Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Janez Kramberger, mag. Franc Žnidaršič, Jožef Horvat, Alojz Sok, dr. Mitja Slavinec, Cvetka Zalokar Oražem, Maria Pozsonec, Jakob Presečnik do 16.00 ure in Samo Bevk do 12.00 ure. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM TOŽILSTVU. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod Marolt, državni sekretar v ministrstvu za pravosodje, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes obravnavate pomemben zakonski predlog, predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu. S sprejemom predloga sprememb zakona bodo po mnenju vlade Republike Slovenije postavljeni temelji za dodaten napredek na področju učinkovitega izvrševanja pristojnosti državnih tožilstev. Po eni strani bo sprejeti zakon tako uredil določena vprašanja, povezana z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, s sprejetim odlokom o plačah funkcionarjev, in sicer predvsem glede določanja plač oziroma dodatkov za kakovostno in nadpovprečno delo državnih tožilcev in tožilk in načine dodeljevanja navedenih dodatkov, kar bo dodatno stimuliralo državne tožilke in tožilce k strokovnemu, učinkovitemu, kakovostnemu ter pravočasnemu delu. Po drugi strani pa navedeni zakon postavlja pogoje za učinkovito, strokovno in centralizirano delovanje državnega tožilstva na področju pregona storilcev kaznivih dejanj s področja organiziranega kriminala in gospodarskega kriminala ter usmerjanje policije v zvezi z navedenimi kaznivimi dejanji, namreč, z novo opredelitvijo pristojnosti skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije. Kot že rečeno, državno tožilstvo torej s predlogom zakona dobiva dodatne stimulacije za svoje delo. Tako 26. člen predloga zakona določa dodatke za državne tožilce smiselno enako kot za sodnike. Naj v zvezi s tem omenim predvsem dodatek za manj ugodne delovne pogoje, dodatek za izmensko delo v popoldanski in nočni izmeni, dodatek za delo ponoči, za delo v nedeljo ali delo na dan, ki je z zakonom določen kot dela prost dan ali praznik, dodatek za delo prek polnega delovnega časa, dodatek za čas pripravljenosti na domu v primeru opravljanja stalne pripravljenosti zaradi zagotavljanja možnosti prihoda na delovno mesto ter dodatek za ure dežurstva, ki niso bile razporejene v polni delovni čas. Glede nekaterih dodatkov, ki jih ureja predlog zakona, pa je pomembno opozoriti, da se urejajo dodatki, ki državnemu tožilcu pripadajo glede na naravo funkcije ob upoštevanju določenih posebnosti, na primer opravljanje dežurne službe. Državnemu tožilcu pripadajo dodatki pod pogoji in v višini, ki jih določa ta zakon, zakon o sodniški službi, ki se smiselno uporablja glede pravic in obveznosti državnih tožilcev, zakon o sistemu plač v javnem sektorju ter kolektivna pogodba za negospodarstvo. Predlog zakona smiselno podobno kot zakon o javnih uslužbencih za javne uslužbence daje tudi zakonsko podlago za plačilo povečanega obsega dela oziroma dodatne delovne obremenitve državnih tožilcev, pri čemer bo višina plačila ter ostala merila glede upravičenosti do teh plačil natančneje določena v uredbi vlade Republike Slovenije. Glede druge bistvene spremembe zakona o državnem tožilstvu, novega načina določitve pristojnosti skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala 2. člen predloga zakona določa splošni okvir pristojnosti navedene skupine s tem, da državnim tožilcem za pregon organiziranega kriminala ne daje nobene pristojnosti, ki jih že do sedaj državni tožilci ali okrožna državna tožilstva ne bi imela po veljavnem zakonu o državnem tožilstvu. Državni tožilci, ki so dodeljeni na delo v skupino državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala so in tudi bodo praviloma okrožni državni tožilci, ki so že tako in tako pristojni za pregon storilcev kaznivih dejanj in to je določeno že v zakonu o kazenskem postopku. Vprašanje konkretne zakonske ureditve pregona najhujših kaznivih dejanj, področje organiziranega kriminala, tudi gospodarskega kriminala, in v primerih kaznivih dejanj, ki zahtevajo posebno organiziranost in usposobljenost, je glede na hierarhično organizacijo državnih tožilstev ter glede na namen delovanja državnega tožilstva, torej učinkovit pregon storilcev kaznivih dejanj, kar je pomemben element zagotavljanja pravne varnosti, dejansko vprašanje notranje organizacije dela na državnem tožilstvu. V predlogu 2. člena je konkretneje določeno, da je skupina pristojna za kazniva dejanja na področju organiziranega klasičnega in gospodarskega kriminal, terorizma, korupcijskih in drugih kaznivih dejanj, katerih odkrivanje in pregon zahtevata posebno organiziranost in usposobljenost. Poleg tega je z vidika učinkovitega pregona storilcev kaznivih dejanj v 3. členu predloga zakona določena dodatna pristojnost, po kateri, kadar so na dejanje iz pristojnosti skupine po 2. členu predloga zakona vezana še neka druga dejanja, ki so manj hude narave in lahko generalni državni tožilec tudi v tistih primerih odloči, da se ta dejanja, ker so vezana na iste obdolžence, prav tako dodelijo skupini zaradi bolj ekonomičnega dela in zato, da se zadeva obravnava povezano. S predlogom zakona je tudi določeno, da je mandat državnih tožilcev, ki so dodeljeni v skupino, po novem štiri leta in ne več šest let, kot je bilo po veljavnem zakonu. Vlada Republike Slovenije namreč meni, da je omejitev časa dodelitve v skupino na štiri leta z možnostjo ponovne dodelitve v skupine smiselno. Delo v skupini je namreč posebej zahtevno, povezano z velikimi obremenitvami, potrebami po poglobljenem študiju za del, intenzivnim sodelovanjem v skupini z drugimi državnimi organi ter tudi z možno povečano odgovornostjo in ogroženostjo. Zato je smiselno, da se pričakovana privolitev kandidatov za delo v skupinah pod takim pogojem pridobi za krajšo, to je štiriletno dobo, kar bi moralo biti dodatno stimulativno za državne tožilce, da bodo izbrali novo karierno pot, s katero lahko naredijo veliko koristi z vidika učinkovitega pregona storilcev kaznivih dejanj in za pravno državo. Jamstva, da bodo v skupino dodeljeni le posebej strokovno uspešni ali posebej strokovno usposobljeni državni tožilci, so v tem, da jih bo še naprej dodeljeval državni tožilski svet, ki je sestavljen iz sedmih članov iz vrst državnih tožilcev. Ker je generalni državni tožilec Republike Slovenije oziroma generalna državna tožilka Republike Slovenije odgovorna za izvajanje kazenskega pregona, je tudi pravilno, da on oziroma ona dodeljuje zadeve skupini na podlagi kriterijev iz 2. in 3. člena predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala gospodu Maroltu. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Lepo pozdravljeni predstavniki ministrstva, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 14. nujni seji obravnaval predlog zakona. Predstavnik predlagatelja je v dopolnitvi, obrazložitvi poudaril, da je cilj predlaganih sprememb in dopolnitev zagotoviti zakonsko podlago za uspešno izvedbo reforme sistema plač v javnem sektorju, v delu, ki se nanaša na plače funkcionarjev na državnih tožilstvih. Namen predlagane zakonske ureditve glede plač in drugih prejemkov državnih tožilcev in pomočnikov državnih tožilcev je tudi zagotavljanje pravne varnosti na tem področju. Predlog zakona na novo predpisuje pristojnosti skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri vrhovnem državnem tožilstvu, ki nadomesti sedanjo skupino državnih tožilcev za posebne zadeve. Pristojnosti skupine so določene nekoliko na splošnejši način, na novo je določena tudi doba dodelitve v skupino, obveščanje skupine o zadevah iz njene pristojnosti. Povečane pa so tudi možnosti podelitve zadev iz njene pristojnosti. Na seji je sodelovala tudi predstavnica zakonodajno-pravne službe, ki je poudarila, da je predlagatelj nekatere pripombe njihove službe že upošteval pri pripravi predlogov za amandmaje odbora, v nadaljevanju je zato opozorila le na tiste pripombe iz njihovega pisnega mnenja, ki jih predlagatelj ni v celoti upošteval, in sicer k 1., 2., 3., in k 6. členu K predlogu zakona je svoje mnenje podala tudi komisija državnega sveta za politični sistem, iz katerega je izhajalo, da komisija predlog zakona podpira, vendar pa ob tem poudarja, da po njihovem mnenju se s predlaganimi spremembami posega in ruši doslednost in enotnost plačnega sistema funkcionarjev in javnih uslužbencev. Vabljena generalna državna tožilka je predstavila svoje mnenje in stališče o predlogu zakona ter poudarila predvsem svoje stališče glede tistih rešitev predloga zakona, ki se nanašajo na stvarno prisotnostjo skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala in njeno organiziranost. Poudarila je, da pristojne skupine v veljavni ureditvi niso dovolj natančno določene, zato je v praksi prihajalo do težav pri odločanju, kaj spada v njeno pristojnost in kaj ne. V razpravi so člani in članice odbora razpravljali predvsem o ustreznosti določbe, s katero je na novo določena pristojnost skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Nekateri člani odbora so ob tem menili, da je določba oblikovana na način, ki omogoča širitev pristojnosti skupine, in menili, da gre to za popolnoma vsa kazniva dejanja po kazenskem zakoniku. Po njihovem mnenju je namen skupine pregon le družbi najbolj nevarnih kaznivih dejanj, ne pa bagatelnih kaznivih dejanj in so menili, da mora skupina obravnavati le uradno pregonljiva kazniva dejanja. Nasprotno pa je večina članov odbora menila, da predstavljajo predlagane rešitve pomemben korak k boljši organiziranosti državnih tožilcev. Predlagane spremembe v zvezi z novimi določbami pristojnostmi skupine zagotavljajo učinkovitejše izvrševanje pristojnosti državnih tožilcev na področju organiziranega kriminala in fleksibilnejšo organizacijo boja proti kriminalu. Ker je v praksi včasih meja, kaj opredeliti kot organiziran kriminal in kaj ne, zelo težko določljiva, je prav, da se presoja, katere zadeve zahtevajo pri odkrivanju in pregonu posebno organiziranost in usposobljenost prepušča generalnemu državnemu tožilcu. Odbor ni sprejel amandmaja poslanske kluba LDS k 2. členu, sprejel pa je vse svoje amandmaje ter ob koncu tudi vse člene zakona skupaj.
Hvala gospe Mojci Kucler Dolinar. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Dobro jutro vsem želim in hvala lepa za besedo. Zakon, o katerem sedaj govorimo oziroma predstavljamo naša stališče, je predzadnji v seriji, ki je pričela z zakonom o plačnem sistemu v javnem sektorju in se nadaljevala s funkcionarskem odlokom, tako je žal pač tudi ta zakon podedoval vse slabosti, ki so tam bile že inplicirane in se jim ne more izogniti. Poslanska skupina DeSUS je pred tem imela svoje pomisleke, ohranila jih je tudi prek vikenda. Vikend nič ni spremenil. Dodatno nam je dal čas, da smo lahko naredili simulacije in ugotovili, da imamo prav s številkami in zato svojih stališč ne moremo spreminjati. Smo pa lahko zadovoljni, ker v naši skupini imamo to srečo, lahko bi mogoče to tudi drugače imenovali, da govorimo tako, kot mislimo, in da celo glasujemo tako, kot govorimo, kar se ne dogaja v tem državnem zboru. Podpiramo tisti del zakona o plačnem sistemu v javnem sektorju, ki tožilce izenačuje s sodniki. Mislimo, da je prav tako. Hkrati pa ugotavljamo,da so pravzaprav bili državni tožilci skorajda edini, ki so bili zadovoljni s spremembami v tem zakonu. Podpiramo, ali vsaj ne nasprotujemo nagrajevanju po delu, nagrajevanju po kvaliteti dela, po obsegu dela, po zahtevnosti, po odgovornosti. Mislimo, da je prav tudi to, da se dežurstva in pripravljenost nagradijo. Ne vemo, ne znamo si razložiti, zakaj je znotraj vsega funkcionarskega sistema možno razlikovati v enem delu boljše in slabše delo, v drugem pa ne. Tako pač zakon predvideva, da eni delajo zmeraj in povsod enako, tako se potem tudi to konsekventno kaže v plačilih, drugim pa dopušča, ali pa jih spodbuja k temu, da bi delali boljše, hitreje in učinkoviteje. Podpiramo učinkovitost pri preprečevanju in pri odkrivanju kriminala. To je tisti boljši del zakona, ki ga podpiramo. Podpiramo tudi stimuliranje razlik. Mislimo, da je prav, da se to stimulira. Zadovoljni smo, da se dajo tožilcem ustrezne pristojnosti in da se tudi ustrezno organizirajo in da, upajmo vsaj tako, na ta način podpiramo tisti del zakona, ki bo prispeval k temu, da se bodo sodni zaostanki zmanjševali. Te dobre plati zakona pa žal niso enako težke, kot tiste, ki jih mi zavračamo. Tudi po sami dikciji uvoda gre za to, da se najprej omenja zakon o plačilih v javnem sektorju in poleg tega najpomembnejšega še nekatere druge stvari urejamo, zato poslanska skupina DeSUS ne bo glasovala za sprejetje zakona.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu. Poleg uskladitve določil z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju in odlokom o plačah funkcionarjev se najpomembnejše spremembe nanašajo na pristojnost skupine državnih tožilcev pri vrhovnem državnem tožilstvu. Pri tem gre za ureditev, ki bo omogočila učinkovitejše in bolj centralizirano izvrševanje pristojnosti državnih tožilcev na področju organiziranega kriminala. Dejstvo je, da obstajajo v zvezi s pristojnostmi sedanje skupine državnih tožilcev za posebne zadeve, za pregon organiziranega kriminala, nekatere nejasnosti. Zato so bile potrebne spremembe, ki bodo te nejasnosti odpravile. Verjamemo, da bo tožilstvo v prihodnje postajalo bolj in bolj učinkovito, da bo postopno tudi zaupanje javnosti postajalo vedno večje. Glede na to, da se je slovensko tožilstvo v zadnjih letih soočalo s številnimi organizacijskimi in kadrovskimi problemi, kar se je vsekakor poznalo na kvaliteti dela, poslanci Slovenske demokratske stranke pozdravljamo predlagane spremembe zakona o tožilstvu. Verjetno lahko v prihodnje pričakujemo, da bo vrhovno državno tožilstvo pripravilo še druge predloge, ki bodo šli v smer čim boljšega in učinkovitejšega dela državnih tožilcev. Žal, v preteklih letih vlada ni posvečala dovolj pozornosti boju zoper organiziran kriminal, kar je povzročilo precejšnjo mero pasivnosti v samih tožilskih vrstah, zato rezultati na tem področju niso bili kaj prida. V naši poslanski skupini z zadovoljstvom ugotavljamo, da se je s prihodom vrhovne državne tožilke Barbare Brezigar spremenil odnos te institucije do tovrstnega kriminala, kar se poleg nekaterih organizacijskih in kadrovskih ukrepov vidi tudi v obravnavanem predlogu zakona. Kot rečeno, bomo poslanci Slovenske demokratske stranke predlagane spremembe in dopolnitve zakona o državnem tožilstvu podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo predstavila stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu LDS globoko nasprotujemo sprejemanju zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu po nujnem postopku, saj nikakor ne gre za preprečevanje težko popravljivih posledic za delovanje države. Treba je poudariti, da se državna tožilstva ne soočajo z zaostanki in da delo na tem področju poteka tekoče, zato bi zakon vsekakor lahko sprejemali po rednem postopku. Predvsem zaradi dejstva, ker se v predlogu zakona nanovo ustanavlja skupina za posebne zadeve, ki ni dobila le novega imena, to je skupina državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala, kot zgleda na prvi pogled, ampak tudi nove pristojnosti. Za razliko od veljavne ureditve je sedaj pristojnost skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala določena zelo splošno in je zato nedoločna. Na to ne opozarja samo poslanski klub LDS, ampak tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora, ki pravi, da se bo taka ureditev nujno odrazila tudi ob razmejevanju pristojnosti med skupino in krajevno pristojnimi državnimi tožilci pri dodeljevanju posameznih zadev. Določba je namreč zapisana tudi tako, da dopušča, da skupina prevzame pregon vseh dejanj, za katera posamezna državna tožilstva nimajo ustreznih izkušenj in sposobnosti. O tem bo odločal generalni državni tožilec oziroma generalna državna tožilka po lastni presoji, povsem arbitrarno. Na to posebej opozarjamo, saj nam o tem pričajo tudi izkušnje izpred uveljavitve sedaj veljavnega zakona. Spomnimo na ravnanje takratne vodje te skupine v tako imenovani zadevi Depala vas. Nasprotujemo tudi navedbam predlagatelja zakona, da zakon ne bo imel nobenih finančnih posledic. Če predlagatelj utemeljuje nujni postopek zardi tako imenovanega projekta Lukenda, potem bi moral imeti v zavesti tudi dejstvo, da sodelovanja tožilcev pri tem projektu zahteva nove zaposlitve, to pa posledično vodi v nove finančne obremenitve. Torej v poslanskem klubu LDS zakona ne bomo podprli, ampak mu bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala gospe Lavtižar Bebler. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod predsednik! Poslanska skupin Socialnih demokratov predloga zakona ne bo podprla. Za dve skupini vprašanj gre, ki nas v to preprečujeta. Prva skupina vprašanj se nanaša na spremembe v plačnem sistemu. O tem smo govorili že pri predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju, zato naj le ponovim. Plačni sistem mora biti zasnovan na sodelovanju socialnih partnerjev, pristojni minister, mislim na ministra za javno upravo, je sindikatom pisno obljubil, da v državni zbor ne bo predlagal sprememb in dopolnitev zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ne bodo predhodno usklajena s sindikati. Te obveznosti ni izpolnil. Plačni sistem, kakor se predlaga v zakonu, uvaja v enotno ureditev za javne funkcionarje in javne uslužbence, kar je temeljni cilj nove ureditve, tudi posebne ureditve za posamezne skupine upravičencev in s tem vrača razlikovanje, ki je bilo značilno za prejšnji sistem. Brez zadostnih utemeljitev, brez konkretnega programa in kriterijev se v plačni sistem uvajajo tudi pooblastila ministra za pravosodje glede stimuliranja sodnikov in državnih tožilcev. Ne ugovarjamo temu, vendar bi moral biti sistem razdelan, ne pa tako splošno opredeljen. Še pomembnejše pa so predlagane spremembe v pristojnostih, v načinu oblikovanja v dodeljevanju zadev v reševanje v kadrovskih postopkih in druge, povezane z delovanjem posebne skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Glede teh vprašanj nas je na pravno nedorečenost ureditve opozorila tudi zakonodajno-pravna služba. Že nekaj let je v vrhovih državnotožilske organizacije spor ali so različni pogledi o tem, ali naj bo ta skupina pristojna za točno določen krog kaznivih dejanj ali pa naj bodo njene pristojnosti določene zelo splošno in opisno, na način, ki daje široka pooblastila in diskrecijsko pravico odločanja generalni državni tožilki in deloma, glede nekaterih vprašanj, na njen predlog tudi pristojnemu ministru. Sedanja generalna državna tožilka se ves čas zavzema za to splošno opredelitev o pristojnosti te skupine in je ob imenovanju na svoj položaj tako opredelitev postavila kot enega temeljnih ciljev svojega delovanja. Zato nas vsebina zakona tudi ne čudi. Toda v poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je taka ureditev pravnosistemsko in lahko tudi ustavnopravno sporna, saj morajo biti predpisi, posebej tisti, ki določajo pooblastila državnih organov, in tisti, ki se nanašajo na posege v človekove pravice, jasni in določni, sicer ne zagotavljajo potrebne pravne varnosti državljank in državljanov in niso v skladu z načeli pravne države. Tudi mi si želimo večje učinkovitosti organov pregona, toda ne želimo si večje arbitrarnosti in večje možnosti političnega vpliva glede konkretnega dodeljevanja posameznih zadev tožilcem v obravnavo s ciljem in vedenjem, kako bo kakšen od njih v posamezni zadevi ravnal. Ne verjamemo namreč, da ob vseh drugih kadrovskih zamenjavah v gospodarstvu, v javni upravi, v sodstvu, po vseh zakonih, ki smo jih v tem državnem zboru z koalicijsko večino sprejemali samo zato, da se pravočasno na prava mesta postavijo kompatibilni kadri. Ne verjamemo torej, da tudi v navedenem primeru ne gre za nadaljevanje tovrstne politike in razumevanja oblasti. Namreč razumevanje oblasti kot volilnega plena, ne pa kot odgovornega in z ustavo skladnega upravljanja države v interesu vseh, zato predloga spornega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Spremembe in dopolnitve zakona o državnem tožilstvu se usklajujejo s sistemom plač v javnem sektorju, predlog sprememb ureja posamezne dodatke glede na naravo funkcije, urejeno je tudi napredovanje državnih tožilcev znotraj plačne lestvice in imenovanju v naziv. Predvsem zakon na novo tudi predpisuje pristojnosti posebne skupine državnih tožilcev za boj proti organiziranemu kriminalu pri vrhovnem državnem tožilstvu. Po sedanji ureditvi so se namreč pojavljale težave, kaj skupina sploh lahko dela in kaj spada v njeno pristojnost. Če pogledamo z vidika trajanja kazenskega postopka, so prav tožilci tisti, ki so ves čas udeleženi v njem. Potrebna je zato njihova ustrezna odzivnost v postopku, njihova aktivnost se začne pri odkrivanju kaznivega dejanja in storilca, torej v predkazenskem postopku pred preiskovalnim sodnikom, nato pa v postopku glavne obravnave. Po potrebi se nadaljuje še ob vložitvi rednih in izrednih pravnih sredstev. In če hoče državno tožilstvo poskrbeti za dobro pripravljene vse faze postopka, mora tako začeti s kvalitetno sestavljeno obtožnico, natančno in sistematično pripraviti obtožne akte, zato mora imeti tožilce z znanjem in izkušnjami, predvsem pa voljo postopek pripeljati uspešno do konca. Zato je v prav posebnih primerih primerna in potrebna tudi njihova posebna organiziranost, organiziranost v skupino. Nove oblike organiziranega kriminala zato po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije opravičujejo povečanje možnosti dodelitve pristojnosti skupini in po eni strani nekoliko bolj splošnega načina pristojnosti skupine. Po mnenju Nove Slovenije novela ustrezno določa neke okvirne meje, pristojnost vsakokratnega generalnega državnega tožilca in njegova odgovornost pa je, da odloči, katere zadeve so tako pomembne glede na konkretno situacijo, da jih mora voditi skupina iz enega mesta, seveda, s posebej specializiranimi tožilci. Po drugi strani pa z novelo zakona posodabljamo tudi določbe o pravnoinformacijskem centru in strokovnem centru, jasneje je določeno njihovo vodenje. Ureja se tudi izobraževanje in štipendiranje tožilcev. Ves ta čas so se pojavljali očitki in s tem v zvezi problematika o ustrezni usposobljenosti in pa izobraževanju tožilcev, zato je ta novela zakona gotovo korak naprej k cilju visoko izobraženih in specializiranih tožilcev. Natančneje pa so urejeni tudi pogoji suspenza državnega tožilca v primeru uvedbe kazenskega postopka. Odgovornost vsakega posameznega državnega tožilca je torej dobra priprava na vsak korak v kazenskem postopku. V poslanski skupini se zavedamo, da so tožilci le en člen v verigi odkrivanja in pregona kaznivih dejanj, pa vendar so tisti, ki v ključni meri odločajo, ali bodo s postopkom nadaljevali ali ne in kako ga bodo vodili. V njihovih rokah je odkrivanja in pregon tistih dejanj, s katerimi je ogrožen posameznik, s katerimi je ogrožena država ali družba kot celota. Zato v poslanski skupini Nove Slovenije - Krščanske ljudske stranke se hkrati zavedamo te odgovornosti, ki jih ima ta organ, vendar pa glede na njihove pristojnosti pričakujemo, da se bo in da bo ta zavest odgovornosti v vsakem od tožilcev na najvišji možni ravni. Predlog zakona bomo podprli.
Hvala gospe Mojci Kucler Dolinar. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Gospod predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki vlade, vsem skupaj lep pozdrav! Spremembe in dopolnitve zakona o državnem tožilstvu, ki ga obravnavamo po nujnem postopku, prinašajo dve ključni novosti oziroma spremembi obstoječe zakonodaje. Prejšnji četrtek smo z zakonom in odlokom o ureditvi sistema plač funkcionarjev v javnem sektorju te zadeve poskušali urediti. Prva sprememba obravnavanega zakona se torej nanaša ravno na plače funkcionarjev na državnih tožilstvih. V zvezi s temi določbami so bile že podane določene pripombe, češ da zakon o ureditvi sistema plač funkcionarjev v državnih tožilstvih predstavlja izjemo od enotne ureditve plač funkcionarjev v javnem sektorju. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je določeno odstopanje v primeru državnih tožilstev še sprejemljivo. Z zakonom določeni dodatki za državne tožilce na vodstvenih funkcijah so po našem prepričanju še ustrezni. Slovenska tožilstva se namreč soočajo s težavami, saj poklic tožilca tudi zaradi dohodkov oziroma višine plač na teh delovnih mestih za pravnike danes ni več zanimiv oziroma preveč zanimiv. Posledica tega je, da se pravniki, ki so zaključili študij, raje zaposlujejo na drugih delovnih mestih in ne na tožilstvih, kot so, recimo, v odvetništvu in druga perspektivna delovna mesta, primerna za pravniški poklic. Seveda ne trdimo, da so zato sedanji tožilci neusposobljeni ali premalo strokovni, vendar pa omenjeno dejstvo nedvomno ne prispeva k učinkovitosti in uspešnosti naših tožilcev. Iz teh razlogov tudi podpiramo dodatek za državne tožilce na vodstvenih funkcijah. Druga sprememba oziroma drugi sklop sprememb, ki jih prinaša obravnavani zakon, pa se nanašajo na pristojnosti skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala oziroma dosedanje skupine državnih tožilcev za posebne zadeve. Tej tematiki je bilo tudi na seji odbora za notranjo politiko namenjene največ pozornosti. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagano ureditev podpiramo. Dejstvo je, da trenutna ureditev pristojnosti komisije ne ustreza oziroma ne zagotavlja potrebne učinkovitosti dela te skupine. Nov predlog ureditve te pristojnosti določa širše oziroma prepušča vrhovnemu državnemu tožilstvu, da v določenih primerih odloči, ali je neko zadevo treba obravnavati v okviru skupine za pregon organiziranega kriminala ali ne. Takšna ureditev seveda potencialno omogoča, da bi vrhovni državni tožilec skupini za organiziran kriminal dodeli tudi zadeve, ki skupini ne pritičejo. Vendar se je treba zavedati, da je organiziran kriminal zelo nedoločeno področje in ga je težko jasno definirati. Po drugi strani pa vrhovni državni tožilec s svojo odločitvijo prevzema tudi odgovornosti, in to se nam zdi ravno najpomembnejše pri obravnavanih spremembah in dopolnitvah zakona. Vrhovni državni tožilec naj prevzame potrebno odgovornost, prepričani pa smo, da se bo odločil na podlagi utemeljenih dejstev. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke torej predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o državnemu tožilstvu podpiramo in bomo glasovali za omenjene spremembe in dopolnitve zakona. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Boštjan Zagorac bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani prisotni. Pred nami je drugi od treh tako imenovanih zamegljevalnih zakonov. Zamegljevalnih v pogledu transparentnosti, ki jo je minister tako vehementno zagovarjal, ko smo obravnavali zakon o plačah v javnem sektorju in pa seveda tudi odlok. Cilj predlaganih sprememb in dopolnitev je zagotoviti zakonsko podlago za uspešno izvedbo reforme sistema plač v javnem sektorju, v delu, ki se nanaša na plače funkcionarjev na državnih tožilstvih. Namen predlagane zakonske ureditve glede plač in drugih prejemkov državnih tožilcev in pomočnikov državnih tožilcev je tudi zagotavljanje pravne varnosti na tem področju, to je prvi in po našem prepričanju edini pomembni sklop tega zakona. Slišal sem kar nekaj besed v predstavitvah o učinkovitosti, kako bi naj ta zakon povečal učinkovitost na področju državnega tožilstva in pa državnega sodstva nasploh. Moram povedati, da sam in v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke nismo prepričani, da je to dejanski namen zakona, kajti v kolikor bi bila želja predlagatelja dejansko povečati učinkovitost, bi se lotil sistemske ureditve tega zakona, ne pa rešitev, kot jih predlaga v dveh delih. Prav tako smo prepričana, da bo s sprejetjem tega zakona, se pravi zakona, ki ga boste sprejeli v vladni koaliciji, prišlo do še večje vrzeli med sodno in ostalimi vejami oblasti. Zakon in sistem, če ga gledamo kot celoto, jasno kažeta na to, da se bodo plače v bistvu povečevale tistim, ki so v pravi strankarski liniji. Kar se tiče finančnih posledic, nekaj govora je že bilo o tem in v samem zakonu piše, da zakon finančnih posledic ne bo imel. Seveda se s tem ne moremo strinjati. Prav tako piše, da zakon sledi nekemu varčevanju države in če smo dobro pogledali zakon o sistemu plač v javnem sektorju, lahko vidimo, da država ne bo "prišparala" niti toliko, da bi povrnila vse tisto, kar mora povrniti v tako imenovanih javnih sodnih sporih, kjer so tožilci delali svoje napake in jih še delajo, vsem tistim, ki so bili dolga leta v priporu in sedaj tožijo državo za neko nadomestilo. Po našem prepričanju se sodna veja oblasti nekako sama danes s sprejetjem tega zakona in pa sprejetjem zakona, ki mu sledi, se pravi, zakona o sodniški službi, krona za neke vrste "svete krave" v tej državi. In moram vam povedati, da pri tem ustoličenju v Slovenski nacionalni stranki ne bomo sodelovali. Hvala.
Hvala gospodu Zagorcu. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V skladu s pregledom vloženih amandmajev z dne 3. februarja imamo odprt en člen in samo en amandma poslanske skupine LDS k temu členu. Sprašujem, ali je do tega trenutka vložil še kdo drug kakšen amandma, pa morda še ni prišla informacija do sem? Ne. To se pravi, naredili bomo dokončen seznam razpravljavcev, ki želijo razpravljati o 24. členu in amandmaju poslanske skupine LDS. Kdo želi razpravljati? Gospod Pavliha. Še kdo? [[Nihče.]] Gospod Pavliha, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa in dobro jutro, gospod predsednik, gospod državni sekretar s sodelavko in sodelavcem! Spoštovane kolegice in kolegi, kolikor nas vztraja na to ponedeljkovo jutro. Obstajajo vsaj štirje razlogi, da v poslanski skupini Liberalne demokracije silno dvomimo, da je poglavitni namen teh zakonskih sprememb inspiriran s strani stroke, ampak menimo, da je inspiriran s strani politike, da močno diši po pristopu "male fide", ne pa "bona fide". In zaradi tega smo tudi vložili amandma. Dovolite mi, da na kratko opišem vse te štiri razloge, ki se nanašajo na pričujoči amandma. Prvi razlog je seveda že sam postopek. O tem smo nekaj spregovorili na kolegiju predsednika, ampak po našem mnenju, kot je bilo že rečeno, ne gre za nobenega od pogojev, ki je predviden za nujni postopek, ne gre za težko popravljive posledice, še manj pa gre za odpravljanje kakšnih posledic katastrofalnih nesreč. Drug razlog je samo preimenovanje skupine v skupino za posebne zadeve, ampak kot rečejo že po starem rimskem pravu, da samo napačno ali drugačno pojmovanje še ne pomeni nič dramatičnega, "falsa nominatio non ocet". Seveda, če pogledamo bolj podrobno, pa lahko ugotovimo, da se za tem drugačnim poimenovanjem skrivajo tudi silno drugačne pristojnosti. Zdaj se dozdeva, da bodo lahko celo tožilci in tožilke, ki bodo združeni v tej skupini, preganjali vsa kazniva dejanja, ne samo tista, za katera so imeli pristojnost do zdaj, da bodo lahko celo preganjali kazniva dejanja, ki se preganjajo na zasebno tožbo. Primer, ker bi bil v zasebni tožbi naveden kakšne eminenten politik, bi seveda lahko to motiviralo skupino, da bi pogledala bolj natančno pod povečevalnim steklom, kaj se v konkretnem primeru dogaja. Takšno razširjanje pristojnosti je po našem mnenju silno nevarno, še zlasti če na eni strani ukinjamo komisije, na drugi strani jih reorganiziramo, na tretji strani seveda z ljudmi razpolagamo zaradi nekih nejasnih ciljev, verjetno bolj v stilu želje velikega vodje, da mu to deželo naredimo desno. Tretji razlog je seveda najbolj tesno povezan z našim amandmajem. Namreč, če si pozorno preberete tretji odstavek 24. člena in to je tudi vprašanje za cenjenega državnega sekretarja gospoda Marolta, si mi razlagamo to lahko tako, da bo ta odredba o uvedbi oziroma angažiranju posebne skupine pravzaprav v nekem obdobju skrivna oziroma nedostopna. Če temu ni tako, potem je treba seveda to ustrezno povedati, pa ne samo v obrazložitvi, ki ni del zakonskega besedila, ampak seveda v samem zakonu. Pravi takole: "Odredbe iz drugega, četrtega in petega odstavka 10.a člene zakona o državnem tožilstvu," torej preprosto povedano tiste odredbe, ki se nanašajo na dodelitev posameznega primera posebni skupini, ta odredba je dostopna fizičnim in pravnim osebam po pravnomočnosti obtožnega akta ali najpozneje dve leti pred zastaranjem kazenskega pregona. Kaj pa v tem vmesnem času? In še četrti razlog. Četrti razlog se nanaša na finančni vidik. O tem smo kar nekaj govorili v petek in dejstvo je, da v obrazložitvi teh sprememb govorite o rebalansu proračuna, zavedajoč se verjetno bistveno širšega obsega dela, ki čaka tožilce in to posebno skupino. Ampak gotovo mi boste pritrdili, da so se te spremembe pripravljale že mesece in mesece vnaprej, že mesece pred sprejemom proračuna za leto 2006 in 2007. Zato me zanima, zakaj v teh dveh proračunih niti tolarja ni namenjenega za dodatno delo tožilcev. Tu, če bi se lahko bolj slikovito izrazil, nekaj smrdi. Zato seveda tega zakona ne moremo podpreti. Z amandmajem skušamo zakon vsaj v nekem delčku sanirati, ampak morda je še priložnost, da te dileme odpravimo oziroma se reševanja problematike tako sodnih zaostankov kot preganjanja težkih kaznivih dejanj, poudarjam, samo težkih ali najtežjih kaznivih dejanj lotimo na drugačen način. Hvala lepa.
Hvala. Ker je seznam razpravljavcev zaključen, zaključujem razpravo o amandmaju. [[Oglašanje iz ozadja.]] Gospod Potrč, naredil sem seznam razpravljavcev, opozoril. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 22. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.10 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODNIŠKI SLUŽBI. Proceduralno, gospod Pavliha, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Poglejte, pri tej točki dnevnega reda smo si rezervirali 2 uri in 25 minut časa. Sami ste na sestanku oziroma na vašem kolegiju večkrat povedali, da imamo samo 65% izkoristek. Zakaj ne v tem primeru, ko se samo en razpravljavec, gospod Potrč, še javlja k besedi, ne dati besede zgolj zaradi neke formalnosti, zgolj zaradi tega, ker se pač ni prijavil v prvem krogu. Pa če se ne motim, smo s temi krogi "obračunali" že nekaj mesecev nazaj; rekli smo pač, da se lahko prijavljamo.
Proceduralni predlog, gospod Pavliha.
Moj proceduralni predlog je, da daste gospodu Potrču besedo.
Smo pri točki 15. Mislim, da je bilo dovolj jasno. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod Marolt, državni sekretar v ministrstvu za pravosodje, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Kot je bilo že omenjeno danes in prejšnji teden, je novela zakona o sodniški službi potrebna za izpeljavo reforme sistema plač v javnem sektorju, v delu, ki se nanaša na plače sodnikov. Poleg tega pa se z novelo zakona o sodniški službi na nekoliko drugačen način ureja sistem napredovanj sodnikov. Tako bodo sodniki napredovali v plačnih razredih na višje sodniško mesto, višji sodniški naziv in na položaj svetnika. Pomembna novost pa je napredovanje sodnikov v višji sodniški naziv brez premestitve na sodniško mesto na višje oziroma na drugo sodišče. Gre preprosto za to, da se omogoča zagotavljanje večje stalnosti sodnikov na prvostopnih okrajnih in okrožnih sodiščih. Predlog zakona ureja sodnikovo pravico do osnovne plače, pa tudi pravico do dela plače za delovno uspešnost in do dela plače za dodatno delovno uspešnost, vse pod pogoji, ki jih ureja ta predlog zakona in zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Na novo torej uvajamo del plače za delovno uspešnost, do katere bo po novem upravičen tisti sodnik, ki bo v tekočem letu dosegel nadpovprečne delovne rezultate oziroma bo nadpovprečno delovno obremenjen. Ta del plače bo lahko v skladu z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju letno znašal največ dve osnovni mesečni plači sodnika, pri čemer bo skupen obseg sredstev za plačilo delovne uspešnosti pri posameznem sodišču omejen. Merila za plačila delovne uspešnosti bo določil sodni svet ob smiselni uporabi zakona o sistemu plač v javnem sektorju in kolektivne pogodbe za javni sektor. Če bo sodnik zaposlen ali dodeljen na sodišče in bo z uresničitvijo programa racionalizacije doseglo prihranke pri obsegu sredstev za plače, pa bo sodniku po novem pripadel tudi del plače za dodatno delovno uspešnost, in sicer največ v višini treh osnovnih mesečnih plač. Nadalje predlog zakona daje tudi zakonsko osnovo za plačilo povečanega obsega dela oziroma nadpovprečne delovne obremenitve sodnikov, pri čemer bo pogoje, merila in obseg plačila za povečan obseg dela določila vlada Republike Slovenije z uredbo. Na podlagi te določbe predloga zakona bo sodnik lahko sklenil poseben dogovor s predsednikom sodišča o povečanem obsegu dela oziroma nadpovprečni delovni obremenitvi v določenem času in iz tega naslova prejemal posebno plačilo za povečan obseg dela oziroma nadpovprečno obremenitev. Z vsemi omenjenimi določbami predloga zakona se določa stimulativno nagrajevanje tistih sodnikov, ki bodo dosegali nadpovprečne delovne rezultate in prispevali k odpravi sodnikih zaostankov. Prav tako zakon na novo ureja nekatere dodatke, katere do sedaj sodniki niso prejemali. In sicer, dodatek za mentorstvo, in sicer za največ 20 ur mesečno, pri čemer je dodatek za mentorstvo določen v višini 15% urne postavke osnovne plače mentorja in se obračunava le za čas, ko sodnik dela v pogojih, zaradi katerih mu pripada dodatek, delo. Dejstvo je, da sodniki usposabljajo mlade pravnike, mlade pravnice, ki se pripravljajo za opravljanje pravniškega državnega izpita. In tega dodatka za mentorstvo do sedaj sodniki niso prejemali. Nadalje se na novo uvaja sodnikom dodatek za specializacijo, magisterij ali doktorat, in sicer v višini 10.000 tolarjev bruto za specializacijo, 15.000 tolarjev bruto za magisterij in 25.000 tolarjev bruto za doktorat. Nadalje se uvaja dodatek za dvojezičnost, potem dodatek za delo v manj ugodnih delovnih pogojih in dodatek za delo v manj ugodnem delovnem času, kot na primer dodatek za čas pripravljenosti in dodatek za čas dežurstva. Pomembno je tudi to, da sedaj s predlagano novelo zakona pripada sodnikom dodatek za dežurstvo v času, ko ni razporejen v polni delovni čas v višini 100% urne postavke osnovne plače. Nadalje. Predlog zakona odpravlja neskladnost veljavnega zakona z ustavo, ki jo je ugotovilo ustavno sodišče Republike Slovenije. V skladu s to odločbo ustavnega sodišča predlog spremembe zakona določa, da bo moral sodni svet vročiti predlog za izvolitev oziroma odločbo o imenovanju vsem kandidatom, ki so se prijavili na prosta sodniška mesta, pa njihove prijave niso bile zavržene oziroma zavrnjene iz formalnih razlogov. Nadaljnja sprememba zakona je tudi ta, da se višina nadomestila plače sodnikov za prvih 30 dni zadržanosti z dela zaradi bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, zmanjšuje s sedanjih 100% na 80%. Gre za poenotenje z vsemi državljani Republike Slovenije pri prejemanju nadomestila plače, ker po našem razlogu ni razlogov za razlikovanje v višini prejemanja nadomestil. Z novelo zakona o sodniški službi obdobje izdelave ocene sodniške službe spreminja tako, da bo s predlagano spremembo sodnik ocenjen vsake tri leta, po sedaj veljavnem zakonu se sodnik ocenjuje vsakih šest let. S predlagano spremembo zakona se bo sodnik začetnik ocenjeval vsako leto, po sedaj veljavnem zakonu je ocenjen vsako drugo leto. Posledično pa bo doba ocenjevanja sodniške službe v bodoče sovpadala z obdobji napredovanj sodnikov v plačne razrede, torej na vsaka tri leta. Spreminja se tudi ureditev glede dodelitve in premestitve sodnikov, tako da bo zagotovljena večja mobilnost sodnikov glede na potrebe posameznih sodišč, kar lahko bistveno prispeva k zastavljenemu cilju odprave sodnih zaostankov. Institut premestitve na drugo sodišče istega ali nižjega položaja se spreminja tako, da se bo s premestitvijo sodnika opravila na predlog predsednika vrhovnega sodišča Republike Slovenije in ne več na skupni predlog predsednikov obeh sodišč, kajti predsednik vrhovnega sodišča je najvišji funkcionar sodne veje oblasti in tudi najbolj odgovoren za njeno učinkovito izvajanje in ima pregled nad celotnim stanjem v sodstvu. Sistem dodelitve sodnikov znotraj sodstva pa se spreminja tako, da bo lahko sodnik ob enakih pogojih kot doslej, na primer, če je to potrebno, da se odpravijo zaostanki na sodišču, s privolitvijo ali tudi brez privolitve dodeljen na drugo sodišče istega ali nižjega položaja, pri čemer predlog zakona spreminja najdaljši čas trajanja posamezne dodelitve, ki bo po novem za vse dodelitve, ne glede na razlog, znašal do dve leti. Soglasje sodnika k dodelitvi pa bo vselej potrebno, če bo šlo za dodelitev na sodišče, ki je od kraja sodišča, na katerem imenovan, oddaljen več kot 70 kilometrov, če je sodnica noseča oziroma doji otroka ali če sodnik neguje otroka, starega do 3 let. Nadaljnja sprememba je tudi v tem, da se roki v postopkih izvolitve sodnikov skrajšujejo oziroma določajo na novo, s čimer se bodo postopki izvolitve sodnikov bistveno skrajšali. Hvala.
Hvala gospodu Maroltu. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavijo sporočilo odbora. Izvolite.
Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 14. nujni seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodniški službi. Predstavnik predlagatelja je k členom predloga zakona podal dopolnilno obrazložitev, v kateri je povedal, da je novela zakona o sodniški službi potrebna zaradi izpeljave reforme sistema plač v javnem sektorju v delu, ki se nanaša na plače sodnikov. Predlog zakona natančno in dosledno sledi sistematiki urejanja plače, dela plače za delovno uspešnost in dodatkov, kot je to predpisano s sistemskim zakonom o sistemu plač v javnem sektorju. V povezavi z novim plačnim sistemom predlog zakona drugače ureja sistem napredovanja sodnikov, pomembna novost zakona je napredovanje sodnikov v višji sodniški naziv brez premestitve na sodniško mesto pri sodišču višjega položaja. Predlog zakona tudi popolnoma na novo ureja pravico do dela plače za delovno uspešnost in tudi pravico do dela plače za dodatno delovno uspešnost pod pogoji, ki jih ureja ta predlog zakona in zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Predlagatelj je tudi poudaril, da se z novelo zakona ureja novost, da bo lahko sodnik sklenil poseben dogovor s predsednikom sodišča o povečanem obsegu dela oziroma nadpovprečni delovni obremenitvi v določenem času in iz tega naslova prejemal posebno plačilo za povečan obseg dela oziroma nadpovprečno obremenitev. Prav tako je predlagatelj pojasnil, da predlog zakona ureja tiste dodatke, ki sodniku pripadajo glede na naravo funkcije ob upoštevanju določenih posebnosti. Predvsem gre to za opravljanje dežurne službe, pripravljenost na domu, delo na dvojezičnih območjih, mentorstvo pripravnikov in dodatki za specializacijo, magisterij in doktorat, kar v veljavnem zakonu ni urejeno. Predlog zakona odpravlja tudi neskladnost veljavnega zakona z ustavo. Višina nadomestila plače sodnikov za prvih 30 dni, zadržanost iz dela zaradi bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, se v skladu z zakonom o delovnih razmerjih zmanjšuje s sedanjih 100% na 80%. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je uvodoma pojasnil, da je predlagatelj s predlaganimi amandmaji odbora v pretežni meri pisne pripombe te službe upošteval, razen pripomb k 20. in 29. členu predloga zakona. K predlogu zakona so podali svoja stališča tudi vabljeni predstavniki sodne veje oblasti. Tako je predsednik Višjega sodišča v Ljubljani predstavil pobudo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, predsednica slovenskega sodniškega društva je predstavila pisne predloge tega društva, pa tudi sekretar sodnega sveta. Iz pisnega mnenja državnega sveta Republike Slovenije je razvidno, da komisija državnega sveta za politični sistem predlog zakona podpira, vendar meni, da se z določbami o plačnem sistemu sodnikov ruši doslednost in enotnost plačnega sistema funkcionarjev in javnih uslužbencev. Članice in člani odbora o predlogu zakona niso razpravljali, k predlogu ni bilo vloženih amandmajev. Sprejel pa je odbor nekaj svojih amandmajev ter ob koncu podprl tudi vse člene zakona skupaj.
Hvala gospe Kucler Dolinar. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podpira predlagane spremembe in dopolnitve zakona o sodniški službi. Dejstvo je, da se v Sloveniji kljub številnim opozorilom evropskih institucij sodni zaostanki niso zadovoljivo zmanjšali. Ker sodstvo samo ni bilo v stanju, da z ustreznimi ukrepi znotraj obstoječe zakonodaje alarmantno stanje na področju sodnih zaostankov bistveno uredi, je logično, da se je vlada odločila, da bo z odgovarjajočo zakonodajno spremembo bolj neposredno vplivala na sodišča in sodnike pri učinkovitosti njihovega dela. Glede na nov plačni sistem, ki temelji na zakonu o sistemu plač v javnem sektorju in predlaganem odloku o plačah funkcionarjev je razumljivo, da se en del predlaganih sprememb nanaša na uskladitev s tem sistemom. Na podlagi te uskladitve se spreminja ureditev napredovanja sodnikov v plačilnih razredih, v višji naziv, na višje sodniško mesto in na položaj svetnikov. Predlagane spremembe tudi odpravljajo dosedanjo ustavno neskladnost, ki jo je ugotovilo ustavno sodišče, glede zagotavljanja pravnega varstva sodniških kandidatov, ki v postopku imenovanja niso bili izbrani. Obravnavi zakon izenačuje tudi nadomestilo plače za čas odsotnosti z dela, zaradi bolniškega staleža z vsemi drugimi zaposlenimi v javnem sektorju, ki prejemajo v tem času 80% nadomestilo in ne 100%, kot je za sodnike in še nekatere druge funkcionarje, to veljalo doslej. Vse druge spremembe se nanašajo na pogoje za učinkovitejše delo sodišč in sodnikov s ciljem boljšega in hitrejšega sojenja, hkrati pa zmanjševanja sodnih zaostankov. Tukaj imam v mislih sprememb v zvezi z izdelavo ocene sodniške službe, spremembe, ki se nanašajo na premestitev sodnikov, na druga sodišča, potem spremembe, ki se nanašajo na skrajševanja rokov, vse v cilju povečati mobilnost sodnikov in s tem tudi izboljšati učinkovitost sodne veje oblasti. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozdravljamo ministrovo odločenost pri ukrepih, ki jih podvzema, da bi dosegel boljše in učinkovitejše sojenje. Verjamemo, da bo sprejem predlaganega zakona en korak k temu cilju. Žal v preteklih letih ne vlada ne ministrstvo za pravosodje nista naredila vsega, kar bi morala, da bi se alarmantno stanje začelo bistveno izboljševati. Če bi to storili, bi bilo današnje stanje precej boljše in ministru Šturmu ne bi bilo treba začeti praktično od začetka. Zakon je torej dober in potreben, zato ga bomo poslanci Slovenske demokratske stranke seveda podprli. Hvala.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo predstavila stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. V poslanskem klubu LDS podpiramo zamisel zakona o sodniški službi, ki prinaša novosti, ki bodo omogočale dodatno nagrajevanje tistih sodnikov, ki bodo v tekočem letu dosegli nadpovprečne delovne rezultate ter ocenjevanje sodniške službe vsaka tri leta in ne šest kot doslej, ocenjevanje sodnika začetnika pa prva tri leta celo vsako leto. S predlogom zakona se zagotavlja tudi zakonska podlaga za izpeljavo reforme sistema plač v javnem sektorju v delu, ki se nanaša na plače sodnikov. Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodniški službi pa kljub temu ne moremo sprejeti brez pomislekov. Reforma plač je obljubljala odpravo nesorazmerij med funkcionarji oziroma javnimi uslužbenci, sedaj pa se ureja tako, da bo večina sodnikov ostala na ravni državnih uradnikov. Poleg tega je količina rešenih zadev postala preveč pomembno merilo za ocenjevanje sodnikovega dela. Za zmanjševanje sodnih zaostankov pravosodni minister obljublja stimulativno nagrajevanje. V poslanskem klubu LDS si seveda ne znamo predstavljati tovrstne stimulacije brez dodatnega pritiska na proračun, čeprav minister za pravosodje trdi drugače. Sprašujemo se tudi, kakšno popotnico za izvajanje tako imenovanega projekta Lukenda predstavlja skoraj hkratno nižanje sodniških plač in višanje sodniške norme. Sodnikom se tako napoveduje več dela za manj plačila. Ob tem se bojimo, da bodo sodniki spet začeli odhajati v druge, bolje plačane pravniške poklice, kar bo povzročilo še več težav pri delu sodišč in posledično tudi pri zmanjševanju sodnih zaostankov. Dodatno pa nas k zavrnitvi novele zakona navaja oster protest iz sodniških vrst, katerega glavno sporočilo je tudi to, da sedanja oblast ne spoštuje v celoti ustavnega načela o delitvi oblasti v Sloveniji. Pričakovali smo tudi, da bo minister doktor Šturm vsaj danes prišel v parlament prepričevati poslance, da je njegov predlog zakona dober. Pa nas samo znova prepričuje, da ga sodelovanje v državnem zboru ob obravnavanju zakonov z njegovega resorja sploh ne zanima. Torej gre za zelo svojevrstno aroganco z njegove strani in v imenu poslanskega kluba LDS moram reči, da temu ostro nasprotujemo. Hvala.
Hvala gospe Lavtižar Bebler. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Posebej lepa hvala, gospod predsednik, da bom lahko govoril. Ob predlogu sprememb in dopolnitev zakona o sodniški službi bi uvodoma želeli opozoriti, da so doslej vse vlade in vsi pravosodni ministri predlagali v državni zbor vrsto sprememb, vse s ciljem, da bi se postopno reševal največji problem pravosodja, to so sodni zaostanki. V državnem zboru, vsaj kar zadeva poslansko skupino Socialnih demokratov, ko smo bili v opoziciji in ko smo bili v vladi, smo vedno vse predloge podpirali, vedno z utemeljitvijo, da si želimo, da bi bil ta problem res učinkoviteje rešen. Žal moramo ugotoviti, da doslej nikoli ni bilo polnih učinkov. Nismo sicer med tistimi, ki bi trdili, da ni bilo nikakršnih učinkov. Bili so, ker se sodni zaostanki niso povečevali, ker je na določenih ravneh sodišč prišlo tudi do zmanjšanja sodnih zaostankov, vendar v celoti učinkov ni in smo še vedno država, ki si prav gotovo sojenje v razumnem roku ne more šteti v posebno odliko delovanja pravosodja. Tudi tokrat se predlog sprememb in dopolnitev zakona utemeljuje deloma tudi s hitrejšim reševanjem sodnih zaostankov, pri čemer želimo povedati, da bi pričakovali, da bo pravosodni minister, da bo vlada predstavila poslankam in poslancem državnega zbora mnogo jasneje svoj projekt, kot ga je predstavila, samo na način, prek katerega omogoča, da se uspešnejšim, po kvantiteti uspešnejšim sodnikom, zagotavlja posebna možnost stimulativnega nagrajevanja, na način, ki je, moram reči, vsaj kar mene zadeva, poslankam in poslancem neznan; nihče ga ni temeljiteje predstavil, nihče ni temeljiteje povedal kriterijev, nihče ni povedal, ali obstoja za tem kakšen program ali ne. Dane so bile pa obljube, da bo ta projekt učinkovit, in sicer učinkovit v približno naslednjih desetih letih. Verjemimo, želimo mu uspešnost, nisem pa prepričan, da samo obljube lahko to zagotovijo. Sicer pa je razlog za sprejemanje tega zakona po nujnem postopku predvsem plačni sistem. To je tudi razlog, zaradi katerega mi odklanjamo ta zakon, ker menimo, da smo v zvezi s spremembami in dopolnitvami zakona o sistemu plač v javnem sektorju povedali dovolj argumentov, zaradi katerih ne more biti sprejemljiv ta zakon tudi za pravosodje. Za kaj gre? Uvaja se razlikovanje v okviru enotnega sistema; sprejemajo se odločitve, ki pomenijo poseg v pridobljene pravice in to retroaktivno. Kot tretje, uveljavljajo se načela, po katerih naj bi se določen del plačnih pravic urejal ne le z zakoni temveč tudi z odloki, kar pomeni pristojnosti izvršne veje oblasti nad enakopravno ali pa vsaj navidezno enakopravno pravosodno vejo oblasti. Četrto. Ni mogoče in ni prav, da se plačni sistem ureja tako brez kriterijev, kot se dajejo ministru pristojnemu za pravosodje pooblastila za nagrajevanje posebnih dosežkov. Na koncu. Vse to hkrati po mnenju vseh organov v pravosodju, ki delujejo kot organizirana oblika delovanja sodnikov, se pravi sodniško društvo, sodni svet in podobno, opozarjajo, da je zakon za njih nesprejemljiv, da bo pomenil znižanje plač, da je sporen z vidika ustave in ne razumemo, da je ta vlada tako brezbrižna vsaj do tiste veje oblasti, ki bi naj bila z njo, kot izvršilno, enakopravna, tiste veje oblasti, ki nalaga polno novih obveznosti in velikih pričakovanj in konec koncev tudi tiste veje oblasti, ki nekaj po zakonodaji in o pravu ve. Hvala lepa.
Hvala, gospod Potrč. Gospod Anton Kokalj bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Cilj sprememb in dopolnitev zakona o sodniški službi je predvsem vzpostavitev novega sistema plač v javnem sektorju. Spremembe se navezujejo na zakon o sistemu plač in na odloku plačah funkcionarjev. Predlog ureja pravico do nadomestil dodatkov k plači, višino položajnega dodatka, del plače za delovno uspešnost in pogoje za izvajanje posebnih programov za reševanje sodnih zaostankov. Spremembe določajo tudi pravno podlago za izplačevanje dodatkov k plači zaradi izvrševanja dežurstva in pripravljenosti. Sprememba zakona o sodniški službi odpravlja neskladje z ustavo, nadomestilo plače za odsotnost zaradi bolezni se zmanjšuje na 80%, ureja pa se tudi lažje prerazporejanje in večjo mobilnost sodnikov zaradi novega programa odprave sodniških zaostankov. V skladu s predloženimi spremembami bo predsednikom sodišču prepuščena odločitev, koliko sodnikov in kateri bodo opravljali povečani obseg dela ter za koliko. Prav tako tudi odločitev o višini dodatka, kot dela plače za delovno uspešnost posameznega sodnika. Vlada bo z uredbo določila pogoje, merila in plačilo za večje delo oziroma dodatne delovne obremenitve. Sodniku za več rešenih zadev pripada določen dodatek k plači za dodatno delovno uspešnost, njegova višina pa je omejena na največ 3 osnovne plače sodnika, mesečne plače sodnika. V kakšnih številkah se bosta sodna, izvršna oblast dogovorili je mogoče soditi saj se ne ve, kakšen bo dejanski interes med sodniki. Po prvih odzivih pa kažejo zanimanje, da bi delali več, predvsem kažejo zanimanje mladi sodniki. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlagane spremembe podprli.
Hvala gospodu Kokalju. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Tudi spremembe zakona o sodniški službi so take, kot spremembe zakona o državnem tožilstvu, ki smo jih malo prej obravnavali in so povezani z ureditvijo sistema plač v javnem sektorju. Pomembna novost obravnavanega zakona je sprememba sistema napredovanja sodnikov. V okviru tega je zlasti pomembna novost napredovanja sodnikov v višje sodniške nazive, brez premestitev na sodniško mesto pri sodišču višjega položaja. Takšno ureditev bo omogočila, vsaj upam, izboljšanje dela sodnikov zlasti na okrajnih sodiščih, saj bodo lahko sodniki napredovali v višji naziv in s tem prejemali tudi višjo plačo, brez da bi morali biti premeščeni na drugo delovno mesto pri sodiščih višjega položaja. Pričakujemo, da bo to omogočilo kvalitetnejšo in boljše delo sodnikov, saj bodo lahko sodniki z več izkušnjami in znanjem delali na istih sodiščih oziroma na sodiščih istega položaja za višjo plačo. In da bo to tudi doprineslo k zmanjšanju sodnih zaostankov, saj so sodni zaostanki še vedno prevelik problem v naši državi. Kljub mnogim poskusom zmanjšanja teh zaostankov, zaenkrat še nismo bili uspešni. Ob tem je po mnenju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke dobrodošla novost zakona pravica do dela plače za delovno uspešnost in tudi pravica do dela plače za dodatno delovno uspešnost pod pogoji, ki jih ureja ta predlog zakona in zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Pričakujemo, da bo ta novost dodatno stimulirala sodnike, da bodo bolj intenzivno opravljali svoje delovne naloge, in da bomo s temi spremembami zakona vsaj delno pripomogli k zmanjšanju sodnih zaostankov v našem sodstvu. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo torej spremembe zakona o sodniški službi podprli. Hvala.
Hvala, gospodu Bajcu. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke upamo, da trojček, ki je na tej seji, torej trojček, ki ga sestavljajo trije zakoni, zakon o državnem pravobranilstvu, zakon o tožilstvu in pa zakon o sodniški službi, ne predstavljajo celostnega vladnega načrta, kako zmanjšati sodne zaostanke, kako sodstvo narediti v taki obliki, torej ne samo, da bosta ostali dve veji oblasti, ampak da bodo, predvsem državljanke in državljani ponosni nanj. Ocenjujemo, da dosedanji poskusi tega mandata niso zadostni. Verjamemo, da se z izključnim instrumentom denarja tudi v sodstvu ne da popolnoma spremeniti stvari. In za uvod podajanja stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke naj povem, da se delno strinjamo s poslansko skupino Socialnih demokratov, vendar je naš ukrep, naš predlagan ukrep drugačen. Verjamemo in vemo, da nismo polovičarji in poznamo zgodovino tako prejšnje, kot te vlade, ki je skušala z minimalnimi spremembami poseči v sodni sistem v okviru naše države. S takimi spremembami, ki, roko na srce, do sedaj niso pripeljali do tistega učinka, za katerega bi lahko rekli, tako, naredili smo korak, ki je pripomogel k zmanjševanju sodnih zaostankov, ko bi rekli naredili smo tisti korak s katerim smo zadovoljni. Dejstvo je, da je sodna veja oblasti najmanj uspešna v okviru naše države. Da sta tako izvršilna, kot zakonodajna veja nedvoumno mnogo bolj, ne samo transparentni, ampak učinkovitejši in pa po meri državljank in državljanov. V okviru predlaganega zakona, s katerim se srečujemo v danem trenutku, predlagatelj zakona, torej vlada Republike Slovenije poudarja, da se bo s spremembo plačnega sistema na podlagi zakona, ki smo ga sprejeli nedavno, spremenil odnos sodnikov, prvič do tekoči zadev, in drugič do preteklih zadev. V okviru Nacionalne stranke v ta in kot edini predlagan ukrep v okviru omenjenega zakona ne verjamemo. Ne verjamemo in ne zdi se nam pošteno, da je smiselno sodniški poklic še boj distancirati od vseh ostalih poklicev v naši državi. Ne verjamemo in ne zdi se nam pošteno, da je prav, da nekomu za zmanjševanje lastnih sodnih zaostankov zvišujemo plačo za 200%. In ne zdi se nam prav, da nekomu za zmanjševanje sodnih zaostankov svojega lastnega kolega zvišujemo plačo za 300%. Po naši oceni je to nesprejemljivo. Ni ga poklica v naši državi, ki bi za zaostanke v okviru dela, ali pa izpolnjevanje normativov posegel tako korenito in tako bogato nagrajeval vse tiste, ki normalno izpolnjujejo svoje delovne obveznosti. Po naši oceni mora biti kot posledica izpolnjevanja teh delovnih obveznosti seveda, plača, ne pa nagrajevanje. Nagrajevanje bi, vsaj po naši oceni, moralo biti kot dodatek za nekaj več, za nekaj kar je nad določenim normativom. Ampak vlada Republike Slovenije je tu pristopila k drugi strategiji. Žal verjamemo, da tovrstna strategija ne bo uspešna, posebej, če upoštevamo absolutna dogajanja v okviru državnega zbora in pa seveda tudi izvršilne veje oblasti. Vsi mi, in verjamem, da tudi vlada Republike Slovenije, vemo, da je v obstoječem trenutku, torej v dani situaciji v predlogu za ustavne spremembe tudi bistvena sprememba na področju sodstva. In po naši oceni bi bilo smiselno najprej počakati na spremembo najvišjega pravnega akta, ki korenito posega v sistem delovanja sodstva in šele potem prilagoditi oziroma nagrajevati sodnike in vse tiste v povezavi z njimi. Tolikšnih parcialnih ukrepov, kot jih predlaga omenjen zakon, je bilo v preteklosti veliko. Samo v zadnjih 4 letih smo nič kolikokrat spremenili zakonodajo, nič kolikokrat povečali finančna sredstva, namenjena sodni veji oblasti, ampak učinka ni bilo. In če se ostale poslanske skupine, ki nameravate podpreti ta zakon, zadovoljujete s tem, da zgolj nekaj sprejmete zato, da sprejmete, od tega pa ni rezultata, v nacionalni stranki takemu načinu dela ne moremo pritrditi. Zato omenjenega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. No, z zakonom o sodniški službi pravzaprav odzvanja še zadnji refren na osnovno melodijo, ki je bila zastavljena z zakonom o plačnem sistemu v javnem sektorju. Že ves teden gre pravzaprav samo za variacije na isto temo, kot bi rekel nek znani roker. Poslanska skupina DeSUS ni podprla osnovnega zakona in seveda tudi tistih, ki so iz tega izvedeni, ne more. Odločitve so bile, kot se spomnimo, zelo tesne in bilo je opaziti neko značilnost, da je bila samo zato, ker se ni glasovalo tako, kot je bilo napovedano, dana možnost, da je bil zakon tudi sprejet. V poslanski skupini DeSUS smo v zvezi s tem pomirjeni. Naše odločitve sicer niso bile podprte, vendar se pri tem naslanjamo na neko znano misel, ki se glasi približno takole: "Blagor tistim, ki so lahko ponosni na svoje poraze, in gorje tistim, ki se morajo sramovati svojih zmag." Ali drugače povedano, gorje tistim, ki so morali stopiti na svojo lastno besedo. Ta zakon, ki ga sedaj obravnavamo, pa kljub temu ima vrsto postavk, ima vrsto členov, ki jih sicer podpiramo, zlasti tiste, ki so tako rekoč že bili v nekaterih drugih vejah vzpostavljeni - uskladitev z zakonom o delovnih razmerjih [[ta znamenita bolniška]] . Podpiramo tudi uskladitev z našo ustavo, na kar je opozorilo ustavno sodišče, v zvezi z neizročitvami neizbranim sklepov, pa ureditev v zvezi z ocenjevanjem in napredovanjem, z zagotavljanjem večje mobilnosti tistih, ki naj sodne zaostanke odpravljajo, in seveda, bistveno je, da bi se ti sodni zaostanki v resnici tudi zmanjšali. Vendar pa temeljne, torej tiste osnovne teme, pred tednom dni zastavljene, ki se ponavlja tudi v tem zakonu, poslanska skupina DeSUS ne podpira. Ključni cilj je, kot vemo vsi in kot zdaj že vsi ponavljamo nekaj dni, vzpostavitev skupnega plačnega sistema na dolgi rok, zmanjšanje stroškov proračunskih izdatkov za plače, posledično tudi tistih, ki jim rečemo javni uslužbenci in siceršnji zaposleni v Republiki Sloveniji. Kar zadeva samo sodno vejo oblasti pa tudi moramo reči, da ni bilo nobenega pritegovanja predlaganim sprememba v tem zakonu. Da so - sam sem bil na seji - vsi glasno protestirali in da so ocenjevali to, kar se je sprejemalo, kot nekaj, kar je destimulativno za sodno vejo oblasti. Kljub temu torej, da je v zakonu nekaj dobrih in nujnih rešitev in zaradi tega, ker gre za perpetuiranje, za ponavljanje tistega, s čemer se mi ne strinjamo, pač ne moremo zagotavljati aktivne podpore predlaganim spremembam in dopolnitvam.
Hvala gospodu Rezmanu. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Do tega trenutka sem prejel amandma LDS k 32. členu in nobenega drugega. Zato dajem v razpravo 32. člen in amandma Liberalne demokracije Slovenije, amandma se razmnožuje in ga boste dobili na klop, zato dovolite, da ga preberem. V 32. členu se v drugem odstavku besedilo sodišča, na katerem je imenovan, nadomesti z besedilom stalnega prebivališča sodnika, ki je dodeljen. Še enkrat besedilo: Sodišča, na katerem je imenovan se zamenja z besedilom stalnega prebivališča sodnika, ki je dodeljen. Želi kdo razpravljati? Pavliha, še kdo želi razpravljati k 32. členu in vloženemu amandmaju? Gospod Potrč. Še kdo? Odpiram razpravo o 32. členu in amandmaju k 32. členu. Gospod Pavliha, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, ponovno za besedo. Torej amandma smo vložili zaradi enostavnega razloga. Namreč, zakon že zdaj omogoča da je sodišče, na katerem dela sodnik, 70 kilometrov oddaljeno od stalnega prebivališča in tako, kot je zdaj napisano, bi seveda bilo hipotetično možno, da bi se lahko sodnik vozil tudi 140 kilometrov daleč brez soglasja. Zato mislimo, da bi s to našo spremembo to nevarnost odpravili in hkrati ne povzročili še nekega dodatnega birokratskega dela. Toliko glede našega amandmaja k 32. členu. Dovolite pa mi, da vseeno povem še nekaj besed, ko sem ravno pri besedi, ki se seveda nanašajo tako na amandma kot na zakon v celoti. Gospod predsednik, verjetno to ne bo nič narobe glede na to, da imamo zopet 2 uri in 25 minut za razpravo. Povedal bi samo to, da v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije za razliko od prejšnjega zakona te spremembe podpiramo. Mislim, da so te spremembe dobre, da so nujne in če bodo le lahko prispevale k odpravljanju sodnih zaostankov, potem seveda so svoj namen dosegle. Prav tako podpiramo večjo mobilnost sodnikov, saj so različna sodišča po Sloveniji različno obremenjena. Sodniki so seveda različno usposobljeni in sposobni in jim bo taka sprememba omogočala, da bodo lahko delali še boljše in še več tam, kjer je potreba. Ne gre pa brez določenih pomislekov, katerih se po moje zavedajo tudi predlagatelji in kateri bodo še zahtevali določene tako zakonske kot tudi druge posege. Ti pomisleki so naslednji. Prvič. Tako reforma plač, o kateri smo se pogovarjali prejšnji teden, kot tudi sedanje spremembe zakona o sodniški službi, ne bodo po naši oceni prispevali k večji motiviranosti sodnikov, zlasti na okrajnih sodiščih, torej na bivših temeljnih sodiščih, ki so najbolj obremenjena. Če ima okrajni sodnik najnižjega plačilnega razreda tako plačo kot župan občine, ki ima manj kot 2 tisoč zaposlenih, potem seveda ne moremo pričakovati, da se bodo za ta poklic odločali boljši pravniki oziroma pravnice in seveda ne moremo pričakovati, da bomo preprečili fluktuacijo. Izkušnje v zadnjih letih kažejo, da se okrajne sodnice in sodniki po nekaj letih, zlasti zaradi slabe plače, tega poklica naveličajo in gredo v boljše plačane pravniške poklice kot na primer odvetništvo, notarstvo, gospodarstvo in še bi lahko naštevali. Drugič. Naj povemo to, da jih seveda samo zaostrovanje kvantitativnih kriterijev brez kvalitativnih tudi ne bo motiviralo k boljšemu in večjemu delu. Spreminjati sodniško službo v tekoči trak ima seveda lahko zopet strahovite posledice in projekt LUKENDA se lahko še tako bere na papirju. Če ne bo imel vsebinskih razsežnosti, potem se jutri kaj lahko dogodi, ne samo, da bomo imeli na cestah sodnice in sodnike, ki bodo stavkali, ampak jih bomo imeli na cestah tudi zaradi tega, ker bodo rajši brezposelni, kot da bodo opravljali sodniško službo, ki je že itak v zadnjem času deležna zaničevanja, preziranja in kritike, kot da bi bili dežurni krivci za vse probleme, ki se v tej državi dogajajo. Hkrati mi tudi dovolite, da ponovno opozorim na 133. člen ustave, ki določa nezdružljivost sodniške funkcije, kaj to v praksi pomeni. To v praksi pomeni, da velika večina sodnic in sodnikov nima nobenega dodatnega zaslužka, zaslužka, ki ga ima dan danes že skorajda večina funkcionarjev v izvršni oblasti. Tisto plačo, ki jo konec meseca dobijo, jo seveda dobijo in tudi to je treba upoštevati. Še zadnji komentar, ki se nanaša na predsednike in podpredsednike sodišč in tudi ti bodo imeli na podlagi sedanjih zakonskih sprememb in seveda tudi tistega dela, ki se nanaša na mobilnost in na naš amandma zelo, zelo velike pristojnosti. Ampak, ali to pomeni, da bodo tudi imeli večje pristojnosti v smislu sojenja oziroma večji kos torte, ki jo bo treba seveda ne samo rezati, ampak tudi prebaviti. Naše mišljenje je, da ne. Naše mišljenje je, da so podpredsedniki le samo eni od enakih. In tu zopet opozarjamo na protislovje, ki smo mu bili priča tudi v petek. Namreč, na eni strani bodo zdaj predsedniki in podpredsedniki, gledano finančno, bistveno bolj motivirani kot, na primer, okrajni sodniki za svoje delo - in minister Virant pravi, da to zlasti zaradi narave njihovega dela, ki je bolj v menedžmentu, v upravljanju zadev, po drugi strani pa minister dr. Šturm ravno to očita, na primer, gospodu Zalarju, češ da je preveč obremenjen z menedžerstvom in premalo s sojenjem. Kje je zdaj tu pravo ravnovesje, da bo volk sit in koza cela? Skratka, če se vrnem nazaj, prosim, kolegice in kolegi, da naš amandma podprete. Hkrati pa ponovno prosim gospoda državnega sekretarja, da te naše pomisleke prenese gospodu ministru Šturmu in ga tudi spomni na našo željo, da bi ga morda že na naslednji seji odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje tudi videli in ga lahko sami kaj povprašali; pa s tem ne mislimo, jasno, da vi svoje funkcije ne opravljate dobro, ampak vendar se spodobi, da je kdaj prisoten tudi minister. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Predlagane rešitve v 32. členu zakona so ene od mnogih administrativnih rešitev, prek katerih se poskuša zagotoviti uspešnejše delo pravosodja. Jaz želim, da bi pravosodni minister imel uspeh v takšnih prizadevanjih, vendar sam osebno v celoto uspeha dvomim, ker se uspešnost dela pravosodja z administrativnimi rešitvami ne da uresničiti v celoti. Če imamo istočasno več pooblastil, ki jih imajo predstojniki v pravosodju, in istočasno mnogo večje nezadovoljstvo v pravosodju, ki se kaže v zadnjih dneh glede vseh kritik v zvezi s sprejemanjem tudi zakona o sistemu plač v javnem sektorju in zakona o sodniški službi, potem najbrž ne gre za medsebojno vzporeden in skladen proces, ki bi lahko dajal upanje na veliko večjo učinkovitost v pravosodju. Trdno sem namreč prepričan, da bi morali vsi mnogo več storiti za to, da se poleg prizadevanj za boljše delo zagotovi tudi povečanje samostojnosti, neodvisnosti in ugleda pravosodja, da bi to postal atraktiven, ne poklic, ampak odgovorna naloga. Danes pa se marsikje šteje in razume popolnoma degradirano, ker lahko popolnoma vsak v javnosti in privatno o delu pravosodja govori, razmišlja, ga ocenjuje kadarkoli in kakorkoli si sam neposredno to želi. Moram reči, da so me mnogi moji kolegi, tudi profesorji iz pravne fakultete opozarjali, da poti, ki jih ubiramo v zadnjih letih za urejanje vprašanj v pravosodju, niso nujno učinkovite in dobre, ker so povezane predvsem z administrativnimi potmi, ker so povezane v mnogo čem tudi z vmešavanjem politike v pravosodje, tudi na ta način, da tukaj mi v državnem zboru želimo mnogokrat ocenjevati konkretna vprašanja delovanja pravosodnih organov v postopku sojenja, kar ni naša naloga in si tudi ne bi smeli tega dovoljevati, ker na podoben način mnogokrat razmišljajo celo preiskovalne komisije, ki jih ustanavljamo v državnem zboru in vse to prav gotovo ne more veliko prispevati k reševanju izjemno odgovornih in težkih nalog, ki jih naše pravosodje ima. Zato mislim, da zgolj s povečevanjem distance, v okviru katere je možno začasno razporejanje sodnikov, da zgolj samo v okviru večjih pooblastil, ki jih bo po mojem celo nesistemsko dobival minister za dodatno delitev plač sodnikom, ne bomo rešili vsega, kar nas na področju pravosodja čaka in še enkrat povem, tudi jaz se veselim, to kar je kolega dr. Pavliha omenil, ker je bila tudi njegova iniciativa na seji matičnega delovnega telesa, da bi čim prej dobili celovit program reševanja problematike pravosodja, da tudi minister za pravosodje ne bi v svojih izjavah glede nekaterih konkretnih pobud, do katerih v pravosodju prihaja, mislim tudi povezanih s sodniškim mandatom, imel vsak mesec ali pa dva v niansah in v pomembni vsebini zelo različne poglede, enkrat blagohotne, enkrat kritične, enkrat sistemske, enkrat prilagodljive, kakšni stranki, ki je to pobudo dala, tako da bi lahko bilo pričakovanje tudi sodnikov, sedanjih in bodočih, dovolj jasno, in da se ne bi stalno vedno znova pogoji praktično vsako leto dopolnjevali in spreminjali, kar prav gotovo ne sodi ne samo kvečjemu ugledu, ampak tudi kvečjemu interesu za ta zahteven poklic pri mladih kolegicah, pravnicah in pravnikih. Hvala.
Hvala. Javil se je k razpravi o 32. členu in o amandmaju k 32. členu tudi gospod Cvikl. Jaz bi prosil, da se drugič javite takrat, ko pozovem razpravljavce naj se javijo. Izvolite, gospod Cvikl.
Gospod predsednik! Upam, da nam seveda ne boste do konca razprave omejevali javljanje k besedi, ker nikjer ne piše, da se moram javiti takrat, ko vi pozovete, ampak glede na razpravo, ki je bila. Imamo razpravo o zakonu po nujnem postopku, navedeno, koliko ima katera poslanska skupina časa in javil sem se, ko sem ocenil, da je še kaj potrebno dodatki k temu, kar sta že povedala ali še nista povedala moja kolega, gospod poslanec Pavliha in pa gospod poslanec Potrč. Vam je verjetno znano, gospod predsednik, da smo amandma k 32. členu vložili zato, da bi na tem amandmaju testirali, kakšen je pravzaprav namen zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodniški službi. Ali je namen res v, kot se temu reče, v normalnem partnerskem odnosu med vodstvi sodišč, znotraj pravosodne veje oblasti in pa v odnosu ministrstva za pravosodje do te pravosodne veje oblasti pravzaprav priznati njeno samostojnost. Mi predlagamo, gospod državni sekretar, gospoda ministra ni, tako da ne morem drugega naslavljati, da je pravzaprav soglasje sodnika tisto, ki je temelj tega, da ga boste premestili in da pri tem upoštevate teh 70 kilometrov kot razdaljo med krajem njegovega stalnega prebivališča in sodiščem, zato da ne bi sodnika s stalnim prebivališčem v Trbovljah, ki danes dela v Celju, pa niste zadovoljni z njim, poslali v Maribor. To bi nas zanimalo v nadaljevanju razprave in upam, da boste vladi dovolili, da se javi, kadar to želi, da nam vlada na nek način odgovori, ali je to zanjo sprejemljivo. Če je to za vlado sprejemljivo, potem bomo ocenjevali, da so te spremembe, tako tega zakona, kot prejšnjega, dobronamerne in da res želite predvsem izboljšati probleme v sodstvu, se pravi, s stimulativnim nagrajevanjem omogočiti, da se bodo hitreje kot do sedaj odpravljali sodni zaostanki. Ker to do sedaj vlada Republike Slovenije ni pokazala, ne pri pripravljanju rebalansa proračuna za leto 2005, ne pri proračunu za 2006 in 2007. V tej zvezi menimo, da bo sprejem tega amandmaja potrdilo, da pravosodno ministrstvo razume probleme v sodstvu in da skupaj s polnim upoštevanjem samostojnosti pravosodne veje oblasti te probleme želi tudi reševati. Obžalujem, če so nekateri ministri prej prišli, nekaterih pa sploh ni bilo, ker nismo mi preprečili razprave pri prejšnji točki, ampak gospod predsednik državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o amandmaju. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po končani 22. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.10 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Izvolite, proceduralno.
Gospod predsednik, poglejte. Jaz bi vas lepo prosil, da poslušate našo razpravo in če je le mogoče prej, preden prekinete točko, dovolite moj proceduralni predlog. Moj proceduralni predlog pa ni nič drugega kot to, zaradi česar smo sem prišli. Mi smo dali amandma, amandma je bil oblikovan. Dva sva o njem razpravljala, tudi gospod Potrč. In prosili smo samo eno zadevo v drugi obravnavi, da nam vlada pove svoje stališče do tega amandmaja. In kot minimalno, kot minimalno bi bilo korektno, da vsaj, ne vem, pogledate po dvorani, ali se bi mogoče predstavnik vlade javil oziroma prej, preden zaključite razpravo upoštevate to, kar je po poslovniku nedvomno jasno. Po poslovniku ima poslanec takoj, kadar zahteva pravico za oblikovanje proceduralnega predloga, da mu to omogočite. Ne morete prekiniti in [[...]]
Gospod Cvikl, kakšen je proceduralni predlog?
Moj proceduralni, ga bom povedal ga, dovolite, glejte 3 minute imam za obrazložitev, dovolite. 3 minute imam za obrazložitev, ne me prekinjati, ker znotraj teh treh minut bom obrazložil razloge za to, da oblikujem proceduralni predlog in ga tudi podal. Hvala. Jaz sem se javil s proceduralnim predlogom zato, ker ste tako kot pri prvi točki današnjega dnevnega reda nepotrebno hitro, mogoče se ministru Vizjaku kam mudi, ampak nepotrebno hitro zaključili razpravo, ne da bi sploh kot predsedujoči poslušali vsebino razprave in na podlagi vsebine razprave mogoče sami kot predsedujoči pozvali vlado, da se opredeli do tega predloga. Če pa to ni potrebno, če v ta državni zbor pač prihajamo zato, da poslušamo, ne vem, neke predstavnike vlade, da poslušamo seveda stališča poslanskih skupin, tukaj pa ni razprave, ampak je enostranska prezentacija mnenj in celo ne dobimo neposrednega odgovora na predlog amandmaja in na zahtevo vlade, da se do tega amandmaja opredeli, nam ostaneta dve možnosti. Ena možnost je seveda, da izglasujemo proceduralno in da vrnete točko nazaj in daste vladi možnost, da odgovori. Druga proceduralna možnost je pa ta, da zahtevamo pisno mnenje vlade na ta amandma in s tem seveda ne moremo na tej seji zaključiti točke dnevnega reda. Zato predlagam, gospod predsedujoči, da daste proceduralno na glasovanje, da se predstavniku vlade omogoča opredelitev do amandmaja, amandma mu ni poznan in na podlagi tega seveda slišimo mnenje. V nasprotnem bomo zahtevali, da se do tega amandmaja pisno, pred glasovanjem, kadarkoli to danes popoldne bo, opredli tudi vlada Republike Slovenije. To bi bil normalni red v vsaki državi, kjer pač parlamenti razpravljajo. To, kar vi danes delate, je enostransko pripravljanje mnenj in ne dovolite resne razprave, zato sem proti temu protestiral in prosim, da daste proceduralni predlog na glasovanje. Hvala.
Gospod Cvikl, v tem vašem ekspozeju je vrsta insinuacij in kratko malo neumnosti in žalitev. Predstavnik vlade ima pravico kadarkoli se vključiti v razpravo, kadarkoli, samo roko naj dvigne. Jaz jo doslej nisem videl. Vsekakor pa nisem jaz tisti, ki naj bi pozival vlado, da mora odgovoriti, da naj govori, te pravice nimam. Če pa želi vlada kljub temu odgovoriti na nekatera vprašanja, ji bom dovolil, kljub temu, da smo točko zaključili. Ali želi vlada odgovoriti? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom odgovoril, da ne bo kakšne nejasnosti. Temu amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije nasprotujemo. Dejstvo je, da je v veljavnem predlogu zakona ustrezno urejeno, da je sodnik lahko tudi brez privolitve dodeljen, da opravlja sodniško službo na drugem sodišču. Torej gre za možnost, da je lahko dodeljen, ne pa da je obvezno dodeljen. Poudaril bi še to, da o tem ne bo odločal minister za pravosodje, ampak je pristojnost odločanja na predsedniku vrhovnega sodišča Republike Slovenije.
Hvala. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O INDUSTRIJSKI LASTNINI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister Andrej Vizjak, imate besedo.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predsednik! Zakon o industrijski lastnini je bil sprejet leta 2001, nato pa sta bili v letih 2002 in 2004 sprejeti še dve spremembi 131. člena, ki se nanašata na zastopnike. S predlaganim zakonom, ki je pred vami, spoštovani poslanci, se zakon o industrijski lastnini usklajuje z določbami direktive o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine. Predlagane spremembe zakona ščitijo položaj imetnikov pravic industrijske lastnine, to je imetnikov patentov, modelov in znamk, pri uveljavljanju njihovih pravic v civilnih sodnih postopkih, zlasti v primeru hujših kršitev pravic, kot je trgovina s ponarejenim in piratskim blagom. Spremembe se nanašajo na večinoma že obstoječe institute v civilnih postopkih uveljavljanja pravic v primeru njihove kršitve. Predlagane rešitve se, kolikor je to mogoče, naslanjajo na veljavno ureditev v splošnih predpisih, kot je obligacijski zakonik, zakon o pravdnem postopku in zakon o izvršbi in zavarovanju. V zakonu se zato določajo le tisti drugačni pogoji za uporabo že obstoječih institutov, ki so nujni glede na direktivo, na primer, pri tožbenih zahtevkih, ki jih lahko uveljavlja imetnik pravice, v tožbah, začasnih odredbah, zavarovanju dokazov o kršitvi, aktivni legitimaciji. Predlagane rešitve so v tem zakonu določene enako kot v predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o avtorskih in sorodnih pravicah. S predlaganim zakonom pa se hkrati odpravljajo še naknadno ugotovljene pomanjkljivosti pri prevzemanju posameznih določb treh direktiv Evropske skupnosti. Te predlagane spremembe so manj zahtevne in popolnoma sledijo rešitvam v direktivah. Zato predlagamo državnemu zboru, da dopolnjen zakon sprejeme. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora gospoda Vilija Rezmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa še enkrat. Predstavitev gospoda ministra je bila kratka, takšna je bila tudi obravnava na matičnem delovnem telesu in ni razloga, da bi sporočanemu delu na tem telesu posebej vlekli. Naj povem samo, da je bil akceptiran predlog vlade za skrajšani postopek, da je matično delovno telo obravnavalo to ob prisotnosti predstavnikov ministrstva, gospodarske zbornice in zakonodajno-pravne službe in da je skušalo slediti tistim pripombam oziroma mnenjem, ki jih je izpostavila zakonodajno-pravna služba. Zakonodajno-pravna služba našega državnega je opozorila na nekaj manjših nedoslednosti in v zvezi s tem so bili oblikovani štirje amandmaji. Tri od teh štirih so bili tudi sprejeti, eden pa je bil pravzaprav povzet v drugem amandmaju. Naj samo to opozorim, da je prišlo pri zapisu do napake, pri številčenju amandmajev, kar pa po vsebini prav ničesar ne spreminja. Bistvo predloga je v tem, da se usklajujemo, kakor je minister povedal, s pravnim redom Evropske unije, da gre za to, da kolikor je le mogoče zaščitimo intelektualno lastnino, preprečujemo zlorabe te intelektualne lastnine, piratsko dejavnost in vse tisto kar posega neupravičeno na to področje. Potem, ko je bilo predstavljeno, zakaj v tem predlogu sprememb in dopolnitev zakona gre, potem, ko so bili sprejeti amandmaji, so bili sprejeti tudi vsi členi predloga zakona in odbor predlaga tak dopolnjeni zakon državnemu zboru v obravnavo in v sprejetje.
Hvala gospodu Rezmanu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Martin Mikolič bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Lepo pozdravljeni, spoštovani predsednik, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke bomo predlagane spremembe in dopolnitve zakona o industrijski lastnini podprli. Osnovni razlog za dopolnitev zakona je uskladitev naše zakonodaje na tem področju s pravom Evropske skupnosti, konkretno z direktivo 2004/48, to je podobno kot smo zadnjič usklajevali zakon o avtorskih in sorodnih pravicah. Moramo vedeti, da kršitev pravic intelektualne lastnine predvsem v primerih ponarejanja blaga postaja vse pogostejši pojav, ki s svojim obsegom in mednarodno razsežnostjo resno ogrožajo nacionalne ekonomije. Prav bi bilo, da bi nacionalni predpisi o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine v vseh državah članicah Evropske unije bili poenoteni in na zahtevanem nivoju, da ne bi prihajalo do izdelave in prodaje ponarejenega blaga, kot se to dogaja v tistih državah, ki tega področja nimajo zadovoljivo urejeno oziroma imajo šibkejše varstvo. Ravno zaradi tega, da bi preprečili razmak kršitev pravic intelektualne lastnine, je nujno potrebno poenotenje procesnih določb o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine na enotnem trgu, kar bo doseženo z uskladitvijo nacionalnih zakonodaj z omenjeno direktivo. V poslanski skupini Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke se zavzemamo za spodbujanje inovacij in izumov tako v gospodarskih kot v negospodarskih sferah, kajti le tako se bomo uveljavljali na konkurenčnem in brezkompromisnem svetovnem trgu. Če imetniki kršenih pravic zoper kršitev nimajo učinkovitega varstva, je to zelo slab signal za izumitelje in inovatorje, kar posledično slabi konkurenčnost gospodarstva. Danes nam je vsem jasno, da se zaradi enormnega razvoja tehnologije da marsikaj prikriti in intelektualno lastnino tudi protizakonito odtujiti. Zanimivo, da na matičnem delovnem telesu ni bilo razprave, kot je bila obsežna razprava pri avtorskih in sorodnih pravicah. Lahko si razlagamo, da so v predlagan zakon vneseni vsi instrumenti za zaščito intelektualne lastnine ali pa se nam zdi bolj pomembno uveljavljanje nekaterih tistih pravic, ki jih, roko na srce, v naši poslanski skupini težko uvrščamo med intelektualne, ki pa so s tem terminom bile večkrat imenovane v že prej omenjeni razpravi na odboru in tudi v državnem zboru. Pri tem pa ne želimo in ne smemo zmanjševati pomen prave intelektualne lastnine na področju kulture in prav je, da to ob tem ponovno poudarimo, v tednu praznika kulture slovenskega naroda. Prav gotovo ima industrijska lastnina pomembno težko pri gospodarski prepoznavnosti, zato bomo v naši poslanski skupini predlagane dopolnitve zakona tudi podprli.
Hvala, gospodu Mikoliču. Gospod Kristijan Janc. Ga ni. Gospod Bajc bo govoril v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Se opravičujem predsednik, bom čisto kratek. V predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o industrijski lastnini, skrajšani postopek, se določa le tisto, kar je za uporabo že poznanih in v drugih zakonih urejenih institutih potrebno glede na evropsko zakonodajo oziroma evropske direktive. Glede na to, da je rok za implementacijo le-teh direktiv že potekel je predlagani zakon potrebno sprejeti. Predlagane spremembe niso zahtevne in ne prinašajo bistvenih novosti k spremembi zakonodaje o industrijski lastnini, zato bomo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke spremembe zakona podprli. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Kot že rečeno predlagane spremembe zakona so nujne zaradi uskladitve z direktivo o uvajanju pravic intelektualne lastnine in se nanašajo na večino že obstoječih institutov civilnih postopkov uveljavljanja pravic v primeru njihove kršitve. Rekel bi samo sledeče, da rok za uvedbo te direktive še ni potekel. Rok je namreč določen 29. april 2006. Čudi me, da smo pri vseh teh evropskih direktivah tako pridni, pri tem pa sprejemamo tudi neustavne zakone v tem državnem zboru, čeprav ustavno sodišče zna dati kakšno negativno mnenje o kakršnemkoli zakonu ga mi znamo potrditi. V tem pa pridno in spoštljivo izpolnjujemo vse določbe, ki nam jih nalagajo razne evropske direktive. Novi instituti so predvsem tožbeni zahtevek v tem predlogu zakona in pa seveda odpoklic predmetov kršitve, to je pozitivno. Dodan je način določitve obsega škode in dolžnost obveščanja. Vse to so pozitivne stvari, ki jih je treba implementirati v naš obstoječ zakon. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki ta zakon podprli. Kot rečeno, smo hkrati tudi malo zgroženi, ker smo v bistvu imuni na odločanje odločb ustavnega sodišča in sprejemamo tudi neustavne zakone v tej hiši. Hvala.
Hvala gospodu Prijatelju. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
V poslanski skupini DeSUS smo bili naklonjeni zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah. Ta zakon je tako rekoč v tesni sorodstveni zvezi, zato je jasno, da bomo tudi zakon o industrijski lastnini podprli. Podprli predvsem zavoljo tega, ker sodimo, da je intelektualna lastnina univerzalna lastnina, da se vanjo ne sme posegati, in kakor je pravica univerzalna, tako ugotavljamo na osnovi vsakodnevnih izkušenj, je tudi zloraba ali načenjanje te pravice univerzalna. Zaradi te silne razširjenosti kršitev, zaradi številnega plagiranja, ponarejanja, piratskega blaga je treba univerzalno pravico univerzalno pravico univerzalno zaščititi. V tem smislu mi tudi razumemo to harmonizacijo in v tem smislu tudi sodimo, da je prav, da se skuša preprečiti, da bi na našem območju, na območju Evropske unije, nastale morebiti kakšne sive lise, kjer bi bila zaščita manj učinkovita. Pri tem zagotavljanju zaščite ne gre zgolj za zagotavljanje zaščite avtorjev, pač pa tudi za zaščito proizvajalcev, tudi za zaščito potrošnikov, tudi za zaščito prostega trga, tako rekoč za zaščito legalne gospodarske dejavnosti. Ta zakon ima ambicijo tudi spodbujanja inventivne dejavnosti, spodbujanja ustvarjalnosti, spodbujanja uresničevanja in zaščite izumov in tako naprej. Tisto, kar pa je vendar treba k temu še dodati, pa je to, da pri tem poseganju v pravice kršiteljev ne bi šli predaleč. Torej, tudi ti ukrepi ne smejo biti nesorazmerni oziroma ne smejo biti pretirani. Zlasti zato, ker gre za pravico zasega izdelkov, ker gre za pravico uničevanja blaga, za zavarovanje dokazov, odpoklic blaga in za nekatere druge institute. Poslanska skupina DeSUS bo, kot je bilo uvodoma rečeno, ta zakon o industrijski lastnini podprla in prispevala svoje glasove zanj pri glasovanju.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Mitja Ljubeljšek bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ostali prisotni! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla predlog zakona o industrijski lastnini, ker so predlagane spremembe nujne zaradi uskladitve določil zakona s pravom Evropske unije. Sedanji zakon, ki je bil sprejet leta 2001, ureja več pravic industrijske lastnine, določa postopke za njihovo pridobitev, vzdrževanje njihove veljavnosti v dobi trajanja ter sodno varstvo. V letu 2004 je bila sprejeta direktiva 2004/48 Evropskega parlamenta in Sveta o uveljavitvi pravic intelektualne lastnine, s katero sedanji zakon o industrijski lastnini še ni usklajen, treba pa ga je uskladiti najkasneje do 29. aprila 2006. Namen direktive je v državah članicah Evropske skupnosti harmonizirati uveljavljanje pravic intelektualne lastnine, saj je do sedaj harmonizacija nacionalnih predpisov osredotočala predvsem na materialno pravo, z direktivo pa se harmonizirajo tudi procesne določbe nacionalnih predpisov, ki urejajo uveljavljanje pravic intelektualne lastnine. Te pravice se vse pogosteje kršijo s ponarejenim in piratskim blagom, kar s svojim obsegom in mednarodno razsežnostjo že resno ogroža nacionalne ekonomije. Da bi se to preprečilo, je nujno potrebno poenotenje procesnih določb o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine na enotnem trgu Evropske skupnosti, kar bo doseženo z uskladitvijo nacionalnih zakonodaj z direktivo. Poudariti pa je treba tudi, kar je za našo poslansko skupino še kako pomembno, da učinkovita uveljavitev pravic intelektualne lastnine spodbuja tudi inovativnost zaradi zaščite intelektualnih ustvarjalcev in inovatorjev, posledično pa s tem tudi konkurenčnost gospodarstva, kar preprečuje izgubo delovnih mest, izpad davkov in oškodovanja potrošnikov. Predlagane spremembe in dopolnitve zakonov v nekaterih določbah odpravljajo tudi ugotovljene pomanjkljivosti v prenosu določb direktiv s področja industrijske lastnine, ki niso povsem ustrezno prenesene v slovenski pravni red in so manj zahtevne narave ali celo redakcijske. Nekatere določbe pa so bile v tem smislu tudi izboljšanje s sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona vsekakor podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ljubeljšku. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po končani 22. točki dnevnega reda. S tem prekinjam točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O AZILU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predlog zakona. Gospod Dragutin Mate, minister za notranje zadeve. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Glede sprememb in dopolnitev zakonov o azilu bi želel podati še nekaj dodatnih pojasnil. Najprej bi želel povedati, da so spremembe in dopolnitve zakona o azilu potrebne zaradi prenosa kvalifikacijske in postopkovne direktive, ki skladno s haaškim programom postopno uvaja skupni azilni sistem v Evropski uniji. Temeljni namen predloga zakona je uvedba zakonitih, učinkovitih in hitrih azilnih postopkov, ki nudijo potrebno zaščito državljanom tretjih držav in omogočajo integracijo v slovensko družbo. Bistvene novosti predloga so: uvedba koncepta mednarodne zaščite, s katero so določa obseg zaščite, ki jo nudi Republika Slovenija v azilnih postopkih tako imenovano subsidiarno obliko zaščite. Uvajata se koncepta notranje zaščite se pravi možnost, da oseba poišče ustrezno zaščito v drugem delu svoje države, ki se deklarira kot varen del, in varne izvorne države. Seznam varnih izvornih držav lahko sprejme tako Evropski svet kot tudi takšen seznam lahko določi slovenska vlada. Uvaja se definicija pripadnikov ranljivih skupin prosilcev za azil in oseb, ki so potrebni mednarodne zaščite. Tem osebam zakon omogoča ukrepe pozitivne diskriminacije pri pogojih sprejema, zdravniške in psihološke oskrbe. Zaradi povečane varnosti ukrepov predvsem na področju terorizma in zagotavljanja ustrezne obravnave azilnih postopkov državljanov tretjih držav, ki so zaščite potrebni, se uvaja predhodna obravnava policije v primerih, ko tujec nezakonito vstopi ali nezakonito prebiva v Republiki Sloveniji in je izrazil namen podaje prošnje za azil. Posebej bi želel poudariti, da policija ugotavlja v sodelovanju z organi, pristojnimi za azilni postopek dejstva, ki se štejejo in so odločilna za azilni postopek, policija ne odloča o tem postopku. Predhodna obravnava policije se izvaja tudi v nekaterih drugih državah Evropske unije oziroma na področju Evrope. Naštel bi nekatere: Finska, Francija, Danska, Nemčija, Luksemburg, Norveška, Švica in tudi nekatere druge. Predlog zakona bo dopolnil pravno vrzel obstoječega zakona glede nastanitve prosilcev za azil. Le-ti so praviloma nastanjeni v azilnem domu ali izpostavah ministrstva, kjer je zagotovljena celovita oskrba in nastanitev. V skladu z zakonom pa bo možna tudi nastanitev na privatnih naslovih. Predlog zakona določa, da lahko prosilec za azil opravlja delo po enem letu od vložitve prošnje za azil, kot je to določeno v velikem številu držav članic Evropske unije. Ne nazadnje pa imamo tudi v Sloveniji v zakonu o zaposlovanju tujcev dikcijo, ki govori o zaposlovanju tujcev šele po enem letu bivanja v Republiki Sloveniji. Predlog pa kot drugo obliko dela uvaja pomoč pri vzdrževalnih delih v azilnem domu, za kar predvidevamo tudi določitev določenih nagrad. S predlogom zakona se uvaja integracijska hiša za nastanitev beguncev, za obdobje do enega leta po pridobitvi statusa begunca, namenjena pa bo predvsem lažjemu in hitrejšemu vključevanju oseb v slovensko družbo. Glede na izražene pomisleke ob obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu, predlagatelj menim, da so neutemeljeni, nekatere od njih pa bi veljalo dodatno pojasniti. V zvezi z ravnanjem s tujcem, ki izrazi namen vložiti prošnjo za azil in nezakonito vstopi ali nezakonito prebiva, predlagatelj ponovno poudarja, da policist v sodelovanju z organom, pristojnim za vodenje azilnega postopka, se pravi mora biti pogoj "v sodelovanju", ugotavlja okoliščine nezakonitega vstopanja in bivanja - še enkrat poudarjam, ugotavlja okoliščine vstopanja in bivanja na ozemlju države - in pri tem ugotavlja, ali so podani elementi, ki so predmet azilnega postopka. Zakon izrecno določa, da se to ne šteje za odločanje policije v azilnem postopku. Tujec lahko v nadaljevanju postopka, na primer v centru za tujce, ponovno obrazloži svojo izjavo in je tako nemudoma premeščen v azilni dom, kjer se organizira sprejem prošnje za azil. Varovalke pa so tudi v dvojnem sojenem varstvu po zakonu o prekrških in takojšnji transfer v azilni postopek v primeru jasno izražene potrebe po mednarodni zaščiti. V zvezi s pravno pomočjo v azilnih postopkih predlagatelj poudarja, da je brezplačna pravna pomoč skladna oziroma skladno s tako imenovano kvalifikacijsko direktivo zagotavljanja v postopku sodnega varstva, se pravi v našem primeru upravno sodišče - vrhovno sodišče s strani svetovalcev za begunce, ki so na podlagi zakonsko določenih pogojev izbrani na javnem razpisu. Prosilec mora v postopku na I. stopnji na podlagi javno postavljenih vprašanj uradne osebe po potrebi po mednarodni zaščiti opisati, kateri dogodki so ga navedli oziroma pripeljali do tega, da je zapustil svojo matično državo zaradi okoliščin, ki pripeljejo do tega, da ima pravico zaprositi za azil v naši državi. V zvezi s pravico do dela menimo, da prosilci za azil pridejo v Slovenijo zaradi potrebe po zaščiti, ker so preganjani v matični državi in ne zaradi potrebe po delu. Tako jim je v prvi vrsti potrebna zaščita in ne zaposlitev. Begunci pri tem seveda imajo zagotovljeno vso potrebno oskrbo v azilnem domu. Na koncu je potrebno poudariti, da zakon zvišuje tudi nekatere pravice na nekaterih področjih. Z zakonom bomo ustanovili integracijske hiše, kjer bodo nastanjene osebe, ki si bodo pridobile status azilanta. Definirane so ranljive skupine prosilcev za azil in oseb z mednarodno zaščito, ki se jim omogoči vrsta ukrepov pozitivne diskriminacije. Določitev vsebinsko in časovno enakih pravic oziroma obseg pravic obeh statusov, ki so v zakonu določeni. Poleg tega zakon daje možnost sodelovanja nevladnih organizacij tako v azilnem domu kot tudi v integracijski hiši. Na višjo raven pravic pa bodo ne nazadnje vplivali tudi hitrejši in učinkovitejši postopki, saj bodo s tem vsi prosilci, ki potrebujejo zaščito, dobili ta status prej in hitreje. Status begunca namreč bistveno spremeni njihove okoliščine in dvigne njihovo raven zaščite. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa. Lep pozdrav ministru, predstavnikom ministrstva, kolegom in kolegicam. Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je predlog zakona obravnaval na 16. redni seji. K predlogu zakona so bili vloženi amandmaji poslanske skupine SNS, poslanskega kluba LDS in poslanske skupine SD. Predstavnik predlagatelja je k členom predloga zakona podal dopolnilno obrazložitev, v kateri je uvodoma navedel temeljne razloge, ki so narekovali pripravo novele zakona o azilu. To je prenos prava Evropske unije v slovenski pravni red, preprečevanje zlorab azilni postopkov ter uzakonitev ustavno sodne prakse, ki se je oblikovala na tem področju v petih letih izvajanja zakona po njegovem sprejetju leta 1999. Predstavnik predlagatelja je v nadaljevanju podrobneje predstavil nekatere najpomembnejše rešitve predloga zakona in sicer poudaril, da se s spremembami in dopolnitvami zakona uvaja mednarodna zaščita, ki predstavlja novo vrsto zaščite, ki spreminja dosedanji obseg in vrsto zaščite tako, da namesto azila iz humanitarnih razlogov uvaja subsidiarno zaščito. Hkrati se uvaja enoten azilni postopek, ki pomeni ugotavljanje potrebe po zaščiti v enem postopku, in sicer najprej potrebe po zaščiti v skladu s konvencijo o statusu beguncev. Če ti pogoji niso izpolnjeni, pa se ugotavljajo pogoji za subsidiarno zaščito. Največja prednost enotnega azilnega postopka je bistvena pospešitev hitrosti in učinkovitosti azilnih postopkov. Pomembna novost predloga zakona je vključitev policije v okviru predhodnega azilnega postopka, v katerem obravnava tujca, ki neposredno vstopi ali prebiva v državi, kar je uvedeno predvsem iz varnostnih razlogov oziroma razlogov preprečevanja organiziranega kriminala in terorizma. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami se deregulira imenovanje svetovalcev za begunce in povrnitev stroškov za zastopanje na prvi stopnji. Predlog zakona uvaja nesuspenzivni učinek pritožbe zoper sklep o tretji varni državi, tako imenovani dublinski sklep in sklep o zavrženju ponovne prošnje. Predstavnik predlagatelja je še povedal, da je predlagatelj pri pripravi predloga zakona sodeloval tudi z nevladnimi organizacijami in se večkrat sestal z visokim komisariatom Združenih narodov za begunce ter nekatere njihove pripombe tudi upošteval. Prav tako je v veliki meri upošteval pripombe zakonodajno-pravne službe in na njihovi podlagi pripravil amandmaje, ki jih je predlagal odboru v sprejetje. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je povedala, da je predlagatelj nekatere pripombe, kot rečeno, iz njihovega pisnega mnenja upošteval pri pripravi predlogov za amandmaje, zato je v nadaljevanju predstavila pripombe, kjer do zbližanja njihovih stališč s predlagateljevimi ni prišlo, to pa je bilo v zvezi s členi 5., 6. in 8. Predlog zakona je kot zainteresirano delovno telo obravnavala tudi Komisija Državnega zbora Republike Slovenije za peticije ter človekove pravice in enake možnosti ter odboru posredovala mnenje. Mnenje komisije je predstavila predsednica komisije in pri tem poudarila, da je komisija sprejela sklep, v katerem ocenjuje rešitve, ki so predlagane v zakonu in ki se nanašajo na azilni postopek, kot primerne in da jih komisija podpira, vendar pa je ob tem poudarila, da je bilo v razpravi s strani predstavnikov visokega komisariata opozorjeno na nekatere nesprejemljive rešitve. V nadaljevanju so se v razpravo vključili tudi predstavniki visokega komisariata, pravno-informacijskega centra in mirovnega instituta ter so izrekli nekatere pomisleke glede posameznih določb zakona in menili, da zakon uvaja nekatere nepotrebne spremembe z vidika spoštovanja človekovih pravic in ocenjujejo do sedaj veljavni zakon kot dober. Člani in članice odbora so v razpravi zavzeli različna stališča, večina članov odbora je izrazila podporo vladnim predlogom. Ob tem so poudarili, da je predlagani zakon v skladu s predpisanimi standardi Evropske unije ter tako uvaja evropsko primerljiv azilni sistem. Nekateri drugi člani odbora pa so menili, da predlagani zakon sicer sledi pomembnemu cilju po učinkovitih azilnih postopkih, ki so v interesu tako države kot tudi prosilcev za azil, vendar pa si je z vidika varstva posameznikov potrebno prizadevati za ohranitev že uveljavljenih standardov. Tako je odbor sprejel amandmaje poslanske skupine SD k 1. členu in amandmaje k 4. členu ter nekatere svoje amandmaje ter na koncu tudi podprl vse člene zakona skupaj. Se opravičujem za to prekoračitev časa in hvala lepa.
Hvala gospe Kuclerjevi. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov si je v dosedanji obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o azilu prizadevala dokazati, da so cilji, ki jih je predlagatelj navajal sicer do neke mere razumljivi, da jih bo verjetno tudi po zdajšnji obravnavi na plenarnem zasedanju državnega zbora uveljavil, ker ima za to potrebno večino, da pa odpirajo predlagane spremembe številna vprašanja. In dovolite, da grem zdaj po vrsti. Zagotovilo, da je sprejem zakona nujno potreben zaradi sprejema evropskega pravnega reda, je lahko motiv za vlaganje sprememb. Vendar Slovenija je zakon o azilu sprejela pred vstopom v Evropsko unijo in uredila azilni postopek tako, kot je veleval evropski pravni red. Direktive, ki jih ministrstvo za notranje zadeve navaja kot zavezujoče, so direktive, ki vpeljujejo minimalne standarde za poenotenje azilnega postopka, pri čemer je posebej treba povedati, da nacionalni zakonodaji ni ukazano, da raven pravne varnosti beguncev znižuje in vse azilne postopke prilagaja nižjim standardom. Drugi cilj ali drugi namen, ki ga je predlagatelj navajal, je, napraviti azilne postopke učinkovite in skrajšati rok. Temu cilju ne moremo v poslanski skupini Socialnih demokratov nasprotovati, zaradi tega, ker sodimo, da je učinkovitost in skrajšanje rokov, po katerih naj bi zdaj po zagotovilih tak postopek praviloma tekel 6 mesecev, torej tudi za poslansko skupino Socialnih demokratov je to upoštevanja vreden razlog, tako s strani države kot s strani prosilcev za azil. Seveda se pa ob tem zastavlja vprašanje oziroma potreba po tem, da učinkovitost ne gre na račun pravičnosti in korektnosti izpeljanega postopka. Pri tem v poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da so do zdaj vpeljani načini, postopki za izpeljavo azilnega postopka ustrezni, vsaj kar zadeva zlasti 5. in 6. člen, ki sta bila tudi v obravnavi na različnih delovnih telesih najpogosteje predmet številnih pomislekov in pripomb tistih, ki smo poslušali tudi pripombe nevladnih organizacij, UNHCR, varuha človekovih pravic in nismo sledili ugotovitvi, da je treba preprečiti zlorabe azilnega postopka s sprejemom takih rešitev, ki niso vedno v skladu z zaščito človekovih pravic. Gre namreč za to, da je zlorabe azilnega postopka po našem mnenju mogoče preprečevati tudi s sedaj veljavnim zakonom, da je treba le nekatere postopke korektno izpeljati in se izogniti tistemu, kar do zdaj nekateri seveda štejejo kot zlorabo azilnega postopka. Je pa število dodeljenih azilov v preteklem letu v Sloveniji izredno nizko [[26 je bilo samo dodeljenih azilov]] , medtem ko je tistih, ki se iz postopka za azil izključijo že poprej, bistveno več. Če sledimo tem podatkom, 33% je takih, ki takoj odstopijo od zahteve za azil in od tistih, ki so v lanskem letu še ostali, jih je 80% odstopilo po 7 dnevih. Menimo torej, da pretirano velike potrebe in izboljšave ta zakonski predlog ne prinaša, da je v celi vrsti rešitev še vedno pomanjkljiv in da je s stališča varovanja državne varnosti resda razumljivo, da se nekatere pristojnosti skušajo urejati drugače, nikakor pa ne bi smele iti na račun tiste skupine, ki jo označujemo z besedo begunec. To pa so ljudje, ki prosijo za zatočišče v drugi državi zaradi tega, ker so bili deležni pregona, bodisi zaradi verskih, političnih ali kakšnih drugih razlogov. Hvala.
Hvala gospe Potrati. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. S pravno ureditvijo azila se zagotavlja spoštovanje temeljnih človekovih pravic in svoboščin v vsaki državi. Ta solidarnostna gesta sprejemanja beguncev, žrtev preganjanja in nasilja teče že stoletja. Z azilom se nudi beguncem, ki so v svojih matičnih državah preganjeni zaradi rase, vere, političnega prepričanja, narodnosti ali pripadanja posebni družbeni skupini in te zaščite so bili ne nazadnje deležni tudi mnogi Slovenci. Republika Slovenija je univerzalno pravico do pribežališča zapisala v 48. členu ustave. Ustava skupaj z ženevsko konvencijo in njenim protokolom postavlja temeljne okvire urejanja te problematike. Zaščita beguncev je torej naloga držav. S članstvom v EU vsaka država prevzema del odgovornosti za prenos humanitarnega prava in za čim večjo skladno politiko do prosilcev za azil. Prav je, da države članice želimo področje ilegalnih migracij in azila poenotiti na evropskem nivoju in s tem zagotoviti potrebno mednarodno zaščito osebam iz tretjih držav, istočasno pa poskrbeti za kontrolo migracijskih tokov. Predlagane spremembe zakona o azilu prenašajo v naš pravni red direktive, ki v okviru mednarodnih standardov sledijo načeli poenotenja postopkov in načelu potrebne zaščite beguncev. Obenem novela vključuje določbe za preprečevanje zlorab azilnega postopka in uzakonja upravno sodno prakso, ki se je izoblikovala v petih letih izvajanja zakona o azilu. Dosedanja praksa o azilnih postopkih je pokazala, da prosilci za azil Slovenijo pogosto izkoristijo le za tranzicijsko državo za pot naprej na Zahod. Prosilcev za azil v Sloveniji se je v preteklem letu povečalo za 40%. Več kot 80% od prek 1.600 prosilcev za azil pa je lani prej kot v 7 dneh zapustilo azilni dom. Ti podatki potrjujejo, da je azilni status nemalokrat zlorabljen in služi kot izgovor za vstop v našo državo in prosilci dejansko niti ne iščejo in nimajo namena poiskati zatočišča pri nas. Po stališču naše poslanske skupine je to dejstvo potrebno vzeti v ozir, še posebej po sprejetju dublinske direktive, ki določa, da bodo lahko prosilci vrnjeni v državo, v kateri so prvič zaprosili za azil. Tako je prav, da prizadevanja, da se postopek reši učinkovito in hitreje z obravnavano novelo, dobijo tudi pravno podlago. V poslanski skupini Nove Slovenije kot ustrezen ocenjujemo tudi predlagani 6. člen novele, ki tako buri duhove in ki ga izpostavljata UNHCR in nevladne organizacije, s strani nekaterih opozicijskih strank pa je bilo slišati grožnjo njegovi ustavni presoji. Ta člen določa, da tujca, ki je nezakonito vstopil ali nezakonito prebival v Republiki Sloveniji in izrazi namen vložiti prošnjo za azil, predhodno obravnava policija in ugotavlja okoliščine v zvezi s pridobitvijo azila. V tem členu pa je tudi izrecno določeno, da dejstva ugotavlja policija v sodelovanju z organom, ki vodi postopek. Torej, kako bo po novem? Po noveli bo policist opravil predhodni pogovor s prosilcem in ugotavljal, ali gre njegovim navedbam verjeti. Ob morebitnih dvomih pa se bo v skladu z zakonom moral posvetovati z oddelkom za azil. Ugotovil bo torej, ali obstajajo okoliščine, ki kažejo na azil, ali pa gre za morebiten sum zlorabe azilnih postopkov in povzročitev mejnega prekrška. Vloga policije v azilnem postopku torej ne more biti sporna, po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije pa je tudi dovolj jasno opredeljen postopek, po katerem bo morala policija ravnati. Nudenje nastanitve, oskrba s hrano, šolskimi potrebščinami in brezplačna zdravstvena oskrba so pravice, ki pripadajo azilantom. Lahko govorimo, da bi lahko bile nekatere pravice širše, vendar neka meja mora obstajati in jo moramo postaviti in ta je po stališču poslanske skupine Nove Slovenije - Krščanske ljudske stranke na ustrezni ravni, zato bom novelo zakona podprli.
Hvala gospe Kucler. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Gospod minister s sodelavko in sodelavci. Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, prinaša spremembe in dopolnitve zakona na področju azila, ki pomenijo prenos prava Evropske unije v slovenski pravni red, uzakonja sodno in drugo prakso, ki se je oblikovala na področju azila v preteklih dveh letih izvajanja dosedanjega zakona in ne nazadnje preprečevanja zlorabe azilnih postopkov. V Slovenski ljudski stranki podpiramo vladni predlog, ki usklajuje predlagani zakon s predpisanimi standardi Evropske unije, ker na tak način uvaja evropsko primerljiv azilni sistem. Nekatere od predlaganih rešitev so celo ugodnejše za prosilce v primerjavi z ureditvami v nekaterih državah, po mnenju nekaterih kolegov in kolegic, glede pravnega varstva v najrazvitejših državah Evropske unije. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa se sprašujemo, ali bi morala naša država biti bistveno ugodnejša in imeti hitrejši, enostavnejši in tudi ne vem kaj azilni postopek kot v večini evropskih držav. Ne razumemo, da bi morala naša država biti država, v kateri bi lahko azilanti oziroma prosilci za azil lahko zlorabili ta postopek. Nekatere spremembe obravnavanega zakona so pomemben korak v preprečevanju zlorab azilnih postopkov in zlorab pravic do dela. Uvedba enotnega azilnega sistema bo nedvomno prispevala k hitrejši in učinkovitejši ter racionalnejši izvedbi azilnih postopkov. Iz varstvenih razlogov oziroma razlogov preprečevanja organiziranega kriminala predlog zakona vključuje policijo v okvir predhodnega azilnega postopka, v katerem se obravnava tujec, ki nezakonito vstopi ali prebiva v državi. Zakon tudi jasno določa, da policija dejstva ugotavlja v sodelovanju z organi, ki vodijo sam postopek pridobitve azila. Prav tako je v zakonu določeno, da obravnava policije ne šteje za odločanje o azilnem postopku, temveč le ugotavlja istovetnost prosilcev. Kar se pa tiče zaposlitve prosilcev za azil, se v Slovenski ljudski stranki strinjamo, da je delo prosilca zgolj izjema, saj namen prihoda prosilca za azil ni zaposlitev, temveč pridobitev mednarodne zaščite. Zato naj bo možnost zaposlitve prosilca za azil omejena zgolj na skrajne primere, ko odločitev organa na prvi stopnji ni bila sprejeta v razumnem roku, to je v roku enega leta, razlogi za čas trajanja postopka pa niso na strani prosilcev. Upamo in pričakujemo, da s temi spremembami in dopolnitvami zakona v ničemer ne spreminjamo postopkov, kot so urejeni v večini evropskih držav. Menimo, da Slovenija naj ne bi bila ciljna država prosilcev za azil, da pa naj bo za tiste, ki jim je ta država cilj za pridobitev azila, to tudi ustrezno urejeno. Zato bomo v Slovenski ljudski stranki predlog sprememb zakona o azilu podprli. Hvala.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o azilu uvaja enoten azilni sistem v državi in Evropi, zagotavlja osnovne človekove pravice za državljane tretjih držav. Pa vendar je treba povedati tudi to, da ima velike pomanjkljivosti, zlasti pri tem, ko dovoljuje zaposlovanje azilantov po enem letu bivanja. Če smem, bi se dotaknil tistih uradnih podatkov, ki smo jih dobili prek vladne službe. In sicer, v letu 2005 so bile prijavljene 2.504 osebe, od tega jih je kar 830 zapustilo prostore še pred podajo prošnjo za azil [[to znaša 33%]] . V letu 2005 je bilo sprejetih 1.674 prošenj za azil, kar je 38,5% več kot v letu 2004. Bilo pa je sprejetih 1.208 prošenj za azil. V 7 dneh po podaji prošnje za azil pa je azilni dom samovoljno zapustilo kar 1.394 prosilcev, kar je 80% vseh prosilcev. Ti podatki nam nedvoumno nekaj govorijo, pa mogoče bi želel povedati še naslednje. Pred tremi dnevi smo v javnosti dobili v bistvu potrditev, da so delovna dovoljenja za leto 2006 potrjena v višini 17.300 delovnih dovoljenj za dežele tretjega sveta, kar je 600 več kot lani. Želel bi poudariti, da smo si dopustili vzeti rezervo za 1000 delovnih mest, liste deficitarnih poklicev pa nimamo. Če upoštevamo dejstvo, da lahko v bistvu in moramo zaposliti vse državljane znotraj Evropske skupnosti in moramo upoštevati svoboden pretok delovne sile, je ob teh naštevanjih toliko bolj nerazumljivo, da naš amandma, ki smo ga podali na matičnem delovnem telesu, ni bil sprejet. Če poenostavim. V decembru 2005 je bilo med brezposelnimi, ki so v skupnem številu 100.000 oseb, kar 53,7% žensk, 25% je iskalcev prve zaposlitve, 24,6% je brezposelnih starih do 26 let. Imamo pa tudi rizično skupino, starejšo od 40 let, ki je zastopana v 32%. Lahko bi še našteval naprej, kako je z invalidi in tako naprej, ki so brezposelni, vendar je to brezpredmetno in brezsmiselno dejanje, kajti ta zakon bo podprt tudi morda zaradi tega, ker uvaja neke druge, novejše, bolj modre in tudi dobrodošle člene; predvsem to, da se ukinja finančna pomoč in da se v bistvu na nek način tudi dejansko uzakonja pravica policije na meji, ki ugotavlja status azilantov in lahko to v bistvu učinkovito prepreči tudi tako imenovanje tihotapljenje ljudi v Slovenijo. Veljavni zakon dopušča tudi pravico do dela in hkrati daje azilantom popolno zaščito znotraj azila v smislu opravičila do vseh del, celo preprosto opravičuje jih pri postiljanju v bistvu svojih postelj oziroma urejanju sob, kar je nerazumljivo. Mogoče smo edina poslanska skupina, ki si je ta azilni dom ogledala, in lahko rečemo, da so znotraj tega azilnega doma zelo dobri pogoji in toliko bolj je nerazumljivo, da se na notranjega ministra naslavljajo protestna pisma s strani azilantov, ki govorijo o tako imenovanih absurdnih pogojih in ne vem kaj še vsem. Skratka, temu ni moč pritrditi. V vseh teh navedbah, ki jih navaja novi zakon, vidimo pozitivne strani, hkrati pa ocenjujemo dejstvo, da je v bistvu nedopustno to, da se dovoljuje po enem letu bivanja azilantom pravica do dela, kajti lahko bomo imeli kmalu tukaj, tako kot je moč videti v Trstu, kitajske četrti po Ljubljani in naši ljudje ne bodo imeli ustavne pravice do dela, ki je zapisana v ustavi, še več nezaposlenih bo. V tem segmentu je zakon slab. Hvala.
Hvala gospodu Prijatelju. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. Za uvod sem to pot vzel s sabo tudi Poročevalec, da bi pokazal, kako nemarno ravnamo z našim jezikom. To sicer ni zakrivil gospod minister, ampak to govorim zato, da bi morebiti opozoril svoje službe, naj bodo kdaj drugič bolj previdne. Imamo na primer zapisan odstavek, ki ima samo tri stavke, pa mu manjka osem ali devet vejic, ena pa je preveč in potem sem popravil to stran z rdečim pisalom in zdi se, kot da je Poročevalec zbolel, kot da bi dobil rdečke, tako izgleda. Našemu jeziku primerno ravnanje priporočamo tudi temu ministrstvu, smo že kateremu drugemu, pa tudi temu ne bo škodovalo. Kar zadeva zakon o azilu pa sledeče. Precej burnih, mestoma sicer tudi strokovnih, deloma pa bolj ali manj političnih razprav je bilo zaslediti in mi smo se skušali v to, v poslanski skupini DeSUS namreč, aktivno vključiti, nasprotovati nekaterim določilom, ki so po našem slaba, nekatera druga pa smo želeli tudi podpreti. Pri tem smo se opirali na tisto, kar smo lahko razbrali iz mnenja zakonodajno-pravne službe, UNHCR-ja in nekaterih nevladnih organizacij in seveda tudi smo se seznanjali s stališči strokovnjakov. Dobili smo pri tem vtis, da ravnamo prav. Naši amandmaji so pa sicer, zlati v 5. in 6. členu smo mi amandmirali vsebino, bili zavrnjeni. Zdi se nam, da gre pravzaprav za problem izhodišča: ali branimo ali želimo ubraniti državo pred begunci, pred azilanti, to je eno izmed možnih razumevanj, in drugo izmed možnih je, ali nam gre bolj za to, da bomo zavarovali, da bomo nudili zaščito tistim, ki so v težavah, ki beže pred nasiljem, pred pregonom, ki doživljajo osebno življenjsko nesrečo. Nekoliko nas moti pri tem, da ni mogoče, da se ni mogoče izogniti vtisu, da tudi ta zakon sledi zakonom, ki so bili že sprejeti v tem državnem zboru, in sicer zakon o začasno razseljenih, pa zakon o tujcih, kjer pač gre vsakokrat za nekako restriktiven odnos. Mi bi sicer z veseljem podprli enotni postopek, ki racionalizira v resnici stvar, pa usklajevanje s pravnim redom Evropske unije, torej s harmonizacijo, podprli bi napovedano večjo učinkovitost, čeprav bi tudi sedaj lahko bili bolj učinkoviti. Ne moremo pa podpreti nekaterih določil, ki so po naše slaba in diskriminatorna ali pa vsaj pomenijo zniževanje standarda. Ne moremo podpreti racionalizacije, ki govori o zmanjšanju minorne žepnine in denarne pomoči, ne moremo podpreti na noben način ne ukinjanju pravne pomoči na prvi stopnji. Tam je namreč najbolj potrebna, bolj kot kasneje, ko je morebiti že vse zamujeno; ne moremo se strinjati s tem, da pretirano omejujemo pravico do dela; ne moremo pristati na to, da bi nadomestilo za pravno pomoč naj nudile nevladne organizacije, ki lahko kandidirajo za sredstva tako imenovanega begunskega sklada, pri čemer se ne ve, ali bodo na razpisu uspešna ali ne oziroma se že ve, da ne morejo biti uspešna, ker so določila razpisa takšna, da ne morejo kandidirati za tovrstne programe. Moti nas tudi nesuspenzivnost in nemožnost pritožbe na nekatere, vi pravite, da ne odločitve, mi pa sodimo, da so odločitve, na katere se tudi ni mogoče pritožiti, ker ni odločbe. Odločba res ni odločitev "de facto", dejanska pa je. Zato nekateri ne morejo v azilni dom, ampak gredo v dom za begunce, zato ker je ta odločitev padla, ne da bi bila povedana. Torej, zaradi teh in nekaterih drugih slabosti, ki so bile navedene v delu matičnega odbora, pa tudi sedaj jih navajamo, mi tega zakona, žal, ne moremo podpreti.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Rudi Petan bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Tudi sam sem prinesel s seboj Poročevalec, samo jaz imam pa drugačno vsebino. Menim, da je čisto v redu in so vse vejice prav postavljene, pa o tem kasneje. Z vstopom v Evropsko unijo se želi Slovenija poenotiti s pravnim redom skupnosti na vseh področjih. Vse države članice se želijo poenotiti na področju ilegalnih migracij in azila in zagotoviti potrebno mednarodno zaščito osebam iz tretjih držav ob istočasni skrbi za kontrolo in nadzorom migracijskih tokov. Kontrola in nadzor teh tokov je še posebej pomembna za mejne države skupnosti. V ta namen so bili sklepi iz Tampereja, s čimer so bili podani tudi temelji enotnega azilnega sistema. Kot eden pomembnejših sklepov je podan petletni rok za sprejem ustreznega pravnega okvira in to na evropskem nivoju za poenotenje azilne zakonodaje v državah članicah skupnosti. V končni fazi pa tudi vzpostavitev skupnega, enotnega azilnega sistema, ki ga opredeljuje tudi ustava za Evropo. Zakonodajna sprememba, ki je predmet obravnave, implementira haaški program, ki je nadgradnja Tampereja. Osnovni namen tega programa, pa je zagotovitev osnovnih človekovih pravic za državljane iz tretjih držav, zagotovitev minimalnih procesnih garancij ob istočasni vzpostavitvi kontrole zunanjih meja Evropske unije, predvsem zaradi boja proti tihotapljenju ljudi, organiziranemu kriminalu in terorizmu. Posebej pomembna pa je preventiva pri navedenih pojavih. Potrebno pa je poudariti, da gre za poenotenje ali za formiranje enotnega evropskega azilnega sistema. Terorizem ali boj proti terorizmu je postal še posebej aktualen po 11. septembru 2001 in napada na Madrid ali v Madridu v začetku leta 2004 in več terorističnih napadov v Londonu lansko leto. Slovenija je mejna država skupnosti, zato je še posebej izpostavljena in se prva sreča z migracijskimi procesi in s tem tudi s posledicami. Tudi zato je naša država dolžna sprejeti evropske direktive z doslednim izvajanjem, še posebej zato, ker sledijo cilju, bom še enkrat povedal, vzpostaviti enoten azilni sistem Evropske skupnosti. Potrebno je poudariti, da spremembe gredo v smeri hitrejših postopkov, kar pomeni višanje standarda za prosilce in njihovo večjo zaščito. Najslabša rešitev je nereševanje v razumnem roku, tudi ko gre za prosilce za azil. Želeli bi izpostaviti toliko kritizirano rešitev glede vloge policije za ugotovitev resničnosti pridobitve azila in poti, da že imajo takšne rešitve na Finskem, v Franciji, Danski, Nemčiji, Norveški, Češki in da postopoma uvajajo takšne rešitve tudi druge države. Glede na to, da Slovenija sprejema standarde Evropske unije, kjer so članice tudi države, ki imajo več kot 2-krat višji nacionalni dohodek na prebivalca kot Slovenija, pomeni, da daje naša država 2-krat več za to področje kot omenjene države. Tukaj mislim na države Beneluksa, skandinavske države, Avstrija, Nemčija, Anglija, ki so bistveno bogatejše, pa vendar mi dajemo enako kot oni. Zato so vsi očitni, da znižujemo standarde, popolnoma odveč in celo nekorektni. Dokler bomo sprejemali pri azilantski zakonodaji standarde najbogatejših držav članic, so taka razmišljanja ali obtožbe iz trte zvite in nekorektne, pa čeprav so izražene v državnem zboru na seji delovnih teles tudi s strani predstavnikov, ki prihajajo iz tujine. V SDS bomo obravnavani zakonski predlog podprli, ker smo prepričani in sedaj bom vzel Poročevalec, ker menimo, da je tudi v obrazložitvi zelo korektno navedena vsebina, citiram: "Tujca, ki nezakonito vstopi ali nezakonito prebiva zaradi razlogov varnosti, predhodno obravnava policija. Preventivna obravnava policije je potrebna predvsem iz varnostnih razlogov, razlogov preprečevanja organiziranega kriminala in terorizma. Obravnava tujca obsega predvsem ugotavljanje istovetnosti poti, po katerem je prišel, če nezakonito vstopi, in ugotavljanje skladnosti podane izjave o namenu vložiti prošnjo za azil s pogoji za pridobitev zaščite po tem zakonu. Navedena dejstva ugotavlja policija v sodelovanju z organom, pristojnim za vodenje azilnega postopka. Potrebno je poudariti, da ne gre za odločanje o azilnem postopku. Dolžnost tujca je, da spoštuje pravni red Republike Slovenije in da sodeluje s pristojnim organom." V SDS podpiramo takšen pristop, zato tudi podpiramo zakon, ki omogoča uvajanje skupnega azilnega postopka Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Petanu. Dr. Pavel Gantar bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci in sodelavka! Dovolite vendar, da najprej protestiram zoper način vodenja seje, gospod predsednik, ko niste dopustili besede Milanu Cviklu in ste s tem samovoljno interpretirali poslovnik tega državnega zbora in onemogočili temeljno pravico, ki jo tudi imamo, da v skladu s tem poslovnikom dobimo besedo, kadar jo želimo. Sicer pa, če govorimo o tem zakonu, lahko rečemo predvsem to, da v poslanskem klubu LDS se bomo o podpori zakona odločali na podlagi obravnave amandmajev, ki so bili predloženi v drugo branje. Če bodo vsaj ključni amandmaji sprejeti, bomo zakon lahko podprli, vendar pa nismo optimistični glede usode amandmajev. Vlada amandmajev poslanskega kluba LDS in poslanske skupine Socialnih demokratov ne podpira in nimamo razloga verjeti, da se bo vladajoča koalicija v parlamentu obnašala drugače. V poslanskem klubu LDS spremembe in dopolnitve tega zakona opazujemo v širšem kontekstu postopnih in čedalje bolj opaznih sprememb državne ureditve v Sloveniji, ki ožijo prostor svobode, krepijo vlogo, pristojnosti, moč represivnih organov države, zastirajo pravico do informiranosti o javnih zadevah, zaostrujejo odnos do tujcev vseh vrst, najprej tistih s tujimi potnimi listi, če jih sploh imajo, potem pa tudi do tujcev v navednicah, lasti državljank in državljanov, torej vseh tistih, ki so drugačni, se nočejo in ne znajo ali ne morejo ukleniti liku povprečnega, delovnega in bogaboječega državljana, ki brezmejno zaupa v avtoriteto oblasti. Ko opozarjamo, da spremembe in dopolnitve zakona o azilu zmanjšujejo raven pravic potencialnim azilantom, v mislih nimamo samo njihovih pravic, ampak tudi naše. Pogled, ki ga bo naša država, predvsem pa policija razvila ob tujcih, se bo kmalu prenesel tudi na nas same. Poglejte si zakon o javnem redu in miru, o katerem bomo še govorili. Spremembe vlada utemeljuje s prilagajanjem pravnega reda. Priročen in enostavne tehnični izgovor za to, da na tem primeru, tako kot v primeru dostopa do informacij javnega značaja, znižuje obseg in možnosti pravic in ureditev, ki jih naša država daje. Ne bom govoril o tem, da EU predpisuje minimalne standarde, pod katere ne more pasti nobeden, ki hoče veljati za demokratično državo, da pa vsakdo lahko uredi več in bolje, če to ustreza njegovim razmeram. Še enkrat, kaj nas predvsem moti pri tem zakonu. Subsidiarna oblika zaščite ni sprocesirana. Seveda nas najbolj moti predhodni policijskih postopek. To je po našem mnenju najbolj sporna rešitev v tem zakonu. Ta člen omogoča, da policija ob prvem stiku s potencialnim prosilcem za azil presodi pogoje, okoliščine in se odloči, ali gre v proceduro po azilnem zakonu ali pa je obravnavan po zakonu o tujcih. Marljivi visoki policijski uradniki in minister sam nam v javnosti neženirano zatrjujejo, da je treba brati še drugi odstavek tega člena, v katerem policija to ugotavlja v sodelovanju z organom, ki vodi postopek, kar pa se ne šteje kot odločanje policije v azilnem postopku. Torej značilno primer cinizma birokratske in zaprte države. To je kavelj 22, "catch 22", tisti, ki to ne ve. Določena pravica ti je priznana, vendar pa do nje lahko prideš samo tako, da se ti skozi postopek prav ta pravica izmakne. Kako naj policija ugotavlja dejstvo iz prvega in drugega odstavka, če ga razglasi za navadnega ilegalnega prestopnika in ga pošlje nazaj čez mejo? Organi, ki naj bi vodili postopek, se tako sploh ne aktivirajo, hkrati pa zoper to ravnanje policije ni možna pritožba, saj se to ne šteje za odločanje v postopku. Če bo ta člen sprejet, tak kot je, napovedujemo možnost ustavne presoje. Še posebej z vidika stroškov in svoboščin je vprašljiva ureditev, ki prosilcem za azil omogoča zaposlitev za določen čas šele po enem letu. Do sedaj te omejitve ni bilo. Ni bilo tudi zaposlovanja, če se spomnim. To je ekonomska neracionalna odločitev, zakaj bi prosilci živeli na stroških države, če lahko in hočejo sami delati. Ob sedanji stopnji brezposelnosti slovenski podjetniki z lučjo pri belem dnevu iščejo delovno silo za opravila, ki niso posebej atraktivna. Ti in drugi razlogi, ki nas napotujejo, da zakona ne bomo mogli podpreti in bomo glasovali proti, razen če se ne zgodi čudež, vendar kot vemo, ponedeljki niso ustvarjeni za čudeže, so pa za kršitev poslovnika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lep pozdrav tudi z moje strani, hvala lepa tudi predsedniku za dosedanje vodenje. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 3. februarja 2006. Ta dokument ste morali dobiti na vaše mize. Kar začenjamo z 2. členom, in sicer v razpravo dajem 2. člen te amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Naj ob tem amandmaju povem, kako smo v poslanski skupini Socialnih demokratov ravnali doslej pri obravnavi tega zakona. Nevladne organizacije, UNHCR, varuh človekovih pravic, zakonodajno-pravna služba so k predlogu zakona imeli številne pripombe. Na podlagi tistega, kar je bilo ponujeno s strani nevladnih organizacij in UNHCR-ja pripravljavcem zakona, da bi besedilo izboljšali in odpravili tiste najbolj problematične točke v noveli, smo poskušali z amandmaji besedilo izboljšati, to žal neuspešno opravili na odboru za notranjo politiko in pravosodje, sedaj pa vložili k tistim členom, ki so odprti nekaj amandmajev, za katere sodimo, da bi jih bilo treba sprejeti, če bi hoteli o tem zakonu govoriti kot o zakonu, ki ne znižuje ravni pravne varnosti prosilcev za azil. Posebej bi bilo dobro povedati, da ne živimo v idealnem svetu, kjer bi lahko vplivali na migracijske tokove tudi ilegalnih prosilcev in da je institut azila prihranjen za vse tiste, ki so se iz kakršnikoli razlogov znašli v življenjsko ogrožajoči situaciji in ob vstopu v neko državo pričakujejo, da jih bo tista država zaščitila. Bodisi zato ker so v svoji državi preganjeni, zaradi svoje etnične pripadnosti, verskega prepričanja, političnih nazorov ali kakršnikoli druge osebne okoliščine. Zato se nam zdi silno pomembno, da je pri okoliščinah prosilca natančno določeno, kakšni so tisti ukrepi, ki kažejo notranjo varnost, in naš amandma, ki ga seveda vlada ne podpira, gre ravno v smeri dopolnjevanja besedila, ker želimo povedati, da je včasih za posameznika tretja država, ki naj bi bila varna država, v delu vendarle za tistega posameznika še vedno nevarna, kamor bi se moral vrniti, ali pa je nevarna za pripadnika te skupine, ki ji prosilec za azil pripada. Menimo, torej, da je besedilo tako dopolnjeno, kot ga predlagamo v amandmaju, izboljšava predlaganega člena in prosimo za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Juri.
Hvala podpredsednik. Samo nekaj misli v dodatno podporo temu amandmaju in v poziv tudi koalicijskim kolegicam in kolegom, da našo rešitev podpirajo. Glejte, ko se posvečamo človekovim pravicam in slišim revolt civilno-družbenih gibanj do rešitev, ki jih ponuja oblast, kot levičar vem, da je ponujena rešitev slaba. Ko dodatno slišim, da takšne rešitve dobijo pohvalo nacionalistov, mislim, da je že poseg ne le v določene pravice določenih ljudi, ampak tudi v doseženo raven civilizacijske rasti. In ločnica med levico in desnico, med sebičnostjo in humanostjo, med odprtostjo in zaprtostjo, med vi in mi in drugimi je tu jasna. Nič nisem slišal in me niso prepričale uvodne obrazložitve predlagatelja, nihče nas ne sili k takšnim rešitvam, tudi povečana stopnja, domnevno povišana stopnja ogroženosti pred terorizmom ne, če država, vlada, ki ponuja tudi ta zakon, dreza v ta fenomen z napovedanimi napotitvami v Irak. Gre samo za zrcalo, ogledalo politike te oblasti, ki je nestrpna do tujcev, zlasti do tistih, ki jim je cilj le golo preživetje, ki je nehumana, ki je nesolidarna. Če sem v zmoti, kolegice, kolegi iz koalicijskih vrst, boste dokazali tako, da boste s strani naše poslanske skupine pa tudi drugih kolegic in kolegov predlagane rešitve podprli. Kot je kolegica Majda povedala, gre za rešitve, ki jih je oblikovala tudi zainteresirana civilna družba in ki si prizadevajo k temu, da ne bi delali kakšnih sramotnih korakov nazaj, kajti Slovenija je bila vselej vzorna gostiteljica, vselej je dobro varovala svoje meje in tudi obravnavala prizadete ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gantar.
Hvala lepa. Jaz bom ta amandma podprl. Poglejte, gre preprosto za to, da moramo biti prepričani, da se ta varna notranja zaščita, da je to res varna in da je varni del. Za kaj gre? Tu smo slišali kolege, ki so govorili v povezavi s političnim azilom o terorizmu in zadevah, s katerimi se srečujejo v zahodni Evropi, Ameriki in še marsikje v globalnem svetu. Problem je v tem, da gre tu za argumente, ki preprosto niso veljavni. Ravno v tem je bistvo: kdo so tisti potencialni azilanti, ki bežijo? Prav gotovo so to največkrat azilanti, ki bežijo iz svoje države, ker je tam nevarnost, ker se borijo za demokracijo, za človekove svoboščine in tako naprej, in prav ti pravzaprav največkrat bežijo in prav tem naj bi ponujali pomoč in azilno zatočišče. Ponavadi bežijo iz držav, ki so precej bolj represivne, precej manj tolerantne in imajo druge kulture in civilizacijske standarde, o katerih danes ne bi govoril. Tako da prav to, da s temi alinejami zagotovimo, kaj se šteje pravzaprav, kakšni so ti elementi varnega območja v delu izvorne države in notranje zaščite, s tem bi okrepili element varnosti teh ljudi. Zato bom podprl ta amandma.
Hvala lepa. Gospa Širca.
Hvala lepa. Danes, pa ne samo danes, tudi v dosedanji obravnavi je bilo večkrat čutiti neko skepso in zadržke do azilantov nasploh, v tem smislu, da zlorabljajo pravila igre, in če izhajajo iz izhodišča zlorabe, potem ni daleč do rešitev, ki prinašajo restrikcije pri obravnavi azilantov. Ne samo, da zlorabljajo in da je zaradi tega treba biti pozoren in jih obravnavati bolj restriktivno, temveč smo danes slišali tudi, da lahko odžirajo Slovenkam in Slovencem določen prostor pod soncem, da ne rečem, da ogrožajo delovna mesta Slovenk in Slovencev. Zato bi v tem kontekstu razmišljanja, ki najbrž ne velja in ni lastno samo nekaterim opcijam v Sloveniji, ampak tudi zunaj, priporočala, da bi se morda tudi v Sloveniji, kot v sosednji Italiji, oblikoval nek razmislek, kjer se parlamentarke in parlamentarci vključijo v gledališke nastope in igrajo azilante in podoživljajo njihove travme in težave, ki jih imajo s tem, ko se soočajo z zaprtim prostorom, v katerega vstopajo, in prostorom, kjer jim je rečeno, da odžirajo drugim prostor pod soncem in tudi na nek način zlorabljajo njihova pravila igre. Ta amandma, s katerim se soočamo, bolje definira okoliščine prosilca in bolj nedvoumno izraža tudi nekatera pravila, na katera so opozarjali tudi drugi, ne samo pristojni organi vlade oziroma tisti, ki smo se na odborih srečali s temi rešitvami. Visoki komisariat Združenih narodov za begunce je prinesel kar 15 strani pripomb. Z vso možno diplomacijo in priznavanjem naših rešitev je vendarle opozarjal na nesprejemljivost takšnih rešitev, kot jih prinaša vladni zakon. Vladni zakon, če se sklicujem na izjavo, ki je bila rečena na tiskovni konferenci, ki jo je podal minister pristojen za to problematiko, ima samo eno intenco - popraviti preveč liberalni zakon, ki smo ga imeli sedaj v Sloveniji. To je pa najhujša možna obsodba, da znižujemo, zožujemo pravice, ki so bile preveč liberalne in jih spreminjamo v bistveno bolj omejujoče, ki dajejo celo policiji preveč kompetenc. Skratka, podprla bom ta amandma, ne podprla tiste možnosti, ki zožujejo dosežene standarde, ki smo jih imeli v Sloveniji in ki azilante obravnavajo kot ljudi, ki niso prišli v drugo državo zlorabljat prostor, ampak so se zatekli in zapustili svojo državo zaradi nemogočih situacij, v katerih so se znašli.
Hvala lepa. Gospod Gulič.
Cenjeni in spoštovani! Spoštovani predsedujoči! Jaz mislim, da je treba ta amandma podpreti, ker vendarle malo omili ostrino siceršnjega predloga zakona. Zakon je seveda slab. Bom povedal, zakaj. Predvsem zaradi tega, ker omejuje svobodo tistim, ki so svobode potrebni, ki iščejo zatočišče in seveda razlogi za to, da se na nek način omejuje ta pravica, ta človeška pravica, so, kar se mene tiče, neprepričljivi. Sklicevanje na to, da so lahko vmes tudi teroristi, je seveda popolna neumnost. Med azilanti jih najbrž ni. Lahko pa, seveda, vi poveste, koliko tistih 1 674, ki jih je lani dalo vloge, je bilo zavrnjenih, ker so recimo bili potencialni teroristi ali pa ste jim celo to dokazali, ali ste kar videli v očeh. Jaz zelo dvomim v to pronicljivost slovenskih policistov, da bi kar na prvi pogled videli, kdo je lahko potencialni terorist ali ne, kdo je upravičen do azila in kdo ni. Najbrž nihče od vas ni nikdar učinkoval tako, da bi bil marginalen, da bi bil drugačen in da bi prosil za kaj takega. Zato seveda lastne izkušnje nimate. Jaz vam pa povem, da se, v praksi potem na terenu takšne stvari dogajajo. Po predpisanih vzorcih, po predpisanih predsodkih, po predpisanih, seveda tudi lastnih averzijah. Ta zakon je na nek način seveda uperjen proti svobodi, proti liberalnosti, proti temu, s čimer se je Slovenija znala pohvalita v svetovnem merilu, proti svoji naklonjenosti do marginalnih, do tistih, ki so preganjani. In veste, da so preganjani samo zato, ker jim je do svobode, ker jim je do tega, da ne živijo v totalitarnosti, zato bežijo iz svojih domov. Zato jemljejo s seboj družine in nihče ne prihaja na slabše, nihče noče iti na slabše. Če bomo s tem omejili drugim, bomo omejili tudi sebi. Po drugi strani je pa ta zadeva tudi bolj liberalna, bolj liberalna je s policijo, pa kot smo slišali danes zjutraj, tudi za tožilce. Tudi tam se vzpostavlja neka interna svoboda, ki se državljanov in državljank Republike Slovenije ne tiče. Gremo k 2. členu. Ta, kot sem dejal, za silo omejuje ostrino in zato ga velja podpreti. Ravno tako velja podpreti vse tiste, ki vendarle omogočajo nek standard. Slovenija tokrat spet z izgovorom evropskosti pristaja na slabše rešitve, na minimalizacijo, ampak to se da. Vedno si najdemo pravzaprav lahko v Evropi kakšno državo, ki ima zadeve še slabše urejene kot mi, pa je še vedno evropsko primerljiva. To pa ni tisto, k čemur Slovenija teži. Vsaj doslej smo vedno govorili, da hočemo biti boljši, najboljši in sem sodi tudi upoštevanje človekovih pravic, pa na nek način tudi humanizem, ki bi ga izkazovali s tem. S tem, kar je pa tukaj pred nami na mizi, pa predvsem kažemo na svojo mizontropijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Kovačič.
Hvala lepa za besedo. Predlagani amandma je nepotreben, saj določilo 2. člena že upošteva vsebino oziroma ta dodatek, ki se predlaga s tem amandmajem. Namreč te okoliščine, ki so tukaj eksemplarno navedene, se že upoštevajo in ugotavljajo v postopku. Zato s tega vidika je ta amandma nepotreben. Ker pa je razprava govorila tudi o nekaterih drugih vidik, pa mi dovolite, da o tem tudi sam nekaj povem. Dejstvo je, da ima Slovenija v zakonodaji o azilu zagotovljeno visoko varstvo pravic prosilcev za azil. V primerjalnem smislu bi celo rekel, da je naša zakonodaja na tem področju ena od tistih držav, ki bolj kot večina drugih evropskih držav, zagotavlja azilantom oziroma prosilcem za azil nadpovprečni standard. Večina drugih evropskih držav namreč, ki imajo poleg tega tudi bistveno višji življenjski standard, takšne ravni varstva pravic azilantom ne omogoča. Ne drži, da se z novelo zakona o azilu krčijo že pridobljene pravice iz sedaj veljavnega zakona, kot je bilo v današnji razpravi s strani nekaterih opozicijskih poslancev povedano. Navedba kritikov novele zakona in hkrati tudi predlagateljev obravnavanega amandmaja, to pa so seveda predstavniki dela opozicije, češ, da gre za poseg v že pridobljene pravice, kar ni dopustno zmanjševati in odrekati, torej te navedbe po mojem prepričanju nikakor ne držijo. Pravice se nikakor ne zmanjšujejo, kot se skuša prikazati. Pravice se ohranjajo. Res pa je, da se postopki, v katerih državni organi odločajo o vlogah prosilcev, ti postopki pa se dejansko pospešujejo. Postopki bodo po novi ureditvi krajši, kar pa je ravno nasprotno od trditve o zmanjševanju pravic. Zakaj naj bi bila pravica manjša, če je postopek hitrejši in krajši. To je tako, kot če bi trdili, da zavzemanje za zmanjševanje sodnih zaostankov pri nas v Sloveniji pomeni na drugi strani zmanjševanje pravic strank v postopku. Resnica je ravno obratna v tem primeru. Splošno pravno načelo, ki pomeni zagotavljanje človekovih pravic, je sojenje v razumnem roku in enako velja seveda tudi za upravni postopek, ki se vodi na podlagi določil zakona o azilu. Če postopek ni hiter, so človekove pravice okrnjene, ker postopek v razumnem roku ni končan. Do sedaj je bilo v teh postopkih kar precej zlorab in špekulacij, zaradi katerih so nekateri imeli interes, da so postopki trajali čim dlje. In seveda njim je verjetno dosedanja zakonodaja, ki je vse to omogočala, ustrezala. To pa seveda ni dobro, zato je prav, da tega amandmaja, kot tudi nekaterih drugih, ki bolj ali manj ohranjajo sedanjo iz izkušenj ugotovljeno neustrezno ureditev, ki omogoča dosedanje zlorabe in dolgotrajnost postopkov ne podpremo. Podpremo pa predlagani zakon v celoti, ki še vedno ohranja visoko in celo nadpovprečno raven zagotavljanja pravic vseh udeležencev v azilnem postopku. Ker pa bodo postopki hitrejši in bodo zlorabe kar v največji meri onemogočene, bo sprejem predlaganega zakona za državo hkrati pomenil tudi precejšen proračunski primanjkljaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rezman.
Hvala lepa. Jaz sem pripravljen podpreti ta zakon pod pogojem, da se bo kaj spremenilo, da bodo amandmaji, ki so bili predlagani, vsaj nekateri, tudi sprejeti. Jaz podpiram sicer tudi ta prvi amandma, o katerem sedaj govorimo, zlasti pa zato, ker je morebiti celo boljši amandma, eden izmed njih je že bil zavrnjen k 5. in 6. členu. Kanim podpreti, pa ne samo jaz, tudi moja poslanska skupina, sedaj predlagane amandmaje k 5. in 6. členu. Ali se zmanjšuje raven pravic ali ne, to danes pravzaprav sploh ne bi smelo biti vprašanje. To je vlada že zdavnaj priznala. Zapisala je eksplicitno, da se te ravni zmanjšujejo in ni mogoče reči, da je ukinjanje denarne pomoči, ukinjanje žepnine, ukinjanje pravne varnosti, zastopnika na prvi stopnji, da je to povečanje pravne varnosti in standarda, to pač preprosto tako ne gre. Nam ne gre za to, da bi s tem, ko branimo amandmaje, branili pravice tistih, ki zlorabljajo. Nam gre za to, da branimo pravice tistih, ki so resnično teptani, preganjeni, nad katerimi se vrši določena tortura. Mislimo, da je vredno zastopati pravice teh tudi, če se, zaradi ne vem kakšnih razlogov državnim organom vmes zgodi, da se lahko nekateri poslužijo tudi zlorab, naj državni organi te zlorabe preprečijo, a ne na način, da bodo ob pravice tisti, ki jih ne zlorabljajo.
Hvala. Gospod Juri.
Ko slišim s strani zagovornikov tega zakona, da zakon služi temu, da bi se postopki pospeševali, jim lahko dam prav. Ko pa dodajo, da se raven, dosežena raven človekovih pravic ne znižuje vizavi vseh opozoril ne nazadnje visokega komisariata. Mislim, kolega Kovačič, da nekaj na ta organ moramo dati. Gre za pomemben organ, ki bolje od vseh nas pozna, kakšne so razmere teh ljudi. Govoriti ob tolikšnih opozorilih, da se pravice azilantom ne znižujejo, je pa zavajajoče. Jaz si kaj takega ne bi upal trditi. Nimam veliko več znanja, kot ga ima visoki komisariat, pa pustimo sedaj civilnodružbena gibanja, ki imajo lahko neke svoje parcialne interese, ampak komisariat nas opozarja, da delamo velik korak nazaj, da odstopamo od dosežene ravni pravic azilantom. Seveda jim moramo vsaj verjeti. Če pa nam to ne ustreza, je pa drugo vprašanje. Ampak da zatrjujemo, da temu ni tako, je malce smešno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kovačič, replika?
Hvala lepa. Pri ocenjevanju vsebine tega zakona se ne gre slepo samo sklicevati na določena opozorila, ki prihajajo, ampak je predvsem potrebno pogledati, kaj dejansko predpisi na tem področju določajo in kako so se ti predpisi v praksi uresničevali. In v tem primeru glede na novelo zakona lahko ugotovim, da se standard pravic, ki jih je zagotavljal dosedanji zakon, ne bo zmanjševal. Ker pa sem v prejšnji razpravi izrekel en lapsus lingue, ga bi želel tudi na tem mestu korigirati. Namreč, ko sem govoril o tem, da bodo postopki v skladu z novelo zakona hitrejši in bodo zlorabe v kar največji meri onemogočene, sem pomotoma rekel, da bo sprejem predlaganega zakona za državo pomenil tudi precejšen proračunski primanjkljaj. Ne bo pomenil primanjkljaja, ampak precejšnji proračunski prihranek. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi. Institut azila je gotovo ena od temeljnih človekovih pravic in sam seveda niti pomisliti ne morem, da bi se strinjal z zmanjševanjem tega instituta pod mednarodno priznane meje. Zaradi tega pa me čudi to silno nezaupanje v našo državo, organe naše države, ki so v nekem sozvočju s primerjalno ureditvijo predložile nek zakon. In ker vidim tudi tukaj, v zvezi z amandmajem poslanske skupine Socialnih demokratov, da so zapisali tudi dikcijo, ki pravi, da je v direktnem nasprotju s 7. členom direktive Evropskega sveta, se bojim, da je večina teh predlaganih amandmajev resnično v veliki meri v funkciji ustvarjanja nekega halo efekta, panike, zastraševanja, kako se demokratični standardi v tej državi manjšajo. Ne vem, iz česa izvira takšno nezaupanje v organe države. Ali je bil prej dejansko zakon, za katerega ugotavljamo, da je bil zelo širok, liberalen in ne vem kaj, ampak ali ste ga pripravljavci takrat imeli kot fiktivnega v mislih, katerega določbe se ne bodo izvajale. Ali so bile kakšne direktive, da se to ne bo izvajalo, da so se bistveno nižji standardi morda izvajali? Ne vem. Zveni mi vaše razpravljanje v tej smeri, kot da sistematično dvomite v pripravljenost slovenske države, da se pokorava tem demokratičnim standardom, ki jih recimo Organizacija združenih narodov, Evropski svet itn., predpisujejo. Direktno se navaja, kaj je v nasprotju, kar je v direktnem nasprotju in celo v tem amandmaju dvomite, da so mednarodne organizacije, ki lahko nadzorujejo državo ali bistveni del ozemlja, lahko subjekt zaščite. Ne vem, to, kar je meni poznano, so recimo nekatera odstopanja ali pa zlorabe. Ne vem sedaj, če se tukaj mogoče neke varnostne sile v Bosni, pa Srebrenico si znamo zamišljati, ko je prišlo, kar je nizozemska vojska naredila. Ampak sistematično mislim, da se bo to povsod in se bo vsepovsod zgodilo. To pa se mi zdi, da je nesprejemljivo in da talec tega tudi slovenska država ne more biti. V tem amandmaju in še nekaterih pa dejansko želite slovensko državo narediti za talca nečesa, kar ni v skladu s temi direktivami Evropskega sveta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želel še kdo razpravljati glede 2. člena? Mag. Potrata.
Nekaj hudih obtožb je bilo mogoče slišati. Je pa težko koga prepričati, da je nekaj sivo, če on vidi črno. Meni se zdi težko nekomu dokazati, da gre za raven zniževanja standardov, ki jih pri azilnih postopkih imamo, če je nekdo prepričan, da je vlada naredila vse, če je včasih s tistimi pojasnili, ki jih dobivamo na delovnih telesih, pač težava, da niso dovolj natančna pojasnila. Je pa res, da je Svet Evrope, da je visoki komisariat za begunce imel pripombe na to, da ugotavljajo zniževanje ravni, in da bo v nadaljevanju pri posameznih amandmajih še mogoče govoriti o tem in dokazovati, kje za tako zniževanje standardov v resnici gre. Zdaj, ali gre za kakšen vgrajen dvom, o čemer je bilo prej govora, ali ne - so stvari, ki jih je treba natančno pojasniti. Izkušnje, ki so v tem svetu, ki ni ravno najbolj harmoničen, zlasti ne v zadnjem času, kažejo na to, da zlorabe so možne, zato je dobro v zakonu napisati nekaj varoval. Pa ni verjetno samo Srebrenica pa Bosna in Hercegovina tista, verjetno je še katera; nedavno tega, ko sem bila na obisku v Gruziji, sem slišala tudi pripombe gruzijskih oblasti na nekatere postopke. Tako da ni mogoče reči, da je vse tako krasno urejeno in da vse, kar vlada prinese, ni potrebno nobenega popravka. Hvala.
Gospod Petan, potem gospod Rezman.
Hvala za besedo. Če gre res za zniževanje standardov, da je to tako kritično, verjetno ne bo tu nihče upal trditi, da to ni harmonizacija z evropskim pravnim redom; tega verjetno ni, tu smo si verjetno enotni. Če pa gre za tako hudo zniževanje standardov, se pa lahko vprašamo, na kakšnem nivoju pa potem so standardi Evropske unije. Ali so države članice Evropske unije, ki se zavzemajo za enotnost - in to bi naj bila neka enotna metodologija - na azilnem področju, v kameni dobi? Ljudje božji! Jaz si tega enostavno ne znam predstavljati, kakšen vik in krik. Sem vabite tudi neke predstavnike iz ne vem kakšnih humanitarnih organizacij, ki nam tu v državnem zboru solijo pamet, pa nam razlagajo, kako si znižujemo standarde, človek je pa iz države, ki je bistveno bolj razvita in imajo enak standard kot mi. Se pravi, mi dajemo dvakrat več kot oni. Naj še oni dajo toliko, kot dajemo mi, pa naj dajo oni dvakrat, pa naj postavijo višje standarde! Pa bomo mi tudi sprejeli njihov standard. Do takrat nam pa ni treba pameti soliti! In govorite, harmonizacija z evropskim pravnim redom je neka kamena doba za nas. Lepo vas prosim, bodimo realni! Harmoniziramo z evropskim pravnim redom, ki bi naj bil celo enoten, ne samo, da bi imeli enakega, ampak bi naj bil celo enoten, se pravi, za celo Evropsko unijo. To je nekaj bistveno drugačnega in to je zdaj vse narobe. In če naša vlada, recimo, saj ni važno, če bi bila prejšnja, bi bilo isto, če sedaj ta vlada to harmonizira z evropskim redom, zdaj pa je vse narobe, ni treba vsega naši vladi verjeti - ja, saj ni treba! Lahko verjamemo tistim vladam, ki so se nekako sporazumele, da bodo v Evropi ustvarile nek enoten standard. In to je tisto, in naša vlada pač od tistega prevzema. V tem je primarni greh pri vseh ostalih evropskih vladah, ki so to sprejele in sprejele nek tak standard, ki bi naj postal tudi splošen standard. Jaz tu ne vidim, zakaj je treba zdaj toliko problemov v zvezi s tem, če harmoniziramo s pravnim redom. S pravnim redom harmonizirati pomeni, da gremo navzgor, lahko pa tudi, če hočete, tega ne trdim, ampak lahko tudi navzdol. Če se govori o tem in dela na tem, da se ustvari enoten azilni sistem v Evropi, potem morajo biti vsi enotni, vsi na istem. Je že tako. Po drugi strani pa, jaz sem prepričan, da tudi pri nas to, kar bomo sprejeli, ne bo tako slabo. Če so naša javna občila, pa tudi tuja, to, kar nam predstavljajo, kakšne težave imajo v nekaterih drugih državah, ki so bolj razvite od nas, v kakšnem položaju se znajdejo ti prosilci. Jaz mislim, da pri nas še ne bo tako slabo. In jaz ne trdim, da to ni v redu, da bi mi morali posnemati tiste, ki imajo slabše od nas, tudi če so članice Evropske unije. Jaz mislim, da je to ravno pravo. Da je to ravno prav in toliko si lahko tudi Slovenija privošči. Tudi to moramo gledati, koliko si Slovenija lahko privošči. Ne bom vam zdaj, ne vem, oprostite mi izrazu, zato da bom bolj slikovit, rekel, pameti solil, da pač imamo še kup drugih problemov, to pustimo ob strani, to smo že na odboru reševali. Danes o tistem ne bi razpravljal, ampak mislim, da Slovenija v tem trenutku sprejema takšne standarde, ki jih je sposobna tudi držati, ne da imamo samo na papirju, da jim bomo dali te pravice, kakšne pogoje bodo imeli, potem bo pa, kar bo, pač bo "ratalo". Mislim, da Slovenija tudi tukaj pazi, da lahko te standarde vzdržuje. To se mi zdi tudi pomembno. In jaz mislim, da je v tem trenutku to to, kar si Slovenija še lahko privošči. Enostavno ne vidim problema takšnega, kot se ga predstavlja, da je vse črno, ker pač sedaj to ta vlada dela. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Rezman.
Več kot očitno je, da nekaterih pojmov ne razumemo vsi enako. Jaz bi rad opozoril na to, da enotni postopek, o katerem je govora v noveli, seveda ne pomeni tega, da imamo po celi Evropi vse enako. To je nekaj popolnoma drugega. In ker najbrž meni kolega ne bo verjel, bi pa prosil predstavnike vlade, da to razložijo, morebiti bo verjel njim. Drugič, kar zadeva direktive. Direktive govorijo o minimalnih mejah, o spodnjem pragu. Direktive ne prepovedujejo, da bi imel kdo bolje urejeno od tistega, kar je najmanj še mogoče urejati. In za to nam gre. Nam gre za to, da ne bi ostali na spodnjem pragu, ker smo nekatere stvari imeli že doslej nekoliko bolje urejene in naša država to tudi zmore. Pod ta spodnji prag, ki je predpisan z direktivo, pod njega pa ni mogoče. Zdaj pa nekaj v zvezi z ostalimi določili. Cela vrsta določil je, ki jih jaz z veseljem podprem. Že uvodoma sem rekel, tudi ta enotni postopek, kar ne pomeni, bi rekel, poenotenja po vsej Evropski uniji, kar se tiče standardov. Vendar jaz bi zdaj ponovno predlagal, da še enkrat nastopi vlada, predlagatelj in da pove, ker vidim, da zelo različno to razumemo, kaj je nižanje standarda in kaj ni nižanje standarda. Saj je jasno, vsaj nekaterim je to jasno, da se je doslej dalo razbrati, če smo doslej imeli žepnino, pa je zdaj nimamo, je to prej manj, kot več. Če smo doslej imeli nekatere druge pomoči, pa jih zdaj ne bomo več imeli, je to prej manj, kot več. In to je nižanje standarda. To, da nimamo pravne pomoči na prvi stopnji, to je sploh nekaj, kar ni standard. To sploh ne bi smelo biti standard. Tam bi morala biti zagotovljena pomoč na prvem koraku, kjer je tisti, ki je prosilec, najbolj upravičen in najbolj potreben tovrstne pomoči. Lažji dostop do azilnega postopka je pa po moji sodbi sedaj tudi preprečen. Lahko, da je bilo prej veliko zlorab, ampak dostop do azilnega postopka je sedaj otežen. Azilni postopek pa ima en sam namen. Ugotoviti, ali je nekdo upravičen do statusa ali ni.
Dolžan sem opozorilo, da vendarle razpravljamo o 2. členu in o amandmaju Socialnih demokratov. Na vrsti je gospa Pečan.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Verjetno bom kakšno besedo ali pa stavek tudi povedala mino tega amandmaja, ker vendarle bi rada pojasnila svoje osebno stališče do pojma tako imenovanega ohranjanja, zniževanja ali usklajevanja standardov za vzpostavljanje in tudi izvajanje azila, ko govorimo o minimalnih standardih, ki jih določa zakonodaja EU. Rada bi spomnila na to, da je pred časom, ko je evropski parlament zavrnil direktivo o organizaciji delovnega časa, ki jo je predlagala komisija EU, in ki je bistveno, v primerjavi z našo organizacijo delovnega časa, znižala standard, ali pa bom rekla, bistveno znižala pravice zaposlenih pri organizaciji delovnega časa, šlo je predvsem za dežurstva v službah, tudi policiji konec koncev, kjer so potrebna dežurstva. Naša vlada je pa pritrdila tem minimalnim standardom s ciljem, da bi jih kasneje, to se je kasneje tudi pokazalo pri naši delovni zakonodaji, da bi jih tudi v praksi v Sloveniji znižala. Kaj hočem s tem povedati? Ko govorimo o minimalnih standardih, ki jih določajo članice EU, tudi v soglasju, na kateremkoli področju, tukaj je pač področje azila, pomeni, da je to standard, ki ga morajo doseči tiste države, ki ga do sedaj niso dosegale. Mi imamo standarde. Če bi se EU spomnila in rekla, da je skupni standard tri mesece porodniškega dopusta, ali bi to pomenilo, da bomo mi sedaj zakon spremenili tako, da bo porodniška samo še tri mesece, zaradi tega, da se prilagodimo minimalnim standardom EU. Ne, obratno. Tam, kjer imajo samo mesec dni porodniškega dopusta, ga morajo dvigniti na tri. Tam kjer je standard, da je mesečna žepnina 5.000 tolarjev, ne bomo šli zniževat žepnine, ampak tam, kjer je ni, pa če bo standard, da mora biti neka žepnina dana azilantom, potem je treba ta standard izpolniti. Zaradi tega moram reči, da tudi tega nestrpnega govora, ki ga slišim v zvezi s pogoji za azilante, ki prihajajo v Slovenijo, govorim o azilantih, torej tistih osebah, ki so dobile priznan azil, ne tistih, ki pridejo, pa ga šele zaprosijo, ampak tudi o tistih, ki so že tukaj in ki so azilanti. Moram reči, da bi rada, da bi kdaj pa kdaj pomislili kaj bi bilo, če bi mi prišli v tako situacijo, ko bi morali v neki tuji državi zaprositi za azil. In če bi v državnem zboru, v parlamentu te države na tak način govorili o tem, kako je treba zniževati standarde zaradi tega, da bomo prihranili, pomislite, 1700 tolarjev na osebo na mesec žepnine. Če je to tisto, kar ta država zmore, in če je to tisto, zaradi česar bo državni proračun propadel, potem vas lepo prosim dajmo že enkrat narediti kakšno bistveno reformo, da bomo lahko človekove pravice uresničevali tako, da bomo drugim vzor, ne pa, da bomo v sramu povešali oči, kadar se bomo pogovarjali s temi tako zelo razvitimi državami, ki da imajo nižje standarde, kot jih imamo mi. Jaz poznam razmere recimo v Nemčiji, kako azilanti živijo, in ne mi reči, da je ta zelo bogata država do azilantov tako kruta, kot je recimo predlog tega zakona. Ni res, ker vem, da ni res. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gantar, potem pa gospod Petan.
Hvala. V tej razpravi se je res pomešalo več stvari, po navadi je vedno tako v 1. členu oziroma prvem amandmaju. Jaz bi rekel predvsem to, ko govorimo o harmonizaciji z Evropsko unijo, je res treba vedeti, da Evropska unija z večjim ali manjšim uspehom zasleduje cilj, da kot evropsko normo kot zavezujoči predpis poskuša določiti samo tisto najmanj, s čimer se ljudje lahko strinjajo oziroma se države lahko strinjajo in ne predpisuje več, če se le da. To je tudi načelo sicer dobro za nas, da predpisujemo samo to, kar je nujno potrebno, ne pa vseh možnih stvari. In nikoli, tipični primer je direktiva, ki ureja ponovno uporabo informacij javnega značaja, celo ne zahteva, da se te informacije javnega značaja dajo v ponovno uporabo, ampak pravi, da tam, kjer se dajo v ponovno uporabo naj ne zaračunajo preveč in tako naprej. Tu je na podoben način. Tisto, kar se pričakuje od demokratične države, so tisti minimalni standardi in procedure, do katerih so ti potencialni azilanti upravičeni. Nič več. Ne želi nam več povedati, vse drugo prepušča svoji nacionalni zakonodaji. In to je prav. Evropska unija še ni federacija niti ni, daleč je od tega, da bi bila unitarna država. Dajte si to dopovedati. O čem govorimo kolegice in kolegi? Govorimo, pravimo mi vsi skupaj, o liberalnem zakonu, ki se zdaj spreminja, to je delno res, delno pa ne. Če se spomnim 2700, 3000 približno, red velikosti, med 2000 in 3000 je bilo prošenj, odobrenih je bilo 29. Se pravi, naš liberalni zakon niti ni tako liberalen, kar je po svoje prav, da so prišli do azila samo tisti, ki so res upravičeni z razlogom, ki ga upravičuje azil. Seveda vsi vemo, da si marsikateri ekonomski ali drugi begunec ali imigrant zaželi azilni status. In seveda je prav, da procedure omogočajo resno presojo ali upraviči ali ne upraviči ta status. Ampak seveda je prav, da se ta presoja naredi na način, ki onemogoča enostransko, samovoljno in čisto arbitrarno ravnanje in postopanje. O tem govorimo in danes smo pomešali vse. Pomešali smo prosilce za azil, pomešali smo ekonomske emigrante, pomešali smo boj proti terorizmu. Še enkrat pa vas opozarjam, ljudje, o katerih govorimo, bežijo pred terorizmom, ponavadi, v narekovajih, tudi svojih lastnih "terorističnih" režimov, če smem uporabiti ta pojem, ki mi sicer ni preveč všeč. Govorijo prav o teh. Še enkrat. Kaj mi v LDS predlagamo? Zahtevamo tako ali tako že dolgo nič? Predlagamo to, da se te potencialne prosilce obravnava, ne obravnava bolje kot Slovence, kar trdijo naši kolegi, seveda ne predlagam, da se jih obravnava enako, saj se jih ne more, predlagamo samo to, da imajo v tem prehodnem obdobju, ko zaprosijo, če sploh lahko zaprosijo za azil in do sprejetja azila, dostojne, minimalne človeške pogoje, ki omogočajo, da preživijo in da ne zgubijo svojega lastnega dostojanstva. To predlagamo zato, ker tako kot je rekla poslanka Pečanova, si sami predstavljamo, da bi lahko kdaj, mislim, da ne bomo, pa vendarle, lahko bili kdaj v njihovih razmerah. Zato seveda gremo na to staro, bi rekel, Kantovo in židovsko krščansko geslo: to, kar ne želimo, da bi se storilo drugim, ne želimo tudi sebi in obratno. To, kar pričakujemo, da bodo drugi storili za nas, smo pripravljeni storiti tudi drugim. Še enkrat opozarjam. Tudi po vojni leta 1945 so številni morali bežati iz države tako ali drugače, iz takšnih ali drugačnih razlogov so postali begunci. Če bi države, ki so jih sprejele, imele tako azilno zakonodajo, kje bi danes bili. Nisem prepričan, da bi bili na kaj boljšem ali kaj slabšem, na boljšem, kot so. Zato mislim, da se dajte zavedati tega dejstva, da ko govorimo o azilantih, ne govorimo o čudnih tujcih, govorimo o nas samih. Govorimo o tem, kaj smo mi pripravljeni storiti za druge in kaj pričakujemo od drugih. Govorimo o elementarnih elementih kot dostojanstvo, ne pa, ne vem, o tem, kakšen velik dohodek ali karkoli drugega, naj bi ta imel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej jaz mislim to, kar je spoštovana poslanska govorila prej. Mislim, da je to skoraj bistvo problema in tu ji dam prav, samo najino gledanje bo drugačno. Mislim, da primerjava, ki jo je podala, je zelo dobra in ponazarja bistvo stvari. Pri vsaki zadevi gre za interes. To nam mora biti jasno. Interes državljanov, interes države, interes vlade ali pa nas, ki smo v parlamentu, ki naj bi zastopali interese države, interesa gozda, ne pa posameznega drevesa. Če se je Evropska unija, bom uporabil ta kratek izraz, da mi ne bo treba vedno govoriti države Evropske unije pa ne vem kaj vse, če se je Evropska unija nekako odločila za ta standard, potem je zasledovala interes. Interes Evropske unije prav gotovo ni, da bo postala, ne vem, neko interesno področje, kjer bodo iz vseh področij sveta drli sem in bo mimo tistega, kar lahko absorbira ta Evropska unija, govorim o mimo tega, kar lahko absorbira. Seveda ti tokovi bodo vedno in obstaja neka kritična masa, ko se še stvari lahko urejajo. Če to prekorači vse razumne meje, je to težko. Primer bom dal samo Slovenijo v času te morije na Balkanu, ko smo imeli preko 20 tisoč različnih tujcev. Ne bom jih v kategorije postavljal, to je bilo že mimo meje sprejemljivega. Mislim, da smo v tistem trenutku bili v Sloveniji država, ki ima na prebivalca največ tujcev, beguncev ali kakorkoli jih že imenujemo. Naš interes ni, da bi zadeve prerasle preko vseh mogočih mej. Evropska unija je pač določila ta standard. To je interes, ki ga zasleduje. Tu se bomo verjetno morali sprijazniti. In primerjava, ki je bila prej dana, če bi Evropska unija sprejela, ne vem, nek nižji standard za porodniško, potem bi mi to znižali. Mislim, da Evropska unija tega ni naredila, zato ker zasleduje drugačen standard, ker na tem področju je pa interes Evropske unije bistveno drugačen. Na tem azilantskem je pa takšen in ni drugačen. In rezultat tega interesa je takšen predlog nekega nivoja, nekega standarda na tem področju. Tako pač je. In tu moramo tudi mi zasledovati svoj nacionalen interes. In naš nacionalen interes verjetno ni, da bi imeli toliko teh ljudi, kot smo imeli leta 1994, 1995; takrat je bilo res kritično. Poleg tega pa mislim, da tudi ni naš interes, da bi imeli takšno stanje na naših mejah, kot je bilo leta 2000, ko je dnevno približno 100 ljudi prestopilo našo mejo. Jaz ne bom zdaj razmišljal o tistem črnem scenariju, zakaj se je ravno takrat dalo, da ko se je kamera postavila na mejo ponoči, pa so takoj ujeli eno veliko skupino beguncev; slučajno je bila takrat Bajukova vlada, čisto slučajno je to bilo takrat. Tako da o tem ne bom razpravljal, ne želimo si pa takšne situacije. Prav gotovo si je ne želimo, ker želimo imeti urejeno. Poleg tega pa, če naša država zasleduje takšen interes, kot je tu zapisan, da je dolžnost tujca, da spoštuje pravni red Republike Slovenije in da sodeluje s pristojnim organom, to pa res ne more biti nič narobe. To ne more biti nič narobe, to je kvečjemu lahko neka hvalevredna lastnost, ki jo država zasleduje. Zdaj bom pa rekel nekaj res grdega, no, tako, čisto po domače - mislim pa, da sem že enkrat to povedal: če bi v tistih državah, od koder ti ljudje prihajajo, imeli tudi takšen interes vlade, da je dolžnost tujca, da spoštuje red, to pomeni, da tudi domači morajo spoštovati red, potem ne bi bilo potrebe, da bi ti ljudje bežali, ker bi tam bilo bistveno drugače. Žal je to tako. In to nam mora biti, ne vem, neko vodilo. In jaz lahko to samo pozdravim. To bi povedal tudi, če bi katera druga vlada to zapisala. Marsikaj sem že tudi v prejšnjem mandatu dal vladi prav in potrdil in jasno povedal. Dolžnost tujca je, da spoštuje pravni red države in da sodeluje s pristojnim organom. To ni nič slabega, to ni nič narobe, to je kvečjemu dobro in omogoča, da država lahko normalno funkcionira in da lahko tudi sprejmemo ljudi iz tistih držav, kjer to ni zapisano tako, kot je tu zapisano, ampak imajo drugačna pravila, bistveno drugačna. Ravno obratno je, kakor kdo more izigravati pravni red. Veliko tega smo tudi mi prevzeli, ampak to zdaj ni bistveno. Je pa bistven ta stavek, da morajo tujci sodelovati, tako kot tudi mi moramo. Mi moramo spoštovati naš pravni red in sodelovati s pristojnimi organi, moramo, ker če ne, smo pa kaznovani. Naj bo to za vse. Če bo kdo tudi od teh ljudi, ki pridejo sem, tu ostal, nič hudega, samo naj se navadi, da pač pri nas velja to, da je treba sodelovati s pristojnim organom, pa bo vse v redu. Hvala.
Hvala lepa. Ker imamo še sedem členov in kar nekaj amandmajev, predvidevam, ker ni dvignjenih rok, da lahko nadaljujemo z razpravo. Zato zaključujem razpravo o 2. členu in amandmaju Socialnih demokratov. In prehajam na 5. člen. Imamo dva amandmaja, amandma poslanske skupine SD ter amandma poslanske skupine LDS. Mag. Potrata, beseda je vaša.
Hvala. Naš amandma predlaga črtanje 5. člena. Sodimo namreč, da je tako, kot je urejeno v sedanjem veljavnem zakonu o azilu, dobro urejeno in ne vidimo potrebe po spremembi. Zato predlagamo črtanje tega člena. Kje tiči razlog za tak predlog? Zagotavljanje brezplačne pravne pomoči na vseh stopnjah postopka je za tistega, ki se je znašel v takih težkih okoliščinah, da prosi za azil, nujno potrebna. In nujno potrebna takrat, ko pride prvič v stik s tistim, ki bo po novem odločal o tem, ali bo sprocesiran v nadaljevanju ali ne. Prosilci za azil praviloma niso prava vešči ljudje. Praviloma tudi nimajo veliko sredstev na voljo, da bi si lahko pravno pomoč zagotovili sami, zato je zagotovitev brezplačne pravne pomoči v tem trenutku najpomembnejša. To je bil torej namen tega člena. Na to, kakšne škodljive posledice pa pomeni predlagana rešitev, ta, ki jo je sedaj sprejela vlada in ji koalicija pritrjuje, na škodljive posledice tega pa so opozorile nevladne organizacije pa tudi zakonodajno-pravna služba. In prosila bi, da bi vendarle o tistih, ki nas opozarjajo na spoštovanje podpisanih mednarodnih konvencij, gledali malo bolj spoštljivo, kot je bilo mogoče v prejšnjih razpravah zaslediti. Kar pa zadeva azilni dom, pa naj samo spomnim tiste, ki so morebiti pozabili, da smo ga zgradili s sredstvi iz Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Nisem se mislil oglasiti pri točki zakona o azilu, ampak ker sem poslušal spoštovanega kolega Petana, ko je razlagal o tem, kaj naj bi kdo počel v spoštovanju pravnega reda v Sloveniji in kako je prav, da vsakdo spoštuje pravni red Slovenije, sem se pa oglasil. Imam samo eno vprašanje. Kako bodo ljudje spoštovali pravni red, če bodo pravno pomoč, če bodo pomoč svetovalca dobili, ko bodo v nekem veliko višjem postopku. Tega preprosto ne razumem. Zato menim, da je amandma socialnih demokratov korekten, je z našim amandmajem, ne bom rekel v nasprotju, ampak pravzaprav mi samo skušamo rešiti nerešeno. Ampak ko poslušam to filozofijo predstavnika vladajoče koalicije, kaj naj Slovenija na nek način ali pa kako se naj Slovenija obnaša do ljudi, ki zaradi političnih pritiskov bežijo iz svojih držav, dela, sem se seveda oglasil. Gospodje, jaz upam, da se zavedate, kaj govorite. V Sloveniji smo bili v času vstopanja v Evropsko unijo počez in po dolgem prevetreni in ocenjeno je bilo, da je obstoječa ureditev korektna. To, kar sedaj predlagate, pa mislim, da ne samo, da to, kar je povedala zakonodajno-pravna služba, pomeni oblikovanje očitno neke druge družbe, neke druge družbe, družbe, v kateri bomo najprej, v narekovaju, "ljudi", bom tako rekel, "nazaj nagnali", potem jim pa nudili pomoč.
Hvala. Gospod Rezman.
Mi podpiramo dejstvo, ki ga zapisujete v 5. členu, da so begunci upravičeni do svetovalcev. Tisto, kar smo mi pripominjali v našem amandmaju, ki ni bil sprejet, je bilo to, da smo želeli, da se izpusti, da so upravičeni do njih samo na upravnem in na vrhovnem sodišču, ampak da so upravičeni na vseh stopnjah, kjer so jim potrebni. Ker to ni bilo sprejeto, je jasno, da je volja, da sprejmemo takšen amandma, kakršen je zdaj predlagan, da torej staro ostane v veljavi, ker vsaj ne bomo dramatično posegali v te pravice. Torej mi bomo ta amandma podprli. Pa še a propo, ta 5. člen in 6. člen imata tudi svoje hibe. Tudi tukaj so vejice premalo ali pa jih je preveč. Vejicam se ne more tako dogajati, da bi jih, kot da bi jih vrane nosile in jih potem izpustile, pa kamor pade, pade. Vejice se ne postavljajo po neki politični direktivi, ampak po strokovnih pravilih v zvezi z jezikom.
Hvala lepa. Še doktor Gantar.
Pojdimo torej k amandmaju k 5. členu. Poglejte, ta amandma po mojem prepričanju pomeni deharmonizacijo s predpisi Evropske unije, predvsem z direktivo, za katero, kakor razumem, sploh ni bila prevzeta v teh popravkih. To je 15., 16. člen direktive sveta 2005/85ES. Ta direktiva ni navedena, če se ne motim, v direktivah, ki bi jih morali harmonizirati. Zanimivo. In sicer je to, da je pravica do pravne pomoči v teh dveh členih navedena, kar pa pomeni, da za pravno in sodno pomoč pred sodišči, pred vsemi sodišči, ne samo pred vrhovnim in upravnim, zato ta zakon mora prinesti popravek na tej točki, s katerim se seveda zagotavlja pravica do sodne pomoči in pravica do pomoči pri sodnih postopkih in zato sprejmite ali amandma SD-ja, ki črta ta člen, kar pomeni, da ostaja ureditev takšna, kot je, ali pa vsaj spremenite prvi odstavek tako, kot smo mi predlagali v drugem amandmaju, in boste s tem si rešili vsaj nekaj problemov in tudi pikrih pripomb vseh nas, ko boste pritrosili ta zakon še enkrat v parlament in se harmonizirali z direktivo iz leta 2005. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Pričakoval bi, glede na to, da ima vlada kar nekaj časa, da na to, kar tu govorimo, reagira. In bom ponovno citiral, da ne bo zgledalo, da gre za probleme, ki jih imamo poslanci LDS in poslanci SD, kar pravi zakonodajno-pravna služba v mnenju z dne 29.12.2005: "Rešitev, ki je predlagana, bi po našem mnenju občutno znižala že obstoječe standarde veljavne ureditve..." in tako dalje. "Na to posebej opozarja del obrazložitve odločbe ustavnega sodišča UI-176/05-6, kjer je posebej poudarjeno, da je uveljavljanje pravice do azila zahtevno tako s pravnega kot tudi dejanskega vidika." "Prosilec za azil," opisuje, gospod Petan, ustavno sodišče, "se je v stiski znašel v tuji državi in nepoznavanje pravnega reda in neznanje jezika te države mu lahko dejansko preprečijo uveljavitev pravice do azila." In če bo on dobil svetovalca šele na upravnem in vrhovnem sodišču, on sploh ne bo azilant, on bo zavrnjen - veste, kje? - tam nekje na naši južni meji ali pa na Brniku. Tako da lepo vas prosim, gospodje iz vlade, ali nam lahko to pojasnite? Zato, predsedujoči, če lahko pač vlada odgovori - upam, da boste vi to spoštovali; prej predsednik državnega zbora ni želel sam pozvati vlado. Ampak, veste, gre za eno ključnih vprašanj. Po tem se pač sodi, ali je Slovenija še zmeraj demokratična država. Če pa vi tem ljudem, kot pravi ustavno sodišče, ki so se v stiski znašli v tuji državi, ne poznajo pravnega reda, za katerega pravi gospod Petan, da bi ga morali, in ne poznajo jezika te države, ne nudite svetovalcev, potem so oni seveda v nemilosti tistih, ki jih sprejmejo. In glede na nekatere naslednje člene mi je jasno, kako bodo ti glede na demokratične osnove koalicije, nove vlade, delovali. Na ta način, gospod Petan, problema azilantov v Sloveniji ne bomo rešili, samo Slovenija bo ocenjena, na žalost, kot država, ki ni več demokratična in ki ne spoštuje nekaterih osnovnih pravic, ki jih azilanti imajo.
Hvala lepa. Ugotavljam, da vlada ni prijavila časa za razpravo, zato predstavnikoma ne morem dati besede. Torej, ugotavljam, da lahko [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Ste prepričani? Prosim, mag. Cvikl.
Kratek proceduralni predlog. Mislim, da vi lahko daste proceduralno na predlog - seveda če nihče na nasprotuje - vladi čas.
To bi bilo v nasprotju s poslovnikom in bi tudi porušilo časovni okvir današnje seje. [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim, gospod Bajc, nimate besede. Nadaljujemo razpravo o 6. členu in dveh amandmajih, poslanske skupine Socialnih demokratov in poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Gospod Potrč.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialnih demokratov se nam zdi naš amandma in vprašanja, ki jih obravnava 6. člen v povezavi s 5. členom, najpomembnejše vsebinsko vprašanje. Za kaj gre? V 6. členu se po naši presoji na zelo nejasen način, z nejasnimi pooblastili in odnosi uvajajo posebne pravice, ki jih ima policija, do potencialnega azilanta na meji. Namreč, že v drugih predpisih, predvsem v zakonu o policiji, zakonu o meji in podobnem je urejeno, da ima policija določena pooblastila do vsakega, ki prihaja v našo državo, in ga lahko na ustrezen način obravnava. Zato uvajati posebne, poudarjam še enkrat, nejasne in dvoumne določbe v zakon o azilu, ni dobro in ima lahko drugačen pomen. Ima pomen v tem, da se namesto, da bi azilni postopek vodili pristojni organi, uvaja predhodni postopek, pred azilnim, s pooblastili policije, ki se lahko konča tako, kot je malo prej povedal gospod Cvikl, namreč z dejstvom, da do azilnega postopka sploh nikoli ne pride, ker prizadeta oseba nima možnosti, da bi ga začela. V našo državo mu ni dopuščen dohod, ampak se na meji zavrne. Da naša opozorila niso bila popolnoma neutemeljena, kaže tudi odgovor, ki ga je na naš amandma dala vlada. Kaj v tem odgovoru vlada piše? Piše, da je treba, da policija obravnava vsakega, ki stopi na državno mejo, pod predpostavko, da je storil prekršek. Presunkcija je najbrž, namreč vemo, je predpostavka. Skratka, za vsakega je dana predpostavka, da je storil prekršek. Kaj to pomeni? To pomeni, da mora on dokazati, da ga ni storil. Je res tako, gospodje iz vlade? In če ga mora on dokazati, mora imeti možnost, da to dokazuje, pa mu v tem predhodnem postopku ni dano niti pravno varstvo, niti zagotovljen prevajalec. Kako naj pred policistom to dokaže? Zelo težko, mora poznati naše pravne predpise, mora poznati mednarodno pravo, ker mora jasno izraziti utemeljeno potrebo po mednarodni zaščiti in navesti okoliščine in razloge za zaščito. Če jih ne zna, se uveljavi, in ni dokazala nasprotnega, se mu predpostavlja storitev prekrška in ga policija lahko na meji ustavi in mu ne dopusti vhod v Slovenijo, v našo državo. Kasneje je navedeno, da ima zopet zelo nejasno, da se dejstva ugotavljajo v sodelovanju s pristojnim organom. To sodelovanje je popolnoma neprecizno in nejasno opredeljeno, lahko je, lahko ni, ne ve se, v kakšnem obsegu. Zaradi tega so bila ta vprašanja 6. člena v povezavi s 5. členom tudi tista, ki so najbolj prizadela, zmotila, na katere so najbolj določno opozarjali predstavniki civilno-družbenih organizacij, posebej tudi visokega komisariata Združenih narodov za begunce. Zato se mi zdi, da se bo z uveljavitvijo predlaganih sprememb res standard na tej točki bistveno spremenil. In to je naša bistvena pripomba. Nihče si ne želi nevarne meje, nihče se ni želi brez potrebnega števila azilantov in beguncev v naši domovini, vendar reči, da iz okolij, iz katerega prihaja, kjer so grobo kršene človekove pravice, kjer je v življenjski nevarnosti, in to je pogoj, da se ga lahko obravnava, za katerega ni sam kriv. Mi pa danes, gospod Petan, diskutiramo na način, "Ja, zakaj pa prihaja iz države, kjer niso spoštovane človekove pravice?" Saj to je ravno razlog, da je iz te države pobegnil, ker je brez pravnega varstva in ker je omogočeno, da se mu dogodijo ali tudi smrt ali težka preganjanja ali nezakonit zapor in podobna stvar. Zdaj pa bomo mi, če ne bo znal dovolj ustrezno jezika, ker si ne bo mogel zagotoviti si potrebne pravne pomoči, na sami meji ga ustavili z delom policije, ne pa pristojnih azilnih organov, ki imajo vsi enake možnosti. Tudi ti azilni organi lahko ugotovijo, da nekdo ne izpolnjuje pogojev, vendar tam je predvideno redno pravno varstvo, tam je predvidena pritožba, v tem postopku na meji pa vsega tega ni. In to je ta velika razlika. V tem delu mislim, da so te rešitve slabe in jih ne bi kazalo sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajc ima repliko. Gospod Petan, tudi replika?
Hvala, gospod podpredsednik. Kolega Potrč, ob spoštovanju vaše razprave mislim, da je bila korektna, se vam je prikradla ena napaka. Ko ste omenili, da v postopku pred policijo ni prisoten tolmač. Če dosledno beremo določbe zakona, je ves čas postopka, se pravi, že takrat na meji, če se ne moreta sporazumeti o eventualno potencialnem prosilcu azila, je prisoten tolmač. In v gradivu na četrti strani, ko odgovarja vlada na amandma k 6. členu, piše: potrebno je poudariti, da je prevajalec na voljo tudi v postopku pred policijo in da organi, pristojni za vodenje azilnega postopka, delajo neprekinjeno etc.
Hvala. Nadaljujem z razpravo. Besedo ima dr. Gantar.
Predsednik, jaz bom podprl najprej amandma poslanske skupine Socialnih demokratov podrejeno, če ne bo sprejet, pa amandma poslanske skupine LDS, ker je amandma poslanske skupine SDS bolj radikalen, vendar bi vendarle plediral, čeprav vem, da sem mogoče nekoliko naiven, da se sprejme amandma poslanske skupine LDS. Na ta način, če sprejmete ta amandma, boste najbolj nedvoumno odgovorili na to, ali vam res gre za to, za kar pravite, da vam gre, da ne želite v tem predhodnem policijskem postopku v bistvu enostavno zavrniti potencialnega prosilca, ga poslati čez mejo. Če bi sprejeli amandma poslanske skupine LDS, ta amandma preprosto samo natančno opiše, kaj policist počenja v tem prehodnem postopku. In je povsem jasno, vsakemu je življenjsko jasno, da večina potencialnih prosilcev za azil prvo osebo, ki ga sreča, je policist. O tem ni skoraj nobenega dvoma. Največkrat je tako. Potem je tudi res to, da tudi jaz ne menim, da so vsi policisti ali policistke brezdušne osebe, ki grobo ravnajo z ljudmi ali karkoli podobnega. Ampak so osebe, ki odgovorno izpolnjujejo svoj posel. In če je odgovorno izpolnjevanje svojega posla tudi to, da morajo čim manj ljudi spustiti v ta azilni postopek, bodo tako tudi postopali. Hočeš ali nočeš. Tega ni nihče uzakonil, tega ni v nobenih navodilih. To je seveda stvar nečesa, kar se pove in zapove. Zato je seveda, če že ne boste podprli, čeprav plediram za to, da podprete amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, podprite potem vsaj amandma LDS, kajti ta bo razblinil naše strahove, da bo policist dejansko v tem prehodnem postopku ugotavljal identiteto, jih registriral, upošteval dejstva, zabeležil in napotil prosilce za azil k organu za odločitev o njihovih prošnjah in tako naprej. To je tisto, kar bi mi rekli, tak solidni prehodni policijski postopek, ki ne pušča teh nedvoumnosti in ki onemogoča neko arbitrarnost. Kar zadeva čas, torej vlada da ne odgovarja, da si ni vzela časa, jaz mislim, da je ravnala prav, kar je povedala, nima kaj več povedati in bolje, da nam še kaj ne pove. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan.
Hvala za besedo. Posredno bi rad odgovoril spoštovanemu kolegu Potrču. Če so na to vprašanje znali ustrezno odgovoriti na Finskem, potem so verjetno našli nek odgovor, pa če so znali v Franciji, pa na Danskem, pa v Nemčiji, pa v Luksemburgu, pa Norveški, pa Češki, pa še drugje, konkretno na to vprašanje, ki ga je on postavil, potem bomo verjetno tudi mi. Naši policisti ali pa naš sistem bo znal na to odgovoriti, če so povsod tam znali. In ni hudirja, če smo prekopirali še te smernice, da še ne bi prekopirali njihov način dela, da se ne bi konkretni organi o tem posvetovali z njimi. Tako jaz ne vidim tu nobenega problema, da pri nas to nebi bilo možno. V teh državah, ki sem jih pa naštel, je pa to možno, pa se najde lep kompromis, pa sistem je vpeljan in sistem dela. Ne vem, zakaj pri nas ne bi. Mislim pa, da smo pri nas zelo velikodušni, ko gre za to, da je država nekaj dolžna. Zato ker je mogoče še iz prejšnjega obdobja, ker je bilo to nekaj bolj imaginarnega. Zanima me, če bi bila takšna razprava, ker ob enem problemu je že bila, če bi to bil strošek občine. Imamo tak primer. Tam je bil cel halo in tam smo vsi razumeli, da je to velik problem. Ko pa gre za nekaj nalagati državi, pa to nekako ne razumemo in nočemo razumeti, da je to tudi strošek. Ravno tako je naš, samo ne razumemo ga direktno, ker nam direktno ne gre iz žepa. Če je pa to strošek občinskega proračuna, tam pa seveda župan to takoj razume in je to drugače. Mislim, da smo ob vsej tej razpravi pomešali dva pojma: varnost in svoboda, potem smo pa še zraven zaradi reda pomešali demokracijo. To nima s tem nič. Nekaj pa moramo vedeti. Varnost in svoboda sta ravno obratno sorazmerna. Več svobode pomeni manj varnosti, to se pravi, tam, v tisti državi, kjer lahko delaš karkoli ti "paše", karkoli se komu zljubi, tisto pomeni, da smo v veliki nevarnosti, ker ni nobenega reda. In naša svoboda je sicer velika, ampak smo pa v nevarnosti. Več varnosti, manj svobode in več svobode manj varnosti, sedaj se moramo odločiti. Evropske države, članice EU in tudi druge države, ki so v razvoju bistveno dlje so se odločile za nek kompromis. Ravno pravo razmerje med svobodo in med varnostjo. Včasih mi to pomešamo z demokracijo. To sicer ni direktno, ampak je to nek drugačen pojem. Spomnil bi še to, in mislim, da ne bo nič odveč, glede postopka policista, kako se on tam obnaša, kako on ravna, ali je usposobljen, ali ni usposobljen. Mislim, da smo celo od varuha lahko slišali ravno ob tej zadevi iz njegovih ust, da policisti niso usposobljeni za tako delo. Mislim, če so usposobljeni za kontaktiranje z domačini, potem bodo tudi kvalificirani za, ne vem, za sprejem na meji ljudi, ki pribežijo iz takšnih ali drugačnih razlogov. To sedaj ni pomembno, da bodo z njimi znali komunicirati in potem poiskati ustrezne organe, ki bodo lahko nadaljevali ta postopek. Mene tu ni strah. Moramo pa postaviti določena merila in se postaviti na določeno izhodišče, kakšne interese zastopamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gantar zahteva repliko.
Pravzaprav je lahko razprava. Ali je nujno replika?
Ne, če je razprava, morate počakati, da pridete na vrsto. Vas potem prijavim? Dobro. Na vrsti je gospod Rezman, potem dr. Gantar, mag. Potrata, gospod Kovačič, gospod Jerovšek. Gospod Rezman.
Bom v okviru razprave na hitro repliciral. Ne bi, če ne bi bile omenjene občine, češ, da nimajo stroška s temi azilanti. Kaj je strošek občine in kaj države določa zakonodaja. In tu si nihče ne more tako interventno izmišljati, kako bi to prelagali sem in tja, levo in desno. To načelo, da če država komu kaj naloži, mora to nalogo spremljati tudi denar, država itak ves čas že krši. Drugič. V zvezi z amandmajem bi rad povedal, da smo mi v poslanski skupini DeSUS predlagali amandma. Amandma je bil zavrnjen ne samo na delovnem telesu, zavrnjen je bil tudi s strani vlade, in sicer s stališčem, ki ga bom sedaj prebral. Predlagatelj namreč meni, da predlagano besedilo ni ustrezno, ker so dejanja policije, navedena v predlogu amandmaja, že zakonsko določena z drugimi predpisi in tako pomenijo nepotrebno podvajanje. To se pravi, to kar mi trdimo, drži. To, kar je poslanska skupina DeSUS zapisala, to torej vlada sprejema. Vendar mislim, da je to po nepotrebnem še enkrat zapisano. Bolje bi bilo, da bi bilo dvakrat zapisano, kot pa enkrat napak razumljeno, kajti sedaj vidimo, kako zelo napak oziroma različno razumemo to dikcijo. Ker torej ta naš amandma ni bil podprt, bomo mi podprli amandma enega ali drugega k temu 6. členu, ker vendarle izboljšujeta sedanji tekst. Mene pa kljub temu zanima, kako to, da vlada še zmeraj trdi, da policija o ničemer nič ne odloča. Jaz tega žal ne uspem razumeti. Razumem to tudi po vaših razlagah, odločanje kot posredno sicer, ker policija v svojem ugotovitvenem postopku potem menda po telefonu vpraša v Ljubljano, in tam pove nekdo iz pristojnega organa na osnovi informacije, ki mu jo policija da, kako ravnati. Posredno je že s temi ugotovitvami dana možnost za odločanje. In da je to res tako, se potem vidi v praktični konsekvenci. Ko policist nekaj ugotovi, potem šele ugotovimo, kam ta, ki je bil prosilec, gre: ali v azilni dom ali v begunski dom. To pa zame je odločitev. In ker si vlada ni vzela časa za razpravo, je mogoče prav, da se kasneje v foajeju o takih stvareh pogovarjamo, če tukaj ne moremo.
Hvala lepa. Dr. Gantar, sedaj imate pa besedo.
Še enkrat bi povedal tole. Prvič, jaz ne kupim te logike, več varnosti, manj svobode. Ali pa tiste logike, ki pravi, da moramo demokracijo braniti z vsemi sredstvi, tudi demokratičnimi, na koncu se pa zgodi, da nimamo več kaj braniti in na koncu ne vemo, zakaj bomo uporabili varnost, če nimamo več svobode. Takšne logike ne kupim. Ampak to je logika, ki jo jaz opažam v zadnjem času v tej državi. In ta logika presega razpravo tega azilnega zakona. In 11. september je priročen izgovor tudi za našo vlado. Če ste prebrali natančno predhodne postopke policije kolikor so lapidarno, na kratko opisani v tej obrazložitvi, boste videli, tako kot smo menili in kot menim tudi jaz, da je praviloma prva oseba, s katero potencialni prosilec za azil pride v stik, policija. To je gotovo tako. In to je večinoma tudi v vseh teh državah, na mejnih prehodih, v notranjosti ali kjerkoli itn. Ampak tisto, kar iz te obrazložitve nikjer ni jasno oziroma je jasno ravno nasprotno, je pa to, da policija ugotavlja istovetnost, ugotavlja njegovo pot, kako pride do tam itn., in preda zadevo naprej. Če bi bilo tako pri nas, nimamo problemov. Ampak pri nas je tako, da policija v predhodnem postopku lahko tega zavrne, ne da bi pravzaprav sploh sprožila postopke in ne da bi vključila znameniti organ iz tretjega odstavka v proceduro, saj ga je kot prekrškarja obsodila in poslala takoj direktno nazaj čez mejo. To je problem. Problem je torej, da mi tu pravzaprav zlorabljamo ali pa uporabljamo direktivo in prakso drugih držav tako, da smo si na nek zelo perfiden način po mojem mnenju verjetno šli pod standard direktive. Ampak o tem bodo odločale pravosodne institucije v tej državi. Očitno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala. No, saj sem v veliki skušnjavi, ali se naj v nekatere retorične bravure o svobodi spuščam ali ne. Vendar se bom temu odrekla in se bom raje usmerila na 6. člen. Iz obrazložitve k 6. členu, to je, izvirnega 26. člena zakona o azilu, je mogoče razbrati, da je predlagatelju pravzaprav najpomembnejša hitrost odločanja, vse drugo je drugotnega pomena. In zelo težko se sprijaznim z obrazložitvijo, da policist ne bo odločal po tistem, ko bo moral pristojni organ iz 20. člena vprašati, ali je prošnja za azil utemeljena. Nihče ne nasprotuje temu, da ima policija v postopku vlogo, ker je prva tista, ki se s prosilcem za azil na meji tudi sreča ali pa v kakšnem drugem prostoru, na letališču. Ampak ta vloga bi morala biti natančno definirana. Natančno bi moralo biti zapisano, kaj je vloga, kakšne so naloge policije. In če se že nekateri tako zelo radi sklicujejo na evropsko prakso in radi naštevajo druge evropske države, kako imajo to urejeno, potem pa dajmo povedati, kaj imajo po pravilu evropske države pri dolžnostih policije navedeno. Običajno v velikem številu držav policija ugotavlja identiteto prosilcev za azil in njihovo registracijo, beleži relevantna dejstva, vključno z nezakonitim vstopom ali bivanjem v Republiki Sloveniji in napoti prosilce za azil k organu, pristojnemu za odločitev o njihovih prošnjah in posredovanje zbranih podatkov pristojnemu organu. Torej, je v resnici to že urejeno v drugih zakonih, tudi v zakonu o policiji, zato se nam zdi, da to, kar zdaj predlagatelji ponujajo kot 6. člen, ni potrebno, ker zakonodaja to že ureja, in bi zmogli brez tega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kovačič, imate besedo.
Hvala lepa. Ne morem si kaj, da ne bi ugotovil, da marsikatera razprava predstavlja kar precejšnjo mero zavajanja in spuščanja megle in tudi zadnja razprava, ki je bila vodena v to smer, da se s tem določilom 6. člena postopek pospešuje oziroma, da je to, da je postopek hiter, nekaj slabega. Še enkrat moram povedati, da je hiter postopek, če so okoliščine za hitro odločanje podane, nekaj hvalevrednega, hvala bogu, da je postopek možno hitro končati, če so vse okoliščine takšne, da omogočajo odločitev. Če pač ne, je treba postopek potem podaljševati. Ampak, če je možno hitro, hvala bogu, ne vem, zakaj je to, karkoli sporno. Kar se tiče tega predhodnega postopka, bi rad ponovno povedal, da se naj ne meša ta postopek in postopek za pridobitev azila. To sta dva ločena postopka. In ta predhodni, tako imenovani predhodni postopek, ki ga vodijo policisti, se pelje izključno, če pride do nezakonitega vstopa v Republiko Slovenijo ali do nezakonitega bivanja. In to je popolnoma normalno, da to lahko obravnava v začetni fazi samo policist. Tako bi policist obravnaval tudi slovenskega državljana, ki bi nezakonito vstopil v Republiko Slovenijo ali ki bi nezakonito bival v Republiki Sloveniji. Popolnoma enako. Zakaj za tujca to, naj ne bi veljalo, kar velja za slovenskega državljana. Podobno ali enako ureditev, kot je ta, glede tega postopka, kot je bilo že prej omenjeno, velja v številnih drugih državah. Da ne bi še enkrat omenjal vse te države. V večini držav je ta postopek zelo podoben ali cel enak. Zato ne vem, v čem takšna bojazen. Tudi ravnanja takšna, kot so tukaj predvidena, so v teh drugih državah takšna. Še to bi rad povedal, ko je bilo govora, da v tem primeru, če policist postopek zaključi in ugotovi prekršek, da potem ostane ta človek brez kakršnekoli pravice in je odstranjen iz države in tako naprej. Tudi to ne drži. Vsak takšen človek ima možnost, tako kot vsak drugi v pritožbenem postopku, izpodbijati to odločitev, torej na okrajno sodišče in višje sodišče. To je ena zadeva. Druga zadeva pa je, da je seveda v primeru jasno izražene potrebe po mednarodni zaščiti, ponovno spet zadeva glede tega predhodnega prekrška sanirana, kajti ta postopek, uvedba azilnega postopka ekskulpira kaznovanje za prekršek in se začne azilni postopek. Torej spet je zadeva rešena. In še nekaj bi rad povedal. Tudi ne drži, da človek, ki se znajde v tem postopku pred policijo, ne more izraziti svoje volje, ker nima prevajalca in tako naprej. Tudi to ne drži, kajti v tem postopku je na voljo prevajalec in v tem smislu lahko njemu v tem postopku pomaga in ustrezno prevaja to, kar on želi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Glejte spoštovani, zdi se mi, da v teh nastopih, ko jih slišim, da se izraža blazno nezaupanje do slovenske policije. Mislim, da gre za nekatere stvari, ki so za policijo žaljive. Ko spremljam vse to, sicer bolj po medijih, te pripombe na te nedemokratične metode, ki se v tem 6. členu predvidevajo, derogacijo prav čisto vsega, kar je v azilnih postopkih potrebno, sem res mislil, da bom naletel na neko pošast dobesedno. In da bom iz členov zakona videl neke postopke nekih policijskih pošasti. Vendar jaz se sprašujem, zakaj takšno silno nezaupanje v slovensko policijo. Zdaj pa nam kolegica in kolegi povejte, v kakšnem stanju ste zapustili slovensko policijo, kaj vse je slovenska policija v času vašega vodenja zlorabljala, kaj vse je delala proti svojim državljanom, kaj vse je delala proti tujcem azilantom. Jaz se absolutno zavzemam za to, da inštitut azila primerjalno mora biti urejen tako, kot je v drugih evropskih državah, in da se ta klasična norma varovanja človekovih pravic drži na visokem nivoju. Ampak gospa je prej imela pripombo na ravnanje slovenske policije, jih napotujejo na to. Ravnanja. Ja, katera ravnanja? Jaz vem za neke zlorabe policije v času zadeve oziroma pred zadevo Vič-Holmec, ko se je sistematično diskreditirala slovenska policija in se je rovarilo znotraj policije. To sem kot predsednik preiskovalne komisije imel priložnost podrobno pogledati. Jaz mislim, da so tisti časi mimo. Ali še stalno vaši kadri delajo to, kot so delali nekoč? Ne vem, jaz mislim, da končno bomo kot neka normalna demokratična država morali priti do tega, da bomo policiji svoje države zaupali. Da tam niso zbrani sami negativni kadri. In če je nek predhodni policijski postopek nekaj tako grozljivega, povejte, na kak način, praktično povejte, kako se je doslej izrabljala policija v namene, ki niso v skladu z demokratičnimi postopki. Kje, mislite, da so možnosti, kje so tisti kadri znotraj policije, ki bodo tako ravnali? Drugače pa jaz mislim, da ni tako grozljiva zadeva. Ni tako grozljiva oziroma sploh ni grozljiva. Jaz sem si vse te obrazlage, v katerih državah je podobno, in si ne znam tudi zamišljati drugače. Seveda, če pa ne zaupaš policistom, če smatraš, da je tam bila skozi in skozi negativna selekcija, da jim je bilo sistematično naročeno, da naj grdo ravnajo s tujci, potem je seveda to možno tako razmišljati. Jaz sem marsikaj slabega slišal, kako se je policija zlorabljala v prejšnjem sistemu, ampak jaz upam, da so tisti časi mimo. Če pa imate dokaze, da policija še vedno tako ravna, potem ste jih dolžni tukaj navesti. Dolžni ste jih navesti in ne prek palca govoriti, kako bo ta država čisto narobe delovala, kako grozljiva bo ta država postala in pritegniti v vsakem argumentu tistih, ki pravzaprav pri teh zadevah včasih zasledujejo tudi kakšne protidržavne interese, mislim protidržavne v tem smislu, da hočejo to državo ponižati, spraviti v slabši položaj, mednarodno primerjalno, ker pač podpirajo neko drugo državo, nek drug sistem v neki drugi državi hočejo olepšati. Če imate to, bi rad slišal, še enkrat pravim, vse to. Ne vem, sam ne bi imel nič proti, če bi se katera stvar mogoče precizirala, da bi bila tudi dikcija jasna, ampak tako na splošno, kot vi tu govorite in pritegujete, pa po mojem ne dajete osnove za to, da bi vlada lahko konstruktivno spremenila, ali pa mi vsi skupaj konstruktivno spremenili dikcijo teh členov, saj verjetno, tu pa več ne navajate, kot da ima policist čisto diskrecijsko pravico takoj tujca preko meje vreči. Ne morete tega trditi, to ni tako. Ni te diskrecijske pravice. Če se bomo zavzemali za to, da bo slovenska policija visoko profesionalna, potem sem jaz prepričan, da tudi do teh zlorab ne bo prihajalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vem, da je zelo težko postati imun na vse skušnjave, razprave, ampak vendarle poskusite ostati znotraj okvira 6. člena in znotraj dveh pričujočih amandmajev. Gospod Gantar replika?
Kolega Jerovšek, najprej te bom pohvalil, ker jaz verjamem, da ti verjameš, da je pravica do azila temeljna človekova pravica. To verjamem. Glas, s katerim si to povedal, mi govori o tem, ne samo besede. Druga zadeva je ta, da nam očitaš nezaupanje slovenske policije. Moj stavek je zelo enostaven: zaupanje je dobro, nadzor in procedure so še boljše. Me pa čudi, da je nekoč kolega Jerovšek bil zelo močno obseden z raznimi teorijami zarote v Sloveniji. Vse je bilo neka zarota, danes pa tako rekoč neomejeno zaupa v kogarkoli, samo da je slovenska država pod to vlado, da dela prav. Seveda mislim, da je treba imeti tudi za koalicijskega poslanca neko distanco do svoje lastne vlade. Prej ali slej jo boš, kolega Jerovšek, prisiljen izpostaviti, ker gre za zapisnik, jo boste prisiljeni izpostaviti. Sam menim, da predhodni postopek, tako kot je tu sprocesiran, da utegne biti v neskladju z direktivami EU, evropskega sveta. Posebej zato, ker v obrazložitvi, še enkrat pravim, v predhodnem postopku policije nikjer nisem zasledil teh oblik ravnanja policije, kot jo imamo pri nas, ko pravzaprav policistu presodimo, da v predhodnem postopku sploh odloči, ali naj ta gre v azilni postopek ali ne. In to je seveda ta siva cona. Nekateri utegnejo striktno res biti pozorni in tako naprej in bodo pravilno ravnali, recimo, kot da je bila intenca zakona, kot pravite, drugi ne. In to je tisto, tudi kolega Potrč je o tem govoril, kjer je treba stvari izboljšati in kjer pravite, da samo mi kritiziramo vlado. Mi imamo tukaj res amandma, ki ne odpravlja tega predhodnega policijskega postopka, ampak specificira delovanje policije za policista, v tem predhodnem policijskem postopku, ko mu pove, kaj to pomeni, kaj je njegova naloga. In če sprejmete ta člen oziroma to dopolnilo k amandmaju, jaz umikam vse, bi rekel, obtožbe, ki sem jih v narekovaju, "jasno izrekel" pred tem. Ampak to je res amandma, ki je koristen in bi rešil to dilemo. Predvsem bi pa rešil dilemo policistov na mejah. In seveda ne samo na mejah, v notranjosti, ko recimo dobijo ilegalne pribežnike in tako naprej. Rešil bi njihove dileme, zato je dober, ne samo zato, da bi rešil našo vest.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, sem vas prijavil za razpravo, ker replika na repliko ni dovoljena. Je rekel, da je replika, samo se je izrazil, da je bil napačno mišljen, namesto napačno omenjen. Niti eno, niti drugo pa ni obvezno po 70. členu poslovnika. Prosim, da se umirite, če ne, lahko sejo prekinem. Gospod Juri ima repliko.
Tudi jaz repliko kolegu Jerovšku. Jerovšek je, če bi malo poslušal, naš prvi človek parlamentarne zunanje politike. Problematika, ki jo danes obravnavamo, ima tudi svoje zunanjepolitične dimenzije. Ampak o tem zakonu smo razpravljali samo na odboru za notranjo politiko oziroma enake možnosti. In pogrešam tudi, prevzemam tudi jaz svojo odgovornost, da nisem dal pobude kot član odbora za zunanjo politiko, da bi se morda kot zainteresirano telo tudi mi se s tem ukvarjali. Ampak glede na to, da kolega Jerovšek, predsednik odbora, ugovarja vsem opozorilom, pripombam nas poslancev, ki slonijo na opozorilih, ponavljam še enkrat, visokega komisariata Združenih narodov za begunce, mu dajem pobudo, da morda enkrat kasneje se z visokim komisariatom dobimo, da ga povabimo na naš odbor in prediskutiramo to materijo. Tudi če bo zakon sprejet in bo začel učinkovati. Kasneje ga bo morda tudi na osnovi teh opozoril moč spremeniti. Zato še enkrat, kolega Jerovšek, dajmo takrat, diskutirati, če že nismo imeli prilike prej. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Ne bom govoril o gospodu Jerovšku, ampak bom govoril o vladi, ki je to zapisala - to, kar tukaj piše. Kolega Gantar je govoril, da v Liberalni demokraciji ne menimo, da je policija, če hočete, nespoštovanja vredna sedaj, ko je nova oblast prišla v Slovenijo. Je pa res, da si je nova oblast zapisala v 6. člen novo proceduro, in to proceduro bomo danes uzakonili. Ta procedura pa naredi iz policije hud represivni organ. Zakaj? Zato, ker brez tega, da ima azilant možnost svetovalca na meji, policija ugotavlja ali, kot piše v drugem odstavku 6. člena, je prišlo do uveljavitve možnosti, ki jo daje 2. in 3. člen 1. člena, se pravi do pravice do mednarodne zaščite. In mi v Liberalni demokraciji ne delamo nič drugega, kot pravimo, da kot vlada trdi, ker gre za presunkcijo storitve prekrška in v primeru, da iz izjave tujca niso razvidne okoliščine, da je azilant, potem se ga obravnava po zakonu o tujcih. In ta procedura, ki ste si jo sedaj zapisali v zakon, daje policiji možnost, da bo, v narekovaju, do azilantov res zelo hud represiven organ. In za to gre, kolegi in kolegice iz vladajoče koalicije, ali bomo policiji dali to pravico. Naj vam povem, da zakonodajno-pravna služba, ne opozicija, ampak zakonodajno-pravna služba opozarja na problem, da policija dobiva nekatere pomembne pristojnosti glede odločanja o nadaljnji obravnavi tujca in tako dalje. Policija bo odločala o tem, ali je on azilant ali ne In ker mu v 5. členu umikate pravno pomoč, verjamem, da bo zelo malo tistih, ki bodo sploh prišli bodisi do azilnega doma ali pa bodo, kot tukaj piše, naredili prekršek, ne bodo dali izjave, bodo mogoče zapustili prostor azilnega doma in se bo potem preprosto z njimi ravnalo po zakonu o tujcih, kar je izgon. Zato obžalujem, da je Vlada Republike Slovenije zapisala proceduro v 6. členu, kot je tukaj predlagano. In obžalujem, da je Vlada Republike Slovenije na naš amandma, amandma, kjer bi samo povedali, da naj policija ugotovi identiteto prosilca, beleži upoštevna dejstva, vključno s tem, da je on, seveda, kako pa drugače naj pride kot nezakonito v Slovenijo, in napoti prosilce za azil k organu, pristojnemu za odločitev in posreduje že zbrane podatke pristojnim organom. Vi pa policijo, če bo ta procedura sprejeta, spreminjate v organ, v pristojni organ, ki bo odločil, ali ima le-ta možnost za azil, ker pravzaprav drugi odstavek pravi, da bo preprosto, v narekovaju, policija ugotavljala ali so iz izjave tujca razvidne okoliščine, ki omogočajo, da postane azilant, drugače bo on preprosto tujec in se bo z njim ravnalo po zakonu o tujcu, se pravi kot nezaželenemu državljanu. In potem, ko mi takšen amandma napišemo, dobimo mnenje vlade, ki pravi, da amandmaja, ki bi zmanjšal možnost represivne vloge policije, ne podpira. In potem vlada navaja, da preprosto gre za to, da policija tukaj deluje kot prekrškovni organ in da gre za presunkcijo storitve prekrška. In vemo, kaj se s takšnimi dela. Zato menimo, da bi bilo korektno, da se procedura kot je zapisana spremeni, ker v nasprotnem, pravite približno tako v obrazložitvi mnenja vlade k amandmaju, "če tujec nedvomno potrebuje zaščito je takoj pripeljan v azilni dom, kjer vloži prošnjo". Lepo vas prosim. Kdo bo ugotavljal, če tujec nedvomno potrebuje zaščito? On nima svetovalca in policija ga obravnava kot prekrškovni organ in tukaj se da policiji zelo jasno proceduro, pod kakšnimi pogoji in kako na podlagi prvega, drugega, ne vem katerega še odstavka 26. člena oziroma novega 6. člena pravzaprav le tega obravnava po zakonu o tujcih in torej meče iz države. Jaz bi bil zelo vesel, če bi si vlada Republike Slovenije vzela kaj minut časa, ki nam danes preostanejo na voljo. Gospod predsednik državnega zbora je pri prvih dveh točkah današnjega dnevnega reda uspešno prihranil skoraj štiri ure razprave, imamo dovolj časa. Vlada seveda na to noče odgovarjati in prav bi bilo, da slišimo v razpravi, ne v nekem pisnem mnenju, kjer se ponavlja argumentacija iz obrazložitve zakona, zakaj bi bilo dobro, da proceduro, proceduro, ki si jo bomo zapisali v zakon, vendarle omejimo. In, ker je to procedura v zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o azilu, naj bo seveda ključna presunkcija, da je ta, ki to išče v Sloveniji, azilant, ne pa da je ključna presunkcija ta, da je on naredil prekršek nezakonitega prehoda meje in se ga seveda obravnava po zakonu o tujcih. To ja tako približno kot, navedli ste razloge, po katerih lahko tega človeka spravite v en drug zakon in policija oziroma tisti, ki se prvi z njimi srečuje, odloča o tem, ali on spada pod prvi ali drugi člen. Hkrati ste mu pa vzeli možnost pravnega svetovanja. Gospodje, ne vem, peti in šesti člen, tako kot ga predlagate, če ne boste sprejeli amandmajev, me bo potrdil v tem, da ne mi, ampak vladajoča koalicija želi narediti iz slovenske policije neko, v narekovaju, "strašilo", nek res močan represivni organ. In s proceduro, ki jo zapisujemo v zakonu, mu dajemo celo to zakonsko pooblastilo. V čem se razlikuje slovenska policija v času prejšnje in sedanje vlade? V času prejšnje vlade in na podlagi zakona o javnih uslužbencih vodil policijo od vlade neodvisno imenovan načeloma javni uslužbenec. Prvi zakon, ki ste ga sprejeli, je to osnovno premiso, da je policija od ministra za notranje zadeve, od vlade neodvisen organ, zlomil. Sedaj pa v procedurah, ki jih sprejemamo, dajete policiji dodatne možnosti, za katere seveda menimo, da bodo bistveno spremenili naravo delovanja policije v odnosu do tistih, ki tukaj iščejo svojo politično podporo oziroma, ki preprosto tukaj iščejo azil. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rezman.
Hvala. Najprej nekaj besed v zvezi z nezaupanjem do slovenske policije. Rad bi povedal, da amandmiranje samo po sebi nima nobene zveze z nezaupanjem. Ko se nam bo začelo to pritikati, potem več ne bomo smeli amandmirati, ne bomo smeli razpravljati in argumentirati. Tovrstno etiketiranje tistih, ki predlagajo ali pa zagovarjajo neke amandmaje, ni upravičeno. Drugi očitek je bil očitek v zvezi s splošnostjo v razpravljanju. Mi danes govorimo o zakonu, o nekem splošnem aktu in dobro bi bilo, če bi bil ta splošni akt dovolj splošen, da ga ne bi bilo treba kar naprej dopolnjevati in spreminjati, ker bi bil premalo splošen. O konkretnih stvareh, o posamičnih primerih bomo govorili takrat, ko bo na dnevnem redu poročilo o izvajanju ene ali druge službe. Tisti, ki govorimo o amandmajih, nimamo, kot pravim, nič z vnaprejšnjim nezaupanjem do policije. Nič ne kaže biti v naprej nezaupljiv, pa tudi nič ne kaže biti slepo zaverovan v to, da se policija ne more kdaj pregrešiti. Imamo tudi kakšne druge zakone, ki govore o tem, kako je treba nadzorovati policijo, tudi o tem, kako je treba sankcionirati takrat, kadar greši oziroma kadar krši. Razpravljati v zvezi z zakonom in v zvezi z amandmaji, pa oprostite, ne more biti ocenjeno kar tako počez za žaljivo in za nesprejemljivo in za grozljivo. Dopuščamo tudi to možnost, da celo policija lahko kdaj naredi kaj narobe, kaj slabo ali pa celo kaj zlorabi. In še zadnje, kar sem želel reči, je v zvezi s povezanostjo ali ne predhodnega in azilnega postopka. Ne, da nista povezana, direktno sta povezana, tako po vsebini kot po času. Predhodni postopek je uvod v azilni postopek ali pa v preprečitev azilnega postopka.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Meni je res žal, da se je v mojem nastopu prepoznal kolega Gantar, ki ga niti slučajno nisem imel v mislih, ker ga imam v vsakem slučaju za prepričanega demokrata. In ne vem, od kod mu potem misel, da sem jaz bil nekdaj obseden s teorijo zarote. Ne vem, ali izgledam paničen, živčen, da me obseda kakšna preganjavica. Poznam nekatere ljudi, ki nekaj tega imajo, ampak tudi ne bom na glas tega rekel. Kolega Gantar, moram reči, bil sem pa z nakaterimi zarotami znotraj policije soočen tudi po delovnih dolžnostih, ki sem jih dobil v tem zboru. To se pravi preiskovalna komisija o zadevi Vič - Holmec. In ta komisija, moram reči, ni tako imenovala, ampak je na nek način zaroto znotraj policije potrdila s sporočilom. Morate si prebrati. Poslanska skupina LDS takrat ni dovolila, da bi to poročilo šlo na plenum, da bi bilo sprejeto, ker je bil tam, nečednega ravnanja, tudi jasno dokazan, minister Bandelj. Potem je tudi v povezavi s tem bila uspešna interpelacija, ker je gospod Kos v okviru tiste zarote znotraj policije posegal v človekove pravice v slučaju novinarja Ranca. In to je bila izrazita zarota proti človekovim pravicam, proti novinarjem.
Gospod Jerovšek, lahko prosim bolj o 6. členu oziroma o amandmajih.
In zaradi tega takšne zavračam. Tukaj sem pa govoril zgolj o tem, da ta razkorak, ki sem ga naletel na tem, priznavam, da v prejšnjem delu teh razprav nisem aktivno sodeloval, sem pa prebral v Sobotni prilogi tudi odgovor visokega komisariata za tujce. Mislim, da je bil odgovor na novinarsko sproženo polemiko in novinarsko precej čudno zapisano poročilo itn. Toliko pa sem spremljal. In tu sem ta razkorak zasledil, da se pretirava. Kot da bo Slovenija sedaj postala najhujša diktatura, najhujša država, ki meče čez mejo slehernega tujca in tako naprej. To pa, moram reči, da me moti. Nikakor ne mislim, da se v policiji ne more kaj slabega zgoditi. V prejšnji komisiji, ki sem jo vodil, sem rekel, da je moja delovna metoda sistematičen dvom v pravilnost ravnanja obveščevalnih služb, vedno in povsod, kjer so zlorabe vedno možne. In tudi v policiji se bodo dogajale neke zlorabe. Tu pa nekateri inputirajo, kot da je policiji naročeno, naj sistematično dela zlorabe. Toliko pa že zaupam v to svojo državo in demokratične institucije in demokratičen duh in nimam dokazov, da bi bilo temu tako. Če pa veste kaj takega, bom pa jaz najbolj glasen, ne glede na to, da sem koalicijski poslanec. Mislim, da niti proti enemu tujcu nisem nikdar izražal nestrpnosti, je nimam in je tudi ne zmorem. Seveda je pa tudi jasno, da danes v tem globaliziranem svetu imate trume beguncev, s katerih stališča je logično, da se bodo vsi kot na najenostavnejši način vstopa v neko državo priglasili za azil. Vendar prav gotovo vsi vemo, da azil ni vedno upravičen, ni potreben, ni primerna mera. Seveda si tudi ne želim, da bi pa Slovenija postala svetovno znana kot država, kjer dobesedno vabijo razno razne begunce, da bodo tu dobivali azil taki, ki so pa morda nevarni, ki imajo kriminalno preteklost ali karkoli - da bo to najlažje v tej državi, da ni nobenega preverjanja. Tega si pa ne želim, ker mislim, da toliko pa moramo imeti tudi radi svojo državo, da ne bomo tu naredili nekega legla, recimo, tudi mednarodnega kriminala ali česarkoli, in eno razumno mejo med previdnostjo in na drugi strani širokogrudnostjo, neko pravilno mejo. Saj pravim, če ne bi tako radikalno nastopali proti vsemu in tako oteževali, kaj vse je v podtonu teh vladnih členov, potem bi bilo po mojem danes možno tudi še zapisati kakšne dodatne manjše varovalke, da bi bilo bolj jasno policiji naloženo, kaj lahko storijo in česa ne smejo. Ampak zadevo ste zapeljali v črno-belo slikanje, kar ni dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Magistrica Potrata.
Hvala. Sprevračanje stvari postaja kar sistemsko. Ampak gre za to, da so nevladne organizacije zlasti pa visoki komisarjat za begunce opozarjali pripravljavce zakona, skušali dopovedati, da so rešitve slabe. Zakonodajno-pravna služba je opozarjala, da so stvari nesprejemljive pa je videti, da človek ne sme ničesar povedati, ker se mu sicer pripisujejo najrazličnejši nizkotni nagibi. Res pa je, da sem skozi tridesetletja zaposlena v šolstvu prepričana, da je znanje treba nenehno obnavljati in ne zdi se mi tako heretično, če se reče, da se morajo tudi policisti za kakšne stvari dodatno usposobiti. In o tem je bilo govora. Ker so pa nekateri tako ali tako nagnjeni k temu, da večkrat različne stvari ponavljajo, pa ne preverijo, za kaj gre, eno je usposobljenost, drugo je pa sposobnost pa smo to že tudi obdelali, ampak kot kaže, je treba vedno znova ponavljati stvari pa brez upa, da bi bile vsaj v tem prostoru pri nekaterih poslancih prav razumljene. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajc.
Hvala, gospod predsednik. Kratko razpravo. Dokler imamo državno mejo, je za mene kot državljana te Republike Slovenije vsak prehod čez to državno mejo mimo mejnega prehoda, maloobmejnega prehoda brez dokumentov prekršek. Ne razumem kolegov, ki negirajo, da je nekdo, ki je prišel izven mejnega prehoda brez dokumentov, storil nek prekršek. Ja, kdo drugi bo pa, tega, ki je prišel na nek tak način ali pa so ga videli v nekem vozilu, ali na cesti, ali kjerkoli, občan, državljan obvestil, koga drugega kot policijo, zaenkrat nimamo žandarmerije ali pa, ne vem, kakšne druge oblike organiziranih, uniformiranih ljudi, ki bi to preverjali. Ko bo ta postopek, ko bo ta policist ugotovil, da je ta dejansko res prišel izven mejnega prehoda nima ustrezne listine ali osebne izkaznice ali potnega lista, bo on ugotovil. In ta bo verjetno rekel, da prosi za azil. Takrat je pa določen postopek in jaz mislim, da so sposobni in usposobljeni naši policisti, ki bodo imeli opravka s takimi ljudmi, da jih bodo skladno s postopkom, ki je predpisan v tem zakonu, napotili. Pri čemer, še enkrat ponavljam, kolikor sem razumel in kot vidim iz tega zakona, če se pa ne bosta mogla sporazumeti ne z usti, ne z rokami, ne, ne vem, s čim, za to lahko zahteva uradnega prevajalca. Kot je nekdo prej iz klopi rekel, ja, bo dobil knjižico. Ne to je tam en tretji šele, bom rekel, na vrsti, ko je že v azilnemu domu, dobi knjižico. In če še tista knjižica ne zna prebrati oziroma je v njemu neznanem jeziku, recimo, da je v kakšni armejščini, ima pravico zahtevati, da se mu da prevajalca in da bo razumel in znal prebrati tiste svoje pravice, ki jih ima, ko je že enkrat ugotovljeno, da je zaprosil za azil.
Hvala lepa. Ne vidim dodatnih iztegnjenih rok glede 6. člena in dveh amandmajev, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 11. člen ter amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Besedo ima mag. Potrata.
Naš amandma predlaga črtanje 11. člena. Je v neposredni zvezi s tistim, kar smo predlagali tudi k 2. členu kot dodatek. Vlada sicer tega amandmaja ne podpira. Tako kot berem utemeljitev, s katero zavrača naš predlog, je pa pravzaprav ravno vzrok, zakaj ga vlagamo. Pospešenost postopka je tista, ki terja resen razmislek o odgovoru na vprašanje, ali je del države varen ali ne zaradi notranje varnosti. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Zaključujem razpravo k temu členu. V razpravo dajem 12. člen ter ponovno amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Ni razprave, zato jo zaključujem. V razpravo dajem 15. člen, ponovno amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 18. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov ter amandma poslanske skupine LDS. Želi kdo besedo? Mag. Potrata.
Pravica do dela, ki jo črta 18. člen zakona in ki govori tudi o brezplačni pravni pomoči v postopku pred upravnim in vrhovnim sodiščem je zapisana tako, da v svojem amandmaju Socialni demokrati predlagamo, da bi ta člen popravili tako, da se doda nova alineja, ki se glasi: Pravica do dela, peti odstavek pa se črta. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem še zadnji 22. člen in amandma poslanske skupine LDS ter amandma poslanske skupine SD. Želi kdo besedo? Mag. Potrata, izvolite.
Hvala. Obrazložitev k temu členu je zelo preprosta. Prosilci za azil so lahko dlje časa nastanjeni v azilnem domu, nimajo pa pravice do dela eno leto. Menimo, da je to predolg rok in da bi bilo treba omogočiti prosilcem za azil, da pridejo do te pravice, ali da lahko začnejo uveljavljati pravico do dela za polovico krajšem času po šestih mesecih, ker menimo, da je zaradi preprečitve dela na črno bolje pravico podeliti prej, s tem pa ni še nobenega zagotovila, tega se pa zavedamo, da bo v resnici prosilec za azil tudi delo dejansko lahko dobil. Možnost pravice do dela je toliko pomembnejša zaradi tega, ker je z omejitvijo gibanja na azilni dom, z možnostjo oziroma s črtanjem pravice do žepnine, izključena vsaka možnost dodatnega vira zaslužka. Nisem pa prepričana, to je moje stališče, da bodo vsi prosilci za azil lahko dobili delo v azilnem domu, tako kot pravi predlagatelj, in da bo tisto delo tudi ustrezno nagrajevano, glede na to, koliko je prosilcev za azil in kakšna je njihova strokovna usposobljenost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Strinjam se s kolegi iz opozicije, da je zakon, ki je pred nami, bolj restriktiven od tistega, ki je sedaj v veljavi. Ampak moram reči, da me ravno to razveseljuje in ga bom z veseljem podprl, da je bolj restriktiven. Ne bom pa podprl amandmajev k 22. členu. To pa zaradi tega, ker imam občutek, da delo v naši državi ni več pravica, ampak luksuz. Vesel je tisti, ki ga ima, in mislim, da je ta država dolžna poskrbeti najprej za ljudi, za svoje državljane in državljanke, šele nato za pribežnike iz tujih držav, pa naj bo to zaradi političnih ali kakršnihkoli drugih razlogov. Kar se tiče statistike, ki je bila kar nekajkrat omenjena v dosedanji razpravi, moram povedati, da tisti, ki ste si pogledali, verjetno niste opazili, da je pribežnikov oziroma azilantov več v državah, ki omogočajo delo v čim krajšem času, kot pa v državah, ki dela ne omogočajo. Zato se lahko utemeljeno bojimo, da če bomo še zniževali ta prag enega leta, da bo tudi v Sloveniji prišlo do česa podobnega. In mislim, da je ravno s strani kolegov iz socialne demokracije prišla, ena primerjava z Nemčijo, da Nemčija pa že nima tako urejeno. Moram tudi povedati, da tudi Nemčija, če se tako radi primerjamo z njo, ima ta prag eno leto, tako kot je sedaj urejeno v našem zakonu o azilu. Obžalujem, da na odboru za notranjo politiko ni bil sprejet amandma Slovenske nacionalne stranke, ki je delo azilantom popolnoma prepovedal, saj s tem bi po eni strani tudi krajšali čas bivanja v naši državi. Kot že rečeno, sam teh amandmajev, ki izgledajo sicer za nekoga všečni, ne dosežejo pa nobenega cilja, ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice, kolegi! Kot že rečeno, v tem poglavju Slovenska nacionalna stranka ni dosegla tisto, kar bi želela. Torej, vsi ste se sklicevali na tako imenovano evropsko direktivo, ki mora dovoliti azilantom pravico do dela, pa vendar bi lahko to storili tako, da bi omejili pravico do dela znotraj azilnega doma in to bi bilo zadoščeno tudi z delnim plačilom, ki bi ga lahko določili, pa tega nismo storili. 100 tisoč je nezaposlenih v Sloveniji, od tega kar nekaj mater samohranilk in ob tem, da imamo sproščeni trg delovne sile znotraj Evropske skupnosti, imamo pritiske že s strani vzhodnih držav na naše delodajalce, ki ponujajo ceneno delovno silo. Danes se srečujemo še z enim zakonom, ki bo omogočal tujcem zaposlitev po enem letu bivanja. Ta člen namreč bo ravno to omogočal tem azilantom in lahko bodo pridobili tudi delovno dovoljenje, na osnovi tega pa tudi verjetno potem še kakšno drugo dovoljenje. In sprašujem vas, kako boste zagotovili temeljno ustavno pravico, ki je zapisana v ustavi, to je pravica do dela, tem ljudem, ki že danes čakajo v vrsti v bistvu na zavodu. Med njimi so tudi doktorji znanosti, ki ne dobijo zaposlitve, da ne govorim o invalidih in jutri jih bo še več, ker bo ta ceneni trg delovne sile iz držav tretjega sveta toliko večji. Kajti, če pogledate statistiko, prej sem jo povedal, se v bistvu naval na azilni dom povečuje in nesprejemljivo je tukaj primerjati Nemčijo in govoriti, kako ima vzorno to urejeno. Tudi Nemčija ima v bistvu nestrpnost do tujcev in ravno to, na tak način bomo mi sprožili nestrpnost do tujcev v Sloveniji. Jutri bomo imeli tudi v Sloveniji "skinheaderstvo", bomo imeli tudi pritisk na tako imenovane azilante s strani tistih, ki ne bodo imeli dela. Potem boste pa govorili, da je v razcvetu šovinizem, ekstremizem in ne vem kaj. Sami delamo pogoje za tak način, za take pritiske, za tak ekstremni odnos do teh ljudi, ki bodo tukaj seveda poskušali najti svojo eksistenco. In še nekaj bi rad poudaril pri tem. V Nemčiji, veste lahko hitro pogledamo tudi, ko ste nekateri že trikrat omenili Nemčijo, kakšen je odnos do Kurdov, do Turkov, do naših jugoslovanskih narodov oziroma oseb, ki tam delajo. Nič kaj prijazen ni in dogaja se tudi to, da so v veliki meri ti ljudje izpostavljeni nasilju. Mar to želimo mi tudi v Sloveniji do azilantov? Sami smo si ogledali azilni dom in nihče ne more reči, da ta azilni dom ni vzorno urejen. Je nova zgradba, urejena v bistvu in postavljena v okvir delovanja, ki ima v bistvu disciplino in ima tudi nek utečen delavnik, pa vendar ti azilanti so kot v hotelu. Niti sob jim ni treba pospravljati. Danes pa govorimo o pravici do dela. Še večji hotel bo to za njih. Dajte, vzemite v razmislek, kaj sprejemate. Pojutrišnjem ne bomo imeli 100 tisoč nezaposlenih v Sloveniji, naših državljank in državljanov, ki imajo, kot rečeno, ustavno pravico do dela; 200 tisoč jih bo in še večji socialni nemiri bodo. Na to pomislite!
Hvala lepa. Replika magister Potrata.
Prelepo bi bilo, če bi se s skrajšanjem tega časa za pravico do dela rešil problem brezposelnosti v Sloveniji, pa se ne bo. Ampak ko se po drugih državah zgledujemo, povejmo tudi to, da nekatere v enoletnem roku čakanja uresničevanja pravice do dela dajejo prosilcem za azil, beguncem jezikovne tečaje, usposabljanja in vse drugo za to, da lahko potem, ko dobijo azil, vstopijo kot iskalci zaposlitve in so konkurenčni na trgu dela. Kaj pa pomeni to, da se lahko s svojim delom preživljaš, pa vemo. Za samo podobo človeka, za samo spoštovanje je to bistvenega pomena, pa še stroški za državo so nekoliko nižji, če smo že ravno pri tem. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala. Jaz, spoštovane kolegice in kolegi, ne bi imel nobenih težav s prvim odstavkom 46.a člena, če ga ne bi bral nekoliko drugače. Lahko rečem, da je takšen, kot je zapisan v zakonu, celo luksuz. Namreč, Slovenci kot člani Evropske unije imajo v nekaterih odstavkih posredno zapisano, da z delom lahko prične pet, šest ali pa sedem let kasneje, pa čeprav smo člani Evropske unije. Namreč, države Evropske unije, marsikatere, so si priborile pravico do odložitve zaposlovanja evropskih državljanov. Slovenec v marsikateri evropski državi šest, sedem let nima pravice se zaposliti. Tako da če že primerjamo tuje države, jih primerjajmo pošteno. Slovenec kot državljan Evropske unije se ne sme zaposliti v lastni državi štiri, pet ali šest let, pri nas pa je sporno eno leto za azilante. Tudi to je vredno premisleka.
Hvala lepa. Bom prebral, kdo je še na seznamu prijavljenih: gospod Bajc, gospa Širca in gospod Jelinčič Plemeniti. Gospod Bajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Strinjam se z gospo kolegico Majdo Potrata, da tudi če bi ukinili ali pa če bi dali tri leta ta odlog, kdaj lahko začne azilant delati, s tem ne bomo rešili naše zaposlenosti ali pa nezaposlenosti. Pa vendar, govorimo o dopolnitvi zakona o azilu, govorimo o azilantih, ne pa o ekonomskih emigrantih. In zaradi tega smatram, da je nepotrebno, in da je določba - mogoče bi se dalo, ampak tega amandmaja ni, tudi podpreti eventualno amandma Slovenske nacionalne stranke. Govorimo o azilantih, ki imajo določene pravice, ko jim je enkrat ta status podeljen. Vsi tisti, ki bodo prišli, tako kot sem prej rekel, na nezakonit način čez mejo, pa da iščejo delo, bodisi pri nas bodisi kje drugje, in ne bodo zaprosili za azil, imajo drugačen status, ti si iščejo pa službo in ti si bodo verjetno tudi našli službo, pa če bomo mi imeli v tem zakonu šest, dvanajst ali pa ne vem koliko mesecev.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, ker replika na repliko ni dovoljena, sem vas napisal na konec seznama za razpravo. Besedo dajem gospe Širci.
Včasih ta diskusija spominja na to, da azilante spreminjamo v zajedavce, ki so nameščeni v udobnih hotelskih sobah. Parlamentarke in parlamentarci smo dobili priročnik o zaščiti beguncev, ki natančno govori, kakšne pravice in dolžnosti ima begunec. "Begunec ima pravico do varnega pribežališča, vendar pa mednarodna zaščita vključuje več kot le fizično zaščito. Begunci bi morali dobiti vse enake pravice in osnovno pomoč kot vsak drug tujec, ki zakonito prebiva v državi, vključno z nekaterimi temeljnimi pravicami, ki jih ima vsak posameznik." In tako naprej. "Prav tako se tudi vse ekonomske in socialne pravice uporabljajo za begunce kot za vse druge posameznike. Vsak begunec bi moral imeti dostop do zdravniške oskrbe in vsak odrasel begunec bi moral imeti pravico do dela." Rešitev, kot je bila do sedaj, je bila boljša, primerljiva z liberalno rešitvijo, ki jo ima Norveška. In prekladanje, premikanje te pravice do dela na enoletno obdobje bo imelo več posledic. Dolgotrajno čakanje v nekem prisilnem brezdelju bo vplivala tudi konec koncev tudi na psihološko počutje posameznikov, ki prosijo za azil. Konec koncev pa gre za večinoma zelo aktivno družbeno skupino ljudi in v mnogih primerih gre tudi za mlade, zdrave ljudi, ki ne morejo uspešno dobiti delo, in ob dejstvu, da se bo na ta način lahko začelo bolj uporabljati delo na črno, ki je seveda lahko podvrženo velikim nevarnostim in posledicam, se stanje lahko na tem vprašanju poslabša. Tudi vemo, da glede na to, da se ukinja pravica do denarnega nadomestila in žepnine, bo te potrebe toliko več. Mislim, ponovno ponavljam, ne bi potrebovali zniževati standardov, ki smo jih dosegli, in soglašam s tem, da se ta odložitveni rok za delo seveda skrajša oziroma prepusti rešitvam, ki je bila do sedaj primerna.
Hvala lepa. Gospod Bajc zahteva repliko.
Hvala. Kolegica Majda, vi ste pa sedaj čisto tretje. Begunce, ki ste jih omenjali na podlagi te literature, ki smo jo prebirali, to je čisto tretja kategorija tujih državljanov. Begunec si, ko prideš v neko državo, recimo, iz bivših naših republik, ki jih imamo še vedno nekaj v naši državi. V upravnemu postopku pridobiš odločbo, s katero se ti je priznalo status begunca, imaš osebno izkaznico, ki je dokument, da se legitimiraš znotraj neke države, in imaš vse pravice kot praktično slovenski državljan, razen da voliti ne moreš, pa morda še kakšna omejitev. Pa tisti osebni dokument, ki si ga dobil in hodiš z njim po Sloveniji, ne moreš uporabljati za prehod državne meje oziroma ne moreš izven Slovenije s tem dokumentom. To je pa čisto tretja kategorija ljudi, živečih tudi na območju naše države in verjetno tudi drugih držav.
Hvala. Besedo ima gospod Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa za besedo. V Slovenski nacionalni stranki mislimo, da je ta zakon, o katerem sedaj razpravljamo, o azilantih, precej nežna zadeva. V bistvu bi bilo potrebno zadeve dosti bolj zategniti in jih dati na kratko, kot je to sedaj. Mislim, da nikakor ne smemo pristajati na to, da bodo neki tujci, ne vem od kod, prišli v Slovenijo in imeli večje pravice od naših državljank in državljanov. To je nedopustno in to je bedasto in kaj takega se lahko spomnijo v dveh ostalih opozicijskih strankah, kajti kaj tako neumnega še nisem slišal. Potem pa tukaj, spominjam me to nekako na tiste čase, ko je takrat še Združena lista socialnih demokratov, danes SD [[...]],
Prosim mir v dvorani!
[[...]]obljubljala, da bodo čez noč imeli in naredili 100 tisoč novih delovnih mest. Lepo vas prosim, naredili boste 100 tisoč novih revežev, ker boste pripeljali 100 tisoč tujcev, beguncev ali azilantov ali kako jih že pravite tukaj. Mešajo se tudi termini. Od obeh strank, ki sta bili dvanajst let na oblasti, pa že dosti prej tudi, sem pričakoval, da bodo ločili, kaj je begunec, kaj je azilant in kaj je ekonomski emigrant. In kako je mogoče, da je nekdo prosilec za azil z veljavnim potnim listom, lepo vas prosim! To je farsa! In ljudje se delajo norca iz slovenske države. Pride z veljavnim potnim listom, dostikrat celo s slovenskim, pa reče, da je azilant. Konec koncev, naša poslanska skupina je bila edina od vseh tukaj na obisku v azilnem domu. In kaj smo ugotovili: da je azilni dom do polovice napolnjen s cigani iz Maribora! Iz Maribora! Kako so to azilanti, prosilci za azil in ne vem kaj še vse? Mislim, da je to grozljiva zadeva. In nikakor ne pristajamo že na ta člen, ta 46.a člen, ki govori o pravici do dela [[...]]
22. člen, gospod Jelinčič!
[[...]]da lahko z delom prične nekdo eno leto po vložitvi prošnje za azil. Pa lepo vas prosim! Kaj pa naši ljudje? A naši ljudje pa naj "crknejo" na cesti?! Kakšna država smo, da so nekateri bolj pomembni od nas samih! Kaj podobnega naredi totalen idiot ali pa nekdo, ki hoče sabotirati lastno državo. Ampak tisti človek nima lastne države, to potem ni njegova domovina, ker je internacionalec, ker razmišlja o multikulturalnosti in ne vem o čem še vse. Mislim, da je to grozljivo. Vprašajte! Naj gredo nekateri, ki so bili do zdaj v steklenem zvonu in so ležali v vati, naj gredo malo med ljudi! Naj malo povprašajo, kako dihajo Slovenke in Slovenci! Pa bodo videli, da ti v azilnem domu imajo hrano, imajo stanovanje, dobijo obleko, preskrbljeni so z vsem in še žepnino dobijo; in žepnine dobijo več kot nek slovenski delavec, ki dela in ima doma dva otroka nezaposlena in mladoletna, ter ženo in dobi 70.000 tolarjev na mesec. A to vas pa ne briga? To je pa vseena figa, kaj je s temi ljudmi?! Sramota! Sramota! Ne vem, kako si lahko sploh drznete kaj takega govoriti in razlagati tukaj. Seveda, gospa Širca, vaši nasmehi hodijo tja [[...]]Saj ni čudno, vaš gospod soprog je dobival od vaše stranke celo vrsto del, ki jih bo potem opravljal, jih je opravljal in tako naprej [[...]]
Gospod Jelinčič, prosim lepo, to je pa res že zunaj meja 22. člena.
Veste kako, gospod podpredsednik, tudi tisti nasmehi gospe kolegice Širce so zelo izven teh členov in morda tudi izven katerih drugih členov. In če že nekateri govorijo, kako je treba besede "šparati" in čuvati, naj se tudi z obnašanjem dokazujejo, da znajo, recimo, uporabljati kodeks, čeprav še ni sprejet, in upam, da nikoli ne bo. Sramotno je, da imamo takšne razprave v državnem zboru ob takem zakonu. Namesto da bi zadeve poostrili. Pojdite pogledat po Evropi in boste videli, kaj je v Evropi. Konec koncev nisem slišal, da bi se kdorkoli iz obeh bivših vladajočih strank oglasil, ko so Avstrijci pošiljali in še pošiljajo naokrog SMS-je, s tem da vsak SMS ubije enega Slovenca. To jim je vseena figa! To jim je čisto vseeno, če se kaj takega dogaja! Ampak, če bo prišel pa ne vem kdo, ki bo zahteval ne vem, kakšne vse pravice, mu bodo pa dali, gospa Širca in ostali kolegi iz LDS-a in SD-ja. Izvolite, pojdite v azilni dom, pa vzemite te ljudi domov, če jih imate tako radi in če ste tako širokosrčni, da jim želite pomagati na vsakršen način. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dobro jutro, gospod Jelinčič. Ste se zbudili iz svojega spanja [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Prosim lepo.
Vprašajte kakšno drugo osebo.
Gospod Jelinčič, lepo prosim.
Upam, da bom videl tam notri bolj prijazen obraz, kot je gospoda Jelinčiča. Dobro jutro, gospod Jelinčič, še enkrat [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Dobro jutro, gospod Jelinčič, še enkrat. Torej najprej bi rekel, da pri tem členu dejansko ne razumem vlade, ki omejuje pravico do dela in pravi, da lahko prosilci za azil, ne begunci, ne migranti, ne kdorkoli in tako naprej, prosilci za azil lahko nastopijo delo šele po enem letu. Mi predlagamo vsaj to, da nastopijo po treh mesecih. Ne razumemo tega predvsem zaradi tega, ker menimo, da če so že v postopku za azil, se pravi, resen, utemeljen zakon, da so doma preganjeni, da jim grozi nevarnost, potem seveda, če imajo priložnost in možnost, naj tudi v okviru zakonodaje, ki to ureja, tudi delajo! Zakaj ne - zakaj ne bi lahko poskrbeli tudi za sebe, zakaj bi morali za to, recimo, porabiti finančna sredstva države in posebej, če to želijo. Nekateri od teh prosilcev za azil, vem, da jih je verjetno malo, pa vendarle so lahko tudi visoko izobraženi ljudje, ki jih potrebujemo. Jaz sem o tem govoril več na odboru in sem na to opozoril, da smo slabo izkoristili, recimo, visok intelektualni potencial - tokrat pa beguncev, ne prosilcev za azil - iz recimo Bosne ali od koderkoli. Tako to se mi zdi nesmiselno. Glavni argument, ki ga vsak pek iz nacionalnega kuhinje pripelje na mizo in zapeče, je seveda ta, da s tem ti seveda kradejo delo domačim ljudem in da je njim dovoljeno več in da je boljše življenje kot seveda Slovencem, ki pač imajo, kaj jaz vem, takšne ali drugačne slabe razmere. Prvič, če bodo imeli možnost za delo, si bodo delili delovne razmere in delovne možnosti, zmožnosti, takšne kot pač so. Če dela ni, ga pač tudi ne bodo dobili. In seveda predvsem to, da je treba vedeti, da v Sloveniji je brezposelnost takšna, kot je, je ena izmed nižjih v Evropski uniji, ampak še vedno vsaka brezposelnost je previsoka brezposelnost. Ampak poglejmo, pojdite na Gorenjsko med obrtnike, pojdite v Posavje, ko se obira sadje in tako naprej, marsikatero delo v Sloveniji ni cenjeno in Slovenci smo nekateri ali pa so nekateri toliko ponosni, da vsakega dela ne cenijo, verjamem tudi ne kolegi v Slovenski nacionalni stranki. In iščemo delovno silo in jo uvažamo za trajno, začasno iz vseh koncev, bi rekel, vzhodne Evrope in dlje. Zakaj bi ne dopustili možnost tudi tem, da, recimo, delajo? In tako naprej in tako naprej. Res pa je verjetno, da, zanimivo, to pravico do dela, ki jo spoštovani kolega Jelinčič odreka, seveda, jasno, potencialnim prosilcem za azil, zato ker je tudi sam ne ceni. In samo to je dober in smiseln razlog, da jo odreka zato, ker je tudi sam ne ceni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Sajovic.
Hvala lepa. Jaz mislim, da opravljamo danes pomembno razpravo. In če je ta razprava, mora biti poštena in pa korektna, ne smemo zavajati. Prej so bile slišane neke čudne številke o žepninah in o teh stvareh, ki pa seveda ne držijo. Kakšna bo žepnina, to določa pravilnik in pa žepnina znaša tisoč 700 tolarjev na mesec, to je pa manj, kot staneta dve karti za kino ali pa dve vozovnice. In kadar navajamo kakšne številke in podatke, je seveda bolj kot populističen treba biti realen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič Plemeniti se je prijavil k repliki še za razpravo doktorja Gantarja. No, saj, prosim.
Hvala lepa. Jaz znam ceniti delo, čeprav je to vprašljivo, kako kdo glede na delo. Vendar pri mojem delu se ni pokazalo kakšnih velikih napak, je pa delo gospoda Gantarja vidno v Bovcu in na Bovškem že nekaj časa, pa še dolgo bo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Jaz mislim, da so stvari šle zdaj čisto nekam drugam, pa bi bilo mogoče dobro osvežiti, o čem danes razpravljamo. Razpravljamo o prosilcih za azil in o azilantih, ki jih v Sloveniji ni ravno veliko. Če bi vsi, ki prosijo za azil, dobili ta status, jih ne bi bilo veliko, tako jih je pa seveda še precej manj. Kar poglejmo si številke, ki govorijo o tem, pa bomo videli pravzaprav, da govorimo o zelo, zelo majhni skupini ljudi. In mislim, da je dobro, da je skupina majhna, ker to vendarle govori o tem, da je mogoče kakšen del sveta bolj urejen, kot je bil doslej. Lahko jih bo seveda tudi več. Vemo, da so razmere v svetu takšne, da ostajajo pravzaprav tisti, ki kratijo svobodo, in da se umikajo tisti, ki jo zagovarjajo. Tako pravzaprav ni nikoli popolnoma zanesljivo, kdo kdaj ne bo rabil takšne zaščite. Zaščita seveda ne pomeni zdaj neskončno velikih pravic, kolikor sem jaz razumel, in tudi predlog tega amandmaja ne govori o tem, da bo država morala komu preskrbeti delo, da ga bo on dobil, drugi pa ne. Pač to je pravica, greš na trg in seveda če si zanimiv s svojim znanjem, s tistim, kar znaš, potem te bo kdo zaposlil. Kar se Slovenije, tiče je tako. Res je velika nezaposlenost, ampak vemo, da je v glavnem gre za strukturno nezaposlenost, se pravi, da imamo vendarle kljub temu še veliko odprtega in tisto, kar je odprto, pač slovenski državljani ne zasedemo, nočemo ali ne moremo, ne znamo - kakorkoli že. Morda pa je kdo od tistih seveda, ki prihaja k nam, takšen, da bi to zmogel in znal. S tem bi seveda ne prispeval samo sebi, ampak tudi k tistemu, čemur rečemo blagostanje Slovenije. In škoda je seveda, da čepi tam in da pravzaprav na nek način izgublja voljo in moč, pa tudi svoje znanje. Mislim, da je treba tole razpravo vendarle spraviti v neke normalne človeške okvire in ne kuriti ob vsem vse tisto, kar gori ali ne gori, kar lahko tudi eksplodira in je potem vse zamegljeno in ne vemo več, o čem razpravljamo. Da ne govorim o teh osebnih zadevah, ki so pravzaprav popolnoma deplasirane. Zato še vedno govorimo o tem zakonu in jaz mislim, da bi bilo dobro tiste zadeve, ki blažijo ostrino, podpreti, tisto kar pa manjša pravice ali pa jih na nek način selekcionira ali daje odločanje v roke tistim, ki pravzaprav lahko dokončno odločijo, pa ne. Težava s to, recimo, arbitrarnostjo je tudi v tem, da lahko policist zavrne azilanta na meji. O tem ni nobenega dokumenta več in mislim, če nihče drug, se bodo druge evropske države pritožile, če bodo kje pripovedovali, da so že prosili, pa so bili zavrnjeni, ampak o tem ne bo ničesar nikjer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Barovič.
Hvala lepa. Še enkrat povem, da ne bo nejasnosti, da v Slovenski nacionalni stranki absolutno vemo, da se pogovarjamo o 22. členu zakona in o spremembi 46.a člena. Če hočemo še zraven kaj povedati, ne govoriti da je to, po eni strani demagogija, če pa ni demagogija, pa pravite, da je ksenofobija. Še enkrat bom jasno povedal. Nihče ne očita, vsaj v vladnem zakonu, neke možnosti nekomu za delo. Ta možnost je dala z enim letom. Slovenska nacionalna stranka je bila jasna. Ta možnost bi bila po naše dana: ali sploh ne bi bila dana ali pa po petih letih. Ampak nihče se ne vpraša, zakaj. Upam,da boste sedaj vedeli, zakaj je še to zelo mehka in dobra pravica. Zakaj? V letu 2005 je bilo sprejeto v azil 2.504 oseb, od tega jih je 830 zapustilo prostore sploh pred predajo prošenj za azil. Drugi podatek, v letu 2005 je bilo sprejetih 1.674 prošenj za azil, kar pomeni v primerjavi z letom poprej 40% več. In tretji najpomembnejši podatek, zakaj je temu tako. V 7 dneh po podaji prošnje za azil je azilni dom samovoljno zapustilo 1.394 prosilcev za azil, kar je 80% vseh prosilcev. V teh podatkih je jasno viden namen tako imenovanih azilantov. Nobene resnosti, nobene vesti, zato je eno leto čisto pravi čas, ko bodo azilantje res pokazali, da so azilanti, da rabijo to pravico in bodo eno leto videli, kako dobra je država Republika Slovenija do njih, imajo po zakonu pravico oziroma možnost zaposlitve. To skrajševati je pa seveda dejansko tako, kot smo povedali, norčevanje iz Slovencev. Na lastni koži pa, verjemite, vem, kako to izgleda. Malo prej sem prišel, pa ne za dobro jutro, iz občine zato, ker sem tam reševal brezposelne Slovence pa brezdomne Slovence.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, potem gospod Prijatelj.
Hvala za besedo še enkrat. Spoštovani prisotni. Nekajkrat sem slišal od nekaterih iz Socialne demokracije, da si človek z delom ustvarja samopodobo in pa eksistenco. Temu ne moreš oporekati, vendar spoštovani kolegi, 12 let tega niste zagotovili našim državljanom in državljankam, danes pa tu razlagate, da naj to zagotovimo nekim, kot jih je ena druga kolegica iz LDS-a imenovala, zajedalcem. In ne nazadnje, ko je gospod Gantar govoril o možganskih trustih, ki se nahajajo v našem azilnem domu. Veste, v našem azilnem domu ni druga kot ena kupica nešolanih ciganov iz Maribora. To so možganski trusti. In še med begunci, ki so prišli v Republiko Slovenijo, smo dobili par "faliranih" pevcev in pa mogoče enega še bolj "faliranega" režiserja. Hvala.
Hvala lepa. To seveda ni bila razprava o 22. členu in vloženih amandmajih. Gospod Prijatelj, poskušajte upoštevati ta napotek.
Vsekakor. Sučemo se okoli tega, kako in kdaj naj bi bilo dovoljeno delo azilantom. To, kar je povedano že drugič s strani gospoda Baroviča, lahko nadgradimo s podatkom, da je letos pred dnevi Republika Slovenija dovolila 17.300 delovnih dovoljenj za dežele tretjega sveta, 600 več kot lani. In še nekaj bi rad poudaril zelo na kratko, da pustim še svojim kolegom, da povedo tisto, kar še ni bilo povedano. Republika Slovenija nima niti registra tako imenovanih delavcev na črno, ki močno, močno pospešujejo nezaposlenost v Republiki Sloveniji. Sedaj pa dovoljujemo po enem letu še azilantom zaposlitev. Fino, super! Resnično bomo imeli jutri še več demonstracij in pojutrišnjem še manj stabilno vlado, če bo to sprejeto.
Hvala lepa. Si bom drznil zaključiti razpravo tudi k temu zadnjemu 22. členu. In kot veste, bomo o amandmajih odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po naslednji 22. točki dnevnega reda, kar se bo verjetno zgodilo okoli pol četrte ure, tako da lahko že v naprej obvestite svoje kolegice in kolege, kdaj bo glasovanje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSTVU, ki je predložen v skrajšani postopek. In ministrica je že na poti. Prvotno smo pričakovali, da bomo prej začeli s to točko. Se opravičujem, ampak potem se je razprava še kar razvnela. Tako pozdravljam ministrico z gospodom sodelavcem in vam dajem kar besedo za uvodno predstavitev.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijstvu, ki določa postopke za odobravanje zahtevkov za subvencije, pogoje in postopke določanja organizacij za kontrolo in certificiranje in vzpostavitev nekaterih evidenc in prenos teh evidenc na upravne enote. Predpisi Evropske unije na področju skupne kmetijske politike zelo natančno določajo postopke in kontrole, ki morajo biti izvedene pred izdajo odločbe o odobritvi sredstev. Zato v več primerih prihaja do odstopanja od zakonov v upravnem postopku. V zakonu zato posebej urejamo nekatere postopke in roke, ki pomenijo odmik od veljavnega zakona o upravnem postopku. Pri določitvi organizacije za kontrolo oziroma certificiranje je bistvena sprememba v samem postopku prijavljanja zainteresiranih organizacij, ki je do sedaj potekala na podlagi javnega razpisa. S predlagano spremembo gre za poenostavitev postopkov. Zakon vzpostavlja novo evidenco GERK. S tem se vzpostavlja novi identifikacijski sistem za zemljišča, ki temelji na stanju na terenu. Uporaba novega sistema bo obvezna v vseh zbirkah podatkov, ki so v pristojnosti ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Evidenca GERK je centralno vodena evidenca GIS sistemov. Evidenco opravlja ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, vodi jo pa upravne enote. Dopolnjena je tudi vsebina registra kmetijskih gospodarstev z evidenco GERK, ki je sestavni del, z obveznostjo vpisa vseh nosilcev kmetijskega gospodarstva, ki imajo najmanj 1 hektar zemljišč v uporabi, lahko pa se vpišejo tudi drugi, če imajo za to interes in potrebno. Tudi vodenje registra kmetijskih gospodarstev se prenaša na upravne enote, to naj bi se preneslo v roku 1 leta po uveljavitvi tega zakona, GERK je pa v roku 6-ih mesecev po uveljavitvi zakona. Predlagan je skrajšani postopek. Sprejetje je pomembno zaradi uveljavitve rešitev že za obdobje letošnjega leta 2006. Vlada predlaga, da se zakon sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin in besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu Nove Slovenije.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj. V obravnavi imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijstvu. Zakon se spreminja predvsem v členih, ki se nanašajo na subvencijo v kmetijstvu z namenom zagotoviti zakonsko podlago za pridobivanje subvencij že v letošnjem letu. Zakon je vezan na več kot 120 evropskih predpisov s tega področja, hkrati pa ukleščen v zakon o upravnih postopkih. V praksi pa nihče ali zelo malo kmetov ve, kdaj lahko pričakujejo obvestilo o nepopolni vlogi, odločbo o upravičenosti ali izplačilu sredstev. S sedaj pripravljeno novelo zakona se poenostavlja del postopkov in opredeli rok za odpravo pomanjkljivosti vloge, to je najkasneje v treh mesecih po oddaji vloge. Določi se način pozivanja, sedaj lahko tudi po telefonu, če je uspešno, sicer pa pisno. Opredeli se rok za izdajo odločbe in tako dalje. Smiselna se nam zdi dopolnitev zakona z amandmajem, ki govori o upravičencev za pridobitev sredstev iz naslova ukrepov kmetijske politike, ki naj bi bili po predlaganem amandmaju kmetijska gospodarstva, ki opravljajo kmetijsko dejavnost v lastnem imenu in za lasten račun. To pomeni, da lahko vlagajo zahtevke za subvencije kmetije, ki dejansko zemljo obdelujejo ne glede na lastništvo. Sicer pa novela govori še o določitvi pogojev in postopkov določene organizacije za kontrolo in certificiranje, kjer zainteresirane organizacije lahko kadarkoli podajo vlogo za opravljanje te dejavnosti na ministrstvo in dobi odločbo, v kolikor izpolnjujejo predpisane pogoje. V lanskem letu smo pričeli z grafičnimi enotami rabe zemljišč kmetijskih gospodarstev tako imenovanim GERK in z zakonom vzpostavljamo novo evidenco, ki temelji na stanju v naravi. Evidenco GERK upravlja ministrstvo, vodijo jo pa upravne enote. V Novi Sloveniji bomo predlagane spremembe zakona podprli v pričakovanju, da se s tem rešijo nekatere dileme pri vlaganju subvencijskih vlog in upravičenosti do subvencij kot tudi do hitrejšega in jasnejšega reševanja teh nepopolnih kot popolnih in neupravičenih vlog. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim gospoda Milenka Ziherla, da predstavi stališče SDS.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav gospe ministrici in sodelavcu, lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani. Zakon o kmetijstvu je potrebno dopolniti zaradi več vzrokov, in sicer zaradi specifičnih postopkov pri uvajanju ukrepov kmetijske politike je prišlo do razhajanja z zakonom o upravnem postopku UPB1, in sicer novi predlog zakona o kmetijstvu to ureja v 3. členu s točko posebna ureditev upravnega postopka. Poleg tega je za vodenje kmetijske politike oziroma ukrepov kmetijske politike potreben cel kup evidenc, ki jih je treba izpopolniti, ažurirati in dodati novo evidenco, tako imenovano GERK. Poleg tega je treba določiti pogoje za določanje organizacije za kontrolo in certificiranje. No, pri zakonu o upravnem postopku zaradi specifike postopkov, ko naenkrat pride na razpis do 63.000 vlog, je težko organu, to je agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja Republike Slovenije, in potem ministrstvu na drugi stopnji, če pride do pritožbe, težko upoštevati 222. člen zakona o upravnem postopku, ki govori o rokih enega do dva meseca za izdajo odločbe. Postopki so tudi takšni, da jih je treba preverjati na terenu, in sicer v Sloveniji izdajamo 7,5% vseh vlog se preveri na površine in 11% vlog za živali. In tudi tukaj je težko časovno uskladiti. Poleg tega 67. člen zakona o upravnem postopku določa, da mora organ v petih delovnih dneh podati zahtevek vlagatelju za dopolnitev vloge, kar je pa zopet pri takem številu vlog nemogoče. Nekatera sredstva se pridobivajo na podlagi dolgoletnih pogodb, to so predvsem program SAPARD, in tudi tukaj potekajo postopki preverjanja, inspiciranja na terenu in v primeru nepravilnosti zahtevka za zavrnitev sredstev. Poleg tega zakon ureja še cel kup drugih stvari, in sicer predvsem vračilo sredstev, organ za inspiciranje in tako naprej. Za izvajanje ukrepov kmetijske politike so potem, kot sem že rekel, potrebne nove evidence in vse to smo obravnavali tudi na matičnem delovnem telesu, kjer je bila živahna razprava, saj smo obravnavali še pripombe zakonodajno pravne službe, pa zainteresirane javnosti in smo sprejeli nekaj amandmajev oziroma bi omenil najpomembnejše člene, in sicer v 2. členu smo dodali novo 11. točko, ki govori, da so upravičenci do sredstev tisti, ki opravljajo kmetijsko dejavnost v lastnem imenu in za lasten račun. S temo smo želeli, da pridejo sredstva res k tistemu, ki zemljo obdeluje, in če, recimo, nekdo da zemljo v najem, je to potem stvar najemne pogodbe, kdo bo dobil sredstva: ali tisti, ki bo najeto zemljo obdeloval, ali lastnik. K 3. členu smo dodali pomemben 3.d člen, ki zavezuje organ, da izda odločbo v treh mesecih namesto šest, s čimer smo močno skrajšali postopek oziroma pospešili. Pomemben je tudi amandma k 5. členu, ki se v bistvu nanaša na 66. člen originalnega zakona, in sicer okoli odvzema pooblastila agenciji, pri kateri se ugotovijo neke nejasnosti ali pa nepravilno izdane odločbe. Potem je cela skupina členov, ki urejajo registre, in sicer register kmetijskih gospodarstev, potem omenjen je 103.a člen, ki uvaja GERK-e, evidenco pridelovalcev kmetijskih pridelkov oziroma živil in zato bomo v SDS predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijstvu podprli. Zakon je potrebno podpreti predvsem zaradi uskladitve z zakonodajo Evropske unije, zaradi dopolnitve zakona o upravnem postopku, zaradi specifičnih upravnih postopkov ter predvsem zaradi izboljšanja preglednosti, skrajšanja postopkov in povečanja učinkovitosti izplačevanja spodbud upravičencem na področju kmetijstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda magistra Boruta Sajovica, da predstavi stališče LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav tudi ministrici in sodelavcem ter vsem prisotnim v dvorani! V poslanskem klubu LDS spremembam zakona ne nasprotujemo. Praksa in evropska zakonodaja nam narekujeta potrebo po spremembah na eni strani, številne težave in pritožbe na agenciji za kmetijske trge in razvoj podeželja na drugi strani pa nam kažejo to, da izplačila ne potekajo tako, kot bi bilo treba, in da imamo tu neko težavo, ki jo je treba odpraviti. Glavni očitek uporabnikov je predvsem birokratska togost sistema in pa to, da se ne trudimo ustvariti partnerskega odnosa v taki meri, kot je z nekoliko več sreče uspelo v nekaterih evropskih državah. Razumemo tudi naglico pri sprejetju zakona in jo ocenjujemo kot ugodno, saj bodo tako pozitivne spremembe veljale že v letošnjem letu. Škoda pa je, ker v tokratnem popravku zakona še ni uspelo uveljaviti drugih pomembnih sprememb, kot so ureditev pravice do kmetovanja, ureditev statusa tako imenovanih mojstrskih kmetij in dokončno definiranje dobre kmetijske in higienske prakse ter tudi ureditev področja prodaje izdelkov s kmetije in pa, ker je Slovenija ena najbolj gozdnatih držav v Evropi, tudi ureditev področja povezave med kmetijstvom in gozdarstvom. Ocenjujemo pa tudi, da še vedno niso zadostne spremembe pri upravnem postopku, ki bi znotraj zakonsko dovoljenih možnosti lahko postal uporabnikom subvencij še mogoče za odtenek enostavnejši in prijaznejši. Če bi nas vodil pozitivni moto, da je namen, da izplačamo čim več, potem bi v številnih dvomljivih primerih odločali življenjsko ter predvsem v korist kmeta in urejevalca krajine, ne pa v korist slovenskega ali bruseljskega proračuna, ki mu seveda nerazdeljen in nerazporejen denar nadvse godi. V zakonu je dobro, da se je z dopolnilom za polovico skrajšal rok, v katerem morajo na agenciji pri nejasnih in nepopolnih vlogah zahtevati odpravo pomanjkljivosti. Številne nejasnosti pa odpravlja dopolnilo, da je do izplačil sredstev iz naslova kmetijske politike upravičeno kmetijsko gospodarstvo oziroma vlagatelj, ki kmetijsko dejavnost na zemljišču, za katerega se vlaga zahtevek, dejansko tudi opravlja v svojem imenu in za svoj račun. To zadevo gre poudariti, je izredno pomembna. Včasih so rekli, zemljo kmetom, danes pa bi lahko rekli, kmetijski subvencijski denar kmetom, ne pa novodobnim agrarnim fevdalcem in kapitalistom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnji ima besedo gospod Matjaž Han v imenu Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani z ministrstva! V poslanski skupini Socialnih demokratov smo posebno pozornost pri obravnavi predloga sprememb in dopolnitev zakona o kmetijstvu posvetili novemu poglavju, ki na področju neposrednih spodbud v kmetijstvu uvaja posebna pravila vodenja upravnega postopka. Zagotovo je to pomembno predvsem zato, ker bodo po uveljavitvi sprememb zakona kmetje vsaj vedeli, na osnovi katerih pravil bodo vlagali vloge za pomoči in v kakšnih maksimalnih rokih lahko pričakujejo rešitev svoje vloge. Razlogom za izjemno dolžino rokov za rešitev izbirnih vlog, pa tudi nekaterih posamičnih vlog, povezanih s predpisi Evropske unije in s preverjanjem dejanskega stanja glede pridelave posameznih pridelkov, smo pač morali verjeti. Ne glede na to, pa smo uspeli skrajšati vsaj rok, ki organu nalaga, koliko časa ima, da zahteva od vlagatelja dopolnitev nepopolne vloge. Ali bo pristojni organ ob upoštevanju sprememb zakona o kmetijstvu, predpisanih postopkov in rokov tudi dejansko spremenil svoje dosedanje delo, povečal učinkovitost, zagotovil transparentnost in preprečil arbitrarno odločanje o dodeljevanju neposrednih spodbud, pa bomo imeli še priliko videti. Zagotovo bomo poslanke in poslanci stranke Socialnih demokratov zahtevali redno, najmanj enkrat letno poročanje o dinamiki reševanja vlog za dodeljevanje neposrednih spodbud, posebej pa bomo pozorni na dosledno upoštevanje predvidenih rokov, v katerih je pristojni organ dolžan rešiti vlogo posameznega predlagatelja. Sicer pa poslanska skupina ne glede na to, da predlagane spremembe zakona o kmetijstvu uvajajo nekatere bistvene pogoje za večjo preglednost na področju kmetijskih zemljišč, njihove rabe in kmetijske predelave meni, da zakonodaja na področju kmetijstva iz spremembe v spremembo bolj zapleta postopke, evidence in nadzor. Socialni demokrati smo vedno zagovarjali stališče, da morajo imeti kmetje primerno izobrazbo in čim boljše znanje, vendar pa nikakor ne moremo mimo dejstva, da uvajanje novosti na področju evidenc nikakor ni pripravljena na tak način, da kmetu olajša delo. Nasprotno, iz kmeta delajo birokrati, ki mora, pa čeprav ob pomoči kmetijske svetovalne službe, izpolniti dobesedno na kilograme obrazcev in izbirati na kupe dokumentov. Zagotovo bi ob boljši organiziranosti organa, pristojnega za dodeljevanje neposrednih spodbud, uporabi pravil iz splošnega upravnega postopka, pospešeni izdelavi evidenc grafičnih enot rabe zemljiških in kmetijskih gospodarstev, posodobitev registra kmetijskih gospodarstev, evidenc dejanske rabe, kmetijskih zemljišč in drugih podlag, ki jih organ potrebuje za preverjanje dejanskega upravičenosti prosilca do neposredne spodbude, upravičenec lahko bistveno več svojega časa porabi za to, da dela svoje osnovno delo, to pa je, prideluje primerno količino visokokvalitetne hrane. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog sprememb zakona o kmetijstvu podprla v prepričanju in upanju, da ga bo ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dosledno in pospešeno izvajalo predvsem v interesu in v prid kmetu in kmetijskih gospodarstvom. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. In ker k dopolnjenemu predloga zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga pričujočega zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, in sicer ob 15. uri in 30 minut, če mi dovolite, da zaokrožim, torej ob pol štirih. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.30 uri. Medtem pa dober tek, če boste uspeli iti na kosila.
Spoštovane poslanke, poslanci! Ura je 15. in 30 minut, čas kot smo ga dogovorili za nadaljevanje seje. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim pa, če vsi zasedete svoja mesta, da lahko še to zadnje današnje opravilo opravimo nemoteno. Preden preidemo na glasovanja, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora po ustavljeni praksi na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Ker ne vidim nobene pripombe, ocenjujem, da vse glasovalne naprave delujejo. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju. Pred seboj imamo amandma k 24. členu, predlagatelj je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne. Potem [[...]]Se opravičujem, kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Še malo, pa bi se ponovno zgodilo, da ne bi mogel uveljaviti svoje poslanske pravice. Upam, da jo zdaj le bom. Najprej mi jo je onemogočil gospod predsednik, zdaj je malo manjkalo, da me ni videl gospod podpredsednik, ampak me je pravi čas opazil. Torej, naj povem, da bom glasoval za predlog tega amandmaja, ker sem prepričan, da predlagane rešitve v zakonu odstopajo od načel pravne države. Zakoni morajo biti določni, morajo imeti jasno vsebino, posebej takrat, kadar določajo pristojnosti državnih organov, in posebej takrat, kadar posegajo v uresničevanje temeljnih človekovih pravic. V tem primeru gre za pooblastilo javnim tožilcem, državnim tožilcem, posebej za pooblastilo, ki ga v zvezi s tem ima generalna državna tožilka; posebej v zvezi s tem za pooblastila, ki jih ima deloma na njen predlog tudi pravosodni minister. In od teh pooblastil, od tega, komu bo dana v presojo posamezna zadeva, bo odvisno tudi, kako bo naprej tekla in kako se bodo uresničevale človekove pravice. Jaz vem in sem zainteresiran, da je naša država učinkovita, da je učinkovito tudi tožilstvo in tudi pravosodje, vendar ne na račun zlorabe ali pa zmanjševanja pravic, ki jih imajo tudi vsi, ki sodelujejo v kazenskem postopku. Jaz mislim, da nam ta zakon tega ne zagotavlja, da je korak nazaj v smeri delitve države na tri veje oblasti in zaradi tega bom predlog podprl. Hvala.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ker vidim, da ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 36. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključujem drugo obravnavo in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. O zakonu glasujemo. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, kolega Potrč?
Hvala lepa. Saj bom skrajšal. Ne bom govoril o pristojnostih, ki jih ima posebna tožilska skupina, ker sem to povedal v amandmaju in bi rad bil korekten in v dveh minutah ne ponavljal enake vsebine. Se bom pa v svoji opredelitvi in opredelitvi glasu kolegic in kolegov iz poslanske skupine skliceval na tisti del, ki zadeva sistem plač. Je sestavni del celotne reforme javnoplačnega sistema, ki smo jo začeli. Ta sistem po mojem prepričanju vodi v krepitev izvršnih vej oblasti in hkrati vodi v zmanjševanje ugleda in plač nadzornih funkcij, tudi parlamenta, in postavlja pod velik vprašaj sistem plač v pravosodju. Če temu ne bi bilo tako, potem najbrž ne bi še danes prebrali poziva sodniškega društva in priporočila poslankam in poslancem, da tega zakona ne sprejmemo, ker bodo sicer s spori zasipali upravno in vrhovno sodišče, morda tudi ustavno sodišče, ne pa uveljavili drugih možnosti, ki jih sicer kot predstavniki sindikata imajo, vendar, soglašam, za sodnike najbrž ne bi bilo najprimernejše. Če nam to ni zadosten argument ob vsem, kar smo v zadnjih dveh dneh o tem zakonu govorili, potem bo vsak presojal drugače. Nam v poslanski skupini je, ker delovati s sprejemom zakona proti tretji veji oblasti - gre za kompletno pravosodje, izvzemši ustavno sodišče, ki je s svojim amandmajem dobilo po njihovem mnenju ustrezen položaj -, najbrž je to nespametno ravnanje in si ga nobena vlada ne bi mogla privoščiti. Naša poslanska skupina ne želi biti soudeležena pri takem ravnanju, zato bo glasovala proti. Hvala.
Hvala. Glede na to, da so se še nekateri poslanci prijavili k obrazložitvi glasu, sprašujem, ali kdo izmed njih želi obrazložiti glas v imenu poslanske skupine. Poslanka Bebler v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej, poslanski klub LDS bo nasprotoval zakonu. Že v uvodnem stališču smo povedali, zakaj je za nas ta zakon nesprejemljiv. V bistvu pa je nesprejemljiv predvsem zaradi tega, ker na novo širi pristojnosti posebne skupine in presojo o tem, s katerimi kaznivimi dejanji se bo ta skupina ukvarjala, povsem arbitrarno dodeli generalni državni tožilki. Mislimo, da je to zelo slabo, da je to nedopustno in da je za pravno državo škodljivo. Zato bo naš poslanski klub oziroma poslanke in poslanci LDS, bomo nasprotovali temu zakonu.
Hvala. Prehajamo na obrazložitev glasu poslank in poslancev. K besedi vabim poslanca Mira Petka. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sam bom ta zakon podprl, predvsem zaradi 10. člena, ki določa skupino državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Ta skupina tožilcev pa se bo ukvarjala predvsem s pregonom gospodarskega kriminala, to je kriminala belih ovratnikov, in seveda s korupcijo, s preganjanjem korupcije. Dosedanja tožilska skupina za posebne zadeve je bila neučinkovita. Delovala je precej invalidno, podeljevanje primerov pa je bilo odvisno od vodje generalne tožilke in takratne politične elite. Vlada je poslala ta zakon v proceduro po nujnem postopku, češ da se preprečijo težko popravljive posledice za državo. Mislim, da so zaman vse te spremembe in razna dopolnila, če na drugi strani predsednik države s pomilostitvami povzroča težko popravljive posledice za državo. Na nek način se ti lahko zgodi bolezen, ne moremo pa in ne sme pa predsednik države iz glave izbrisati pravne države. Terapevtski nihalizem je sicer neka osebna odločitev vsakega posameznika, pravni nihalizem pa je napad na pravno državo. In zato bom sam podprl ta zakon, ker ta zakon je na nek način tudi poskus graditve, ponovne graditve pravne države.
Hvala. Ker ne vidim več želje po obrazložitvi glasu, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 27. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi prehajamo oziroma nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodniški službi, prav tako po nujnem postopku. Državni zbor prehaja na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjeni [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]e opravičujem. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 5. oziroma k 32. členu. Želi kdo obrazložiti svoj glas. Ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 46. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 30. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o industrijski lastnini po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakon v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona v drugi obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 4. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o azilu po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo k 2. členu, to je na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k omenjenem členu. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 5. členu. Ob tem vas opozarjam, da v kolikor bo ta amandma sprejet, postane amandma k temu členu pod točko 2 brezpredmeten. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k 5. členu. Obrazložitev glasu. Kolega Cvikl, v imenu poslanske skupine?
Ja, zelo na kratko [[...]]
Kolega Cvikl, v imenu poslanske skupine?
V imenu poslanske skupine. Mi bomo ta amandma podprli, obžalujemo seveda, da ni bil amandma pod številko 1 sprejet, vendar amandma, kot smo ga predlagali k 5. členu in potem kasneje se bom še enkrat oglasil pri 6. členu, seveda bolj ustrezno določa, kaj policija sme in česa policija naj ne naredi. Predvsem pa ta amandma k 5. členu daje ustrezno varstvo tistim, ki prosijo za azil, zato bi seveda poslance vladajoče koalicije, ne glede na današnjo burno razpravo o odnosu ljudi, ki v Sloveniji iščejo svoje zatočišče, prosil, da amandma k 5. členu, kot smo ga predlagali, podprejo. Enako vas bom prosil pri 6. členu. Z odločanjem boste pokazali, ali samo slepo sledite vladi ali ste sposobni biti tudi širokogrudni. Hvala.
Hvala. Želi še kdo drugi obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 44. (Za je glasovalo 24.)(Proti 44.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Državni zbor prehaja na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu ob tem vas prav tako opozarjam, da v kolikor bo ta amandma sprejet, postane amandma k tem členu pod točko 2 brezpredmeten. Prehajamo na glasovanje. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k istemu 6. členu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu kolega Cvikl, za njim kolega Gantar. Izvolite.
V imenu poslanskega kluba LDS. Kot je bilo v razpravi že prej poudarjeno, je sedaj priložnost za koalicijske poslance, da sprejmejo ta amandma in s tem končajo dileme o diskrecijski pravici policistov, ko bodo prišli v stik z eventualnim potencialnim prosilcem za azil. Predvsem menim, da je ta amandma dober za policijo samo in za policiste, ker jim narekuje, kaj morajo sprejeti, kako naj storijo in pravzaprav jim preprečuje, da bi na nek način ravnali, kakor se jim pač zdi v nekih konkretnih okoliščinah. Hkrati ohranja to dejstvo, da mora ta, ki zaprosi, iti skozi nek predhoden postopek, vendar je ta postopek definiran in končna odločitev o tem, ali izpolnjuje te pogoje za azil, gre na ustrezen organ. Zato menimo, da je ta člen v duhu sprememb in ga je vsekakor treba podpreti, ker bolj natančno definira pristojnosti policije.
Hvala. Kolega Cvikl, izvolite.
Ker je gospod Gantar povedal vse se jaz odpovedujem.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 43. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 11. členu. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 12. členu. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 44. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 44. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 18. členu. Ob tem vas opozarjam, da v kolikor bo ta amandma sprejet, postane amandma k temu členu pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 44. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k istemu, to je 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 44. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k 22. členu. Ob tem vas opozarjam, da v kolikor bo ta amandma sprejet, postane amandma k temu členu pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 44. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k istemu, torej k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 45. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, in sicer k drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Pred glasovanjem sprašujem, želi kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti svoj glas? Kolega Gantar. Še kdo drug? Kolega Gantar, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini LDS predloga zakona ne bomo mogli podpreti. Ponudili smo lepo število amandmajev, tudi druga opozicijska stranka je ponudila lepo število amandmajev. Vrsta teh amandmajev bi lahko izboljšala ta tekst, odpravila določene nedvoumnosti in s tem tudi strahove, namere vlade in te vladajoče koalicije v zvezi s tem, kaj se z zakonom res želi storiti in doseči; nič od tega, razen enega amandmaja na odboru ni bilo sprejeto. Celo ta amandma, ki naj bi definiral postopke policista, ko pride v stik s potencialnim prosilcem, ni bil sprejet, čeprav, jaz sem prepričan, dober tudi za policijo in za konkretne policistke in policiste, ki bodo o tem presojali. Tako dejansko s tem, ko se zmanjšuje raven in način obravnavanja potencialnih prosilcev, torej za azil, seveda, menimo, da se s tem tudi po vsej verjetnosti, izražam to kot domnevo, deharmonizirano z obstoječo minimalno ureditvijo na področju azilnega prava v Evropi. Da bi to preverili, tako to trditev kot to, ali je takšna ureditev še v skladu s slovensko ustavo, napovedujemo ustavno pritožbo v zvezi s tem 6. členom, potem ko bo zakon sprejet in bo začel veljati. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Potrata, v imenu poslanske skupine? Želi še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Prehajamo na obrazložitev glasu v lastnem imenu. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala. Predloga zakona o dopolnitvah in spremembah zakona o azilu ne bom podprla. V zakonodajnem postopku smo Socialni demokrati opozarjali na to, da spremembe zakona znižujejo raven, ki je bila dosežena v dosedanjem zakonu o azilu, in zaradi tega nismo videli prave utemeljitve in smiselnosti sprejema te novele. Tudi zdaj na tej obravnavi smo vložili osem amandmajev, za katere smo zastonj pričakovali, smo pričakovali, pa ne dobili podpore, kljub utemeljitvam, kljub temu da je na naši strani tako utemeljevanje zakonodajno-pravne službe kot mnenje tistih, ki se na raven varovanja človekovih pravic v azilnem postopku in pri beguncih spoznajo. Nič od tega, žal ni naletelo na razumevanja. Še več, raven razprave, ki ji je bilo mogoče slediti, je pokazala, da nam definicija pojma begunec in azil ni ravno najbolj blizu, poleg še nekaterih drugih terminov in žal nismo od predlagateljev zakona, poleg nekaterih drugih nekorektnih obvestil, v javnosti slišali vsaj zdaj takšne opredelitve, ki bi povedale, kaj je enoten postopek, pa mogoče še kaj drugega. Ker nista bila sprejeta niti amandmaja k 5. in 6. členu, ki sta pravzaprav najbolj problematična v celotnem predlogu zakona, je popolnoma razumljivo, da predloga zakona ne bom podprla. Hvala.
Hvala. K obrazložitvi glasu se je prijavil poslanec Cvikl. Izvolite.
Sam tega zakona ne bom podprl. Podprl ga ne bom predvsem zato, ker seveda vladajoča koalicija ni zmogla podpreti po mojem tistega najbolj bistvenega amandmaja, amandmaja k 6. členu, ki bi preprečil, da bi, kot so nekateri poslanci danes govorili, policija bila represivni organ. 6. člen zakona policiji jasno nalaga, kako naj deluje, in kot je vlada lepo zapisala v svojem nestrinjanju s tem amandmajem pravi, če tujec nedvoumno potrebuje zaščito, je pripeljan v azilni dom, kjer vloži prošnjo. Vendar bo to dejstvo, ali tujec res nedvoumno potrebuje zaščito, pravzaprav ugotavljal policist. Policist bo pred tem izhajal iz tega, da gre za presunkcijo storitve prekrška, da je seveda nezakonito vstopil tujec v Republiko Slovenijo ali da nezakonito biva v Republiki Sloveniji. Mi smo danes predlagali vrsto amandmajev, ki če že naj policist postopa, tako kot pravite v 6. členu, naj ima v 5. členu, glede na dejstva, ki smo jih hoteli sprejeti v 5. členu, vsaj možnost ustreznega pravnega nasveta. Vendar vsega tega ne bo. Policija bo očitno delovala kot represivni organ zato seveda zakona ne bom podprl, ker danes ne sprejemamo zakon o spremembah zakona o azilu, ampak o tem, kako se v Sloveniji preprečuje azilantom pravico dobiti možnost azila.
Hvala. Želi še kdo drug obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 24. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem tudi zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijstvu po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona v drugi obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Preden preidemo na odločanje, sprašujem, želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 59 in noben proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.00 uri. Lep dan naprej.