokonci in rečejo, da to ni dobra ideja, pa Vlada to vseeno povozi. Ampak ta zakon je drugačen. Predlog tega zakona je popolnoma usklajen z deležnikom, ki se ga najbolj tiče, torej s Slovensko tiskovno agencijo, ki ga podpira. Javni neodvisni mediji, mreža javnih neodvisnih medijev, ki v prvi fazi sta to Slovenska tiskovna agencija in javna radiotelevizija, je osnovna državna infrastruktura, toliko pomembna, če ne še bolj kot avtoceste, vodovodna omrežja in tako naprej. In čas je, da v državi, v politiki, razumemo to javno infrastrukturo kot tako, z namenom javnega dobrega, z namenom zagotavljanja informacij, zagotavljanja informiranja vsem državljankam in državljanom. STA pa opravlja to specifično funkcijo tudi informiranja tuje javnosti, kot smo že v uvodnih stališčih pojasnili, na različnih področjih, torej s politike, gospodarstva, športa in tako naprej. Zdaj, v Sloveniji imamo, kot sem rekel, ta izziv majhnosti – našega in jezikovnega polja in geografske majhnosti – in je to izziv, s katerim se spopadamo vsi. Vprašajte kateregakoli, bodisi podjetnika ali pa športnika, kulturnika, kogarkoli, ki ima v svojem delu, v svojem življenju kakršenkoli opravek z javnostjo, vam bo to potrdil. Ampak če je to nek naš manko, na drugi strani vsi ugotavljamo, da zelo dobro kompenziramo s tem, kako smo družbeno izrazito samoiniciativni in dejavni. Na tem področju pa ima Slovenija tudi v primerjavi z drugimi državami tudi v tujini ogromno pokazati. Slovenija, izvozni produkti Slovenije niso samo Luka Dončić in Talking Tom. Na področju nevladnih organizacij, humanitarnih organizacij, civilnodružbenih gibanj in tako naprej imamo cel zemljevid, zelo dolg seznam uspešnih programov, uspešnih projektov, ki so zavidanja vredni. Zdaj samo v Sloveniji – da pojasnim, o čem govorimo, ker se, še posebej v tej družbeni klimi, ki jo je prinesla ta vlada, gleda navzdol na nevladne organizacije, govori se, da so priskledniki, da so pricuzani na državni proračun, da z veliko državnega denarja ne naredijo ničesar – bi samo par konkretnih podatkov, kaj nevladni sektor sploh je, predstavil. Recimo, ena največjih slovenskih nevladnih civilnih organizacij je Gasilska zveza. Gasilska zveza ima, pazite, 170 tisoč članov po državi. 170 tisoč. To je za deset mojih Trbovelj. To je za en cel Maribor ljudi. To je v bistvu slabih 10 procentov celotne populacije države, od mladih do starih, moških, žensk, ljudi vseh profilov. Potem so še druge ogromne organizacije, Planinska zveza – 61 tisoč članov, Zveza združenj borcev – 43 tisoč članov. Če samo številke pogledamo, v katere so prebivalke in prebivalci Slovenije vključeni, so poveden faktor o tem, koliko smo Slovenke in Slovenci, prebivalke in prebivalci Slovenije družbeno aktivni in na kakšen način se vključujemo. Zdaj pa, ko sem že ravno pri številkah, moram z vami deliti en seznam, na katerega sem v bistvu zelo ponosen. Center nevladnih organizacij ima cel seznam, upravlja z registrom oziroma seznamom nevladnih organizacij. Njihova statistika je tale, seznam je dolg, ampak imam še nekaj časa, ampak, rad bi vam ga predstavil samo zato, da vidimo, o čem govorimo, ko govorimo o nevladnih organizacijah in o njihovem delu. 27 tisoč 970 je celokupna številka vseh nevladnih organizacij. 27 tisoč 970! Med njimi 4 tisoč 230 kulturnih društev, tisoč 100 in nekaj turističnih, tisoč 500 gasilskih društev, 134 območnih gasilskih zvez, 5 tisoč 72 športnih društev, 140 športnih zvez, 410 nogometnih klubov, 163 rokometnih klubov, pa potem 209 košarkarskih, 545 društev upokojencev, 473 lovskih družin, 152 ribiških, 235 društev invalidov, 56 območnih združenj Rdečega križa, 373 društev Prijateljev mladine, 48 zvez Prijateljev mladine, 48 društev kmečkih žena pa 72 društev podeželske mladine, 170 taborniških društev, 25 skavtskih, čebelarskih je 229, planinskih 272, 13 alpinističnih klubov, 19 gorsko-reševalskih društev, 186 društev bolnikov in zdravstvenih društev, 48 jamarskih, 122 radio klubov, 50 strojnih krožkov, 33 veteranskih društev, 64 združenj slovenskih častnikov, 63 združenj šoferjev in avtomehanikov, 163 avto-moto društev in spoštovani kolegice in kolegi, niti na polovici še nisem. To je zemljevid nevladnih prostovoljskih organizacij v Sloveniji v tem trenutku, ki jim trenutna vladna koalicija ne želi odpreti vrat za informiranje javnosti o njihovih dejavnostih! Potem je tukaj še skupina drugih, ampak ne bom jih zdaj vseh našteval, kar je pa smiselno razložiti, je pa princip, zakaj ta društva, zakaj humanitarne, zakaj nevladne organizacije sploh delajo. Zakaj jih sploh kot družba imamo? Zakaj jih v tej enoti, ki je država, sploh imamo? Humanitarne in prostovoljske organizacije predvsem. Zato, da filajo tisto luknjo, kjer je politika neuspešna! Kjer politika pogori v socialni državi, pridejo humanitarna društva. Kjer politika pogori na kateremkoli področju, pridejo nevladne organizacije zafilat to luknjo, popravit ta manko. Potem imamo Botrstvo, program Botrstva, recimo, ki je izvrsten humanitarni program, zato ker odprava revščine ne funkcionira z zadosti politične volje. Imamo Pravno-informacijski center, ker država ignorira pravično obravnavo posameznikov v pravnem kolesju, bodisi v azilnem postopku ali kakorkoli. Razumem, kajne, to dinamiko; bolj ko je nevladni sektor glasen, bolj je to zaušnica politiki. In ta trenutna vlada noče zaušnic. Ta trenutna vlada hoče sporočiti, da je brez napake, zato pa napad najprej na vse medije, podreditev vseh medijev in krojiti vse informacije o Vladi, ki pridejo od nje do javnosti. Ampak, potem so pa ti težaki – nevladne organizacije. Nekaj jih je na Metelkovi 6 in se jih je Vlada poskušala elegantno znebiti – Mesto žensk, Mirovni inštitut, Pravno-informacijski center –, tiste organizacije, ki v glavnem nastavljajo ogledalo in zagotavljajo človekove pravice, točno na točki, kjer Vlada ne opravlja svojega dela. Potem so pa tukaj še okoljevarstveniki, ki so tradicionalno demonizirani, naravovarstveniki, pa Parada ponosa in tako naprej. Saj vemo, katere nevladne organizacije je treba najprej pospraviti. To vlado skrbi namreč – popravite me, če se motim –, ampak to vlado skrbi, da bi mednarodna javnost preveč izvedela o stanju, v katerem so nevladne organizacije v Sloveniji pod vladavino Janeza Janše; skrbi, da bi javnost izvedela, da noče zagotoviti sredstev za delovanje gasilskih društev, recimo, da se pogovarjamo o deložaciji družbenokritičnih organizacij in tako naprej. Potem pa v eno tako suho uteho državna sekretarka na Ministrstvu za kulturo reče, glej, pa saj se lahko oni propagirajo po svojih kanalih, saj jim ničesar ne jemljemo, ne. Poglejte Culture.si. Ja, kaj pa je Culture.si? Prosim vas, poslanke in poslanci, zguglajte Culture.si. Zelo lep portal, nimam ene kritike, ampak ni to informacijski portal, to je portal, ki vabi, ki razlaga o tem, kako kultura in njeni akterji v Sloveniji funkcionirajo, ne pa, kakšne so njihove današnje dejavnosti, nekaj, kar bi sicer novinar na STA z veseljem pokril in o tem pričal širši svetovni javnosti v angleškem jeziku. Tako se nehajmo sprenevedati, spoštovane kolegice in kolegi, ta vlada pač hoče si podrediti medije v celoti. STA poroča kredibilno, nacionalna radiotelevizija tudi, zato pa sta tej vladi toliko trn v peti. Demokracija ni stvar, ki bi se je ta vlada želela oklepati. Informiranost in poučeni volivke in volivci tudi ne, zadnjih 30 let, karkoli glasov, svojih glasov dobivajo, dobijo zaradi izkrivljenih informacij in to prakso zdaj pač – seveda njihov rok trajanja je omejen – in to prakso hočejo zdaj stlačiti v ta svoj omejen rok trajanja, narediti čim več škode v informiranju, obveščanju javnosti, tukaj pa seveda kritika ne pride prav. Še enkrat: če Slovenski tiskovni agenciji, ki si to sama želi, ne damo priložnosti, da svetovni javnosti poroča o delovanju slovenskega nevladnega sektorja, gasilstva, če hočete, planincev, tudi Mirovnega inštituta ali pa kateregakoli naslova, je to strel v koleno informiranja javnosti o Sloveniji. Potem res, danes sem že slišal, se lahko zahvalimo za blagovno znamko I feel Slovenia, ker ni več ničesar za čutiti. Prostovoljstvo, nevladne organizacije so jedro in srce tega, kar ljudje v Sloveniji počnemo, in verjamem, da boste poslanke in poslanci razbrali pomen tega in tudi prostovoljstvu in nevladnemu sektorju dali priložnost, da pokaže, kaj dela in informira svetovno javnost o svojem delovanju. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti mag. Bojana Muršič, pripravi pa se mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Lepo pozdravljena tudi spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Začela bom malce drugače, z eno uvodno obrazložitvijo oziroma en moj pogled na to, čemur smo danes dve uri tudi priča. V začetku, ko je predlagatelj pač predstavil ta izjemno pomemben, a povsem nezahteven zakon, je državna sekretarka predstavila stališče Vlade. Ko ga je predstavljala, sem se zamislila in si rekla, hvala bogu, da nisem članica Odbora za kulturo. Ker če bi to poslušala na odboru, na takšen način, kot je ona predstavila to stališče, mislim, da bi se res rajši ustrelila, tako kot je včeraj rekel kolega Trček; brez energije, brez vsega, brez nekega elana in potem sem se vprašala, ali mogoče res ne verjame v tisto, kar je govorila in mogoče je tudi res temu tako. Zato je bilo toliko tišine, nezainteresiranosti: samo da povem svoje mnenje in končam. In jaz vam to tudi na koncu koncev dam prav, ker da ne podpirate te majhne spremembe, se res vprašam, kam to vse skupaj pelje. Res pa tudi je, ja, da je danes kultura v enem nezavidljivem položaju. Ob tej kovidkrizi, ki je, je tudi potem glas in vse skupaj [[…]]Vam lahko rečem, da vas popolnoma razumem, kajti ne morete jim pomagati in tudi s temi PKP, ki smo jih sprejemali, jim nismo kaj dosti pomagali. Ampak pustimo zdaj to. Hvala bogu poslanci SDS so zdaj izkazali neko podporo ministrstvu, da pač mora to poslušati danes to razpravo dvourno že. In ja, hvala bogu, prišli bomo počasi do konca. Zadeva se bo zaključila. Pa še nekaj; moram se ozreti in izkazati nezadovoljstvo oziroma nepojmljivo mi je, da nekdo očita opoziciji, da ponovno vlagamo zakonske predloge. Pa ljubi bog, kam smo prišli?! Pa to je naša naloga. Tudi sedanja koalicija, sedanja vladajoča stranka SDS je v prejšnjem mandatu – ker pač sem že, hvala bogu ali pa tudi bognedaj ,drugi mandat v Državnem zboru –, vlagala in vlagala in vlagala zakone. Pa ne bom rekla, da so bili vedno slabi zakoni. Sploh ne bom rekla. Nekatere zakone, moram reči, da sem jih osebno tudi podpirala. Ampak naša pravica je, da govorimo, da se pogovarjamo, da iščemo rešitve. Ta zakon, ki ga imamo danes na mizi, je izjemno pomemben, ker STA opravlja izredno pomembno javno službo: objektivno poroča o vsakodnevnem posredovanju novic v Sloveniji. Sedaj je sicer že določeno, da se zagotavljajo vsebine tako na gospodarskem, ekonomskem, socialnem in drugih splošnih vsebinah, saj teh je kar nekaj, ne bom sploh govorila. Prav tako tudi mora poročati o avtohtoni italijanski in madžarski narodni skupnosti, pa tudi o tem delovanju romske etnične skupnosti, vsebine tudi o zamejcih povzema in ima tudi sicer poročanje o nevladnih organizacijah in prostovoljskem delu, vendar glej ga zlomka; na tem področju ne poroča v tujem jeziku, v angleškem jeziku in zato je tudi ta predlog v Državnem zboru. Torej, če čisto tako pogledam, ta obstoječi zakon Slovenske tiskovne agencije, ki opravlja javno službo stalnega in celovitega, točnega, objektivnega zagotavljanja informacij o dogodkih tako doma in po svetu, je treba razširiti. Kolega pred mano je omenil, da imamo 27 tisoč 904 nevladnih organizacij in o teh organizacijah je potrebno poročati tudi zunanjemu svetu, tudi zunanjim poznavalcem, da bodo vedeli, kaj se dogaja pri nas. Izjemno pomembno je, recimo, pa se bom spomnila čebelarskih društev. Imamo svetovni dan za [[…]]Jutranji zajtrk in to je pomembno. Zakaj se o tem ne poroča v angleškem jeziku? Sicer, ker gre za svetovnega – ja, seveda kolegica Jerajeva, ker gre za svetovnega, ker je to bilo na svetovni ravni, se poroča o tem, ampak to je naš projekt. Govorim o tem navzven. To so čebelarske družine naredile, spromovirale in to je bilo veliko dela opravljenega. Pa ker smo pač bili pri tem tradicionalnem slovenskem zajtrku, zato sem ga pač zdajle navezala. Nevladne organizacije – seveda govori STA tudi o nevladnih organizacijah in prostovoljskem delu, ampak poroča v slovenskem jeziku. Bilo je sicer govora, da imajo možnost, ampak nimajo dovolj velike pravne podlage, da bi mednarodno javnost obveščali o delovanju, zato ta predlog. A je škodljiv? Mislim, da ne. Vlada sicer v svojem mnenju, ki ga je tudi državna sekretarka predstavila, lepo navaja, da te spremembe ne podpira. Pa tudi slišali smo na odboru, da gre za prenormiranost države. Ampak moram na tem mestu nekaj povedati. Prenormiranost – kaj se dogaja s PKP, s katerimi se posega v vse mogoče zakone, pa nekateri sploh ne spadajo tja noter? Pa še huje. Nihče več se iz teh PKP1, PKP2, PKP3, PKP4, PKP5 in PKP6 in tudi na povedan je že PKP7, sploh ne znajde. Ne znajdemo se mi poslanci, ne tisti, katerim so namenjeni, še manj pa tisti, ki morajo o tem o pravicah iz PKP-ja. Akte se sprejema vse počez, brez kritične presoje, pod pretvezo, ne vem, da gre za debirokratizacijo. S tem ne gre za debirokratizacijo. Mislim, da vsaka rešitev, pa najsibo še tako majhna, ki nas bo postavila pred ogledalo, pred svetom, je pomembna. Vsaj zame je pomembna. Na tem mestu se sprašujem, ali se mogoča Vlada in koalicijske partnerice, razen SMC, bojijo te spremembe, ki bi Slovenijo ponesle v svet, saj nevladne organizacije in prostovoljsko delo opozarjajo na napake v delovanju naše države. Pa saj ne govorimo samo o sedanji vladi. Saj v bistvu je potrebno ta zakonski predlog oziroma zakonsko podlago dati STA, da poročajo tudi za naslednje vlade, kakršnekoli pač že bodo. In ja, v bistvu gre za zelo majhno spremembo zakona, vendar z zelo močnim sporočilom in tudi ogromnim pomenom. Zakaj? Angleški jezik je osnova in če hočemo biti prepoznavni v tujini, je to nujno in potrebno. Civilna družba je tista, ki bdi, nas opozarja, svari in državi sporoča sporočilo o našem delovanju navzven. Osebno sicer menim, da je ta zakon kljub parcialni rešitvi, ki se jo navaja tudi v vladnem mnenju, kjer pa napiše Vlada, da je predlog, ki se nanaša zgolj na manjše oziroma parcialno spremembo. To povejo: manjšo parcialno spremembo, Ja. In res je manjša parcialna sprememba zgolj v in samo v dveh manjših členih. Prvi je tako ali tako ugotovitveni oziroma drugi je prehodna in končna določba. Pa ljudje božji, pa kaj mi smo res že čisto na glavo padli! Takšne spremembe, manjše spremembe, kjer v mnenju vlade lepo napiše Vlada, da gre za manjšo spremembo, ki bo nam v ponos, ker se bomo predstavljali v tujini, ne podpremo. Pa mislim! To je res za znoreti. Vsekakor ta predlog zakona absolutno podpiram, ker se mi zdi, da tako majhno spremembo je potrebno sprejeti, kljub temu da v mnenju Vlada navaja, da bodo celovito rešili s svojim predlogom. Ja, saj poznamo to. Celovito, sistemsko, to se je ves čas govorilo in vemo, kje smo. Ampak celovito in sistemsko se še vedno lahko reši. Saj sploh ni nobenega problema. Ampak tale sprememba, ki pa je sedaj na mizi, nam lahko je v ponos za naprej in ki jo potem tudi seveda ministrstvo ne vključi v spremembo zakona, če bo pripravljalo celo nov sistemski zakon – ne vem zdaj sicer, v kakšni obliki je, ker v bistvu tega predloga še nisem pogledala, kljub temu da je v javni razpravi, ampak si ga bom pogledala, seveda – se mi zdi prav, da manjšo spremembo, katero tudi navaja Vlada in ministrstvo, tudi sprejmemo. Pa ta zadeva ni škodljiva, še zdaleč ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je magister Branislav Rajić, pripravi se gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Dober večer vsem! Vsakič znova sem začuden, kako se v tem našem prostoru zabliska ideološka petarda, ne glede na temo, katero obravnavamo. Sprašujem se, zakaj in koliko še dolgo bomo morali to na tak način prenašati. Nikakor, da izravnamo te napetosti in da začnemo v neko konstruktivno smer razmišljati ali se usmerjati. Recimo tale provokacija, že prav je bila kot provokacija omemba kolegova, da bi zaradi njega tudi objava lahko bila v mandžurščini. Ampak tudi, če bi bila v mandžurščini, bi zadela nek cilj, še bolj pa, če bi bila v mandarinščini, recimo, ker populacija, ki bere v mandarinščini, je mogoče zelo zanimiva za nas, za naše prostovoljce in za nevladne organizacije. Ampak če se vrnem na Slovensko tiskovno agencijo. Ta je bila, je in sigurno bo ostala en objektiven vir, ki je zanesljiv; prvič, zaradi konciznosti svojih objav, zaradi neoporečnosti z raznimi ideološkimi primesmi in tudi zaradi tega, kar je najmanj pomembno, ampak ni zanemarljivo, da ni reklam. Ko pa gre za prostovoljstvo in za nevladne organizacije, eno je, ko o njihovem delu in dosežkih objavljamo v slovenščini ali objavljajo v slovenščini – to je seveda za domačo javnost –, ko pa te iste organizacije iščejo in želijo povezave na mednarodnem nivoju, ko se skušajo razširiti v nekih mednarodnih razsežnostih, pa slovenščina ne more pomagati v meri, v kateri pomaga angleščina. Zame je ta ideja razumljiva in seveda je za podpreti, zlasti zaradi tega ker so tudi drugi profili informacij že prevedeni v angleščino, tukaj gre samo za dodajanje tistih, ki so še ostale nepokrite. Kot je rečeno, ne bo veliko več sredstev za to uporabljeno in to je tudi pomembna informacija. Želel bi samo, da poudarim, da objava v angleščini, ko gre za delo in dosežke nevladnih organizacij, pomaga veliko bolj v njihovem hotenju, da se povežejo s svetom, ker mi smo mali, svet je velik, in imamo kaj pokazati in komu pomagati in tudi sami neko pomoč dobiti. Zato mislim, da ni tako zanemarljivo, da bi ta vidik skušali res izkoristiti. Samo čaščenje dokaj redkih bralcev v Sloveniji o nekem dosežku, recimo, ni toliko plodonosno, kolikor je pač nekaj, ko je objavljeno v angleščini in ko gre za postavitev na neki mednarodni zemljevid. Rad bi tudi poudaril, da razumem in da absolutno podpiram in tudi želim povedati drugim, ki v to dvomijo, da izbor informacij, tako kot vse drugo pri STA, ostaja na uredništvu. Ker so bili neki pomisleki v prejšnji razpravi na odboru, da bi potem same nevladne organizacije oziroma prostovoljci in njihove organizacije skušali sami to objavljati. To seveda ne gre. Tako mislim, da je ta pomislek treba takoj črtati, da gre tukaj za izbor uredništva in da je ta, seveda tako kot pri ostalih temah, premišljen, objektiven in seveda najbolj užiten za tiste, katerim je namenjen. Tudi se ne morem strinjati s to tezo o ogledalu. Kolega je povedal, da tu gre za neki strah pred nastavljanjem ogledala. Recimo, jaz ne mislim, da bi to moralo biti to. Ker če gremo v to prispodobo ogledala – kdaj ga uporabimo ali uporabite? Doma. Torej, če se kdo tega boji, se bi bal tudi, če je v slovenščini. Tako mislim, da to ne drži in tudi to bi lahko odkljukali. Ampak lahko si zastavimo eno vprašanje, kaj pomeni novica. Recimo, da je skupina mladih zdravnikov ali študentov medicine šla pomagat v Ugando. Če je ta novica objavljena samo v slovenščini, to pomeni, da bomo pač seznanjeni, da je sosedova hčerka z ostalimi v skupini šla v Ugando. Če pa je objavljeno v angleščini, pa bo dala eno informacijo svetu, da Slovenija premore šole, ki izobražujejo zdravnike, premore tudi plemenite ljudi, ki so pripravljeni pomagati. In seveda ta svet se bo odprl Sloveniji in se bo odprl ljudem, ki so tudi zainteresirani, da temu svetu nekaj dajo in da od njega tudi nekaj dobijo. Zato mislim, da to ni slabo oziroma na vsak način hočem poudariti elemente, za katere verjamem, da pomagajo v tej pobudi oziroma v predlogu tega zakona. Ne smemo pa biti ponosni na to, da je pri nas zaznati strah pred drugačnostjo in pred pluralizacijo in ta strah nas ne sme zavirati v ustvarjanju družbenega napredka in mednarodnega povezovanja prostovoljcev in nevladnih organizacij. Mi smo lahko ponosni na krepitev osnovnih civilizacijskih vrednot, ampak zavedati se moramo, da bo ta še bolj mednarodno prepoznana, če je ob slovenščini zapisana tudi v angleščini in to je bistvo in to je razlog, da bom in da bomo v SMC ta predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Lidija Divjak Mirnik, pripravi pa se kot zadnja razpravljavka gospa Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep dober večer, gospa državna sekretarka, kolegice, kolegi! Zdaj, danes tukaj pravzaprav delamo zelo majhno spremembo, ampak z ogromnim pomenom. [[nemir v dvorani]] Lahko prosim?
Kolegici Škrinjar, pa Jeraj, prosim, če majčkeno tišje [[…]] Izvolite.
Hvala lepa za to. Močan angleški servis je pravzaprav osnova, če hočemo biti prepoznavni v tujini. To je pač dejstvo. To je tudi odraz naše družbe in to smo mi v tujini. Želim si, da bi to spoznala tudi vladajoča stranka, največja, seveda, pa še tisti dve drugi, ki sta se očitno odločili, da tega ne bosta podprli, to so NSi in Desus, ker SMC kot koalicijska partnerica pravi, da bodo to spremembo podprli. Pravzaprav gre za dobro voljo. Nima nobenih finančnih posledic, nobenih sprememb ne terja, ne celovitih, ne sistemskih, ne ne vem kakšnih, ampak gre preprosto za to, da se bo lahko v angleškem jeziku preneslo tudi ali pa, ne vem, pisalo o nekem dogajanju v nevladnih organizacijah v tujini oziroma v Sloveniji, ampak za tujino. To je vse, kar se tukaj počne. Zato vse to ogorčenje in vsa ta energija, ki se jo vlaga v to, da do te spremembe ne pride, je pravzaprav unbelievable, bi rekli naši prijatelji v drugem jeziku. Civilna družba je tista, ki bdi in opozarja na stvari, ki v državi mogoče tudi niso prav. Ta družbena angažiranost Slovencev, ki so se združili v skoraj 28 tisoč nevladnih organizacij, je pravzaprav neverjetna in ponosni moramo biti na to, da je vsak drugi Slovenec vključen v nek NGO, karkoli pač počne v svojem prostem času. Sama, recimo, sem prostovoljka že več let v Zvezi prijateljev mladine Maribor, pa še kje drugje in to vedno z velikim ponosom povem, ker to počnem v svojem prostem času, za svoj denar in tudi na ta način prispevam k tej družbi in to učim tudi svoje otroke. Dostikrat se namreč pozabi, da nevladniki oddelajo to, kar bi morala mogoče ministrstva in država, pa ne ali pa v preslabi meri. To je treba poudarjati in to je treba spodbujati. Zato ne vidim enega razloga, da STA ne bi o tem poročala v tujem jeziku za druge države. Na to bi lahko bili ponosni, ker smo lahko ponosni na naše nevladnike. Vse. Ker smo lahko ponosni na, ne vem, zborovsko dejavnost – samo spomnimo se, recimo, Carmine Slovenice, mariborske, na kulturnike, na kmečke žene, športna društva, gasilce, vse to, kar je prej Primož našteval, pa ne bom naštevala. Treba jim je dati vso pohvalo in za to se jim s tega mesta v imenu Liste Marjana Šarca zahvaljujem, ker to počno, in jih prosim, da to počno še naprej, vsaj dokler ne dobimo, da rečem, normalnosti v tej državi. Z državljani pa, da je pač problem. Ker ti nevladniki, še posebej kulturniki, ki očitno gredo temu kulturnemu ministru zelo na živce, razmišljajo z lastno glavo. Ker pač ne sledijo ideologiji enega človeka, ampak poskušajo stvari delati, kot menijo, da je prav. Za STA smo v Listi Marjana Šarca že večkrat povedali, da je to neodvisna, visoko profesionalna agencija, da so novinarji, vsaj moje izkušnje s STA novinarji so takšne, korektni, korektno poročajo in se tudi udeležujejo vseh stvari, vsaj tistih, ki sem jih jaz do sedaj organizirala, in se jim zato zahvaljujem. Seveda pričakujem, da bodo to počeli tudi naprej, ker je to njihova naloga, ker je to njihova javna služba, za katero so ne nazadnje plačani. Res pa je, da največja vladajoča stranka pač tega ne želi. Oni hočejo enoumje. In še enkrat bom povedala, kaj se je na Madžarskem zgodilo s tiskovno agencijo. Prvo so je prevzeli kadrovsko. Jaz temu rečem nastavili so svoje kimače, ki so pač začeli delati to, kar se je od njih tudi pričakovalo. Začeli so prilagajati vsebino, pisati samo tisto, kar je vladi ugajalo in kar je bilo seveda prikrojeno. V drugi fazi pa so začeli te iste informacije, prikrojene in naklonjene, za zelo mali denar ali pa skoraj zastonj prodajati vsem ostalim medijem. In temu se reče enoumje – če to želite, kolegi, slišati ali pa ne. Tako pač je. In verjetno se ne motim, ko rečem, da je to verjetno tudi cilj vse tiste vložene medijske zakonodaje, ki jo je hvala bogu Desus ustavil, da ni bila samo pet dni v javni razpravi in se Desusu za to zahvaljujem, ker so pokazali, da je vrag šel [[nerazumljivo]]. Ker če ne, dragi moji, bi že zdavnaj imeli sprejete tri nove zakone, ki jih je ta minister načrtoval. Že zdavnaj. Zato ker koalicijski valjar pač valja brez kakršnihkoli težav, z enim ciljem: slediti ideologiji enega človeka. Za piko na i pa dobivamo sedaj še muzej. Pa kot rečeno, sama nimam nič proti muzeju. Daleč od tega. Se mi pa zdi, da je ta predvsem največja vladna stranka malo kompas izgubila. Definitivno se je izkazalo, da z vsemi spremembami, ki so jih do sedaj predlagali v teh medijskih paketih, ne želijo sprememb na boljše, ampak želijo spremembe na škodo javne službe. Ko govorim javne, mislim javne službe, ne vladne službe, ne želijo novinarske neodvisnosti, še manj pa uredniške avtonomije, ker se očitno tega zelo bojijo in je fino, da se kontrolirajo informacije, ki se jih spušča v medije. To se vidi tudi po tem, kakšno grožnjo pravzaprav predstavljajo neodvisni mediji in vsi tisti novinarji, ki si upajo delati drugačne prispevke, kot jih nekdo želi. Ker na drugi strani v medijih, ki so v lasti SDS, pač vidimo popolnoma drugačno sliko; o tem, na kakšen način se piše tam, kako se diskreditira, kako se blati, kako se pravzaprav uničuje dobro ime vseh, ki drugače mislimo. O tem je bilo že dosti povedanega in verjetno še bo. O tem, kaj se piše vse na Twitterju, ko se klet vklopi, tudi ne bom razlagala, ker me je sam, da ljudje to sploh pišejo. Je pa res, da velika večina njih je skrita za nekimi fake profili, ker verjamem, da imajo težavo, ko se morajo v ogledalo pogledati, sploh po vsem tem, kar pišejo. Meni v sanjah ne bi padlo na pamet, da bi take grdobije in hudobije pisala. Ampak ja, vsak svojo karmo naj nosi in jo tudi oddela tako ali drugače. Za zaključek. V LMŠ, kot rečeno, ne bomo dovolili tega enoumja, ne bomo dovolili, da se uniči novinarka neodvisnost, da se uniči uredniška avtonomija, in ne bomo delali za škodo javne službe. Si pa želimo, da bi tudi dve koalicijski partnerici, NSi pa Desus spoznali, da s tem, ko boste glasovali proti tej majhni spremembi tega zakona, pravzaprav škodita tudi sami sebi. Hvala lepa
Hvala lepa. Še zadnja razpravljavka je gospa Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala. Moramo vedeti, da trenutni zakon določa v 4. členu, v drugem odstavku, da STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic, ki vsebuje ključne, najbolj bistvene podatke o dogodku, o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku z naslednjih področij: politika, gospodarstvo, šport, zdravstvo, kultura, izobraževanje, znanost in druge vsebine. Nič v tem členu in nič v tem zakonu ne brani Slovenski tiskovni agenciji, da čisto vse, kar objavi v slovenščini, prevede v angleščino in to objavi. Če Slovenska tiskovna agencija oziroma direktor tega pač ni sposoben, potem je treba najti drugega direktorja, ki bo sposoben urediti, da bodo te novice prevedli. Nič mu ne brani, da bi ne bilo vse objavljeno v angleškem jeziku. Bolj bi se moral zamisliti nad tem direktor, celotna Slovenska tiskovna agencija, kjer nedvomno deluje kar nekaj dobrih novinarjev, o etičnem in vzgojnem poslanstvu, ki ga ima. Pa navedem samo en primer. Nedavno preberem, da STA objavi naslov, veste, kako STA objavlja, naslov je in potem v ozadju lahko iščeš članek. Naslov se glasi: V času korone so otroci pozabili jesti z vilicami in noži. Lepo vas prosim, kaj pa zdaj to pomeni? Torej, ker niso hodili v šolo, ker niso hodili v vrtec, ker so bili doma pri svojih družinah, so pozabili normalno vedenje, kar pomeni, da si je bralec lahko ustvari mišljenje, da je biti v družini s svojimi starši izrazito škodljivo. Dejansko so se oglasili ljudje, ki so rekli, ne ne, to pa ni res, doma s svojimo otroki tudi normalno in kulturno jemo za mizo in jih to tudi učimo. Ko potem pogledaš zadevo bolj natančno, v bistvu Slovenska tiskovna agencija poroča o primeru iz Anglije, ampak tega v ozadju pač ljudje ne preberejo. Na koncu tudi pove, da je pravzaprav druženje s člani družine bilo blagodejno, ampak to je vse zadaj. Torej, kaj želim povedati – da resnično poročanje bi moralo biti tudi etično. To pa pomeni, da v naslovu izpostaviš bistveno stvar. Če pogledam, recimo, podoben primer pri RTV Slovenije, kjer napiše, Evropska unija, pomišljaj, Odziv na Janševo pismo, Počasi bo trenutek, da se ta norost konča. V resnici so to besede Alenke Bratušek, ne EU, EU ni rekla nič o tem. Vidite, zato je, če rečete nečemu resnica, tudi zelo pomembno, da poveš celo resnico, ne pa delček resnice ali pa celo nasprotno od tega. Zakon nudi neko dodatno birokratizacijo, ukvarjamo se tukaj z neko zadevo, ki sploh ni potrebna, ker Slovenska tiskovna agencija že lahko vsako stvar objavi v angleškem jeziku, lahko tudi v drugem, če hoče. Najbrž ji ne bi nihče branil. In če nekdo ne razume, da je PKP1, 2, 3, 4, 5, 6 in 7 in če bo treba, bo pa tudi 8, ki je v pomoč ljudem v stiski, gospodarstvu, da se ne ustavi, da tega ne razumete, pač razumem. Se pa pogovarjam z ljudmi, ki so uporabniki tega, povedo mi podjetniki, povedo mi šolniki, da razumejo in tudi delajo korektno po teh zakonih. Če so ti zakoni, PKP paketi, potrebni in so dejansko rešili naše gospodarstvo in stiske posameznikov, seveda je ta zakon o STA nepotreben, hkrati pa tudi slabo spisan. Ker če pogledate, je v obeh vlogah, ki sta bili dani, tako pred 14 dnevi in kot zdaj, besedilo člena, ki se spreminja v drugem odstavku napačno napisano. Tudi zakone ste napisali, tiste, ki ste jih napisali, slabo. Hvala.
Hvala lepa. Imamo repliko. Najprej gospod Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Za sabo imam, kolegica Škrinjar, 20 let radijskega dela. Kot radijski voditelj sem se z uredniki redno dobival in izvajal nekaj, čemur se v tem fohu z izposojenko reče air check, kar pomeni, da se je vsako minuto mojega dela preverilo in urednik, ker je to bolj izkušen človek v fohu, mi je podal svoje mnenje, stališče in predloge za izboljšavo. Jaz imam ob takem izvajanju, spoštovana podpredsednica, ki smo mu bili priča zdajle, občutek, da je Slovenska tiskovna agencija na svojem air checku. To izvajanje kolegice Škrinjar je točno tisto, na kar smo zdaj v dveh urah ali treh urah razprave opozarjali, da politika se nima kaj vtikati v uredniško politiko kateregakoli medija oziroma institucije formata STA. Mislim! Pa zakaj bomo zdaj mi šli čez vsak prispevek STA in ga preverili? A ni to delala partija, ki jo toliko vneto kritizirate, ne? A je čas, da politkomisarje pošljemo v medije, politkomisarje SDS? Točno to. Hvala vam, kolegica, naredili ste izvrsten prikaz tistega, na kar zdaj opozarjamo, izvrsten prikaz tistega, na kar opozarja javna televizija in na kar opozarjajo zaposleni na STA. Točno to! Poglejte ta naslov, kako so napisali! Ti, ti, novinar, nisi napisal tako kot, tako kot si mi in naš vodja želi. To je to. Hvala, sem vam zelo hvaležen, v imenu javnosti sem vam zahvaljujem, da ste zdaj še plastično prikazali to, na kar smo opozarjali, in samo še utrdili naše stališče v podporo temu predlogu. Hvala.
Hvala lepa. Repliko najprej gospa Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Nekje sem se našla v vaši razpravi in po vsej verjetnosti nisva bili čisto razumljeni oziroma nisem bila razumljena; vsaj v tistem delu, ko ste govorili o PKP. O PKP sem res govorila in nisem govorila, da niso v pomoč gospodarstvu. Absolutno ne. Jaz sem govorila, da se posega v veliko zakonov, da postajajo nepregledni in o prenormiranosti zakonodaje sem govorila. Tako to v zvezi na koncu s tem zakonom kaj dosti nimam, ampak se bom pač navezala, da se posega s PKP tudi v zakone, v katere se niti vsebinsko ne pomaga gospodarstvu in bi bilo temeljito potrebno razmisliti o tem. Vsekakor pa moram reči, da ko sem govorila tudi, da se STA [[…]]Vi ste navajali da se ne brani STA, da se pojavlja vse v angleškem jeziku, ampak me pa zbode misel, ko ste navedli, da zaradi tega, ker direktor tega ne odredi, ga je treba zamenjati. Ne. S tem zakonom se daje podlaga, zakonska podlaga ali pa zahteva, če bomo še tako rekli, da to tudi naredijo. In v tem delu je to ključno. Še enkrat. Absolutno PKP so pomagali gospodarstvu, ampak marsikatero gospodarstvo danes, bom še rekla, da gospodarstvo še kar živi, ampak samostojni podjetniki pa že zapirajo svoje obrate, ker enostavno več ne zmorejo. In to je problem in tu bomo morali s PKP7, 6, 8, 9, 10 še poseči, če še želimo, da se bodo delovna mesta ohranjala naprej, kajti ti so pa res na udaru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še replika, Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Ne bom se spuščala v to, kaj imajo PKP s spremembo STA, ampak okej. Je pa to, kar je kolegica Škrinjarjeva izvedla, šolski primerek, kako razmišljajo v njeni stranki in kako se ne razmišlja. Namreč, uvesti enoumje in slediti eni ideologiji enega vodje, to je pač očitno cilj. Vsi, ki tega ne počno, njih je pa treba blatiti, popljuvati in po možnosti bo zdaj takoj članek na Novi24 ali pa se bodo vsuli na Twitterju prijatelji. To je pač modus operandi. In to je narobe! Politika se nima kaj vtikati v uredniško politiko v medijih, razen seveda v tistih, ki jih vi obvladujete, tam lahko počnete, kar želite, ker so kao privatni. Politika bi se morala umakniti iz vsega tega, zato ker naj bi mediji bili tisti, ki kontrolirajo oblast. Oblast si ne sme domišljati, da so mediji njena last in to je narobe. To v Listi Marjana Šarca cel čas zagovarjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O poslovniku želi govoriti gospa Škrinjar. Izvolite.
Pa o etičnem kodeksu prosim. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno.
Seveda, izvolite gospa Škrinjar.
Pa o etičnem kodeksu bi rada povedala. Če ga imamo, prosim, če poskrbite predsedujoča, da se me ne žali z enoumji in sledenjem edinemu vodji. Prosim, to so žalitve, nesramnosti in prikaz intelektualnega potenciala, ki ga nekdo ima, nekdo ga pa nima. Hvala.
Gospa Škrinjar, to, prvič, ni bil postopkovni predlog. Ker sem že stokrat povedala, pa bom še enkrat: kot predsedujoča se ne smem vtikati v vsebinske razprave poslancev. V nobeni od razprav nisem zasledila nobene žaljive besede. Če ste se vi v besedah prepoznali [[…]]Gospod Ljubo Žnidar, vas prosim, če se ne derete vsepovprek ker enostavno to ni vljudno. In ves čas to ponavljate, kalite mir v tej dvorani. Prosim, če spoštujete mene kot predsedujočo pa ostale poslance. Nisem še končala. Gospa Škrinjar to ni bil postopkovni predlog. Tako kot se nisem vtikala v vašo razpravo, se ne bom vtikala v ostale razprave in prosim, da ne zlorabljate v prihodnje postopkovnih predlogov za takšne intervencije, ki to niso. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, verjamem, da se ne strinjate. Ker če bi se strinjali, tega ne bi počeli. Ampak poslovnik je jasen. Vam lahko člen tudi preberem, predlagam pa, da si ga preberete sami, da ne bomo drugih poslancev, ki pa poznajo ta člen, obremenjevali po nepotrebnem s tem. Zdaj pa ima gospod Ljubo Žnidar postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Res je, da v Državnem zboru, ki bi naj bil vzor, ki naj bi bil hram demokracije, ki naj bi bil nek vzgled vsem državljanom, pa to daleč od tega. In to zaradi načina vodenja v Državnem zboru, ki ga peljete na ta način, da je v Državnem zboru dovoljeno žaljenje, poniževanje, grožnje smo tudi zasledili in to brez kakršnegakoli opomina tem poslancem. Skratka, tu je dovoljeno vse. In enim, to se pravi nekaterim, ne vsem, in to prehaja preko vseh mej. Vsi državljani se zgražajo, kaj se gremo mi v Državnem zboru [[…]]
Gospod Ljubo Žnidar, kaj je vaš postopkovni predlog?
[[…]]In to je vse dovoljeno s takšnim vodenjem, kot ga peljete vi.
Kaj je vaš postopkovni predlog?
Vaš postopkovni predlog je, da vodite seje na ta način, da ne bo poniževanja, da ne bo zmerjanja, da ne bo zaničevanja in da ne bo groženj. To je vaša naloga in prosim, da peljete v skladu s poslovnikom in da bo Državni zbor vzgled Slovencem, ne pa, da je to ena blamaža, da je to en svinjak na najvišjem nivoju države.
Gospod Ljubo Žnidar, ravnokar ste sam demonstrirali, kaj ni vzgled državljanom. Tak besedni zaklad, kot ste ga zdaj imeli, ni vzgled državljanom. Tudi ni vzgled državljanom to, da se med sejo, kjer naj bi v dvorani vladal mir in naj bi se poslušali med seboj, med razpravami kar naprej derete. Kar se pa tiče vašega postopkovnega predloga, naj vam pa povem, da v nobeni razpravi nisem zasledila nobenih groženj, nobenih žalitev. Je pa dejstvo, da se na eni in drugi strani precej drugače razumemo in razumemo očitno tudi drugače posamezne pojme in slovenske besede. Tako me ne čudi, če ste vi razbrali iz kakšne razprave grožnje ali pa žalitve, ampak po neki splošni rabi slovenskega knjižnega jezika pa v razpravah ni bilo groženj. Tako mislim, da lahko nadaljujemo oziroma smo prišli v sklepni del razprave, kjer dobi besedo najprej še predstavnica Vlade, državna sekretarka. /oglašanje iz dvorane/ Vi dobite besedo na koncu, lahko pa, ker nismo zaključili še razprave, lahko tudi zdaj še. /oglašanje iz klopi/ Potem želite razpravljati. Izvolite, gospa Tomić.
Veste kaj, v imenu predlagatelja sem poslušala te razprave, pa bi rada malo replicirala k temu. Zelo neprijeten je bil ta zaplet na koncu s temi postopkovnimi. Res si želim, da bi bili mi vzor in vzgled, vendar kadar poslanci SDS razpravljajo, takrat slišimo marsikaj. Tudi podpredsednik gospod Jože Tanko je postavil zelo čuden standard vodenja sej in to smo pač vsi videli in tudi državljani in državljanke. Kot pravi gospa Mojca Škrinjar, dokaz intelektualnega potenciala; veste, jaz sem se navadila, da kadar ta gospa spregovori, grem jaz na fact checking, kajti gospa vedno zavaja. Pa če rečemo po domače, res laže in izjemno manipulira in s tem pokaže, kakšne medije si ona predstavlja. Pazite, bom samo s fakti operirala. Očitala je, da je STA objavil, da otroci med karanteno pozabijo, kako uporabljati nož in vilice in se zgražala en velik del razprave. Ampak očitno, ali je to dokaz vašega intelektualnega nivoja, da samo preberete naslov, ali niste bili sposobni ali ne želeli prebrati članka, v to se jaz ne bom spuščala. Vendar vam želim prebrati samo del tega, kar sledi naslovu, »London, 11. novembra, poroča STA: V času karantene med pandemijo covid-19 je večina otrok v Angliji nazadovala pri učenju, nekaterim pa so se znatno poslabšale socialne veščine, v poročilu opozarja britanski Urad za standarde in izobraževanja, storitve za otroke in veščine Ofsted. Tako so nekateri otroci pozabili, kako uporabljati nož in vilice, drugi spet nosijo plenice, piše britanski urad. Poročilo omenja tudi zmanjšano fizično sposobnost pri otrocih, medtem ko nekateri učenci kažejo znake duševne stiske, kot so motnje v hranjenju in samopoškodovanju, v tretjini šol pa je opaziti, da vse več otrok namesto v šolah, da se poučujejo doma«. To so dejstva, ki jih objavlja STA na podlagi člankov iz Anglije. Kaj vam tu ne štima? Povzeli so BBC News. Ampak seveda, če bi bili ti mediji v lasti Orbana in vas, esdeesovcev, bi napadali. Zdaj bi vi zamenjali direktorja – ker kaj? Ker bomo našli drugega direktorja, ki bo sposoben te vse stvari v angleščino prevesti. Lepo vas prosim! Zakonska osnova, javni servis deluje na podlagi zakonov in ne po domače, tako kot si vi predstavljate. Zato si želimo to zakonsko spremembo. Gre za vir novic, ki je najbolj kredibilen in objektiven v državi. Veste, to, kar počnete, je ena sama manipulacija in laž. Kako vam ni nerodno? Danes pa res vsi lahko guglamo. Medtem ko govorite, vas preverjam, ker sem se naučila, da Mojco Škrinjar je potrebno preverjati. Kajti sem že brala v teh vaših trobilih, da mečem masko po tleh in ne vem kaj vse. Nisem tega počela! In ne glejte me čudno. To so nesramna podtikanja in laži. Uničevala sem družbeno lastnino, ko sem protestirala zaradi vodenja Jožeta Tanka in sem takole tolkla s svojim svinčnikom, pravite vi, ki milijone mečete stran. Res sem pričakovala, da bo ta debata šla bolj vsebinsko in sem res razočarana. Zdaj smo prišli že do PKP in kako smo pomagali različnim ljudem. Glejte, nevladniki ogromno naredijo, da zmanjšajo revščino in nesrečo v državi. Ogromno civilnih družb je, ki pomagajo starostnikom, pomagajo revnim otrokom, pomagajo lačnim. Ja, vi s PKP pomagate bogatim, največ pomagate tistim, ki imajo največ, so velike korporacije, ogromno ljudi ostaja brez službe. In ne hvalite se s tem! V PKP6 ste izenačili verske uslužbence s samozaposlenimi. A vi veste, kaj so samozaposleni, ki plačujejo davke in zdaj jim je država onemogočila, da delajo? Danes bo vsaka nuna, vsak duhovnik in vsaka kuharica v farovžu dobila 700 evrov mesečne pomoči. Na podlagi česa? Na podlagi česa? [[nemir v dvorani]] Jaz govorim, gospa, in me ne prekinjajte! V tej vladi gre zgolj samo za ideologijo. In zakaj ne bi poročali o nevladnikih? Zato, ker gre za ideologijo, čeprav ogromno naših nevladnikov ima mednarodne povezave, dobiva precej sredstev iz tujine. Kot pravite, Orban je zahteval, da vsi nevladniki napišejo zraven »podpirano iz tujine«. Ja, glede na to, da ga oponašate v vsem, pa dajmo še določiti in vsaka objava vaših medijev naj bo imela slogan zraven »podpirano iz tujine«, kajti vi ste plačanci iz tujine. To so dejstva. To so dejstva. [[nemir v dvorani]] A mi lahko dovolite, da končam?
Samo trenutek, gospa Violeta Tomić. Če se izklopite, da vam ne teče čas. Kolegi poslanci iz SDS, da vas ne bom poimensko [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, gospa Jeraj, gospa Škrinjar. Prosim, če se nehata dreti, ko razpravlja poslanka. Če je za vas nekaj žalitev, še ne pomeni, da je žalitev kar na splošno – ne? Jaz se nisem vtikala v vaše razprave [[...]]
Predsedujoča. Če bi [[izklop mikrofona]]
Gospa Jeraj! Gospa Jeraj! Prosim, če si ne jemljete sama besede! To je pa višek in vam izrekam opomin za to dejanje. Ja. A lahko pokažemo malo kulture v tej hiši? Gospod Ljubo Žnidar, če imate kaj povedati [[...]]Hvala, ker ste se umirili. Gospa Tomić, nadaljujte.
Ja, seveda, maček vedno zacvili, ko mu stopiš na rep. Nismo mi dobivali iz Bosne od Đuđićev ali pa od Madžarske denarja, pač, so dejstva, o katerih govorim. Problem pa je, veste, nevladniki naredijo ogromno dobrega in vam nekateri nevladniki, ki so kritični do oblasti, pač niso všeč in vi bi zaradi enega drevesa, ki vam ni všeč, kako raste, ki raste preveč košato, preveč svobodno, posekali cel gozd. Glejte, to dela ogromno škodo celi državi, pa vidim, da mi je čas potekel. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, [[znak za konec razprave]] jaz nisem plačanka iz tujine, vi ste me užalili. Če tega ne razumete, če govorite drug jezik, kot je prej rekla, da govorimo različne stvari, vam povem, užalili ste me in [[izklop mikrofona]]
Gospa poslanka, čas se vam je iztekel. [[oglašanje iz dvorane]] Gospa poslanka, imeli ste 8 sekund časa in se vam je žal iztekel. Prehajamo v sklepni del razprave, kjer lahko dobi besedo še predstavnica Vlade, če jo želi? [[Da.]] Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Najprej uvodoma dve pojasnili, glede na to, da sem bila osebno izpostavljena. Če nisem bila ves čas fizično prisotna tukaj v dvorani zaradi slabosti, še ne pomeni, da nisem spremljala izvajanj poslancev, kar kot veste sami, sodobna digitalna tehnika to danes dovoljuje. In drugo stališče, enako umirjeno, kot sem povedala na začetku in predstavila stališče Vlade, bom, ne glede na to, da pač nekatere tukaj v dvorani to zelo moti, še enkrat ponovila nekatera izhodišča oziroma poudarke, zaradi katerih je Vlada oblikovala taka stališče. Torej, v osmi alineji, v že obstoječem zakonu, govorimo o drugih vsebinah – v obstoječem zakonu o STA – in te druge vsebine seveda vključujejo tudi predstavitev prostovoljskega dela in nevladnih organizacij. Ravno zaradi tega, ker se ne želimo vtikati, ne želimo predpisovati, niti nalagati zakonskih obvez, kakršnihkoli, urednikom oziroma posegati v uredniško avtonomijo in uredniško presojo, ravno zaradi tega menimo, da takšna zakonska obveza ni potrebna. Kot je direktor STA gospod Bojan Veselinovič 7. oktobra na Odboru za kulturo izpostavil, se že zdaj STA dovolj strokovno zaveda, da poroča o prostovoljstvu in nevladnih organizacijah v angleškem jeziku, četudi to v zakonu ni normirano. Drugo izhodišče je, da seveda se Vlada zaveda izrednega pomena prostovoljnega dela in nevladnih organizacij, več kot 27 tisoč, in da celo zelo izpostavljamo, da je potrebno, da so te organizacije slišane in to slišane, ne glede na to, s katerega konca Slovenije prihajajo. Zato, seveda, si prizadevamo oziroma podpiramo, da prihaja čim več novic iz različnih regionalnih okolij; torej, za sodelovanje z lokalnimi in regionalnimi mediji. Tretja točka, ki jo je potrebno tukaj v razpravi posebej izpostaviti, je, da če bi minister za kulturo, kot je bilo povedano, imel sovražen odnos do nevladnih organizacij, potem vsekakor ne bi podpirali, kajne, spletnega portala za mednarodno sodelovanje, Culture.si, ki ga upravlja nevladna organizacija Ljudmila, ki so v zadnjih desetih letih prav za posredovanje sporočil in posebej poročanje o nevladnih organizacijah in pa prostovoljstvu s področja kulture prejeli okrog 900 tisoč evrov. Glede na to seveda Vlada meni, da ni nobenih ovir za posredovanje tovrstnih informacij, ki se v okviru spletnega portala Culture.si že prevajajo, intenzivno predstavljajo, če so predstavljene tudi na STA, in absolutno, ne glede na finančno podporo portalu Culture.si je nevladna organizacija Ljudmila tista, ki seveda avtonomno uredniško odloča, kakšne vsebine, katere vsebine bodo na tem spletnem portalu objavljene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še sklepno besedo predlagateljica, izvolite.
Hvala vam za besedo. To, ker sekretarka govori, to, bom blago rekla, ne drži. Bojan Veselinovič, ki ga citirate že drugič, ni govoril tega, kar vi pravite, da je govoril. On je rekel, da ne gre za to, ali oni danes še kaj prevedejo v angleščino ali ne, ampak, ali gre za to, da se to zakonsko uredi, da to opravljajo kot javna služba. Culture.si kar naprej omenjate, mislim, to ni to, o čimer mi govorimo. Creative Europe in Slovenia nima veze s tem, kar se mi danes pogovarjamo. Vi, kot sekretarka, mi to desetkrat v enem ponovite. Mislim, imam občutek, da se nočujete iz nas. Res, oprostite. Ali pa res govorimo različne jezike, tako kot pravi kolega iz Desusa, mandžurščino. Ampak, veste, sem dejansko upala, ker imam zdaj tukaj dva poslanca iz Nove Slovenije, sem upala, da bom vajino podporo pa le dobila oziroma vašo, zato ker živ dokaz za profesionalnost in nevtralnost STA agencije je, da tam dela sestra vašega ministra, vašega kolega, člana, Jerneja Vrtovca. In nikoli, nikoli nisem zaznala nobene ideološke opredeljenosti, nikoli nisem zaznala neprofesionalnosti ali pa njene politične opredelitve. To je to, kar jaz pri STA tako globoko, ampak res globoko spoštujem. In boriti se za neodvisno STA pomeni točno to, da je popolnoma vseeno, ali si pristaš Nove Slovenije, SDS, Levice, da dobivaš objektivne informacije, da če nekaj povzamejo po angleških virih, da to potem je ta angleški vir citiran, ne pa, da se ga zlorablja, kot da v Sloveniji otroci ne znajo uporabljati vilic in žlic. O tem vam govorim. Res ne vem, zakaj ne bi podprli tega, zakaj ne bi bilo tako [[…]]Zakaj ste tako poslušni, tako, tako [[…]]In zakaj padati na stigmatizacijo določene skupine ljudi ali pa nevladnikov, ko smo že rekli, da imamo cel spekter v Sloveniji nevladnih organizacij. Od gasilcev do čebelarske zveze in vseh, da ne bomo naštevali, in je res absurd, da je nekaj, kar ima v Sloveniji večstoletno tradicijo, ni tudi nekaj, kar bi s ponosom pokazali tujini. To, kar je kolega Rajić prej omenjal, in sem mu hvaležna za to razpravo, kajti je odprl en vidik, ki ga jaz nisem; mnoge nevladne organizacije imajo mednarodne povezave z mednarodnimi sorodnimi organizacijami v različnih evropskih državah. Te mednarodne organizacije so povezane in je fino, da kje dobijo tudi kakšen feedback. Tudi cel kup projektov je, kjer Slovenija zastavi le en majhen del sredstev in si v Evropski uniji zagotovi levji delež za določene projekte in če bi imeli možnost finanserji potem prebrati rezultat tega finansiranja, bi bilo mnogo boljše in mnogo bolj za nevladnike kakor tudi za našo odpiranje v svet in v tujino. Veste, skrivati kot kača noge uspehe naših športnikov, kulturnikov, nevladnikov je zame nerazumljivo. To je enostavno neko selekcioniranje novic, pa tudi če bi bilo selekcioniranje, me ne bi tako zelo motilo, kot me izjemno moti prirejanje novic, kot smo mu bili priča danes tukaj v tisti razpravi prej. Prirejanje, potvarjanje, tako da ljudje dejansko ne vedo več, kaj je res in kaj ni, in potem jih je zelo lahko celo naščuvati. Zato smo mi prišli v fazo v teh par mesecih vladavine Janeza Janše, da imamo popolnoma razklano družbo in da so ljudje popolnoma zmedeni, saj ne vedo, kaj je res. Ne vedo zato, ker si želijo nekateri podrediti neodvisne medije. Kot je kolega Jani Möderndorfer omenil, vsak vojna, vsaka okupacija se začne z zasedbo medijev. Takoj bodo napadli televizijo, oddajnike, velike hiše medijske, kajti tako se začne vojna. Mi imamo zdaj dejansko neko ideološko vojno, ki jo goni najmočnejša vladna stranka, in enostavno tega ne smemo dovoliti. Vedno smo bili sposobni se pogovarjati. Jaz sem zdaj drugi mandat v parlamentu in smo se bili sposobni pogovarjati, tudi s poslanci SDS. Imeli smo, ne boste verjeli, prednovoletno srečanje vsakega decembra. Pa kako, mislim ne razumem, zdaj se obnašate do nas tako, odkar ste dobili oblast v roke, da enostavno ne vem in ne razumem, kako bomo še sedeli za isto mizo. Ja, vi se ne strinjate, ker gledate na stvari drugače. Jaz vam povem kot opozicijska poslanka, da enostavno napadi, norčevanje, mahanje, skakanje v besedo, nespoštovanje poslovnikov, pravilnikov je nekaj, kar to hišo res dela takšno, kot si je ne želimo. Tako upam, da dobimo podporo za to majhno spremembico Zakona o STA, kajti ne vemo, zakaj ne. Nismo dobili nobenega argumenta, zakaj ne bi. Ni finančnega problema, STA si želi to spremembo in to je edina resnica, gospa sekretarka, želi si STA to spremembo in Zakonodajno-pravna služba nima nobenih pripomb. To je majhna sprememba, vendar zelo pomembna. Razen seveda, če želite vladni predlog sprememb in dopolnitev Zakona o STA, katerega se pa mi, iskreno rečeno, bojimo, kajti imeli smo že predlog ne trojčka, četvorčka, ki smo ga k sreči ustavili – v petih dneh naj bi bil sprejet –, četvorček medijskih zakonov, ki bi zelo ogrozil nacionalno televizijo, kakor tudi STA, seveda tudi finančno izčrpal. In ta vladni predlog in dopolnitev Zakona o STA bi vključil tudi predlagano vsebinsko dopolnitev javne službe za področje nevladnih in prostovoljskih organizacij. Rešitev Vlade je, da bi te novice v angleškem jeziku ne bile več del javnega servisa, ampak bi njihova objava v angleškem jeziku postala v celoti tržna dejavnost. V celoti tržna dejavnost! Se pravi, kar mi tu počnemo, je, da ščitimo javni interes, da ščitimo javni servis pred posegom zasebnega interesa. Tako ali tako, saj so nekatera področja, ki res moramo skrbeti za objektivnost, pa seveda za javni servis. To je absolutno zdravstvo, šolstvo, mediji in tako naprej. Enih stvari se pač ne da prodati. Če bi vse prodali, kar imamo, ni dobra strategija, kajti kaj bomo pa imeli Slovenci. Na kaj se bomo pa referirali? Ni vse naprodaj. Država ni naprodaj, mediji niso naprodaj. Tržna dejavnost ni edina zveličavna. Dajmo, čuvajmo vsaj malo državotvornosti in res ne razprodajmo vsega, kar imamo v Sloveniji. Jezik, kultura, še zadnja stvar, ki nas je ohranjala, pa sta res ogrožena. Upam, da ta vlada ne bo več dolgo. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa je čas za razpravo še ostal, sprašujem, ali želite še razpravljati. Vidim, da je interes, zato bom prebrala še opozorilo, da če želite razpravljati tudi predstavnica predlagatelja gospa Violeta Tomić ter predstavnica Vlade, vaju prav tako prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnji, in sicer najprej predstavnica Vlade, nato še predstavnica predlagatelja. Zdaj pa sprožam listo. Prosim, prijavite se. Imamo štiri prijavljene razpravljavce. Vsak dobi po 5 minut, prvi je gospod Janez Moškrič, pripravi se gospa Mojca Škrinjar. Izvolite.
Lep dober večer. Hvala za besedo. Lahko povem to, da je zelo težko povprečnemu Slovencu povedati, da se skoraj 4 ure v tem parlamentu pogovarjamo zgolj o eni besedi, in ta beseda je, da se v Zakon o STA vnese obvezo, da o novicah s področja družbenih dejavnosti in ostalih nevladnih organizacij mora STA pripraviti tudi poročilo v angleškem jeziku. To je zdaj strnjeno, cele štiri ure v en stavek. Potem pa se vprašamo, zakaj je to treba. Obrazložili so predlagatelji, da bo cel svet vedel o teh zgodbah. Katere so te zgodbe, pa lepo navedejo primer, koliko nevladnih organizacij je v Sloveniji. Izpostavljena so bila, recimo, tri področja. Če pogledamo: zgodba Ekologov brez meja Očistimo Slovenijo v enem dnevu, recimo, praznovanje v lanskem letu 150 let gasilstva na Slovenskem in pa kot tretji pomemben primer svetovni dan čebel 20. maja na pobudo slovenskih čebelarjev, slovenskih društev. In kaj ugotovimo? Kaj nam je bilo povedano na odboru? O vseh teh treh zelo pomembnih dogodkov s področja družbene dejavnosti in s področja nevladnih organizacij je bilo že poročano korektno v preteklosti, ker so to pretekli dogodki in tudi v angleškem jeziku. Se pravi, pomembni dogodki so bili že sedaj poročani. To, da pa danes povprečen slovenski čebelar dobi od svojega predsednika, da mora poročati državnemu organu za zdravje čebel, koliko ima družin, to pa ni informacija, ki bi verjetno zanimala širši krog, se pravi populacije. Pa so dobili danes, tudi jaz, ki to spremljam. Bistvo tega je verjetno mogoče to, na kar boste potem hudi, da v Sloveniji zadnjih nekaj mesecev želijo nevladniki vladati. Tisti, ki so pa prevzeli vladanje, bi bilo pa najbolje, da se kar izselijo iz Slovenije. To je tisti problem, na katerega pa mogoče ni bilo opozorjeno, se pa vseskozi sliši, vseskozi zadaj slišimo to, vi avtoritarno vodite, določeni smo samo za to tukaj, da tele tipke pritiskamo, a veste. Niti slučajno! Ker jaz bi potem ne bi bil tukaj, niti slučajno ne! Tudi, ko je bilo govora o vodenju seje – ker imam še čas. Glejte, toliko debel je poslovnik, kjer je točno napisano. V letošnjem letu pa je bil sprejet etični kodeks, ki je zapisan v taki majhni knjigi in ga lahko najbolj strnemo v 4. členu: Poslanec ravna tako, da varuje ugled Republike Slovenije. Poslanec ne žali predsednika države, poslanec ne žali predsednika Državnega zbora, poslanec ne žali predsednika Vlade, poslanec ne žali ministrov, poslanec ne žali svojih poslanskih kolegov. Kaj je žalitev? Če meni rečejo, da sem samo za to, ker tukaj pritiskam, je za človeka, ki sem navajen z rokami delati, žalitev. To smatram, da me žalite. Tako da, kaj je žalitev za koga, je recimo osebna zadeva. Tako prosim, upoštevajmo to, da se ne žalimo med seboj, da ne žalite uradnih organov in da poskušate povedati to, da kot opozicija žalite svojo opcijo, ki vam je blizu, nekako vpeljati v sistem državnih organov in to je čisto vse. Tudi imate prav in ostali smo se posvetovali, smo ugotovili, da teh besed ni potrebno, nimajo takega visokega pomena za obstoj države in družbe in gremo dalje naprej na naslednje zakone, ki pa so potrebni zato, da bo Slovenija imela nekoč manj zakonov. To pa je namen tega. Se pravi, manj zakonov. Ampak ne moremo zdaj temu slediti takoj. Hvala.
Hvala lepa za vašo razpravo. Glede na to, da ste citirali etični kodeks in 4. člen, moramo biti toliko korektni, da preberemo besedilo, ki dejansko je zapisano v etičnem kodeksu in bom prebrala ta člen. »4. člen, Ugled in integriteta. Poslanec ravna tako, da varuje ugled Republike Slovenije, ugled Državnega zbora in ugled poslanske funkcije. Poslanec ravna tako, da krepi zaupanje javnosti v integriteto Državnega zbora in funkcijo poslanca, izogiba se ravnanju, s katerim bi krnil ugled doma ali v tujini.« To je celotna vsebina tega člena in ne vem, kateri kodeks ste vi brali, ampak okej. Se pa strinjam, da je žalitev stvar osebnega dojemanja, tako da hvala lepa za vašo razpravo. Naslednja ima besedo gospa Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Naslov, ki je bil v Slovenski tiskovni agenciji V času korone so otroci pozabili jesti z vilicami in noži, bi se moral glasiti, V Angliji so v času korone otroci pozabili jesti z vilicami in noži. To bi bil etični naslov, ki bi odražal dejansko vsebino, ki je sledila. In če po šolsko rečem, da je morda kolegica sedela na ušesih, pa ni slišala, jaz sem tudi to povedala, da je bil naslov takšen, kot je bil, in da v nadaljevanju pa izvemo, da je pač to v tujini, in da se tudi na koncu znajde neka bolj pozitivna pripomba. Vendar naslov odraža dejansko povzetek ključno sporočilo samega sestavka. In to je tisto, na kar sem hotela opozoriti, in tudi sem opozorila. Očitno govorimo različne jezike. Če pa sem si še do danes predstavljala povsem normalno, da bomo, bi lahko preživeli prednovoletni večer skupaj s komerkoli tukaj, in to se mi zdi kot nekaj najbolj normalnega, si pa od danes naprej, ko me zmerjate, da sem plačanka iz tujine, in vas prosim, če to lahko dokažete, potem si težko predstavljam neko druženja, prisrčno druženje. Na žalost. In etični kodeks seveda govori o tem, da smo spoštljivi eden do drugega. Zmote so dovoljene, lastna prepričanja so dovoljenja, zmerjanje pa ne. Pa vendar je bilo zmerjanja danes slišati zelo veliko in zmerjanje gre vedno pač na naš račun. Zmerljivka je že to, da že z nekim tonom poveš, da je SDS, da si pristaš oziroma član SDS. Že to se sliši iz vaših ust kot žaljivka in na to ne bom nikoli pristala. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralno gospod Prednik, izvolite.
Vem, da je ta seja dolga, ampak dajmo, zdržimo še te tri ure. Držimo se teme, zaključimo debate o tem, kdo koga žali. Prepričan sem, da če bi človek bil človeku človek, ne glede na funkcijo, bi bilo vsem lažje. Zdaj pa zdržimo to točko še do konca in se držimo teme, prosim.
Hvala lepa. Ja, se strinjam. Dajmo razpravljati še teh 10 minut. Imamo še dve razpravljavki o temi Zakon o Slovenski tiskovni agenciji. Izvolite, gospa Jeraj.
No, glejte, vseeno bo treba nekaj reči. Kolega Jani, jaz bi zelo rada strpno, ampak če bi tebi en rekel, da si plačanec iz tujine, ne vem, če bi rekel, dajmo mi strpno, pa je vse v redu. Moram protestirati oziroma nad ravnanjem vas, predsedujoča, ker pač tega niste obsodili. In če že beremo etični kodeks, v 8. členu Dostojnost in spoštljivost piše takole, »Poslanec je dostojen, spoštljiv, strpen in nediskriminatoren. Na sejah Državnega zbora, sejah delovnih teles, sestankih, delovnih in drugih srečanjih ravna tako, da ne moti dela svojih kolegov in drugi udeležencev, goji demokratični dialog in ni žaljiv«. In 9. člen govori o vodstvu Državnega zbora, to pa ste vi, kolegica Heferle, »Vodstvo Državnega zbora je zgled za spoštovanje in promocijo etičnih načel. Za spoštovanje kodeksa skrbi tudi tako, da opozarja na nedopustnost kršitev kodeksa«. Ocenjujem, da tega niste naredili, če za vas, da je nekdo plačanec iz tujine, ni žalitev – v redu. Želim vam, da vam nikoli to ne bo nihče rekel. Če vam pa kdaj bo, vas bom pa takrat vprašala, a se vam to zdi žaljivka ali ne. Zdaj pa na temo. Cel dan smo poslušali, kaj v SDS hočemo narediti iz STA, kako hočemo ne vem, vse uničiti, uvesti diktaturo, ne vem kaj narediti. Mi nobenih takih namenov nimamo. Kolega iz Levice nam je razlagal, pa tudi mnogi drugi, kako pomembna so gasilska, čebelarska in ne vem kakšna vse društva; kot da mi tega ne vemo in kot da tega ne financiramo, kot da nismo člani društev in tako naprej. Je pa dejstvo, da kaj delajo gasilci na Igu, od koder jaz prihajam, najbrž nekoga v Belgiji, Franciji ali pa v Angliji prav zelo ne zanima. Že v Sloveniji o Gasilskem društvu Ig na STA ne boste našli kakšne novice, pa se marsikaj pomembnega zgodi. Mogoče takrat, ko kupijo novo vozilo in to je to. Tako da ne vem, a se zavzemate in za koga točno se zavzemate. Zdaj pa tako; o teh naših društvih lahko STA že poroča in ima to tudi zapisano v svojem zakonu, pa pogosto ne. Moja izkušnja je sicer čisto v redu, jaz sem predsednica Društva Fran Govekar na Igu in mi imamo spletno stran v slovenščini, imamo pa eno podstran V deželi koliščarjev, kjer se ukvarjamo s koliščarji, ki so na seznamu svetovne dediščine pri Unescu, sodelujemo tudi z drugimi državami in tisto podstran pa imamo tudi v angleščini, ker je pač zanimiva tudi za naše partnerje iz tujine. Podobno imajo tudi vsa druga društva. Eno Gasilsko društvo Ig pa nima angleške strani, zato ker pač deluje lokalno in ne počne nobenih takih stvari, da bi se mu zdelo pomembno, da moramo zdaj to v angleščini predvajati nekje, ker pač takih stvari, ki bi bile za tujino zanimive, ne počnejo. Tiste organizacije, nevladne organizacije, ki pa imajo partnerje v tujini in ki delajo na mednarodnem področju, ki se prijavljajo na različne razpise tudi v tujini, te pa imajo seveda tudi angleške strani in te sofinancira ne samo Ministrstvo za kulturo, ampak tudi druga ministrstva. Če so s področja okolja, je Ministrstvo za okolje in tako naprej. Vem, da se mi, provincialna in nepomembna vaška društva, kot smo slišali na enih od zadnjih sej, ne moremo niti v sanjah primerjati z vrhunskimi umetniki z Metelkove 6, ampak če pač za svoje delo potrebuješ tudi angleško spletno stran in posluješ tudi z angleško govorečo publiko, si to tudi narediš in to tudi imajo. Mimogrede, en Mirovni inštitut, ko objavlja svoje novice na angleški strani, tisti, ki ga to zanima, bo sigurno šel na Mirovni inštitut, ne bo šel po STA iskat, ali je kje kaj napisano o Mirovnem inštitutu. To je realno. Če pa hočemo delati en cirkus, pa pač delamo cirkus, tako kot je nekaterim to očitno v krvi, bi že človek rekel. Torej, Zakon o STA že ta trenutek omogoča objavo v angleščini in se tudi dogaja. Želela bi si, da je o nevladnih organizacijah več novic tudi v slovenščini. Ocenjujem, da jih je premalo, in ocenjujem, da delate problem tam, kjer ga ni. Praviloma je tako, če pošlješ obvestilo o nekem dogodku, o neki situaciji v društvu, to STA tudi objavi tako v slovenščini kot v angleščini. Mi smo za poročanje o nevladnikih v slovenščini in angleščini, naj se to dela, ker Zakon o STA to omogoča.
Hvala lepa. Gospa poslanka, glede na to, da ste se obrnili name s komentarji glede mojega vodenja, se moram odzvati. Korektno ste prebrali 8. člen etičnega kodeksa. Je pa res, da to, kar je dostojno, to, kar je primerno, spoštljivo, strpno, je stvar osebne presoje v nekem določenem trenutku, ko se spopadata, ne vem, dve popolnoma diametralni si stališči. Je pa res, da piše tudi v tem členu, ki ste ga prebrali, da poslanec ravna tako, da ne moti drugih kolegov. Jaz sem pa prej opozorila zgolj na to, ko ste potem se vsi nekako uprli. [[oglašanje iz dvorane]] Želite kaj? Postopkovno, ja. Izvolite.
Glede nato, da imamo tukaj zdaj predsednika parlamenta, bi ga vprašala, če on ocenjuje, da je beseda gospe Violete Tomić, da smo mi v SDS plačanci iz tujine, ali on to ocenjuje kot žaljivko ali ne. Namreč, vaša podpredsednica pravi, da to ni žaljivka in da se s takimi besedami [[…]]
Kolegica Jeraj, to ni postopkovni predlog. Že prej sem vam povedala, da se s pozicije predsedujoče ne mislim vsebinsko vtikati v razprave poslancev. Če bi se vtikala v vsako besedno zvezo, ki jo vi uporabljate, pa ne vi osebno, ampak poslanci, potem lahko vsakega prekinem, ker je nekaj žaljivo zame, kar za vas ni in obratno. Tako me ne postavljajte v manjvreden položaj, čeprav tam stoji gospod predsednik, ki me bo zdaj zamenjal pri vodenju in ne biti nekorektni. Jaz sem vas opozorila na red v dvorani in ne bom zdaj ponavljala, ker je nesmiselno. Še enkrat pa v vsebinske razprave se nikoli ne bom vtikala ne v leve, ne v desne. In vaš postopkovni predlog ni bil postopkovni predlog. Zdaj pa če lahko zaključimo s tem, pa ima besedo še kot zadnja Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Skušam ohranjati to temo, ki jo vodimo, vendar napadi z one strani so precej, bi rekla, ostri in predvsem ne vsebinski. Ja, pogovarjali smo se štiri ure, pogovarjali smo se, ja, zakaj so ekologi pomembni za akcijo očistimo Slovenijo, zakaj je pomembnih 150 let gasilstva, zakaj je pomembno slovensko čebelarstvo in zakaj je pomembno, da STA v angleščini to poroča, tudi, da ima zakonsko osnovo, da o tem poroča. Ne želim se kregati s SDS, če že pravi gospa Škrinjar, da je žaljivka, če jaz izgovorim besedo SDS. Verjetno ja, se čuti v mojem glasu, kaj si mislim o taki stranki, ampak nič hudega, ne mislim vas žaliti, oprostite. Jaz samo, recimo, spremljam medije, vi verjetno berete samo svoje, jaz pa vidim necenzurirano.si: Finančni tokovi razkrivajo Orbanov denar [[…]], Dolg seznam kršitev Orbana in Poljakov ali kaj brani Janša – ki nam je naredil sramoto zdaj pred kratkim in to veliko. Mislim, da tukaj res ni debate. Madžarski evri za medije iz krogov SDS, denar tudi v Makedonijo – in to so različni, Siol.net, veste. Slovenija pralnica madžarskega denarja na Oštro.si, Večer.com – Orbanov denar v Slovenijo in Makedonijo. Orbana zanima, kam gre madžarski denar, namenjen Prekmurju. In tako naprej: Razkrivamo, komu je na tokratnem razpisu šel madžarski denar. Oprostite, pač berem in imam pravico razpravljati na podlagi tega, kar je dostopno! In to je javno dostopno in seveda na žalost vi očitno si želite, da te stvari ne bi bile dostopne ljudem, da mi tega ne bi brali, da bi imeli pač medijsko krajino tako, da bi imeli zelo cenzurirane informacije. In ja, iz vaših razprav in iz tega, kako bi morali naslovi izgledati pri STA, je jasna vaša tenzija, da je treba pa veliki cenzor nad vsem tem, kar počne STA in RTV, biti. Mi se pač s tem ne strinjamo in dovolite nam, da se demokratično ne strinjamo. Ne rabimo biti tarča vaših napadov takoj zaradi tega. Glejte, že če citirate poslanski etični kodeks, že zavajate in govorite, kaj v tem kodeksu ne piše, tako da, še dobro, da je predsedujoča prebrala, kaj dejansko stoji v teh členih. Tako je zelo težko se boriti ali pa argumentirati nekomu, ki vsak argument spreobrne, sprevrže, zlorabi [[…]]Težko je, res je težko priti do česarkoli, kar bi lahko bilo, kot pravi moj kolega Siter, fact checking. Še dobro, res. Nekateri, ki nas gledajo in spremljajo, rečejo, zakaj vsi poslanci kar naprej buljite v telefone. Naj javno povem, da je to najmanjši računalnik, ki nam pomaga spremljati sejo, razpravljati in guglati in tudi se iti fact checkinge, ko imamo razprave s komerkoli – s koalicijo, recimo. Tako se vam zahvaljujem za današnjo razpravo. Res je trajala štiri ure. Zdaj, prepričati prepričanega, se ne da. Jaz bi samo rada, da res zadržimo svobodo medijev, da damo STA zakonsko osnovo in podlago, da poroča o nevladnih organizacijah v angleškem jeziku. To je bila njihova želja in potreba. In ne vem, zakaj potem, če se pokaže potreba pri neki instituciji, jim ne bi stopili korak naprej, ker kot je že prej rekel gospod Moškrič, samo ena beseda in nima velikega pomena ta beseda. Ja, če nima velikega pomena, tudi škoditi ne more. Se pravi, če je STA zaznal, da mu manjka ta zakonska podlaga, potem zaupajmo ljudem, ki delajo tam, zaupajmo mediju, zaupajmo neodvisnim institucijam. Želimo si, da ostanejo neodvisne in jim naredimo to majhno uslugo, da to eno besedo spremenimo, če tako se vam zdi to majhna stvar. Tako bomo mi absolutno podprli ta predlog spremembe zakona in upam, da bomo tokrat, v tem krogu dobili večino, za realizacijo tega nujno potrebnega predloga. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKLJUČNEGA RAČUNA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2019. Predlog zaključnega računa je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev Predloga zaključnega računa, in sicer gospe mag. Kristini Šteblaj iz Ministrstva za finance.
[[izklopljen mikrofon]]dosedanji zaključni računi, opredelitev makroekonomskih izhodišč, poročilo o realizaciji prejemkov in izdatkov državnega proračuna, proračunskem primanjkljaju in zadolževanje proračuna ter seveda obrazložitve pomembnejših odstopanj med sprejetimi in realiziranimi prejemki in izdatki, primanjkljajem in zadolževanjem. Poleg obrazložitev splošnega in posebnega dela Predlog zaključnega računa zajema tudi obrazložitve načrta razvojnih programov, tako imenovanega tretjega dela proračuna, podatkov iz bilance stanja ter poročilo o upravljanju denarnih sredstev enotnega zakladniškega računa in seveda posebne tabelarne priloge. Vsa pojasnila, ki so v teh dokumentih, so podana s primerjavo na rebalans proračuna za leto 2019, ki je hkrati tudi zadnji sprejeti proračun za to leto. Rada bi predstavila samo nekaj ključnih podatkov za neko širšo sliko glede Predloga zaključnega računa. V preteklem letu se je v državni proračun nateklo 8,7 milijarde davčnih prihodkov, 646 milijonov nedavčnih prihodkov, 95,4 milijonov kapitalskih prihodkov prejetih, donacij in transfernih prihodkov ter 726,9 milijonov sredstev iz EU in drugih držav. Vsi skupni prihodki so bili realizirani v višini 10,1 milijarde evrov oziroma skoraj v 98-odstotni načrtovani višini. Morda samo nekaj največjih, najobsežnejših prihodkov: iz naslova dohodnine je bilo zbranih milijarda in 391 milijonov, kar pomeni dober odstotek nižjo realizacijo iz tega naslova od načrtovane. Davek od dohodkov pravnih oseb je bil za 10,8 odstotkov višji – tukaj se vidi, da je šlo za dobro poslovanje podjetij. Prihodki iz naslova davka na dodano vrednost so znašali 3 milijarde 871 milijonov evrov, kar je približno 2 odstotka manj od načrtovanega v rebalansu proračuna za leto 2019, še vedno pa skoraj 115 milijonov več, kot je bilo realiziranih prihodkov iz tega naslova v letu 2018. Iz naslova trošarin je bilo zbranih milijardo in 543 milijonov evrov, kar je v višini načrtovanih sredstev. Nekoliko večje odstopanje na prihodkovni strani je samo glede prejetih sredstev iz EU in drugih držav. Ta so bila realizirana v celem letu 2019 v višini 727 milijonov evrov, kar pomeni malo manj kot tričetrtinsko realizacijo glede na načrtovane. Največji razkorak se je še izkazoval na področju kohezijske politike za obstoječo finančno perspektivo. Na odhodkovni strani beležimo porabo v višini 9 milijarde 911 milijonov evrov, kar je približno 2 odstotka in pol manj od načrtovanih. Nekako največje kategorije so tekoči transferji v javne zavode, in sicer v skoraj 2 milijardi in pol evrov, od tega največ javnim zavodom s področja izobraževanja, znanosti in športa, drugi večji transfer je, recimo, tudi transfer v pokojninsko in invalidsko blagajno, to je v višini skoraj 1 milijarde evrov in seveda tekoči transferji posameznikom in gospodinjstvom v višini skoraj milijarde in pol. Obresti so bile realizirane v višini malo manj kot 85 milijonov evrov, proračunski presežek pa je znašal skoraj 225 milijonov evrov. Morda samo še podatek, ki se ga večkrat tudi uporabi. V proračun Evropske unije smo vplačali slabih 510 milijonov evrov, iz proračuna Evropske unije pa smo prejeli slabih 727 milijonov evrov. To bi bilo nekaj ključnih poudarkov za uvod, če bo potrebna kakšna obrazložitev podrobnejša, pa potem v nadaljevanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zaključnega računa je obravnavala Komisija za nadzor javnih financ. Besedo dajem predsedniku Igorju Pečku za predstavitev poročila komisije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Komisija za nadzor javnih financ je na 15. redni seji dne 4. 11. 2020 kot matično delovno telo obravnavala Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2019, ki ga je na podlagi petega odstavka 97. člena Zakona o javnih financah Državnemu zboru v sprejem posredovala Vlada. Državna sekretarka na Ministrstvu za finance je v uvodu najprej predstavila sestavne dele zaključnega računa, ključne podatke je primerjala z veljavnim proračunom. Posebej je izpostavila presežek proračuna v višini 225 milijonov evrov, ocenila je, da je bilo izvajanje proračuna uspešno, edino pri črpanju EU sredstev je bila realizacija nižja od planirane, klub temu pa je bil tudi tu dosežen presežek prihodkov nad odhodki iz Evropske unije v višini 217 milijonov. Predstavnik Računskega sodišča je povedal, da so po reviziji Predloga zaključnega računa podali pozitivno mnenje v splošnem delu zaključnega računa in mnenje s pridržkom o pravilnosti njegov izvršitve zaradi neskladij s predpisi. Povedal je še, da so revidirali tudi bilanco stanja proračuna, kjer pa so zaradi tega, ker niso dobili ustreznih podatkov, morali zavrniti mnenje. To se je dogajalo že vsa leta, odkar revidirajo bilanco stanja, vendar se stanje izboljšuje in po podatkih, s katerimi razpolagajo, se bo stanje v letu 2021 uredilo. V razpravi so poslanci strank, ki so v prejšnjem mandatu tvorile koalicijo, poudarjali, da je bil proračun v letu 2019 realiziran zelo uspešno, pravilno in učinkovito. To dokazuje tudi mnenje Računskega sodišča, ki je za pravilnost splošnega dela proračuna prvič pozitivno. Prejšnja vlada je ravnala premišljeno in odgovorno in to kljub temu da je takratna opozicija celo podala proračunske dokumente v ustavno presojo in jih je Ustavno sodišče zavrnilo. Ocenili so, da je sedanja vladna koalicija dobila državo v zelo dobrem finančnem stanju in se je tako lažje lotila problematike, ki je nastala z epidemijo covid-19. Menili so tudi, da je zaključni račun napisan pravilno in tako izkazuje pravilne prejemke in izdatke. Prihodki so bili realizirani v predvideni višini, kar pomeni, da so bili planirani realno. Edino prihodki iz Evropske unije so bili nižji za 290 milijonov od planiranih, še vedno pa so se povečali s 14 na 31 odstotkov. Tudi odhodki so bili realizirani v skladu s planom, nižji so bili le transferji posameznikom. Največje odstopanje pri odhodku je bilo pri investicijskih odhodkih in investicijskih transferjih, kar pa je povezano s črpanjem sredstev. V razpravi so poslanci opozorili tudi na dejstvo, da je v lanskem letu prišlo do nominalnega zmanjšanja javnega dolga za 620 milijonov. Člani komisije iz koalicijskih strank so ocenjevali, da vlada nima tako velikih zaslug za dobro stanje proračuna v letu 2019, kot se navajajo. Menili so, da je bila situacija v svetu in državah okrog nas zelo dobra in da zato tudi pri nas ni bilo težko dosegati dobrih rezultatov. Ob tem so člani komisije iz vrst sedanje opozicije tudi opozarjali, da so letos rezultati bistveno slabši, javni dolg se povečuje, planirano je za 18 milijard dolga v naslednjih treh letih, primanjkljaj proračuna je za letos planiran v višini 4,2 milijarde evrov. Po obravnavi Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2019 je komisija sprejela naslednji sklep: Komisija za nadzor javnih financ predlaga Državnemu zboru, da po obravnavi na podlagi 168. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2019. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Z zaključnim računom državnega proračuna za leto 2019 bomo lahko preteklo proračunsko leto zapisali v zgodovino kot zadnje normalno leto; proračunsko leto, ko je država dosegala gospodarsko rast, rast zaposlenosti in davčnih prilivov, proračun, ki je bil od stabilizacije razmer po globalni gospodarski krizi zasnovan ob upoštevanju fiskalnih omejitev. Zato je bil v državnem proračunu ustvarjen presežek; zato se je zmanjševal javni dolg, ki je visoko zrasel zaradi sanacije posledic ekonomske krize. Kljub temu pa se je večina sredstev za nekatere ključne programe povečevala. Gre tudi za edino celotno proračunsko leto, za katerega je odgovorna 13. vlada Republike Slovenije. Ob pregledu zaključnega računa proračuna Republike Slovenije lahko ugotovimo, da je prejšnja vlada državne finance pustila v vzornem redu. Odločitve, ki jih je bilo treba sprejeti za ta dosežek, pa niso bile lahke. Prejšnja vlada ni imela izgovorov, da je ukrepanje ali trošenje nujno, ker nam grozi epidemija. Ni se mogla nasloniti na evropska reševalna sredstva, fiskalnim omejitvam se ni mogla izogniti. Celo ob njihovem spoštovanju je takratna opozicija upoštevala ustavno presojo in terjala nižanje že tako omejene porabe. Da bi lahko predložili urejene finance, se je bilo potrebno odločati o prioritetah. Izbiranje prioritet pa je terjalo žrtve v obliki nekaterih podfinanciranih politik in programov, kot sta, denimo, tudi dolgotrajna in starostna oskrba. A prejšnja vlada lahko predloži čiste račune. Trdno lahko stoji za stališčem, da je z omejenimi viri ravnala vestno, racionalno in gospodarno. Če pa so bila določena področja neoptimalno financirana, je zato, ker virov zanje enostavno nismo imeli. Težje pa bo razumeti nefinanciranje določenih programov v sedanjem času, ko Vlada zatrjuje, da vreča, iz katere se jemlje, sploh nima dna. Ko bo nekoč nastopil čas za primerjave dela različnih vlad, bo treba upoštevati tudi okoliščine, v katerih se je delo opravljalo. Prejšnja vlada lahko s številkami dokaže, da je ravnala gospodarno in skušala pomagati po svojih najboljših močeh, četudi so bili njeni viri omejeni. V razmerah, v katerih je delovala, je dosegala javnofinančne cilje in predložila transparenten obračun. Stanje državnih financ je bilo ob zaključku preteklega leta dobro. Če državnih financ ne bi zapustili v takšnem stanju, sedanja vlada ob prevzemu krmila ne bi imela možnosti, da z relativno preprosto operacijo prerazporedi okoli 225 milijonov evrov, ki jih je tako namenila za reševanje koronakrize. Upamo, da bo tudi sedanja oblast zmogla predložiti tako transparenten pregled svojega proračunskega upravljanja. In vsled navedenega v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo soglasno podprli predlog sklepa, da je zaključni račun Državnega zbora za leto 2019 v redu. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Državna sekretarka, poslanke, poslanci, lep pozdrav! Predloženi Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2019 ponuja končni pregled izvršenega proračuna v preteklem letu. Izraža končni rezultat proračunske politike Vlade Republike Slovenije za leto 2019, ki je v skladu s Paktom za stabilnost in rast ter fiskalnim pravilom sledila cilju znižanje javnega dolga in doseganje tretjega proračunskega presežka v zgodovini države Republike Slovenije. Sprejeti proračun za leto 2019 je bil sprejet še v času prejšnje vlade. Na podlagi ugodne gospodarske rasti so bili prihodki državnega proračuna realizirani v višini 10,14 milijard evrov, kar je za 217,2 milijona evrov manj od načrtovanih. Odhodkov pa je bilo za 9,91 milijard evrov, kar je za 248,4 milijona evrov manj od načrtovanih, tako da je bil dosežen proračunski presežek v višini 224,8 milijonov evrov in je bil večji za 31,1 milijona evrov od načrtovanega. Glede na relativno nizko realizacijo prihodkov iz sredstev Evropske unije v primerjavi z načrtovano pa opozarjamo, da je potrebno pri tem zavzeti aktivnejši pristop, ki bo vodil v načrtovano in uspešnejše črpanje evropskih sredstev. Moramo pa se zavedati, da omenjena sredstva niso izgubljena. Lahko jih namreč počrpamo vse do konca leta 2023. Poleg tega je Slovenija pred meseci usposobila informacijski sistem Službe vlade za razvoj in kohezijsko politiko, ki je do pred kratkim, žal, predstavljal ozko grlo pri črpanju. Med drugim je tudi Računsko sodišče v svoji reviziji opozorilo na težave, povezane s črpanjem oziroma porabo evropskih sredstev. Slednje namreč vpliva tudi na slabšo realizacijo finančnih načrtov, posameznih proračunskih uporabnikov. Sicer pa nas veseli, da je Računsko sodišče po reviziji Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2019 prvič podalo pozitivno mnenje o splošnem delu zaključnega računa, ob tem pa še mnenje s pridržkom o pravilnosti njegove izvršitve zaradi neskladij s predpisi. Računsko sodišče je revidiralo tudi bilanco stanja proračuna, kjer se stanje prav tako izboljšuje, in po podatkih, s katerimi razpolagajo, se bo stanje v letu 2021 uredilo. Če zajamemo vse podatke, lahko sklenemo, da vlada, katere del je bila tudi SMC je ravnala premišljeno in odgovorno. Na podlagi tega lahko ugotovimo, da je sedanja vlada prevzela vodenje države v dobrem finančnem stanju in se tako lažje loteva oziroma spopada s problematiko, ki je nastala z epidemijo covid-19. Pozitivna plat lanskega proračuna se sicer kaže tudi v podatkih, ki se tičejo dolga državnega proračuna. Le-ta se je namreč v letu 2019 nominalno zmanjšal za 620 milijonov evrov in je s koncem leta znašal 28,56 milijard evrov, kar predstavlja 59,5 odstotka BDP. Strinjamo pa se, da bi v preteklem letu, ko je bila finančna situacija tako pri nas kot tudi v državah okoli nas, v Evropski uniji in v svetu dobra in pozitivna, da bi to obdobje morali še posebej izkoristiti za sprejemanje nekaterih dodatnih ukrepov, ki bi zagotovili še boljše poslovanje naše države, kot na primer debirokratski ukrepi, prestrukturiranje davčne politike, urejanje zaposlovanja v javnem sektorju in še bi lahko našteval. Ker je zaključni račun državnega proračuna neizpodbitno in izvršeno dejstvo o dobrih rezultatih prejšnje vlade in ker Računsko sodišče ni ugotovilo večjih nepravilnosti, bomo v Poslanski skupini Stranske modernega centra Predlog zaključnega računa proračuna za leto 2019 podprli.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa. Dober večer. Revizorji Računskega sodišča so za splošni del Zaključnega računa proračuna za leto 2019 prvič v zgodovini izdali pozitivno mnenje, kar je vsekakor dokaz za to, da je vlada Marjana Šarca v lanskem letu s proračunskimi sredstvi ravnala neprimerljivo bolj transparentno, kot to letos počne vlada Janeza Janše. Ob vsakem novem proračunskem dokumenti aktualne vlade, ki pride v parlamentarno proceduro, lahko beremo poročila Fiskalnega sveta, ki Vlado neuspešno opozarja, da proračuni za leta 2020, 2021 in 2022 ne izpolnjujejo niti osnovnih standardov jasnosti in preglednosti načrtovane porabe javnih sredstev. Z vidika transparentnosti načrtovanja proračunskih prihodkov in odhodkov je proračun za leto 2019 vsekakor zgled, ki bi mu morali v nasprotju z vlado Janeza Janše slediti tudi v prihodnje. Kljub temu pa v Levici menimo, da nostalgično fetišiziranje dobrih starih časov fiskalne vzdržnosti, politike varčevanja in izravnanega proračuna danes ni primerno. V primerjavi s proračunom za leto 2020, ki predvideva kar 4,2 milijardi evrov primanjkljaja, se realizacija 225 milijonov evrov presežka v letu 2019 na prvi pogled kaže kot nekakšen zlati standard, ki bi se mu morali čimprej spet približati. Pogosto slišimo tudi, da so nam proračunski presežki, ki smo jih nakopičili v času pred epidemijo, omogočili lažje ukrepanje v času epidemije, vendar pa dejanskost ni tako enostavna. Proračunski presežki v predkriznem obdobju so po eni strani pač odraz visokih stopenj gospodarske rasti, ob visoki rasti BDP se namreč razmerje med javnim dolgom in BDP avtomatično znižuje. Po drugi strani pa so predkrizni proračunski presežki tudi odraz politike varčevanja, ki ima negativne učinke na socialno in zdravstveno varnost ljudi. Medtem ko je pred krizo takratna opozicija z SDS in NSi na čelu pisala slaboumne zahteve za presojo ustavnosti proračunskih aktov, zato ker naj bi izdatki sektorja država za 270 milijonov evrov presegali mejo, določeno s fiskalnim pravilom, smo v Levici neutrudno opozarjali, da bi morala država povečati javne izdatke na področju javnega zdravstva in dolgotrajne oskrbe, pa četudi na račun nekoliko manjših proračunskih presežkov oziroma nekoliko višjih proračunskih primanjkljajev. Kakor danes tudi pred letom sicer nismo zagovarjali brezmejnega in neodgovornega kopičenja proračunskih primanjkljajev. Zato smo se zavzemali za povečanje davkov za korporacije in premoženje bogatih ter nasprotovali davčnim razbremenitvam zaposlenih z višjimi dohodki in zato smo vedno ostro nasprotovali trošenju javnega denarja za nepotrebno orožje. Vedno pa smo nasprotovali varčevanju na račun javnega zdravstva in drugih stebrov socialne države, saj smo se vedno zavedali, da ima varčevanje na področju osnovnih stebrov družbene solidarnosti tako kratkoročno kot tudi dolgoročno pogubne učinke za celotno družbo. Trenutna kriza, ki je izbruhnila zaradi epidemije covid-19, je žal dokazala, da smo imeli še kako prav. Smo na vrhuncu drugega vala epidemije. V Združenih državah in večini evropskih držav, s Slovenijo na čelu, število hospitalizacij obolelih s covid-19 dosega rekorde. Zdravstvene ustanove zaradi pomanjkanja postelj pokajo po šivih, število mrtvih vrtoglavo narašča. Pomenljivo pa je, da po številu mrtvih izstopajo ravno države, kjer so se v desetletjih pred izbruhom epidemije najagresivneje lotevali privatizacije zdravstva, varčevanja v javnih zdravstvenih ustanovah in selitve zdravstvenih storitev na zunanje zasebne izvajalce. Tipičen primer so Združene države. Tam zaradi podhranjenosti javnega zdravstvenega sistema premorejo le 3 postelje na tisoč prebivalcev. V redkih razvitih državah, kjer so obrzdali privatizacijo in ohranili robusten javni zdravstveni sistem, pa število smrti tudi na vrhuncu epidemije ostaja primerjalno nizko. Tipičen primer so Nemčija, Južna Koreja in Japonska. Nemčija zagotavlja 8 postelj, Japonska in Južna Koreja pa več kot 12 postelj na tisoč prebivalcev. Lekcija trenutne krize je, da imajo javni zdravstveni, pokojninski in izobraževalni sistem ter drugi stebri socialne države tako v času recesije kot tudi v času konjunkture absolutno prednost pred sledenjem kratkoročnim ciljem proračunske vzdržnosti. Kruta ironija je v tem, da ravno v Nemčiji, Japonski in Južni Koreji, ki pred krizo niso varčevale na račun javnega zdravstva, v času krize prav močni javni zdravstveni sistemi omogočajo uvajanje manj strogih omejitvenih ukrepov. To pa pomeni manj negativnih učinkov na gospodarsko dejavnost ter socialni položaj ljudi in posledično tudi nižje proračunske primanjkljaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Aleksander Reberšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije-krščanskih demokratov.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Sprejetje zaključnega računa proračuna za preteklo leto je zadnje dejanje, s katerim Državni zbor zaključi proračunsko leto. Predlagani zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2019 prikazuje razliko med sprejetim proračunom za leto 2019 in realizacijo proračuna za leto 2019. Predlog zaključnega proračuna lahko obravnavamo, potem ko ga revidira Računsko sodišče in o tem tudi izda mnenje. Sestavni del vsakega zaključnega računa je tudi zbirna bilanca stanja državnega proračuna, v kateri so izkazana sredstva in obveznosti do njihovih virov, ki so izkazana v zbirni bilanci stanja. V letu 2019 se je v državni proračun nateklo za 8,7 milijarde davčnih prihodkov, 636 milijonov nedavčnih prihodkov, 95,4 milijonov kapitalskih prihodkov, prejetih donacij in transfernih prihodkov ter 726,9 milijonov prejetih sredstev iz EU oziroma iz drugih držav. Prihodki so bili realizirani v višini 10,1 milijarde evrov, kar predstavlja skoraj 98 procentov načrtovanih prihodkov. Računsko sodišče je v predlogu splošnega dela Zaključnega računa proračuna za leto 2019 izreklo pozitivno mnenje, ker ugotovljene napake niso predstavljale večji obseg, kot je bil prag pomembnosti, medtem ko je Računsko sodišče na podlagi ugotovitev o pravilnosti izvršitve državnega proračuna za leto 2019 v delu, ki se nanaša na vladne in pa proračunske uporabnike, izreklo mnenje s pridržkom predvsem zaradi neskladja s predpisi poslovanja, in sicer na področju predpisa o plačah in drugih odhodkov zaposlenih, na področju neskladja s predpisi pri prevzemanju in plačevanju obveznosti iz proračuna kot tudi neskladje s predpisi oddaje javnih naročil, s predpisi pri dodeljevanju transferjev in neskladje s predpisi na področju pridobivanja prihodkov iz državnega proračuna. Ker Vlada Republike Slovenije in Ministrstvo za zdravje med izvajanjem revizije nista odpravila vseh ugotovljenih nepravilnosti, je Računsko sodišče od njiju zahtevalo predložitev odzivnih poročil, prav tako pa so na Računskem sodišču podali priporočila za izboljšavo poslovanja. V Novi Sloveniji menimo, da je zaključni račun za leto 2019 vsekakor dobra osnova za planiranje proračunskih izdatkov za leto 2021 in leto 2022, bistveno pa je, da smo povečali postavke, na katere je prejšnja vlada, vlada Marjana Šarca, pozabila. Z včerajšnjim sprejetjem proračuna smo za naslednji dve leti zagotovili dodatnih 84 milijonov za povprečnine občinam za višjo kvaliteto življenja občank in občanov, 400 milijonov več smo namenili več za upokojence. Prav tako smo glede na proračun prejšnje vlade zagotovili dodatnih 11 milijonov za dokončanje dveh in začetek gradnje petih domov za starejše. Zagotovili smo 75 milijonov več za investicijsko vzdrževanje in gradnjo državnih cest, kar se med drugim že odraža v naši Savinjski dolini. 34 milijonov več smo namenili za podeželje. Lahko bi še našteval, pa vendar naj izpostavim samo še, da je ta vlada namenila več kot 54 milijonov več kot prejšnja vlada za program socialnega varstva in invalide. Zaključni račun bomo v Novi Sloveniji podprli.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovana državna sekretarka, predsednik Državnega zbora, kolegice poslanke in poslanci! Dejstvo je, da smo za revizijo splošnega dela proračuna, kjer so razvidni vsi prihodki in dohodki državnega proračuna, prvič v zgodovini dobili pozitivno mnenje Računskega sodišča. Očitno smo z javnim denarjem v letu 2000 pravilno in učinkovito. »Po našem mnenju revidirani Splošni del Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2019 v vseh pomembnih pogledih pravilno, to je v skladu z Zakonom o javnih financah, Zakonom o računovodstvu in drugimi predpisi, prikazuje prejemke in izdatke proračuna za leto 2019«, so zapisali v svojem mnenju revizorji Računskega sodišča. In tudi sicer smo lahko s številkami, ki so razvidne iz zaključnega računa, zadovoljni. Če pogledamo prihodke, ugotovimo, da so bili realizirani praktično na nivoju, kot so bili načrtovani. Še posebej to velja za davčne prihodke, ki so bili realizirani celo nekoliko višje, kot je bil plan, kar pomeni, da smo bili pri načrtovanju prihodkov konservativno realni, kar je edino pravilno. Edino odstopanje, za katerega bi si v stranki SAB želeli, da ga ne bi bilo na prihodkovni strani, je realizacija evropskih sredstev, ki je za 290 milijonov evrov nižja, kot so bili naši načrti. To ni spodbuden podatek in tudi v SAB bi si želeli, da bi bila realizacija EU sredstev višja. Še bolj pa nas skrbi dejstvo, da se tudi v letu 2020 stvari ne premikajo na bolje kljub hudim kritikam gospoda Černača v času, ko je bil poslanec. Je pa res, da je nekaj govoriti in drugo realizirati. Tukaj gospodu Černaču stvari šepajo. Že ob rebalansu proračuna za leto 2020 je bil gospod Černač za 130 milijonov evrov manj ambiciozen od naše vlade, kar je slabo. Še slabše pa je, da bo realizacija EU sredstev v letu 2020 še veliko nižja od vaših napovedi. Ampak kot že rečeno, tudi naša vlada bi tukaj morala biti boljša, ker državi zmanjkuje časa za porabo evropskih sredstev. Kar se tiče odhodkov, lahko ugotovim, da je zgodba precej podobna kot na prihodkovni strani. Tudi tukaj so bila v veliki večini sredstva realizirana v obsegu, kot smo načrtovali. Največja odstopanja navzgor, se pravi, da je bila poraba višja od načrtov, se kaže pri transferjih posameznikov, in to na račun nezaposlenih in socialno ogroženih. Za stranko SAB je seveda pomembno, da so vsi, ki so do pomoči države upravičeni, le-to tudi dobili. Največje odstopanje navzdol, kar pomeni, da je bila realizacija nižja od načrtovanega, pa je vidno pri sredstvih za investicije, investicijski odhodki in investicijski transferji, kar pa je v veliki meri povezano z EU sredstvi in velja vse, kar sem že povedal povezano s tem. Kot sem omenil že na začetku, je zaključni račun za leto 2019 na nek način zgodovinski. Zakaj, se sprašujemo. Zato, ker prvič v zgodovini piše, da je mnenje Računskega sodišča pozitivno. Očitno je prejšnja vlada znala z javnim denarjem, očitno smo znali delati tako, kot je prav, skladno z zakoni, učinkovito in gospodarno. Čestitke vsem prejšnjim ministricam in ministrom in seveda predsedniku Vlade. Hvala lepa.
Naslednji ima besedo Robert Polnar, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospodje poslanci in gospe vabljene! Zaključni račun proračuna je akt države, v katerem so prikazani predvideni in realizirani prihodki in drugi prejemki ter odhodni in drugi izdatki države za preteklo leto. Sestavni del zaključnega računa je tudi zbirna bilanca stanja državnega proračuna, v katerih so izkazana sredstva in obveznosti do njihovih virov. Računsko sodišče Slovenije je zaradi pomanjkanja revizijskih dokazov zavrnilo izrek mnenja o zbirni bilanci stanja proračuna na dan 31. 12. 2019. V reviziji namreč ni bilo mogoče pridobiti zadostnih in ustreznih dokazov za potrditev stanj osnovnih sredstev in terjatev za sredstva, dana v upravljanje. O predlogu, ampak samo splošnega dela zaključnega računa proračuna, je Računsko sodišče izreklo pozitivno mnenje. Zaključni račun za leto 2019 izkazuje nekatera neskladja med načrtovanimi in izvedenimi prihodkovnimi in odhodkovnimi postavkami. Prihodkovna stran je bila z rebalansom proračuna načrtovana v višini 10 milijard in 353 milijonov evrov, realizirana pa v višini 10 milijard in 135 milijonov evrov, kar je za 217 milijonov manj. V strukturi prihodkov so davčni, nedavčni, kapitalski in transferni prihodki doseženi v načrtovanih višinah, na prihodkovni strani izrazito odstopajo v negativno smer prejeta sredstva iz Evropske unije, ki so bila predvidena v višini milijarde in 18 milijonov evrov, realizirana pa v višini 727 milijonov evrov. Realizacija je bila komaj 71,38-odstotna, razlika pa je 291 milijonov evrov. Napovedani odhodki proračuna so bili z rebalansom za leto 2019 določeni v višini 10 milijard in 160 milijonov evrov, za 252 milijonov evrov manj, kot je bilo določeno v prvotni verziji, ki je predvidevala 10 milijard in 412 milijonov evrov odhodkov, uresničeni pa so bili odhodki pri vrednosti 9 milijard in 911 milijonov, kar je za 248 milijonov evrov manj od načrtovanega. Tekoči transferji so bili nižji za 113 milijonov evrov, investicijski transferji pa za 116 milijonov evrov. V strukturi investicijskih transferjev izstopajo predvsem investicijski transferji občinam, ki so bili predvideni v vrednosti 249 milijonov evrov, uresničeni pa v višini 144 milijonov evrov, se pravi 105 milijonov evrov manj. Poslanci Poslanske skupine Desus izpostavljamo še dve odhodkovni postavki, posebej aktualni v obdobju epidemije in padca gospodarske aktivnosti. Sofinanciranje pokojninske blagajne iz državnega proračuna za leto 2019, v obdobju gospodarske rasti torej, je bilo načrtovano v vrednosti 970 milijonov evrov, izvršeno pa v višini 930 milijonov, se pravi za 40 milijonov manj. V proračunih, denimo, ki smo ju včeraj sprejeli za obdobje recesije, so ti odhodki predvideni v višini milijardo 337 milijonov za prihodnje leto in milijardo 291 milijonov za leto 2022. Takole za 400 in 350 milijonov več v vsakem letu kot leta 2019. Splošna proračunska rezervacija je bila v rebalansu proračuna določena v višini 45 milijonov in ni bila realizirana. Tudi ni bilo nobene potrebe po tem, zakaj ta sredstva se uporabljajo za nepredvidene namene, za katere v proračunu niso zagotovljena sredstva. V proračunu za leto 2020, rebalansu, je višina teh sredstev sredi epidemije opredeljena na milijardo in 33 milijonov, v letu 2021 pa na 519 milijonov. Če povzamem; investicijski transferji občinam – nižji za 105 milijonov, splošna proračunska rezervacija neizkoriščena v vrednosti 45 milijonov, sofinanciranje pokojninske blagajne manjše za 40 milijonov, skupaj 190 milijonov. Celotni proračunski presežek za leto 2019 pa 225 milijonov. V resnici nič posebnega, še najmanj pa nekaj, s čimer bi se kazalo hvaliti. Zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2019 je izvršeno knjigovodsko dejstvo. Poslanci Poslanske skupine Desus ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik po predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Pred nami je zaključni račun proračuna za leto 2019. Če pogledamo realizacijo Proračuna Republike Slovenije za leto 2019, so prihodki znašali nekaj več kot 10 milijard evrov, odhodki so pa znašali 9,911 milijarde evrov. Prihodki proračuna v letu 2019 so bili višji za 1,4 odstotka kot v letu 2018, odhodki so bili pa višji za 4,7 odstotka v primerjavi z letom 2018. V strukturi prihodkov največji delež predstavljajo davčni prihodki, ki so znašali približno 8,6 milijarde evrov, najvišje odhodke pa znašajo tekoči transferji, več kot 5,3 milijarde evrov, in pa tekoči odhodki, ki so znašali 3,31 milijarde evrov. Proračun je na koncu izkazal presežek v višini 225 milijonov evrov. Računsko sodišče je izvedlo revizijo tega in izreklo pozitivno mnenje o Predlogu splošnega dela Zaključnega računa in mnenje s pridržkom o pravilnosti izvršitve državnega proračuna. Iz zaključka proračuna v letu 2019 je razvidno, da so bila zelo slabo črpana evropska sredstva, na kar smo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke večkrat opozarjali. Planiranih je bilo za več kot milijardo evrov evropskih prihodkov, dejanska realizacija pa je bila nekaj več kot 700 milijonov evrov. Za 33,3 odstotka je bilo manj počrpano prihodkov iz strukturnih skladov in za skoraj 50 odstotkov je bilo počrpanih manj prihodkov iz kohezijskih skladov. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je za proračunski presežek najbolj zaslužno gospodarstvo in pa državljanke in državljani Republike Slovenije, ki so vplačali davčna sredstva. Zato bi se v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke zahvalil predvsem gospodarstvu in državljankam in državljankam Republike Slovenije za vse plačane davke v letu 2019. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zaključnega računa proračuna za leto 2019 podprli.
Hvala lepa. Brane Golubović bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Hvala lepa. Prav lep pozdrav vsem skupaj! Kdor je spremljal pripravo in sprejemanje proračunskih dokumentov 2021/2022, je lahko zaznal, da bo Vlada za soočanje s kovidkrizo državo zadolžila za 10 milijard evrov. Zadolževanje je v teh časih potrebno. Je pa pomembno, da pri tako visoki zadolžitvi Vlada, katerakoli vlada, jasno odgovori na vprašanja, kot so: za koliko se lahko država zadolži, da je dolg še obvladljiv, za katere projekte in programe se bodo sredstva namenila, kakšne multiplikativne učinke bomo s tem dosegli in katere investicije se bodo same odplačevale ter kako se bo država razdolževala oziroma odplačevala dolg in v kakšnem obsegu bo to vplivalo na izvajanje drugih zakonov oziroma z zakoni določenih nalog države in občin ter pa seveda tudi, kako bo to vplivalo na investicije države. Glede na slišano ob proračunski razpravi v Listi Marjana Šarca menimo, da aktualna vlada odgovorov na ta vprašanja nima. To pa pomeni, da se Vlada nenačrtno in prekomerno zadolžuje in gleda samo odhodkovno stran, nikakor pa je ne zanimajo prihodki oziroma prihodkovna stran, kar pa je zelo nevarno. Zato je prav, da aktualno vladno garnituro spomnimo, kako je treba ravnati z javnimi financami; z vsemi štirimi blagajnami, državno, pokojninsko, zdravstveno in občinske, in to velja tako za čas gospodarske rasti kot za čas krize. In da ne bo pomote, tako bi morala ravnati vsaka odgovorna vladna ekipa. Vlada in njeni ministri so varuhi javnih financ in morajo delovati odgovorno, transparentno, učinkovito, gospodarno ter z mislijo na prihodnje generacije. Kot primer, kot dober primer nam lahko služi ravnanje vlade Marjana Šarca v letu 2019. To je bilo namreč leto, za katerega je Računsko sodišče Republike Slovenije po opravljeni reviziji Splošnega dela Zaključnega računa proračuna za leto 2019 izreklo pozitivno mnenje. Računsko sodišče je prvič v zgodovini Slovenije izreklo pozitivno mnenje za nek zaključni račun oziroma splošni del zaključnega računa. Gre za leto, v katerem je manjšinska vlada Marjana Šarca ustvarila proračunski presežek v višini 225 milijonov evrov, močno znižala javni dolg in stabilizirala državo, pokojninsko, zdravstveno in občinske blagajne ter poskrbela, da so se dela pri gradnji drugega tira začela, da se je z mrtve točke premaknila gradnja tretje razvojne osi. Bilo pa je to tudi leto, v katerem smo z rebalansom odpravili vrsto varčevalnih ukrepov; varčevalnih ukrepov, ki so bili do tedaj v veljavi. Zagotovili smo izboljšanje materialnega položaja prejemnikov socialnih transferjev in družinskih prejemkov, izvedli redne in izredne uskladitve pokojnin ter višji letni dodatek, javnim uslužbencem smo na podlagi dogovora povišali plače, občinam povprečnine. A hkrati je bil to tudi rebalans proračuna, ki so ga nekateri tako imenovani finančni strokovnjaki ocenili kot neustavnega in ga v presojo poslali Ustavnemu sodišču. Med njimi je bil takrat tudi sedanji predsednik Vlade, predvsem pa je pri vsem skupaj prednjačil trenutni finančni minister, da poslank in poslancev SDS in Nove Slovenije niti ne omenjam. Rebalans proračuna vlade Marjana Šarca so takrat označevali za neustaven, za moralni hazard, nas opominjali, da živimo na račun svojih potomcev, nam očitali, da ustvarjamo dolgove, ki jih bo treba odplačevati 100 let. Pa naj samo za medklic povem, da takrat je bila država zadolžena za 30 milijard, po zadnjih zadolžitvah te vlade bo ta znesek 41 milijard. In izkazalo se je, da o javnih financah v NSi in SDS ne vedo veliko. Letos je Ustavno sodišče v svoji odločitvi zelo jasno povedalo, da rebalans proračuna za 2019, ki ga je pripravila in izvrševala vlada Marjana Šarca, ni bil neustaven, ni bil protiustaven. Nenavadno, skoraj bizarno je tudi, da so protiustavnost rebalansu očitali, kljub temu da je imel 225 milijonov presežka in je znižal javni dolg. Očitali so mu ljudje, ki so danes v vladi in so in nas bodo samo v treh letih prekomerno zadolžili za dobrih 10 milijard evrov oziroma, kot sem že povedal, dvignili naš javni dolg, našo zadolženost z 31 milijard na 41 milijard. Pa da povem. Tudi tako veliko zadolžitev bi nekako v Listi Marjana Šarca sprejeli, če bi se vedelo, kam se bodo ta sredstva vlagala in kako jih bo država vračala, ne da bi zaradi vladnih kreditov ogrozili javno zdravstvo, pokojninsko blagajno ter delovanje države in občin. V sami razpravi glede proračunov 2021–2022, ki jih je pripravila vlada Janeza Janše, smo večkrat opozorili, da se ne sme gledati samo odhodkovne strani, ampak je izredno pomembna za razvoj države in njeno stabilnost prihodkovna. Od kje bomo dobili sredstva, da bomo lahko vse izvajali, kar ste si zamislili? Spoštovane kolegice in kolegi, javne finance so resna stvar, ne skupek želja, ki jih zapišeš v knjižico in se hvališ, da imaš najboljši program. Zahtevajo manj politika in več strokovnjaka. Seveda se morata politika in stroka usklajevati, tako kot smo se mi usklajevali v času vlade Marjana Šarca, denimo s predstavniki Ministrstva za finance in predstavniki kulturnikov, ko smo zniževali DDV za tisk in knjigo. To so bila trda pogajanja, pa čeprav smo se pogajali samo za devet milijonov evrov. Pa da ne omenjam pogajanj glede nadomestila prispevkov o popolni davčni razbremenitvi regresa in delni razbremenitvi plač ali pa usklajevanja glede minimalne plače. Vedno moraš gledati odhodke, ko komu kaj daješ. Za razliko od sedanje vladne ekipe, kjer je v ospredju nepremišljena politika, smo v prejšnji vladi tudi na področju javnih financ delovali pregledno, gospodarno, odgovorno in uspešno. Kot sem že povedal. To je potrdilo Računsko sodišče s pozitivno oceno, pa tudi Ustavno sodišče je odločilo, da je vse v skladu z Ustavo Republike Slovenije, kar pa za ravnanja in dejanja nekaterih ministrov aktualne vlade ne moremo reči. V Listi Marjana Šarca, ki je v prejšnjem mandatu vodila finančni resor in vlado, smo ponosni, da nam je v sodelovanju s koalicijskimi partnerji in partnerji manjšinske vlade uspelo dokončati sanacijo javnih blagajn, ki jih je v letih 2012 in 2013 zrušila druga Janševa vlada. In da je vlada Marjana Šarca v družbo vrnila optimizem, varnost in pa predvsem normalnost. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zaključnega računa. Besedo ima Andreja Zabret. [[Je ni.]] Jožef Horvat, Nova Slovenija. [[Ga tudi ni.]] Potem mag. Andrej Rajh. [[Ga tudi ni.]] Miha Kordiš – odsoten. Jože Lenart, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Prav je, da temu Zaključnemu računu proračuna Republike Slovenije za 2019 namenimo le nekaj besed in nekako sem kar razočaran, da danes je v takem malem številu – da so poslanci ostali tukaj. Glejte, preprosto zato, spoštovane kolegice in kolegi, ker je to po dolgih letih samostojne Slovenije zaključni račun, ki nam je lahko za zgled ne samo za nazaj, ampak tudi za naprej, kako lahko država posluje transparentno v dobro vseh. Da s tem ne pozabimo, kaj je uravnotežen proračun Republike Slovenije; da ne pozabimo, kaj so javno vzdržne finance; da ne pozabimo, kaj je proračunski presežek, in da ne pozabimo, kako pri tem vrniti v enem letu 620 milijonov javnega dolga. Bojim se, da tega še dolgo ne bomo mogli spremljati v naslednjih bodočih zaključnih računih. Pri vsem tem pa smo v proračunu 2019 odpravili seveda varčevalne ukrepe po ZUJF iz leta 2012, da smo lahko začeli vračati iz natečenega davkoplačevalskega denarja, seveda. Seveda, pri tem je pomembno, ne, nismo dajali iz kakšnega svojega žepa, kot se toliko sliši v zadnjih dneh v teh razpravah, ko zdaj razpravljamo, da vlada daje vsem več. Vlada Marjana Šarca pa žal takrat, ko bi lahko, menda ni dajala. Pa bomo danes slišali verjetno tudi malo drugače oziroma smo že slišali. Torej, vračali smo vsem tistim, ki so ob krizi po letu 2008 prispevali k varčevanju, torej dobili so več, ne še vsega; toliko, kolikor je gospodarstvo ustvarjalo, in kolikor je priteklo iz tega v državne blagajne. Tako so dobili več oziroma delno vrnjeno tako upokojenci, javni uslužbenci, občine, dvignili smo celo minimalno plačo na dostojno raven življenja. Mislim, da je to bil eden največjih dosežkov, kar smo lahko naredili, kar smo naredili v tej vladi. Dvignili smo neobdavčen regres. In spoštovani kolegi in kolegice iz stranke SDS in seveda Nove Slovenije, iz kakšnih razlogov ste takrat spisali zahtevo za oceno ustavnosti proračunskih dokumentov za leto 2019? Da ste v njih videli kršenje fiskalnega pravila, da je dokument protiustaven? Sam sedanji minister za finance Andrej Šircelj je bil vlagatelj in pri tem poudaril, da se pri zahtevi za oceno ustavnosti proračuna srečujemo s prvovrstnim ustavnopravnim vprašanjem, in sicer ali se bo ta vlada država ustavnopravnih norm ali ne. Gre pa tudi za to, da se uvede disciplina na fiskalnem področju oziroma da se troši toliko, kot se ustvari. To so bile njegove besede. Vse to je dejal seveda taisti gospod Andrej Šircelj, ki nas bo v teh letih zadolžil za 18 milijard oziroma za 10,2 milijardi v teh treh letih, ko bo odplačano seveda 8 milijard zapadlih finančnih obveznosti. In še to. Preseneča me stališče pri dopolnitvah proračunov 2021, 2022 enega od kolegov koalicijskih poslancev, ki je govoril o treh zablodah Fiskalnega sveta, in sicer glede javnofinančne vzdržnosti, ki menda ni več pomembna, in pa limitiranje javnega dolga s tako imenovanim zlatim finančnim pravilom, in pa tudi glede notranjega zadolževanja države. To se pravi, vse te ventile danes bi morali polno odpreti. Pri tem pa za zgled, seveda, omenja države, kot so Italija, Francija, Španija, Portugalska, celo Grčija, ki drvijo z zadolženosti proti 150, 200 in celo čez zadolženosti na ustvarjen BDP. Mimogrede, tudi Slovenija je financirala kakšno od teh držav, da v preteklosti ni bankrotirala. Upam, da tega niste pozabili, ker ta sredstva se še niso vrnila v našo blagajno. Mimogrede, Slovenija je zadnji dolg iz Avstro-Ogrske odplačala v tem tisočletju. Kakšno leto nazaj je to poudaril finančni minister Andrej Bertoncelj, v vladi Marjana Šarca, ko je predstavljal proračunske dokumente 2019 in projekcije za naslednja leta. Upam, da se tega še spomnite in da ste to zasledili. No, in pokazali smo v vladi Marjana Šarca, da se tudi tako zna voditi politiko države, kar smo dokazali z Zaključnim računom proračuna Republike Slovenije za leto 2019. Torej, realizirali smo prihodke v višini 10 milijard in 140 milijonov. To je 217 milijonov manj od načrtovanega. Res, manj predvsem za manj črpanih evropskih sredstev, kljub vsemu več črpani kot plačani. Seveda pa ta sredstva niso izgubljena, tega ne smemo pozabiti, in bodo še kako dobrodošla v teh kriznih letih, saj so lahko črpana do leta 2023. To vedno pozabimo povedati, ko te kritike padajo, jaz pa danes želim zelo realno postaviti številke na tem mestu, da jih vsi dobro slišimo. Ja, na drugi strani odhodki 9 milijard 910 milijonov, kar je tudi za 248 milijonov manj od načrtovanega in tako dosežen presežek v višini 224,8 milijonov, kar je za 31 milijonov več od načrtovanega, in znaša ta presežek kar 0,5 odstotka BDP. Pri vsem tem pa smo pokazali, da lahko v teh letih 2014–2019, kajne, je bila rast BDP dvakrat hitrejša od Evropske unije in trikrat hitrejša od paradne Nemčije. Torej smo pri vsem tem tudi znali narediti več. Spoštovani kolegice in kolegi, kaj je pri vsem pomembno? Prvi zaključni račun proračuna v samostojni Sloveniji, ki mu je Računsko sodišče izreklo pozitivno mnenje, brez pridržka! To je pomembno in velika spodbuda za politiko – katerokoli. Ja, tudi z nekaj pridržki, da ne boste rekli, da tega ne znamo priznati, na vladne proračunske uporabnike, ki so bile odpravljene v zahtevanih rokih. Veste, pri tem moram opomniti, zame velja pravilo, če revizor, inšpektor pri nadzoru, ne odkrije nobene nepravilnosti, potem zame tudi ni dober nadzor, ki so ga opravljali. Opozoriti želim še na velike napore vlade Marjana Šarca za izboljšanje stanja v zdravstvu. Spoštovani kolegice in kolegi, od zdravstva zahtevamo, da imamo podobno kvalitetne storitve, kot jih ima Avstrija, kljub temu da Avstrija ustvari kar 103 tisoč dodane vrednosti na zaposlenega. Pri nas pa smo prišli z rastjo v zadnjih letih na 47 tisoč na zaposlenega. To je le 45 procentov glede na Avstrijo. Ker so ti viri davkov tudi za zdravstveno blagajno, je jasno, da zberemo na državljana tudi toliko manj sredstev. Ja, za toliko so pri nas tudi nižje plače, dejstvo pa je, da so stroški izgradnje bolnišnic, nabava opreme in zdravil podobni kot pri naših sosedih. Zakaj imamo tudi pri nas zdravstvo kljub temu na tako visokem nivoju in nam ga zavidajo tudi države na zahodu? Glejte, preprosto zato, ker naš model javnega zdravstva daje največ pravic državljanom in državljankam. Ne pozabimo tega, spoštovani kolegice in kolegi. Če bomo nadaljevali s poskusi rušenja javnega zdravstva, se zdravstvo ne bo zrušilo, zrušil pa se bo dostop do zdravstvenih storitev, predvsem za tiste ranljive skupine tako po slabšem zdravju kot tiste, ki tako postavljenih zdravstvenih storitev ne bi mogli plačevati. Zakaj govorim danes tudi o drugih blagajnah – zato, ker potem iz te proračunske blagajne moramo pokrivati primanjkljaje. Glejte, če sem omenil že javno zdravstvo, želim omeniti tudi javno šolstvo. Tudi tukaj bom dal primerjavo s sosednjo Avstrijo zaradi razumevanja. Zakaj se lahko naši slovenski otroci brezplačno šolajo praktično na vseh avstrijskih šolah – srednjih kot visokošolskih? Ne samo slovenski otroci, vsi otroci ozemlja nekdanje Avstro-Ogrske in njenih provinc. Preprosto, ker je znanje tista dodana vrednost, tista naložba, ki zagotavlja razvoj vsake ekonomije. Brez tega seveda ne more biti pravega razvoja. Torej v znanje je smiselno in potrebno vlagati. To prinaša dvig BDP, dodane vrednosti in seveda višjih prihodkov za vse državne blagajne; proračunsko, pokojninsko, zdravstveno in seveda blagajne za financiranje občin. Ja, veliko premikov bo sicer potrebno še narediti, da bomo uspeli zadržati doma mlade, ki so se izobraževali v slovenskem izobraževalnem sistemu, da nam ne bo na vseh področjih primanjkovalo potrebnega kadra in da ne bodo odhajali seveda v tujino. Za zaključek, kolegice in kolegi, še zahtevni projekti nas čakajo za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jih sicer ves čas omenjamo in si jih podajamo. To je problem te starajoče se družbe, ki zahteva predvsem pokojninsko in zdravstveno reformo, predvsem za skrb starejših. In dovolite mi ob tem še enkrat pomislek na proračunske dokumente 2020, 2021 in 2022, ki smo jih sprejemali v teh dneh. Vlada Janeza Janše je na odhodkovni strani kljub sedanji krizi in opozorilom tako Evropske komisije kot Fiskalnega sveta postavila števce te porabe izdatkov, odhodkov zelo visoko. Po moji oceni previsoko. Ob tako postavljenem števcu je jasno, da bo proračunski primanjkljaj spremljal Slovenijo še leta. Do takrat, da gospodarstvo z rastjo dodane vrednosti – in iz tega, seveda teh davkov v proračunske blagajne – dohiti odhodke oziroma izdatke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jani Prednik, pripravi pa naj se Vojko Starović. Izvolite.
Podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci, lep dober večer! Dejstvo je, da ta proračun oziroma zaključni račun za leto 2019 enostavno izkazuje to, da je bil proračun leta 2019 najboljši v zgodovini naše države. Kot je bilo že večkrat rečeno, je tudi Računsko sodišče dalo prvič pozitivno mnenje na ta dokument. Za ta proračun, proračun 2019, je v celoti bila in je še odgovorna 13. vlada, to je vlada Marjana Šarca, v kateri smo sodelovali Socialni demokrati, SMC, Desus, Stranka Alenke Bratušek in tako imenovana nadkoalicijska Levica. To je nekaj podobnega, kot imate sedaj, recimo, nadkoalicijsko stranko Slovensko nacionalno stranko. V letu 2019 je država dosegala visoko gospodarsko rast, rast zaposlenosti, padec brezposelnosti, bila je tudi rast davčnih prilivov in zaradi vsega tega je bil ustvarjen proračunski presežek, kar je omenila v uvodni predstavitvi tudi gospa državna sekretarka. Mislim, da je cifra 225 milijonov proračunskega presežka. Zmanjševali smo tudi javni dolg, mislim, da smo bili nekje na okoli 66 odstotkih. Sedaj se je v pol leta ta javni dolg povečal na približno 83 odstotkov, ampak tu naj povem v bran desni vladi, da drugače ne gre. Odločili ste se za trošenje in mislim, da ste se odločili prav. Da ne bo iz opozicijskih klopi vedno prihajala samo kritika, mislim, da ste se za to intervencijo odločili prav, ker kaj drugega niti vam, nam, kakorkoli že, niti ne preostane. Skratka, dejstvo je, da je za proračun 2019, katerega je vodila vlada Marjana Šarca, terjalo tudi nekaj težkih odločitev. Mi leta 2019 oziroma pri pripravi proračuna nismo imeli izgovorov, da smo v krizi, ker krize ni bilo, takrat se tudi nismo mogli nasloniti na EU sredstva in za razliko od sedaj smo imeli tudi fiskalne omejitve. Sedaj fiskalno pravilo, kot smo že večkrat v razpravah, tudi pri sprejemanju proračuna 2021,2022, to tudi že večkrat ponovili. Je pa treba povedati, da ob vseh teh dejstvih, katera sem sedaj naštel, ste še eno leto nazaj, leto in pol v takratni opoziciji, sedanji koaliciji zganjali paniko, vlagali ustavne presoje, zahtevali še dodatno nižanje porabe, ki je tako ali tako bila omejena. Sedaj lahko ugotovimo in potegnemo zaključek, da je bilo to takrat z vaše strani nepošteno. To verjetno tudi sami sedaj lahko priznate. Zganjali ste cel cirkus, kljub temu da je bil proračun daleč najboljši. Si ne predstavljam obratne situacije oziroma si jo lahko predstavljam, ker je Pahorjeva vlada v času največje krize počela isto kot počnete sedaj vi in ste želeli takratnega predsednika vlade na Prešernovem trgu zažgati oziroma bi ga najraje zažgali. To vam samo na srce polagam, da ko bo enkrat v prihodnosti podobna situacija, v kateri ste sedaj vi, desne stranke, da boste nekoliko bolj prizanesljivi do takratnih levih strank, ko bomo morebiti vodili takratne vlade. Samo tako nekako za ozir in da imamo pač iste vatle pri določenih zaključkih. Še eno dejstvo je, in sicer, če vlada Marjana Šarca, tako imenovana levosredinska vlada, javnih financ oziroma državnih financ ne bi pustila v tako zelo dobrem stanju, potem danes ne bi imeli možnosti toliko trošiti, kot trošite. In še enkrat, to je pravilna odločitev, to ni kritika. In še enkrat, prejšnja vlada je pustila 252 milijonov evrov presežka, kar mislim, da se ne bo zgodilo v prihodnjem desetletju, zagotovo ne. Po tem desetletju pa upam, da se bomo nekako temu približali. Pri sprejemanju proračunov za 2021 in 2022 sem že včeraj oziroma predvčerajšnjim povedal, da je prav, da ste se odločili za trošenje. Me sicer nekoliko skrbi transparentnost, ampak zaključke bomo vlekli verjetno čez pol leta, čez eno leto. Upam, da boste zmogli predložiti tako transparenten pregled proračuna za leto 2021, kot smo mi uspeli predložiti vse dokumente za leto 2019. Naj za konec povem samo še to, da vam želim pri porabi teh sredstev sreče in dobrih potez. Kajti, če bodo vam, ki ste sedaj na oblasti, te poteze uspevale, potem bo državi šlo dobro in boljše, kar pa si navsezadnje ne glede na politično opredelitev verjetno želimo vsi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo bi zdaj moral dobiti Vojko Starović, pa ga ni. Zato bo naslednja dobila besedo mag. Bojana Muršič, pripravi pa naj se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Danes gre res kar hitro. Moram reči, da 6 let sedim v Državnem zboru, spremljam zaključne račune. in res se lahko pridružim mnenju svojih predhodnikov, da je prvič in tudi prvič v zgodovini Slovenije, da smo dobili pozitivno mnenje Računskega sodišča za bilanco stanja proračuna Republike Slovenije. To vsekakor ni zanemarljivo in smo lahko tudi zadovoljni. Pozitivno mnenje za tako imenovani splošni del proračuna, v katerem so razvidni vsi prihodki in odhodki državnega proračuna, izkazuje, da je bil proračun dobro nastavljen, pravilno nastavljen. In še več, Računsko sodišče ugotavlja, da je bilo delovanje prejšnje vlade pravilno in učinkovito, kar pa tudi ni zanemarljivo. Srčno upam, da bo sedanja vlada tudi tako ravnala, da bo pravilno, učinkovito in transparentno ravnala z davkoplačevalskim denarjem. Zgodovinski proračun je tudi s stališča, kajti leto 2019 je bilo normalno leto, ko je država dosegala gospodarsko rast, zaposlenost se je povečevala, davčni prilivi so kar kipeli, se bom tako izrazila, bili so dobri, končno se je izkazala tudi stabilizacija razmer. Žal sedanja vlada te možnosti nima, kajti koronavirus je naredil svoje in vprašanje je, kam bo vse skupaj to pripeljalo. Ampak ker govorimo o zaključnem računu 2019, smo res še enkrat lahko zadovoljni. Državni proračun je leta 2019 ob koncu leta izkazoval presežek v višini 225 milijonov evrov in ta presežek je vlada še kako potrebovala, ko smo se soočili meseca marca s krizo, ko je prevzela oblast, da je lahko hitro odreagirala in začela reševati dano situacijo. Niso pogoji idealni, daleč od tega, in nikakor jim ne zavidam, kaj se je dogajajo v mesecu marcu. Vendar takrat so bili ukrepi uspešni, pravilno so se postopali in pravilno, pravočasno so se sprejemale odločitve. Medtem ko v tem drugem valu se dogaja malce drugače, kljub temu da bi se vsi morali iz prvega vala nekaj naučiti, takrat se pripraviti na ta drugi val, kateri se je napovedoval tudi s strani vaše vlade, ne glede na to, da so drugi to napovedovali, jaz verjamem – in tudi iz vaših ust je bilo slišati –, da nas čaka drugi val. Res pa je, da nas je mogoče ta drugi val dohitel malce prehitro, že kar tam v začetku oktobra, pa po moje se je že izkazoval tam septembra, in to so pa bile malce izgubljene priložnosti. Mogoče, če bi takrat bile pravočasno sprejeti kakršnikoli ukrepi, bi situacija danes bila malce drugačna in ne bi imeli takšnega porasta okužb. Ampak spet to je druga zgodba. Vrnila bi se k proračunu za leto 2019 – mislim k zaključnemu računu, se opravičujem –, takrat se je zmanjševal javni dolg. Ampak kljub temu je bilo zaslediti v proračunih, da so se sredstva za ključne programe pa kljub temu povečevala, vključno tudi s proračuni lokalnih skupnosti oziroma povprečnin. Če gledamo v primerjavi z letom 2018, ko je znašala povprečnina 551 evrov, je znašala v letu 2019 573,50. To pomeni, da smo sledili tudi lokalnim skupnostim v naslednji točki, ki jo bomo še danes obravnavali, razbremenitev občin. Je že tudi Šarčeva vlada prepoznavala potrebo po pomoči lokalnim skupnostim, ki so edini, tisti prvi motor zagona gospodarstva v posamezni lokalni skupnosti in prvi, ki čutijo potrebe lokalnega prebivalstva. Temu tudi sledi ta vlada in absolutno me veseli na tem mestu, lahko tudi rečem, da sem zadovoljna, da bomo pri naslednji točki govorili o razbremenitvi občin. To je en korak naprej, korak v pravo smer in verjamem, da nam bodo vsi temu tudi pritrdili. Če se še ozrem na prihodke in odhodke v letu 2019, ki so bili večinoma realizirani v predvideni višini, kot so bili načrtovani z rebalansom. To je tudi državna sekretarka v sami uvodni obrazložitvi lepo povedala. Seveda pa ne morem tudi mimo tako imenovane kritike, da pa še vedno smo imeli pri zaključnem računu za leto 2019 odmik od načrtov pri črpanju evropskih sredstev in projektov, povezanih z njimi. Ampak kljub temu, da le nismo črpali toliko sredstev, kot je bilo predvideno, je pa potrebno poudariti, da smo v preteklih letih koristili 14 procentov črpanja sredstev, v letu 2019 pa smo ta znesek povečali več kot za enkrat in je znašal kar 32 procentov. To pa tudi ni zanemarljivo, tako da kot je na eni strani kritika, je na drugi strani pohvala. Bom rekla, da tudi trenutne številke o črpanju evropskih sredstev, ki so sedaj, nas sicer ne navdajajo z optimizmom. Sicer srčno upam, in to upanje umre zadnje, da minister za kohezijo veliko govori, veliko obljublja, in čas bo pokazal, da bo tudi to lahko naredil. In s koncem leta bom z velikim veseljem pogledala to proračunsko postavko in tudi realizacijo, kjer bomo. Prav tako, če mi dovolite, ni odveč dodati, da je Evropska komisija na osnutek načrta za koriščenje prihodnjega bruseljskega denarja podala pa ostre pripombe, kajti osnutek ni sledil digitalnemu in razvojnemu preboju Slovenije, srčno pa upam, da je ta osnutek Vlada Republike Slovenije popravila in poslala boljši predlog v Bruselj in se veselimo tudi teh sredstev, ki nam bodo na razpolago. Trdno pa lahko tudi rečem, kar je tudi dokazalo Računsko sodišče, da je prejšnja vlada ravnala s proračunom vestno, racionalno, gospodarno, tudi transparentno, in kar je izjemno pomembno, zmanjševal se je tudi javni dolg. Seveda nas je v tistem obdobju zavezovalo tudi fiskalno pravilo in nekateri programi so bili podfinancirani, ampak vse skupaj je tako naravnano, da je pač potrebno malo tehtati in gledati, kje je potrebno malce več dodati. Ugotovljeno je bilo, da je treba lokalnim skupnostim dati več denarja. Nekaterim se je dajalo potem malce manj. Ta vlada pač deli sredstva izven okvira fiskalnega pravila, kar moram reči, da v času epidemije je seveda tudi pohvalno, in verjamem, da vam ni enostavno. Upam, da bomo konec leta dobili tudi transparenten pa gospodaren proračun, o katerem bomo pa govorili v prihodnjih letih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti sta še zadnja dva razpravljavca, oba iz SAB, končno smo jih ujeli. Najprej bo dobil besedo mag. Andrej Rajh, za njim pa še Vojko Starović. Izvolite.
Tako. Hvala lepa. Res smo se na začetku malo lovili. Veliko odjav je bilo, ampak zdaj smo vsi tu zbrani, ki še imamo namen govoriti. Kot sem že omenil v stališču, je zgodovinski zaključni račun za leto 2019 na nek način zgodovinski. Zakaj, se sprašujemo. Zato, ker prvič piše v mnenju Računskega sodišča, da je pripravljen ustrezno, in prvič v zgodovini se je zgodilo, da je Računsko sodišče podalo pozitivno mnenje. In očitno je, da je prejšnja vlada znala z javnim denarjem delati gospodarno, učinkovito in tako je tudi prav. Sedaj bi se pa rad dotaknil v bistvu preko pregleda naših treh ministrstev, ki so bila v pristojnosti stranke SAB, torej govorim o Uradu Vlade za Slovence v zamejstvu in po svetu, o Službi Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko ter ne nazadnje o Ministrstvu za infrastrukturo. Kar se Urada za Slovence v zamejstvu in po svetu tiče, je bilo na dotičnem ministrstvu, ki ni pravo ministrstvo, saj nima lastne zakonodaje, realizirano praktično vse, kar je bilo z zakonom in z nalogami predvideno. Res je, da so si na ministrstvu želeli več denarja, a kljub temu realizirali so zgodovinski projekt repatriacije 50 Slovenk in Slovencev iz Venezuele. To je zgodovinski projekt in dokaz, da matična domovina na svoje izseljence nikoli ne pozabi. Kar se Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko tiče, to je v bistvu dejansko tudi eno ministrstvo, ki ni pravo ministrstvo, se je v preteklosti in tudi zdaj se sooča z določenimi težavami pri črpanju sredstev, ampak za te težave praktično ni odgovoren ona, ampak v bistvu je kriva slaba ali pa neučinkovita realizacija projektov, ki je povezana predvsem z dolgotrajnimi postopki umeščanja v prostor, pridobivanja soglasij in ne nazadnje tudi povezana z oddajanjem del, torej s pritožbami na razpise. Kot že povedano, v stranki SAB tudi nismo najbolj zadovoljni z obsegom črpanja, ki je bilo nižje od načrtovanega, vsekakor smo pa zadovoljni, da se je delež počrpanih sredstev v tem letu, za kar je bila naša stranka oziroma ministrica iz naše kvote oziroma več ministrov iz naše kvote odgovornih, dvignil s 14 na 31 odstotkov in to je ogromen preskok. Slovenija je iz države, ki je bila podpovprečno uspešna, skočila v območje držav, ki so nadpovprečno uspešne, kar je seveda razlog za zadovoljstvo. Še en razlog, ko je minister iz kvote SAB nasrkal, pričakal, je seveda grožnja, povezana z nedelovanjem informacijskega sistema e-MA, in trajno izgubo kohezijskih sredstev v znesku 180 milijonov evrov. Tudi to težavo so naši ministri rešili, informacijski program je končno dobil ustrezno verifikacijo, tako da smo v začetku letošnjega leta s strani evropske komisarke dobili pohvale, da program dela končno tako, kot je bilo predvideno, in kar je še bolj pomembno, rešenih je bilo 180 milijonov kohezijskih sredstev. Naslednje ministrstvo, ki je bilo v bistvu pod okriljem stranke SAB, je bilo Ministrstvo za infrastrukturo in na ministrstvu so leta 2019 realizirali praktično vse, kar je bilo načrtovano. To potrjuje tudi finančna realizacija ministrstva in realizacija je bila v bistvu celo 100 milijonov večja kot v predhodnem letu 2018. To pomeni, da je bila celo 11 procentov večja kot predhodno leto. Bi pa lahko naredili še več, če se ne bi pojavljale težave ob prenosu sredstev iz enega leta v drugo leto, torej govorimo o neporabljenih sredstvih ministrstva, tudi letos se lahko to zgodi oziroma se bo zgodilo, in tudi v tem kontekstu smo v stranki SAB v zakonodajni predlog oziroma postopek vložili zakon, ki bi omogočil ustanovitev infrastrukturnega sklada. To pomeni, da bi imeli končno na ministrstvu en sklad, ki bi sledil investicijam šestletnega drsnega plana in v katerem bi se namensko zbirala ta infrastrukturna sredstva. In tudi letos se bodo pojavile ministru za infrastrukturo težave pri prenosu teh sredstev in seveda lahko to tudi vpliva na realizacijo projektov. Zato tudi ministra Vrtovca pozivamo, da čimprej ustanovi ta infrastrukturni sklad, tako da teh težav pri prenosu sredstev iz enega leta v drugo leto ne bo več. A kot že rečeno, kljub oviram je ministrstvo bilo zelo uspešno, izpeljalo je več kot 360 projektov, zgradilo in obnovilo kar 260 kilometrov cest in 40 kilometrov železnic. Za mene je zelo pomembno, da je zaprlo tudi finančno konstrukcijo za projekt drugi tir in tretjo razvojno os. Drugi tir se je dejansko začel graditi, prav tako tretja razvojna os in to je seveda znak za en optimizem. Bi si pa želeli, da v preteklosti ne bi bilo nagajanj – vemo, da so se zaradi različnih referendumov, ki so bili tudi sponzorirani s strani določenih političnih opcij, pričetki teh projektov zavlekli. To seveda občutimo tudi sedaj, v tej gospodarski krizi, saj bi v nasprotnem primeru bila tudi gospodarska aktivnost večja, če bi se ti projekti začeli kako leto prej. Spomnimo se celo dveh referendumov o drugem tiru. Po dolgih letih nezakonitega stanja je ministrstvo tudi odpravilo nezakonitost na območju Maribora, torej, iz vinjetnega sistema je končno izvzeta hitra cesta skozi Maribor in na to sem kot Mariborčan zelo ponosen. Ministrstvo se je tudi ukvarjalo s pomembnimi okoljskimi projekti. To pomeni, z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov iz prometa in tako je uvedlo enotno vozovnico za vlake in avtobuse, v medkrajevnem prometu pa celo uvedlo brezplačno vozovnico za upokojence, starejše od 65 let, vojne veterane in invalide in to ugodnost je izkoristilo več kot 150 tisoč uporabnikov, tako da je to dokaz, da je bil ukrep ugoden, pameten, racionalen in več kot potreben. Prav tako bi si tudi mi v SAB želeli, da bi se ta projekt nadaljeval dalje, to je tudi na področju mestnih prevozov. Vložili smo ustrezne zakonodajne postopke, ki žal v parlamentu niso naleteli na odobravanje, ampak mi tudi na tej priložnosti poudarjamo, da se bomo za brezplačni mestni prevoz v vseh slovenskih mestih borili tudi naprej. Lahko bi še našteval, a bodi dovolj. Skratka, finančna realizacija v letu 2019 Ministrstva za infrastrukturo, z njeno realizacijo smo lahko več kot zadovoljni in samo želimo si lahko, da bo tudi tako dobro delal minister Vrtovec v letu 2020. Kot sem omenil že tudi na začetku, je prejšnja vlada znala dobro delati z javnim denarjem, skladno z zakoni, učinkovito in gospodarno, tako da ob tej priložnosti čestitam vsem prejšnjim ministrom in ministricam ter seveda takratnemu predsedniku vlade gospodu Šarcu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še zadnji je na vrsti Vojko Starović. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Moram povedati tudi, da sem ponosen na zaključni račun za 2019, ki smo ga srečno pripeljali in dosegli tudi prihranek pri proračunu. Kaj to pomeni? Glejte, če gospodariš z nečim, je silno pomembno, koliko si ti sposojaš denarja, da lahko gospodariš. Če pogledam, smo znižali plačevanje obresti. Si predstavljate, 10 procentov proračuna je šlo prej za obresti! V letu 2019 smo plačal za obresti 784 tisoč – ah ne, pardon, se opravičujem – 784 milijonov za preteklo leto, za to leto je predvideno 776, za naslednje leto 2021 702 milijona in potem čez 630 milijonov. Torej obresti, vam povem, če gospodarite, kjerkoli, če karkoli delate, so silno pomembne. Vsaka od teh cifer – kaj vam pove vsaka od teh cifer? Za vsako od teh cifer bi lahko oborožil vojsko, če gremo skozi. Torej, če enkrat zadolžiš državo in da plačuješ take obresti, je slabo in mi smo zasledovali, da bi zmanjšali zadolžitev države in to smo uspevali. Že od vlade Alenke Bratušek je to uspevalo, da smo zniževal javnofinančni dolg, da smo vsa ta leta iz leta v leto manj plačevali obresti. V včerajšnji razpravi sem nekaj opazil, pa mi oprostite vi, ki ste tukaj prisotni, ampak je bilo razpravljavcev, ki ne ločijo odhodkov od izdatkov. Ne vem, sem bil eden redkih razpravljavcem, ko sem razpravljal o Zakonu o izvrševanju proračunov. Tam ni več govora o odhodkih, ampak je o izdatkih, omejevanje gornje meje. Rad to povem, rad to znanje povem, da boste razumeli. Ker kaj pomeni? Če se zdaj zadolžujemo v naslednjih letih za silno poceni denarje, ampak te denarje bo treba enkrat vrniti. In to so potem izdatki, niso odhodki, niso odhodki. Proračun bo še vedno uravnotežen glede prihodkov, odhodkov, ampak če ti moraš vrniti zadolžitve, so to izdatki, ki niso odhodki. To je treba ločevati. Ni enostavno gospodariti in to zadolževanje je zame ubijanje suverenosti Slovenije. Če si zadolžen, ti drugi odrejajo. Ko smo bili zadolženi pred leti, so nam drugi odrejali, kaj moramo prodati, katere firme v korist nekih multinacionalk, tujih firm in tako naprej. Zmeraj v korist nekih tujcev. Nam diktirajo drugi, če se zadolžiš. Dajmo to razumeti čisto zelo enostavno. Zopet bom ponovil; pri teh zadolžitvah bi moral biti naš cilj, da za obresti čim manj plačujemo. Na srečo smo nekaj spremenili v letih nazaj. Včasih smo v tujino plačevali obresti, zdaj smo večinoma zadolženi na domačem trgu. Torej nekdo domač služi na račun države. Mogoče s tem ste malo nesrečni nekateri, jaz sem pa srečen. Boljše, da domači služi z obrestmi, ki posoja državi, kakor pa tujec, ker to je odliv iz države, če pa plačuješ obresti doma, ostanejo ti odlivi iz proračuna – so na drugi strani prilivi, ki povečujejo potrošnjo. To je ena taka simpel logika gospodarjenja. In tu se približujem tudi logiki podjetja. Če smo se zadolžili, sem jaz moral vedeti, kje bom denar dobil nazaj. Zato sem že tudi včeraj razpravljal, če bomo denar v prihodnje vlagali v vojsko – kaj je problem? Ni problem, če bi imeli še živeči TAM, ki smo ga uničili. Ali pa Fotono, vrhunsko vojaško industrijo za krmiljenje topov, lasersko. Vrhunska je bila, pa smo jo prodali. Katastrofa! TAM smo ferdirbali brez zveze, ki je vrhunska vozila, mogoče bi nam lahko on lahko te oklepnike komot naredil s tistim znanjem pa poznavanjem. Ne, smo zapravili. Kaj bi to pomenilo – če bi investirali doma v opremo vojaško, bi se ta denar doma obračal, bi bila to investicija, ki se obrača, tako kot se bo investicija v ceste, investicija v železnice, investicije v kanalizacijo, te se doma obračajo, ker se doma obrača ta denar. Ko bomo pa kupovali orožje drugje – kaj se tam dogaja? Na vseh ekonomskih fakultetah učijo, da je pri trgovini z orožjem najmanj papirjev in najvišje provizije in najvišji dobički. Ne vem. Tako da v tem času se iti za vojsko zadolževat, mislim, da je zgrešena politika, zgrešeno razmišljanje. Zopet povem, bodimo ponosni na leto, na dosežke, ki smo jih naredili, na 2019. Jaz sem bil v tistem letu predsednik Odbora za delo. Tam smo imeli načrtovane neke prihodke in neke odhodke in ko sem skušal to zadrževati na neki ravni, sem bil napaden, na teh odborih pač, da bi morali več zapravljati. Ampak ne smeš, ker si uničuješ prihodnost. Moraš biti v tistem okvirju, za katerega si se zmenil, in sem ponosen, da je tudi Računsko sodišče reklo prvič v življenju te Slovenije, da smo dobro ravnali. Ampak kljub vsemu smo neke stvari naredili. Od tega, da smo zvišali odmerni odstotek od 57 na 63 odstotkov, imeli smo redno in izredno usklajevanje pokojnin, brezplačni prevoz, kar je že moj kolega omenil, v javnem prometu, dvignili smo minimalne plače. Zdaj se že govori, da minimalne plače ne morejo rasti, tako kot so rastle. Poglejte, kaj s tem naredimo; potrošnjo zmanjšamo, zopet bomo imeli težave. Podjetja ne bodo imela za koga proizvajati, ne bodo imele za koga storitve delati, če nimaš potrošnika in tu imamo to težavo. Zato sem malo pozdravil tudi te nove proračune, ki pomenijo zadolžitev, ker država se lahko najceneje zadolži, to je dejstvo, veliko ceneje kot firme in tako naprej, in se je zadolžila zato, da bo povečala porabo. Ker porabo je treba povečati, če hočemo, da bodo imele naše firme delo in da bodo lahko zaposlovale ljudi. To je tako. Keynesijanstvo je to, čisto enostavno. Brez porabe, brez denarja, brez potrošnikov nimaš komu kaj prodati. Tako mislim, da to – ne govorim zdaj, da je ta prekoračitev negativna, ko gre proračun – ni tako slabo. Ampak pa če čujem razpravljavce, ko govorijo, da smo načrtovali, to je pa taka neumnost, da moram reči, da je neumnost non plus ultra, da smo manj porabili za penzije, kolikor smo načrtovali iz proračuna, manj smo porabili za penzije za 200 milijonov in toliko. Pa hvala bogu, ker pokojninska blagajna je tista, ki naj bi penzije pokrivala! Ker je bila zaposlenost višja, so bili prispevki višji in je bilo treba manj iz proračuna prispevati. Ne vem, če en govori o tem, da je to greh, potem ta se res, pa čeprav je lahko predsednik pomembnega odbora, ne sme tako obnašati. Naj gre tja, kjer je pozitivno – pa neverjetno, no. Dobro, še enkrat. Krasno bi bilo, če bi imeli še take proračune naprej. Ta covid nas je zeznil, ne obtožujem zdaj te vlade in kolege in vseh skupaj, ki ste ta proračun – čeprav naše pripombe niste niti v enem trenutku upoštevali. Ne obtožujem neke zadeve. Je treba reševati, tu mora država pomagati. In hvala bogu, da se je ta orientacija spremenila, ker včasih je bila orientacija, da je treba stisniti plače, treba je stisniti penzije, si ubil potrošnjo, si ubil potem industrijo in tako naprej. Se je logika obrnila. Država je tu, da v takih primerih reagira in pomaga in moram povedati, da to pozdravljam. Samo ne pozdravljam pa vlaganja v stvari, ki ne bodo peljale v rešitev iz krize. Sigurno je v teh letih, ko bo kriza, vlagati nekam ven, v tujino dajati denar za nekaj, kar nima zveze, kar ničemur ne pomaga, kar ne bo naredilo novih prihodkov, je, res je norost non plus ultra. Dajmo se vsi malce zamisliti in gledati in gospodariti s tem proračunom in se ravnati po uspešnih in dobrih izkušnjah, ne po slabih. Dajmo se ravnati po tistem, kar nam je prineslo korist in profit. In ta proračun 2019 je ta pravi in je v redu. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim, da ne. Zato zaključujem razpravo. O predlogu zaključnega računa bomo v skladu s časovnim potekom zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O FINANČNI RAZBREMENITVI OBČIN v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade ministru za javno upravo Boštjanu Koritniku. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o finančni razbremenitvi občin. Ta prinaša zmanjšanje stroškov občin za z zakonom določene naloge, zmanjšanje administrativnih bremen in povečanje nekaterih prihodkov občin. Sami veste, da se je pot tega zakona začela že pred leti, še v mandatu mojega predhodnika, in je pomenila velik korak v pravi smeri, v smeri iskanja neke sistemske in vzdržne rešitve, kajti občine so morale same kriti stroške za naloge, ki jim jih je nalagala država. Med drugim je v osnovnem besedilu zakon predlagal poseg, torej predvideval poseg v devet zakonov, uredil pa bi precej pereče stvari, med drugim plačilo zdravstvenega zavarovanja brezposelnim, to naj bi po novem – in upam, da bo po novem – prevzel državni proračun, kar zmanjša stroške občin za 19 milijonov in pol. Financiranje družinskega pomočnika prevzame država, zmanjša stroške za 7,9 milijona evrov. Financiranje mrliško pregledne službe se prenese z občin na državo, kar pomeni za občine zmanjšanje stroškov za približno tri milijone evrov. Izdelava potrdil o namenski rabi zemljišč bo tudi za notarje plačljiva, višji pa bodo prihodki občin za približno četrt milijona evrov. Občina bo, kar je administrativna razbremenitev, lahko sprejela večletne programe izobraževanja odraslih. Vse te osnovne rešitve so predvidevale razbremenitev oziroma višje prihodke občin za 31,6 milijona evrov letno. Hkrati pa smo pripravili na ministrstvu v tem času amandmaje k ZFRO, ki pomenijo dodatno učinek, torej skupaj 39,3 milijona evrov letno za občine. Med rešitvami naj izpostavim naslednje: sofinanciranje občin z romskim prebivalstvom pomeni za občine 6,05 milijona evrov postopoma v štirih letih; poenostavitev kratkoročnega zadolževanja občin z vključitvijo v enotni zakladniški račun sicer nima finančnih, ima pa ogromne administrativno razbremenitvene učinke za občine; določitev sredstev za uravnoteženje razvitosti občin v višini 6 odstotkov primerne porabe, kar pomeni za občine v letu 2021 dodatnih 25,9 milijona evrov; sredstva za subvencioniranje neprofitnih najemnin prosilcem v celoti po novem, po tem predlogu zagotavlja država, kar pomeni zmanjšanje stroškov občin za 5,5 milijona evrov letno; obveznost plačila nezgodnega zavarovanja, zavarovanja odgovornosti in pravne zaščite za gasilske službe prav tako prevzame država, zmanjšanje stroškov občin pa je posledično za 1,9 milijona evrov. Skupni finančni učinki ZFRO in amandmajev bodo torej letno skoraj 71 milijonov evrov. Cenjene poslanke in poslanci, zavedam se, da to ni končen korak k reševanju težav lokalne samouprave, ki se je sploh v tej epidemiji izkazala kot ključno. Na tem mestu se zato zahvaljujem županjam in županom, ki so se tako izkazali v tej epidemiji, s katerimi smo tako konstruktivno iskali rešitve, in upam, da boste ta napor podprli s tem, da boste podprli ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 31. nujni seji dne 4. novembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o finančni razbremenitvi občin, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. V obširni razpravi so se vsi razpravljavci strinjali o tem, da gre za pomemben zakon, ki popravlja krivico, ki se je vlekla dolgo vrsto let, ko se je občinam nalagalo nove in nove obveznosti, ni se pa za to zagotovilo ustreznih sredstev, kar je tudi v nasprotju z načeli lokalne samouprave, kot jo pozna zakonodaja Evropske unije. Glede predlogov, ki so bili za izboljšanje in povečanje teh olajšav, ki bodo omogočile občinam, da več investirajo, da imajo torej več za svoj lasten razvoj in s tem uresničujejo svoje poslanstvo na področju lokalne samouprave, je bilo sprejetih več amandmajev, ki jih je predložila vladajoča koalicija, medtem ko je amandma, ki ga je predložil poslanec gospod Baković, postal brezpredmeten, ker je šel v bistvu v smeri ohranitve dosedanje ureditve v zakonu, in se o njem, glede na sprejete amandmaje, potem ni glasovalo. V celoti je zakon zdaj oblikovan tako, da omogoča res veliko razbremenitev. To seveda pomeni, da občinam ostane več. To pomeni, da bodo lahko investirale, da bodo lahko dodatno razvijale vse tisto, za kar so občine v temelju tudi namenjene, in obenem pušča tudi dovolj prostora za to, da bodo lahko posegale učinkovito po evropskih sredstvih in s tem omogočile še hitrejši razvoj, evropska sredstva pa so zagotovljena v višini, po zaslugi sedanje vlade, kot je v Sloveniji še nikoli do zdaj nismo imeli. Glede na to, da so se praktično vsi prisotni poslanke in poslanci strinjali o tem, da gre za zakon, ki omogoča hitrejši razvoj in v celoti omogoča dodaten razvoj lokalne samouprave in so v tem sodelovale tako prejšnja, sedanja vlada, kot tudi Državni svet in seveda vsa interesna združena slovenskih občin, predlagam, da se zakon v celoti potrdi in sprejme.
Hvala lepa. Ker je zbor na 21. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Preden bom odprl razpravo, predlagam, da se držite razprave o amandmajih in ne o drugih vsebinah. V razpravo dajem 17.a člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 18.c člen in amandma Poslanske skupine SNS. Želi kdo razpravljati? Želi. Še kdo? [[oglašanje iz dvorane]] 18.c. Dušan Šiško ima besedo najprej, potem pa še Predrag Baković. Gospa, vi tudi? Nataša Sukič potem naprej. Najprej Dušan Šiško, izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Novela zakona uživa podporo lokalnih skupnosti, občin, reprezentativnih združenj. Gre za korak v pravo smer, da se popravljajo nekatere pomanjkljivosti in anomalije, ki so do sedaj bremenile občinske proračune. Ker pa je nekaj čudnega zapisano v tem 18. členu, smo v Slovenski nacionalni stranki vložili amandma, in sicer bom povedal, zakaj. Kajti občine, ki so navedene v tem členu – in bom prebral, Brežice, Ivančna Gorica, Ribnica, Škocjan, Šalovci –, nimajo občinskega svetnika, nimajo legaliziranega naselja, vse ostale občine, mislim, da jih je 14, 15, imajo občinske svetnike in tudi legalizirana območja. Vam bom povedal primer iz Krškega, ko se je takrat, ko se je začelo to, smo dobili nalogo, da spremenimo statut in da izvedemo volitve za romskega svetnika. Takrat sem sedel sam v občinskem svetu in na prvo pingpong žogico, seveda občinski svet, vključno z županom, ni želel potrditi tega. Nakar je čez čas prišla depeša, bom rekel, z vlade, da pa je pogoj, da se dobiva denar in da moramo spremeniti zakonodajo in da moramo pri naslednjih volitvah razpisati volitve za svetnika. Glede na to, da s to zakonodajo te občine – pet občin, ki sem jih prej naštel – nimajo urejenega statusa, pa vendar dobivajo denar, predlagamo, da do leta 2022 pet omenjenih občin prav tako spremeni zakonodajo in da imajo pri volitvah leta 2022 občinskega svetnika. Kajti ne nazadnje, ne boste verjeli, danes smo vsi dobili na klop – Forum romskih svetnikov Slovenije nam je poslal dopis. Pa bom samo en izvleček naredil. Vam ga bom prebral, kjer piše. »Smiselna se nam zdi rešitev, da bi bile do teh sredstev upravičene tiste občine, ki imajo v občinskem svetu predstavnike romskih skupnosti v skladu z zakonom, ki ureja lokalno samoupravo. Dejstvo je namreč, da bodo po trenutnem predlogu nekatere občine, ki imajo v občinskih svetih predstavnike romske skupnosti, postavljene v neenakovreden položaj. Te občine imajo namreč tudi določene obveznosti, s sprejetjem te določbe zakona pa bi končno dobile tudi pravice, vendar pa bi občine, ki imajo romska naselja, nimajo pa romskih svetnikov, dobila samo pravice brez obveznosti.« Pa se vi morate zamisliti, da sami romski svetniki to predlagajo, mi bomo pa zdaj dajali nekakšen denar občinam, ki ne želijo imeti romskih svetnikov. Ljudje božji! Res je pozna ura, ampak razmislimo malo o tem! Ne govorim, da ne bodo imeli denarja, ampak omogočimo jim. V pododbor pridejo sami romski svetniki, nam povedo marsikaj, kaj se dogaja. Imamo navedeno, da urad – poglejte, mene kar glava zaboli, ko slišim za urad – dobi 650 tisoč evrov, ki ga razporeja, ampak nobeden ne ve točno, kam gre ta denar. Bom rekel tako, kot je kolegica prej rekla: Si me poslušal. Hvala bogu. Verjamem, tudi kdaj pa kdaj grem k maši, za njo ne vem, če gre, ampak hvala bogu! Zdaj sem četrti predsednik pododbora, pa smo zdajle dobili tri tedne nazaj šele tabelo, ki jo je prva predsednica Anja Bah Žibert zahtevala na pododboru, kam gredo ta sredstva, pa jih nismo dobili od tega urada. Pa je Predrag bil, pa je Bojana bila. Zdaj smo jo dobili, ko sem tamle imel stališče, ne dolgo tega nazaj. A veste! Sami Romi želijo, da gre denar v infrastrukturo. Pa se bom spet vrnil nazaj v Krško, kakšne probleme smo imeli. Tisti, ki pozna Krško, ve, kje je Trška Gora, kjer je Narpel, lepo vidim nuklearko, lepo vidim Kerinov Grm, pa sem takratnega župana, tudi bivšega poslanca, sedanjega evroposlanca, gospoda Bogoviča vprašal, da jaz na tej ravnini ne vidim nebotičnika. Pa veste, zakaj sem ga vprašal? 52 ljudi je bilo na enem števcu za vodo prijavljeno, 52 ljudi, družin, je bilo prijavljenih na elektriko. Pa ne boste verjeli, krška občina je legalizirala to območje, imajo dol pošlihtano, imajo vrtec, svoj vrtec imajo v Kerinovem Grmu. Zakaj pa ostale občine ne bi imele? Slišim celo, da tamle nekje jih je pet, šest družin, pa se že imajo za naselje. Pa ne samo to. Ko malo bolj razmislim, ko malo bolj razmislim in da ti sami romski svetniki želijo nek napredek, želijo se vsaj delno nam pridružiti, pa jim s takim načinom ne bomo omogočili. Jaz sem bolj za to, da ta denar, ko dobimo, da gre minister en, minister drugi, minister tretji, seveda napovedano noter, ne nenapovedano, ker če bo prišel v kako tako čudno naselje na Dolenjskem, v Posavju, bo mogoče šel z razbitim avtom domov, pa bo škoda. Ampak naj si pride pogledat dol, pa bo videl razmere. Vozijo se z avtomobili, ki so vredni 40, 50 tisoč evrov, otroci hodijo bosi po naseljih. Ampak, da se vrnem k temu amandmaju, ki smo ga vložili, in menim, spoštovani kolegi, ne bom vas pozival pa prosil, ampak dobro razmislite, ker to ni nič zavajajoče. Nič ni zavajajoče. Mi je res žal, da ni mogoče celo kak predstavnik tule romske skupnosti, oziroma tega foruma, da bi tudi sam povedal, kaj si oni želijo. Toliko zaenkrat, hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Razpravljal bom v tem kontekstu, kot je moj kolega Dušan, s tem da je potrebno morda malo iti tudi nazaj in zgodovinsko pogledati, kako so se te stvari pravzaprav formulirale in nekako uzakonile. Če vemo, da se je zakon o financiranju občin nekje, mislim da 2006 sprejel, kjer je bilo v 20. členu najprej navedeno, da – kako že – občinam na območju, na katerem so naselja z narodnostno mešanim prebivalstvom ali s stalno naseljeno romsko etnično skupnostjo, se iz državnega proračuna zagotovijo sredstva za financiranje in dvojezičnost in uresničevanje ustavnih pravic. In tako naprej. Torej, ta določba je bila, bom rekel, 10, 11 let v tem zakonu, pa se ni nikoli spravila v življenje, nikoli občine niso dobile denarja, da bi pač poskušale tematiko Romov nekako uskladiti in urediti. In kaj se zgodilo? 2017 je ta določba šla ven. Če pogledamo pa še v 2007, je bil pa sprejet Zakon o lokalni samoupravi, kjer je pač bilo tudi potem nekako navedeno, katere so tiste občine, ki imajo avtohtono naseljene romske skupnosti. To je bilo 20 občin, med njimi tudi Kočevje pa Krško in tako naprej. Moram reči, spomnim se teh stvari, kako so se nekatere občine otepale tega, da imajo avtohtone romske skupnosti. Seveda pa imajo Rome na svojem območju že 50, 60 ali več let. Recimo, za Kočevje vem, Kočevje ima tam nekje od začetka leta 1900 zagotovo Rome že prisotne in avtohtonost na tak način določati pravzaprav niti nima smisla. No in v tem času, ko je bil sprejet ta zakon o lokalni samoupravi, so seveda bile – teh 20 občin – dolžne zagotoviti in pripraviti vse, da so se izvedle volitve, posebne volitve, da so nekako formulirali institut romskega svetnika. To so večinoma vse občine naredile, razen, mislim da, Grosuplje ne, kjer je še potem Ustavno sodišče celo poseglo in je Ustavno sodišče tudi določilo, da to morajo narediti, pa potem nekako so in tega romskega svetnika tudi imajo. Moram povedati, da vse te občine imajo stroške s tem. Stroške imajo s plačilom sejnine romskega svetnika, stroške imajo s plačilom oziroma z vso infrastrukturo, tako in drugačno, ki jo nudijo Komisiji za spremljanje položaja romske skupnosti, nekatere plačujejo sejnine tem komisijam, ne samo Romu, ki mora biti obvezno član te komisije, temveč tudi vsem ostalim članom. To so stroški, ki so jih te občine imele, reci in piši, od leta 2007 do danes. In to so bile obveznosti. To so bile obveznosti, ki so bile naložene z zakonom in občine so jih morale tudi opravljati. Danes sprejemamo zakon, ki jim bo določil tudi pravice; pravice do nekih sredstev. In če lahko pogledamo, če je to 3,5 procenta primerne porabe, bi Kočevje za to dobilo dobrih 380 tisoč evrov. Novo mesto 700 in tako naprej, da ne bom izpostavljal. Kar je, bom rekel, kar dober, kar lep znesek in to pozdravljam in prav je. Seveda to, da ne bom napačno razumljen, to ne gre za denar, s katerim se bodo zgolj in samo urejale romske skupnosti. Urejalo se bo marsikaj iz tega denarja, pa vendarle je prav, da se ta sredstva tudi zagotovijo. Sedaj imamo v 18.c členu, torej trenutno veljavni člen, ki govori o sofinanciranju uresničevanja pravic stalno naseljene romske skupnosti, navedeno dikcijo, da občinam, ki ima evidentirana romska naselja, se iz državnega proračuna zagotovijo sredstva za sofinanciranje uresničevanja ustavnih pravic stalno naseljene romske skupnosti. Sredstva se navedenim občinam za vsako proračunsko leto zagotovijo v višini 3,5 procenta primerne porabe. In potem imamo v obrazložitvi poleg teh 20 občin, ki so navedene, ki imajo avtohtono romsko skupnost po Zakonu o lokalni samoupravi, imamo še navedenih pet občin, to pa so Brežice, Ivančna Gorica, Ribnica, Škocjan in Šalovci, ki nekako naj bi bili tudi deležni teh sredstev. Pa vendarle mislim, da tukaj zgodba ni končana. Obrazložitev sama seveda ne more predstavljati dejstva, da tudi druge občine nekoč ne bodo imele neka romska naselja, neke takšne in drugačne romske skupnosti in seveda je tudi prav potem na nek način, da to tudi dobijo. Pa vendarle moram povedati naslednje; če pogledamo realno sliko, pa bom govoril za območje, katerega dokaj dobro poznam. Ribnica ima močno romsko skupnost in seveda tudi stroške in seveda je tudi prav, da na nek način dobi nazaj. Ivančna Gorica ima tudi Rome, ampak oni imajo romska naselja. Mislim, da so tam trije bivalni kontejnerji, v katerih živi nekaj Romov. Zdaj, če delamo to primerjavo, da v te občine – recimo, poglejmo Ljubljano. Ljubljana ima tudi romsko naselje v Rojah in če zdaj pogledamo, koliko bi dobila občina Ljubljan za to romsko naselje, glede na 3,5 procenta primerne porabe, pomeni, da bi Ljubljana dobila 5 milijonov in 129 tisoč evrov brez obveznosti. In vsa ta leta, ko so te občine, 20 občin, ki so imele avtohtone romske prebivalce, morale trpeti stroške sejnin, stroške delovanja komisij in tako naprej, volitve seveda plačuje država, kar je prav – se bo sedaj priključilo še nekaj občin, ki pa bodo dobile samo pravice. Dobile bodo denar. In če to navežemo na nekaj, da se poskuša urediti ali pa gre za poskuse integracije, da tudi Romi participirajo pri odločanju o pomembnih stvareh, ki se dogajajo v lokalni skupnosti, potem to ni korak k integraciji. Kaj imamo zdaj? Na eni strani imamo občine, kot je že povedal kolega Dušan, ki imajo obveznosti, ki so imele obveznosti že od leta 2007 in bodo zdaj dobile tudi pravice. Imamo na drugi strani neke občine, ki bodo dobile samo pravice. Mislim, da to ni prav. Mislim, da to ni prav, zato se mi zdi vezati na občinskega svetnika, pripadnika romske skupnosti, da to ni slaba ideja. Prav je, da vse občine, ki imajo romske skupnosti in romska naselja, ki so evidentirana – ne glede na to: legalna, nelegalna –, da dobijo denar, ker imajo stroške in imajo težave. In ne nasprotujem temu, da ne bom napačno razumljen! Prav pa je tudi, da zbalansiramo tako, da bodo vse občine v enakovrednem položaju, kajti, če tega ne naredimo, potem imamo dve kategoriji občin. Meni je pravzaprav žal, mi imamo Pododbor za spremljanje romske tematike, kjer pravzaprav sedimo ljudje, ki se dnevno srečujemo z romsko tematiko in jo poznamo. Resnično jo poznamo. Eni smo se z njo ukvarjali celo poklicno življenje, eni živijo skorajda sredi teh romskih skupnosti, blizu, poznajo razmere, vedo, kje so težave, kje bi se dalo kaj narediti in pravzaprav tudi v tem primeru morda ne bi bilo napak, da bi se poslušalo tiste, ki to stvar poznamo. Zato tudi sam pozdravljam ta dopis, ki ga je pripravil Forum romskih svetnikov Slovenije. Torej, če tudi oni sami ocenjujejo, da je institut romskega svetnika korak k integraciji, kar je seveda zelo pomembno in tudi potrebno, potem menim, da bi to morali poslušati. In še enkrat povem, da ne želim, da bo moja razprava slišana tako, da ne privoščimo tem šestim občinam ali pa komu drugemu, da ne bi teh sredstev dobile. Seveda privoščimo, vendar naj preidejo v enakopraven položaj z vsemi ostalimi občinami, ki so to naredile že leta 2007, ki so svoje, bom rekel, romske skupnosti povezale na nek način, kjer imajo romskega svetnika, ki deluje, večinoma deluje, se vključuje v odločevanja, je ogromno prisoten tudi na terenu, ureja stvari, ureja težave, in tako je tudi prav. Pa pustimo, od kdaj je kdo plačeval karkoli že, ampak menim pa, da če prihaja do nekih novih pravic, je pa prav, da se te pravice potem tako izenačijo, da so enakovredne za vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič, za njo bo dobil besedo še mag. Branko Grims. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa. Saj sta bila že moja predhodnika dosti izčrpna, tako da bom poskušala biti kratka in jedrnata tokrat. Kaj naj rečem? Ta predlog amandmaja gre v pravo smer. Se mi zdi izjemno pozitiven. Deluje spodbujevalno, namreč občine bo spodbudil k temu, da spremenijo svoje statute, tako da bo lahko romska skupnost na ozemlju določene občine dejansko dobila svojega predstavnika v občinskem svetu. Na ta način pa se bodo spodbudili tudi procesi politične emancipacije in navsezadnje participacije med romsko skupnostjo, saj se bodo Romi lažje politično organizirali in izbirali svoje predstavnike oziroma svojega predstavnika, ki bo zastopal njihove interese. Občine so v preteklosti na žalost ta problem malo preveč zanemarjale in sedaj pa dejansko imajo na voljo finančna sredstva, da lahko začnejo ta problem odpravljati oziroma ga razreševati. Namreč, pogosta težava lokalnih oblasti je ravno pomanjkanje sogovornika na strani romske skupnosti in z uvedbo romskega občinskega svetnika bo seveda tudi občina lažje sodelovala s skupnostjo Romov in bo skupaj z njo potem lahko sooblikovala pristope, izboljševala pogoje bivanja, izboljševala pogoje delovanja Romov. Dve leti se mi pa tudi zdi ravno primerna doba ali pa dovolj dolgo obdobje, neko prehodno obdobje, da občine še v tem mandatu lahko sprejmejo vse potrebne spremembe statutov in si na ta način tudi za prihodnje zagotovijo dodatna sredstva iz državnega proračuna. Tako moram reči, da ta predlog amandmaja seveda podpiramo in ga pozdravljamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še mag. Branko Grims. Izvolite.
Še enkrat vsem lep pozdrav! Rešitev, ki je zdaj v zakonu in ki je bila sprejeta na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in lokalno samoupravo, ki ga vodim, z veliko večino glasov, je boljša, kot je ta amandma, ki ga ponujajo stranke opozicije. Boljša je zato, ker zajema večje število občin, ker ne daje nobenih pogojev. Vse občine, kjer so prisotna naselja Romov, bodisi legalna bodisi ilegalna, imajo s tem dodatne stroške in denar, ki je zdaj zagotovljen v tem zakonu, dodaten denar, ki izhaja iz obveznosti, ki jih predstavlja rešitev, ki je zdaj že v zakonu, pomeni, da vsaka od teh občin dobi za to dodatna sredstva, dobre 3 odstotke. Kar ni veliko, vendarle pa omogoča, da se uredi komunala, da se uredijo bivalni pogoji, da se uredi vse tisto, kar je v občinski pristojnosti, tako da se stvari izpeljejo na maksimalno dober način. Denar, ki je zagotovljen za to, ni denar za romskega svetnika in tudi ne bi bilo prav, da je. Tukaj gre za nerazumevanje, kaj pravzaprav naj bi bil namen tega denarja; ne financiranje romskega svetnika, ampak financiranje vseh tistih dodatnih stroškov in potreb, ki izhajajo iz obstoja romskih naselij v posamezni občini. S tem amandmajem gre za neko pogojevanje, ki je nepotrebno in odveč in je seveda politično motivirano. Tudi verjamem, da tisti, ki so, kot ste sami rekli, kot romski svetniki predlagali, da se postavi še več romskih svetnikov, so imeli vsekakor namen, da tudi njim, kot ste sami poudarili, zagotovijo dodatno sejnino, pa še seveda vsem komisijah potem dodatne sejnine. To so pač taki posli, ki so značilni za to skupnost. To ni nič slabega, je čisto legitimno, ampak denar ne more biti namenjen za financiranje sejnin. Ta denar je namenjen za financiranje vseh tistih stroškov, ki jih imajo občine, ki so dodatno obremenjene s prisotnostjo romskih naselij, bodisi legalnih bodisi ilegalnih, in vso tisto specifiko, ki jo ta prinašajo. S tem se tudi v Državnem zboru ukvarja posebna komisija, ki o tem redno poroča in ta poročila so zelo poučna in seveda utemeljuje pravilnost tega predloga, ki je zdaj v zakonu. Zaradi tega amandmaju nasprotujem in bom glasoval proti.
Hvala lepa. Replika, Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Mogoče me kolega Branko, ki ga zelo cenim, ko nam včasih govori in svetuje, ampak tokrat pa, kolega Branko, mislim, da me niste prav razumeli. S tem amandmajem ne bo dobil denar romski svetnik, ampak bo pa lahko odločal na občinskem svetu in dal predloge. V Krškem se dogaja, da romski svetnik da predloge, skliče tudi Rome in se pogovorijo in za ta znesek, ko je, potem nekaj skupaj naredijo. Ne gre za sejnino, da bo ta denar samo njemu pripadel. Niste me prav razumeli. Hvala.
Hvala lepa. Replika, Predrag Baković. Izvolite.
Morda se s kolegom Brankom res nisva razumela. Ne gre za to, da bi bil resnično iz tega denarja financiran romski svetnik in niti ne problematiziram samo financiranje romskega svetnika. Govorim o obveznostih, ki jih imajo ene občine, da to financirajo, druge pač tega ne bodo imele. To pomeni, da vsa ta leta so občine, kjer so imeli te romske svetnike, imele določene stroške, pa ne samo stroške, to je res še najmanj, te sejnine, ampak so tudi urejale romska naselja, so urejale infrastrukturo, na nek način, seveda so se prijavljale na razpise in tako naprej. Komisija, spoštovani kolega Branko Grims, niso čudni posli. Komisija za spremljanje položaja romske skupnosti je z zakonom določena obveznost, ki je pravzaprav obvezna za tiste občine, ki imajo – ki imajo – romske skupnosti in lahko tudi ostale občine, tako tudi v zakonu piše, ostale občine pa lahko naredijo, ampak to je odvisno od njih. Te občine, ki pa imajo avtohtone romske skupnosti, teh 20 občin, je pa njihova obveznost, da te komisije tudi vzpostavijo. Poglejte, občina Ljubljana ima nekje 60 Romov v romskem naselju Roje in nikjer v tem vašem predlogu ne piše, da je ona izvzeta iz tega. Tudi občina Ljubljana lahko, ko bo evidentirano romsko naselje, bo lahko enakopravno pristopila k temu kot Ribnica, Šalovci, Ivančna Gorica, Brežice in tako naprej. Strošek bo pa 5 milijonov za 60 Romov. Pa ne bom rekel, da je ta denar namenjen romskim svetnikom, niti ne bo šel ves v romsko tematiko, ampak gre za urejanja mnogih stvari in to ni obarvan denar, da temu tako rečem. To je denar, ki ga te občine dobijo, imajo stroške. Seveda vse občine, ki imajo Rome, imajo stroške. In prav je, da dobijo, prav pa je, da so vse občine potem tudi izenačene. Spomnim se, kako je bilo to polemike, ja, mi imamo avtohtone Rome, mi pa jih nimamo. Ja, kot da je to največji problem. Takrat so se nekatere občine otepale in to je treba jasno povedati. Otepale so se tega, da bi prišla v Zakon o lokalni samoupravi, ker bi se jim te obveznosti naložile. Danes pa imamo situacijo, da te iste občine bi pa seveda rade dobile en kos pogače. In prav je, da jo dobijo, ampak naj izpolnijo tiste obveznosti, ki so jih ostale občine morale. Samo o tem govorim. Hvala.
Hvala lepa. Replika še Nataša Sukič. Izvolite.
Glejte, spoštovani kolega Grims, jaz sem v svojem stališču zelo kratko in jasno povedala: prizadevati si moramo za enakopraven položaj vseh teh občin, pa tudi romske skupnosti. Torej, naj bodo enaki pogoji za vse. S tem – meni se zdi to izjemno eleganten predlog – se dejansko spodbuja tudi emancipacija in participacija Romov pri sooblikovanju odločitev, ki so navsezadnje politične odločitve na lokalni ravni za njihovo skupnost, in same občine imajo problem, če nimajo sogovornika na drugi strani. Če pa ga vključijo v svoj občinski svet, je pa dosti lažje, ker on je potem most med to romsko skupnostjo in občino, neke vrste, prenaša sem in tja pomembne informacije, uredi stvari in tako bodo stvari tekle dosti bolj organizirano, gladko in predvsem enakopravno, participativno za vse. Mislim, da je to zelo, zelo dober predlog, ki ga res pozdravljam, in ne vidim nobenega [[…]]Te sejnine so pa tako minorna stvar, spoštovani, no, da se bomo pa zdajle ob to spotikali v primerjavi s tem, koliko je lahko res samo pozitivnih učinkov tega predloga, tako da mislim, da je to čisto neutemeljeno. Po mojem bo ta zakon, ki je zelo dober, lahko samo še boljši, če boste ta amandma sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima najprej minister. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Najprej bi poudaril, da je bila leta 2006, ko je začel veljati ZFO, določba, ki je, da se občinam, v katerih so naselja z narodnostno mešanim prebivalstvom in je stalno naseljena z romsko etnično skupnostjo, iz državnega proračuna zagotovijo sredstva za financiranje in naprej. Torej, do leta 2017 je bila določba, ki ni izhajala iz tega, torej tudi poznejše novele niso korigirale tega, katera občina ima romskega svetnika, ampak kakšno je dejansko stanje. Torej, tudi mi smo želeli korigirati dejansko stanje in leta 2017 je res bila sprejeta novela, ki je to določbo ukinila oziroma razveljavila, ampak razlog ni bil v tem, da bi bilo smiselno vezati financiranje na obstoj romskega svetnika, temveč na to, da ta člen nikoli v praksi ni bil izvajan. To je bil edini razlog. Treba je vzeti to določbo kot korektiv primerne porabe občine, ne gre za plačilo dejanske potrebe romske skupnosti v konkretni občini, in tako kot je magister Grims dejal, gre za to, da so stroški v teh občinah višji, in mi smo želeli samo to narediti. Mi nismo izhajali iz formalnosti, izhajali smo iz dejanskega stanja in ključno za poudariti tukaj je tudi to, da nobena občina zato, ker bo dobila sredstva, tudi druga občina ne bo dobila manj. Hvala.
Hvala lepa. Razprava Branko Grims, izvolite.
Hvala. Kar se tiče teh sejnin, jih nisem izpostavil sam, bil je zgolj odgovor na enega od razpravljavcev, ki je to postavil v ospredje. Vsekakor se občine, ki imajo tako skupnost, ki imajo ta naselja, imajo s tem dodatne stroške. In za kritje teh stroškov je namenjen ta denar. Ta denar razporeja občinski svet, razporeja se s proračunom, zagotovo ni odvisen od prisotnosti ali odsotnosti enega človeka. To se pravi, stroški so, so dejanski, so realni, in treba je najti sredstva. S tem zakonom zagotavljamo, da občina zaradi tega ne bo kakorkoli dodatno oškodovana, ker ji zagotavljamo prav za ta namen dodatna sredstva, nikomur pa nič ne vzamemo. Tukaj ne gre za to, da bi šlo za neko skupno vrečo, iz katere bi potem delili na več občin. Nasprotno, vse so upravičene skladno s kriterijem, ki je tukaj postavljen in je jasen, do enake količine. Kar pa se tiče mesta Ljubljane, ki ste ga toliko poudarjali, glede na vodstvo, kakršno ima, najbrž nikogar ne bo presenetilo, če bo šlo za ugotavljanje kakšnih romskih naselij.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 18.e člen, ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 19.b člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo razpravljati? Ne želi nihče. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 19.c člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo razpravljati? Janja Sluga. Izvolite.
Hvala lepa. 19.c člen se seveda nanaša na tiste spremembe, ki so bile vključene v ta zakon in se nanašajo na Zakon o gasilstvu, ki govori predvsem o sofinanciranju zavarovanj za gasilce. Ta amandma, ki smo ga potem vložili, sledi opozorilu Zakonodajno-pravne službe in pravilno umešča 7. točko. Še bi rada enkrat opozorila na zelo pomembno pridobitev tega predloga zakona, ki je nastala na predlog SMC, tudi potem s sodelovanjem z Ministrstvom za obrambo, ki rešuje v bistvu dolgoletno perečo problematiko zavarovanj gasilce. Kot sem opozorila že v svojih predhodnih razpravah na to temo, so se dogajale zadeve, da so imeli gasilci sklenjena – ali pa tudi ne – zavarovanja ali pa nepopolno sklenjena zavarovanja. Zakaj? Zaradi prevelikih stroškov, ki jih taka zavarovanja pomenijo in vsi se spomnimo dogodka ob posredovanju gasilcev v Celju, ko so bili ob tem posredovanju gasilci poškodovani, pa je potem zavarovalnica zavrnila izplačilo za te poškodbe. Ta zakon zdaj prinaša rešitev za take primere. Gre za zavarovanje oseb, opreme, vozil in tudi objektov, nezgodno zavarovanje, zavarovanje odgovornosti, pravne zaščite, pa tudi poškodb pri delu, ki bi jih zdaj z uveljavitvijo tega zakona na svoja pleča prevzela država. Nam se zdi tako prav. Gre za še zadnjo izmed tistih zahtev, ki jih več let že izpostavljajo gasilci. Mi v SMC smo v te rešitve vložili ogromne napore in zato se nam zdi še toliko bolj pomembno, da so te določbe vključene v ta zakon in da jih vsi skupaj seveda podpremo.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Nihče več. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na amandma k 21. členu, ki so ga vložile poslanske skupine SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo besedo? Ne želi. Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 25.b člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo razpravljati? Ne želi nihče. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 25.c člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi tu kdo razpravljati? Ne. Torej zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 48. sejo, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali, kot sem že povedal, jutri. Lepo se imejte in srečno pot domov.