Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 10. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Violeta Tomić, dr. Franc Trček, Luka Mesec od 17.15 do 19.15, Iva Dimic, Nada Brinovšek, Franc Kramar, mag. Meira Hot od 14. ure dalje, Mojca Žnidarič do 12. ure, Monika Gregorčič od 12.30 do 16. ure, mag. Branislav Rajić, Janja Sluga od 16. ure dalje, Igor Zorčič od 15. ure dalje in Jelka Godec. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru Boštjanu Poklukarju.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite mi, da vam predstavim predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o nadzoru državne meje. Sprejetje sprememb zakona je nujen zaradi interesov varnosti države. Veljavni zakon o nadzoru državne meje določa, da policija sme postaviti, namestiti in uporabljati tehnična ali druga sredstva za opravljanje nadzora državne meje ali preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje. Za uspešno izvedbo teh nalog in nalog, predpisanih s pravnim redom Evropske unije, policisti lahko uporabljajo zemljišča in vodne površine ne glede na lastništvo, pri čemer morajo lastniki policiji omogočiti prost dostop in gibanje za nemoteno opravljanje nalog nadzora državne meje. Skladno s tem so bili sprejeti določeni ukrepi, med njimi tudi postavitev začasnih tehničnih ovir. Z vzpostavitvijo, namestitvijo in uporabo tehničnih in drugih sredstev za opravljanje nadzora državne meje in preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje na zemljiščih se posega v ustavno pravico lastnine, zato Zakon o nadzoru državne meje določa upravičenost do nadomestila lastniku ali osebam, ki uporabljajo zemljišča, in omejitev lastninske pravice s služnostjo v javno korist, če je za opravljanje nalog nadzora državne meje, ki se izvaja ob državni meji, potrebna trajnejša in nepretrgana uporaba zemljišč, ki otežuje redno rabo zemljišča in traja dlje kot 24 mesecev. Ker pa so postopki omejitve lastninske pravice s služnostjo v javno korist in določitve odškodnine dolgotrajni in zapleteni, je lastnikom zemljišč ob državni meji nujno treba zagotoviti hitrejše in učinkovitejše izplačilo odškodnin. Z namenom poenostavitve in hitrejšega reševanja postopkov ter določitve enotne višine odškodnine iz naslova služnosti v javno korist se predlaga, da se višino odškodnine oblikuje na podlagi metodologije, določene v šestem odstavku 8.b člena Zakona o nadzoru državne meje oziroma na podlagi metodologije, ki jo je Vlada Republike Slovenije določila za izračun višine nadomestila. S ciljem ustreznejše in jasnejše določitve obdobja za odmero nadomestila ali odškodnine iz naslova služnosti se v predlogu izrecno poudarja, da nadomestilo pripada upravičencem največ za obdobje 24 mesecev od začetka uporabe zemljišča, ki otežuje redno rabo zemljišča, in da se odškodnina za ustanovitev služnosti v javno korist določi za obdobje od poteka 24 mesecev do začetka uporabe zemljišča, ki otežuje njegovo redno rabo, do poteka obdobja obremenitve zemljišča s služnostjo v javno korist. Med vodenjem postopkov ustanovitve služnosti so se nekatera zemljišča, določena v prilogi Sklepa o ugotovitvi javne koristi za ustanovitev služnosti, zaradi opravljanja nalog nadzora državne meje razdelila na več delov ali združila iz več parcel v eno. S predlogom zakona se določa, da s sklepom ugotovljena javna korist velja tudi na zemljiščih, na katerih se po uveljavitvi sklepa naredi parcelacija. Predlaga se oprostitev vplačila dohodnine od odškodnine, izplačane v skladu z 8.f členom Zakona, in sicer do ustrezne sistemske ureditve. Spoštovani poslanke in poslanci, kot predlagatelj menim, da so predstavljene rešitve v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje ustrezne, zato predlagam, da Državni zbor predlog zakona tudi sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku, Niku Prebilu. Izvolite.
Podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Ministrstva za notranje zadeve, kolegice in kolegi poslanci! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 13. nujni seji dne 4. 7. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 39. redni seji, dne 2. 7. 2019, sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Uvodoma je predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve mag. Sandi Čurin, podal dopolnilno obrazložitev k členom predloga zakona in pojasnil, da je cilj predloga zakona zagotoviti učinkovitejše in hitrejše vodenje postopkov sporazumevanja za ustanovitev služnosti v javno korist oziroma sklepanja pogodb o ustanovitvi služnosti v javno korist. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Mira Palhartinger je v predstavitvi pisnega mnenja dejala, da bi bilo treba v 1. členu razloge, ki narekujejo upravičenost do nadomestila največ za obdobje 24 mesecev od začetka uporabe zemljišča, posebej pojasniti. Javna korist, ki ima za posledico poseg v lastninsko pravico, mora biti ugotovljena in izkazana jasno in predvsem konkretno, opredelitev zemljišč pa natančna in predvidljiva. Glede predlaganega spremembe 8.f člena Zakona, je izpostavila pomislek glede nejasnosti razlogov, zaradi katerih naj bi se služnost v javno korist ustanovila le v primerih, ko bi uporaba zemljišča trajala dlje kot 24 mesecev. Glede predvidene spremembe, po kateri naj bi se odškodnina določila za obdobje od poteka 24 mesecev od začetka uporabe, pa je pojasnila, na kakšen način naj bi bilo dejansko trajanje omejitve rabe zemljišča objektivno izkazano. Opredelila se je tudi do predlagane prehodne ureditve v 5. členu, po kateri naj bi se do ureditve oprostitve dohodnine v zakonu, ki ureja dohodnino, dohodnina za odškodnino in od 8.f člena Zakona ne plačevala. Zakonodajno-pravna služba je menila, da bi bilo določbo iz 6. člena smiselno ustrezneje oblikovati, in sicer v smislu uskladitve višine odškodnine in sklenitve aneksov k sklenjenim pogodbam o ustanovitvi služnosti v javno korist, in pri tem opozorila, da predlagana prehodna določba ne upošteva, da se v primeru neuspešnega postopka sporazumevanja služnosti v javno korist lahko ustanovi tudi v upravnem postopku z odločbo, zato je treba uskladitev višine odškodnine določiti tudi za takšne primere. V razpravi je predstavnik Poslanske skupine Levica dejal, da so nasprotovali obravnavi predloga zakona po nujnem postopku ter izpostavil, da so žice na meji nepotrebne in nevarne za ljudi. Postopki za določitev odškodnin so dolgotrajni in zapleteni, zaradi česar prihaja do nezadovoljstva med upravičenci. Omenil je nastalo histerijo na področju migracij, povečanje represije in na predstavnika predlagatelja naslovil nekaj vprašanj. Predstavnika Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke sta med drugim podala kritiko priprave in kakovosti predloga zakona, omejila počasnost upravnih postopkov ter poudarila pomen pripomb Zakonodajno-pravne službe k predlogu zakona. Zaradi nizke vrednosti trenutnih odškodnin sta poudarila potrebo po določitvi primernih odškodnin, saj gre vendarle za poseg v lastninsko pravico posameznikov. Predstavnik koalicijskih poslanskih skupin je predstavil svoj pogled na razvoj dogodkov glede migracij v prihodnosti, nato pa predstavil vsebino predloga zakona, omenil pooblastila policije, ki jih ima glede postavitve, namestitve in uporabe sredstev za upravljanje nadzora državne veje ali preprečevanja nedovoljenega prehajanja meje, ter obveznosti lastnikov nepremičnin. V nadaljevanju je predstavil še cilje in rešitve, ki jih prinaša predlog zakona ter ob tem izrazil pomisleke glede ustreznosti višine predvidenih finančnih posledic predloga zakona. Predstavnik Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je dejal, da je predlog zakona slabo pripravljen, a ga bo vseeno podprl, ker je dober za ljudi. Med drugim je omenil nizko višino sredstev, ki jih bodo prejeli lastniki nepremičnin. Tudi predstavnik Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati je izrazil podporo predlogu zakona. Med drugim je dejal, da je Ministrstvo za notranje zadeve že opozoril na težave upravnih enot glede postopkov, ki jih vodijo po Zakonu o nadzoru državne meje. Predstavnik predlagatelja je nato v odgovorih na zastavljena vprašanja med drugim podrobneje pojasnil, da se odškodnine določijo z določeno metodologijo, pri kateri se med drugim upošteva tudi boniteta in raba nepremičnin. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih z 10 glasovi za in 0 proti tudi sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Namesto sistemskih ukrepov, s katerimi bi izvajali učinkovito varovanje meje z Republiko Hrvaško, podobno kot je to storila Madžarska, s čimer bi poskrbeli za varovanje slovenske južne meje z Republiko Hrvaško, varnost ljudi in njihovega premoženja, imamo danes pred seboj novelo Zakona o nadzoru državne meje. Zakon, ki je pred nami, ni nepomemben, žalostno pa je, da so postopki za določitev odškodnin dolgotrajni in zapleteni, zaradi česar prihaja do nezadovoljstva med upravičenci. Nepojmljivo je, da so nadomestila za postavitev ograj in odškodnine neprimerno nizke. Dejstvo je, da niso sorazmerne glede na to, da gre za poseg v lastninsko pravico posameznikov. Kar želimo pri tem izpostaviti, je, da bi bilo primerneje, da bi se zavarovalo državno mejo, zagotovilo varnost bivanja v Republiki Sloveniji ter s tem posledično tudi povečalo zanimanje tujih vlagateljev za Slovenijo. V Slovenski demokratski stranki ponovno opozarjamo, da namesto diletantizma in ignoriranja bistva problema potrebujemo zaostritev azilne zakonodaje. Če tega ne bomo storili, spoštovani, bomo imeli na koncu odprto mejo samo še z Madžarsko. Spoštovani, naj ob tem izpostavim tudi poziv predsednika Republike Slovenije, ki je dejal: »Naposled je jasno, da posamezne države po lastni presoji sprejemajo ukrepe za zajezitev nezakonitih migracij. Če jih mi ne bomo sposobni zajeziti na južni meji, bodo ukrepali naši severni in zahodni sosedi na naši severni in zahodni meji.« Obenem je pozval k ukrepanju v smeri, da šengen obstane. »Nujno je, da ukrepamo tako, da bodo meje znotraj šengenskega prostora ostale odprte,« je še dejal predsednik. Nenazadnje pa je potrebno izpostaviti tudi pripravo in kakovost zakona, saj je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora podala veliko pripomb, ki pa jih koalicjia na žalosti ni upoštevala. Sicer pa si danes že vsak dovoli vtikati v strokovno delo Zakonodajno-pravne službe, kar je povsem nesprejemljivo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavil Nik Prebil. Izvolite.
Podpredsednik, hvala še enkrat in lep pozdrav vsem. Republika Slovenija je kot odgovor na begunsko oziroma migracijsko krizo leta 2015 ter v luči preprečevanj nadaljnjih ilegalnih prehodov državne meje na meji z Republiko Hrvaško postavila tehnične ovire tako imenovane kovinske ograje in pa rezilno žico. V skladu z veljavnim zakonom o nadzoru državne meje lahko policija tovrstne ovire postavi in vzdržuje na zemljiščih ne glede na lastništvo. Lastniki zemljišč so po zakonu dolžni policiji omogočiti prost dostop in nemoteno gibanje na zemljiščih. Namen tega je lažje opravljanje nadzora državne meje in s tem tudi preprečevanje nedovoljenega prehajanja mejnih območji Republike Slovenije. Ker se s temi ukrepi posega v pravico do zasebne lastnine iz 33. člena in varstvo zasebne lastnine iz 69. člena Ustave, zakon določa, da so lastniki tovrstnih zemljišč upravičeni do denarnega nadomestila, zakon določa pa tudi omejitev lastninske pravice s služnostjo v javno korist. Postopki, na podlagi katerih se določa višino nadomestil, so ta trenutek dolgotrajni, zapleteni, kar pa otežuje vsakdanje delo in upočasnjuje postopke. Vlada tako s predlagano novelo zakona spreminja pogoje in skrajšuje postopke dodeljevanje finančnih nadomestil oziroma odškodnin. V zvezi z določitvijo višine nadomestila, predlog novele zakona uvaja enotno metodologijo, ki temelji na bonitetni oceni in količniku iz tovrstnih zemljišč. Osnova za izračun tega nadomestila je različna glede na tip zemljišča, bodisi gre za kmetijsko ali gozdno zemljišče, za vodno ali neplodno zemljišče ali pa za pozidano zemljišče, kjer je količnik višji. Predlog novele hkrati določa tudi nadomestila, ki so oproščena plačila dohodnine. Predlagane spremembe naj bi torej odpravile nezadovoljstvo lastnikov zemljišč zaradi dolgotrajnih postopkov in šle z bolj življenjskimi ukrepi naproti ljudem, ki se soočajo s težavami ob meji, kjer je postavitev tehničnih ovir nujna za zagotovitev varnosti. Vodenje postopka bo sedaj hitrejše in učinkovitejše. Slovenija je leta 2007 stopila v šengensko območje, v območje brez notranjih meja, v območje prostega pretoka, ki mogočno olajšuje tako gospodarsko kot tudi politično sodelovanje med članicami. Takšna ugodnost je pravzaprav izrednega pomena tudi za ljudi, ki s prostih prehajanjem meja lažje zasledujemo svoje poklicne, kulturne in pa druge interese. Situacija, v kateri pa se nahajamo danes, počasi razkraja to močno in pa razvito Evropo. Na notranjih meja Evropske unije se ponovno uvajajo nadzori, to pa nas vrača nazaj v čase, ko Evropska unija ni bila to, kar zasledujemo danes, in to, kar želimo zasledovati v prihodnosti. Zavedati pa se vseeno moramo, da postajajo migracije realnost našega časa, saj tako kot tudi drugod po svetu v Sloveniji danes na določenih mestih potrebujemo tujo delovno silo. Kar pa se tiče ilegalnih prehodov meje, jih moramo seveda v najboljši meri omejiti in zaščititi interese Republike Slovenije v mednarodnem okolju in sodelovati skupaj za varovanje zunanjih meja Evropske unije. V Poslanski skupini LMŠ verjamemo, da lahko s sodelovanjem vseh akterjev v državi, predvsem pa na ravni Evropske unije, delujemo za skupno korist. Tudi z debirokratizacijo postopkov rešimo marsikatero težavo in preprečimo slabo voljo med ljudmi. In ravno za potrebe varnosti države in njenih prebivalcev se je na lastniška zemljišča postavilo tehnične ovire, ki se bodo pa, kot kaže, v prihodnosti še postavljale. In zato je pošteno, da ljudje za to dobijo ustrezno nadomestilo. Razumeti je potrebno, da živimo v obdobju močne globalizacije in podnebnih sprememb, ki pa na marsikoga vplivajo drugače, kot bi si sam želel. Del tega je nedvomno spreminjanje celotne strukture sveta, s tem tudi preseljevanje iz enega območja na drugega, seveda zakonito. LMŠ bo predlagano novelo zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Na podlagi sedaj veljavnega Zakona o nadzoru državne meje je policiji omogočeno, da za opravljanje nadzora državne meje ali preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje lahko oziroma sme uporabljati zemljišča in vodne površine ne glede na lastništvo. Prav tako sme za uspešno izvedbo nalog, ki se nanašajo na nadzor državne meje, policija na ta zemljišča postaviti, namestiti in na njih uporabljati tudi začasna tehnična ali druga sredstva. Začasna tehnična sredstva na meji z Republiko Hrvaško so se postavila konec leta 2015 v času največjega migrantskega vala čez Republiko Slovenijo. Osnovni namen teh začasnih tehničnih ovir je bil predvsem umirjanje in uravnavanje migrantskega toka in učinkovitejši nadzor nad prehajanjem državne meje izven uradnih mejnih prehodov. Glede na to, da so tehnične začasne ovire danes še vedno tam oziroma se težnja po postavitvi le-teh predvsem s strani občanov obmejnih občin celo krepi, je treba predlog Zakona o nadzoru državne meje ustrezno spremeniti in tudi dopolniti. Zakon določa upravičence do nadomestila zaradi otežene rabe zemljišča, ki nastane zaradi izvajanja nalog nadzora državne meje in preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje. V tem primeru so za obdobje do 24 mesecev upravičeni do namestila. Če pa je potreba po trajnejši in nepretrgani uporabi zemljišč pri upravljanju nalog nadzora državne meje, upravičenci prejmejo odškodnino za ustanovitev služnosti v javno korist. Cilj zakona torej sledi učinkovitejšemu in hitrejšemu vodenju postopkov, sporazumevanja za ustanovitev služnosti v javno korist oziroma sklepanja pogodb o ugotovitvi služnosti v javno korist, saj se je v dosedanji praksi izkazalo, da so ti postopki dolgotrajni in predvsem zapleteni. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog novele zakona podprli. Obenem pa tudi upamo, da bodo ti postopki res hitreje stekli. A potrebno je poudariti, da vsaka dodatna ovira na meji otežuje delo, otežuje razvoj turistične dejavnosti, otežuje dostop do rečnih bregov, ribolova itd. Vsled tega si želim, da se začasne tehnične ovire na meji čimprej odpravijo in se razmisli o kakšnem drugačnem načinu nadzora državne meje, tudi s povečanjem policijskih patrulj, čeprav se zavedamo kadrovskega primanjkljaja v policijskih vrstah. Mnogi namreč menijo, da je le fizična prisotnost policistov na meji tisti pravi odvračalni adut učinkovitega nadzora meje, predvsem pa tihotapskih združb, ki pravzaprav organizirajo te prehode. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga. Izvolite.
Prejšnji mandat je Državni zbor sprejel spremembe Zakona o nadzoru državne meje. Novela sodi v sklop zaščitnih ukrepov za primere množičnih in ilegalnih migracij. Za vzdrževanje javnega reda in obvladovanje migrantskega toka konec leta 2015 smo za varovanje zunanje šengenske meje na meji s Hrvaško postavili začasne tehnične ovire, ki pa stojijo tudi na zasebnih zemljiščih. Pravno podlago je omogočila omenjena novela, ki določa, da lahko policija za uspešno izvedbo nalog uporablja zemljišče in vodne površine ne glede na lastništvo, pri čemer morajo lastniki in posestniki policiji omogočiti prost dostop in gibanje za nemoteno opravljanje nalog nadzora državne meje. Ker se s postavitvijo tehničnih ovir posega v ustavno pravico do lastnine, zakon določa tudi upravičenost do nadomestila lastniku oziroma uporabniku zemljišča. Prav tako pa določa tudi omejitev lastninske pravice s služnostjo v javno korist, če je za nadzor državne meje potrebna trajnejša in nepretrgana uporaba zemljišč, ki otežuje redno rabo zemljišča in hkrati traja dlje kot 24 mesecev. Javno korist za ustanovitev služnosti in obdobje obremenitve s služnostjo ugotovi Vlada s sklepom. Vlada je že julija 2018 izdala sklep o ugotovi javne koristi za ustanovitev služnosti zaradi upravljanja nalog nadzora državne meje. S sklepom je bilo določeno, da se služnost v javno korist ustanovi za 10 let, in sicer na 2 tisoč 665 parcelah, kjer so bile začasne tehnične ovire v obdobju od 11. novembra 2015 do konca leta 2017 postavljene dlje kot 24 mesecev. Prav tako je Vlada spomladi letos izdala nov sklep o ugotovitvi javne koristi za ustanovitev služnosti zaradi opravljanja naloga nadzora državne meje, s katerim je bilo določeno, da se služnost v javno korist ustanovi za 10 let na 292 parcelah. Vlada je torej na skupno 2 tisoč 957 parcelah ob državni meji že ugotovila obstoj javne koristi za ustanovitev služnosti v javno korist. V omenjenih primerih je Ministrstvo za notranje zadeve dolžno v roku 6 mesecev po sprejetju sklepa Vlade začeti postopek za ustanovitev te služnosti, a slednje s postopki zamuja. Tako upravičenci po preteku dveh let in do ustanovitve služnosti ne dobijo niti nadomestila za oteženo rabo zemljišča, ki ga lahko v skladu z zakonom dobijo najdlje dve leti, niti odškodnine zaradi ustanovitve služnosti v javno korist. Zato je morala Vlada poiskati ustrezne rešitve za učinkovitejše in hitrejše vodenje postopkov. V tej noveli, ki jo obravnavamo danes, je določeno, da se odškodnine za ustanovitev služnosti v javno korist določi za obdobje od poteka 24 mesecev od uporabe zemljišč do poteka obdobja obremenitve zemljišča s služnostjo. Višina odškodnine se oblikuje na podlagi metodologije, ki se uporablja za izračun višine nadomestila, uvaja pa se tudi možnost, da se tudi v primeru parcelacije odškodnine izplačuje brez dodatnih popravljanj prilog sklepom. Gre torej za novelo oziroma zakon, ki je osredotočen izključno na to, da posameznikom zaradi posega v njihovo lastninsko pravico brez zavlačevanja in brez dodatnih administrativnih bremen tako za državo kot tudi za upravičence zagotovimo odškodnine. Kar se tiče višine oziroma upravičenosti odškodnin, na kar so opozarjali nekateri prisotni ob obravnavi novele zakona na matičnem delovnem telesu, pa velja opozoriti, da gre za že uveljavljene metodologije, ki se uporabljajo tudi pri izračunavanju odškodnin za uporabo kmetijskih zemljišč za ostale nekmetijske namene, in da se odškodnine določijo z omenjeno metodologijo, pri kateri se med drugim upoštevata tudi boniteta in raba. Zato tudi ne bodo dobili vsi lastniki enakih odškodnin, kar pa seveda zaradi omejenega posega in, recimo temu, slabše ocene zemljišča resda za nekatere lahko pomeni nizko odškodnino. Ampak višje ne bi mogli tudi v primeru, če bi se jim izplačala za druge namene, kot je za namene nadzora državne meje in s tem povezanih postavitev tehničnih ovir. Predlog zakona bomo na podlagi navedenih argumentov v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Dvanajst utopljenih, dva pogrešana, 8 milijonov stroškov vojske za izvajanje patrulj, 3,6 milijona evrov stroška vojske za postavljanje in vzdrževanje ograje in še dobrih 200 tisoč evrov stroškov za postavljanje in vzdrževanje ograje s strani policije. To, kar sem vam zdaj predstavil oziroma povedal, to je bilanca rezilne žice, panelnih ograj in mešanih patrulj v letu 2018. Namesto predvolilnih obljub o odstranitvi žice na meji jo bomo očitno dobili še na slovensko-italijanski meji skupaj s skupnimi patruljami, skupaj z nakupovanjem dronov in drugih tehničnih sredstev za nadzor meje. Vse skupaj ni nič drugega kot stopnjevanje represije in metanja denarja praktično skozi okno. Ograja, žica in mešana patrulja ne preprečujejo prehodov meje. Vse, kar delajo, je to, da situacijo še dodatno zaostrujejo – begunci se utapljajo, kmetje ne morejo obdelovati zemlje. Dobri medsosedski odnosi krajanov na eni in na drugi strani meje so fizično presekani. In odškodnine, ki jih določa v Zakonu o nadzoru državne meje, niso nobena rešitev. V Levici smo že ob sprejemanju prvotnega zakona opozorili, da znaša povprečna odškodnina na zemljišče borih 14 evrov. Današnji predlog se nanaša na 2 tisoč 957 zemljišč, za katere se določa okoli 11,8 evrov odškodnine na parcelo. Slovenci bi morali imeti do žice bolj kritičen odnos. Spomnimo se samo žice okrog našega glavnega mesta. Okupator jo je postavil, da bi preprečil stik med samim mestom in primestnim okoljem. Ljubljana je bila tako edino glavno mesto, ki je bilo v času druge svetovne vojne popolnoma obdana s fortifikacijskimi oviramo oziroma sistemom. Nekateri nas hočejo prepričati, da nas ograja brani pred domnevnimi vsiljivci. Kaj pa, če nam dejansko onemogoča, da bi mi sami izstopili iz svojih ograj, iz ograj naših miselnih okvirjev, da bi poiskali rešitve, ki bi bile bolj človeške in v korist obeh strani, nas in beguncev. In veste kaj? Najprej zraste ograja v glavi, potem se nevtralizirajo v času in prostoru. Žal pa se njihova rast tukaj ne konča, ker se postavijo tudi v srcu. Končni produkt vseh teh ograj in žic pa je nebrzdano sovraštvo, ki potrebuje le iskro, da se spremeni v vsesplošni kaos. Živimo v družbi, ki je družba iskanja senzacij, sploh tistih slabih in negativnih, pri tem pa smo spregledali tisto najbolj pozitivno, namreč živeti v miru. Spregledali pa smo tudi to, da vsi tega miru ne uživajo. K temu, da ga ne, smo pa tudi sami pripomogli preko političnih in gospodarskih odločitev. Begunci bežijo pred vojnami, pred divjim kapitalizmom, ki načrtno plenilsko izkorišča bogastvo njihovih delež v škodo okolja in prebivalcev. Vse ljudi, ne glede na to, na kateri strani ograje smo, nas žene ena in ista želja po boljšem življenju brez ograj in preprek. Stališče Levice je jasno, ograjo in žico je potrebno odstraniti, ker nimata prav nobenega pozitivnega učinka. V Levici sprememb Zakona o nadzoru državne meje ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik! Spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Noben zakon ne more biti sam po sebi namen, še posebno, če gre za tako občutljiva vprašanja, kot je poseg v lastninsko pravico. Lastninska pravica je ustavno varovana kategorija in je za njenega imetnika sveta. Zato mora biti vsak poseg vanjo utemeljen. V tem primeru so lastniki kot oškodovanci upravičeni do nadomestila ali pa do odškodnine, če gre za ustanovitev služnosti v javno korist. Ta pravica mora biti zagotovljena vsem, in to pod enakimi pogoji. Nedopustno je, da na to svojo pravico čakajo po več mesecev ali celo let. V primeru postavitve tehničnih ovir na meji s sosednjo Hrvaško zaradi preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje lastniki zemljišč, na katerih je postavljena žična ograja, ne morejo neovirano uporabljati svojih zemljišč. Zato je popolnoma jasno, da jim Zakon o nadzoru državne meje omogoča plačilo nadomestila za čas 24 mesecev in takoj nato, če je iz varnostnih razlogov ograja še vedno potrebna, tudi plačilo odškodnine zaradi vknjižbe služnosti. Gre torej za velik javni interes, za splošno varnost vseh državljanov, po drugi strani pa za velik poseg v lastninsko pravico lastnikov teh zemljišč. V Novi Sloveniji smo že v letu 2017 predlagali podaljšanje roka za vložitev zahtev za plačilo nadomestil za leti 2015 in 2016, saj je večina lastnikov prvi rok za vložitev zahtevka zamudila, ker o tem niso bili pravočasno obveščeni. Našim argumentom je prisluhnila tudi takratna koalicija in rok je bil podaljšan do 31. marca 2018. Tudi današnji predlog novele tega zakona je, lahko rečem, nastal tudi na podlagi mojega ustnega poslanskega vprašanja ministru za notranje zadeve. V svojem odgovoru je namreč priznal, da postopke ustanavljanja služnosti potekajo prepočasi, zaradi česar so prikrajšani lastniki zemljišč po poteku dveh let prejemanja nadomestila. Po izteku tega roka pa do dejanskega prejema odškodnine iz naslova služnosti, ki so jo ustanovili po preteku dveh leti, namreč preteče veliko mesecev. V tem času, ko ministrstvo formalno vodi postopek ustanavljanja služnosti, niso več upravičeni do nadomestila niti do odškodnine, kar jih dejansko postavlja v nepravičen položaj. V Novi Sloveniji današnji predlog Vlade torej pozdravljamo, saj bo tem lastnikom zagotovil hitrejši oziroma daljše izplačilo odškodnine za služnost potem, ko bosta pretekli dve leti od prejemanja nadomestila. Prav tako pozdravljamo predlog oprostitve plačila dohodnine od prejete odškodnine, ki je lastnikom ne bo potrebno več plačati. Je pa seveda res, da so te odškodnine izjemno nizke in da so jih lastniki zemljišč pravzaprav prisiljeni sprejeti, ker jim zakon nalaga dolžnost, da morajo na zemljiščih, na katerih je zaradi varnosti potrebno postaviti tehnične ovire, to tudi dopustiti. V Novi Sloveniji smo prepričani, da prejem odškodnin ne sme biti odvisen od hitrosti vodenja postopkov, temveč od dejstva, da je bila škoda tem upravičencem dejansko povzročena in je bilo poseženo v njihovo lastnino iz razlogov, za katere niso najmanj krivi. V Poslanski skupini Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Vlada nam je v odločanje preložila Predlog sprememb Zakona o nadzoru državne meje. Ne gre za obsežno novelo, temveč le za popravek nekaterih določb, saj je praksa pokazala, da so potrebne spremembe. Veljavni zakon dopušča policiji, da za nadzor državne meje ali preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje namesti in uporablja tehnična ali druga sredstva. Za učinkovito izvedbo teh nalog lahko policija uporabi tudi zemljišča in vodne površine ne glede na lastništvo. Lastniki morajo to v skladu z zakonom dopustiti. S tem posegamo v ustavno varovano pravico lastnikov zemljišč, zato zakon v skladu z 69. členom Ustave določa upravičenost do nadomestila in omejitev lastninske pravice s služnostjo v javno korist. Predstavniki Ministrstva za notranje zadeve so na seji odbora poudarili, da se s spremembami zasleduje cilj učinkovitejšega in hitrejšega vodenja postopkov za ustanovitev služnosti v javno korist. Trenutni postopki so dolgotrajni. Ker gre za poseg v ustavno varovano pravico, je edino prav, da se lastnikom zemljišč določi nadomestilo oziroma odškodnina brez nepotrebnega odlašanja. V predlogu je bolj natančno opredeljeno obdobje, v katerem je lastnik zemljišč upravičen do odškodnine, ker po današnji ureditvi so do odškodnin upravičeni šele po objavi sklepa, s katerim Vlada ugotovi javno korist za ustanovitev služnosti. Odškodnine za ustanovitev služnosti v javno korist resda niso visoke, a je pri tem tudi res, da gre pri postavitvi tehničnih ovir običajno le za del zemljišča in ne celotno površino. V Poslanski skupini SAB podpiramo tudi oprostitev plačila dohodnine za izplačano odškodnino, gre za povračilo države posamezniku zaradi posega v njegove pravice. Ni primerno, da bi država od tega zneska odmerila še dohodnino. Nihče od nas si ne želi meje obdane z žičnato ograjo. Ko smo se leta 2015 soočili z najhujšo migrantsko krizo, je bila ograja na južni meji nujno zlo, saj je bil pritisk nanjo velik. Nedovoljenega prehajanja meje ni bilo mogoče preprečiti z drugimi milejšimi ukrepi. Danes razmere na južni meji še vedno niso idealne, saj se policija na dnevni ravni sooča z nezakonitimi prehodi meje. V SAB podpiramo močno in povezano Evropsko unijo z odprtimi notranjimi mejami in z močno kontrolo na zunanjih šengenskih mejah. Migracije so problem, ki ga nobena država ne more rešiti sama. Gre za skupen evropski problem, ki ga moramo rešiti skupaj: okrepiti nadzor na zunanjih mejah in sprejeti učinkovito azilno in migracijsko politiko na ravni Evropske unije. V Poslanski skupini SAB bomo predlog zakona podprli. Ocenjujemo namreč, da predlagane spremembe v pravni red vnašajo večjo mero pravičnosti do lastnikov obremenjenih zemljišč. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, gospe poslanke, gospodje poslanci! Obvladovanje migracijskega vala, ki je za evropske države postal bolj ali manj intenzivna stalnica, vključuje sprejem ukrepov, s katerimi posamezne države upravljajo svoje temeljne funkcije. Varovanje državne meje in s tem celotnega državnega ozemlja je tako zahtevno, da pri njem ne bi smelo prihajati do improvizacij. Slovenska država je svojo najdaljšo mejo proti Hrvaški, skupno dolgo 670 kilometrov, zavarovala tudi s panelno ograjo in rezalno žico v skupni dolžini 178 kilometrov, kar je zgolj dobra četrtina celotne dolžine mejne črte. O učinkovitosti in smotrnosti teh ukrepov je kajpak možno polemizirati. Danes pa je naš namen izboljšati, predvsem pa poenostaviti in pospešiti postopke za izplačilo odškodnin tistim državljankam in državljanom, ki so svoja zemljišča odstopili za postavitev fizičnih ovir. Nobenega dvoma ni, da policija sme postaviti, namestiti in uporabljati tehnična ali druga sredstva za opravljanje nadzora državne meje ali preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje. Ravno tako ni dvoma, da morajo lastniki omogočiti policiji prost dostop in gibanje za nemoteno opravljanje nalog nadzora državne meje. Operativna izvedba takih dejanj pomeni poseg v ustavno pravico do lastnine, zato lastnikom zemljišč pripadata upravičenost do nadomestila za uporabo zemljišča ali pa oziroma in odškodnina za omejitev lastninske pravice s služnostjo v javno korist, če je potrebna trajnejša in nepretrgana uporaba zemljišč, ki otežuje redno rabo zemljišča in traja dlje kot 24 mesecev. Pri tem je bistvenega pomena obdobje posega v ustavno pravico do lastnine. Če si je bilo ob začetku migracij še mogoče predstavljati, da bodo potrebni ukrepi začasne narave, potem so stvarni dogodki pokazali, da moremo govoriti o ukrepih z dolgotrajnim delovanjem, vplivi in učinki na vsakodnevno življenje prebivalstva na obmejnih območjih. Zato je prav, da uredimo izplačilo obeh vrst finančnih nadomestil za uporabo zasebnih zemljišč v javno korist. Način določitve odškodnine in njena primerna višina pa ne moreta biti stvar individualne presoje ali ocene. Metodologija za izračun višine nadomestila in višine odškodnine za ustanovitev služnosti v javno korist je jasna in nedvoumna ter zajema obseg posega na zemljišču, boniteto zemljišča v skladu s predpisi, ki evidentirajo nepremičnine, in vrsto dejanske rabe v skladu s predpisi, ki urejajo vrsto dejanske rabe zemljišč. Upoštevati je treba, da gre za zemljišča, ki po površini niso velika, zato tudi ne more priti do visokih vrednosti pri izračunih odškodnin. Je pa res, da je višina odškodnine v takih okoliščinah plodno gojišče za uganjanje vsakih sort demagogije. Do sprememb in dopolnitev, o katerih danes odločamo, je prišlo na podlagi praktičnih izkušenj, ki so temelj za izboljšanje dolgotrajnih in marsikdaj tudi prehudo zbirokratiziranih postopkov. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo prav zato predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še zadnje stališče, stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, vsi prisotni! Zakon je zelo slabo pripravljen, verjetno se tega predlagatelj tudi zaveda. Avtorji tega zakona na veliko žalost nimajo razdelanih osnovnih pojmov civilnega prava. Kljub temu pa bomo zakon podprli, ker je dober za naše državljane, za naše ljudi, ki živijo ob državni meji. Na kratko. Smisel te novele je, da se upravičencem nepremičnin, kamor so bila nameščena tehnična in druga sredstva za opravljanje nadzora državne meje ali preprečevanje nedovoljenega prehajanja državne meje, zagotovi nadomestilo ali odškodnina. Pravico do nadomestila ima tisti upravičenec, ki mu je otežena raba nepremičnine do 24 mesecev. Pravica do odškodnine pa pripada tistim, ki jim je bila obremenjena nepremičnina s služnostjo več kot 24 mesecev. Imamo pa težavo, saj Vlada Republike Slovenije prihaja sama s seboj v nasprotje. Po eni strani trdi, da migrantov ni več, da slovenska policija obvladuje razmere na meji Republike Slovenije z Republiko Hrvaško in varuje šengensko mejo, po drugi strani pa danes obravnavamo novelo Zakona o nadzoru državne meje, kjer posredno pritrjuje, da so prisotni problemi, ki jih je potrebno reševati. Glede na to, da je bil zakon predlagan po nujnem postopku, je več kot očitno, da se Vladi mudi z ureditvijo tega segmenta in je panično pristopila k noveli tega zakona. Vtis, katerega daje naša Vlada v medijih, je, da novega migrantskega toka ne pričakuje, da so zadeve urejene in pod nadzorom. Kot vidimo, temu ni tako. Vlada očitno razpolaga z informacijami, ki jih pa ne želi deliti z javnostjo, navsezadnje tudi z opozicijo. Na terenu so težave z vzdrževanjem infrastrukture, ki jo je postavila prejšnja Cerarjeva vlada. Vlada je kot služnostni upravičenec zavezana tudi vzdrževati to infrastrukturo. Stanje na terenu je katastrofalno. Lastniki zemljišč na mejnem območju poznajo stanje, in sicer so ovire zaraščene, strgane, zaradi nevzdrževanja predstavljajo ovire za divjad, kazijo videz pokrajine in še bi lahko našteval. Ovir niso dolžni vzdrževati lastniki, temveč država. O tem se vse premalo razpravlja. Ovire, ki so postavljene ob rekah, so postavljene na slovenski strani, na slovenskem bregu reke, kar pomeni, da bodo Hrvatje čez čas rekli, reka je naša, vi pa imate tam gor malo brega. O tem naša vlada ne razmišlja, ne razmišlja čisto nič. Glede višine odškodnin in nadomestila pa moram povedat, da so smešno nizke, saj bo država namenila 35 tisoč evrov na letni ravni iz naslova odškodnin. Ta znesek je za obremenitev 2 tisoč 957 nepremičnin. To je 11,83 evrov po nepremičnini. Državljan bo prejel 11,83 evrov. Spoštovani, ne se zajebavati, dvignite denar pri migrantih, ki ga je dovolj na kontu. Prepričan sem, da je res velika večina teh upravičencev slovenskih državljanov. Prav je, da jim država, če jim je obremenila lastninsko pravico, za to tudi ponudi pravično odškodnino. Na tem mestu pozivam vse upravičence, bodisi do nadomestila bodisi do odškodnine, da v celoti izkoristijo možnost, da zahtevajo njim pripadajoče pravice, in sicer na upravnih enotah, kjer ležijo njihove nepremičnine. Ker pa je zakon dober za državljane, ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 7. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Vidim eno roko. Poslanka Anja Bah Žibert, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči! Mi menimo, da ni potrebno zdaj delat nobene panike. Ko smo v Slovenski demokratski stranki začeli opozarjat na migrantsko problematiko, na pritiske na našo mejo, so nas mnogi obmetavali z različnimi psovkami v tem državnem zboru. Danes, ko sem poslušala stališča, pravzaprav vsi govorite o problemu. Zdaj naenkrat se pa vsi tega problema zavedamo in seveda potem se sprejemajo tudi zakoni na horuk. Predlog zakona, ki je pred nami – zagotovo ni potrebe, da se uveljavi naslednji dan po objavi, ampak zagotovo se lahko objavi tako, kot veleva ustava, kajti v samem zakonu ni nikjer opredeljeno, da bi moral ta začeti veljati takoj. Se pravi, mi menimo, da je 15-dnevni rok povsem ustrezen. Je pa res, da v zakonu manjka nekaj temeljnega, in to smo tudi v obrazložitvi povedali, da bi bilo prav, da bi se Državni zbor seznanil s postopki za ustanovitev služnosti v javno korist zaradi opravljanja nalog nadzora državne meje, o nadomestilih in odškodninah po tem zakonu z oceno stanja in predlogi za dvig višine nadomestila odškodnine. In prav bi bilo, da bi Vlada Republike Slovenije o tem poročala Državnemu zboru. Zakaj menimo, da je potrebno? Danes smo kar nekajkrat slišali o tem, da so postopki zahtevni, težavni, počasni, po drugi strani, da so nadomestila smešno nizka, pravzaprav lahko rečemo, da so nedostojna. Na eni strani plačujemo ogromno denarja za migrante – res gre ogromno denarja. Glede na to, da pa tukaj na drugi strani, ko gre za poseg v osebno lastnino, spoštovani, to je lastnina nekoga, nekdo si jo je zaslužil, lahko jo je tudi podedoval, ampak nekdo je to lastnino moral kupiti in plačati zanjo. In zdaj se mu bo jemala oziroma se bo uporabljala za smešno nizke zneske. In ne čudi me sporočilo, ki sem ga dobila danes zjutraj. Poslušajte to, name se je obrnil državljan, ki je o teh nadomestilih govoril že pred teh z varuhinjo človekovih pravic, ki mu je sama tudi pritrdila temu, da so odškodnine premajhne. Sam je izračunal podatek, koliko mora plačati, če sam zaprosi državo za služnost, se pravi, da gre za državno premoženje oziroma državno last in potem prosi za služnost. Ta znesek je za določeno zemljišče, ki ga ima, izračunano 225 evrov. 225 evrov bi moral plačati državi za služnost. On bo pa za to isto zemljišče od države dobil 11 evrov. In zdaj mi povejte, kdo se tukaj dela norce. Če je država do lastnih državljanov tako mačehovska, kaj mi sploh pričakujemo od državljanov nazaj? In sam je rekel potem v sporočilu: »Nikoli ne bom dal svoje zemlje, ker se delajo norce.« Ni problem, a veste, oddati zemljišče, res. Vejo, da je potrebno zavarovati mejo, ljudje, vejo, da so problemi, ampak za njih je to norčevanje. In prav imajo. Poglejte to razliko še enkrat – 225 evrov, če je lastnik država in nekdo zaprosi za služnost, obratno 11 evrov. Zato smo z amandmajem predlagali, da bi tudi Vlada poročala o uresničevanju tega zakona, ker menimo, da bodo na terenu oziroma ob naši južni meji težave. Bodo težave. Občutek imam, da nekdo misli, da so naši državljani in državljanke neumni in da bodo takole mimogrede z nekim pavšalnim zneskom, res nizkim v posmeh vsemu, prišli kar tako. Ne bodo, ker imajo dovolj. Na eni strani gre, kot sem povedala, ogromno denarja na posameznika, ko gre za migranta, ki pride v to državo, na drugi strani pa seveda, ko gre za naše državljane, ko gre za njihovo premoženje, ko bi jim lahko vsaj izkazali nek odnos, izkazali odnos do njihove lastnine, ki so jo pridobili, je pač res nesramno, predvsem pa nezrelo od neke vlade. V Slovenski demokratski stranki menimo, da za uveljavitev zakona ni potrebno nobeno hitenje in je 15-dnevni rok povsem ustrezen. Sem pa že povedala, da je sama Zakonodajno-pravna služba dala ogromno pripomb na ta zakon. In to je ravno zato, ker se zakoni pri tej vladi delajo ad hoc, brez nekih načrtov, brez nekega treznega razmisleka. Tudi to, kaj se notri napiše, mislim, vsaj ta razmerja bi si pogledali, koliko država zahteva od državljana, ko gre za uporabo državnega zemljišča, in na drugi strani, koliko potem daje, ko gre za lastništvo, državljanom. V Slovenski demokratski stranki še enkrat pozivamo Vlado, da razmisli o tem in da nam vseeno poroča o uresničevanju tega zakona. Prepričani smo, da boste imeli težave. Teh 35 tisoč evrov, ki ste jih izračunali, je smešno. Plačali bi državljanom solidno ceno, vem, da to nadomestilo nikoli ne more nadomestiti tega, da nekdo uporablja tvoje zemljišče, ampak lahko ti daje pa vsaj občutek, da si v tej državi nekaj vreden in da državljanom oziroma Vladi ni vseeno za njihove državljane.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker vidim, da je interes še, bomo sprožili postopek za prijavo. Imamo prijavljene tri. Naprej dobi besedo Primože Siter. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Nobena skrivnost ni, kakšno je generalno naše stališče do tako imenovanih tehničnih ovir na meji. Žica je brez zveze. Žica ne opravlja nobene varnostne funkcije, to se je izkazalo v zadnjih petih skoraj letih, od kar jo je Cerarjeva vlada postavila. Opravlja pa dve pomembni funkciji v državi. Eno je, da je večni spomenik histeriji in opominjanje na ta večen strah, ki ga mora generirati ta zunanji sovražnik, kar je seveda totalno neutemeljeno, ker se je v zadnjih petih letih konstantno in redno strašilo državljanke in državljane, kakšen strah in kakšen bavbav so ti begunci. Sem ministra Poklukarja v enem pisnem vprašanju pred nekaj tedni vprašal, kakšne so res statistike, koliko kaznivih dejanj, ki se generalno zgodijo v Sloveniji, povzročijo tujci. Pozivam vas, da si na spletni strani Državnega zbora preberete njegov odgovor, in presenečeni boste nad statistikami, koliko kaznivih dejanj, koliko strahu vrednih dejanj opravijo tujci v Sloveniji, koliko pa slovenski državljani. In zdaj druga na tej točki, v kontekstu današnje razprave pomembna disfunkcija te ograje je pa ustvarjanje kaosa v lokalnih okoljih v obmejnih občinah. Kaos med občankami in občani, o katerem tudi piše tri dni nazaj Večer, vas pozivam, v odgovor na obisk ministra Poklukarja in premierja ob južni meji. Novinarji so se sprehodili do krajanov in v glavnem pobirali izjave o tem, kaj si oni mislijo o žici, o ograji, kakšno dodano vrednost je, v navednicah seveda, prinesla lokalnim skupnostim. Pravijo, zdaj citiram članek: »Ograjo naj podrejo in postavijo most čez reko. Veliko bolje bi bilo, če bi del tega denarja namenili za obnovo kraja. Včasih smo čez ta most hodili v najbližjo trgovino na hrvaško stran, ljudje smo še vedno prijatelji, še nedavno smo z mosta skakali v reko.« To je razpoloženje med prebivalkami in prebivalci obmejnih občin, ki v glavnem opozarjajo na težave, ki jih te žice in ograje prinašajo. Infrastruktura propada, zopet eno od naših poslanskih vprašanj, ki smo jih na pobudo belokranjskih občank in občanov zastavili ministrici za infrastrukturo. Infrastruktura propada, mostovi propadajo, ceste propadajo zaradi tega, ker je ta žica, ker je ta ograja tam postavljena. Bolje bi bilo investirati vsa ta sredstva v razvoj lokalnih skupnosti, turizem, ki prav tako propada, ki ga tako rekoč ni več, sporoča prav tako ta članek iz Večera. Sredstev, ki so v seštevku, zdaj prehajam na številke, 8 milijonov stroškov vojske za izvajanje patrulj, 3,6 milijona evrov stroške vojske za postavljanjem in vzdrževanjem, 200 tisoč evrov stroškov za postavljanje in vzdrževanje na strani policije, se pravi, 12 milijonov evrov skupaj brez samega nakupa. Potem so pa sedaj tukaj še nove skupne patrulje na italijanski strani pa se bo ta stroškovnik še malo odebelil. Žrtve tega političnega kiksa od ograje so najbolj lokalne skupnosti, občanke in občani obmejnih občin, pri katerih infrastruktura propada, kjer turizem propada, kjer morajo klicati policijo, da jim odpre vrata na ograji, da se gredo lahko v reko kopati, kar so prej lahko delali neomejeno. Neki ukrepi z nekimi malimi žepninami, o številkah smo slišali v stališčih poslanskih skupin, tega problema ne bodo odpravili. Neka odprava administrativnih ovir tega problema ne bo odpravila. Ta problem bo odpravilo konkretno vlaganje v lokalni razvoj in ne v poglabljanje reševanja nekih fiktivnih problemov, ki naj bi jih imeli z begunci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Janja Sluga. Izvolite.
Hvala lepa. V marsičem se lahko strinjam s predgovornikom. Tudi debata, ki se zdaj odpira ob vložitvi tega amandmaja, je seveda točno to, za kar je bil ta amandma vložen, da bomo zopet širili debato, se pogovarjali o vsem, o čemer se želimo pogovarjati. Dejstvo pa je, da ima sprememba tega zakona zgolj eden sam namen, in to je čim hitreje državljanom izplačati tisto, kar jim pripada. Ja, lahko se pogovarjamo tudi o tem in tudi tukaj se lahko strinjam, da so mogoče te odškodnine prenizke, da bi se morale določati drugače, da bi se morala metodologija določiti drugače. Lahko. Dejstvo pa je, da ta amandma, ki ste ga vložili, tega ne določa. Ta amandma govori zgolj in samo o 15-dnevnem roku za uveljavitev, kar je pa v nasprotju s samim ciljem, s samim predlogom, zakaj je bil ta predlog sploh pripravljen. Predlog je bil pripravljen zato, da bodo državljanke in državljani čim hitreje prišli do tistega, kar jim pripada. Posledica te spremembe v nobenem primeru niso nekaj, za kar bi morali državljanke in državljani nekaj storiti. Storiti za to mora država. Prav je, da država to stori brez odlašanja, tudi brez 15-dnevnega roka, ampak da to stori takoj, da državljanke in državljani te odškodnine dobijo čim prej.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnika ministrstva, spoštovani kolegice in kolegi! Jaz bi pričakoval, da bi Vlada navedla neke tehtne razloge, zakaj naj zakon začne veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu. Poslanka skupina Nove Slovenije je na kolegiju podprla nujni postopek, ker se strinjamo s tem, da je treba čim hitreje povrniti škodo, ki nastane zaradi tega zelo pomembnega javnega interesa, ki se mu reče nadzor državne meje. To je izjemno pomemben državni, javni interes. Ker pa Vlada teh razlogov ni navedla, pa se strinjam z vloženim amandmajem. Strinjam se, da kolegi predlagajo neki običajni vacatio legis zakona, torej 15 dni po objavi v Uradnem listu. Ampak bolj pomembno se mi zdi to oziroma si postavljam vprašanje, nisem sicer član pristojnega odbora, da se pravzaprav odbor ali bolje rečeno koalicija sploh ni odzvala na mnenje, bolje rečeno pripombe Zakonodajno-pravne službe. Očitno imamo v zadnjem času težave v Državnem zboru s pravom, z razumevanjem prava. Mi imamo, še enkrat in stokrat, mi imamo odlično skupino, ki sestavlja skupino pravnikov, tudi z najvišjimi akademskimi naslovi, ki sestavljajo Zakonodajno-pravno službo, in še vedno mi v ušesih odzvanja nedavni napad, brutalni napad s strani poslanca Levice na uslužbenko Zakonodajno-pravne službe z najvišjim akademskim naslovom. Tega enostavno ne morem razumeti, na nek način tudi ne morem preboleti. Ampak zdi pa se mi pomembno, da poslanci hodimo po terenu, čeprav je veliko obveznosti v Državnem zboru in časa za obiske po terenu je zelo malo. Zakaj o tem govorim? Zato ker smo se na terenu sestali med drugim tudi z županom Občine Rogatec, to je gospod Martin Mikolič, ni toliko pomembno, da je član naše stranke, bolj je pomembno, da je župan, ki ima odprte oči za probleme, ki jih ljudje v njegovi občini ob meji s Hrvaško imajo. In zelo jasno nam je artikuliral te probleme, saj je bil nekoč tudi poslanec, in zaradi teh problemov je potem nastalo poslansko vprašanje našega kolega Blaža Pavlina, ki je ministra Boštjana Poklukarja spraševal o nadzoru državne meje, o Zakonu o nadzoru državne meje, ki določa upravičence in postopek določanja nadomestila za oteženo redno rabo zemljišča zaradi opravljanja nadzora državne meje in preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje. V skladu z 8.a členom upravičenci lahko zahtevajo nadomestilo do 31. marca tekočega leta za preteklo leto. Upravičenci torej morajo zahtevati to nadomestilo. Če je za opravljanje nalog nadzora državne meje in preprečevanja nedovoljenega prehajanja državne meje potrebna trajnejša in nepretrgana uporaba teh zemljišč in zato oteževanje njihove rabe, redne rabe traja več kot 24 mesecev, se lastninska pravica na teh zemljiščih začasno obremeni z ustanovitvijo služnosti v javno korist. In še enkrat, varovanje državne meje je zelo pomembna javna korist. V tem primeru je Ministrstvo za notranje zadeve dolžno v roku šestih mesecev po sprejetju sklepa Vlade Republike Slovenije začeti postopek za ustanovitev te služnosti. Če torej upravičenci po tem zakonu prejemajo nadomestilo za oteženo redno rabo zemljišča dlje kot dve leti, mora Vlada za nadaljnje potrebe izvajanja Zakona o nadzoru državne meje na teh zemljiščih ustanoviti služnost v javno korist, v tem primeru pa so lastniki zemljišč oziroma drugi uporabniki v skladu z 8.f členom Zakona upravičenci do izplačila odškodnine, in sicer na letni ravni za preteklo leto. Tukaj je treba izpostaviti primere iz prakse, ko pristojno Ministrstvo za notranje zadeve zamuja s postopki ustanavljanja omenjene služnosti v javno korist, med tem časom, po preteku dveh let in do ustanovitve služnosti, pa upravičenci ne dobijo niti nadomestila za oteženo rabo zemljišča, ki ga lahko v skladu z zakonom dobivajo najdlje dve leti, niti odškodnine iz naslova ustanovljene služnosti v javno korist. Upravne enote naj bi nove vloge upravičencev do izplačila nadomestila po preteku roka dveh let zavrgle. Tako deluje tudi program na upravnih enotah, saj po tem roku vloge ni mogoče v program niti vnesti, takšna je pač aplikacija, računalniški program. Tako še niso v celoti odobrene nekatere vloge za leto 2017 za postavljeno ograjo v letu 2015, kar je nesprejemljivo. In gre torej za očitno zavlačevanje postopkov na račun državljanov, ki jim zakon daje pravico do nadomestila oziroma odškodnine. In na podlagi tega, bom rekel, posnetka stanja je potem kolega Blaž ministra spraševal in spodbujal k spremembi zakona. Dobro, ta bo danes oziroma jutri pri glasovanju zagledal luč sveta. Mi smo naklonjeni temu zakonu. Ampak tudi sam morem mimo tega, kar sta izpostavila že kolegica in kolega Dušan, ko govorimo o teh nadomestilih, so to tako mizerni zneski, da je mene kot poslanca Državnega zbora Republike Slovenije sram. In spet imam nek občutek, morda boste rekli zato, ker prihajam iz periferije, da sem s tem obremenjen. Nisem s tem obremenjen. Imam samo odprte oči in vidim, kaj se dogaja na različnih področjih z ljudmi na periferiji, ker normalno, tisti, ki živijo o državni meji, je na periferiji in se velikokrat iz Ljubljane do tja ne vidi. Imamo 2 tisoč 997 zemljišč, torej nepremičnin, masa denarja, če je to sploh masa, ki je namenjena za nadomestilo, pa je, kot je bilo že omenjeno, 35 tisoč. Tudi sam sem si izračunal, da v povprečju na zemljišče, na parcelo pride to nadomestilo 11 evrov, 11,83, torej slabih 12 evrov za parcelo v povprečju, da me ne boste narobe razumeli. Veste, koliko je to? Če greš v trgovino in nekaj kupiš za malo več kot 50 evrov, toliko DDV plačaš. Če greš v trgovino in kupiš neko dobrino, ki je obdavčena z 22-odstotno stopnjo DDV, jo kupiš v višini 53 evrov, je znesek DDV slabih 12 evrov. Tukaj apeliram na gospode iz ministrstva in bomo zelo pozorni, ko se bo sprejemal proračun za naslednje obdobje, ta postavka se mora povišati. To je res, oprostite, delanje norca. Ob tem, ko govorimo o nadzoru državne meje, še enkrat in stotič podčrtujem, gre za izjemno pomemben javni interes. Jaz ne bom sedaj problematiziral, ograja ja ali ograja ne. Prejšnja vlada se je odločila, da bo ograjo postavila. Jaz sam bi rajši videl, da je ne bi bilo, ampak enostavno se očitno drugače ni dalo rešiti, da smo s tehničnimi ovirami zavarovali našo državno mejo, ki pa ni kar neka običajna, je šengenska. Je šengenska. In ta meja ne dihta, kot se reče po domače, ni vodotesna. Zakaj? Ja, zato ker najdemo ilegalne migrante kjerkoli pravzaprav. Pa ne bom sedaj na dolgo razpredal o ilegalnih migrantih, saj ljudje, ki živijo ob tej meji nam največ povedo. Zato je treba iti na teren, pa se s temi ljudmi pogovarjati. S temi, ki so oškodovani, ker imajo tam zemljišča in ne morejo opravljati svoje kmetijske in druge dejavnosti, in dobijo za to v povprečju slabih 12 evrov na parcelo, in s tistimi, ki jih je strah, ki vidijo, da migranti pač nimajo naše slovenske kulture, da odmetavajo hrano, obleke in tako dalje. Saj sam premier si je, tu mu je treba izraziti priznanje, da je šel na teren, se z ljudmi pogovarjal, situacija je bistveno drugačna, kot jo je predstavil kolega iz Levice, in je sam ugotovil, da meja ni vodotesna, zato je obljubil več policistov, tudi več vojske in opreme, tehničnih sredstev, drone in tako dalje. In to pozdravljamo. Lahko si mi sedaj dopovedujemo, da perfektno opravljamo svojo dolžnost na šengenski meji, ampak ključno je to, gospe in gospodje, kako nas drugi vidijo. Mi kontrolo na šengenski meji in šengenski režim izvajamo v imenu 28 držav oziroma malo manj, v imenu šengenskega območja, če sem bolj točen. In druge države nam ne zaupajo, zato imamo kontrole na notranjih mejah. Naši Pomurci, ki se dnevno vozijo delat v Avstrijo, tarnajo, ker imajo na meji kontrole, ne vedno, občasno. Kaj se dogaja na slovensko-italijanski meji, smo že veliko govorili in še bomo govorili. Italijani nam ne zaupajo, saj tega ne bodo eksplicitno povedali, ampak vidni italijanski politiki napovedujejo, da bodo delali ograjo ali celo zid, menda. In to je problem širše narave, ki zahteva nek drugačen, doslednejši pristop do izvajanja šengenskega režima na slovensko-hrvaški meji. Zaključujem s ponovnim apelom na Vlado, da se vendarle ta nadomestila za naše državljane, za lastnike zemljišč v naslednjem letu dvignejo. Morda mi bo kdo rekel, ja, glej, to ne gre drugače, to je nek pravilnik, neka uredba, kakorkoli že, ne gre drugače. Okej, potem pa moramo to uredbo ali pravilnik spremeniti. Ne sprejemam teh odgovorov, da je to maksimalni znesek, ki je možen. Glejte, ni maksimalen, ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Videl sem še roko za prijavo. Želi še kdo besedo? Preden dam besedo naprej, bi morda poprosil predstavnike Vlade, da se na te komentarje tudi odzovete, saj imate najavljen čas. Mislim, da ni prav, da ti komentarji tečejo v prazno. Zdaj pa dajem besedo Anji Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Mislim, da sem vendar dolžna odgovoriti na nekatera vprašanja. Sicer razprave kolegice Janje Sluga poznamo, gredo po istem sistemu. Zopet ne posluša. Jaz sem jasno povedala, kaj predlagamo z amandmajem, to je 15-dnevni rok. Predlagatelj zakona nas ni prepričal o tem, da bi imeli kakšne posebne argumente, da je treba to naslednji dan po uveljavitvi. Kot drugo, tu je treba tudi vedeti, da bodo upravičenci morali sami podati zahtevke. Jaz upam, da bo Vlada vsaj toliko korektna in jih bo o tem obvestila, kajti vsi vendar ne spremljajo tovrstnih aktov in bi bilo prav, da se jih pravočasno in primerno obvesti. Zanimiva je tudi kolegica Janja v svoji razpravi, ko pravi, da se strinja s kolegom Primožem Siterjem iz Levice, ki je govoril, kakšne težave so zaradi ograj, kaj to pomeni za turizem, medtem ko je to storila njena Vlada oziroma njen predsednik Vlade. Njen predsednik Vlade je postavil ograjo. Tako so res včasih nekateri v svojih razpravah ne samo nasprotujoči, ampak prav smešni. Dolžna sem tudi nekaj odgovorov Primožu Siterju. Omenil je, da obstaja statistika, ki je objavljena, kjer naj bi bili podatki, koliko tujcev stori kazniva dejanja, in da bomo sami videli, kakšni so. Jaz vam bom povedala, kakšni so – nerealni so. Kajti, če bi bili realni, potem bi bil tam zaveden vsak ilegalni prehod meje, saj je to kaznivo dejanje. To je kaznivo dejanje, pa tega v tej statistiki ni. Pa še več, vam bom povedala, česa tudi ni v tej statistiki. Name se je obrnil varnostnik ene od trgovin v Ljubljani; ne bom šla v mikrolokacijo, ker pač ne želim izpostavljati tega posameznika. Povedal mi je, da skorajda dnevno prihaja do utaj, kraj s strani migrantov. In policisti, ko pridejo, tega sploh ne zabeležijo. Odpeljejo jih na lokacije, kjer naj bi bivali. Tako da, oprostite, s temi statistikami lahko sami sebe farbate, državljanov več ne morete. Prav tako je Primož Siter razlagal o tem, da je bral v Večeru, kako hudo je na južni meji, ker ne morejo domačini hoditi čet mejo, ne morejo hoditi plavati in tako naprej. Jaz ga vabim, da naj ne bere Večera, ampak naj gre z mano na Dolenjsko, kjer se dnevno srečujem z državljankami in državljani, z občankami, občani, ki imajo pa povsem drugačne težave. Ampak jaz govorim iz podatkov, ne iz časopisa, ampak iz terena. Veste, ti podatki so zelo žalostni. Pravzaprav se vsak že dnevno boji, ko gre v svoj kotiček, kjer si je postavil kakšno zidanico in ne ve, v kakšnem stanju ga bo čakala. Prav tako določene sprehajalne poti niso več varne. Ljudje ne upajo več na sprehode v naravo tako, kot so hodili včasih. Jaz res prosim, ne se iti populizma, pojdite vprašati državljane in dajmo upoštevati tisto, kar nam povedo, ne tisto, kar je nekje zapisano. Zdaj pa še nekaj o podatkih, ker se mi zdi pač to pomembno. Prej sem povedala tisto razliko 225,11 evrov. Mogoče si boste pa dali nekoliko več misliti z naslednjim podatkov. Mesečna ženina za migranta, mesečna, poudarjam, mesečna žepnina za migranta je trikrat večja, kot bo dobil povrnjen strošek državljan na leto za rabo njegovega zemljišča. Zdaj pa povejte, na kateri strani je Vlada? To je žalostno. To je porazno. Ne poskrbimo za lastne državljane. Vsaka država je toliko dobra, kolikor najprej poskrbi za lastne državljane, potem pa pomaga ostalim, ki so pomoči potrebni. Pomoči potrebni. Ne govorimo o ilegalnih ekonomskih migrantih. Ampak to se pri nas dogaja. In potem se vsi čudimo, zakaj je pritisk na mejo še večji. Normalno, saj so tukaj pri nas nagrajeni. Državljan bo dobil 3-krat manj na leto, kot dobi nekdo na mesec. In jaz vas vse skupaj pozivam, tukaj gre po navadi predvsem za kmečko prebivalstvo, za podeželje, kjer že tako težko shajajo. Poglejte si, s kakšnimi zneski morajo preživeti mesece, in na drugi strani v posmeh takšni izračuni. Mene boste pač težko prepričali. Še enkrat, to sem povedala, prav bi bilo, da bi nas Vlada oziroma pristojno ministrstvo obveščalo o tako imenovanih postopkih za ustanovitev služnosti, o odškodninah, o nadomestilih. To sem povedala, to ni predmet amandmaja kot takega, ampak da bi bilo dobro, da bi Vlada to storila. Kar se pa tiče amandmaja, sem ga pa jasno povedala. Zakon je bil, spoštovani, narejen ad hoc. Maja je kolega Blaž Pavlin spraševal pristojnega ministra, pa ni imel odgovora. Vedel je samo to, da stvari niso dobre. Potem so se pa hitro sestali in nekaj pripravili in zato tudi toliko pripomb Zakonodajno-pravne službe, ker se ad hoc pripravljate in ad hoc delate, brez strategije. Tukaj pa je strategija zelo pomembna, ker gre za zelo občutljive stvari. Gre za življenja naših državljanov, na drugi strani gre za njihova premoženja, gre za njihovo varnost in vse ostalo. Takih stvari bi se morali lotevati bolj resno in bolj odgovorno v dobro vseh. V dobro vseh.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Marko Bandelli, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Dve besedi glede tega. Gospa poslanka, res bi lahko evidentirali prehode, ampak kako bodo evidentirali prehode, saj ne morejo vedet, kdo je sploh prišel čez. Kako, na kakšen način? Če bi Italija morala evidentirat prehode, ki jih je vsak dan na tisoče, kam bi prišli s tem seznamom? Kaj bi lahko naredili tukaj? Seveda se pa strinjam z vami glede ostalih zadev. Kar jaz vidim tukaj, je, ko Salvini obtožuje Slovenijo, da ne varuje dobro meje in da bo zaradi tega postavil neke ovire med mejama. To je zaskrbljujoča zadeva, to je zelo zaskrbljujoča zadeva. 15 let hodijo, 20 let hodijo migranti, največja vrzel migrantov je bila vedno Italija, vedno spodnji del Lampeduze in zgornji del. Odkar je on prepovedal, da prihajajo migranti, so začeli hodit na Grčijo, so začeli hodit v Španijo, se je tudi Evropa zbudila. Tu je ta večji problem. Evropa mora tudi povedat svoje. Mi smo majhna država, bomo rešili probleme tako, kot moramo, ni kriva policija za to, saj vemo, da je podhranjena tudi policija. Potem bi jaz dal rajši predlog, če že pošiljamo mi na Hrvaško policaje, da kontrolirajo naše Slovence na Pagu in ne vem kje na Rabu in vsepovsod, saj je bilo objavljeno povsod, da hodijo naši policaji tja dol. Potem naj tudi Evropa uredi, da evropske države pošljejo policaje na šengenske meje. Saj bi lahko Evropa poslala policaje k nam pa bi varovali skupaj, če že vidimo, da je ta problem. Tu vidim jaz eno rešitev. Če je šengenska meja, je evropska meja, ni slovenska meja. Na ta način moramo varovat vsi skupaj to zadevo. Zelo me je užalostila samo še ena zadeva. Nazadnje, ko sem bil na Odboru za notranje zadeve, je vodja sindikata obtoževal in se zgražal nad vojsko, ker jim pomaga na meji. To bi mogla bit osnova vojske. In ne da jim je v napoto, je izjavil. Kako je v napoto? Če se že sami ne znamo koordinirat, kako bomo mi reševali problematiko meje? Še sami se ne znamo med sabo zmeniti. V napoto je! Kako bo v napoto?! No, tu so te prave problematike, da bomo rešili ta glavna vprašanja z Evropo samo. O tem morajo naši poslanci tudi gor poročati. Tako kot poročamo mi tukaj, naj oni poročajo tudi tam gor. Šengenska meja je evropska meja, ni slovenska meja. Če jo hočemo varovati, jo moramo varovati vsi skupaj. To je osnova vsega. Hvala predsednik.
Hvala lepa. Besedo želi še mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Zelo zanimivo je poslušat po toliko letih, kolikor ta kriza traja, tako razpravo. Dejstvo je, da država ima svoje meje. Vsak prehod preko meje mora biti zakonit. Če se dogaja stihija, če se to prepusti ilegalnim migracijam, potem seveda taka država, strogo gledano, niti ne obstaja. Problem, s katerim se danes Slovenija sooča, je, da ker ne brani dovolj učinkovito južne meje, zrasejo ograje in se zapirajo naše sosede proti severu. Ko bo to storila do konca še Italija, te skupne patrole so v resnici samo zato, da nam čim hitreje vračajo ilegalne migrante, potem bo Slovenija imela zelo velik problem, ki ne bo samo varnosten, ampak tudi razvojen. Zato je seveda učinkovito in upravičeno uporabiti vsa sredstva, ki jih ima država na razpolago za svojo obrambo. En od njih je tudi ograja, ampak ko se to uporabi, je seveda treba računati s tem, da je socializma konec in je treba ljudem dati tudi ustrezno odškodnino. To, kar je zdaj predlagano, je neustrezno, je v določeni meri, bi lahko rekli, kar žaljivo. Pri migrantih gre pravzaprav za en zelo velik biznis, to vsi zelo dobro veste, tudi na državi ravni na nek način, če hočete. Tam se 100-milijonski zneski uporabljajo, zato tistih nekaj tisočakov za odškodnine ne bi smelo biti vprašanje. Drugo pa je, da bi s tem pravzaprav Slovenija morala znati presekati. Slovenija svojega Salvinija še čaka. On je dokazal v Italiji, da se to da, če se hoče. Nekateri ste govorili zdajle o policistih. Jaz z vso odgovornostjo trdim, da Slovenska vojska in policija sta sposobni ta hip zapreti slovensko južno mejo za vse ilegalne migracije, če bi za to dobili vsa sredstva in vsa pooblastila. Pa jih seveda nimata. Nedavno, če kdo kritizira policiste, sem policiste branil v izjavi za italijansko največjo mrežo pri Berlusconiju – si boste lahko to ogledali to v eni oddaji. Tam so vse mogoče očitali naši policiji, sem rekel ne, oprostite, policija dela, kar lahko. Enako tudi vojska. Vojska ima ta problem, da jo pošiljajo na mejo brez pooblastil, in potem ne more niti učinkovito ukrepati. Problem pa je seveda, da se za to ne omogoči, ne da na razpolago vseh tistih sredstev, ki bi jih potrebovali. To se dela po kapljicah, postopno, v danem primeru prepočasi in prepozno. Zdaj se namerava še neke ograje dodatno postavljati. To bi moralo vse že zdavnaj prej biti. Zaradi tega, ker se to ne zgodi pri nas, se dogaja drugje. Če bi se bile države sposobne med sabo res dobro dogovoriti – in jaz mislim, da bi slovenska morala tukaj voditi tukaj neko iniciativo –, bi bilo seveda najbolje zapreti zunanjo mejo EU. To je v danem primeru hrvaška meja. Poleg nje pa je še vedno treba braniti tudi našo, ker je pa naša šengenska in zanjo veljajo posebna pravila. Kadar se gre preko nje, ima potem tudi to določene pravne posledice. Koliko bo tole, ker se pripravlja, učinkovito? Jaz odkrito povem, da dvomim. Zelo dvomim zaradi slabih izkušenj, zaradi tega, ker še vedno ni tiste volje, da bi se enkrat za vselej s temi ilegalnimi migracijami, ki v resnici niso ne beg pred vojnami ne beg pred podnebnimi spremembami in podobne neumnosti, ki jih poslušamo, to je samo najbolj umazan biznis, biznis z ljudmi, s katerimi služijo države, s katerimi služijo nevladne organizacije, s katerimi služijo ilegalni švercarji, s katerimi imajo vsi svoje račune. Politični računi od nekaterih so v tem, da v njih vidijo bodoče volivce, politični računi tistih, ki jih pošiljajo, pa so v tem, da vidijo v njih svoje vojake, ki bodo islamizirali Evropo. In zato bi Evropa morala narediti eno samo stvar, ki jo ponavljam že štiri leta – dosledno spoštovani svoj pravni red. Če bi bil pravni red Evropske unije in Slovenije v celoti spoštovan, tega problema, gospe in gospodje, sploh nikoli ne bi bilo, ga ne bi smelo biti. Naša skupna odgovornost je, da naredimo vse, kar je v naši moči. Vaša, ki imate vlado in ki imate oblast, pa je, da to tudi uzakonite in zato namenite ustrezna sredstva, dovolj velika, da bodo učinkovita.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Predstavnik Vlade, državni sekretar mag. Sandi Čurin, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Skušal bom podati stališče do vloženega amandmaja SDS in pa seveda tudi nekaj pogledov na samo obrazložitev amandmaja. Namen novele Zakona o nadzoru državne meje je predvsem pohitriti postopke izplačila odškodnin, saj gre v teh primerih za enostranski poseg v lastninsko pravico s strani države. To je bil ključni razlog, da smo predlagali, da se sprejme veljavnost zakona prvi dan po njegovi uveljavitvi, vendar v tem konkretnem primeru nenazadnje nimamo nekih zadržkov tudi, če bi se zakon sprejel oziroma uveljavljal v tem 15-dnevnem roku. Drugi namen, ključni namen, je poenostavitev ali pa poenotiti metodologijo izračuna nadomestila odškodnine z naslova služnosti v javno korist. Tretji pa je zapolniti to časovno vrzel med obdobjem izplačila nadomestila po poteku tega 24-mesečnega obdobja in pa uveljavljanju odškodnin iz naslova služnosti v javno korist. Se pravi, finančna posledica tega zakona teh 35 tisoč evrov se izključno navezuje na zapolnitev tega obdobja, te nastale vrzeli. Sicer pa je skupna finančna posledica izplačila odškodnin na letni ravni bodo znašale okoli 235 tisoč evrov, v projekciji 10-letnega obdobja govorimo o dveh milijonih evrov. Glede same višine odškodnine se upravičencu prizna pravica do nadomestila sorazmerno glede na obdobje oziroma trajanje obremenitvi zemljišča v koledarskem letu, pri čemer se glede na obseg posega na zemljišču določi površina, na kateri je otežena raba zemljišča. Skratka, pri določanju višine nadomestila se upošteva tako vpliv posega na lastninsko pravico, obseg posega na zemljišču, vrsta dejanske rabe zemljišča in boniteta zemljišča ter obdobje postavitve. Ker gre sicer za daljšo postavitev oziroma celoletno postavitev, se upoštevajo tudi omejitve glede obdelave kmetijskih zemljišč. Nadomestilo za kmetijska zemljišča vključuje tudi izgubljena plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike oziroma izgubljen dohodek, saj iz tega naslova v področnih predpisih ni predvideno, kakšno posebno nadomestilo. Dodatno bi želel pojasniti, da je predlagana višina odškodnine po našem mnenju ustrezna, saj je 10-krat višja kot nadomestilo po uredbi, ki ureja nadomestila za sredstva iz popisa, in 30-kratnik letnega dohodka oziroma katastrskega dohodka, ki se ga v povprečju doseže na takih zemljiščih ter seveda predstavlja 10 % tržne vrednostni zemljišča. Je pa, kot rečeno, potrebno upoštevati faktor, boniteto in površino, ki se navezuje na tisto površino neposredno na postavitvi tehnične ovire, se pravi teh 5 metrov, 2 metra na eno in 2 metra na drugo stran. Po izračunu vsega tega pridemo do konkretnih zneskov. Glede konkretnega primera, ki je bil izpostavljen s strani poslanke SDS, če se bo dotična oseba oziroma oškodovanec obrnil na Ministrstvo za notranje zadeve s tem konkretnim primerom, bomo z veseljem seveda to proučili in tudi ustrezno odgovorili. V tem trenutku pa na konkreten primer ne morem podati relevantnih informacij. Nadalje, kar se tiče samega poročanja, kar je bilo obrazloženo v sami obrazložitvi amandmaja, lahko nekako ocenjujemo s strani Ministrstva za notranje zadeve, da je pač netipični predlog, saj Vlada in ministrstva že zdaj spremljajo izvajanje vseh spisov in na podlagi ugotovitev predlagajo in sprejemajo ustrezne ukrepe. Namreč okoli tega poročamo v okviru letnih poročil policije, Ministrstva za notranje zadeve. Vodi se tudi posebna evidenca, koliko je tovrstnih izplačil, in pa sama izplačila so tudi predmet dotičnih revizij. Nimamo težav s samim poročanjem, menimo pa, da je že v uveljavljeno spremljanje izvrševanja predpisov in drugih področij ustrezno organizirano in ni neke utemeljene potrebe, da bi na tem področju izplačevanja nadomestil in odškodnin na podlagi Zakon o nadzoru državne meje dodatno poročali Državnem zboru. Nimamo pa seveda s tem nobenih težav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Mateja Udovč, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom čisto kratka. Ko danes poslušam razprave svojih kolegov in kolegic, ne morem mimo tega, da imam občutek, kot da smo na dveh bregovih, vmes je pa en grozovit propad. Ko poslušam razprave desnega brega, jih razumem, ko govorijo o strahu, o strahu ljudi, kako si ne upajo več sprehajati ob Kolpi, ko ne upajo več iz svojih hiš, ker jih je strah, da jim bo množica migrantov, ne vem, kaj pravzaprav naredila. Razumem, sama se veliko nahajam na južnem delu meje, sama poznam to problematiko in je bila marsikatere stvari naša družina tudi deležna, zato jih resnično razumem. Ko pa poslušam levi breg, pa poslušam diametralno nasprotje, kako je treba ograje umakniti, kako je zaradi tega turizem na slabšem, kako velik upad turizma, vejica, tri pike, zaradi tega, ker so ograje postavljene, zaradi tega, ker hoče naša država zavarovati meje, zato se infrastrukturo uničuje, kako se mostovi zato ne morejo obnavljati. Resnica – resnica je pa resnično nekje na sredini, če hočemo ali ne. Res je, kot je kolegica povedala, naša vlada, prejšnja vlada je postavljala, je začela postavljati ograje. In prav se je odločila, da jih je začela postavljati, saj je s tem v bistvu zagotavljala in še vedno zagotavlja varnost naših državljanov. Prav je, da se na tistem območju, kjer jih postavlja, tudi dogovarja z lokalno skupnostjo. jaz verjamem, da to tudi počnejo. Če vzamemo samo primer Vinice, postavili so ograjo, ampak, veste, niso ograje postavili kar čez celoten kamp, da se zdaj ljudje v kampu ne morejo več kopati v Kolpi, ne, lepo so jo uredili. In tisti, ki poznamo ta kraj, vemo, da je zdaj kamp dobil eno lepo podobo, pa čeprav ima ograjo. In turisti ravno tako lahko tja prihajajo in ravno tako lahko dopustujejo na tistem kraju. Zato še enkrat poudarjam, resnica je na sredini. Je res, da se jim je življenje spremenilo ob prihodu migrantov, res je, da ograja spremeni način življenja, kot je res, da je treba na drugi strani pogledati, kako je s turizmom in nasploh življenjem. Zato jaz vedno trdim, da je resnica na sredini. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NALOGAH IN POOBLASTILIH POLICIJE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju mag. Sandiju Čurinu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da kratko predstavim predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki se nanašajo na popolno implementacijo Direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o uporabi podatkov iz evidenc podatkov o potnikih, tako imenovana PNR, za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj v nacionalni pravni red. Boj proti terorizmu in drugim hujšim oblikam kriminalitete je že dalj časa ena od prednostnih nalog Evropske unije pri zagotavljanju notranje varnosti. Evropski svet je v stockholmskem programu državam članicam Evropske unije naložil konkreten in celovit odziv pri omejevanju prioritetnih virov ogrožanja varnosti in pozval Evropsko komisijo, da za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon navedenih dejanj poda predlog za vzpostavitev sistema za uporabo podatkov o letalskih potnikih, saj se je ta pristop na podlagi tujih izkušenj izkazal kot učinkovito orodje za boj proti mednarodnim virom ogrožanja varnosti. V Sloveniji sta se vzpostavitev in projekt tako imenovanega slovenskega PNR izvajala pod okriljem medresorske projektne skupine, v kateri so sodelovali predstavniki policije, Ministrstva za pravosodje, Ministrstva za infrastrukturo, nacionalni letalski prevoznik Adria Airways in Informacijski pooblaščenec kot pridruženi partner. Vsebina direktive PNR je bila januarja 2017 delno že prenesena v pravni red Republike Slovenije z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije, predhodno pa je bila narejena tudi presoja vplivov na zasebnost, ki je bila pripravljena skladno s smernicami Informacijskega pooblaščenca. V presoji je podrobno utemeljena uporaba podatkov in sorazmernost njihove obdelave v povezavi z dodatnim posegom v osebnostno pravice posameznika. S tem je policija dobila novo policijsko pooblastilo za pridobivanje, hrambo in obdelavo podatkov potnikov v letalskem prometu ter podatkov o potnikih prijavljenih na let, tako imenovani API podatki, advanced passenger information, in podatki o potnikih o potnikih iz sistema rezervacij letalskih vozovnic, tako imenovani PNR, passenger name record. Policija podatke pridobiva od letalskih prevoznikov, ki prevozno dejavnost opravljajo iz tretjih držav ali iz držav članic Evropske unije na ozemlju Republike Slovenije in v obratni sferi oziroma z vmesnim postankom na ozemlju Republike Slovenije. Direktiva PNR zavezuje države, da ustrezno implementirajo nacionalni pravni red najpozneje do 25. maja 2018. Slovenija do tega roka ni izvedla dokončne implementacije, zato je zaradi nenotifikacije predpisov za prenos direktive v nacionalni pravni red od Evropske komisije prejela tudi uradni opomin. Grozi seveda tožba pred Sodiščem Evropske unije in izrek denarne kazni z dodatnim plačilom pavšalnega zneska za ves čas trajanja kršitve do njene odprave. Z namenom nujne in celovite implementacije direktive PNR v nacionalni pravni red so v predlogu izvedene naslednje spremembe in dopolnitve zakona o nalogah in pooblastilih policije, in sicer pri obdelavi podatkov API za namen učinkovitega boja proti nezakonitemu priseljevanju in izboljšanja mejne kontrole ter za namen izsleditve iskanih oseb je v predlogu zakona ožji nabor podatkovnih elementov API glede na določbe v veljavnem zakonu o nalogah in pooblastilih policije, in sicer so to le nujni potrebni podatki za dosego teh ciljev. Nadalje, podrobneje je opredeljen način obdelave podatkov PNR in API za preverjanje in ocenjevanje potnikov pred njihovim prihodom na ozemlje Republike Slovenije ali pred njihovim odhodom s tega ozemlja, da se identificirajo tisti potniki, ki bi jih policija in drugi pristojni organi morali podrobneje varnostno obravnavati, in za njihovo analitično obdelavo in njihovo pošiljanje pristojnim organom, da v skladu z nameni izvedejo potrebne aktivnosti v posameznih primerih. Ustrezno je prilagojen oziroma razširjen seznam hujših kaznivih dejanj, podrobneje in jasneje so opredeljeni upravičeni do podatkov PNR in API, ustrezno je prilagojen čas hrambe podatkov, ki se z 9 mesecev skrajša na 6 mesecev, nato pa se bodo podatki depersonalizirali. Skupni čas hrambe je v skladu z direktivo 5 let od njihove pridobitve. Predlog zakona uvaja depersonalizacijo. Določajo se pogoji in postopek za razkrivanje depersonaliziranih podatkov ter pristojni državni organ, ki to odbori. Spoštovani! Kot predlagatelji menimo, da so predstavljene rešitve v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije ustrezne, in predlagamo, da Državni zbor predlog zakona sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Prelog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Niku Prebilu. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 9 seji dne 27. 6. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo preložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 29. redni seji dne 22. 3. 2019 sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve mag. Sandi Čurin, je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev k členom predloga zakona in pojasnil, da se predlog zakona nanaša na popolno implementacijo direktive 2016/681 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o uporabi podatkov iz evidenc podatkov o potnikih, tako imenovanih PNR, za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj ter predvideva natančnejšo ureditev določb na področju upravljanja policijskih nalog in izvajanja pooblastil, s čimer pa se odpravljajo v praksi zaznane pomanjkljivosti. Sledeč tudi mnenju Zakonodajno-pravne službe so bili predlagani amandmaji koalicije, s katerimi se v predlogu zakona ohranja le člene, ki zadevajo implementacijo direktive. Določbe direktive v pravni red je v popolnosti preneslo že 22 držav članic Evropske unije, tri, med katerimi je tudi Slovenija, so to storile le delno, medtem ko jih dve državi članici še nista. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Mira Palhartinger je nato v predstavitvi pisnega mnenja ZPS dejala, da se poglaviten del predlaganih sprememb in dopolnitev nanaša na implementacijo omenjene direktive, katere materija je bila z novelo ZNPPol-A že vnesena v pravni red Republike Slovenije. Vsebina predloga zakona se nanaša na informacijsko zasebnost posameznika, zato je poudarila, da je potrebna tudi presoja sorazmernosti predlaganih ukrepov. Ob tem je omenila, da je poseg v varstvo zasebnosti dopusten le, če je določno opredeljen namen in kateri podatki se lahko zbirajo in obdelujejo, če so podatki glede na namen obdelave nuno potrebni in če sta urejena tudi nadzor in varstvo tajnosti izbranih podatkov. Uvodni del je zaključil še predstavnik Državnega sveta, državni svetnik Marjan Maučec, ki je pojasnil, da Komisija Državnega sveta za državno ureditev predlog zakona podpira. Med razlogi za podporo sta tudi implementacija direktive ter dejstvo, da je s podatki, ki jih ureja predlog zakona, možno slediti in pravočasno zaustaviti teroristične organizacije in posameznike ter zaznati žrtve kaznivih dejanj, predvsem trgovanja z ljudmi. V razpravi so razpravljali predstavniki poslanskih skupin Levica, Slovenske demokratske stranke in predstavniki koalicijskih skupin. Predstavnika Poslanske skupine Levica in predstavnica Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke sta izrazila nekatere pomisleke glede predloga zakona in opozorila na pripombe Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik koalicijskih poslanskih skupin je povedal, da predlog zakona predstavlja popolno implementacijo direktive ter da je upoštevano načelo sorazmernosti. Policija ima izjemno restriktivno urejen nadzor pri vpogledu v evidence. Predlagane rešitve bodo tako v pomoč policiji, da bo bolje opravljala svoje delo, pri tem se bo razbremenilo večino potnikov, saj se bo pozornost policije preusmerila le na določene posameznike, za katere se bo na podlagi evidenc izkazal določen sum. Predstavnika predlagatelja sta v odgovorih še omenila, da se podatki ne zbirajo na zalogo, saj se ti podatki sproti avtomatizirano preverjajo in uporabljajo, ter da se shranjujejo le za določeno obdobje. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin LMŠ, SD, SMC, SAB in DeSUS k 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8., 9., 10., 11., 12, 13., 16., 17., 18., 19., 20., 22. in 23. členu in Poslanska skupina SDS k 3., 4., 11., 18. in 23 členu. Odbor ni sprejel amandmaja Poslanke skupine SDS k 6. členu, brezpredmeten pa je postal amandma Poslanke skupine SDS k 5. členu. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih z 10 glasovi za in 1 glasom proti tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je odbor pripravil besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji tudi vključeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca in poslanec Igor Peček. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana predstavnika Vlade, kolegice in kolegi! Varnost je v resnici javna dobrina, ki mora biti zagotovljena vsem ne glede na to, ali si jo posameznik v določenem trenutku želi ali ne. Velikokrat se niti ne zavedamo vseh okoliščin in mehanizmov, ki obstajajo v družbi zato, da se državljanom zagotovi potrebna varnost. Zaradi številnih ukrepov, ki jih zagotavlja država kot oblika družbene organizacije določenega naroda, vsi mi lahko živimo kot živimo. Včasih tudi pozabljamo, da naša varnost ni dana sama po sebi, pa vendar se še kako dobro zavedamo njenega pomena, kadar nas zaloti kakršna koli kritična varnostna situacija. Nekateri dobrino varnosti uvrščajo v celo v tako pomembno kategorijo dobrin, kot je zagotavljanje naših osnovnih bioloških potreb. Varnost je torej ena osnovnih človekovih pravic in hkrati temeljna dolžnost družbe, ki jo zagotavljamo z vzpostavljanjem in ohranjanjem reda zoper vse, kar je grozeče, moteče ali nevarno, bodisi to prihaja od zunaj ali od znotraj. Zavedanje, da prav varnost zagotavlja in omogoča večino ostalih družbenih vrednot, je izjemnega pomena, pa vendar, ko definiramo varnostne mehanizme, se zelo hitro dotaknemo zelo občutljivega področja nedotakljivosti človekovih pravic in varstva osebnih podatkov. Zaradi slednjega je ob vstavljanju varnostnih mehanizmov vedno prisotno neizogibno tehtanje med dvema dobrinama ali celo med več dobrinami hkrati. To vsekakor ni zanemarljivo in v luči zagotavljanja varstva osebnih podatkov moramo sprejeti tudi mehanizme, ki bodo preprečili morebitne zlorabe. V predlogu, ki je danes pred nami, naj bi bili tudi ti zadržki, ki jih obravnava tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije, odpravljeni oziroma je v njem tudi obrazložitev, zakaj določene pripombe niso upoštevane. Poglavitni cilj predloga zakona je uvedba direktive Evropske unije v slovenski pravni red. Novela predvideva natančnejšo definicijo določb o opravljanju policijskih nalog in pooblastil, v prvi vrsti pa gre za implementacijo tistih odločb v Zakon o nalogah in pooblastilih policije, ki se nanašajo na podatke o potnikih, pridobljenih iz sistema rezervacij letalskih kart, in na podatke o potnikih, ki so na let prijavljeni. Zavedati se je potrebno, da se je v zadnjih letih varnostna situacija v segmentu letalstva bistveno spremenila in je zaradi preteklih neljubih dogodkov potrebno sprejeti nove varnostne ukrepe. Gre torej za združitev podatkov o potnikih, prijavljenih na let, s podatki o potnikih, ki so pridobljeni iz sistema rezervacij letalskih vozovnic. V luči tega predlog predvideva tudi shranjevanje podatkov glede na njihovo občutljivost, ne shranjujejo pa se tisti podatki o verski pripadnosti, zdravstvenem stanju ali političnem prepričanju potnika. Sistem shranjevanja avtomatsko definira navedene podatke, ki se shranjujejo na enem mestu, v enotnem informacijskem sistemu in znotraj zakonsko določenih rokov. V Poslanski skupini Lista Marjana Šarca se vsekakor zavedamo tako pomena varnosti kot tudi pomena spoštovanja človekove zasebnosti in ostalih človekovih pravic, ki se jih z varnostnimi mehanizmi nujno dotikamo. Pri sprejemu našega stališča smo opravili skrben in kritičen premislek in se zaradi ohranjanja predvsem varnosti naših državljanov na tako visoki ravni, kot je danes, odločili, da bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Baković. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Pred nami je obravnava novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije, katera je bila po obravnavi na matičnem delovnem telesu deležna kar precej sprememb, še posebej če primerjamo besedilo novele zakona ob sami vložitvi marca 2019. Kljub temu da je Kolegij predsednika Državnega zbora podprl skrajšan postopek obravnave novele zakona, je do njene obravnave prišlo z zamikom. Razlog tiči predvsem v tem, da smo pričakovali odločitev Ustavnega sodišča v zvezi z zahtevo za oceno ustavnosti dela 112.a, 114.a in 113. člena novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije, a pred dokončno odločitvijo novele b. Varuh za človekove pravice je namreč po sprejemu novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije leta 2017 na Ustavno sodišče vložil zahtevo za oceno ustavnosti navedenih členov. Na odgovor še čakamo. Ne glede na navedeno, je Republika Slovenija s popolno implementacijo direktive o uporabi podatkov iz evidenc podatkov potnikov za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj, krajše PNR, že v zamudi. S predlagano novelo pa se omenjena direktiva PNR v celoti implementira v nacionalni pravni red. Sprejetje predlagane ureditve gre tudi v smeri natančnejše ureditve določb na področju opravljanja policijskih nalog in izvajanja pooblastil, s čemer se odpravljajo pomanjkljivosti, ki so bile zaznane pri operativnem delu. Naj spomnim, da je policija z novelo A dobila nova policijska pooblastila z namenom pridobivanja hrambe, obdelave in uporabe podatkov o potnikih v letalskem prometu oziroma podatkov o potnikih, ki so prijavljeni na let. Na kratko to pooblastilo imenujemo API. Z danes obravnavano novelo se ob popolni implementaciji direktive PNR zbirajo, hranijo in obdelujejo tudi podatki potnikov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic. Mnogo opozoril je bilo že izrečenih v zvezi z informacijsko zasebnostjo posameznika. Vsako ne le policijsko zbiranje in obdelava osebnih podatkov pomeni poseg v informacijsko zasebnost posameznika. Ključnega pomena je predvsem upoštevanje načela sorazmernosti pri posegu v človekove pravice. Zavedamo se, da ta človekova pravica ni absolutna in da je pri teh posegih potrebno tehtati med zasebnostjo posameznika in med prevladujočim javnim interesom. V zvezi s tem menimo, da je načelo sorazmernosti upoštevano, da ima policija izjemno restriktivno odrejen nadzor pri vpogledu v evidence in da se s tem ukvarja posebna skupina, ki je spremljala sprejem navedene direktive. Po analitični obdelavi podatkov se naredi zapisnik, vodi se evidenca, iz katere je razviden podatek o namenu in subjektu vpogleda. Podatki so shranjeni le za določen čas. Kakorkoli že, izpostavljena skrb po prekomernem zbiranju osebnih podatkov in uporabo le-teh v neke druge namene oziroma namene, ki presegajo zakonske okvirje, je nujna in potrebna. Zlorabe se dogajajo in jih popolnoma ni mogoče preprečiti. Predlagano novelo bomo poslanki in poslanci Socialnih demokratov podprli, obenem pa z zanimanjem čakamo tudi na odločitev Ustavnega sodišča. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za vašo predstavitev. Gospa Janja Sluga v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Gospa poslanka, izvolite.
V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo obravnavani predlog zakona podprli. Pa ne zgolj zato, ker smo podprli tudi Zakon o nalogah in pooblastilih policije iz leta 2017, s katero je policija dobila novo pooblastilo, po katerem lahko od letalskih družb pridobiva podatke o potnikih, ki so rezervirali let, tako imenovane PNR, in potnikih, ki so nato tudi dejansko potovali, podatki API. Eden od razlogov je tudi ta, da se s to novelo zagotavlja popolna implementacija direktive Evropske unije o uporabi podatkov iz PNR evidence podatkov o potnikih za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj v naš pravni red. Zavedati se je treba, da se določbe zakona iz leta 2017 v manjšem delu razlikujejo od določb direktive Evropske unije, ki je bila sprejeta kasneje, kot pa je Vlada posredovala Državnemu zboru zakon v obravnavo. Slovenija mora za odpravo teh razlik sprejeti še novelo Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Poleg tega pa velja opozoriti, da Slovenija s popolnim prenosom direktive zamuja in da je v zvezi z nepravočasnim prenosom prejela uradni opomin 20. julija 2018. Zamuja pa tudi zato, ker je zakon tudi glede določb, ki se nanašajo na zbiranje, hrambo, obdelavo in uporabo podatkov o potnikih v letalskem prometu, od septembra 2017 na zahtevo Varuha človekovih pravic v presoji pred Ustavnim sodiščem. A naslednja odločitev po enoinpolletnem zavlačevanju s prenosom zaradi omenjenega opomina, ni več mogoče čakati. V Poslanski skupini SMC se zavedamo, da tako prvotni zakon iz leta 2017 kot tudi ta novela posega v pravice državljanov in drugih oseb. Vsak nadzor nad posameznikov predstavlja vdor v njegovo zasebnost, a slednjemu se je pri policijskem delu nemogoče izogniti. Poleg tega bi radi opozoril, da človekova pravica ni le pravica do zasebnosti, ampak tudi do varnosti. Tudi naše ustavno sodišče je v obrazložitvi ene od svojih odločb navedlo, da mora država nujno uzakoniti ukrepe, ki so enakovredni tistim vrstam in načinom delovanja, ki jih uporablja organiziran kriminal, če se želi učinkovito postaviti po robu najhujšim oblikam kriminala in s tem izpolniti svojo dolžnost varovanja pravic in svoboščin ljudi. Ne glede na izražene pomisleke menimo, da novela sledi ciljem zaščite človekovih pravic in zagotavljanja varnosti. Poleg tega pa je tudi v splošnem interesu Evropske unije, saj zagotavlja tudi javno varnost na celotnem območju EU in v posameznih državah članicah. Z začetkom uporabe zakona iz leta 2017 se je v mrežo vključila tudi slovenska policija. Ta pristop lahko učinkovito deluje le v primeru učinkovitega delovanja v vseh državah članicah in z njihovim medsebojnim tesnim sodelovanjem pri izmenjavi podatkov o potnikih. Zato je določbe direktive v pravni red v popolnosti preneslo že 22 držav članic Evropske unije, tri, med katerimi je tudi Slovenija, pa so to storile le delno. Poleg tega pa 25 držav članic uvaja direktivo tudi na notranjih letih v EU. Zato zavračamo pavšalne očitke, da Slovenija s to novelo in osnovnim zakonom postaja policijska država. Slednji očitek bi moral zato veljati za celotno območje Evropske unije in vsako od omenjenih držav članic. Je torej potemtakem tudi Švedska, ki je implementirala to direktivo v celoti, in je ena od držav, ki je z individualizacijo in s tem tudi osebno svobodo pripeljala do skrajnosti, policijska država? Opozorili bi radi, da bi v primeru neimplementacije nadzora nad podatki o potnikih v letalskem prometu Slovenija postala črna lisa in zaželena destinacija ali pa celo vhodna točka za vstop teroristov, storilcev hujših kaznivih dejanj in članov organiziranih kriminalnih združb. Preko letališča Jožeta Pučnika v letu 2018 potuje oziroma je potovalo 1,8 milijona potnikov. Policisti s te postaje letališke policije pa so v prvem šestmesečnem obdobju leta 2018 na podlagi obdelave podatkov o potnikih izvedli zgolj tisoč 60 ukrepov oziroma so posegli v zasebnost 0,006 % vseh potnikov, pri čemer so zgolj pri malo več kot 600 izvedli ukrep temeljite mejne kontrole. Od teh pa se je ukrep kot upravičen izkazal pri 161 potnikih. Ne glede na to se v SMC zavedamo, da lahko pri državnih organih z močnimi in obsežnimi pooblastili prihaja do zlorab. Pooblastila omogočajo tudi zlorabe, zato so potrebne ustrezne varovalke in okrepljen nadzor. Na slednje so naše poslanke in poslanci opozorili tudi na seji matičnega delovnega telesa, zato morajo biti pooblastila in uporaba PNR podatkov natančno opredeljena in s tem podvržena natančni kontroli in varstvu človekovih pravic ter varovanju državljanov pred vsako zlorabo.
Hvala, gospa poslanka, za predstavitev stališča. Gospod Luka Mesec, v imenu Poslanske skupine Levica, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Tako kot predvolilne obljube o odstranitvi žice, so tudi obljube po prenehanju povečevanja represije in ustvarjanja umetnih izrednih razmer očitno splavale po vodi. Ne le ena, kar prve tri točke današnje seje jasno kažejo, da bodo šle politike te vlade v enako smer kot politike prejšnje Cerarjeve vlade. Že pet let smo priče nenehnemu povečevanju represije in povečevanju nadzora nad ljudmi v tej državi. Optična prepoznava registrskih tablic, obrazna prepoznava na mejnih prehodih, paralizatorji in MSI lovilci, povečevanje pooblastil policije in mestnega redarstva, to so bile nekatere izmed novosti, ki so bile uvedene v zadnjih petih letih. Vsem je skupna točka to, da so bile uvedene z argumentom, da so se zaostrile varnostne razmere, dokaz za to naj bi bili begunci. Danes bomo v nabor teh ukrepov dodali še nadzor nad avtomatično obdelavo podatkov o vseh letalskih potnikih, ne le tistih, ki prihajajo na naša letališča z leti zunaj Evropske unije, ampak za čisto vse potnike, ki potujejo preko slovenskih letališč, letno jih je, nas je 1,7 milijona. Vlada trdi, da je ta ukrep nujen zaradi spremenjenih varnostnih razmer. Vlada in koalicija sta ga želeli uzakoniti že maja, a sta ga nato umaknili, najbrž zato, ker nista hoteli škoditi lastnemu ugledu pred evropskimi volitvami. Zaradi obsežnih pripomb Zakonodajno-pravne službe, Informacijskega pooblaščenca in Varuha človekovih pravic je bilo to seveda razumljivo. Njihov pritisk, se pravi teh treh institucij, je povzročil to, da so bile nekatere sporne določbe med postopkom črtane, a to ne spremeni dejstva, da bi moral biti zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Naj vas spomnim, spremembe Zakona o nalogah in pooblastilih policije se namreč nanašajo prav na tiste člene, ki so v tem trenutku na Ustavnem sodišču, ki presoja o njihovi ustavnosti. Novela A tega zakona je v presoji Ustavnega sodišča, mi danes sprejemamo novelo B, ki bo določbe iz tiste novele A, ki so potencialno ustavno sporne, še zaostrila. V Levici bomo predlogu nasprotovali. Tovrstni posegi v zasebnost so neprimerni, nepotrebni in neutemeljeni, kar dokazujejo tudi podatki. V prvi polovici 2018 je bilo namreč zbranih podatkov o dobrih 379 tisoč potnikih. Rezultat te obdelave je bil, da so odkrili pet storilcev kaznivih dejanj. Teh pet od skupno 379 tisoč, kolikor so jih pregledali, niso bili potencialni teroristi, ampak so zagrešili enega od naslednjih treh prekrškov: prepovedan prehod meje, ponarejanje listin ali tihotapljenje drog. Glede na to, da gre sedaj že vsak potnik čez rentgen, čez osebno kontrolo in potencialno tudi čez testiranje za prepovedane droge in eksploziv, mislim, da bi lahko enak rezultat, vseh pet ujeli tudi ob popolnoma redni kontroli na letališču. Ni nobene potrebe, da se da zeleno luč za zbiranje prav vseh podatkov o 1,7 milijona potnikih, ki letno potujejo preko slovenskih letališč. Za konec bom še opozoril, da to ne povečuje varnosti nujno, ampak je lahko zelo dvorezen meč. Pred kratkim, 28. junija je nemške medije prestrelila novica, da je tam skrajno desničarska teroristična skupina imenovana Nordkreuz načrtovala napade na različne proimigrantske politike, javne osebnosti, aktiviste in načrtovali so njihove uboje. Podatek, o teh ljudeh, kje delajo, kje živijo, kje se zadržujejo, so dobili ali zbrali na podlagi policijskih podatkov. Zato je na koncu na mestu opozorilo, kdor se je pripravljen v imenu varnosti odreči svobodi, bo najverjetneje izgubil oboje. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Blaž Pavlin, v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Danes vidimo, da je bil pravi razlog za skrajšani postopek sprejemanja Zakona o nalogah in pooblastilih policije opomin Evropske komisije, zaradi neimplementacije evropske direktive o uporabi podatkov iz evidenc podatkov o potnikih za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj. Vsebino direktive bi morali namreč prenesti že do maja lansko leto. S tem bi se izognilo opominu in grožnji za plačilo denarne kazni in tožbi pred sodiščem Evropske unije. Glede na to, da po sprejetju amandmajev na seji matičnega odbora ostajajo predmet novele zakona le še določbe, ki se nanašajo na prenos te direktive, bomo v Novi Sloveniji predlog podprli. Smo pa že ob sprejemanju sprememb in dopolnitev tega zakona decembra leta 2016 opozorili, da policija dobiva pooblastila množičnega nadzora od letalskih potnikov do vseh vozil in njihovih lastnikov. Zakon je uzakonil tudi novo prisilno sredstvo električni paralizator in avtomatizirano preverjanje registrskih tablic. Zdaj sta v postopku ustavne presoje člena 113. in 114.a veljavnega zakona, in sicer glede dopustnega obsega pošiljanja podatkov drugim organom, obdelave podatkov in preverjanja vseh potnikov na zunanjih in notranjih letih ter glede uporabe brezpilotnih zrakoplovov in optične prepoznave registrskih tablic. Tudi tokrat sta imela Informacijski pooblaščenec in Varuh človekovih pravic pomisleke glede sorazmernosti nekaterih predlaganih ukrepov in varstva osebnih podatkov, enako tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Zato je prav, da je koalicija tokrat zmogla prisluhniti argumentom, ki so narekovali črtanje določb predlogov, ki se nanašajo na nesorazmernost ukrepov. Poseg v varstvo zasebnosti mora biti dopusten le, če je namen jasno opredeljen in če je določeno, točno kateri podatki se lahko zbirajo in obdelujejo, če je to nujno potrebno. Prav tako mora biti zagotovljen tudi nadzor nad tem in pa varstvo tajnosti zbranih podatkov. V Novi Sloveniji poudarjamo, da morajo biti policisti ob uporabi kateregakoli prisilnega sredstva za to strokovno usposobljeni in da morajo za vsako prekoračitev svojih pooblastil odgovarjati. Vedno mora kot dokazni standard obstajati utemeljen razlog za sum. To mora biti temeljno vodilo tudi pri sprejemanju pravnih podlag za ukrepanje policije. Po drugi strani pa je res, da bo glede na varnostne razmere svetov in pri nas potrebno dodatno poseči v zasebnost posameznikov. Vsi se verjetno strinjamo, da je naša varnost najpomembnejša in odtehta tveganje za povzročitev večje nevarnosti ali teroristično delovanje. Kot smo že povedali, bomo v Novi Sloveniji predlog zakona podprli.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Marko Bandelli, v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala predsednik. Spoštovani gostje! V trenutni varnostni situaciji v Evropi in po svetu je enostavno treba razmišljati o tem, kako zavarovati državljane. Kriminal se namreč neprestano razvija, storilci kaznivih dejanj pa so pri uporabi tehnologije tesno v koraku s časom. Iščejo nove načine, kako se izogniti roki pravice, na nas pa je, da organom pregona omogočimo ustrezna pooblastila in orodja za uspešno odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj. Tako je bil na ravni EU z direktivo PNR vzpostavljen sistem, ki omogoča uporabo podatkov o letalskih potnikih za namen preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj. Danes obravnavamo zakon, ki predstavlja podlago za delovanje Slovenske policije. V njem so urejene naloge, pooblastila in postopki za delovanje. Gre za zakon izjemnega pomena, saj imamo na eni strani naloge in pristojnosti organov pregona, na drugi strani pa človekove pravice in temeljne svoboščine. Prav zaradi slednjih je treba pri vsakokratni širitvi pooblastil policije skrbno paziti, da ta niso zastavljena preširoko in ne omogočajo kršenja pravic. Zakon je bil v prvem branju sicer zastavljen širše, vendar po sprejetih amandmajih na matičnem delovnem telesu ostajajo le še rešitve, vezane na prenos Evropskega direktive. Spremembe, o katerih določamo danes, se tako nanašajo na prenos tako imenovane PNR direktive iz leta 2016. Leta 2017 je bila sprejeta novela A, ki je direktivo delno že prenesla v naš pravni red. Med drugim je namreč novela A uzakonila pooblastilo za zbiranje podatkov o letalskih potnikih. Z novelo B pa se podrobneje ureja način obdelave podatkov, seznam hujših kaznivih dejanj, način in pogoji za pošiljanje podatkov, čas hrambe in depersonalizacija. Pri obdelavi podatkov resda obstaja možnost zlorabe, vendar je Ministrstvo za notranje zadeve zagotovilo, da se vzpostavljajo ustrezni kontrolni mehanizmi, ki bodo to preprečevali. Za zbiranje in obdelavo podatkov bo oblikovana posebej usposobljena enota kriminalistov v okviru nacionalne enote. Prav gotovo ne gre za to, da se bo vsepovprek preverjalo podatke o potnikih, temveč bo delovanje policije usmerjeno le zoper varnostno sporne posameznike. Na to kaže že dejstvo, da je bilo v letu 2018 označenih le 1 % od skupno skoraj 1 milijona potnikov. Poleg tega pa se bodo o vseh pogledih vodili zapisniki, iz katerih bosta razvidna namen in subjekt vpogleda. Predlagatelji so poudarili, da bo novela poleg odkrivanja storilcev omogočala tudi odkrivanje žrtev kaznivih dejanj, predvsem žrtev trgovine z ljudmi. S prenosom omenjene direktive Slovenija zamuja že več kot leto dni. Današnja odločitev o sprejetju predloga je zato bistvenega pomena tudi zaradi kazni, ki nas kot posledica neimplementacije direktive lahko doleti. V Poslanski skupini SAB se zavzemamo za pravno državo in spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Prav zato pred uvedbo takšnih ukrepov in pooblastil zagovarjamo skrbno presojo, da so ti ukrepi res sorazmerni in ustavno skladni. Z oziroma na tragične dogodke, ki so se v zadnjih nekaj letih zgodili na evropskih tleh, je skrb za varnost izrednega pomena, predvsem v smislu preventivnih ukrepov. Dejstvo je, da velja Slovenija za tranzitno državo, zato je pomembno, da imamo vzpostavljene ustrezne varnostne mehanizme. Zavdamo se, da gre pri takšnih pooblastilih za poseg v informacijsko zasebnost posameznikov. Pa vendar so po našem mnenju s predlogom zakona določene ustrezne varovalke in nadzor, ki bodo zlorabe policijskih pooblastil preprečevale. Presodili smo, da je pri obdelavi podatkov o letalskih potnikih izpolnjen tako element nujnosti kot element primernosti ukrepa, zato bomo zakon danes podprli. Od ministrstva in policije pa pričakujemo, da bodo izvajanje teh pooblastil v praksi temeljito nadzorovali. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Robert Polnar v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, gospe poslanke, gospodje poslanci! Predlagane spremembe in dopolnitve zakona so posledica prenosa evropske direktive v slovenski pravni res. Značilno pri tem je, da bi to morali storiti do 25. maja 2018, pa nam do danes še ni uspelo. Direktiva, ki je bila sprejeta pred dobrimi tremi leti, govori o uporabi podatkov iz evidenc podatkov o potnikih za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj. Zasledovanje temeljnega smotra zagotavljanja nacionalne in mednarodne varnosti določa zbiranje in obdelavo podatkov v letalskem prometu. Obdelava podatkov o potnikih je sicer na zakonski ravni že uveljavljena. Policija je namreč s prejšnjo novelo Zakona o nalogah in pooblastilih policije iz leta 2017 pridobila novo pooblastilo, po katerem lahko od letalskih družb pridobiva podatke o potnikih, ki so rezervirali let, in potnikih, ki so nato tudi dejansko potovali. Obstoječo ureditev nadgrajujemo s predlagano novelo. Podrobneje se opredeljujejo načini obdelave obeh vrst podatkov, ki se bodo po zagotovilih predlagatelja lahko uporabljali le za namene preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregona terorističnih ali drugih hudih kaznivih dejanj. Natančneje so opredeljeni tudi upravičenci do teh podatkov ter način in pogoji za njihovo pošiljanje, obdelavo in shranjevanje. Narava predlaganih rešitev je taka, da povzroča navzkrižje med dvema temeljnima človekovima pravicama, pravico do varnosti in pravico do informacijske zasebnosti. Drugače povedano, aktivnosti represivnih organov pri zatiranju terorizma in hudih oblik kriminalitete in orodja, ki jih pri tem uporabljajo, lahko pomenijo tudi znižanje ravni informacijske zasebnosti posameznikov. Poslanci v Poslanski skupini Desus si zato zastavljamo vprašanje, katera je tista meja ali pa prava mera, ko lahko v imenu zagotavljanja višje stopnje varnosti posežemo v druge človekove pravice, kolikšnemu delu pravic in svoboščin smo se kot posamezniki pripravljeni odpovedati za omogočanje vzpostavljanja pogojev za višjo stopnjo varnosti, četudi gre za ukrepe, ki so zgolj preventivne narave. Živimo v odkrito agresivnem času, ko se mednarodni vidiki ogrožanja varnosti razširjajo in pospešujejo. Državni organi moramo takšno stanje upoštevati in ravnati aktivno v prid njihovemu omejevanju, zato ukrepi v prid varnosti državljanov ne morejo imeti alternative. Največ dilem in dvomom je vzbujala možnost dostopa do zbranih podatkov. Predlagatelj nam zagotavlja, kar je glede na dejstvo, da govorimo o policiji, tudi razumljivo, da bo imela dostop le ozka skupina ljudi, ki delujejo v okviru nacionalne enote za informacije o potnikih. Izdelali so tudi dokument s presojo vplivov na zasebnost, v katerem so opredeljene vse okoliščine in vsa tveganja zbiranja osebnih podatkov. V njem je podrobno utemeljena uporaba podatkov in sorazmernost njihove obdelave z dodatnim posegom v osebnostne pravice posameznika. Celovit odziv pri omejevanju prioritetnih virov ogrožanja varnosti so kot potrebnega prepoznale številne druge evropske države. Direktivo, ki jo danes prenašamo v slovenski pravni red, je v svoje jurisdikcije preneslo že 22 držav članic Evropske unije, tri države, med njimi tudi Slovenija, pa so jo zaenkrat prenesle le delno. V naš pravni sistem bo dokončno prenesena s sprejetjem treh predlogov zakonov, poleg obravnavanega še z novelo Zakona o letalstvu, ki je na dnevnem redu te seje, in z novelo Zakona o varstvu osebnih podatkov, za katero pričakujemo, da jo bomo kmalu dobili v parlamentarno proceduro. V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona podprli, ker verjamemo, da omogoča pogoje, da bodo spremembe vodile v večjo učinkovitost pri odkrivanju potencialno nevarnih letalskih potnikov. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, izvolite.
Lep dober dan vsem skupaj! No, hecen zakon imamo pravzaprav pred seboj. Konec koncev gre za direktivo Združenih držav Amerike, ki hoče kontrolirati tudi Evropo in vse letalske prevoze. Meni gre malo na smeh pri tem zakonu, kaj vse hočejo izvedeti, v bistvu čisto vse. Jaz pričakujem, da bo treba povedati tudi, kakšne spodnje hlače nosiš, to bo naslednja izboljšava evropske direktive, in kakšno košarico modrca imajo tisti, ki so se odločili, da so ženskega spola, to velja za oba naravna spola, ampak glede na odločitev. Pravijo, da je zadeva pripravljena za učinkovit boj proti nezakonitemu priseljevanju. Konec koncev, nezakonito priseljevanje v Slovenijo poteka vsak dan preko meje in ga nič ne zaustavljamo. A zdaj bomo pa tu pri letalih delali ne vem kakšne probleme in vse skupaj, kajti že tako ali tako takoj lahko vidiš, kdo je nezakoniti priseljenec, in ponavadi tisti ne pride z letalom. Glede na to, da je predsednik Makedonije Zaev obljubil Evropski uniji, da bo vsem migrantom, ki pridejo v Makedonijo, dal makedonske potne liste, da bodo lahko mirno potovali po Evropi, se spet vprašam, kaj se potem tule sploh gremo. Piše tudi, da bodo podatke zbirali za posebne lete od letalskih prevoznikov in tako naprej. Kaj pa, če gre nek privatni pilot s svojim letalom, s štirisedežno Cessno 172, recimo, pa leti nekam ven? Kdo bo pa tega prijavil? Ali se bo sam prijavljal? Komu bo pa to prijavljal? Ali pa, recimo, jadralno letalo z dodatnim potnikom, ki jadra in potem zajadra nekam daleč stran. Kaj bo pa potem, ali ga bodo kar ustrelili ali zaprli ali kako in kaj? Imeli bomo pa seveda nacionalno enoto za informiranje o potnikih, kakor da nimamo že dosti teh nacionalnih enot. Tule hočemo ne vem kaj vse, ko je pa Slovenska nacionalna stranka predlagala, da bi v en zakon napisali pri statističnih podatkih tudi nacionalnost in materni jezik, se je pa dvignil vihar ogorčenja s strani koalicije, ne, to je pa kratenje človekovih pravic. Če samo preberem, kaj vse se bo zbiralo, mislim, človeku gre na bruhanje, res na bruhanje. Čisto vse bo treba povedati. Kaj so pa tista teroristična in huda kazniva dejanja, zaradi česar se to sprejema, samo nekaj jih bom navedel. Recimo, proizvodnja in promet zdravju škodljivih živil in drugih izdelkov. To je teroristično dejanje? Ali je to hudo kaznivo dejanje, če nekdo doma marmelado naredi, pa jo potem na trgu proda, ali pa če jo da v kufer notri pa jo nese s sabo, da si bo namazal na kruh? To je hudo teroristično dejanj, kajti marmelada je mogoče iz češpelj, ampak ni iz marelic?! Grozljivo! Potem naprej, nedovoljen izvoz in uvoz stvari, ki so posebnega kulturnega pomena. Kaj pa je posebnega kulturnega pomena razen tisto, kar je določeno kje drugje? A to se pravi, če bo en imel en lep dupontov srebrn vžigalnik, bo rekel policaj: »To je pa posebnega kulturnega pomena, nekaj čisto posebnega, zdaj te bomo pa kar zaprli pa napisali, da si tihotapec, zločinec, terorist in da si storil hudo kaznivo dejanje.« Ali pa obremenjevanje in uničevanje okolja. Ja, po Ljubljani se vsak dan dogaja, ko obremenjujejo in uničujejo okolje, sekajo drevesa, zidajo neke stolpnice, namesto zelene Ljubljane dobivamo vedno več betona in asfalta. Skratka, ta zakon je še ena kozlarija, ki jo bomo seveda podprli. Jasno, ker Slovenija vedno podpre vsako kozlarijo, večja neumnost, ko je, rajši jo podprejo. In potem naši politični predstavniki čakajo, ko bodo šli v Evropo, da jih bodo potrepljali po ramenu, najprej po ramenih, potem pa po ritki, kako ste dobri, kako ste pridni. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Zvonko Černač v imenu Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite, gospod poslanec.
Lep pozdrav vsem tudi z moje strani! Danes smo že večkrat slišali, da je osnovni namen novele tega zakona implementacija Direktive 2016/681 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o uporabi podatkov iz evidenc podatkov o potnikih za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj, ki se v slovenski pravni red prenaša s to novelo, z Zakonom o varstvu osebnih podatkov in z novelo Zakona o letalstvu. Slišali smo tudi, da je rok za implementacijo potekel pred dobrim letom dni, 25. maja lani, da je Slovenija dobila opomin zaradi nenotifikacije že 20. julija lani in da je zakon Vlada vložila po skrajšanem postopku 9 mesecev po tistem, ko je potekel rok za implementacijo 14. marca letos. Res pa je Vlada poleg implementacije direktive s to novelo predlagala tudi spremembo nekaterih členov, ki se nanašajo na pooblastila policije oziroma Vlada je med cilji takrat navedla tudi dopolnitev in natančnejšo ureditev določb na področju opravljanja policijskih nalog in izvajanja policijskih pooblastil. Tako naj bi se z novelo po predlogu Vlade črtala obveznost policista, da pred zbiranjem obvestil osebo pouči o pravici do prostovoljnosti in anonimnosti, kar je bil po našem mnenju slab in nepotreben predlog. Na drugi strani pa je po prvotnem besedilu novele bil predlog, kjer bi policisti lahko uporabili tehnična sredstva za prisilno ustavitev ali prizemljitev prevoznih in drugih sredstev tudi takrat, kadar se z njimi nedovoljeno prehaja državna meja, kar pa je bil dober predlog po našem mnenju. In še nekaj je bilo dobrih predlogov v tej noveli, ki so presegali tisto, kar določa direktiva 2016/681, ki pa žal niso bili uveljavljeni, saj so poslanci koalicije z amandmaji črtali vse te določbe. Zdaj se pa postavlja vprašanje, zakaj zakon, ki je bil vložen 14. Marca, obravnavamo šele štiri mesece kasneje, kljub temu da je bil vložen po skrajšanem postopku. Šele danes ga obravnavamo zaradi tega, ker so koalicijski poslanci predlagali umik zakona, in sicer bi moral biti zakon obravnavan že na majski seji, zaradi tega, ker v dobrem mesecu in pol po njihovem mnenju ni bilo dovolj časa za pripravo amandmajev na ta zakon. Kasneje se je izkazalo, in to nekako čutimo tudi danes iz teh posameznih stališč poslanskih skupin, da je bil razlog drugje. Zakonu je nasprotovala Levica, zato je koalicija vložila amandmaje, ki so iz te novele črtali tudi številne dobre predloge. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne podpiramo takega načina delovanja, ne podpiramo neodgovornosti in političnih mišmašev med Levico in koalicijskimi strankami, ne na tem področju ne na številnih drugih, kar se dogaja praktično vsakodnevno, ker opažamo vsakodnevno neko politično trgovino in v skladu s tem tudi ravnanja na eni strani Levice in na drugi strani koalicijskih strank. Zaradi tega te novele ne bomo podprli, ji pa tudi ne bomo nasprotovali.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, s tem zaključujemo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 12. julija 2019, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O LETALSTVU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Želi predstavnik Vlade predstaviti predlog zakona? Gospa državna sekretarka, izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je 14. marca 2019 določila besedilo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu in ga poslala v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru, s predlogom, da predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Dopolnitve Zakona o letalstvu, ki se uveljavljajo, so pripravljene zaradi implementacije dela vsebin Direktive EU 2016/681 in zavezujejo letalske prevoznike k pošiljanju podatkov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic policiji ter določajo, katere podatke je treba poslati, na kakšen način jih je treba poslati, v katerih primerih ter kdaj in komu določene podatke posredovati. V okviru dopolnitev zakona se dodatno predpisujejo kazenske sankcije za letalskega prevoznika in druge pravne osebe, kot na primer samostojne podjetnike posameznike oziroma posameznike, ki samostojno opravljajo dejavnost, kadar v okviru svoje registrirane dejavnosti opravijo rezervacijo za potnike v rednem in posebnem zračnem prevozu. Predpisuje se tudi pristojni organ za izvajanje kazenskih določb. V okviru dopolnitev Zakona o nalogah in pooblastilih policije je bila sprejeta pravna podlaga za obdelavo in uporabo podatkov o letalskih potnikih. S to spremembo zakona je policija dobila novo policijsko pooblastilo, na podlagi katerega lahko zbira, hrani, obdeluje in uporablja podatke o potnikih za redni in posebni zračni prevoz od letalskih prevoznikov, ki svojo prevozno dejavnost opravljajo iz tretjih držav ali tudi iz držav članic na ozemlje Republike Slovenije in v obratni smeri oziroma z vmesnim postankom na ozemlju Republike Slovenije. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu je dodatno dopolnjen še s kazenskimi določbami veljavnega zakona. To konkretno pomeni, da se globe, ki so v veljavnem zakonu še vedno napisane oziroma opredeljene v tolarjih, sedaj spreminjajo v evre. Najlepša hvala.
Hvala, gospa državna sekretarka. Matično delovno telo je Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, zato dajem besedo predsedniku gospodu Edvardu Pauliču.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 10. seji dne 26. 6. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o letalstvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi so bili s strani predlagatelja, podobno kot danes, podrobneje predstavljeni glavni cilji in rešitve predloga zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da so v pisnem mnenju o predlogu zakona izpostavili nekatere pomisleke ustavnopravne, pravnosistemske in zakonodajnotehnične narave in dejala, da vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin pomisleke v večji meri odpravljajo. Izmed pripomb, ki v amandmajih niso zajete, pa je izpostavila 10. točko drugega odstavka 84.c člena, ki kljub amandmaju ohranja dikcijo, da letalski prevoznik zbira informacij o drugih morebitnih posebnostih, povezanih s potnikom. Glede na to, da se ne more predvideti natančno, katere podatke bo prevoznik vpisoval, obstaja njihov obseg nepredvidljiv, kar je sporno z vidika 38. člena Ustave in pravice do informacijske zasebnosti posameznika. Predlog zakona je podprla tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. V razpravi je bilo s strani Poslanske skupine Levica izpostavljeno, da določbe predloga zakona nadaljujejo in nadgrajujejo trend zadnjih nekaj let na področju nadzora zasebnosti posameznika na vsakem koraku. Poudarjeno je bilo, da direktiva predvideva implementacijo njenih določb v nacionalno zakonodajo držav članic EU na dva načina, in sicer bodisi da bi policija sama dostopala do podatkov o potnikih, ko bi ocenila, da je to potrebno, bodisi da bi policiji posredovali podatke letalski prevozniki, ko bi policija zadnje zaprosila. Poleg tega direktiva predpisuje zbiranje podatkov samo za polete zunaj šengenskega območja. Predlog zakona pa predvideva, da bodo letalski prevozniki policiji kar sproti pošiljali izredno širok nabor osebnih podatkov o čisto vsakem posameznem potniku, zbiranje podatkov pa predvideva tudi za polete znotraj šengenskega območja. Po njihovem mnenju predlog zakona pretirano posega v zasebnost posameznika in vsebuje določbe, ki bi lahko bile ustavno sporne, zato ga v Poslanski skupini Levica ne bodo podprli. Razpravljavci iz vrst koalicijskih poslanskih skupin so poudarili, da nihče ni navdušen nad katero koli obliko dodatnega nadzora nad zasebnostjo posameznika, vendar pa se je treba zavedati, da gredo po terorističnih napadih 11. septembra 2001 svetovni trendi na področju zagotavljanja varnosti na javnih mestih, zlasti pa na letališčih in letalskih poletih, v smer vedno večjega nadzora z namenom preprečitve podobnih katastrof oziroma zagotavljanja varnosti nasploh. Menili so, da pa dvoma, ali zagotavljati večjo varnost za zbiranjem nekaterih osebnih podatkov o potnikih na posameznih letih na račun določenega posega v zasebnost posameznika, ne bi smelo biti. Še posebej upoštevajoč dejstvo, da verjetno največji poseg v zasebnost državljani omogočimo vsakodnevno sami z uporabo mobilnih telefonov in aplikacij, ki ves čas spremljajo naše gibanje in navade. Podobno stališče je bilo v razpravi izraženo s strani Poslanske skupine SDS in poudarjeno, da je zakonodaja na področju varstva osebnih podatkov v Sloveniji zelo stroga in posameznikovo zasebnost ščiti v zadostni meri. Po opravljeni razpravi je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k 1., 2., 14. in 20. členu. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Hvala, gospod predsednik, za predstavitev poročila. S tem, spoštovane poslanke in poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi imate besedo gospod Soniboj Knežak, Poslanska skupina Socialnih demokratov, izvolite.
Hvala predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Konec meseca junija smo na Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor obravnavali Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o letalstvu, ki ga je v državnozborsko obravnavo vložila Vlada. Dopolnitve zakona so potrebne predvsem zaradi implementacije dela vsebine Evropskega direktive 2016/681, ta govori o obveznostih letalskih prevoznikov. Omenjena direktiva bo v nacionalni pravni red prenesena tudi z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije in Zakon o varstvu osebnih podatkov. Celoten paket zakona bo v naš pravni red v celoti prinesel omenjeno direktiv. Dopolnitve omenjenega zakona urejajo tematiko obveznosti letalskih prevoznikov za prenos podatkov PNR, predpisujejo kazenske sankcije in določajo pristojni organ za izvajanje teh določb. Vlada bo po njihovem mnenju na podlagi sprejetega zakona zagotovila izboljšanje varnostnih ukrepov na letališčih in organom pregona omogočila sistemski nadzor ter lažje delo pred odkrivanjem tako imenovanih odklonilnih dejanj. Letalske prevoznike bo država na podlagi tega zakona zavezala k pošiljanju podatkov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic policiji, ki določa, katere podatke je potrebno poslati, na kakšen način ter komu in kdaj. Državni svet na omenjeni zakon ni imel pripomb in ga podpira. Prav tako v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo vse rešitve, ki gredo v smeri zvišanja varnosti državljank in državljanov, a smo glede zakona in amandmajev imeli v procesu obravnave kar nekaj pomislekov in zadržkov. Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o letalstvu bomo v naši poslanski skupini podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vašo predstavitev. Gospod Gregor Perič v imenu Poslanske skuine Stranke modernega centra. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona, ki ga imamo danes na poslanskih klopeh, je del zakonodajnega paketa, s katerim se tako imenovana PNR direktiva v celoti prenaša v slovenski pravni red. PNR direktiva določa uporabo podatkov o letalskih potnikih za namen preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregona terorističnih in hudih kaznivih dejanj. Zakon o letalstvu se spreminja le v tistem delu, ki se nanaša na obveznosti letalskih prevoznikov, da podatke o potnikih posredujejo policiji. Istočasno pa se v okviru novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije daje zakonska podlaga za to, da bo policija lahko te podatke zbirala, hranila, obdelovala in uporabljala. Govorimo o podatkih, ki jih potniki letalskim prevoznikom posredujejo ob rezervaciji oziroma ob nakupu letalske karte. Konkretno gre za podatke v zvezi z letom, datumom rezervacije, datumom nameravanega potovanja, celoten načrt potovanja in tako dalje. Na tej točki se mi zdi pomembno poudariti, da se za same potnike ne bo spremenilo praktično nič. Dejstvo pa je, da s tem lahko pripomoremo k večji varnosti državljank in državljanov Evropske unije, tudi Slovenk in Slovencev. Strah za to, da nas bo policija nekontrolirano in na vsakem koraku nadzorovala, je odveč. Namreč, policija bo imela vpogled v podatke določenega potnika samo tedaj, ko bo na podlagi avtomatizirane obdelave teh podatkov določena oseba identificirana kot oseba, ki jo morajo pristojni organi preveriti glede na dejstvo, da bi lahko sodelovala pri terorističnem ali hudem kaznivem dejanju. Slovenija se poleg Danske, Finske, Norveške, Švice, Islandije in Luksemburga uvršča med za potovanje najvarnejše države. V interesu nam mora biti, da Slovenija takšen zavidljiv status ohrani tudi v prihodnje. V interesu nam pa mora biti tudi to, da s skupnimi prizadevanji preprečimo tragedije, kakršne so se zgodile v nekaterih državah, ki so, tako kot Slovenija, členice Evropske unije. Kot rečeno, ne smemo si dovoliti, da bi neodgovorno ravnanje ogrozilo varnost naših državljanov. Zato bomo v SMC predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Na vrsti je gospod Luka Mesec, Poslanska skupina Levica. Izvolite.
Hvala. V zadnjih dneh in tednih sem večkrat posvaril, da Vlado vleče v desno, in to je še en od dokazov, da je temu res tako. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu, s katerim se uvaja avtomatiziran nadzor nad 1,7 milijona potniki, letalskimi potniki, ki letno prečkajo ali prečkamo slovenska letališča, je še tretji zakon v vrsti na današnjem dnevnem redu, kjer se povečujeta represija in nadzor nad državljani. Prvi se je nanašal na žico, ki že pet let nekako spominja na politiko zastraševanja in histerije pred begunci. Druga dva zakona, prejšnji o policijskih pooblastilih in ta zakon o letalstvu, pa uvajata nadzor nad nami vsemi. S tem zakonom, kot rečeno, se bo uvedel avtomatiziran nadzor na pridobivanju podatkov policije o 1,7 milijona potnikih, ki letno gredo preko slovenskih letališč, in to kljub dejstvu, da je ta nadzor do neke mere že obstajal in da dokazano ne deluje. Bom ponovil podatke, ki sem jih navedel v prejšnji točki. V prvi polovici leta 2018 je bil tovrstni nadzor izveden nad 369 tisoč potniki. Rezultat pa je bil naslednji. Odkrili so pet osumljencev kaznivih dejanj, pa to niso bili teroristi, kot predvideva zakon, ampak so bili ljudje osumljeni enega izmed naslednjih treh kaznivih dejanj: ponarejanja listih, tihotapljenja drog ali pa nezakonitega prečkanja meje. Glede na to, da imamo na letališčih uvedeno tako rentgensko kontrolo kot preverjanje potnih listov in tudi potencialno preverjanje drog in eksploziva, verjamem, da bi vseh teh pet zlikovcev ujeli tudi, če ne bi bilo treba zbiranja podatkov, ampak bi šli samo skozi redne postopke kontrole na letališču. Skratka, ta kontrola je odveč, uvaja pa več nadzora in več policijske države. Nekako gremo torej po poti ZDA, ki so mogoče v tem smislu kakšno desetletje pred nami. Tam se je histerija začela ne z begunsko krizo, ampak leta 2001 z napadom na dvojčka. Od takrat naprej so imeli konstantna izredna stanja. Predsedniki, sredinski in desni, so uvajali nove in nove represivne ukrepe, nadzor nad državljani in tako naprej. In še vedno ne uspejo preprečiti niti hujših kaznivih dejanj, kaj šele terorističnih napadov, so pa državljani Združenih držav Amerike pod temi ukrepi izgubili vrsto pravic in svoboščin, ki so jih prej imeli. Da me ne boste imeli za paranoičnega; z vsakih ukrepom, ki ga v tej smeri sprejmemo, se represija in nadzor normalizirata. Svarim, da lahko gremo po poti ZDA, ki so v tem smislu že popolnoma prekoračile vse meje dobrega okusa. Osebno imam dve kolegici, ki sta nedavno želeli potovati v ZDA. Eno so zaradi muslimanskega imena in priimka poklicali na osebno zaslišanje na ambasado, kjer so jo zasliševali, koliko otrok ima, in ji niso verjeli na besedo, da še ne, ker dekle z muslimanskim priimkov pri 30. letih je pa vendarle že poročeno in ima otroke, torej nekaj zamolči. In če bi hotela dobiti vizo za 10-dnevni obisk New Yorka, bi se morala še enkrat oglasiti na posebnem zaslišanju na veleposlaništvu, kar je seveda lepo zavrnila. Druga kolegica je poročala, podjetnica, ki je potovala v ZDA iz poslovnih razlogov, da so ji na letališču dobesedno vzeli telefon, ki ga je morala odkleniti in 10 minut pregledovali njene messengerje, e-maile in tako naprej. Lahko boste rekli, da sem paranoičen, ampak z vsakim korakom nadaljnjega nadzora normalizacije vsesplošne kontrole se seveda trasira pot ekstremom, kakršne danes vidimo v ZDA, ki so nekaj let pred nami. Gre nekako po principu kuhanja žabe, saj veste, če bi zdaj takoj pri nas predlagali ukrepe, ki so danes aktualni v ZDA, bi se seveda javnost zbudila in temu nasprotovala, ker gremo počasi, pa tega ne bo oziroma bomo počasi prišli do tam. Slavoj Žižek je pred časom v šali rekel, da glede na to, kar danes spremlja, počasi že pogreša tisto staro dobro policijsko državo, ko si pogledal čez ramo, pa si videl špiclja za sabo, ker danes smo v bistveno hujšem stanju [[…]]
Gospod poslanec, vaš čas se je iztekel.
Takoj bom zaključil. Nadzorovani smo na vsakem koraku, ampak nevidno. V Levici se seveda s tem ne strinjamo in zakona ne bomo podprli.
Hvala za vaše stališče. Gospod Aleksander Reberšek v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Cilj dopolnitve zakona je zagotovitev implementacije direktive o uporabi podatkov iz evidence podatkov o potnikih za preprečevanje, odrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznih dejanj. Dopolnitev zakona zavezuje letalske prevoznike k pošiljanju podatkov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic o podatkih potnikov slovenski policiji. Določa še, katere podatke je potrebno poslati in na kakšen način, v katerih primerih, kdaj in komu. Poleg letalskih prevoznikov so podatke policiji dolžni posredovati tudi ostali posamezniki ali pravne osebe, ki za potnike opravljajo rezervacije v posebnem zračnem prevozu. Podatke o potnikih so zavezanci policiji dolžni posredovati brezplačno. Za kršitve se določajo tudi kazenske sankcije. S tem se določbe direktive v slovenski pravni red prenašajo le delno. Potrebna bosta še sprememba Zakona o nalogah in pooblastilih policije in Zakona o varstvu osebnih podatkov. S posredovanjem podatkov o letalskih potnikih organom odkrivanja oziroma kazenskega pregona, bo država zagotovila izboljšanje varnostnih ukrepov na letališčih z namenom preprečevanja terorističnih napadov. Pri sprejetju zakona je vsekakor potrebno pridobiti zagotovila Vlade Republike Slovenije, da gospodarskim subjektom s spremembo zakonodaje ne bodo naložena pretirana nova birokratska bremena in s tem povezani stroški poslovanja. V Poslanski skupini Nove Slovenije Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o letalstvu ne bomo nasprotovali.
Hvala, gospod poslanec. S tem za trenutek prekinjam razpravo, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, da obeležimo 24. obletnico genocida v Srebrenici. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, spoštovane državljanke in spoštovani državljani! Mednarodna skupnost se na današnji dan, 11. julija, z grozoto spominja na prelomljene obljube, dane ob koncu druge svetovne vojne, in na eno najhujših lastnih napak v naši zgodovini, ki kot črni madež ostaja na duši celotne sodobne zahodne civilizacije. Medtem ko je na ruševinah svetovnih vojn vzklilo novo upanje in se je povrnila vera v vrednost človeka in dostojanstvo njegovega življenja, ko smo se kot skupnost zavezali k spoštovanju človekovih pravic ter svoboščin, je genocid v Srebrenici prav v osrčju Evrope leta 1995 z ohromelim molkom celotne mednarodne skupnosti in človeštva zarezal v naš vsakdan. Kakšen odnos do teh dejanj imamo in kako se do njih opredelimo, kaže stanje duha današnjega časa. Ta dan mora biti tako namenjen tudi lastni refleksiji glede zmožnosti dobrega in zla in kako zmotno je prepričanje, da je naša človečnost samoumevna. Obljuba Nikoli več! nam kar prelahko spolzi iz jezika in je prevečkrat tudi zavestno prelomljena. Prepogosto smo nemo stali in verjeli, da je zgodovina z 20. stoletjem izčrpala svojo zalogo temačnega zla, kot da se naša širša evropska skupnost iz teh nepredstavljivih morij ni naučila, kako krhek je mir. Morda se učimo prepočasi ali premalo, morda nam še vedno ni dovolj mar. Jeza, začaran krog agresije in zaskrbljenost spreminjajočega sveta danes ponovno ogrožajo njeno svobodo. Krivične neenakosti ter pereči družbeni izzivi kradejo občutek pripadnosti vseh eni skupnosti in ponovno nevarno podpihujejo ljudi proti ljudem. Naša moralna in civilizacijska dolžnost je, da se temu zoperstavimo ter da se vsakič znova spomnimo, da leta miru in Evropa brez vojne ter nasilja niso nekaj samoumevnega. To terja našo čuječnost in zavestno prizadevanje. Spoštovane in spoštovani, pred nekaj dnevi sem poslušal življenjsko zgodbo dveh preživelih genocida v Srebrenici. Njune besede so pred mojimi očmi neverjetno živo naslikale grozodejstva in morije, ki sem se jih le s težavo zavedal. Eden izmed njiju se je po nekaj letih z družino vrnil v Srebrenico in tam dela kot zdravstveni delavec, kot da bi želel zaceliti rane svojega naroda. Pravi, da je Srebrenica tudi po več kot 20 letih po genocidu, še vedno ujeta v tančico preteklosti. Tam še vedno živi spomin na vsako izmed 8 tisoč 372 žrtev. Ženske še vedno iščejo svoje soproge in sinove, brate in očete, vnuki svoje dede. Mesto vsako leto na današnji dan preplavijo čustva, jok, molitve in tudi upanje. Upanje, da možnost mirnega življenja in sožitja bodočih generacij v Srebrenici ter Bosni in Hercegovini vendarle obstaja. Verjamem, da le tesnejše evropsko povezovanje vodi v stabilnost in napredek ter boljšo prihodnost za ljudi, za to državo in celotno regijo. Naša naloga je, da spomin in opomin Srebrenice ohranjamo še naprej, da vedno in povsod zavračamo vse poskuse izkrivljanja obsega tega zločina, zanikanja nespornega dejstva, da gre za genocid, ali kakršnokoli racionalizacijo njihovih motivov, da se iz njega učimo in prihodnjim generacijam dajemo dar razumevanja za boljšo prihodnost vseh. Spoštovane in spoštovani, predlagam, da izrazimo globoko spoštovanje preživelim in se ponižno poklonimo žrtvam Srebrenice z minuto molka. Hvala. / minuta molka/ Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, nadaljujemo z razpravo. K mikrofonu vabim mag. Andreja Rajha, Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, predsedujoči. Danes je pred nami zakon o dopolnitvah Zakona o letalstvu, katerega obravnava je potekala v tesni povezavi z zakonom o dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije in Zakona o varstvu osebnih podatkov. Ministrstvo za infrastrukturo je namreč eno od resornih ministrstev, ki je moralo spremeniti zakonodajo, da bi bilo mogoče dokončno in celovito implementirati direktivo Evropske unije. Na podlagi dopolnitev Zakona o letalstvu bodo letalski prevozniki zavezani, da podatke iz sistema rezervacije letalskih vozovnic posredujejo policiji. Predlog zakona obenem natančno določa tudi, katere podatke je treba poslati, na kak način, v katerih primerih ter kdaj in komu. Med samo obravnavo zakona je bilo na njegov račun slišati veliko očitkov. Predlogu zakona nasprotujejo predvsem tisti, ki v njem vidijo omogočitev prehudega posega v temeljne pravice, povezane z varstvom osebnih podatkov in zasebnostjo posameznika. Nemogoče je oporekati dejstvu, da so se meje pravice do zasebnosti v zadnjem desetletju močno zabrisale. Tehnologija je povsod okrog nas in naša življenja so izjemno vpeta vanjo. Svoje podatke pogosto premalo kritično in neselektivno delimo s svetom in jih vede ali nevede izročamo multinacionalkam, z ušesi pa zastrižemo šele, ko izvemo, da bo z našimi podatki upravljal nekdo drug. Seveda bi bilo lepše živeti v okoliščinah, ki ne bi narekovale kakršnihkoli ukrepov, povezanih s posegi v zasebnost. Povsem samoumevno je, da si pretiranih posegov v zasebnost ne želi nihče, vendar je treba ločevati med nepotrebnimi in tistimi, ki jih je v imenu varnosti treba sprejeti. Prav tako je pri tehtanju pravic treba vedno vprašati, ali cilj opravičuje sredstva. Po mnenju Poslanske skupine SAB, jih. Ne gre za uporabo podatkov kar tja v en dan ali iz kratkočasja. Kot pove že samo ime direktive, se podatki iz evidence podatkov o potnikih zbirajo za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj. Organizirani kriminal in teroristična dejavnost za svoje udejstvovanje danes žal izbirata le čedalje bolj pretkane in domiselne poti. Pri tem se zaskrbljujoče radikalizirata. Takšni premiki v delovanju zahtevajo preventivno delovanje, s katerim se bomo novonastalim razmeram zoperstavili. Z zaostrovanjem zakonov in ukrepov, ki nastajajo na njihovi podlagi, se torej odločno in sistematično borimo proti grožnjam in napadom. In Evropska unija je pri tem uspešna. Število smrtnih žrtev zaradi terorističnih napadov se je iz leta 2017, ko jih je bilo 62, lani zmanjšalo na 13, pri tem pa obratno sorazmerno narašča število aretacij. Te grožnje in napadi so pogosto neločljivo povezani s potovanji v tujino, zato je letalstvo v tem smislu ena bolj izpostavljenih panog. Ker so kontrole na notranjih mejah zaradi šengna odpravljene, za omejevanje in obvladovanje kriminala potrebujemo nova orodja. Z zagotavljanjem podatkov o letalskih potnikih organom odkrivanja oziroma kazenskega pregona bo država zagotovila izboljšanje varnostnih ukrepov na letališčih z namenom odvračanja terorističnih napadov. V sklepnem delu naj še poudarim, da se v Poslanski skupini SAB zavzemamo za pravno državo in spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Menimo, da je pridobivanje podatkov v skladu z zakonodajo upravičeno, če se na ta način, na ta račun prepeči en sam incident, ki bi lahko ogrozil varnost naših državljanov. Predlog zakona bomo v SAB soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Ivan Hršak v imenu Poslanke skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi! Republika Slovenija bi morala tako kot ostale države članice direktivo o uporabi podatkov iz evidence podatkov o potnikih za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje in pregon terorističnih in hudih kaznivih dejanj implementirati v slovenski pravni red najpozneje do 26. maja 2018. Do zakasnitve je prišlo predvsem zaradi presoje Ustavnega sodišča glede Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki prav tako kot ta predlog novele, ki ga trenutno obravnavamo, v slovensko zakonodajo prinaša isto direktivo. Kljub temu da obravnava na Ustavnem sodišču še ni končana, se je Vlada vseeno odločila, da oba zakona predloži Državnemu zboru v obravnavo, ker vsebinsko niso povezani z vprašanji, ki so predmet ustavne presoje. Zaradi implementacije dela že omenjene direktive so potrebne dopolnitve Zakona o letalstvu v tistem delu, ki se nanaša na obveznosti letalskih prevoznikov o pošiljanju podatkov o potnikih iz sistema rezervacije letalskih vozovnic na policijo ter na določitev kazni zaradi kršenja teh obveznosti in določitev pristojnega organa za izvajanje kazenskih določb. Zakon tako opredeljuje, katere podatkovne elemente o potnikih pošilja letalski prevoznik na policijo, na kakšen način, v kateri primerih in kdaj. Navedena direktiva bo sicer v slovenski pravni red v celoti prenesena tudi s spremembami in dopolnitvami Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki je tudi na dnevnem redu te seje ter daje pravno podlago za obdelavo in uporabo podatkov o letalskih potnikih, s čimer je dobila policija novo pooblastilo, ki omogoča zbiranje, hranjenje, obdelovanje in uporabo podatkov o potnikih na komercialni redni in posebni zračni prevoz. Ob obravnavi te novele in že omenjene novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije so se sprožile obširne debate, v katerih smo slišali mnoga nasprotujoča si mnenja. Na eni strani imamo zagovornike pravice do zasebnosti, ki celo menijo, da bi lahko policija zlorabljala zbrane podatke o potnikih, na drugi pa zagovornike pravice do varnosti, ki menijo, da se z vpogledom in zbiranjem podatkov o letalskih potnikih lahko prepreči marsikateri teroristični napad, ki bi lahko terjal na stotine življenj. V Poslanski skupini Desus smo se odločili za podporo predlogu novele Zakona o letalstvu zato, ker menimo, da bodo predvidene spremembe zakona oziroma obeh zakonov prinesle večjo učinkovitost pri iskanju potencialno nevarnih potnikov, hkrati pa se lahko odkrijejo tudi žrtve kaznivih dejanj, na primer žrtve trgovanja z ljudmi, kajti pri preverjanju določenih kriterijev policist lahko ugotovi, da gre za storilca ali žrtev, in opredeljevanje točno določenih kriterijev lahko zagotovi večjo učinkovitost iskanja. Obenem pa se moramo zavedati, da ti podatki, ki jih bodo policisti zbrali, niso dostopni vsakomur, saj ima dostop do takšnih podatkov le ozka skupina ljudi, ki deluje v okviru nacionalne enote. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Dušan Šiško v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Gospod poslanec, izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Ne smemo pozabiti, da je MNZ nosilni organ za implementacijo direktive ter da je Republika Slovenija že prejela uradni opomin Evropske komisije. Mislim, sami opomini, tožbe, denarne kazni vsepovsod, res ne vem, kaj se gremo. Ne vem, imamo preveč denarja, da ga kar tako povprek mečemo stran. Direktiva, ki jo imamo pred sabo na mizi, se nanaša na tri zakone, ki bi lahko bili že zdavnaj preneseni, pa spet niso bili. Dopolnitve so potrebne zaradi implementacije dela vsebin, ki se nanašajo na obveznost letalskih prevoznikov, kjer gre za prenos podatkov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic policiji. S tem se zagotavlja izboljšanje varnostnih ukrepov na letališčih, z namenom, da se odvrnejo teroristični napadi. Z novelo zakona se globe v veljavnem zakonu, ki so določene v tolarjih – v tolarjih, spoštovani, ne vem, kdaj je to bilo –, spremenijo v evre in so zelo visoke. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, kar se tiče pošiljanja podatkov o potnikih iz sistema rezervacij letalskih vozovnic policiji, da so ti preobsežni. Od nas se zahteva veliko preveč informacij, ki ste jih lahko prebrali v 18 alinejah v drugem odstavku 84.c člena. Zbirati in obdelovati je treba le osebne podatke, ki so primerni in nujno potrebni za dosego zakonsko opredeljenega namena obdelave, da nima človek občutka, da gre kot čez rentgen. Nekatere zadeve pa so premalo natančno opredeljene, recimo, informacije o potnikih, ki pogosto letijo. Ne vemo, ali je to enkrat, dvakrat, trikrat mesečno ali kolikokrat. Vse to skupaj nas subtilno privede na področje občutljivih osebnih podatkov, katerih zbiranje in uporaba pa sta z direktivo prepovedana. Nadalje tudi ni posebno določeno, koliko časa letalski prevozniki in tudi gospodarski subjekti hranijo pridobljene osebne podatke. In še veliko nejasnosti in dilem je v posameznih alinejah. Vse te zadeve je treba izvesti na način, da bo zakonska določba jasna, nedvoumna in za naslovljence oziroma bralce predvidljiva. Težave s poslovanjem je treba reševati v Adrii Airways, da ne bo tako kot v preteklih mesecih, ko so odpovedali 2,4 % letov. Zamude, odpovedi, podaljšanje vzdrževalnih del na letalih, kar smo tudi nekateri sami občutili, ko smo leteli v Bruselj, to je podhranjenost, dejanska problematika tukaj in sedaj in to je treba rešiti v Sloveniji. Pri nas imamo tudi Letalsko zvezo Slovenije, ki je krovna slovenska organizacija na področju letalskega športa. V Slovenski nacionalni stranki smo ponosni, da je vodja naše poslanske skupine, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, tudi častni predsednik Letalske zveze Slovenije ter da je napisal tudi knjigo z naslovom Zgodovina letalstva na Slovenskem od začetka do današnjih dni, ki vam jo toplo priporočam, ko boste šli na dopust, da jo preberete. Treba pa je najprej poskrbeti za čim ugodnejše pogoje za letenje v Sloveniji. Naj vam povem, da je slovenska letalska zgodovina izredno bogata, zato upamo, da bomo v bližnji prihodnosti dobili tudi letalski muzej v Sloveniji. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne bomo podprli predloga zakona, ker menimo, da se od potnikov zahteva mnogo preveč nepotrebnih informacij. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani prisotni, lep pozdrav še enkrat! Poglavitni razlog za novelo Zakona o letalstvu je, tako kot pri noveli Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki smo ga obravnavali pri prejšnji točki, implementacija Direktive 2016/681 Evropskega parlamenta in Sveta. Tudi ta zakon je bil vložen istega dne kot novela Zakona o nalogah in pooblastilih policije 14. marca letos. Novela Zakona o letalstvu bi morala biti tudi obravnavana na majski seji Državnega zbora – ni bila zaradi tega, ker je pač ta novela delila usodo Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Tudi tukaj lahko povem, da iz enakih razlogov, kot sem jih navedel pri stališču glede novele Zakona o nalogah in pooblastilih policije, v Slovenski demokratski stranki takega neodgovornega načina dela ne podpiramo, ne podpiramo trgovanja med koalicijo in Levico, ki gre v škodo vseh državljank in državljanov, davkoplačevalcev in vsem ostalim. Zaradi tega te novele ne bomo podprli, ne bomo pa ji tudi nasprotovali.
Hvala, gospod poslanec, za vašo predstavitev. In gospod Jože Lenart v imenu Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Vlada Republike Slovenije s Predlogom zakona o dopolnitvah Zakona o letalstvu delno implementira direktivo Evropskega unije 2016/681 v slovenski pravni red v tistem delu, ki se nanaša na zvezo letalskih prevoznikov, pošiljanju podatkov iz sistema rezervacij letalskih vozovnic, tako imenovani PNR podatki, pristojnim organom. V skladu z navedbo direktive se PNR podatki dopolnjujejo s podatki o potnikih, prijavljenih na let, tako imenovani API podatki, ki imajo namen potovati iz tretjih držav ali iz držav članic Evropskega unije na ozemlje Republike Slovenije in v obratni smeri oziroma z vmesnim postankom na ozemlju Republike Slovenije. S predlogom novele zakona se definirajo pristojnosti, metode in okoliščine, v katerih letalskih prevoznikih tovrstne podatke posredujejo ustreznim organom. Predlagana novela hkrati določa kazni v primeru neupoštevanja določb predlagane novele zakona za vse tiste poslovne subjekte, ki opravljajo rezervacije za potnike v zračnem prometu. Predlagana sprememba zakona je vsebinsko povezana z novelo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Policija bo v skladu s svojimi zakonskimi pooblastili in na podlagi strogega internega nadzora pregledovala in obdelovala podatke o potnikih zgolj z namenom preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregona terorističnih in hudih kaznivih dejanj in identificirala le tiste posameznike, ki predstavljajo neposredno kriminalno in teroristično grožnjo varnosti Republike Slovenije ter jih v skladu s svojimi pooblastili tudi ustrezno obravnavala. S predlaganimi spremembami predmetnega zakona in Zakona o nalogah in pooblastilih policije se Republika Slovenija pridružuje mednarodnemu boju proti terorizmu, ki ogroža našo varnost, demokratične vrednote, pravice in svoboščine državljanov Evropskega unije in predstavlja eno od glavnih prednostnih nalog Evropskega unije. V skladu z navedenim bo poslanska skupina predlagano novelo zakona seveda podprla.
Hvala, gospod poslanec. S tem smo, spoštovane poslanke in poslanci, zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Obveščen sem, da amandmaji k predlogu zakona niso bili vloženi, zato zaključujemo drugo obravnavo tega zakona in vas hkrati obveščam, da bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NEPREMIČNINSKEM POSREDOVANJU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina devetih poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Natašo Sukič. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelju, gospodu Luki Mesecu. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Visoke cene stanovanj, neurejen najemni trg, negotovost bivanja in krepitev poblagovljenja stanovanjske politike so slika trenutnega stanja v Sloveniji. Vsi ti dejavniki povečujejo neenakost, krepijo socialno izključenost in so podlaga za mnoge družbene probleme. Kljub temu da 78. člen Ustave državi nalaga ustvarjanje možnosti, da si državljani pridobijo primerno stanovanje, je vprašljivo, koliko je ta ustavna določba zares prišla v prakso. Če pogledamo, kaj je počela država zadnjih 25 let, se je od nje oddaljevala. Stanovanjski fond je bil privatiziran, imamo enega najbolj privatiziranih v Evropi. Javna gradnja stanovanj je bila zanemarjenja. Stanovanjski sklad Republike Slovenije, recimo, že od leta 2009 ni dobil niti evra dokapitalizacije za gradnjo stanovanj in vse skupaj je bilo prepuščeno prostemu trgu, ki pa je zatajil. Slika je danes taka: po uradnih ocenah Stanovanjskega sklada v državni trenutno primanjkuje 9 tisoč 167 javnih najemnih stanovanj, od tega smo v mestni občini Ljubljana najmanj 4 tisoč 200. Poleg tega v Sloveniji primanjkuje 599 bivalnih enot, tisoč 120 drugih najemnih stanovanj in 540 oskrbovanih stanovanj. V Levici smo prepričani, da je za to treba temeljito prenoviti stanovanjsko politiko in zaščiti najbolj ranljive skupine prebivalstva: brezposelne, upokojence, ki rabijo oskrbovana stanovanja, in pa predvsem mlade prekarce in študente, ki se jim perspektiva, da bodo nekje v doglednem roku uredili svoje stanovanjsko vprašanje bodisi z dostopno, dostojno, dolgoročno vzdržno najemnino bodisi z nekim lastniškim stanovanjem, vse bolj oddaljuje. Več ali manj imajo tri možnosti: ali plačujejo oderuško najemnino, ali najamejo astronomski kredit, ali pa razmišljajo o mansardi ali pa prizidku pri starših, če se seveda ne odločijo za pot v tujino, kjer so v marsikaterem mestu in državi stanovanjske priložnosti bistveno boljše kot pri nas. Zato smo v Levici stanovanjsko politiko izpostavili kot eno izmed prioritet in s tem se je strinjala tudi koalicija, s katero smo podpisali sporazum. Prvi del paketa stanovanjske politike je Zakon o nepremičninskem posredovanju, ki ga bomo danes obravnavali. Ta zakon – preden začnemo razpravo, želimo opozoriti – ne bo rešil celotne stanovanjske problematike, tako je bilo razumeti iz nekih razprav na odboru, ampak se dotika ene, za nekatere sfere prebivalstva, predvsem za mlade, pomembne stvari, to je razmerje med najemnikom, najemodajalcem in pa posrednikom pri najemanju stanovanja, torej nepremičninsko agencijo. Trenutno je stanje tako. Če najemodajalec išče najemnika in se odloči, da bo za to najel agencijo, da mu ga pomaga poiskati, z agencijo podpiše pogodbo. Ko najemnika najdeta, je najemnik, kljub temu da ni podpisal pogodbe in ni prosil za to storitev, enako kot najemodajalec primoran plačati agencijo eno najemnino – recimo, to je 600 evrov za nekih 50 kvadratov v Ljubljani – ob tem pa še dve najemnini najemodajalcu. Se pravi, še preden sploh vstopi v stanovanje, še preden sploh pride do razmerja med njima, je že dal tisoč 800 evrov, skoraj tri minimalne plače. Naš prvi ukrep iz tega zakona je, da se prepreči, da bi tisti, ki niso pogodbe zapisali ali pa niso naročili storitve – v tem primeru najemniki – plačevali nepremičninski agenciji. Plača naj najemodajalec, ki je zanjo prosil. Drugi del je, da se omejuje plačilo pri posredovanju. Tukaj smo ga omejili na 4 % pogodbene vrednosti, pri čemer se zgledujemo po obstoječi omejitvi za posredovanje pri prodaji nepremičnine. Omejili smo ga na ne manj kot 150 evrov. Sedaj ponavljam, preden začnemo razpravo, da to seveda ne bo rešilo celokupne stanovanjske problematike, bo pa nekoliko olajšalo, pocenilo dostop do stanovanj predvsem za tiste, ki stanovanja danes najemajo. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Matično delovno telo je Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Prosim predsednika gospoda Edvarda Pauliča za predstavitev stališča odbora. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 15. nujni seji dne 1. 7. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Natašo Sukič. Temeljne cilje predloga zakona je v dopolnilni obrazložitvi v imenu predlagatelja, podobno kot danes, predstavil poslanec Luka Mesec. Mnenje Vlade k predlogu zakona je podal državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor. Poudaril je, da Vlada predlog zakona podpira, saj ocenjuje, da bodo predlagane rešitve prispevale k večji dostopnosti do primernih stanovanj, večji stanovanjski varnosti najemnikov, spodbujanju dolgoročnejše oddaje in najema stanovanj ter k skladnosti z zakonodajo EU. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da so z vidika svojih pristojnosti podali pisno mnenje k predlogu zakona in zlasti izpostavila pripombo, da je treba omejitev višine plačila za posredovanje pretehtati z vidika svobodne gospodarske pobude, ki jo zagotavlja Ustava v 74. členu. Poudarila je še, da amandmaji, ki jih je vložila Poslanska skupina Levica, sledijo njihovim pripombam. V razpravi je bilo s strani poslancev iz vrst opozicijskih poslanskih skupin izraženo nasprotovanje predlaganim rešitvam v predlogu zakona, saj po njihovem mnenju predstavljajo dodatno regulacijo na področju posredništva v prometu z nepremičninami. Glavni razlog za nasprotovanje predlogu zakona pa, zlasti po mnenju Poslanske skupine NSi, predstavlja dejstvo, da nekatere predlagane rešitve posegajo v pravico do svobodne gospodarske pobude. Menili so, da regulacija cen pri nepremičninskih poslih ne bo rešila težav na področju stanovanjske politike, saj se že sedaj več kot dve tretjini poslov na nepremičninskem trgu izvede brez posredništva. Poslanci koalicijskih poslanskih skupin so napovedali podporo predlogu zakona in med drugim izpostavili, da gre pri predlogu za tehtanje med zagotavljanjem svobodne gospodarske pobude in pravico zakonodajalca, da predpiše način uresničevanja te pravice, pri čemer lahko določene oblike podjetništva celo omeji, če bi bilo izvajanje gospodarske dejavnosti v nasprotju z javno koristjo. Vprašanje, ki se pri tem pojavlja, pa je, ali neomejena višina provizije nepremičninskih posrednikov predstavlja tako močno oviro pravici posameznika, da si zagotovi primerno stanovanje, da bi jo lahko označili kot nasprotje javne koristi. Podobno kot opozicijski poslanci so tudi sami opozorili, da mora k reševanju stanovanjske problematike sistematično pristopiti pristojno ministrstvo, zlasti z ukrepi za povečanje števila neprofitnih stanovanj. Po razpravi je odbor sprejel tako amandmaje Poslanske skupine Levica kot tudi svoja amandmaja. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, Alešu Prijonu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za okolje in prostor. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Predlagane spremembe Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju, ki jih danes obravnavamo, se nanašajo na uskladitev določb z zakonodajo Evropske unije na področju reguliranih poklicev in na ureditev višine ter obveznosti plačila stroškov nepremičninskega posredovanja. Zavedamo se, da je možnost pridobitve primernega stanovanja ena od ustavnih pravic državljanov Republike Slovenije. Ker ocenjujemo, da je dostopnost do primernih stanovanj zaradi visokih cen na trgu in pomanjkanja najemnih stanovanj trenutno otežena, smo v skladu z usmeritvami Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025 aktivno pristopili k preoblikovanju stanovanjske politike. Pri tem so ukrepi za zagotavljanje večje varnosti najemnih razmerij in večje dostopnosti do stanovanj med najpomembnejšimi. V luči teh prizadevanj smo se opredelili do predlaganih rešitev, ki jih obsega obravnavana novela. Predlog zakona omejuje višino najvišjega dovoljenega plačila za posredovanje do največ 4 % pogodbene vrednosti, a ne več kot eno mesečno najemnino in ne manj kot 150 evrov. Ob tem se na največ 150 evrov omejuje tudi višino dejanskih stroškov, do katerih je nepremičninska družba upravičena v primeru, ko ni upravičena do plačila za posredovanje, to pomeni, ko do sklenitve posla ne pride. Poleg navedenih omejitev je predlagana jasna določba, da stroški nepremičninskega posredovanja v celoti nosi naročnik storitve. Ocenjujemo, da so predlagane rešitve skladne s cilji stanovanjske politike, saj bodo prispevale k spodbujanju dolgoročnejše oddaje in najema stanovanj ter posledično k večji stanovanjski varnosti najemnikov. Hkrati se s prenosom stroškov pri posredovanju naročnika storitve zaščiti najemnike, ki jim ob sklenitvi najema poleg najemnine in varščine ne bo treba plačevati še stroškov posredniških storitev, ki jih niso naročili. Posebej je treba poudariti, da namen zakona ni poseganje v posle nepremičninskega posredovanja med gospodarskimi družbami, temveč zgolj ustvarjanje možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Zato je bila z amandmajem dodana določba, da se omejitev plačila za posredovanje ne uporablja pri pogodbah, ki jih med seboj sklenejo gospodarski subjekti. S predlogom zakona se odpravlja tudi ovira, da lahko samo državljani Republike Slovenije opravljajo nacionalno poklicno kvalifikacijo, tujci pa lahko pridobijo poklicno kvalifikacijo le v tujini. Trenutna ureditev ni skladna z zakonodajo Evropske unije na področju reguliranih poklicev, na kar je Evropska komisija julija 2018 Slovenijo že opozorila z uradnim opominom. S predlaganimi spremembami bo lahko katerikoli nepremičninski posrednik iz druge države pogodbenice pridobil nacionalno poklicno kvalifikacijo za nepremičninskega posrednika v Sloveniji. Posrednikom, ki pa so poklicno kvalifikacijo pridobili v drugi državi pogodbenici, se bo le-ta priznala po postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij. Zavedamo se, da obravnavani predlog zakona sam po sebi še ne predstavlja rešitve za stanovanjsko politiko v Sloveniji, saj je ta v največji meri odvisna od vzpostavitve pogojev za gradnjo javnih najemnih stanovanj. Te pogoje bo urejal nov stanovanjski zakon, katerega Ministrstvo za okolje in prostor intenzivno pripravlja, osnutek besedila pa bo v javno obravnavo posredovan letošnjo jesen. Ocenjujemo pa, da bodo predlagane rešitve, ki jih obravnavamo danes, prispevale k večji dostopnosti do primernih stanovanj, večji stanovanjski varnosti najemnikov, spodbujanju dolgoročnejše oddaje in najema stanovanj ter k skladnosti zakonodaje Evropske unije. Vlada Republike Slovenija zato Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra in Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Trenutno veljavni Zakon o nepremičninskem posredovanju je bil sprejet pred 16 leti, njegov temeljni cilj pa je bil zavarovati pravice in dolžnosti naročnikov, nepremičninskih družb in posrednikov ter tudi tretjih oseb. Že v mandatu prejšnje vlade je bil predlagan nov Zakon o nepremičninskem posredovanju, ki bi nadomestil trenutno veljavnega, ki pa zaradi izglasovanega veta ni stopil v veljavo. Osnovni cilj prejšnjega zakona oziroma omenjenega zakona je bil zaščita potrošnikov v prometu z nepremičninami. Tudi danes s to novelo cilj ostaja isti kot v preteklosti – zagotoviti učinkovito zaščito potrošnikov. Predlog zakona predvideva omejitev najvišje provizije za nepremičninsko posredovanje pri najemni pogodbi, predvideva omejitev višine dejanskih stroškov, ki jih lahko nepremičninska družba zaračuna naročniku, ter uskladitev z zakonodajo Evropske unije v delu, ki se nanaša na pridobitev kvalifikacij nepremičninskega posrednika. Predlagatelj meni, da se bosta prvi dve spremembi odrazili v večji dostopnosti stanovanj, saj naj bi bila visoka plačila za nepremičninsko posredovanje eden od razlogov za otežen dostop do stanovanj. V SMC pozdravljamo cilj, ki ga je predlagatelj želel doseči s predlaganimi spremembami, menimo pa, da bi lahko predlagane rešitve prispevale k večji dostopnosti primernih stanovanj, spodbujanju dolgoročnejše oddaje in najema stanovanj ter večji stanovanjski varnosti najemnikov. Tudi zaradi vseh pomislekov, ki so se glede na predlagane rešitve pojavile v javnosti, menimo, da je regulacija sicer dobrodošla, vendar le do določene mere. Na tej točki je torej bistveno tehtanje na eni strani med javnim interesom ter svobodno gospodarsko pobudo na drugi strani. Glede na to, da so se že na odboru vrstila opozorila glede možnosti ustavne presoje takšnih rešitev, bo prav čas najboljši pokazatelj, ali je takšna regulacija upravičena na podlagi javnega interesa ali ne. Treba je opozoriti tudi na to, da se s predlaganimi spremembami rešuje le del problematike na področju stanovanjske politike. Zavedamo se namreč, da ta korak ne bo zadosti. Ponovno se je, žal, izkazalo, da je bilo področju stanovanjske politike v preteklosti namenjeno premalo pozornosti, predvsem pa premalo virov. Računamo na to, da bo Ministrstvo za okolje in prostor nadaljevalo s prizadevanji v tej smeri, da se to področje izboljša. V SMC nas kljub vsemu veseli, da se je po dolgih letih na področju stanovanjske politike končno storil korak naprej in zato bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Nataša Sukič. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane, spoštovani! Z novelo Zakona o nepremičninskem posredovanju v Levici predlagamo naslednje spremembe: omejitev višine plačila za posredovanje pri najemu nepremičnine na 4 % oziroma ne manj kot 150 evrov in ne več kot enomesečno najemnino; odpravo možnosti delitve plačila za posredovanje med pogodbenimi stranki, torej med kupca in prodajalca ali med najemnika in najemodajalca; omejitev višine dejanskih stroškov nepremičninskih posrednikov na največ 150 evrov in uskladitev zakona z evropsko zakonodajo v delih, ki se nanašajo na pogoje za opravljanje dejavnosti nepremičninskega posredovanja. Omejitev višine plačila za posredovanje pri najemu in odprava možnosti delitve plačila za posredovanje sta osnovi ustvarjanja pogojev za lažje reševanje stanovanjskega vprašanja tistih prebivalk in prebivalcev, ki si lastnega stanovanja ne morejo privoščiti in nimajo dostopa do stanovanjskih kreditov. Vsi vemo, da govorimo predvsem o mladih, ki jih vse večja ekonomska negotovost, posledica neoliberalnega razkroja delavskih pravic in socialne države na eni strani in manjka javnih najemnih stanovanj na drugi strani silita, da najemajo draga tržna stanovanja. Vsak med nami, ki je kdaj iskal stanovanje za najem, dobro ve, da je iskanje stanovanja podobno iskanju službe. Javljaš se na nepremičninske oglase, na ogledu si podvržen zaslišanju, kjer moraš razkriti razne podrobnosti iz svojega zasebnega življenja, moraš biti izobražen in zaposlen, ne smeš kaditi, ne smeš imeti otrok, ne smeš imeti domačih živali, imeti moraš dovolj visoko plačo in tako naprej. Če si na koncu te svojevrstne avdicije izbran, moraš plačati stroške nepremičninskega posredovanja, ki ga nisi niti naročil niti želel, poleg tega pa še varščino lastniku. Tako te oberejo za najmanj tisoč evrov, še preden sploh dobiš ključe tega stanovanja. S spremembami zakona bomo stroške posredovanja pri najemu znižali najmanj za polovico in jih v celoti prevalili na naročnika storitve posredovanj. Že samo dejstvo, da trenutno skoraj vsi posredniki brez izjeme za posredovanje zaračunajo dve mesečni najemnini, zbuja sume kartelnega dogovora in kliče po državni intervenciji. Ko pogledamo, kaj to pomeni za uresničevanje javnega interesa cenovno dostopnih stanovanj, je argument za omejitve višine provizij še močnejši. Z omejitvijo dejanskih stroškov nepremičninskih posrednikov bomo onemogočili sporne prakse, ki so se v zvezi s tem razcvetele na terenu in na katere sta opozorila tako Zveza potrošnikov Slovenije kot Tržni inšpektorat. Zaznanih je bilo več primerov, ko so si nepremičninski posredniki za posle, v katerih na koncu niso niti posredovali, obračunali stroške, ki so bili enako visoki ali celo višji, kot bi bila provizija pri posredovanju. Konec koncev pa gre za enako rešitev, kot jo je predlagala Vlada v prejšnjem mandatu. S sprejetjem zakona se bo uresničil eden od projektov, h katerim se je zavezala Vlada s podpisom sporazuma o sodelovanju z Levico v letošnjem letu. Zakon smo napisali v Levici in uskladili z Ministrstvom za okolje in prostor in vladno koalicijo. Na prošnjo Ministrstva za okolje in prostor smo v zakon vključili tudi člene o prenosu evropskih direktiv. Gre torej za zaključek prvega od projektov na tem področju. Zavedamo se, da z omejitvijo višine provizij pri najemu in omejitvijo dejanskih stroškov ne bomo v celoti razrešili pereče stanovanjske problematike prebivalcev in prebivalk Republike Slovenije. Spremembe so razmeroma majhne in so kvečjemu obliž na rano, imenovano stanovanjska politika Republike Slovenije, rešitve, za katere že usklajujemo z Ministrstvom za okolje in prostor. Ne glede na to pa smo trdno prepričani, da bomo s predlaganimi spremembami Zakona o nepremičninskem posredovanju olajšali dostop do tržnih najemnih stanovanj in zaščitili šibkejšo stran v nepremičninskih poslih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati bo predstavil Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Po predlogu Zakona o nepremičninskem posredovanju bo stroške nepremičninskega posredovanja pri nakupu ali oddaji nepremičnine lahko nosil le naročnik storitve, to je prodajalec nepremičnine ali najemodajalec. Najvišji stroški posredovanja pri prodaji ostajajo v enaki višini kot do sedaj, to je 4 % od pogodbene cene za posle. Kjer je vrednost nepremičnine manjša od 10 tisoč evrov brez DDV, ta omejitev ne velja. Stroški posredovanja pri najemni pogodbi lahko znašajo največ 4 % pogodbene vrednosti, vendar ne več kot znesek enomesečne najemnine in ne manj kot 150 evrov brez DDV. Nepremičninska družba ima poleg stroškov nepremičninskega posredovanja pravico do izplačilo za dodatne storitve na podlagi sklenjene posebne pogodbe z naročnikom. Poleg tega ima nepremičninska družba pravico do zaračunavanja dejanskih stroškov v primerih, da nima pravice do plačila za posredovanje. Ti stroški so omejeni na 150 evrov. V Novi Sloveniji smo prepričani, da gre za omejevanje proste gospodarske pobude. 70 % poslov se že sedaj opravi brez posrednika. Trenutno v Sloveniji ni gospodarske dejavnosti, pri katerih bi država z zakonom regulirala cene storitve, neustavnost, nasprotje z Evropsko direktivo o storitvah na notranjem trgu. Dejavnost nepremičninskih posrednikov je že sedaj v Sloveniji regulirana bolj kot v katerikoli drugi državi članice EU. Omenjena rešitev bo prinesla, da se nepremičninske agencije ne bodo več ukvarjale z določenimi posli, zlasti dajanje v najem, nekatere bodo utrpele bistveno zmanjšanje poslov – izguba delovnih mest, sklenitev pogodbe preko nepremičninskega posrednika državljanom zagotavlja veliko večjo pravno varnost v postopkih nakupov ali najemov nepremičnin, preverba pravnega in dejanskega stanja nepremičnine, pravno svetovanje v postopkih posredovanja, zaščito interesa in pravic strank. Dolžnosti in obveznosti nepremičninskih posrednikov so zelo jasno in nedvoumno navedene v samem zakonu, za kršitve se predvidevajo globe. Predlog zakona v nobenem oziru ne rešuje problematike nepremičninskega trga v Sloveniji. Pravi razlogi za visoke cene nepremičnin so premalo gradenj javnih neprofitnih stanovanj, investitorji se za gradnjo ne odločajo, saj se višina neprofitne najemnina ni uskladila z indeksom rasti cen življenjskih potrebščin oziroma indeksom rasti cen nepremičnin že od leta 2006, višina neprofitnih najemnin je po nekaterih ocenah že 30 % pod realno vrednostno, najemodajalci se za oddajanje nepremičnin v najem ne odločajo zaradi slabega pravnega varstva – v primeru neplačevanja najemnin ali povzročanje škode na nepremičnini so nesorazmerno zaščiteni najemniki – in previsokega davka na oddajanje nepremičnin v najem. Zaradi vseh naštetih razlogov bomo v Poslanski skupini Nova Slovenija predlogu zakona nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. Predlog sprememb Zakona o nepremičninskem posredovanju v Poslanski skupini SAB sprejemamo z mešanimi občutki. Če se nam na eni strani zdi primerno, da uskladimo določbe o pridobitvi kvalifikacij za nepremičninskega posrednika z zakonodajo EU in tudi tujcem omogočimo opravljanje nacionalne poklicne kvalifikacije pri nas, se nam zdi na drugi strani nekaj stvari zelo problematičnih. Predlagatelj želi s predlogom omejiti cene storitev, ki se oblikujejo prosto na trgu. Kot socialnoliberalni stranki se nam zdi nesprejemljivo, da za dejavnost, ki se odvija na prostem trgu, uvajamo dodatno regulacijo. Poseganje države v cene bi bilo po našem mnenju upravičeno le v primeru, če bi šlo za obvezno storitev. Na podlagi česa zakonsko omejujemo ceno za dejavnost, ki se odvija v konkurenčnem okolju in bi zanjo že zato morala veljati možnost prostega oblikovanja cen. In če sprejmemo to spremembo, kje je meja? Cene katerih tržnih storitev bomo še zajezili? Ustava v 74. členu zagotavlja svobodno gospodarsko pobudo, ki jamči svobodo vodenja gospodarskega subjekta v skladu z ekonomskimi načeli. Zakonodajalec ima resda pravico do presoje, ali je izvajanje neke dejavnost v nasprotju z javno koristjo in lahko v skladu s tem določene oblike podjetništva omeji, toda zato mora imeti dobre argumente in tehtne razloge. Ocenjujemo, da v današnjem primeru ni ne enega ne drugega. Predlagatelj želi preko zakona o nepremičninskem posredovanju naslavljati oziroma reševati del težav najemnikov stanovanj. Nobenega dvoma ni, najemniške cene so marsikje po Sloveniji podivjale, zato ker so lahko. Že več let beležimo pomanjkanje nepremičnin in stanje se le slabša. Takšne razmere so idealne za nabijanje cen, lastniki nepremičnin pa bodisi kot prodajalci bodisi kot najemodajalci situacijo s pridom izkoriščajo, da najemniki pogosto plačujejo preveč, posebej v nekaterih regijah, denimo v Ljubljani in na Obali. Toda, ali je rešitev zato res omejevanje cen storitev nepremičninskih posrednikov? Prepričan sem, da ne in da bi bilo zadevo treba reševati drugače, s korenitimi spremembami na področju stanovanjske politike in aktivnim pričetkom gradnje javnih najemnih stanovanj. Teh primanjkuje in od tod izvira glavnina težave, o kateri razpravljamo danes. Prav tako se mi zdi neustrezno, da zaradi problematičnosti v določenih regijah sprejemamo ukrepe, ki veljajo za vso državo. Ukrepi zagotovo ne bodo imeli enakih posledic za 2 tisoč 100 nepremičninskih posrednikov v državi in bodo najverjetneje na posrednika Ljubljani učinkovali povsem drugače kot na posrednika v Pomurju. Ne bojimo se za podjetja, ki poslujejo pod franšizo in kujejo dobičke, sprašujemo pa se, kaj tak predlog pomeni za številne samostojne podjetnike, ki opravljajo dejavnost nepremičninskega posredovanja. Bodo to delo še lahko opravljali? Posebej tisti, ki poslujejo v regijah, kjer najemniški trg deluje manj živahno kot v Ljubljani. Če se pomaknemo vzhodno, proti mariborski regiji, vidimo, da tam beležijo upad za 20 %, če nadaljujemo še vzhodneje, pa je situacija še slabša. V predlogu zakona pa ni niti enega samega izračuna, kaj ta omejitev pomeni za obstoj vseh nepremičninskih družb, delovnih mesti in ne nazadnje tudi družin. Prav tako se sprašujem, kaj sledi, če se izkaže, da se nepremičninskim posrednikom dela preprosto ne bo več izplačalo opravljati. Kdo bo nudil storitev tistemu delu uporabnikov, ki za posredovanje še vedno uporabljajo usluge nepremičninskih posrednikov in ali jih, četudi bodo storitev prejeli ceneje, to res postavlja v boljši položaj? Ne bomo na ta način spodbudili več storitev, ki se bodo opravljale po neuradnih poteh, stranke pa bodo zato manj zavarovane ali izpostavljene tveganjem? Po podatkih se trenutno več kot polovica najemniških poslov sklene brez posrednika, pri ostalih poslih pa gre za dvostranski dogovor in prav vanj želi predlagatelj zakonsko posegati. Predlog, ki ga daje predlagatelj, ne temelji na analizi trga. Niti ena analiza, ki bi pritrjevala trditvam predlagateljev, ni bila opravljena, zato lahko sklepam, da predlog izvira iz osebnih izkušenj. Predlagatelj predlaga omejitve stroškov posredovanja na eno najemnino, če bo najemna pogodba sklenjena za obdobje 24 mesecev, pri čemer je kot spodnja meja določen znesek 150 evrov. Kljub napredku na področju nameščanja energetskih izkaznic se v praksi še vedno dogaja, da se najemodajalci izogibajo obvezni izdelavi energetske izkaznice za najeme nad enim letom, zato najemne pogodbe sklepajo za to obdobje. Pri posredovanju v takšnih primerih bo nepremičninskemu posredniku pripadala polovica najemnine. Najemodajalci imajo lahko za krajša najemna obdobja tudi za druge povsem osebne razloge. Mar je res nepremičninski posrednik tisti, ki jih bo lahko prepričal v sklepanje daljših pogodb? V sklepnem delu naj poudarim še nekaj [[…]]
Gospod Rajh, predlagam, da počasi sklenete, ste že krepko prekoračil čas.
Se opravičujem. Zakon bomo z mešanimi občutki podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Branko Simonovič. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane, spoštovani! Poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog novele Zakona o nepremičninskem posredovanju po temeljitem premisleku podprli. Pri odločanju smo tehtalni med zagotavljanjem svobodne gospodarske pobude, ki jo zagotavlja Ustava v prvem odstavku 74. člena, in pravico zakonodajalca, da predpiše način uresničevanja te pravice, pri čemer lahko določene oblike podjetništva celo omeji, za kar ima podlago v drugem odstavku 74. člena, ki prepoveduje gospodarske dejavnosti v nasprotju z javno koristjo. Vprašanje, ki se je nam in ostalim koalicijskim partnerjem postavljalo, je, ali neomejena višina provizije nepremičninskih posrednikov predstavlja močno oviro pravici posameznika, da si zagotovi primerno stanovanje, da bi jo lahko označili kot nasprotje javne koristi. Na koncu se je večina strinjala, da ne pretirana regulacija trga ne povsem prosti trg, ki dopušča izkoriščanje šibkega posameznika, nista dobra. Zavedati se moramo cenovne neenakosti stanovanj, pa naj govorimo o nakupu ali najemu nepremičnine, obenem pa ne smemo pozabiti, da so v najbolj popularnih mestih, kot sta na primer Koper in Ljubljana, cene nepremičnin grozljivo narasle. Vse to pa mnogim, ne samo mladim, otežuje dostop do lastnega bodisi lastniškega bodisi najemnega stanovanja. V Poslanski skupini Desus zato ocenjujemo, da bo problematiko dostopnosti stanovanj moralo rešiti pristojno ministrstvo, skupaj z občinami. Gradnja neprofitnih stanovanj je skoraj na mrtvi točki, saj le redkokje še slišimo, da se takšna gradnja izvaja, če pa se že, pa je zdaj skoraj vedno kakšen škandal. Poglavitnih rešitev te novele ne bom ponavljal, bom pa izrazil prepričanje naše poslanske skupine, da bo predlog zakona skoraj zagotovo doživel veto Državnega sveta. K temu prepričanju nas navaja dogajanje ob obravnavi vladnega predloga novele Zakona o nepremičninskem posredovanju v prejšnjem mandatu, ki je navkljub naporom, ki smo ga vsi skupaj, torej vlada, koalicija in opozicija vložili, da bi pripravili kompromisno variantno rešitev, doživela torej veto, ki je bil v tem mandatu potrjen, kar pomeni, da je vladna novela padla. Dejstvo je, da ima Zbornica za poslovanje z nepremičninami pri Gospodarski zbornici Slovenije znotraj Državnega sveta izjemno veliko moč, zato smo prepričani, da bo s svojimi interesi, ki jih najlažje uveljavljajo znotraj največje interesne skupnosti, torej Državnega sveta, ponovno dosegla, da bo izglasovan veto. Upam samo, da bomo v tem primeru poslanci obeh polov zmogli toliko modrosti, da ne bomo dopustili, da nam Državni svet ustavlja in sesuva zakone, ki prinašajo pozitivne rešitve za ljudi, ki so socialno šibkejši, hkrati pa tudi z vidika varovanja potrošnika izboljšuje njihovo varstvo. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog novele podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško.
Lep pozdrav vsem skupaj! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, da je predlog, ki ga je predlagala Levica, v nasprotju s pravom EU, pa tudi z Ustavo Republike Slovenije. Je že res, da 78. člen Ustave Republike Slovenije določa, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje, po drugi strani pa ima veliko mladih tudi možnost, da živijo doma pri starših do 40. leta in prispevajo del stroškov. Pozabljate, koliko velikih dvonadstropnih hiš se je gradilo v preteklih letih, danes pa živijo v njih po navadi samo starši, mogoče ostareli par. Take hiše na obrobju Slovenije samevajo, starejši nimajo za plačilo položnic, pozimi pa za kurjavo, ker imajo premajhne pokojnine. Pravijo, da mladi po navadi želijo iti ven iz vasi v mesto, kot da se tu, v prestolnici cedita med in mleko. Tu so stroški najemnine, cene višje, zato naj bodo mladi raje doma v mansardah, v stanovanjih, če imajo možnost, kje v zidanici blizu neokrnjene narave, in se lepo brezskrbno vsakodnevno vozijo v Ljubljano v službo z javnim prevozom. Predlagatelj v gradivu, kjer je govor o višini tržne najemnine, omenja samo in izključno Ljubljano, kot da druga mesta v Sloveniji ne obstajajo, čeprav so malce oddaljena. Ne vem, ali vedo, kje je Metlika, Črnomelj, Ormož, Lendava, Ljutomer, Jesenice. Tam je povsem druga pesem in ni vse tako črno, kot se prikazuje. Navaja se, da visoke cene nepremičninskega posredovanja prizadenejo študente, ker primanjkuje sob v študentskih domovih ter so zato prisiljeni najemati stanovanja in sobe. Poglejte, tisti študentje, ki prihajajo iz družin z nižjim socialnoekonomskim statusom, prejemajo štipendije in slej ko prej pridejo v študentski dom, ostale pa več ali manj financirajo bogati starši. Kar se tiče novele zakona, se ne moremo strinjati z regulacijo cen storitev, ker je to edina na trgu prosto dostopna dejavnost, za katero država določa najvišjo dovoljeno ceno. Po neuradnih ocenah se s sodelovanjem nepremičninskega posrednika v Republiki Sloveniji opravi malo več kot tretjina poslov. Če bi želeli zaščititi pravice potrošnikov, bi se morale omejitve nanašati zgolj na pogodbe s potrošniki, ne pa tudi na pogodbe med gospodarskimi subjekti, kajti svobodna konkurenca je zagotovljena preko 2 tisoč nepremičninskim posrednikom oziroma preko 500 nepremičninskim družbam. Veste, Slovenija je Evropski komisiji izrecno predlagala tudi revizijo tarif pri nepremičninskem posredovanju. Posredniki se pri tem svojem delu imajo bolj za svetovalce in zaračunavajo plačilo za posredovanje pri najemu oziroma provizijo. Če bi omejili višino plačila za posredovanje pri najemnih poslih na 4 % pogodbene vrednosti, bi s tem zmanjšali število najemnih poslov, pri katerih bi posredovali nepremičninski posredniki. Zavedajte se, da posrednik ni neumen, da bo delal za tako nizko plačilo, do 150 evrov in manj, da bo posel izpeljal od začetka do konca. Normalno je, da se plača provizija, vendar se slednje ne smejo seštevati, ker je v nasprotju z zakonom. Levica ne bo rešila problemov, kvečjemu jih bo povečala na račun neplačanih davkov, medsebojnih sporov in konfliktov. Vidi se, da tu nekaj zelo smrdi, ker naša zakonodaja na nek subtilen način ščiti goljufe in prevarante. Delitev plačila za posredovanje ima tudi pozitiven vidik, saj se v tem primeru stranke bolje zavedajo, da mora nepremičninski posrednik na podlagi določb ZNP resor ščititi interese obeh strank. Kar zadeva omejitve višine dejanskih stroškov, bi se morali poimenovati administrativni stroški. Rešitve vidimo v povišanju neprofitnih najemnin, da se cena najema realno dvigne, kajti potem bodo naše občine in stanovanjski skladi imeli več denarja. Tudi nepremičninski posredniki so državljani in davkoplačevalci, ki moramo še kako trdo delati za svoj vsakdanji kruh, zato si zaslužijo pošteni zaslužek za pošteno delo. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne bomo podprli predloga zakona, ker smo proti omejitvam. Hkrati pa menimo, da se z novelo po skrajšanem postopku tega ne da rešiti na vrat na nos praktično v času letnih počitnic. Vsem lepe počitnice.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Bojan Podkrajšek.
Predsedujoči, hvala za dano besedo. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predlog Zakona o nepremičninskem posredovanju po skrajšanem postopku, cilji predloga zakona so naslednji: omejitev najvišjega dovoljenega plačila za posredovanje pri najemu ali oddajanje nepremičnine, prenos celotnih stroškov nepremičninskega posredovanja na naročnika storitve, omejitev višine dejanskih stroškov, ki jih nepremičninska družba zaračuna naročniku, ter uskladitev določb o pridobitvi kvalifikacij nepremičninskega posrednika za zakonodajo Evropske unije. Nekaj poudarkov, zakaj v Slovenski demokratski stranki ne moremo dati podporo takšnemu zakonu. Imamo pomisleke glede hitenja sprejetja tega zakona, ker ni potrebe ali nuje ter je v nasprotju z ustavnim načelom, zato se v nekaterih institucijah napoveduje ustavna presoja, ker je omejitev višine plačila za posredovanje treba regulirati z vidika gospodarske pobude. Regulacija cen ni smiselna, saj udeležba nepremičninskega posrednika ni sploh obvezna. Uvedba novih regulacij za potrošnika ne bo ugodna, saj s takšnim omejevanjem nepremičninski posredniki ne bodo sprejemali manjših vrednosti nepremičnin. Potrošniki bodo tako v slabšem stanju; pravna varnost potrošnikov bo nižja, siva ekonomija se bo pa poslabšala, ker ni opravljena temeljita analiza, kakšen je obseg sklenjenih pogodb, kakšno je povprečno plačilo za posredovanje ter kakšna je povprečna najemnina stanovanj. S sprejetjem takšnega zakona sledi tudi umik nepremičninskih združb s tega področja ter zmanjšanje preglednosti najemnega trga. Glede na omejitve poslovanja nepremičninskih družb bi bilo prav, da se pred sprejetjem takšnega zakona pridobi stališče Evropske komisije, saj je Slovenija članica Evropske unije. V Slovenski demokratski stranki se nam zdi veliko bolj smiselno in pomembno, da bi se vlada, ta koalicija pa nadkoalicijska stranka Levica posvetila oskrbi stanovanj za ranljive skupine v Republiki Sloveniji, da bodo le-te živele lahko boljše in lažje. V Slovenski demokratski stranki nasprotujemo takšnemu zakonu in bomo na jutrišnjem glasovanju glasovali proti. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Robert Pavšič. Izvolite.
Hvala za besedo in dober dan vsem skupaj! Nepremičninsko posredovanje je v Sloveniji regulirano z namenom zaščite potrošnikov, praksa pa je lahko različna. In ko govorimo o nepremičninah, je stvar vredna toliko, kolikor je nekdo zanjo pripravljen plačati. Če bomo jutri še dodatno regulirali storitve na nepremičninskem trgu, bo mogoče tudi njihova uporaba narasla z današnjih 30 %, kot smo slišali prejle, hkrati pa tudi zaščita potrošnikov. No, ugodne gospodarske razmere so spodbudile povečano povpraševanje po stanovanjih predvsem. Opaziti je bilo, da so se cene znatno dvignile predvsem za novogradnje. Tako so med poletjem 2016 in prvo polovico 2018 zrastle za 26,8 %, za obstoječa stanovanja je bilo zvišanje cen 11,7 % – skupno so se torej cene stanovanj povišale za 13,4 %; in to samo v dveh letih. Razlog za visoke cene stanovanj pa je moč najti predvsem zaradi premajhnega števila novih stanovanj na trgu nepremičnin, ker je ponudba omejena. Trenutno je Slovenija med državami članicami EU, država z eno najvišjih rasti cen stanovanj. V prihodnje pričakujemo povečanje gradnje novih nepremičnin, ki bi na to lahko pripomogle k ugodnemu vplivu na cene stanovanj, še naprej pa je pomembno, da pri obravnavanju posojil za stanovanja banke upoštevajo visoke kreditne standarde, da se nam ne bo ponovila zgodba iz začetka tisočletja. Visoke cene stanovanj, ki še posebej veljajo za Ljubljano in Obalo, predstavljajo seveda oviro za nakup ali prodajo stanovanja, kar še posebej velja za mlade in študente. Mladi se tako tudi stežka odločijo za najem, ker poleg najemnine plačajo še provizijo za najem stanovanja in za dodatne storitve. V letu 2018 je 59,8 % mladih med 25. in 29. letom v Sloveniji še vedno živelo pri starših, kasneje se ta odstotek sicer nekoliko zmanjša, a vendar je še vedno zelo visok, pri 40,9 %. Do zdaj je pri najemu v praksi večinoma veljalo, da se obe stranki v okviru pogodbe dogovorita o razdelitvi plačila za posredovanje, dogajajo pa se tudi prakse, ki grobo kršijo varovanje potrošnika s tem, da posredniki in najemodajalci že vnaprej, pred dogovorjeno pogodbo, prelagajo plačilo provizije na najemnika. Dogaja se vnaprejšnje postavljanje pogojev, tudi v oglasih. Pri stroških za posredovanje pa ne samo da se dogajajo primeri, ko stroške popolnoma prenesejo na najemnika, ampak tudi zaračunavajo nerealne stroške, ki presegajo dejanske in lahko segajo tudi do zgornje višine provizije, ki je še zakonsko dovoljena. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o nepremičninskem posredovanju, ker so vključene spremembe, vezane na plačilo za posredovanje in plačilo za dodatne storitve, opravljene za naročnika, se bo prispevalo k večji varnosti potrošnika, zmanjšalo stroške, ki so do sedaj predstavljali previsoko obremenitev za najemnika in pripomogle k temu, da bo najemodajalec raje oddajal stanovanja v najem za daljši čas. S predlogom zakona pa se bo prav tako odpravilo kršitve Direktive o notranjem trgu iz leta 2006 in se bo tako v okviru 7. člena dalo tudi možnost opravljanja nacionalne poklicne kvalifikacije tudi za tujce. Do sedaj je to veljalo namreč le za državljane Republike Slovenije. V Poslanski skupini Lista Marjana Šarca bomo zakon seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvoli.
Hvala predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Pred nekaj meseci smo o Zakonu o nepremičninskem posredovanju odločali zaradi veta Državnega sveta, danes pa bomo odločali o istem zakonu, vendar o malce drugačni vsebini. Obravnavani zakon so predlagatelji in prvopodpisana poslanka usklajevali s strankami koalicije, kjer smo skupaj prišli do vsebine zakona, ki je primeren in sprejemljiv za vse. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju bo uskladil določbe o pridobitvi kvalifikacij za nepremičninske posrednike z evropsko zakonodajo, nepremičninskim družbam omejil višino stroškov, ki jih lahko zaračunajo posameznemu naročniku, stroške nepremičninskega posredovanja prenesel na naročnike storitev, in hkrati omejil najvišje dovoljeno plačilo za posredovanje pri najemu ali oddaji nepremičnine. Zakon bo iskalcem nepremičnin omejil stroške najema, najemodajalce pa spodbujal k oddajanju nepremičnin za daljše časovno obdobje, kar posledično pomeni večjo stanovanjsko varnost za najemnike nepremičnin oziroma stanovanj. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo rešitev, ki bo stroške nepremičninskega posredovanja prenesla na tiste, ki oddajajo nepremičnino, in ne na iskalce, tako kot je bilo urejeno sedaj. Zdajšnja ureditev potiska iskalce nepremičnin v zelo težak položaj, saj morajo največkrat poleg varščine, plačanih najemnin vnaprej in najemnine za tekoči mesec, plačati tudi stroške posredovanja, za katere pa niso bili naročnik. Začetni stroški za najem nepremičnine včasih v določenih primerih presegajo tudi tisoč evrov, kar pa je predvsem za mlade zaposlene in mlade družine ogromen začetni strošek in breme. Zakon v svojih rešitvah odpravlja oviro, da lahko samo državljani Republike Slovenije opravljajo nacionalno poklicno kvalifikacijo. S tem zakonom bo lahko kdorkoli pridobil nacionalno poklicno kvalifikacijo za nepremičninskega posrednika v Sloveniji, kvalifikacija iz tujine pa se bo priznala po postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju zapisala, da se strinja s predlaganimi rešitvami, ki jih prinaša zakon, in meni, da bodo omenjene rešitve prispevale k večji dostopnosti stanovanj, večji varnosti najemnikov in spodbujale k dolgoročnejši oddaji nepremičnin. Mladim družinam, mladim zaposlenim in vsem, ki svojo stanovanjsko situacijo rešujejo tako, da najemajo nepremičnine oziroma stanovanje, je treba omogočiti večjo stanovanjsko varnost in finančno vzdržnost pri najemu. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da omenjene rešitve prinašajo razbremenitev in lažji dostop do stanovanj, večjo stanovanjsko varnost, finančno vzdržnost in dolgoročnejši najem. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 10. julija 2019. Preden pa odprem razpravo o amandmaju, je želel besedo predlagatelj Luka Mesec. Izvoli.
Hvala za besedo. Želel bi v bistvu malo pokomentirati slišano v stališčih poslanskih skupin. Slišali smo marsikaj, na kar sem tudi že sam na začetku opozoril. Od tega, da to ne ureja v celoti stanovanjske politike, do tega, da naj bi bili najemniki na slabšem, do tega, da naj zakon ne bi bil pripravljen na ustreznih podatkih. Pa se bom malo sprehodil čez te trditve. Naprej to, da bodo najemniki na slabšem. V stališču sem zelo jasno povedal, da je trenutno praksa, da najemniki agenciji za nepremičninsko posredovanje plačajo storitev, ki je niso naročili. Se pravi, najemodajalec je tisti, ki najame agencijo za nepremičninsko posredovanje, da mu pomaga najti najemnika, ko se najemnik najde, mora najemnik, kljub temu da on ni naročil te storitve, ni podpisal nobene pogodbe, plačati eno najemnino, ravno toliko kot najemodajalec agenciji. Tukaj mislim, da ni popolnoma nobenega utemeljenega razloga, kako naj bi bili na slabšem, razbremenili jih bomo plačila ene najemnine. Ostala jim bo samo varščina. Trenutno dajo po tri najemnine, kar v Ljubljani pomeni lahko za 50 kvadratnih metrov stanovanja 3 krat 600 – tisoč 800 evrov, še preden sploh začne teči najemna pogodba. Drugo. Opozarjali ste, da se bo zmanjšala količina najemnih poslov prek nepremičninskih agencij in da bo to zmanjšalo varnost najema stanovanj, da se bo povečalo število sporov, neplačanih računov in podobno. Trenutno stanje je takole. V stališču Nove Slovenije smo lahko slišali to, kar je res, 70 % najemov trenutno gre mimo agencije. Ljudje najemajo preko spletnih portalov, preko poznanstev. Zelo malo oziroma samo 30 % najemnikov se odloči ali pa najemodajalcev, da bo dejansko najemnike iskalo preko agencije. V tem smislu se ne bo po sprejetju našega zakona spremenilo nič drastičnega. Tudi če število najema preko agencij malo upade, to še vedno pomeni, da smo približno tam, kjer smo zdaj. Ampak rešitev za neregulirane najeme, za spore, zato da se plačuje na roko in podobno, ni neregulirana agencijska dejavnost, ampak je vzpostavitev nadzora nad najemniškim trgom. To je v Sloveniji ključen problem. Mi nimamo nikakršnega nadzora nad najemniškim trgom. Nihče ne ve, koliko je najemnih stanovanj, kako se oddajajo, kakšne pogodbe so podpisane, kako se plačuje ta najemniška stanovanja; nihče, pač, ni nadzora. Ampak ta nadzor bo treba vzpostaviti in to trenutno z Ministrstvom za okolje in prostor tudi v prenovi stanovanjskega zakona predlagamo in tam bomo to uredili. To je pa narejeno, ta Zakon o nepremičninskem posredovanju je pa narejen za zaščito najemnikov. Potem smo slišali, da ni rešitev omejevanje agenciji za nepremičninsko posredovanje, ampak je SAB rekel, da je rešitev gradnja javnih najemnih stanovanj, SNS pa, da je rešitev dvig neprofitnih najemnin. Tukaj mislim, da je treba se držati teme zakona. Ta zakon ne govori ne o enem ne o drugem in niti ni ne gradnja javnih najemnih stanovanj niti ne profitne najemnine niso del zakona, ki ga danes sprejemamo. Bo pa to prišlo na vrsto v jeseni ob sprejemanju stanovanjskega zakona, ki ga pripravljamo z Ministrstvom za okolje in prostor, kjer se bomo tako dotaknili vprašanja neprofitnih najemnin. Se strinjamo. Tam je stanje zatečeno. Že od leta 2003 niso bile usklajene in so premajhne, da bi lahko skladi svoje premoženje, svoja stanovanja amortizirali. Tako jih je treba dvigniti, ampak ob tem opozarjamo, da je to treba narediti na socialno pravičen način. Se pravi, na način, da najemniki ne bodo na slabšem, kot so zdaj, ker lahko bi jim najemnine, če se uvede tako imenovana stroškovna najemnine, poskočile čez noč tudi za 50 do 100 %. Skratka, to bo treba zelo dobro zastaviti in na tem trenutno delamo z Ministrstvom za okolje in prostor, da dvig neprofitnih najemnin, zato da lahko skladi začnejo delovati, da bodo imeli več denarja, da bodo lahko amortizirali, ampak to mora biti socialno pravično, najemniki ne smejo biti na slabšem. Potem smo slišali, da je ta zakon neargumentiran, da ni utemeljen na podatkih. Misli, da tukaj je nekaj zavajanja in en ključen podatek. V zakon smo jasno napisali primer referenčne prakse, ki jo uporabljajo pri nas prav vse nepremičninske agencije, ki posredujejo najem stanovanj, in to je, da je postalo nepisano pravilo, da ob oddaji stanovanja zaračunajo dve proviziji; eno najemodajalcu in eno najemniku. To nikjer ne piše, ampak to je postala praksa, čeprav najemnik v nobenem primeru ni podpisal pogodbe, s katero bi na to pristal. Tukaj, če ne drugega, je utemeljen sum kartelnega dogovora med agencijami za nepremičninsko posredovanje in je zato državna intervencija potrebna. Nazadnje: govorilo se je, v stališču SNS, da naš zakon v argumentaciji omenja samo Ljubljano. Res je, tam omenjamo kot primere ljubljanske najemnine, tukaj so tudi najbolj hitro rastoče. Ljubljana je bila lani mesto v Evropi, kjer so najemnine najbolj zrasle v dvanajstih mesecih, zato smo jo izpostavili, ampak to ne pomeni, da ostale kraje zanemarjamo. Zakon bo ščitil tako najemnike v Kopru, Mariboru, Kranju, manjših krajih, kjer so v najemu, kot tudi v Ljubljani, predvsem pa bo v manjših krajih koristna določba o zakonu, ki omejuje stroške nepremičninskega posredovanja pri najemu stanovanja na 150 evrov. To so ti stroški, ki jih nepremičninski agent zaračunava najemniku zato, da ga vozi na ogled stanovanj. In ti stroški so danes neregulirani in lahko letijo v nebo. Dostikrat so dosegli znesek provizije, čeprav nepremičnina sploh ni bila oddana ali pa pogodba sploh ni bila sklenjena. Zdaj smo jasno povedali, da ti stroški ne smejo preseči 150 evrov, kar bo zaščitilo predvsem najemnike iz manjših krajev ali pa iz neurbanih krajev, ker ko se bo, recimo, nepremičninski agent, ne vem, peljal iz Ljubljane v Postojno, da bi tam posredoval, bo seveda omejen s tem, koliko stroškov lahko zaračuna. Do zdaj je bilo to neomejeno. S tem bodo najemniki po celi Sloveniji na boljšem. Toliko za uvodne komentarje. Sem pa seveda pripravljen odgovarjati na morebitna ostala vprašanja.
Hvala lepa. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Bom sprožil postopek za prijavo. Najprej dobi besedo Bojan Podkrajšek. Izvoli.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Državni sekretar, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Mogoče samo ena opazka enega od predstavnikov, ko je imel stališče poslanske skupine, da bo koalicijska stranka sprejemala ta zakon z nekimi mešanimi občutki. Zelo pozorno sem poslušal predstavnika ministrstva, državnega sekretarja. Preden grem nazaj na ta zakon, bi se dotaknil dveh zakonov, ki smo jih v preteklosti sprejemali, pa ste bili tudi vi, spoštovani državni sekretar, na Ministrstvu za okolje. Kmalu bo minilo štiri leta, odkar smo sprejeli Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025. V štirih letih se večine od teh ciljev še niti dotaknilo ni, pa smo v Slovenski demokratski stranki takrat, ko se je to sprejemalo, tudi opozarjali na to. Dotaknil bi se še enega bolj perečega zakona, to je gradbeni zakon. V teh dneh kroži odprto pismo predsedniku Vlade in vašemu ministru, ko smo sprejemali nekaj časa nazaj gradbeni zakon, ki daje mnogo težav državljankam in državljane Republike Slovenije. Seveda v Slovenski demokratski stranki smo bili zelo glasni, naj vse spomnim, opozarjali na te tegobe, opozarjali na težave, ki nas čakajo, ko bo zakon šel iz Državnega zbora potrjen in ko bo šel v življenje – imajo ljudje težave. Državni sekretar, vi ste strokovnjak na tem področju. Če kdo ima reference za sprejetje takšnega zakona oziroma ga spremljati, da gre v življenje, potem ste to vi, pa danes vidimo, da imajo državljanke in državljani težave zaradi tega zakona in ga že popravljate. Bojim se, da bomo tudi tu neuspešni. Kaj želim s tem povedati? Neka podobna stvar nas čaka danes. Mogoče nek občutek za državljanke in državljane Republike Slovenije, koliko koalicijskih strank, pa da vlada to podpira. Seveda je to dogovor. To je po domače rečeno deal, Levica je zagotovila neke glasove za nek prejšnji zakon, seveda vsi vi, kot strokovnjaki, pa tisti, ki govorite, da boste to podprli z mešanim občutkom, boste morali danes stisniti tipko. Ampak čez nekaj mesecev bodo pa ljudje, naše državljanke in državljani, imeli podobne težave, kot jih imajo danes pri gradbenem zakonu in kot sem prej govoril o Resoluciji o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025. Mislim, da to ni v redu. Da se ta nuja dela po skrajšanem postopku, seveda, da gorijo modre luči, vsi skupaj pa vemo, bodimo pošteni eden do drugega, da ta zakon gre v škodo potrošnikom, najemnikom in gre tudi v škodo nepremičninskim družbam. Tega v Slovenski demokratski stranki ne podpiramo in to tudi sam prav gotovo ne podpiram. Še enkrat pa ponavljam, to je zgolj nek izračun, nek kompromis med nadkoalicijsko stranko Levico, ker je v preteklosti zagotovila neke glasove za neke zakone, ki ne bi šli skozi v Državnem zboru, danes stroka in koalicijski poslanci, ko dobro vejo, da bodo škodili državljankam in državljanom, bojo stisnili tipko »za«, da gre ta zakon v življenje. Mislim, da delamo slabo za državljanke in državljane Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvoli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavcema, dragi kolegice in kolegi! Kar se tiče amandmaja, tudi ni kaj dodati, gre v bistvu za redakcijski popravek in normalno je, da če gre za preštevilčenje, je treba amandma sprejeti, da bo številčenje pravilno. Ker je pa parlamentarna praksa takšna, da je tukaj tudi možnost, da nekoliko širše nekaj povemo še zadnjič o tem predlogu zakona, za katerega verjamem, da je predlagatelj imel dober namen. Malo pa imam težavo, ko iščem tu med glasovalnimi tipkami, kje je tipka »za, z mešanimi občutki«. Gospod podpredsednik, te tipke nimam, morda jo ima kdo drug. Ne vem, ali nimamo vsi enakih glasovalnih naprav? Je samo za, ali je proti, ali pa, da se ne opredelim – kvorum. To je že malo čudno sporočilo. Tukaj gre za binarno 0, 1 – ali si 1, si za, ali si 0, si proti in konec. Toliko. Pa se ne želim več posvetiti sami vsebini. Predlog zakona po naši oceni, verjamem, da ima dobre namene, in verjamem, upam trditi za vseh nas 90, da se strinjamo, da imamo v Sloveniji popolnoma zavoženo stanovanjsko politiko. Torej, evo! Nas je 90 za. Zdaj, ali bomo mi to zavoženo stanovanjsko politiko rešili s tem, da udarimo, da stisnemo predvsem posrednike, v to pa nismo prepričani. Nismo prepričani. Po naši oceni predlog zakona v nobenem oziru ne rešuje problematike nepremičninskega trga v naši državi. Ne rešuje. Pravi razlogi za visoke cene nepremičnin so, prvič: premalo gradenj javnih neprofitnih stanovanj, investitorji se za gradnjo ne odločajo, saj se višina neprofitne najemnine ni uskladila z indeksom rasti cen življenjskih potrebščin oziroma indeksom rasti cen nepremičnin že 13 let, od leta 2006. Višina neprofitnih najemnin je po nekaterih ocenah že 30 % pod realno vrednostjo, se pravi eno slabo tretjino. Drugi razlog za visoke cene nepremičnin pa je po naši oceni, da se najemodajalci za oddajanje nepremičnin v najem ne odločajo zaradi slabega pravnega varstva. V primeru neplačevanja najemnin ali povzročene škode na nepremičnini so neizmerno zaščiteni najemniki in zaradi previsokega davka na oddajanje nepremičnin v najem. Pa še morda tudi tretji razlog, zakaj ta nepremičninski trg ne deluje. Mi smo prepričani, če bi imeli stimulativni davek na nepremičnine – ja, tudi davki morajo biti takšni, da so stimulativni –, bi tudi z ustreznim davkom na nepremičnine lahko stimulirali nepremičninski trg. Tega zakona o davku na nepremičnine nimamo in ga po mojem prepričanju v tem mandatu tudi ne bo. Mi smo lani imeli že poskus prejšnje vlade, ki bi v določenih delih celo na neustaven način dodatno s svojim zakonom o nepremičninskem posredovanju želela omejiti dejavnost posredovanja v prometu z nepremičninami s povsem nerazumnimi omejitvami, ki jim v ostalih državah članicah Evropske unije ne najdemo podobnih. Sedaj se je, lahko rečemo, za podoben poskus – gotovo dobronameren še tretjič – odločila stranka Levica, ki je že aprila v zakonodajni postopek vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju. Izvirni greh tokratnega predloga izhaja iz dejstva, da predlagatelj očitno za neučinkovito stanovanjsko politiko oziroma za visoke cene nepremičnin krivi tudi – ne izključno, ampak tudi – nepremičninske posrednike oziroma dejavnost nepremičninskega posredovanja. Je pa to stališče praktično v celoti napačno. Ponavljam. Na visoke cene nakupa in najema nepremičnin vpliva predvsem pomanjkanje nepremičnin, še posebej stanovanj, na trgu; saj poznamo zakonitost ponudbe in povpraševanja. Za tako stanje pa je v veliki meri odgovorna ravno država, ki kljub opozorilom vseh deležnikov ne izvede nujnih ukrepov za zagon gradnje javnih najemnih stanovanj. Med temi ukrepi je gotovo najpomembnejša uskladitev vrednosti točke za določitev neprofitne najemnine, le-to bi izvajalce stanovanjske politike motiviralo, da bi pospešeno gradili javna najemna stanovanja, s čimer bi tudi bistveno vplivali na ponudbo nepremičnin na trgu in posledično tudi na cene, saj je trg tisti, ki diktira cene. V zaključku obrazložitve predloga Levice predlagatelj navaja, da bodo s sprejetjem novele največ pridobili zlasti bodoči najemniki tržnih najemnih stanovanj, ki jim ne bo več treba plačevati dela provizije za storitev, ki je niso naročili. To je sicer zelo všečna obljuba, normalno, če potencialnim najemnikom rečeš, glej, s tem zakonom boste z nižjimi stroški prišli do stanovanj – ja, kdo pa tega ne kupi, seveda, vsak temu ploska! Z omejitvijo višine plačila za posredovanje in z omejitvijo dejanskih stroškov, ki jih lahko zaračunajo nepremičninski posredniki, pa bodo po njihovem mnenju, po mnenju predlagatelja, na boljšem tudi najemodajalci. Jasno je, da navedeni učinki predlaganih sprememb Zakona o nepremičninskem posredovanju ne vzdržijo resne presoje. Stroške posredovanja bo namreč prodajalec ali najemodajalec vedno, vsaj v delu skozi kupnino ali najemnino, prevalil na kupca oziroma najemnika, to je najbrž vsem jasno. Najemodajalci pa zaradi omejitve višine plačila za posredovanje ne bodo čisto nič bolj stimulirani za oddajo nepremičnin za daljše časovno obdobje. Za takšen učinek bi moral zakonodajalec, torej Državni zbor, predvsem izboljšati pravni položaj najemodajalca, kar pa je urejeno v Stanovanjskem zakonu. To je samo nekaj pomislekov, zakaj mi tega zakona ne moremo podpreti. Razumemo pa to na nek način, oprostite izrazu, kot neko kupčijo med Levico, ki ima poseben status v tej koaliciji, in ostalo, navadno koalicijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo želi predlagatelj Luka Mesec.
Hvala lepa. Samo dve stvari bi želel komentirati. Najprej navedbo, da je v Sloveniji zakonodaja narejena v korist ali pa v prid najemnikom. To absolutno ni res. V Evropski uniji so pred časom izvedli raziskavo, ki je pokazala, da je Slovenija na vrhu držav, ki imajo zakonodajo najbolj prilagojeno najemodajalcem. Se pravi, tako zakonodaja kot praksa pri nas je v korist najemodajalcev, kar kažejo tudi razmerja. Večina pogodb je kratkoročnih, se pravi, za eno leto, najemojemalci nimajo zaščite pred dvigom najemnin – poglejte, kako so v Ljubljani eskalirale v zadnjih dveh letih, pa še v kakšnih drugih delih Slovenije. Skratka, na trgu danes vladajo najemodajalci. Je pa res – tu se strinjam –, da je velik del razloga, zakaj je temu tako, da je ponudba tako skopa, da najemniki praktično po navadi nimajo izbire, celo morajo hoditi na razna zaslišanja in na malo drugačne dražbe, ki jih organizirajo najemodajalci, ko se odločajo, koga bodo vzeli v svoje stanovanje. Druga zadeva. Se strinjam, treba je pospešiti gradnjo, predvsem gradnjo javnih najemnih stanovanj, ampak, kot rečeno, to je del našega načrta, ki ga pripravljamo skupaj z MOP za jeseni in tam bomo uredili te stvari – uskladitev neprofitne najemnine oziroma pač uvedba stroškovne kot nove formule. Na drugi strani pa je treba poskrbeti za to, da bo to ostalo socialno pravično in da ne bodo najemnikom javnih najemnih stanovanj čez noč najemnine poskočile za 50 ali pa 100 %, kar bi se lahko v tem primeru zgodil. Je pa to definitivno rešitev. V Sloveniji je bila do zdaj stanovanjska politika prepuščena popolni stihiji in kaos, ki ga spremljamo danes, je treba pač razrešiti z regulacijo in pa z odločno politiko v prid gradnji javnih najemnih stanovanj. Ta politika tudi preverjeno deluje v sosednjih državah ali bližnjih državah, kot sta Avstrija in Nemčija, in ni razlogov, zakaj ne bi teh vzgledov prenesli tudi k nam.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Aha, vidim še interes, bomo sprožili postopek za prijavo. Prvi dobi besedo mag. Andrej Rajh. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. Večkrat sem bil posredno omenjen. Prihajam iz mesta, kjer že 12 let ni bilo zgrajeno nobeno novo neprofitno stanovanje in verjetno en del zadeve tiči tudi v tem, ker preprosto stanovanjski sklad ni imel sredstev za gradnjo novih stanovanj. Eden od teh razlogov je verjetno lahko tudi v metodologiji, kako se neprofitna najemnina določa. Naj povem, da sem si izračunal vrednost določenih stanovanj na podlagi uveljavljenega točkovnika in osnova za določitev višine najemnine pride do tega, da je kvadratni meter po tej metodologiji vreden 500 evrov. Naj povem, da država za isto nepremičnino trenutno obdavčuje po različnih osnovah. Tako na primer, nadomestilo za stavbno zemljišče določa od ene vrednosti, davek na premoženje določa po drugi vrednosti, osnovo za neprofitno najemnino določa po tretji vrednosti in to so nedoslednosti, ki jih bo moral zakonodajalec odpraviti. Naj povem, da med elemente neprofitne najemnine spadajo stroški vzdrževanja, upravljanja in zavarovanja ter amortizacije. Nikjer ni stroška rezervnega sklada in mi smo soočeni s tem, da se naš stanovanjski fond sistematično izčrpava in uničuje in to ima posledico tudi v tem, da se v Mariboru že 12 let ni zgradilo nobeno novo neprofitno stanovanje in da je stanovanjski sklad bil celo prisiljen za svoje delovanje prodajati stanovanja, ki jih ni mogel vzdrževati. Še ena pomembna zadeva se mi zdi, ki jo moramo nasloviti – v Sloveniji nimamo pravega registra nepremičnin, da bi vedeli, kaj se z nepremičninami dogaja. Stanovanjske soseske in bloki se spreminjajo v hotele preko Airbnb platform, to seveda moti stanovalce, ki tam bivajo, da se jim nekdo pri sosednjem vhodu dnevno menjuje, in to bi država morala onemogočiti in prepovedati. Toliko imam za zdaj, hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo dobil besedo Marko Bandelli. Izvoli.
Hvala, predsednik, za besedo. Sem zelo skeptik pri tem predlogu zakona, moram povedati prav pošteno. Vem, da je ta pobuda in ta zakon s strani Levice dobronameren in tudi v določenih delih se tudi strinjam s temi zadevami. Nedvomno je, da je nepremičninski trg podivjal. Kaj to pomeni? Kdo diktira cene nepremičnin – trg: ponudba in povpraševanje. Nič drugega. Manj stanovanj kot je na trgu, večje so cene; bodisi to za odkup ali pa za najeme. Seveda potem so tukaj tisti, ki s to zadevo profitirajo, izkoriščajo ta sistem. Levica bi z zakonom hotela omejiti, regulirati to zadevo, ampak glejte, jaz bom tako – kar smo že povedali, bom še enkrat povedal, da predlagatelj želi s predlogom omejiti cene storitev, ki se oblikujejo prosto na trgu. Na to moramo paziti. Pri tem moramo biti zelo pazljivi. Nam osebno v SAB, tudi meni osebno, je to nesprejemljivo. Nesprejemljivo. Da za dejavnost, ki se odvija na prostem trgu uvajamo dodatno regulacijo – ne smemo, to je proti vsaki logiki Evrope! Ne gre. Če bomo začeli sprejemati tak tip zakonov, kjer bomo posegali v suvereno gospodarstvo, posamično, podjetniško, obrtniško – kam bomo prišli? Ne moremo, ni prav! Imam pa druge zadeve, ki jih bom še z velikim veseljem še poudaril. Ustava seveda zagotavlja svobodno gospodarsko pobudo in to moramo mi spoštovati in tudi zakonodajalec, da ima pravice do presoje, tako da to mora imeti druge argumente in tehtne razloge, kot je povedal kolega Rajh. Mislim, da tukaj tehtnih razlogov v tem trenutku ne vidim in ni. Da ne govorimo, kaj bo to predstavljalo samostojnim podjetnikom, tako da ne vem – po mojem se bo nekdo kar premislil in to licenco vrnil ali pa bo opustil dejavnost. Mislim, da bo verjetno ta zakon v vsakem primeru, kakor vidim, sprejet. Bojim se, sigurno, pa veta Državnega sveta in če bo veto Državnega sveta, pa se bodo pokazale pomanjkljivosti; ali bo treba popravljati ali kako drugače. Mislim, da naj bi vaša pobuda pa bila, ki je dobra za določene zadeve, pobuda državi, da začne razmišljati resnično o pomanjkanju nepremičnin, stanovanj in hiš, predvsem za mlade družine, kako dobiti način, da začnemo graditi ne socialnih stanovanj, ampak neprofitna stanovanja, kar sta dve zadevi popolnoma drugačni in ločeni. Socialna stanovanja morajo zagotavljati občine za njihove določene prebivalce in kar je, ampak neprofitnih stanovanj se v Sloveniji ne gradi že dolgo, dolgo let. Na tak način bi tudi zagnali gospodarstvo – to je prva zadeva, ker vemo, da je pomanjkanje –, na tak način bi pomagali družinam. Tukaj bi apeliral tudi na Ministrstvo za finance ali na kogarkoli drugega, da bi kakšno shemo dobili tudi do kreditov, da lahko mladi dobijo možnost priti do lastništva. Na nekaj moramo pri tem paziti. Veste, tisto, kar je povedal kolega Luka prej o statistiki zunanji – ja, je res, se strinjam, ampak moramo paziti nekaj; Slovenija je država, ki po prebivalstvu ima največjo stopnjo lastniških nepremičnin – to je podatek. Mi moramo vedeti, da v Švici, v Franciji na primer, v Veliki Britaniji, ni privatnih nepremičnin, v glavnem so državne, občinske in v glavnem so najemnine – ne povsod, glavnina. Tukaj pa je vsak lastnik vsega v Sloveniji in tudi zaradi tega dostikrat smo tudi omejeni v določenih zadevah – investicije, infrastrukturne zadeve in vse, kar gre, ker moramo vedno odgovarjati, kdo, ker je nepremičnina sveta po ustavi. Ampak razmišljajmo, da bi država začela resno, resno razmišljati o nepremičninah, o stanovanjih za mladino, za družine. V Italiji, zdi se mi približno pred tridesetimi ali štiridesetimi leti, prejšnji teden sem bral podatek, so ustanovili institucijo, ki se imenuje IACP. To ni bilo nič drugega kot tisto, česar se mi tukaj vedno znebimo, to je javno-zasebno partnerstvo med državo in privatniki, ki začnejo graditi stanovanja. Vem, tukaj so takoj alergični nekateri, kakor vidijo, da pride državni denar in da se meša kapital in da govorimo o neprofitnih zadevah, vidijo takoj slabo plat vsega tega, kar ni res. Javno-zasebno partnerstvo je v tem primeru lahko čisto in dober izziv, da skupaj z državo in skupaj s privatniki začnemo zidati neprofitna stanovanja. To bi bil dober izziv in mislim, da dober predlog tudi, da začnemo razmišljati o tej poti. Bom povedal, da naj bi se ta zadeva tudi že delala v marsikaterem kraju, kjer so lastniki privatne lastnine, parcel, in občine dogovorili, da gradijo neprofitna stanovanja skupaj, pa dajo na trg, obremenijo obe instituciji, če tako lahko rečemo, in si pomagajo drug drugemu, če drugače ne gre. Ker normalno, da privatniki in podjetje samo bo gradilo za profit, zato pravimo tukaj v javno-zasebnem partnerstvu, ker se lahko regulira tista streha, tista maksimalna cena za prodajo stanovanj, katero vemo, za kaj in kakšno je. Vemo točno, koliko stane kvadratni meter hiše. Točno! Razen, če damo direkciji, ki dela na provizijo, bodo cene višje za katerokoli investicijo v Sloveniji. Ampak pustimo stati, to je druga zgodba. Tukaj moramo vedeti, da so cene znane. Hotel sem samo to povedati, da v bistvu ne bom mogel osebno potrditi ta zakon. To tudi vemo. Posegamo v suvereno odločanje ali pa, kako bi rekel, delo samega trga. Nepremičninarji imajo svoje delo, opravijo svoje dejavnosti in država tukaj nima kaj dosti, po mojem mnenju, upravljati s tem. Se opravičujem, ampak jaz to tako vidim. In več kot bomo začeli posegati po gospodarstvu in da bomo mi diktirali tempo samim podjetnikom in s temi, ki se ukvarjajo, ki so samozaposleni, ki niso na plečih države – moramo tudi na to pomisliti –, bomo delali samo škodo državi, ne pa dobro. Osebno tega zakona, kot sem že omenil, ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Lenart. Izvoli.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav gostom iz ministrstva, spoštovane poslanke in poslanci! Na mizi imamo torej predlog novele Zakona o nepremičninskem posredovanju. V veri, da bodo rešili težave mladih, mladih družin in vseh iskalcev prve bivalne nepremičnine, ga je predlog vložila Poslanska skupina Levica. Moram reči, spoštujem, kako naj rečem, trud za to, da se reši problem prve bivalne nepremičnine za mlade. Predlog je pa popoln polom in bo, če bo sprejet, bistveno poslabšal situacijo na najemniškem trgu tako za najemodajalce, še bolj pa za najemnike. Ti so dejansko hote ali nehote v podrejenem položaju kot stranka v tem obligaciji. Njihov največji problem so predrage nepremičnine, predrage najemnine in ne nazadnje drastično pomanjkanje najemnih stanovanj. Tega se zavedam tudi sam in se zavedamo tudi v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke. Tudi jaz bi želel pomagati vsem, ki nimajo kam, ampak na drugačen način bo treba pristopiti. Ne morem verjeti, kako se na neki teoretični zasnovi, brez enega samega dobrega vpogleda v praktični del problema, ki se dejansko dogaja na nepremičninskem terenu, torej na najemniškem delu trga nepremičnin, in s kakšno lahkoto se nekateri lotevajo poslabšanja življenja ljudi in omejujejo svobodno gospodarsko pobudo. Sedaj se bom pa dotaknil tistih pomislekov, ki so tukaj bili. Zelo žalostno je, da upate vnaprej povedati, bom glasoval za, imam pa takšne in takšne pomisleke, ki so, da posegamo v svobodno gospodarsko pobudo v tržnem gospodarstvu, v demokraciji in tam, kjer želimo, da bi v državno blagajno priteklo čim več denarja, dejansko vlečemo ročno in bremzamo ta denar, da bi pritekel. To se pravi, mora nas močno skrbeti tudi to, da podporo takšnim nesmislom daje Ministrstvo za okolje, ker ne razumem, kakšna stroka je v tem resorju, ki daje dejansko podporo, spodbuja, da bo v državni proračun manj plačanega davka s strani oddaje stanovanj in s strani gospodarskih družb, ki opravljajo nepremičninsko posredovanje. Mislim, da večini, kot sem že rekel, v eni demokraciji mora biti to jasno – tukaj notri v Državnem zboru, vsaj polovici ni, ampak morda pa je res, da nekateri ne upajo zaradi tega, ker so zadaj neki drugi dogovori, je bilo pač eni od poslanskih skupin to obljubljeno. Če rečem, to je potem močno kazanje moči: če ne boste, bomo mi to [[…]]Mogoče ne bo prišlo v soboto do tistega sestanka, ki bi ga morali imeti, če se ne bomo danes strinjali s Poslansko skupino Levica. Če se dotaknem prodaje pa posredovanja pa najema, ki ga zelo dobro poznam. Postopek prodaje, pri katerem Levica kot predlagatelj dejansko trdi, da so provizije previsoke ter da se skoraj brez izjeme stroški provizije za posredovanje delijo v razmerju 50 : 50. To ne drži na kompletnem slovenskem trgu. Bolj kot ne v koprskem delu in ljubljanskem delu, mogoče še malo na Gorenjskem, drugače pa se običajno pogodba vedno sklepa predvsem pri prodajo – pogodba o posredovanju govorim – se vedno sklepa z naročnikom, torej prodajalcev, in ta tudi plača, razen, če se prodajalec in agencija dogovorita, da želita, da bo plačal še del stroškov posredovanja potem kupec. To seveda takrat, ko pride do predpogodbe, mora biti zapisano na tisti dan, da se kupec s tem strinja. Ker če se kupec ne strinja, agencija ne more zaračunati ničesar. Če ni neke osnove, nekega pisnega dokumenta, potem nepremičninska družba ne more izstavljati računa. Potem, če se dotaknem oglasov, da je problem, da ni bilo pogodbe o posredovanju, se pa je zaračunala nekemu kupcu ali pa najemniku neka provizija. Gre dejansko za to, da takrat, ko greste na ta oglas, ki sem ga tukaj odprl, imate spodaj zapisano: »Najemodajalec ali prodajalec zahteva, da del stroškov plača kupec ali najemnik.« V tem primeru lahko brez problema kupec naredi obvoz in reče: »Hvala lepa za sodelovanje, iščem samo pri privatnikih, se pravi pri lastnikih nepremičnin, pri zasebnikih. Nočem, da delam preko agencije.« Enako pri najemu. Spodaj mora biti navedeno: »Eno najemnino plača najemodajalec, za eno najemnino najemodajalec zahteva, da plača najemnik.« V tem primeru je vse jasno in spet stranka kot iskalec nepremičnine naredi obvoz in reče: »Nočem ničesar imeti z nobeno agencijo in ne bom plačal ničesar.« Če pa pride stranka na ogled nepremičnine, torej najemnik pride na ogled enega stanovanje, katerega bi želel vzeti v najem, našel pa ga je preko ene nepremičninske agencije, se potem dejansko tam zgodi naslednje. Najemodajalec reče: »Jaz ne mislim plačati celotne posredniške provizije. Pol boš plačal ti.« Če najemnik kot šibka stranka reče: »Nočem,« potem pač tega stanovanja ne dobi. Tako verjamem, da dosedanja regulacija pa usposobljenost nepremičninskih agencij pa nepremičninskih agentov je potrebna, da se zavaruje najemnike. Ampak še enkrat, s tem da zdaj zaostrimo pogoje, pa dejansko omejujemo njihove provizije pri posredovanju na nekih 100 evrov, vam bom rekel, ker če nekaj oddaš za 300 evrov, kot se na Štajerskem oddaja stanovanje, potem dejansko pride do tega, da agent ne bo zaslužil več kot 100 evrov. Za 100 evrov agent ne bo šel 10-krat na oglede stanovanja, medtem ko ima velike probleme, ker so še notri stari najemniki. Zaradi tega je to popoln nesmisel in zaostrovanje bo prineslo to, da bomo imeli več pogodb oziroma ne bodo se spisale pogodbe, ker vedno, ko je zraven agencija, posrednik, pride do nekega sosledja dogodkov. Se pravi, podpiše se najprej predpogodba, potem se podpiše morda najemniška ali pa se dejansko posreduje obema nek osnutek, oba ga pogledata, zraven je običajno bil strokovnjak. To pomeni univerzitetno diplomirani pravnik, ki bo spisal najemno pogodbo, in še ta univerzitetni diplomirani pravnik običajno ima licenco nepremičninskega posrednika. On lahko vse pasti, ki jih najemodajalec nastavlja najemniku, umakne in opozarja na to najemnika. Sedaj, ko se mi pogovarjamo o tem, da mogoče bomo prihranili, pa bo agencija ostala brez provizije, onadva gresta spisat to najemno pogodbo sama ali jo od nekje prekopirata, najemodajalec še notri doda neke hakeljce – dejansko ste s tem naredili škodo stranki, tem mladim, ki so sami sebe namočili, ker jih bo potem ta najemodajalec lovil za neke muhe svoje neumnosti in tako naprej. Tako mislim, da nismo na pravi poti. Če se še enkrat dotaknem, da je najemnina ali provizija v višini ene najemnine za enega in drugega običajno dogovor na samem ogledu. Potem če se oba s tem strinjata, pride lahko do računa, če ne, ne. Še vedno pravim: svobodna gospodarska pobuda. Pri teh vsiljenih plačilih, pri stroških je enako; vsaka agencija ima cenik in po tem ceniku dodatnih storitev – takrat, ko vstopite kot naročnik v agencijo, jo morate videti na zidu in potem pogledate, kaj koliko stane. Običajno je to, da če ti nekdo spiše, univerzitetni pravnik ti spiše pogodbo o najemu ali pogodbo o prodaji – ja, logično, da bo to zaračunal, tako kot vi vsi, ki tukaj sedite, svojo storitev, svoje delo zaračunate. Nič drugega ni kot to, da je vse navedeno takrat: aha, to sem naročil, tega nisem, to sem naročil, tega nisem. Kaj še želite? Ja, želim še, če bi mi pregledali zemljiško knjigo, če bi mi povedali, kako je z gradbenim, z energetsko izkaznico in dejansko ta pravna služba v teh agencijah ščiti najemnika. Ko pa ne bo več toliko oddaje preko agencij, pa bodo najemniki definitivno na slabšem, tako da [[…]] Če sem odkrit, Gospodarska zbornica je proti, Slovensko nepremičninsko združenje je proti. Po moje so najemodajalci proti, davkoplačevalci, vsi mi bi morali biti proti in jaz sem proti. Hvala.
Hvala lepa. Ker vidim, da je še interes za razpravo, bom ponovno odprl postopek. Besedo dobi mag. Andrej Rajh. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Ponovno sem bil izzvan. Rad bi ponovno pojasnil, zakaj imam mešane občutek. V Sloveniji imamo del države, kjer je del nepremičninskega trga izrazito izrazito izkrivljen, to je Ljubljana in Primorje. Imamo pa tudi dele države, kjer nekako, bom rekel, kolikor toliko normalno funkcionira. In pač v meni je skrb, da bo tam prišlo do anomalij, zato ob tej priliki naprošam ministrstvo, da budno spremlja, če do teh anomalij pride, da ukrepa. Bi pa se tudi še rad odzval na zadeve, povezane z zagotavljanjem neprofitnih stanovanj. Vemo, da lokalne skupnosti imajo številne nepremičnine, kot zemljišča in do sedaj zaradi kadrovske nestrokovnosti ali pa neusposobljenosti niso imele dostopa do mednarodnih finančnih institucij. Vemo, da v Evropi obstaja socialna banka Sveta Evrope, stanovanjski sklad je sedaj pri njej najel kredit, se sprašujem, zakaj se lokalni stanovanjski skladi te možnosti niso posluževali. Eden od vzrokov je tudi v drobljenju občin, ki smo mu bili v preteklosti priča, torej tudi slabljenju njihovega položaja, in upam, da se bo to v bodoče tudi rešilo. Imam pa tudi predlog, ki je povezan s pravico zaslišanja najemnikov. V Sloveniji nimamo institucije, ki bi izdelovala ali pa dajala potrdilo, da kandidat za najem ni ničesar dolžan. V Švici takšna potrdila imajo. Taka neugodna izkušnja, ki jo pri nas najemniki imajo, torej tudi najemodajalci kot posledico neplačevanja, bi se na tak način z registrom dolžnikov fizičnih in pravnih oseb seveda odpravila. Druga zadeva, o kateri sem govoril že v prejšnjem delu razprave, je pa povezana z Geodetsko upravo. Geodetska uprava Slovenije je včasih vodila tudi register uporabe stanovanj. Prav je, da bi se ta register ponovno vzpostavil na način, da bi se vedelo, kdo v kakšnem stanovanju biva. Ker imamo zadevo, povezano tudi s staranjem prebivalstva, ko ljudje sami bivajo v 100-kvadratnem stanovanju ali pa 200-, 300-kvadratni hiši, in če ne bomo imeli pravega vpogleda v stanje nepremičnin, tudi takega, da vemo, koliko stanovanj se, na primer, v bloku, kjer v Ljubljani trenutno začasno bivam, oddaja preko Airbnb, ne bomo imeli pravih podatkov o potrebah na stanovanjskem trgu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič.
Hvala lepa. Pazljivo poslušam vse te razprave, pa bi vseeno ovrgla nekaj malo zavajajočih trditev. Prvič, moramo se zavedati, da je posredovanje dejavnost – to predvsem kolegu Bandelliju –, ki je pravzaprav že regulirana, ker če ne bi bila regulirana, ne bi imela svojega zakona. In pri prodaji je omejitev 4 %. Mi s tem svojim predlogom samo širimo to zadevo tudi še na vprašanje najema, ne samo prodaje, ampak tudi najemanja stanovanj. Tako ne vidim, kje bi zdaj bila tu kakšna kolizija glede na stanje pri prodaji oziroma nakupu nepremičnin. Samo za širitev gre. V tem zakonu je sicer možnost, da si najemodajalec in najemojemalec delita provizijo, ampak možnost, ne pa obveza. Mi pa smo v situaciji – in to je anomalija –, ko so dobesedno najemniki, najemojemalci prisiljeni v situacijo, ki že tako in tako ob svoji šibki, ranljivi socialni situaciji morajo, kot smo danes že večkrat slišali, plačati enomesečno najemnino kot provizijo, potem morajo plačati varščino in tako naprej. Skratka, pridemo lahko do najmanj, recimo – zdaj pač gledamo ta urbana središča, kjer so cene res poletele v nebo –, tisoč 200 evrov, še preden dobiš ključe, kar sta že skoraj dve minimalni plači. Predstavljajte si, kaj to pomeni za ljudi, predvsem mlade, ki so večinoma še brezposelni ali pa so prekarci in to je zelo težka socialna situacija. To je treba imeti v vidu. Torej, če smo mi lahko na nek način regulirali zadeve pri prodaji in nakupu nepremičnin, ne vidim razloga, zakaj tega ne bi mogli smiselno širiti po tej analogiji tudi na najemniški trg. Naj povem, da s tem zakonom nikakor ne reguliramo višine najemnin, ki so, na žalost, res katastrofalno visoke. Vemo – in tu se vsi strinjamo –, zakaj tako letijo v nebo, seveda zato, ker pač ni dovolj neprofitnih stanovanj, ker stanovanjski sklad za nameček ta stanovanja prodaja po izjemno oderuških cenah, tudi po 3 tisoč evrov za kvadratni meter, in kako naj ljudje, ki nimajo niti možnosti včasih se zakreditirati, ki imajo nizke dohodke, sploh kupijo stanovanja ali pa, kako naj najemajo taka draga stanovanja pod takimi pogoji stihijskega delovanja tržnih zakonitosti. Zdaj vsi prisegate, sveto prisegate na tržne zakonitosti. Seveda, zaenkrat živimo v tržnem gospodarstvu, ampak naj povem, v Berlinu in Parizu so ta trenutek že na tem, da so začeli regulirati, posegati celo v višino najemnin najemniških stanovanj. Kar pozanimajte se. To je realnost Berlina in Pariza, ki prav tako živita pod zakonitostmi tržne ekonomije. To sta dve prestolnici v Evropi, ki nista zanemarljiva primera neke prakse. Naj povem tudi to, da je Zveza potrošnikov Slovenije zelo dobro proučila naš predlog in podpira čisto vse člene tega našega predloga. In Zveza potrošnikov Slovenije, verjemite mi, ima armado svojih pravnikov, ki zelo dobro proučujejo vse stvari in vedo, kaj delajo. Seveda, jasno, ščitijo potrošnika; ne moreš ščititi samo tistega, ki je nosilec ali pa lastnik kapitala, kar je prav. Kaj naj še mogoče povem za konec? Mogoče to, da obrnimo malo logiko razmišljanja. Tu ste trdili, da bo prišlo do upada teh poslov, da bodo agencije začele zgubljati delo, jaz mislim, da ne. Pocenitev teh stroškov bo kvečjemu mogoče spodbudila trg, da se bo še celo več dogajalo, da bo bolj dinamičen in da bodo na koncu koncev agencije imele več dela in ne manj dela. Tudi to je lahko ena izmed projekcij ali pa špekulacij, če hočete, ker se danes tukaj na veliko špekulira. Navsezadnje, za konec enkrat poglejmo, zakaj bi nekdo, ki posla ni naročil, bil prisiljen plačati enomesečno najemnino. Če želim najeti stanovanje, zakaj bi bila to prisiljena plačati? To je ena stvar. Nisem naročila tega posla. Drugič, da se zameji neke stroške agencij, ki so zelo pavšalni in so dostikrat zelo oderuški in namišljeni, je tudi prav, da se nekje zameji. Nekaj ste govorili o nekih cenikih: Seveda, jasno, agencija ima neke stroške s tem, ko se ukvarja z najemom nekega stanovanja, ampak ti stroški ne morejo biti kar poljubno visoki, vendarle obstajajo neki osnovni standardi, koliko je kaj vredno, in mislim, da smo to mejo na razumno mejo spustili s tem našim predlogom. Tako bi res prosila, da ne mešamo nekih stvari, vsi se pa zavedamo 78. člena Ustave, zavedamo se, da država že 25 let ni naredila praktično nič na tem, da bi stanovanjske politike ustrezno delovale in da bi zagotavljale dovolj neprofitnih stanovanj. To je seveda zalogaj, ki se ga moramo v bodoče lotiti vsi skupaj, upam, da vsaj v tem primeru bolj enotni. Tako še enkrat poudarjam; regulacija pri prodaji obstaja, ne vem, zakaj je ne bi širili tudi na najemniški trg. Ne vidim smisla v teh trditvah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Še en interes imamo. Jožef Lenart, izvolite.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Dotaknil se bom tega, da so določeni pojmi tukaj notri nepojasnjeni. Varščine se nikoli ne plača, varščina se deponira in z varščino, če bi vi, kolegica, oddajali eno stanovanje, si zagotavljate tu, da ta človek, ki je prišel najemat, ima vsaj nekaj sredstev, ko pokaže nekaj denarja. Enako je pri kreditu v banki, hočejo videti nekaj tvojega denarja. Varščina se deponira, se ne plača in ne moremo šteti zdaj, kaj rabi, seveda pa rabi mlada oseba eno, dve ali tri najemnine, da pride do stanovanja. Druga zadeva pa je 600 evrov, ki ste jih navedli za primerjavo v Ljubljani. Poznam in je res, ampak za 600 evrov na Štajerskem lahko lepo hišo najamete in to je tržno gospodarstvo, o tem se pogovarjamo in ne moremo zdaj ljudi, ki želijo oddajati, dejansko peljati zaradi vašega predloga v neke večje rizike, kot so bili do sedaj, in tudi najemnikov ne peljati v neke večje rizike, kot so bili do sedaj. Zaradi tega mi že imamo neke vrste revolt in nas kličejo podjetniki in nas kličejo iz gospodarstva, kaj boste zdaj tu odobrili. Verjamem, da so marsikoga glede tega zakona dejansko poklicali ti, ki se s tem ukvarjajo. Zaradi tega želim, da se zaščiti najemnika, super bo, ko bomo imeli dovolj stanovanj, da vsak mladi dobi stanovanje za primerno ceno 400 evrov za 40 ali 50 kvadratnih metrov, ki jih rabi za dve osebi, ampak v končni fazi dodatna regulacija ni dobra.
Hvala lepa. Kolegica imate repliko ali je razprava? Nataša Sukič.
Repliko. Poglejte kolega, saj ne govorimo zdaj, da so [[...]]Varščina sploh ni predmet tega zakona, varščino smo samo omenjali, da je vstopni strošek nekoga, ki je v ranljivi situaciji, da mora poleg provizije logično dati še varščino, ki je deponirana in jo bo seveda ta oseba dobila verjetno nazaj, če si ne bo najemodajalec izmislil, da je ne vem kaj poškodovala v stanovanju ali pa bo celo poškodovala, ne vem. Ampak, govorim o tem, da človek v ranljivi situaciji plača tudi provizijo, pa čeprav si tega ni sam izmislil in si tega ne želi. O tem teče pravzaprav beseda. Ni res, da bodo na slabšem najemodajalci in najemojemalci. Nasprotno, oboji bodo na boljšem, ker bodo cene nižje, agencije pa tudi navsezadnje bodo imele več posla. Mogoče bodo mogle malo več delati za isto količino denarja, ampak imele bodo posel, kajne, ne bodo kar umrle zaradi tega. Po mojem bo obratno, po mojem bo več dela za njih, res pa je, da ga ne bodo mogle tako oderuško zakasirati, to je pa tudi res. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil še predstavnik Vlade Aleš Prijon, državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Iz današnje razprave praktično vseh poslancev, ki ste razpravljali, in poslank, na to temo, je bilo razbrati veliko skrb in tudi veliko predlogov za rešitev problema ponudbe najemniških stanovanj v Sloveniji. Zelo sem vesel, da se razprava odvija v to smer, zato ker smo na Ministrstvu za okolje in prostor na osnovi obveznosti, ki jih imamo tako iz koalicijske pogodbe kot iz pogodbe sodelovanja Vlade s stranko Levice. Eden izmed naših glavnih projektov je sprememba Stanovanjskega zakona in večino teh predlogov, o katerih vi govorite v tej razpravi, ta sprememba Stanovanjskega zakona naslavlja. Pripravili bomo rešitve za vse te pobude. Osnutek je narejen in ga bomo v jeseni dali v javno razpravo in ga seveda posebej poslanskim skupinam predstavili. Mogoče bi samo zelo na kratko opozoril na dve zadevi, ki sta bili v razpravi izpostavljeni. Prva je ta problem omejevanja podjetniške pobude. Prebral bom samo nekaj stavkov iz ene odločbe Ustavnega sodišča iz februarja 2018, ki pravi takole: »Ustava v prvem odstavku 74. člena zagotavlja svobodno gospodarsko pobudo, ki jamči tudi svobodno vodenje gospodarskega subjekta v skladu z ekonomskimi načeli. Zakonodajalec ima na podlagi prvega stavka drugega odstavka 74. člena Ustave pooblastilo, da uredi način uresničevanja pravic iz prvega odstavka 74. člena Ustave, ko gre za opravljanje gospodarske dejavnosti, ker tako vzpostavlja ekonomsko politiko na posameznih področjih družbenega življenja, ki jo šteje za najprimernejše za doseganje splošne družbene blaginje, ima pri tem široko polje proste presoje. Zakonodajalec lahko ne le predpiše način uresničevanja pravice do svobodne gospodarske pobude, skladno z drugim odstavkom 15. člena Ustave, ampak lahko določene oblike podjetništva tudi omeji, skladno s tretjim odstavkom 15. člena Ustave. Temelj za to mu daje Ustava v drugem stavku drugega odstavka, 40. člena, ki prepoveduje izvajanje gospodarske dejavnosti v nasprotju z javno koristjo.« To je pomembno, kajne. Dvakrat, dve zadevi se tukaj pojavljata: družbena blaginja in javna korist, kajne. Omejevanje podjetniške pobude je v ustavi vezano zgolj na ta dva pojma. To je zelo pomembno in tega se moramo zavedati, da ko se to počne, se počne s tem namenom. Druga stvar, ki pa mogoče ni bila tukaj dosti razpravljana, ampak, iz strokovne razprave in iz odzivov, tudi strokovnih organizacij, ki se obračajo tudi na ministrstvo, smo opazili, da je največje nasprotovanje tej omejitvi 150 evrov, da je ta znesek prenizek in da bo to povzročilo resne probleme nepremičninskim agencijam. Tukaj je potrebno pojasnilo v smislu, da je mogoče samo poimenovanje res nerodno, ker piše, da gre za dejanske stroške – pravilneje bi bilo, če bi pisalo pavšalni stroški. Ampak, za kaj gre? Gre za to, da mora seveda zakon v poslovnem partnerstvu ščititi šibkejšo stran. Tisti, ki najame neko agencijo ali preko druge agencije ali pa sam najde posrednika oziroma sklene posel, dobi od prve agencije nek relativno velik račun, se znajde v zelo težki situaciji, ker je potem lahko podvržen nekim izterjavam ali kakorkoli. Medtem ko druga stran, to je pa agencija, se ji pa seveda lahko zgodi to, da opravi neko delo, hodi na oglede, recimo, za začetek najprej preveri pravni status nepremičnine, to pomeni, ali je legalno, ima gradbeno, ima uporabno dovoljenje in tako naprej, kar upam, da res vsi naredijo. Potem da nek oglas, recimo, na portal, potem pa še opravi dva, tri oglede in na koncu njegov naročnik sklene posel z drugim. Seveda ta čuti, da je v tem primeru veliko naredil, za kar ni bil plačan. Ampak, pomembno je, da ta isti člen, ki se spreminja, govori o tem, da imata nepremičninska družba in naročnik pravico skleniti pogodbo za dodatne storitve, tukaj pa ni nobene omejitve. To pomeni, ko ta agencija nekako oceni, da je prišla preko tistega minimuma, tistega pavšala, ki zagotavlja, recimo, plačilo ali pa provizijo tudi, če ne bi storila nobene storitve, ko oceni, da se znesek njene storitve približuje tej vrednosti, lahko enostavno stranko pokliče in reče: »Glejte, toliko smo naredili, od tukaj naprej sklenemo pogodbo za te dodatne storitve.« Vendar pa je v zakonu pomembna omejitev, da mora biti tukaj notri predvidena količina in cena, in potem ta pogodba ščiti dejansko, ta osnovni aneks k pogodbi ščiti obe strani. To je zelo pomembno in zaradi tega ocenjujemo, da ta omejitev ne bi smela biti problem za samo poslovanje nepremičninskih agencij. Mogoče bi samo še to rad poudaril, da z današnjim predlogom seveda ne rešujemo problema tega najema, rešujemo samo del tega problema našega trga nepremičnin. To sta predvsem dve zadevi, ki se nam zdita ključni. Prva je, da plača storitev tisti, ki jo dejansko naroči, ne pa tisti, ki je v resnici ne naroči, in drugo, kar se mi zdi zelo pomembno, je, da s to novelo zakona spodbujamo dolgoročni namen. To sem zdi zelo pomembno za samo varnost strank. Poleg tega je pa tisto, kar je tudi naša obveza državi, je to, da rešimo problem z opominom Evropske unije zaradi reguliranih poklicev. To pa s tem tudi naredimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne vidim interesa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, 12. julija v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O UVELJAVLJANJU PRAVIC IZ JAVNIH SREDSTEV, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade Bredi Božnik, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, lepo pozdravljeni! Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je pripravilo predlog sprememb Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, s katerimi želi posamezniku in pa družini zagotoviti bolj učinkovito in enako obravnavo pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev na način in tako, da ukinjamo fiktivni izračun pravice, ki ga zakon določa kot sankcijo v primeru, ko družina ne uveljavi določenih pravic iz javnih sredstev v predpisanem vrstnem redu. Družina mora namreč najprej uveljaviti otroški dodatek, nato denarno socialno pomoč ter varstveni dodatek in šele na koncu otrok uveljavi državno štipendijo. Če družina navedenih pravic ne uveljavi po predpisanem vrstnem redu, mora center za socialno delo izvesti fiktivni izračun pravice, da ugotovi, ali bi bila družina do pravice upravičena, in če bi bila, šteje to fiktivno pravico kot dohodek, ki naj bi ga družina prejemala. Pri tem je pomembno opozoriti, da pravilo fiktivnega izračuna ne velja za vse pravice iz javnih sredstev. Ministrstvo ugotavlja, da gre za neenako obravnavo enakih in podobnih dejanskih stanov, za takšno razlikovanje pravnega položaja pa v zakonu ni najti utemeljenega razloga. S črtanjem fiktivnega izračuna pravice bi dijaki in pa študentje pridobili pravico do državne štipendije, ki jim glede na dejanski materialni položaj tudi pripada. Sprememba bo imela posledice na državni proračun, in sicer je predvidena dodatna obremenitev v višini 300 tisoč evrov v letu 2019 in okoli 1,2 milijona v letu 2020. Hkrati bo za proračun občin nastal prihranek v višini 30 tisoč in pol evrov v letu 2019 in 122 tisoč evrov v letu 2020. Pravilo fiktivnega izračuna pravice ne povzroča zgolj in le neenake obravnave, temveč tudi močno obremenjuje postopek priznavanja pravic iz javnih sredstev. V šolskem letu 2018/2019 je bilo samo pri pravici do državne štipendije izvedenih okoli 86 tisoč fiktivnih izračunov. Ministrstvo že od marca intenzivno pripravlja analize in aktivno sodeluje s centri za socialno delo z namenom, da se zagotovi ustrezna organizacija dela, ki bi omogočila reševanje vlog v zakonskem roku. Od avgusta dalje so namreč centri za socialno delo najbolj obremenjeni s podaljševanjem pravice do državne štipendije, znižanega plačila vrtca in otroških dodatkov. V mesecu avgustu pričakujemo v obravnavo okoli 113 tisoč vlog oziroma odločanja za okoli 185 tisoč pravic. Sočasno ministrstvo intenzivno dela tudi na avtomatizaciji postopkov priznavanja pravic iz javnih sredstev, s katero želi razbremeniti strokovne delavce na centrih za socialno delo. Ker je odločanje o pravicah iz javnih sredstev v zakonskem roku tudi eden od elementov pravne varnosti posameznika in družine, ministrstvo predlaga sprejetje novele zakona po nujnem postopku, kar bo zagotovilo hitrejše reševanje vlog o pravicah iz javnih sredstev, predvsem o pravici do državne štipendije. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, predlagamo, da sprejmete novelo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki pomeni odpravo neenakosti in posledično lažje in učinkovitejše odločanje o pravicah, s čimer se posamezniku in družini zagotavlja večja pravna varnost. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročil odbora dajem besedo predsedniku Vojku Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je odločil, da se predloga zakona obravnava po nujnem postopku. Na podlagi 94. člena Zakona o lokalni samoupravi in prvega odstavka 145. člena poslovnika Državnega zbora je bil predlog zakona poslan v mnenje občinskim svetom in županom občin in mestnim občinam, ki pa niso podali pripomb. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta in predstavnik Skupnosti občin Slovenije. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin koalicije. Predstavnica predlagatelja je uvodoma predstavila predlog zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe pa je predstavila pisno mnenje in povedala, da je služba dala pripombe k posameznim členom, in sicer v zvezi s prvim in drugim členom ter tretjim in petim členom. Vložena amandmaja k tretjemu in petemu členu sledita njihovemu mnenju, zato k amandmajem nimajo pripomb. Ministrstvo je na ugotovitve ZPS podalo pisna pojasnila v zvezi s prvim in drugim členom, k tretjemu in petemu členu pa so vloženi amandmaji, s katerimi se ministrstvo strinja. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki podpira predlagane rešitve. V razpravi je bilo izpostavljeno, da bodo s sprejetjem predloga zakona zagotovili hitrejše reševanje vlog o pravicah iz javnih sredstev, predvsem o pravici do državne štipendije. Vsi razpravljavci so novelo pozdravili in podprli delo ministrstva v smeri poenostavitve postopkov. S črtanjem pravila glede izračuna fiktivnega izračuna pravic se bo postopek namreč poenostavil, večja pa bo tudi avtomatizacija postopkov uveljavljanja pravic iz javnih sredstev. Ker se fiktivna denarna socialna pomoč ne bo štela v državno štipendijo, se bo povečala višina državne štipendije oziroma se bo povečal krog upravičencev, ki sedaj zaradi fiktivne denarne socialne pomoči do državne štipendije niso bili upravičeni, kar so razpravljavci še posebej pozdravili. Razpravljavci so pohvalili tudi delo ministrice, ki se trudi za poenostavitve postopkov in v tem primeru tudi za razbremenitev strokovnih delavcev na CSD. Nerazumljivo je, da je postopek avtomatizacije zelo obremenjen s pravilom vrstnega reda uveljavljenih pravic iz javnih sredstev, po katerem mora oseba, če želi uveljaviti državno štipendijo, najprej uveljaviti otroški dodatek nato denarno socialno pomoč, potem varstveni dodatek. Če oseba teh pravic ne uveljavi, mora CSD fiktivno izvesti izračun pravice, da ugotovi, ali bi oseba bila upravičena do katere od navedenih pravic, in če bi bila, šteje to fiktivno pravico kot dohodek, ki naj bi ga oseba prejemala. Nesprejemljivo je, da se dela 80 tisoč fiktivnih izračunov, upošteva pa se jih manj kot 10 tisoč. To je pokazala analiza upoštevanja fiktivnih izračunov denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka pri državni štipendiji v šolskem letu 2018/2019. Odbor je sprejel amandmaje, zato je pripravljen dopolnjen predlog zakon, ki je pred nami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Miha Kordiš, predstavnik Poslanske skupine Levica. Izvoli.
Hvala za besedo. V Levici podpiramo ukinitev nepravičnega obračunavanja fiktivnega dohodka pri ugotavljanju upravičenosti do socialnih transferjev. Podporamo ukinitev mehanizma, ki socialno ogroženim upošteva denar, ki ga sploh ne prejemajo iz naslova pravice, ki je sploh niso uveljavljali. Zaradi tega mehanizma so bili prikrajšani predvsem študentje, ki se jim je bistveno znižala državna štipendija oziroma do nje sploh niso bili upravičeni, in Vlada je na račun študentov tako vsako leto privarčevala 1,2 milijona evrov. Zakon, ki ga obravnavamo danes, bo zato nekoliko izboljšal položaj študentov, ob tem pa v Levici opozarjamo, da je potreben tudi sistemski dvig štipendij. Že namreč sedem let ni bilo posega v osnove za izračun štipendij, zato te štipendije ne sledijo realnim potrebam socialno ogrožene mladine, ki je vključena v proces izobraževanja. Če vzamemo v roko raziskavo Evroštudent VI, notri lahko najdemo podatek, da se zgolj 8,7 % študentske populacije lahko zanaša na podeljene štipendije. Državne štipendije prejema 30 % študentov, kar pomeni, da se zgolj manjši del upravičencev lahko dejansko opre na štipendijsko politiko. Imamo socialni transfer, ki ne izpolnjuje svojega osnovnega namena. Tudi, če ga spustimo skozi filter dolgoročnih trendov in vzamemo primerjavo med podatki iz raziskave Evroštudent VI in V, kjer najdemo, da se je število študentov, ki lahko računajo na štipendije, zmanjšalo za kar četrtino. Seveda ti podatki ne presenečajo v luči tega, da štipendije že od leta 2012 dalje ne sledijo naraščanju življenjskih stroškov dijakov in študentov in tukaj imamo kar nekaj ključnih stroškov, med njimi bivanje, izobraževanje, transport, ki so v istem obdobju narasli, zgolj stroški bivanja med leti 2012 in 2017 za 7,7 %, če verjamemo podatkom SURS. Istočasno stroški izobraževanja – 9,4-odstotne točke gor. Nominalne vrednosti štipendije so istočasno ostale nespremenjene. Ponovno, raziskava Evroštudent VI: povprečen mesečni življenjski strošek štipendistov – 251 evrov. Pa pogledamo še študijo Inštituta za ekonomska raziskovanja z oceno, da je leta 2017 minimalen potreben mesečni dohodek za študentsko populacijo na ravni 232 evra; se pravi, občutno več kot znašajo najvišje osnove državnih štipendij, do katerih so upravičeno najbolj ogroženi iz prvega dohodkovnega razreda. Ta znesek osnove za štipendije namreč znaša 190 evrov. Ena izmen najbolj zaskrbljujočih posledic je drugi največji delež šolajoče se populacije, ki prejema štipendije, pa se istočasno sooča s finančnimi težavami. Vlada je v preteklosti štipendijsko politiko obravnavala predvsem kot nepotreben in nepomemben socialni transfer, pri katerem je treba prihraniti čim več javnih sredstev in zato leta 2018 tudi sprejela ZUPJS-G, ki je precej poslabšala situacijo za upravičence v vseh dohodkovnih razredih. Štipendijska politika 7 let po prvotni implementaciji potrebuje korenito prenovo, takšno, ki ne bo zgolj prerazdeljevala drobiža in širila štipendije na zgolj nekaj 10 novih upravičencev. Potrebujemo ukrepe politike, ki bodo resnično in temeljito naslovili probleme socialno ogrožene študentske populacije. Eden izmed takih ukrepov je predlog, ki ga pripravljamo v Levici, in sicer bomo predlagali ukinitev posredovanja študentskega dela s strani zasebnikov, torej študentskih servisov in prenos te funkcije na Zavod RS za zaposlovanje, s čimer sprostimo okrog 7 milijonov sredstev, ki jih namenimo za dvig štipendij. To je projekt, ki ga v Levici pripravljamo znotraj sporazuma o sodelovanju z vladajočimi strankami in zato tudi pričakujemo podporo koalicijskih strank z najbolj ugodno posledico, torej da bodo imeli slovenski štipendijski fondi na voljo 7 milijonov evrov več. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati bo predstavil Aleksander Reberšek. Izvoli.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev obsega pet členov in predlaga naslednje rešitve: predlaga se črtanje fiktivnega izračuna pravice do denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka zaradi uvedbe avtomatizacije postopkov odločanja o državni štipendiji. Fiktivnega izračuna denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka pri ugotavljanju upravičenosti do državne štipendije namreč po ugotovitvah ministrstva ni mogoče avtomatizirati, zato zakon določa podaljševanje samo letnih pravic iz javnih sredstev, in sicer otroškega dodatka, državne štipendije, znižanega plačila vrtca, subvencije, malice in kosila. Pri odločanju o denarni socialni pomoči oziroma varstvenem dodatku je namreč omogočena uporaba načela prostega preudarka in se v primeru uporabe tega načela izvede poseben ugotovitveni postopek po zakonu, ki ureja splošni upravni postopek. Predlaga se z namenom poenostavitve postopka odločanja o pravicah iz javnih sredstev oziroma se ga želi skrajšati in strankam omogočiti pridobitev pravice v zakonsko določenem roku. Tudi črtanje fiktivnega izračuna pravice, ki je stranka ne uveljavlja v skladu z zakonsko določenim vrstnim redom na splošno, in sicer fiktivnega izračuna pravice do otroškega dodatka pri odločanju o pravici do denarne socialne pomoči, varstvenega dodatka in državne štipendije ter fiktivnega izračuna pravice do denarne socialne pomoči pri odločanju o pravici do varstvenega dodatka in državne štipendije. Vrstni red uveljavljanja pravic iz javnih sredstev ter upoštevanje otroškega dodatka pri denarni socialni pomoči, varstvenem dodatku in državni štipendiji, denarne socialne pomoči pri varstvenem dodatku in državni štipendiji ter varstvenega dodatka pri državni štipendiji torej ostaja. Fiktivni izračuni pravice in njeno upoštevanje v višini, kot če bi bil denarni prejemek dodeljen, v skladu z veljavnim zakonom velja torej samo za pravico do otroškega dodatka, denarne socialne pomoči, varstvenega dodatka in državne štipendije, ne pa tudi za pravico do subvencije najemnine, znižanega plačila vrtca, plačila prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje, kritja razlike do polne vrednosti zdravstvenih storitev, subvencije malice in kosila, oprostitve plačila socialnovarstvenih storitev in prispevka k plačilu družinskega pomočnika, na primer, če bi bila oseba, ki uveljavlja pravico do subvencije najemnine ali znižanega plačila vrtca, do denarne socialne pomoči lahko upravičena, pa je ne uveljavlja, se fiktivni izračun denarne socialne pomoči ne opravi in posledično se pri ugotavljanju upravičenosti do znižanega plačila vrtca ali subvencije najemnine denarna socialna pomoč kot dohodek ne šteje. Denarna socialna pomoč, enako tudi varstveni dodatek, je sedaj glede na vrstni red uveljavljanja pravic pred državno štipendijo. Pri ugotavljanju upravičenosti do državne štipendije se zato, če se ugotovi, da stranka nima veljavne pravice do denarne socialne pomoči, enako velja za varstveni dodatek, bi pa to lahko bila upravičena, fiktivno izračunana denarna socialna pomoč – enako tudi varstveni dodatek –, šteje v dohodek, čeprav je stranka dejansko ne prejema. Nekatere stranke zato niso upravičene do državne štipendije oziroma je njen znesek nižji. V Novi Sloveniji podpiramo poenostavitev postopkov in debirokratizacijo, zato bomo Predlog zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Namen predloga zakona, ki je pred nami, je zagotoviti lažje in učinkovitejše odločanje o pravicah iz javnih sredstev. To bomo uredili na podlagi avtomatizacije in poenostavitve postopkov odločanja in sledenju načelu ekonomičnosti uveljavljanja pravic iz javnih sredstev. Slednje želi predlagatelj doseči z ukinitvijo fiktivnega izračuna pravice, po kateri bi posameznik ali družina lahko bila upravičena, če bi jo uveljavila v skladu z vrstnim redom uveljavljanja pravic iz javnih sredstev. Omenjeni fiktivni izračun se v praksi najpogosteje uporablja pri odločanju o pravici do državne štipendije. Povedano preprosteje, po veljavni zakonodaji se morajo določene pravice uveljavljati po vrstnem redu. Vzemimo za primer državno štipendijo, ki je po vrstnem redu izza pravice do denarne socialne pomoči. Če se družina, ki je upravičena do denarne socialne pomoči, slednji odreče, otrok pa zaprosi za državno štipendijo, se pravica do denarne socialne pomoči upošteva, kot da bi jo družina dejansko prejela. Zato otrok, ki je zaprosil za državno štipendijo, slednje ne prejme ali pa jo prejme v nižjem znesku. Predlagana novela takšne primere ukinja. Kljub temu da Zakonodajno-pravna služba k predlogu novega zakona podala kar nekaj pripomb in so bili potrebni amandmaji, se strinjamo s cilji, ki jih zasleduje Vlada. Želimo si, da bi predlagane rešitve prispevale k hitrejšemu in učinkovitejšemu postopku za stranko s čim nižjimi stroški. Spremembe bi pomembno vplivale tudi na zmanjšanje izostankov pri reševanju vlog iz naslova uveljavljanja tako imenovanih letnih pravic iz javnih sredstev, ki bodo potekale meseca avgusta in septembra. Za konec naj dodam, da pozdravljamo napore Ministrstva za delo in ministrice mag. Ksenije Klampfer za njen celovit pristop k urejanju socialne zakonodaje, za večjo preglednost in poenostavitev postopkov. Želim si, da bi tudi ostali ministri in celotna Vlada ubrala podoben pristop pri urejanju in harmoniziranju normativne ureditve pri nas. K temu nas zavezuje tudi koalicijski sporazum, v katerem smo se zavzeli, da bomo prevetrili vso obstoječo zakonodajo s testom potrebnosti in koristnosti. Noben nov predpis ne bi smel biti sprejet, če ne prispeva k preglednosti in skladnosti normativnega sistema kot povezane celote. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep. Izvoli.
Hvala za besedo, podpredsednik. Državna sekretarka s kolegico, kolegice in kolegi! Če se ozremo nekoliko nazaj, v prejšnji mandat, je projekt reorganizacije centrov za socialno delo za osnovni cilj postavil idejo, da bi se način dela socialnih služb bolj približal ljudem in hkrati olajšal delo strokovnim sodelavcem. Ti bi se zaradi manj administrativnega dela lahko dejansko posvečali posameznikom, ki potrebujejo takšno ali drugačno pomoč. Zato je bil eden od ciljev prehod na informativne odločbe in avtomatizacija procesa odločanja glede pravic iz javnih sredstev. Še preden pa smo prišli na novo obliko dela centrov, se je pokazalo, da bi bilo tveganje, če bi uveljavili predvideno uvedbo avtomatiziranih odločb, tako kot je bilo v načrtu, preveliko. Breme pravočasnosti in pravilnosti dodeljevanja otroških dodatkov, socialnih pomoči, štipendij, varstvenih dodatkov, vrtčevskih subvencij in drugih pravic bi se prevalila na same upravičence. Zato smo lani novembra v parlamentu prehod na nov način izračuna preložili. Zdaj posežem še nekoliko nazaj v leto 2010, ko se je sprejela nova tako imenovana socialna reforma, je bilo to storjeno z namenom, da bi se zagotovila bolj pravično porazdelitev javnih sredstev glede na dejanske potrebe posameznika oziroma družine, da bi se preprečilo neupravičeno kopičenje pravic ter da bi se v celoti sledilo namembnosti dodeljevanja pravic. Zaradi tega je med drugim bil vpeljan vrstni red uveljavljanja pravic in fiktivni izračun za upoštevanje dohodka pri dodeljevanju socialnih pravic, vendar zgolj samo pri nekaterih letnih pravicah, tako na primer državna štipendija. In kaj konkretno to pomeni? Če dijak uveljavlja državno štipendijo, njegova družina pa ne uveljavlja denarne socialne pomoči po zaporednem vrstnem redu, saj si je glede na materialne cenzuse že sama preračunala, da do slednje ni upravičena, jo mora center vseeno upoštevati kot fiktivni dohodek. Posledično se zgodi, da dijak dobi nižjo štipendijo ali pa do nje sploh ni upravičen. Primerjano pa se vse to ne zgodi pri uveljavljanju pravic do znižanega plačila vrtca, čeprav bi obe družini imeli popolnoma enake dohodke. Ker pravilo vrstnega reda na eni strani časovno zelo bremeni postopke odločanja, saj pride do ročnega odločanja centra v vseh primerih, ko vlagatelji ne upoštevajo vrstnega reda, na drugi strani pa po našem razumevanju to pravilo povzroča še neenakost položaja med posameznimi upravičenci, ki pa so predvsem družine z otroci. V Poslanski skupini Desus se s predlogom črtanja fiktivnega izračuna pravice po vrstnem redu uveljavljanja transferja strinjamo in bomo predlagano spremembo podprli. Socialna zakonodaja namreč mora biti pravična in učinkovita, hkrati pa dovolj enostavna za državljane in državljanke, da lahko hitro pridejo do potrebne pomoči, in enostavno tudi za pristojne službe, da se po nepotrebnem ne dušijo v papirnem delu, pač pa da opravljajo svoje poslanstvo na terenu. Tam se namreč le vidi, kdo in zakaj resnično potrebuje pomoč države ali lokalne skupnosti. Razlog za podporo predlagani spremembi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev je po oceni Poslanke skupine Desus več kot utemeljen, zato bomo predlog ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti vsekakor z veseljem podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalen stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvoli.
Dober dan. Lep pozdrav vsem skupaj! Gospod podpredsednik, predstavnici Vlade! Pred sabo imamo Predlog zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Predlog zakona je imel pet členov, ostali so le še štirje členi. Kmalu bomo ostali brez vseh podatkov, saj so vsi podatki tako zelo varovani. V trenutnem zakonu je določen vrstni red uveljavljanja denarnih prejemkov. Kdor ga ne upošteva, se mu dohodek poveča še za fiktivno ugotovljen dohodek. Prav je, spoštovana državna sekretarka, da boste ukinili fiktivni dohodek. Ne vem, kateri idiot je v slovensko zakonje vnesel tak dohodek. Fiktiven pomeni navidezen in torej ne obstaja. Zakaj bi se pri uveljavljanju pravic upoštevalo nekaj, kar ne obstaja? To je popolnoma v nasprotju z načelom ugotavljanja materialne resnice, organ mora vedno ugotoviti dejansko stanje. Nobenih navideznih dejanskih stanj. Problem je, ker naši organi to opravljajo v pisarnah in ne na terenu. Me pa skrbi, na kakšen način je vladajoča koalicija odmahnila z roko glede mnenja Zakonodajno-pravne službe. Kdor bo še vedno upošteval vrstni red uveljavljanja denarnih prejemkov, bo prejel manj denarja kot tisti, ki vrstnega reda ne bo upošteval. Ljudem sporočamo, naj kršijo zakon in bodo dobili več. To sporočilo v nobeni pravni državi ni primerno, ampak Slovenija tako ali tako nikoli ni bila pravna država - vsaj na papirju ne. Ne vem, zakaj niste črtali še tega vrstnega reda, saj ne bo imel nobenega smisla več; samo zmedel bo ljudi. Odprl bi še eno zelo pomembno vprašanje: Zakaj v Sloveniji toliko trošimo za socialne transferje? Kot veste, v Slovenski nacionalni stranki podpiramo socialne transferje, ki so namenjeni Slovenkam in Slovencem. Žal naša država več kot 100 milijonov evrov namenja v socialne transferje za tujce. Gospodinjstva naj bi imela v lasti za 120 evrov milijard nepremičnin, 43 milijard finančnega premoženja v Sloveniji in še eno milijardo finančnega premoženja v tujini. Dodatno je Furs ugotovil, da ima 40 tisoč fizičnih oseb v tujini še na računu 2 milijardi evrov. Vsaka druga oseba v Sloveniji je lastnik nepremičnine in torej sodimo med najbogatejše ljudi na svetu. Zakaj ob takšnih gromozanskih številkah potrebujemo še socialne transferje? Po podatkih Vlade, pozor Vlade, socialni transferji predstavljajo skoraj 30 % vseh prihodkov gospodinjstev, le polovica dohodkov iz vseh dohodkov predstavljajo dohodki iz dela. Nekoč se je na tem ozemlju vzklikalo delu, čast in oblast, Slovenci smo veljali za delaven in priden narod, danes pa ugotavljamo, da so ljudje specializirani za uveljavljanje socialnih transferjev in ne za delo. Od ministrstva pričakujem, da v skladu s svojim imenom najprej in največjo pozornost nameni spodbujanju dela. To bi moralo biti Ministrstvo za delo, socialne zadeve so v imenu zapisane šele na tretjem mestu. V Slovenski nacionalni stranki bomo fiktivno podprli predlog zakona. Spoštovana državna sekretarka, zdaj veste, kako bomo glasovali. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, poslanke, poslanci! Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev določa, da se lahko denarni prejemki iz javnih sredstev uveljavljajo po sledečem vrstnem redu: najprej otroški dodatki, nato denarne socialne pomoči, varstveni dodatek, šele nato državne štipendije. Če vlagatelj vrstnega reda ni upošteval, je bil s strani centra za socialno delo na to opozorjen. Če še vedno tega ni upošteval, se mu je denarni prejemek upošteval v višini, kot če bi bil dodeljen, četudi ga na račun nikoli ni prejel. S predlogom zakona se predlaga ukinitev t. i. fiktivnega izračuna za pravice, do katere bi posameznik ali družina lahko bila upravičena, če bi jo uveljavljala v skladu z vrstnim redom. Takšna rešitev se nam zdi v Slovenski demokratski stranki smiselna, saj bolj dosledno zagotavlja načelo socialne države. V preteklosti so se zlasti pri državnih štipendijah kazale številne slabosti trenutnega sistema. Resnično pa upamo, da si lahko tokrat obetamo pravičnejše zneske štipendij in predvsem pravočasno izplačevanje le-teh ob začetku novega študijskega leta. Ne smemo pa zanemariti opozorila Zakonodajno-pravne službe, ki je med drugim opozorila, da se glede na to, da se vrstni red uveljavljanja pravic ohranja, črta pa se zgolj sankcija upoštevanja neuveljavljenih pravic kot fiktivne prejemke, da obstaja možnost neskladnosti s 14. členom Ustave, saj gre po njihovi oceni v tem primeru za kršitev enakosti pred zakonom. V takšnih primerih bi bili na slabšem tisti upravičenci do denarnih prejemkov, ki bi z zakonom določen vrstni red uveljavljanja pravic upoštevali, kot je določen v zakonu. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da so predlagane spremembe zakona pozitivne, zato jih bomo v tej fazi podprli. Bomo pa glede na opozorila Zakonodajno-pravne službe spremljali izvajanje spremembe zakona v praksi in če bo treba, tudi predlagali potrebne spremembe, če se bodo opozorila Zakonodajno-pravne službe izkazala za utemeljena do te mere, da bodo oškodovani tisti, ki bodo sledili zakonskemu vrstnemu redu uveljavljanja pravic. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavil Aljaž Kovačič. Izvoli.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Socialna varnost je eden izmed večjih pomenov sodobne družbe. Tako kot v številnih državah po svetu ima socialna varnost izjemen pomen tudi v naši domovini, Republiki Sloveniji. Naloga socialne države, kot je naša, je zagotavljanje prizadevanja za doseganje čim višje mere socialne varnosti in ne nazadnje tudi socialne pravičnosti. Država mora zagotoviti pogoje, v katerih je posamezniku in družinam omogočeno uresničevanje ustvarjalnega sodelovanja in možnosti razvoja, ki jim bo omogočil opravljanje dejavnosti, s katero bodo dosegli raven kakovosti življenja v skladu z merili človeškega dostojanstva. Republika Slovenija dijakom in študentom omogoča uresničevanje pogojev za ustvarjalno sodelovanje in možnost razvoja preko podeljevanja državnih štipendij. Naloga štipendije je zagotavljanje sredstev, ki predstavljajo dopolnilni prejemek, namenjen kritju stroškov v zvezi z izobraževanjem, njen glavni namen pa je spodbujanje izobraževanja in doseganje višje ravni izobrazbe štipendistov, in ravno državne štipendije so tiste, na katere se nanaša tokratna novela Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Omejeni zakon opredeljuje socialne pravice in določa postopek uveljavljanja pravic iz javnih sredstev, pri čemer je izrecno določen vrstni red uveljavljanja denarnih prejemkov. Določeno je, da mora vlagatelj pri uveljavljanju kot prvo uveljaviti pravico do otroškega dodatka, nato pravico do denarne socialne pomoči, zatem pravico do varstvenega dodatka in šele nato pravico do državne štipendije. Uveljavljen vrstni red je izredno pomemben, saj je podlaga za določanje fiktivnega izračuna pravic. To pomeni, da se pri ugotavljanju pravice do državne štipendije, če je posameznik upravičen do denarne socialne pomoči in je ni uveljavljal, znesek fiktivno prišteje, kakor da bi posameznik to pravico uveljavljal. Novela, ki je danes pred nami, ta fiktiven izračun odpravlja. Pomemben rezultat odprave fiktivnega izračuna bodo višje štipendije že obstoječih prejemnikov, povečal se bo tudi krog upravičencev do štipendije, ki so po sedanji ureditvi lahko zaradi fiktivno prištetega zneska ostali brez nje. Odprava fiktivnega izračuna bo omogočila hitrejše in enostavnejše reševanje vlog, večjo avtomatizacijo v postopku uveljavljanja pravic iz javnih sredstev, predvsem pravico do državne štipendije, razbremenitev strokovnih delavcev na centrih za socialno delo in, ne nazadnje, tudi zmanjšanje zaostankov pri reševanju vlog, s katerimi smo se v zadnjem času nemalokrat soočali. Predlog zakona prinaša dve pomembni rešitvi, ki sem ju že omenil, pa mi dovolite, da ju še enkrat. Prva se nanaša na povečanje kroga upravičencev prejemnikov državnih štipendij, druga pa na večjo avtomatizacijo postopkov in s tem zmanjšanju zaostankov pri reševanju vlog. Slednje je ključno, saj bodo prejemniki pravočasno deležni sredstev, s pomočjo katerih bojo njihovi izobraževalni procesi s finančnega vidika potekali manj obremenjujoče. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Marko Koprivc. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci! Slovenija je zagotovo ena od tistih držav, ki jo je zadnja gospodarska kriza najbolj prizadela, kar se je izrazilo tudi pri kazalnikih stopnje tveganja revščine in socialne izključenosti. Slovenski sistem socialnih transferjev se je v teh kriznih letih izkazal za enega izmed ključnih elementov, ki so pripomogli k zmanjševanju tveganja revščine. Slovenija je namreč po indeksu socialne pravičnosti leta 2017 dosegla 5. mesto med 28 državami članicami Evropske unije. Z učinkovitim sistemom socialnih transferjev torej sledimo glavnemu namenu Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki je bil sprejet leta 2010; to je oblikovanje bolj pravične in bolj dolgoročno vzdržne socialne države. Poleg krepitve sistema socialnih transferjev, ki mora ljudem, ki so v socialni stiski, zagotoviti primerno raven preživetja, pa bo treba krepiti in nadgrajevati tudi vpeljane programe socialne aktivacije ter bolj povezati delovanje Zavoda za zaposlovanje ter centrov za socialno delo s ciljem znižanja deležev dolgotrajnih prejemnikov socialnih transferjev. Predlagana sprememba Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev ukinja fiktivni izračun pravice, do katere bi posameznik ali družina lahko bila upravičena, če bi jo uveljavljala v skladu z vrstnim redom, ki ga določa zakon. Namen spremembe zakona je zagotoviti lažje in učinkovitejše odločanje o pravicah iz javnih sredstev, kot so otroški dodatek, denarna socialna pomoč, varstveni dodatek ali državna štipendija. Ukinitev fiktivnega izračuna pravic bo omogočila tudi nadaljnja avtomatizacija in poenostavitev postopkov odločanja, s čimer bomo zaposlene na centrih za socialno delo razbremenili administrativnega bremena. Z ukinitvijo fiktivnih izračunov pravic bomo predvsem zagotovili hitrejše reševanje vlog za državne štipendije, do katerih bo po novem upravičenih nekaj več dijakov in študentov, nekateri dijaki in študentje pa bodo prejeli nekoliko višjo državno štipendijo. Poleg tega pa naj bi preprečili nastanek prevelikega zaostanka pri reševanju vlog za letne pravice iz javnih sredstev, saj konec avgusta 2019 poteče okoli 113 tisoč vlog za pravice iz javnih sredstev. O njihovem podaljšanju morajo po novem centri za socialno delo odločati po uradni dolžnosti. S spremembami zakona krepimo sistem socialnih transferjev, saj poenostavljamo in olajšujemo postopek odločanja o pravicah iz javnih sredstev, predvsem pa državne štipendije. Socialni demokrati pričakujemo, da bodo centri za socialno delo o vlogah odločali hitreje in učinkoviteje, zato bomo predlagane spremembe zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dobi še predstavnica zadnje poslanske skupine, in sicer Stranke modernega centra, Janja Sluga. Izvoli.
Ne vem, če smo ravno zadnja, podpredsednik, včasih smo tudi prva, ali ne? Temeljni cilj Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev je, da se socialni transferji uveljavljajo po načelih enotnosti, pravične razdelitve javnih sredstev, ekonomičnosti, usmerjenosti prejemkov in po načelu spoštovanja človekovega dostojanstva. V zadnjih letih smo se od teh načel nekoliko oddaljili, nabralo se je veliko pomanjkljivosti in nedoslednosti, ki so pripeljale do takšne kompleksnosti in zahtevnosti sistema uveljavljanja pravic iz javnih sredstev, da jih državljanke in državljani velikokrat ne zmorejo razumeti, čeprav je za njihova vsakodnevna življenja mnogokrat bistvenega pomena. Več let zaporedoma smo se v in po poletnem času soočali z zamudami pri reševanju vlog o pravicah iz javnih sredstev, zlasti o pravici do državne štipendije in otroškega dodatka. To je povečevalo negotovosti in zmanjševalo pravno varnost posameznikov in družin, s čimer se tisti, ki so dolga leta vodili ta resor, nikakor ne morejo pohvaliti. Žal tudi sprememb zakonodaje, ki bi takšne birokratske zagate odpravljale, na dnevnem redu na prejšnjem mandatu ni bilo prav veliko. Aktualna ministrica se že od začetka svojega mandata ukvarja z odpravo pomanjkljivosti prezapletene socialne zakonodaje, z razbremenitvijo strokovnih delavcev na centrih za socialno delo ter tudi z avtomatizacijo postopkov priznavanja pravic iz javnih sredstev. Popravljajo se napake za nazaj in današnja novela je še en korak k temu, da bodo centri za socialno delo vloge za uveljavljanje pravic že od prvega avgusta naprej reševali hitreje in bolj učinkovito; in to predvsem z namenom zmanjšanja zaostankov v mesecu avgustu in septembru. Otroci in njihovi starši tako ne bodo več po nepotrebnem čakali na štipendije, otroške dodatke in druge letne pravice. S črtanjem pravila glede fiktivnega izračuna pravic se postopki dodeljevanja pravic iz javnih sredstev poenostavljajo. Veča se tudi njihova avtomatizacija. Ker pa se fiktivna denarna socialna pomoč ne bo več vštevala v državno štipendijo, se bo povečala njena višina in tudi krog upravičencev. Torej več sredstev za štipendije in več dijakov ter študentov, ki bodo do nje upravičeni. Naj k temu dodamo še, da ministričini ukrepi za reševanje zaostankov pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kažejo spodbudne rezultate. Zaostanki so se namreč več kot prepolovili in smo na dobri poti, da jih v naslednjih mesecih sploh ne bo več. V Poslanski skupini SMC pozdravljamo današnjo novelo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in jo bomo tudi podprli. Pozdravljamo tudi že vse sprejete in še prihajajoče ukrepe in zakonske spremembe, v skladu s katerimi se bodo socialni transferji podeljevali skladno z načelom enotnosti pravično in transparentno. In da bo takšna tudi celotna socialna politika, katere naloga je, da učinkovito preprečuje in rešuje socialno problematiko posameznikov, družin in skupin prebivalstva. Čaka nas še veliko dela, a smelost dosedanje začrtane poti je vsekakor spodbudna.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji niso vloženi. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 12. julija 2019, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POSTOPKU PRIZNAVANJA POKLICNIH KVALIFIKACIJ ZA OPRAVLJANJE REGULIRANIH POKLICEV (ZPPPK-A), SKRAJŠANI POSTOPEK. Prelog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade – in jih ni. Prihajajo, so na poti, malo smo v zadregi. Gremo kar naprej. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mojci Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku. Kolegij Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku, zato ga je odbor obravnaval na podlagi 142. člena Poslovnika Državnega zbora. Odboru je bilo posredovano naslednje gradivo, objavljano na spletnih straneh Državnega zbora: predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja, predstavnica Zakonodajno-pravne službe in predstavnik Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide. V poslovniškem roku ni bilo vloženih amandmajev. Predstavnik predlagatelja je na kratko predstavil predlog zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe pa je povedala, da so dali pripombe nomotehnične narave in končne redakcije. Predstavnik predlagateljev je povedal, da Vlada do končne redakcije nima zadržkov. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki podpira predlagane spremembe. Komisija ugotavlja, da se predlaga predvsem tehnične spremembe veljavne zakonodaje, ki jih terja na evropski ravni sprejeta zakonodaja, zato v zvezi s predlaganimi spremembami nima pripomb. Je pa opozorila na pomemben element poklicnih kvalifikacij v Sloveniji, na pretirano deregulacijo posameznih dejavnosti in poklicev v preteklih letih, saj se že kažejo negativne posledice navedenih odločitev. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Vojko Starović nam bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! V Poslanski skupini SAB podpiramo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev. Kakor je že v okviru obravnave na matičnem delovnem telesu pojasnil državni sekretar na Ministrstvu za delo, smo znova v položaju, da zaradi zamude pri vnosu sprememb v naš pravni red dobimo opomin. S predlogom zakona se želijo odpraviti nepotrebna upravna bremena in poenostaviti postopke priznavanja poklicnih kvalifikacij, kar bo omogočilo bolj učinkovito izvajanje evropskega zakonodaje na nacionalni ravni. Ker je v Sloveniji za vodenje postopkov v zvezi z obravnavanim zakonom pristojnih kar 17 različnih organov, je še posebej pomembno, da se zagotovi ustrezna podlaga za učinkovito implementacijo zakonskih določb. Predlog zakona drugih sprememb sicer ne predvideva, je pa Komisija Državnega sveta izpostavila še en pomemben vidik. Odločitev za deregulacijo posameznih dejavnosti in poklice lahko na kratek rok sicer pomeni rešitev za trg dela, na dolgi rok pa vodi v slabši položaj potrošnikov oziroma naročnikov storitev z vidika kakovosti izvedenih storitev, saj slednji nimajo več nobene garancije, da bodo storitve kakovostno opravljene. Ponudniki storitev brez ustrezne izobrazbe lahko na trgu dela in storitev predstavljajo nelojalno konkurenco izobraženemu kadru, saj lahko zaradi nižjih cen storitev ali drugih razlogov na njem prevladujejo. Zato upam, da bo Vlada pred naslednjo predvideno deregulacijo posameznih poklicev pretehtala vse, tako pozitivne kot negativne učinke dosedanje deregulacije poklicev. Želimo si, da bi predlagane rešitve prispevale k olajšanju nepotrebnih bremen in omogočile lažje izvajanje zakonodaje v praksi. V Poslanski skupini SAB bomo predlagane spremembe podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Desus bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Kaj so regulirali poklici? Regulirani poklici so tisti, za katere so predpisani posebni pogoji glede posebnih kvalifikacij, ki jih določi zakon ali podzakonski akti. Kot pravi razlaga pristojnih institucij, priznavanje poklicnih kvalifikacij omogoča posameznikom, da se jim v skladu s posebnim postopkom priznavanja poklicnih kvalifikacij omogoči dostop do opravljanja reguliranih poklicev v državah članicah, kjer niso pridobili te potrebne kvalifikacije. Slovenija je na račun neskladnosti zakona prejela že dva uradna opomina, ki narekujeta, da je postopek priznavanja poklicnih kvalifikacij treba uskladiti z evropsko direktivo, sicer gre za manjše kršitve, ki pa se v praksi kažejo za nujno potrebne uskladitve z evropsko zakonodajo. Pripravljeni predlog Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti poenostavlja dostop do opravljanja reguliranega poklica. Bolj podrobno se nanaša na primer izdaje evropske poklicne izkaznice za namene trajnega opravljanja poklica, pri čemer se postopek lahko omeji samo, če so v državi članici gostiteljici že prej veljale zahteve za registracijo in drugi postopki za opravljanje posameznega poklica. Težava je namreč v tem, da se veljavni zakon pridobitve izkaznice ne enači z nadomestilom predhodne registracije ali dovoljenja, če je za izdajo dovoljenja ali registracijo treba upoštevati zakon ali druge predpise. Glavni namen spremembe obstoječe zakonodaje, ki ga vidimo v naši poslanski skupini, je predvsem odprava nepotrebnih administrativnih postopkov in njihova poenostavitev, kar pa je še pomembnejše, tem spremembam zakona sledi posledično izboljšanje položaja in pravnega varstva strank oziroma uporabnikov. Za podaljšanje roka za avtomatično izdajo evropske poklicne izkaznice je treba slediti zagotavljanju varnosti prejemnikov storitev in zagotavljanju javnega zdravja. Za zagotavljanje večjega pravnega varstva strank bodo po novem pristojni organi, ki vodijo postopke za priznavanje poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev. Teh je, mimogrede, v Sloveniji kar 17. Obveščali bodo tako strokovnjake kot druge država članice o prepovedi opravljanja določenega poklica. Že na matičnem delovnem telesu v Državnem zboru je bil predlog potrjen soglasno. Prav tako mu je podporo namenila Komisija za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide v Državnem svetu, Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora pa je opozorila zgolj na določene tehnične popravke. Podporo mu bomo namenili tudi v naši poslanski skupini. Hvala.
Hvala lepa. Karla Urh nam bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev predstavlja prenos direktive Evropskega parlamenta in Evropskega sveta v slovenski nacionalni pravni red. Delno je bila direktiva prenesena s sprejetjem Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev, a je Evropska komisija ocenila, da prenos ni ustrezen in zadosten. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev tako prinaša dopolnitve določbe, s katero se zagotavlja pravna podlaga za vodenje javnih evidenc ter prosto prenosljivost izkaznice za opravljanje reguliranega poklica med državami članicami Evropske unije. Z odločbo o priznanju poklicnih kvalifikacij se kandidatu v Republiki Sloveniji omogoči opravljanje reguliranega poklica, za katerega se je usposabljal v katerih izmed držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora ali v Švicarski konfederaciji, in sicer pod enakimi pogoji, kot veljajo za slovenske državljane, če so dejavnosti, ki jih poklic zajema, primerljive. Poklicne kvalifikacije se skozi obravnavani zakon priznavajo avtomatično za 7 sektorskih poklicev: zdravnike, zobozdravnike, medicinske sestre, veterinarje, farmacevte, babice in arhitekte. Avtomatično se priznavajo tudi poklicne izkušnje za poklice s področja obrti, industrije in trgovine ter po splošnem sistemu za ostale poklice, ker pomeni, da se v primeru znatne razlike med prosilčevim usposabljanjem in nacionalnim usposabljanjem razlike odpravijo s prehodnim obdobjem in opravljenim preizkusom znanja. Slovenija se v obdobju velike gospodarske rasti že več let sooča s pomanjkanjem delovne sile, ne le tiste za najnižjo izobrazbo, pač pa tudi delavcev s specifičnimi obrtnimi in poklicnimi znanji ter visoko izobražene delovne sile na področjih, kot so zdravstvo in naravoslovni ter tehnični poklici. To pomanjkanje hromi razvoj gospodarstva, pa tudi razvoj mreže javno dostopnih storitev in onemogoča pomembnejši preboj določenih dejavnosti, ki terjajo zaposlene s specifičnimi znanji ali veščinami, ki jih v Sloveniji iz takšnih ali drugačnih razlogov primanjkuje. Če bo Slovenija v prihodnje želela ohranjati konkurenčnost, bo zaposlovanje ustrezne delovne sile, tudi iz držav Evropske unije, neizbežno. Debirokratizacija in poenostavljanje postopka priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev ter hkratno zagotavljanje visokega nivoja in primerljive kvalitete pridobljene izobrazbe je pomemben korak v pravo smer, zato bomo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi! S sprejetjem Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev je bila v slovenski pravni prenesena evropska direktiva o priznavanju poklicnih kvalifikacij, katere namen je celovito in sistemsko urejanje priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev v državah članicah Evropske unije ter omogočiti osebam, ki so pridobile poklicno izobrazbo v eni državi članici, dostop do istega reguliranega poklica in pravica do opravljanja tega poklica v drugi državi članici pod enakimi pogoji, kot jih imajo državljani te države Evropske unije. Namen sprejete direktive iz leta 2005 je zmanjšanje ovir za prosti pretok oseb znotraj Evropske unije, s čimer se poskuša olajšati predvsem mobilnost strokovnjakov med državami članicami in omogočiti lažje zaposlovanje vseh kvalificiranih posameznikov v reguliranih poklicih v Evropski uniji, kot so na primer zdravniki in medicinske sestre, diplomirane babice, veterinarji, farmacevti ali arhitekti. S sprejetjem direktive so dobili iskalci zaposlitve z regulirano poklicno izobrazbo več možnosti za zaposlitev. Zakon, ki ga danes dopolnjujemo, se nanaša predvsem na podelitev postopka priznavanja poklicne kvalifikacije, katerega namen je preglednost, jasnost in razumljivost postopka. Zakon je omogočil poenostavitev in pospešitev postopka priznavanja poklicne kvalifikacije z uvedbo evropske poklicne izkaznice, poenostavil je pravila za opravljanje storitev v reguliranih poklicih v drugi državi ter posodobil sistem avtomatičnega priznavanja poklicnih kvalifikacij. Novela zakona, ki jo obravnavamo danes, uvaja predvsem tehnične spremembe veljavne zakonodaje, ki sledijo predlogom Evropske komisije, s čimer postopek priznavanja poklicnih kvalifikacij postaja še preglednejši in razumljivejši, zato bomo novelo zakona v Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnja nam bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem! Današnja novela Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje kvalificiranih poklicev je predvsem tehnične narave, saj z njo prenašamo še preostali del evropske direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Evropska komisija je namreč po podrobnejši preučitvi veljavnega zakona ugotovila nekatere manjše nepravilnosti, na kar nas je že dvakrat opozorila z uradnima opominoma. Uskladitev z evropskim pravnim redom je torej glavni razlog, da danes obravnavamo spremembe in dopolnitve veljavnega zakona, ki sicer ureja postopek priznavanja poklicnih kvalifikacij, pridobljenih v državah članicah Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora ali Švicarski konfederaciji za opravljanje reguliranih poklicev v Republiki Sloveniji. S predlaganimi spremembami se tako poleg sledenju obvezujočim evropskim direktivam sledi še odpravi nepotrebnih upravnih bremen in poenostavitvi postopkov priznavanja poklicnih kvalifikacij, ki morajo biti pregledni in jasni. S tem pravzaprav omogočamo bolj učinkovito izvajanje evropske zakonodaje na nacionalni ravni, večjo pravno varnost državljank in državljanov, večjo transparentnost in jasnost upravnih postopkov priznavanja kvalifikacij ter odpravo nepotrebnih administrativnih ovir. Po naši oceni so to dovolj tehtni razlogi, da bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi za sejo zbora niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 12. julija 2019, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 10. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri, ob 10. uri. Hvala lepa.