Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gostje! Lep pozdrav! Pričenjam z nadaljevanjem 13. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Anton Anderlič, Janez Ribič, Silven Majhenič, Tadej Slapnik in dr. Peter Verlič. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH ZAKONA O TAJNIH PODATKIH. Državni svet je na 14. izredni seji, 23. decembra lanskega leta zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o zakonu o spremembah zakona o tajnih podatkih. Besedo dajem predstavniku Državnega sveta, gospodu Alojzu Kovšci za obrazložitev zahteve Državnega sveta. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica in gospe poslanke in poslanci! Državni svet Republike Slovenije ne na 14. izredni seji, dne 23. 12. 2009 ob obravnavi zakona o spremembah zakona o tajnih podatkih, ki ga je Državni zbor Republike Slovenije sprejel na 12. redni seji, na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije, sprejel zahtevo, da Državni zbor Republike Slovenije ponovno odloča o Zakonu o spremembah Zakona o tajnih podatkih. To utemeljujemo z naslednjo obrazložitvijo. V veljavnem sistemu ministrstva za notranje zadeve doslej obstajata dva organa, in sicer eden v upravnem delu ministrstva, drugi pa v policiji. Vlada Republike Slovenije je s Predlogom zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkih spremenila to obstoječo ureditev. Temeljni cilj zakona je, po navedbah Vlade Republike Slovenije kot predlagatelja zakona, racionalizacija in reorganizacija dela na področju izdaje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov na Ministrstvu za notranje zadeve. Predlog zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkih določa, da Ministrstvo za notranje zadeve prevzame od Policije pristojnosti glede izdaje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Vendar po našem mnenju ta cilj z zakonom o spremembah zakona o tajnih podatkih ne sledi ciljem, ki so bili dejansko uzakonjeni. Pod krinko reorganizacije in racionalizacije služb v Ministrstvu za notranje zadeve se želi vzpostaviti politični nadzor v okviru izdaje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Bistvo tega zakona o spremembah zakona o tajnih podatkih je, da se prenese odločanje za upravljanje preverjanja za izdajo dovoljenj za delo s tajnimi podatki iz Policije na Ministrstvo za notranje zadeve. Ta sprememba prinaša velik vsebinski premik, ki kaže tudi na določeno nezaupanje do Policije, ki je oziroma naj bila neodvisen strokovni organ. Potrebno je poudariti, da je delo s tajnimi podatki z vidika varnosti državljank in državljanov zelo pomembna zadeva in je pravilno, da s takimi zadevami upravljajo tisti, ki so popolnoma neodvisni in niso politični nikomur podrejeni. V tem primeru s predlogom zakona o spremembah zakona o tajnih podatkih pa bo zbirko podatkov upravljalo Ministrstvo za notranje zadeva oziroma konkretneje vsakokratni minister ali ministrica za notranje zadeve ter njen ali njegov državni sekretar. Ta dva pa sta oba politično imenovana. Predlagane spremembe in dopolnite zakona o tajnih podatkih pomenijo, da bo nad tem delom izdaje dovoljenj za delo s tajnimi podatki tudi nesporno obstajal politični nadzor, pri čemer se bo pa popolnoma izgubil neodvisen nadzor ter neodvisno delo in vse se bo preneslo na organ, ki odloča in ravna izključno politično. Prav tako je treba poudariti, da iz obrazložitve predloga zakona o spremembah zakona o tajnih podatkih in priložene primerjalnopravne ureditve ni razvidna utemeljenost predlagane rešitve s prenosom odločanja za opravljanje preverjanja izdaje dovoljenj za delo s tajnimi podatki iz Policije na Ministrstvo za notranje zadeve. Rešitve, ki jih ta zakon prinaša, predstavljajo precejšnjo vsebinsko spremembo v okviru dajanja dovoljenj za dostop do tajnih podatkov in precejšen odstop od ureditve, kot jo poznajo druge države članice Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku dr. Vinku Gorenaku za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa. Dobro jutro vsem! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je kot matično delovno telo obravnaval zahtevo Državnega sveta, in sicer na 12. seji 13. 1. 2010. Članice in člani odbora so imeli na razpolago zahtevo Državnega sveta in mnenje Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik Državnega sveta gospod Alojz Kovšca je povedal v dopolnjeni obrazložitvi zahteve Državnega sveta to, kar smo z njegove strani pravkar slišali. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe, gospa Karlovšek je povedala, da se je Zakonodajno-pravna služba v mnenju osredotočila zgolj na argumente, ki izhajajo iz zahteve Državnega sveta, pri čemer Zakonodajno-pravna služba z vidika svojih poslovniško določenih pristojnosti ni podala posebnih pripomb. Predstavnik Vlade, državni sekretar, mag. Klemenčič je v okviru svoje predstavitve pisnega mnenja Vlade o zahtevi Državnega sveta zavrnil navedbe Državnega sveta, da želi Zakon o tajnih podatkih vzpostaviti politični nadzor. Članice in člani odbora so v okviru razprave nekako bili na dveh bregovih, predstavniki koalicije so rešitve določene v zakonu zagovarjali, medtem ko smo predstavniki opozicije temu nasprotovali z argumenti, da ne gre za reorganizacijo, ampak da gre za unikum v Evropi in politično podrejanje tega delovnega področja. Po razpravi je odbor z večino glasov vseh članov, 11 za in 6 proti, sprejel naslednje mnenje: "Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o tajnih podatkih je ustrezen." Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici Vlade, ministrici za notranje zadeve, gospe Katarini Kresal. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada ponovno poudarja, da s predlaganim zakonom o spremembah Zakona o tajnih podatkih spreminja obstoječo ureditev, v kateri sta znotraj istega resorja za izdajo dovoljenj za dostop do tajnih podatkov pristojna dva organa. Sprememba 22. člena zakona tako pomeni le zmanjšanje števila organov, pristojnih za izdajo dovoljenja za dostop do tajnih podatkov. Pristojnosti policije se prenašajo na ministrstvo, ki je že sedaj poleg Policije, Slovenske obveščevalno-varnostne agencije in Ministrstva za obrambo eden izmed organov, ki izvajajo te naloge. Ne zdržijo argumenti Državnega sveta in nekaterih članov Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, da se za razlogom racionalizacije in reorganizacije skriva poskus političnega nadzora nad upravljanjem z zbirko podatkov glede izdanih dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Tudi ne zdržijo navedbe, da naj bi bila sprememba zakonodaje problematična, ker Policija o postopkih varnostnega preverjanja ne preverja le svojih zaposlenih temveč tudi druge osebe, ki sodelujejo v policijskih postopkih oziroma v postopkih, v katerih policija uporablja prikrite preiskovalne ukrepe, ki so po svoji naravi takšni, da ne dopuščajo nadzora ministrstva. Generalni direktor policije je pristojen za izdajo dovoljenja zaposlenim v policiji in osebam, ki bodo dovoljenje potrebovale zaradi obravnavanja tajnih podatkov v organizacijah, proizvajalcih storitev, ki se pri izvajanju naročil zaupne narave posameznih organov, ne le Policije, seznanijo s tajnimi podatki naročnika. Gre za očitno nerazumevanje, saj sodelovanje posameznikov v policijskih postopkih oziroma v postopkih, v katerih policija uporablja prikrite preiskovalne ukrepe, nima nobene povezave s pristojnostjo policije na področju izdaje dovoljenj. Kot primer naj navedem Zakon o elektronskih komunikacij, na podlagi katerega je za zaposlene pri operaterjih elektronskih komunikacijskih omrežij, ki imajo zaradi opravljanja zakonsko določenih nalog potrebo po dostopu do tajnih podatkov, za izdajo dovoljenja že sedaj po veljavnih določbah zakona o tajnih podatkih pristojno Ministrstvo za notranje zadeve in ne Policija. Predlagatelj meni, da predstavljena ureditev omogoča racionalno in kvalitetno izvajanje nalog in Državnemu zboru predlaga, da zakon ponovno izglasuje. Hvala.
Hvala lepa. K predlogu Državnega sveta za ponovno odločanje lahko sporočijo svoja stališča poslanske skupine. Prvi bo v imenu poslanske skupine DeSUS govoril gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministrici, predstavnikom ministrstva, kolegice in kolegi! Poslanci DeSUS-a smo novelo zakona o tajnih podatkih soglasno podprli že na prejšnji seji, zato bomo to storili tudi tokrat.
Hvala lepa. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Silven Majhenič.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministrica! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ponovno podpiramo Predlog zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkih, katerega cilj je racionalizacija dela na področju izdaje dovoljenj na Ministrstvu za notranje zadeve. Na Ministrstvu za notranje zadeve namreč ugotavljajo, da na področju varovanja tajnih podatkov glede na obstoječo ureditev pristojnost dveh organov, ki izdajata dovoljenje za dostop do tajnih podatkov, ni optimalna in racionalna. Ministrstvo za notranje zadeve namerava področje izdaje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov in varnostnih dovoljenj organizacijam, ki je bilo sedaj razdeljeno med Ministrstvom za notranje zadeve in Policijo, poenotiti in v ta namen ustanoviti enotno organizacijsko enoto v Ministrstvu za notranje zadeve, ki bo opravljala dosedanje naloge Ministrstva za notranje zadeve in policije. Vlado Republike Slovenije pa ponovno pozivamo, da bo v prihodnje k predlogu zakonskih sprememb, ki naj bi bili sprejeti zaradi racionalizacije, priložila tudi oceno finančnih posledic, ki bi se na ta način privarčevala. Kljub vsebinski podpori predlogu, pa bi v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke želeli opozoriti na 4. člen predlaganega zakona, ki določa za začetek veljavnosti zakona datum 1. januar 2010. Navedeno dikcijo bi bilo treba nedvomno spremeniti, da bi bil datum začetka veljavnosti zakona opredeljen kot 15. dan po njegovi objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Kot sem že povedal, bomo zadevo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik za besedo. Dobro jutro, dober dan vsem skupaj! Pozdrav ministrici, sodelavcu, kolegice in kolegi! Danes je pred nami ponovno odločanje o Predlogu zakona o spremembah Zakona o tajnih podatki. Razprava v Državnem svetu oziroma razlogi, ki so bili navedeni za ponovno odločanje o predlogu zakona, nas ne prepričajo. Prav nasprotno. Moram vam reči, da sem osupel in začuden, koliko strahov, negativnega razmišljanja - to me navdaja z mislijo, da se je v preteklosti vse to mogoče že dogajalo. Zagotavljam in prepričan sem, da z novimi zakonskimi rešitvami ne bo več tako. Zato želim v imenu poslanskega kluba ponovno na kratko povzeti, zakaj v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da gredo predlagane spremembe zakona zagotovo v pravo smer. V sklopu paketa varčevalnih ukrepov Vlade Republike Slovenije prihaja tudi do sprememb aktov o sistematizaciji delovnih mest, ki bodo zagotavljale racionalizacijo delovnih procesov. Predlagane rešitve predstavljajo poenotenje in racionaliziran način dela, tako da se ustanovi ena sama organizacijska enota v Ministrstvu za notranje zadeve, ki bo opravljala dosedanje naloge Ministrstva za notranje zadeve in Policije v zvezi z izvrševanjem določb Zakona o tajnih podatkih. Sprejem zakona o spremembi zakona o tajnih podatkih ne bo imel negativnih finančnih posledic na državni proračun, kar je pomembno. Do sprememb prihaja tudi zaradi upoštevanja vladnih ukrepov glede racionalizacije služb, saj trenutna ureditev, po kateri se izdaja dovoljenje za dostop do javnih podatkov, ni racionalna, niti optimalna. Po veljavni ureditvi so za opravljanje varnostnega pregleda in izdajanje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov pristojni ta trenutek kar štirje organi, in sicer Ministrstvo za obrambo, Slovenska obveščevalno-varnostna agencija, Ministrstvo za notranje zadeve ter Policija. Zlasti pri slednjih dveh službah se naloge na področju dela s tajnimi podatki zagotovo podvajajo. Zato s ciljem racionalizacije dela in reorganizacije službe MNZ, se odvzema pristojnost Policiji za izdajo dovoljenj za dostop do tajnih podatkov, kar bo poslej opravljala posebna organizacijska enota, ki znotraj Ministrstva za notranje zadeve že do sedaj opravlja te naloge. Posebna služba Ministrstva za notranje zadeve že sedaj opravlja varnostno preverjanje za vse državne uslužbence, razen za delavce Ministrstva za obrambo, Slovenske obveščevalno varnostne agencije in pa Policije. Glede na naš sistem nacionalne varnosti je torej zagotovo smiselno, logično in tudi potrebno, da tudi za delavce policije te naloge opravlja kar Ministrstvo za notranje zadeve. Ker smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije mnenja, da racionalizacija in večja učinkovitost državne uprave zagotovo pomenita uresničevanje ene izmed temeljnih nalog, ki so pred nami, bomo predlog zakona o spremembi zakona o tajnih podatkih ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine socialnih demokratov bo predstavila gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Novela zakona o tajnih podatkih, o katerih danes ponovno odločamo, je bila v zakonodajni postopek vložena 2. novembra 2009. V poslovniškem roku je Državni svet v Državni zbor posredoval mnenje Komisije za državno ureditev, ki je ugotovila, da predlagane spremembe zakona sledijo sklepom Vlade in uresničujejo projekt racionalizacije dela na ministrstvih. So pa v mnenju izpostavili, da pogrešajo navedbo prihrankov, ki bi morda vplivali na državni proračun. Iz mnenja je razbrati, da je predstavnik Vlade tedaj tudi na te pomisleke zadovoljivo odgovoril, da finančnih posledic ne bo in da do sprememb ne prihaja zaradi odpravljanja težav, ampak zaradi racionalizacije služb, saj je bilo ugotovljeno, da izdaja dovoljenja za dostop do tajnih podatkov ni racionalna in tudi ne optimalna. 2. decembra 2009 smo na matičnem delovnem telesu novelo Zakona o tajnih podatkih obravnavali in sprejeli. Pred sprejetjem oziroma v razpravi je predsednik Komisije Državnega sveta za državno ureditev povedal, da komisija, ki ji predseduje, novelo zakona podpira. Državni svet je nato na 14. izredni seji 23. decembra lani sprejel zahtevo, da Državni zbor ponovno odloča o noveli zakona, in sicer z obrazložitvijo, da novela ne sledi ciljem, ampak da se pod krinko racionalizacije in reorganizacije vzpostavlja politični nadzor v zvezi z izdajo dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Ob tem pa je bilo še navrženo, da gre za izkazovanje nezaupanja policiji. Seveda pa so članicam in članom matičnega delovnega telesa tovrstni argumenti že znani in nas tudi nikoli več ne morejo presenetiti. Glede na to, da je že v veljavnem zakonu bilo področje izdaje dovoljenj za dostop do tajnih podatkov in varnostnih dovoljenj deljeno med Ministrstvom za notranje zadeve in Policijo, je na mestu vprašanje, ali so nasprotniki te novele nekoliko z zamudo ugotovili, da poslej ne bodo več imeli morda celo političnega nadzora na tem področju, glede na to, da so v prejšnjem mandatu vzpostavili sebi ustrezno kadrovsko zasedbo te službe. Zato bom še enkrat ponovila naslednje. Že ob sprejetju osnovnega zakona leta 2001 so bile pristojnosti za izdajo dovoljenja za dostop oseb do tajnih podatkov dodeljene Ministrstvu za notranje zadeve, Ministrstvu za obrambo in Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, zato ne vidimo razlogov, da bi temu predlogu tokrat nasprotovali. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi tokrat podpiramo prizadevanja Vlade, da se naloge, ki so razpršene po posameznih ministrstvih, združujejo ter na ta način optimizirajo delo, seveda pa se na ta račun ne sme posegati v kakovost izvedenih nalog. Predvsem pa ne na tako občutljivem področju, ko se z varnostnim preverjanjem posega tudi na področje človekovih pravic. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da ministrica ima posluh za varovanje človekovih pravic, to je že nekajkrat izkazala, in bo skupaj s sodelavci ustrezno uredila to področje, saj ne verjamemo v teorije zarote, ki jih napovedujejo v nasprotnem političnem polu, kot je že bilo nakazano na matičnem delovnem telesu in v Državnem svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. V predstavitvi stališča, ki je podobno tistemu, ki smo ga imeli že pri sprejemanju samega zakona, naj potegnem neko rdečo nit skozi dogajanje na Ministrstvu za notranje zadeve pri sprejemanju zakonov. Mi smo bili že v preteklem letu deležni paketa zakonov oziroma zakona o Policiji, ki je na unikaten način uredil imenovanje generalnega direktorja Policije. Mi smo imeli vse doslej od 10 do 15 kandidatov na razpisih, poudarjam na vseh, od leta 1998 naprej. Tokrat smo v skladu s paradigmo, ki jo je napovedal predsednik Vlade, da bomo imeli kadrovsko politiko, ki bo korektna, ki bo poštena, ki bo dobra, to je bilo tudi volilno geslo SD-ja oziroma ena od njihovih glavnih parol, skratka spremembe na tem področju, dobili pa smo nekaj povsem drugačnega. Dobili smo zakon o policiji, ki ni primerljiv z nobeno evropsko državo. V obrazložitvi je pisalo, da je to najbolj demokratičen sistem, da je to najboljši sistem itd. Imeli pa smo sistem, ki je kopija estonskega sistema. In nobena druga evropska država take rešitve nima. Seveda so mi obljubili predstavniki Ministrstva za notranje zadeve, da mi bodo dali analizo, ki dokazuje, kako je to demokratično in evropsko. Do danes seveda te analize ni. Državnozborska analiza pa kaže, da je situacija v Evropi taka, kot sem takrat trdil. Pomeni, Slovenija je dobila unikatno rešitev, po kateri se prijavi ena oseba, ki je v naprej določena in seveda famozna, znana komisija, v kateri participira tudi predsednik države, potrdi to osebo. To je torej nova paradigma. Kar se tiče Zakona o tajnih podatkih, lahko povem naslednje. Niti ena evropska država, poudarjam, niti ena evropska država take ureditve, kot jo predvideva ta zakon, nima. Slovenija je spet unikum. Slovenija ima nacionalni organ na tem področju, Ministrstvo za notranje zadeve skrbi za izdajanje teh dovoljenj za vse državne organe in sebe, Sova skrbi za sebe in svoje uslužbence, Ministrstvo za obrambo za svoje in pa Policija za svoje. Jaz ne poznam enega evropskega modela, enega, mi naj našteje kdor, ga bo vedel, lahko tudi pred kamero zunaj, ki bi Policiji jemal tako delovno področje. Dejansko stanje je naslednje. V imenu reorganizacije, "šparanja" in tako dalje ta zakon prestavlja tri uslužbence Policije iz pisarn na enem koncu, v pisarne na drugem koncu, s čimer ne more ta zakona prihraniti nič. Absolutno nič. Seveda pa lahko prinese velike prednosti ministrici. Zakaj? Ti ljudje, ki danes delajo v Policiji in bodo jutri delali na Ministrstvu za notranje zadeve in se bodo ukvarjali s tajnimi podatki, bodo podrejeni ministrici, in ne več šefu Policije. To je edina dobra politična pridobitev za stranko LDS in pa za ministrico. Edina pridobitev, ki jo ta zakon prinaša. Primerjava, kakršno je dala ministrica, ne zdrži. Tisti na Telekomu, Mobitelu ali Simobilu, kaj pa imajo s tajnimi podatki? To, da dobijo sodno odredbo, jo nesejo v evidence in opravijo priključek. Tisti ljudje, ki pa jih bo lahko ministrica sedaj politično nadzirala, so pa drugi ljudje. To so ljudje, za katere policija opravlja preverjanje za izdajo dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. To niso samo zaposleni v Policiji. To pomeni, da so to tudi tajni policijski sodelavci. Minister ima absolutni vpogled s tem zakonom v to, kdo so tajni policijski sodelavci. In ni primerno, ni korektno ministrica, da primerjate stvari, ki med seboj niso primerljive. To pomeni, da delovno področje Policije odhaja iz Policije v pristojnost Ministrstva za notranje zadeve. Ne samo to! To delovno področje je danes pod vodstvom gospoda Žaberla, ki se ukvarja z nadzorom nad Policijo. Ne, treba je narediti še korak dlje. To področje prehaja s tem zakonom pod neposreden vpliv generalnega sekretarja, ki pa je vidni pripadnik Liberalne demokracije. Torej, videno, znano, poznano, delitev plena še kar naprej po letu in treh mesecih. V naši stranki bomo zahtevi Državnega sveta prisluhnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Pozdravljam tudi predstavnike Državnega sveta! Spoštovani! Državni zbor je dne 18. decembra sprejel Zakon o spremembah zakona o tajnih podatkih. Državni svet pa je izglasoval veto na omenjeni zakon, in sicer z utemeljitvijo, da se pod krinko reorganizacije in racionalizacije služb na Ministrstvu za notranje zadeve želi vzpostaviti političen nadzor pri izdaji dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. V Poslanski skupini Zares se ne moremo strinjati s stališčem in utemeljitvijo Državnega sveta, kajti skoraj vsako ministrstvo vodi določene evidence oziroma določene občutljive podatke. Ministrstvo za notranje zadeve tako že od leta 2003 upravlja s tem področjem, vodi register tajnih podatkov in za vse državne organe, razen za Sovo, Ministrstvo za obrambo in za Policijo izvaja varnostna preverjanja. Ne moremo govoriti o prenosu nadzora nad tajnimi podatki, pod neko neposredno politično oblast. V Poslanski skupini Zares bomo zato zakon ponovno podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica! Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je zahteva Državnega sveta upravičena, zato smo tudi na prejšnji seji predlogu zakona nasprotovali. V poglavitnih rešitvah zakona je sicer zapisano, da prinašajo spremembe zgolj racionalizacijo dela na področju izdaje dovolj za dostop do tajnih podatkov na Ministrstvu za notranje zadeve. Na Ministrstvu za notranje zadeve torej ugotavljajo, da ureditev na področju varovanja tajnih podatkov ni optimalna in racionalna. Področje, ki je bilo do sedaj najverjetneje z razlogom razdeljeno med Ministrstvom za notranje zadeve in Policijo, se namerava sedaj poenotiti oziroma racionalizirati. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo že povedali in ponavljamo svoje mnenje, da nam vse skupaj diši bolj po koncentraciji nekih pristojnosti in nismo prepričani, da je to tako zelo dobronamerno, kot se prikazuje. Zdi se nam, da gre za poskus političnega nadzora nad upravljanjem z zbirko podatkov glede izdanih dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Ne vidimo torej pametnega razloga, da bi se za razliko od vojske in Sove Policiji te pristojnosti odvzele. Nas celo skrbi, kot sem že omenil, da prenos pristojnosti pomeni možnost za politiziranje s podatki. Na prejšnji seji smo že obravnavali Zakon o elektronskih komunikacijah, kjer se nam je ob prebiranju členov vzbujala podobna skrb in dvomi o dobronamernosti. Zaradi navedenega v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona ponovno ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Glasovanje o zakonu [[...]] [[Lahko preberem do konca?]] bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes po prekinjeni 34. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.25 uri. Želite, gospod Jerovšek?
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Glede na dejstvo, da je [[...]]
Kaj bo vsebina vašega predloga?
Bom predlagal na koncu, vsebino bom pa obrazložil. Na seji delovnega telesa je ob obravnavi te točke državni sekretar gospod Klemenčič izjavil, da gospe ministrice ni na seji zaradi tega, ker "ravnokar ureja baze tajnih podatkov." To je tako zastrašujoča kršitev ustave in zakona, da mimo tega ne moremo iti. Zaradi tega [[...]]
Gospod Jerovšek, imate možnost [[...]] [[Govorita oba hkrati!]]
Zaradi tega predlagam, gospod predsedujoči, da pred glasovanjem predsednik Vlade, ki je moral na to reagirati, zagotovo, poroča o interni preiskavi, kaj je ministrica resnično počela, ali je resnično kršila ustavo in zakon. Brez tega ne moremo glasovati. Če si je državni sekretar prostodušno dovolil priznati, kaj počne ministrica, imamo poslanci pravico, da o tako eklatantni kršitvi ustave, ki jo je povedal oziroma obrazložil, poroča predsednik Vlade. On mora reagirati.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Vaš predlog ni v skladu s poslovnikom. Jaz vam svetujem, ker sem bil tudi na seji matičnega delovnega telesa, da si preberete magnetogram in boste poleg vsega ostalega videli, da je bila ta trditev demantirana. Prehajamo na naslednjo točko dnevnega reda, na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SKLADU KMETIJSKIH ZEMLJIŠČ IN GOZDOV REPUBLIKE SLOVENIJE. Državni svet je na 14. seji 23. decembra 2009 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Državnega sveta, gospodu Cvetku Zupančiču, za obrazložitev zahteve Državnega sveta. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, spoštovani minister, lep dober dan želim! Državni zbor Republike Slovenije je na 12. redni seji dne 18.12.2009 sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Na sprejeti zakon je na 14. izredni seji 23. 12. 2009 skladno s 97. členom Ustave Državni svet sprejel zahtevo, da Državni zbor o zakonu ponovno odloča. Državni svetniki smo sklep za ponovno odločanje Državnega zbora sprejeli z veliko večino. To pa zaradi naslednjih dejstev, ki jih zakon prinaša: ukinitev nadzornega odbora in nadzora s strani Državnega zbora, prenos dela Gozdarske službe z Zavoda za gozdove Republike Slovenije na Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov, uzakonjen je del koncesijske uredbe, ki je že sama po sebi vprašljiva oziroma slaba; zakon določa tudi, da gre 7% od letne realizacije prodanega lesa lokalnim skupnostim in prenos stavbnih zemljišč na občine. To so bila glavna izhodišča, na katerih se je Državni svet opredeljeval. Državni svet ocenjuje, da obravnavani zakon nič ne doprinaša k boljšemu in učinkovitejšemu delovanju sklada, hkrati pa najeda delovanje Zavoda za gozdove Republike Slovenije in finančno slabi sam sklad. Da gre za finančno slabitev sklada, pa najavlja že sam zakon, ko predvideva, da po letu 2012 sklad postane proračunski porabnik. Iz vsebine zakona pa se čutijo vplivi in pritiski lokalnih skupnosti ter gozdnogospodarskih družb. Državni svetniki menimo, da so kmetijska in gozdna zemljišča državni kapital, do katerega mora država imeti poseben odnos v smeri varovanja, nadzora in dobrega gospodarjenja. Ta zakon tega nima, zato državni svetniki predlagamo, da Državni zbor Republike Slovenije tega zakona ne sprejme, Vlada pa naj čim prej pripravi nov predlog zakona, ki bo sledil zgoraj navedenim ciljem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo Državnega sveta je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Francu Bogoviču za predstavitev poročila odbora.
Lep dober dan, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, gospod minister! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na 12. seji 19. januarja kot matično delovno telo obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki ga je Državnem zboru predložila Vlada, Državni zbora pa ga je sprejel na 12. seji, 18. decembra lani. Na seji odbora so sodeloval državni svetnik Cvetko Zupančič, predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zakonodajno-pravne službe, sklada in nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ter predstavniki Zavoda za gozdove. Kot gradivo so člani odbora prejeli zahtevo Državnega sveta z dne 24.12.2009, mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 6.1.2010 in mnenje Vlade z dne 15. januarja letos. Zakonodajno-pravna služba se je opredelila, da so vprašanja, na katera je treba odgovoriti v vetu, predvsem vsebinske narave, zato se ni opredelila do vprašanj, ki so po njihovem mnenju domena vsebine, se pravi politike parlamenta. Predstavnik Državnega sveta je v uvodni obrazložitvi predstavil razloge za zahtevo Državnega sveta za ponovno odločanje o zakonu, ki posebej opozarja na naslednja področja: nedodelan prenos nezazidanih stavbnih zemljišč sklada na občine, v 2. točki poudarja ukinjanje nadzora Državnega zbora nad delom sklada, v nadaljevanju tudi okoli novih koncesijskih razmerij in pa delitve teh koncesij, prav tako se sredstva po mnenju Državnega sveta dodatno odvzemajo za strokovna dela, ki jih bodo opravljali sedaj zaposleni na Zavodu za gozdove, kasneje v okviru sklada. Pripomba je tudi, da ne prinaša nič učinkovitejšega in preglednejšega na področju te zemljiške politike. Predstavnica Vlade je oporekala vsem tem trditvam, mislim, da bomo tudi v nadaljevanju še s strani ministrstva slišali ta del. V sami razpravi, ki je potekala kasneje, pa so sodelovali tako člani odbora kakor tudi predstavniki Državnega sveta, Zavoda za gozdove. Mogoče prav njihovo stališče, ker jih danes ni tu med nami, je prav, da ga poudarimo. Predstavnik Zavoda za gozdove je poudaril, da je Zavod za gozdove dosedanje delo opravljal vestno in korektno, čas pa bo pokazal, ali bodo nove rešitve tako racionalne tudi v naprej. S te strani je bilo to opozorilo. Med samimi poslanci je bila s strani predstavnika Slovenske ljudske stranke podpora temu stališču, ki ga je Državni svet tudi navedel v obrazložitvi veta, medtem ko so se predstavniki koalicijskih strank strinjali s takšno vsebino zakona, kot je bila v decembru sprejeta. Po končani razpravi je odbor tudi glasoval o mnenju, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ustrezen, se pravi, da nasprotuje vetu. Žal ta predlog ni dobil zadostne podpore, kajti vemo, da bi morala večina odbora glasovati za takšen sklep, glasovalo jih je pet, en član je bil proti, ker pa je potrebna večina vseh članov, takšen sklep ni bil sprejet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo, dr. Milanu Pogačniku, ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Spoštovani, gospod podpredsednik, Miran Potrč. Spoštovane poslanke in poslanci! Glavna naloga Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov ob njegovi ustanovitvi leta 1993 je bila izvedba postopkov denacionalizacije. Prenesenih je bilo čez 50 tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč in 84 tisoč hektarjev gozdov. Minilo je 17 let, in ta vloga se zaključuje, v ospredje pa prihaja nova vloga sklada, ki jo želimo doseči s spremembo tega zakona in v povezavi s spremembami Zakona o kmetijskih zemljiščih in drugimi predpisi. Sklad mora postati orodje učinkovite aktivne zemljiške politike, saj v preteklem obdobju ukrepom na tem področju ni bilo namenjeno dovolj pozornosti. Predlagane rešitve spremembe in dopolnitve tega zakona so strokovno in analitično dobro pretehtane in imajo za seboj tudi številna medresorska usklajevanja. Pomembno je izpostaviti, da smo kljub razsodiščnim parcialnim interesom vztrajno sledili interesu države in ciljem zakona ter vsebino predloga zakona uskladiti tako, da je upoštevana veljavna zakonodaja, že sprejeti sklepi Državnega zbora, odločitev Ustavnega sodišča. Predvsem pa smo želeli ohraniti institucijo, ki bo na svojem področju kot predstavnica in zaščitnica interesov države bedela nad njenim premoženjem in z njim uspešno gospodarila. Poleg tega pa dopolnitve novega zakona omogočajo učinkovito izvajanje aktivne kmetijsko-zemljiške in gozdarske politike, katero zelo, zelo rabimo. Posebej so pomembne rešitve zakona, ki omogočajo, da bo sklad opravljal tudi z zasebnimi zemljišči, s katerimi bi se lastniki odločili, da jih prenesejo v upravljanje sklada. To določilo je pomembno v zvezi s predvidenimi spremembami Zakona o kmetijskih zemljiščih, ki bo kot enega od pomembnih ciljev izpostavilo večjo odgovornost lastnikov kmetijskim zemljišč in gozdov za njihovo pravilno rabo, za uveljavitev aktivne zemljiške politike, zaustavitev nadaljnje izgube kmetijskih zemljišč, za preprečevanje zaraščanja, za preprečevanje in preseganje razdrobljenosti kmetijskih posesti in ne nazadnje pozidave najboljših kmetijskih zemljišč. Pomembna je sprememba, ki določa razporejanje presežkov prihodkov nad odhodki, ki nastajajo s prodajo premoženja, s katerimi sedaj sklad ne gospodari. Sprememba zakona rešujte tudi vprašanje dokončne ureditve evidence nepremičnin, ki so v lasti države, kar je nujno za učinkovitejše gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi. Predlog zakona, po našem mnenju, ustrezno vrednoti naloge javne službe in nadzornih funkcij pri upravljanju z državnim premoženjem. Trditve o rušenju enovite gozdarske službe so popolnoma neosnovane in prej kažejo na težnje po ohranjanju netransparentnosti na tem področju. Gozdarstvo kot stroka po našem mnenju uspešno skrbi za enega največjih naravnih bogastev gozda in z vsemi njegovimi funkcijami. Predlagane spremembe zakona so tudi v skladu z načelom delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno. S to spremembo se obseg nadzora nad skladom ni spremenil. Okrepila se je vloga izvršilne veje oblasti, ki je odgovorna za izvajanje zakonov in drugih predpisov Državnega zbora Republike Slovenije in Vlada bo redno letno poročala Državnemu zboru o delovanju sklada. Pri pripravi zakona smo proučili tudi njegovo organiziranost v obliki javnega zavoda in ocenili, da bo svojo vlogo učinkovito opravljal na način sedanje organizacijske oblike. Urejamo tudi vprašanje prenosa stavbnih zemljišč, saj s tem, ko izgubijo status kmetijskega zemljišča, ne morejo biti več v upravljanju sklada. Spremembe zakona natančneje določajo način prenosa dela koncesnine na tej javni dobrini, kakor določa zakonodaja na tem področju. Pri tem je višina dajatve primerljiva z izračuni dela koncesije, ki pripadajo občinam na drugih naravnih dobrinah. Na podlagi simulacije učinkov zakona lahko predvidimo, da bo sklad ob predpostavki obsega realizacije kmetijskih in stavbnih zemljišč uspešno gospodaril in ustvaril presežek prihodkov nad odhodki. To pomeni, da bo še vedno lahko nemoteno izvajal svojo osnovno funkcijo, kot jo do sedaj. Morebitne visoke odškodnine, ki bi izhajale iz izvajanja zakona o denacionalizaciji, pa bi na finančno poslovanje sklada vplivale, ne glede na to, ali zakon spremenimo ali ne. Menimo, da s spremembami obravnavanega zakona pristopamo k prvim ukrepom izvajanja aktivne zemljiške politike. Po sprejetju še druge pripravljene zakonodaje s tega področja pa tudi k zaustavitvi nadaljnjega zmanjševanja obsega kmetijskih zemljišč. Zato predlagam, spoštovane poslanke, poslanci, da sprejmete predlog sprememb tega zakona. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin do predloga Državnega sveta. Prvi ima besedo gospod Srečko Prijatelj v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, spoštovani minister. Kolegice in kolegi! Slovenska nacionalna stranka je že v zadnjem glasovanju podprla ta zakon. Mi smatramo, da sklad mora imeti v prihodnje bolj pomembno vlogo pri izvajanju aktivne zemljiške politike, z namenom učinkovitejšega upravljanja in treba je zagotoviti ustreznejši način upravljanja sklada. Spoštovane kolegice in kolegi, naj spomnim, da je Državni zbor ustanovil ta sklad in od leta 1993 ta sklad posluje praktično brez nadzora. Jaz bi želel, da se spomnimo, kolikokrat sem jaz za to govornico omenil, kakšne svinjarije se počnejo v skladu in zahtevali smo tudi pisno, nekajkrat, zamenjavo direktorja. Razen tega, da smo od omenjenega leta 1993 aktivno plačevali odškodnine za denacionalizacijske postopke, v skladu nismo naredili nič drugega. V Slovenski nacionalni stranki smo leta in leta opozarjali in tudi sedaj opozarjamo, da imamo občine, ki so finančno neustrezne, nezadostne. S tem zakonom omogočamo občinam, da dobijo nekaj od tega, kar sicer v bistvu ne bi nikoli dobile - koncesinino od lesa in predvidena je možnost neodplačnih prenosov in brezplačnega prenosa nepremičnin v lasti države v korist občin. To je nujno, ker občine imajo svojo razvojno potrebno in vizije, v bistvu širitve zazidalnih območij. Danes se je to delalo po domače, nekaterim se je to omogočilo, če si imeli tako imenovano "VIP vezo in poznanstvo", si lahko dobil tudi ta papir. O tem je odločal v ekskluzivi gospod direktor Daolio. Sklad ni poročal ne Državnemu zboru in dejansko je imel nek nadzorni svet, ki ga je skoraj imenoval sam. Jaz sem vesel, da bomo v prihodnje imeli nadzorstveno funkcijo in da bo v prihodnje odgovorna za delo sklada Vlada. Kajti ne bo več izgovorov, da ni možno narediti nek pomemben projekt, ki je na kmetijskem zemljišču seveda možen, če se aktivno pelje z vsemi strokovnimi pogledi, tudi spremembo zazidalnega območja in tako naprej. Danes to ni bilo možno, če nisi imel pravih zvez. Jaz bi omenil samo en projekt, ki stoji, zaradi tega, ker v bistvu se to ne premakne nikamor. Državni zbor je dal proračunska sredstva za največji letalski muzej v Evropi. In stoji, ker je v bistvu gospod direktor na Skladu kmetijskih zemljišč ocenil, da to ni pomembno. Kar nekaj evropskih držav je pristopilo k realizaciji tega projekta in bo imel pomembno vlogo tudi na že tako slabem gospodarskem območju, na nerazvitem območju, seveda v smislu razvoja turizma. Mi bi želeli, da Vlada odgovarja za te površine in sama ima možnost, da priskoči na pomoč občinam, kadar so projekti upravičeni. In to se bo s to spremembo tega zakona tudi zgodilo. Na kaj bi rad še opozoril - na kmetijska zemljišča, ki so danes več ali manj onesnažena. Jaz sem govoril o onesnaževanju na območju Drnice v občini Izola in Koper. Tam je več sto hektarjev kmetijskih zemljišč uporabljenih za odlagalna polja, ki jih gradbeniki uporabljajo za odlaganje gradbenega materiala. Sklad kmetijskih zemljišč ni reagiral. Minister za okolje in prostor je pol ure govoril o nepravilnosti tega podjetja, ki je bistveno onesnažilo to območje, ampak niti sklad, niti minister za okolje in prostor nista ustrezno ukrepala. Ko je Hrvaška posegla na naš teritorij na način, da je razpisala slovensko zemljo za zazidalno, je sicer direktor sklada kmetijskih zemljišč šel pogledat to situacijo takrat, [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ampak kaj več od tega se ni zgodilo. Ni reagiral. Ni bilo tožbe, ni bilo njegovega poročila Vladi, ni zahteval, da se ustrezno ukrepa. S tem zakonom, ki ga danes spreminjamo, [[...]]
Hvala lepa za vaše stališče.
[[...]]se bo marsikaj spremenilo. Predvsem pa bomo povečali finančno ustreznost občin. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanskega kluba LDS bo stališče predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa za besedo. Prijazen pozdrav ministru in pa sodelavki, poslanke in poslanci! Jaz bom nadaljeval tam in pa v istem duhu, kot je že začel moj predhodnik, kajti gre za široko pomembno zgodbo, ki v zadnjih tednih dobiva tudi politične razsežnosti, ki so pa povezane ne z državno koristjo, ampak z osebnimi interesi in pa cilji posameznikov. Za kaj gre? Kakšno leto nazaj smo ugotovili, da poslovanje in nadzor nad posekom v državnih gozdovih ni tak, kot bi moral biti, da nam del izkupička uide. In kaj naredi dober gospodar, ki brani javni interes? Ta nadzor ukrepi, poveča in izboljša. Tisti, ki so nam takrat očitali, da je nadzora premalo, sedaj zaradi osebnih interesov temu nasprotujejo. Pojdimo po vrsti. Eden glavnih očitkov iz časov začetka te zgodbe je bil, citiram navedbe, ki sem jih dobil od uslužbenca Zavoda za gozdove in enega od podpisnikov te peticije, ki razburja slovensko javnost v zadnjem tednu. Piše: "Koncesionarji sistematično onemogočajo izvajanje nadzora tako delavcem Zavoda za gozdove kot tudi terenskim gozdarjem Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, sledenje gozdnih lesnih asortimentov se ne izvaja diskreditacija dela Zavoda za gozdove s ciljem, da se ga oddalji od neposredne navzočnosti pri izvajanju del in pri manipulaciji s posekanim lesom: degradacije, ustrahovanja, discipliniranje gozdarjev sklada, ki preveč vedo in zaposlovanje novih, praviloma neizkušenih poslušnih gozdarjev, na vodilna delovna mesta [[...]]in tako naprej. In kaj stori dober gospodar, ko vidi nepravilnosti? Ojača nadzor in ga izboljša. In to očitno danes v tej državni nekomu ni prav in ni v redu. Dobiček sklada se iz leta v leto povečuje. Prav in normalno je tako. Tisti, ki danes temu nasprotujejo, so nam takrat povedali, da če bi oni upravljali s skladovimi gozdovi, bi bil njihov izkupiček štirikrat, petkrat večji, kot je recimo v Avstriji. In ravno to delamo. Slovenski gozdovi so s pomočjo in po zaslugi slovenske gozdarske stroke odlično upravljeni, državni gozdovi so v tej državi najlepši, najboljši, najbolj vzorni gozdovi, le da je izkupiček iz njih, po mnenju kluba Liberalne demokracije Slovenije, premajhen. Koncesije so bile podeljene leta 1996, ponovno bodo spet 2016. In vse te razprave morajo iti v smer, da bo izkupiček poslovanja iz teh gozdov leta 2016 večji in boljši. Vsi, ki ta zakon zagovarjamo, se strinjamo s stališčem, da morajo gozdovi služiti javnemu interesu, da bo dostop v državne in zasebne gozdove ostal še naprej prost in vse dobrine in vsa multifunkcionalnost, ki nam jo slovenski gozdovi kot narodno bogastvo nudijo. Drugi očitek. Gozdarska stroka ima v Sloveniji blizu 800 gozdarjev, to je glede na hektar gozda približno dva do štirikrat več, kot v Avstriji, kakorkoli gledamo, in tudi to je pomemben podatek. Gozdarji sami v svojih poročilih ugotavljajo, da imajo kar 24 krajevnih enot preveč, da je obremenjenost delavcev Zavoda za gozdove izredno neenakomerna, da so nekateri obremenjeni s faktorjem 0,43%. Gospe in gospodje, to pomeni, da delajo samo polovico delovnega časa. In, ker bomo odvzeli od 800 ljudi stran 17 ljudi, da bodo iz ene funkcije za državo opravljali drugo, ki je morala biti zdaj bogato in dobro plačana, je pa to načrten napad na gozdarsko strokov v Sloveniji. Poslušajte, nesmisel! Nihče od teh se ni vprašal, ko so propadala in še propadajo slovenska podjetja, kaj bo z delavci. Zdaj pa se zganja tak halo. Druga zgodba. Da je narobe, ker se del teh sredstev namenja za vzdrževanje gozdarskih cest. Ujme, kot so bile današnje in v letošnjem letu, naredijo na milijone in milijone evrov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]škode v slovenskih gozdovih, predvsem na infrastrukturi in cestah. In samo 10% nam uspe sproti popraviti. In še in še bi lahko naštevali. Tudi to, da občina dobi zemljišče za vrtec, za šolo, za dom starostnikov je prav in v Poslanskem klubu [[...]]
Gospod Sajovic [[...]]
[[...]]bomo to podprli.
Hvala lepa za stališče. Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Sprejete spremembe Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije sledijo odločbi Ustavnega sodišča in veljavni zakonodaji, ki jo sklad do sprejema tega zakona ni izvajal. Odločba Ustavnega sodišča se nanaša na ureditev 10. člena Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, ki je določal, da mora sklad nakazovati v proračun Republike Slovenije presežek prihodkov nad odhodki. To pomeni, da sklad ostaja brez sredstev za aktivno vlogo sklada pri nakupovanju kmetijskih zemljišč in gozdov. Če zakon ne bo ponovno sprejet, bo sklad resnično ogrožen, ker bo ostal brez presežka prihodkov nad odhodki. Poleg tega je v tem zakonu sprejeta rešitev, da v skladu ostanejo sredstva, ki so bila ustvarjena kot presežek prihodkov nad odhodki v preteklih letih. Gre konkretno za 6 milijonov evrov sredstev in če zakon ne bo sprejet, bo sklad ostal tudi brez teh sredstev. Zakon še kako sledi opozorilom Državnega sveta, da bo sklad moral imeti lastna sredstva, če hoče izvajati svojo politiko. In ta zakon skladu to tudi omogoča. V nasprotnem primeru se bo resnično uresničilo to, da ne bo mogel izvajati svoje naloge. Sprejeti zakon rešuje neizvajanje 164. člena Zakona o varstvu okolja, ki določa, da če koncesijo podeli država na naravni dobrini, pripada del koncesnine občini, kjer je bila koncesnina ustvarjena. Pričakovali bi, da si bo Državni svet prizadeval za spoštovanje zakonodaje ne pa svojim predlogom predlagal, da se ne spoštuje Zakon o varstvu okolja. Sprejeti zakon rešuje tudi po našem mnenju ustavno sporno odločitev Vlade in Državnega zbora v preteklem mandatu, ko je bila uzakonjenja nacionalizacija občinskih nezazidanih stavbnih zemljišč. Pričakovali bi, da se bo Državni svet zavzemal za vrnitev zemljišč v last občin, ker so ta tudi že bila v njihovi lasti. Poleg tega pa ta zakon omogoča tudi prenos nezazidanih stavbnih zemljišč v prihodnje, če bo občina potrebovala takšno zemljišče za gradnjo vrtca, šol, kulturnih in športnih objektov, zdravstva, domov starejših občanov, cest, energetike, komunalne infrastrukture, skratka vse, kar potrebujemo v vseh občinah za uspešen razvoj. In Državni svet očitno ocenjuje, da tega v Sloveniji ne potrebujemo. S sprejetim zakonom se ureja tudi odgovornost za delovanje sklada, ki bo odgovoren resornemu ministru in Vladi, hkrati pa mora Vlada poročati Državnemu zboru o delovanju sklada. Naj vas spomnim, da smo imeli tudi slučaj, ko je predsednik nadzornega odbora postal hkrati tudi direktor tega sklada, torej smo imeli slučaj, ko je pravzaprav ena oseba vodila ta sklad, ki ga naj bi nadzorovala, hkrati pa sklad nikoli ni bil neposredno odgovoren ne Vladi ne Državnemu zboru. Komu je pravzaprav odgovarjal? Sklad je v takšni obliki paradržavna inštitucija, in to je tisto, kar ta zakon spreminja in ureja odgovornost neposredno v odnosu do Vlade Republike Slovenije in posledično potem tudi do Državnega zbora, ki nadzoruje delovanje Vlade. Tudi prenos dela gozdarjev z Zavoda za gozdove na sklad po našem mnenju ne bo potreben, če bo Zavod za gozdove izvajal svoje naloge, kot mu jih že sedaj nalaga Zakon o gozdovih kot javni gozdarski službi. V 50. členu Zakona o gozdovih namreč piše, da delavci zavoda prevzemajo dela, ki so bila opravljena v gozdu, če so bila sofinancirana iz proračuna Republike Slovenije. Koliko sredstev država vloži v državne gozdov, pa je določeno v koncesijskih pogodbah, torej imajo vse osnove, da svoje delo opravljajo že danes. Zaradi teh navedb in razlogov menimo, da je zahteva Državnega sveta neutemeljena in bomo ponovno glasovali za zakon.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Robert Hrovat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni. Danes zaradi neupoštevanja predlogov opozicije v prehodni obravnavi ponovno razpravljamo in odločamo o noveli zakona o Skladu kmetijskih zemljišč. Dejstvo je, da niti eden amandma, ki bi izboljšal predlog zakona, ni bil sprejet. Seveda so imeli vloženi predlogi amandmajev podlago tudi v javni predstavitvi mnenj, na kateri je sodelovalo tudi precej ljudi, ki so predlagali nekatere ustreznejše rešitve, kot so danes zapisane v zakonu. Ampak, ne glede na to, dejstvo je, da je bil javni zavod Sklad kmetijskih zemljišč ustanovljen z enim samim namenom, to je izvedba denacionalizacije. Torej, gre za vračilo podržavljenih kmetijskih zemljišč, kmetij in gozdov. Z leti njegovega delovanja se je pokazalo, da Republika Slovenija oziroma njeni državljani na ravni države potrebujemo ustanovo, ki bo tudi po končani denacionalizaciji uspešno gospodarila s kmetijskimi zemljišč, s kmetijami in predvsem z gozdovi, ki so v lasti države. Sklad je ves čas svojega obstoja izpolnjeval z zakonom določene obveznosti in tudi tiste, ki so mu bile naložene dodatno tako delavne kot finančne obveznosti. Amandma, ki smo ga vložili na odboru, je bil vsebinske narave, ker v celoti črta določbo 10a. člena, ki je nepotrebna in tudi ni materija, ki bi jo bilo potrebno urejati z zakonom. Že ob zadnji obravnavi smo povedali, da se sklicujemo na sklep tega Državnega zbora, ki smo ga sprejeli v letošnjem letu, in sicer glasi se takole: "Državni zbor predlaga Vladi, da nemudoma uskladi koncesijski akt o podelitvi koncesije v državnih gozdovih s 164. členom Zakona o varstvu okolja, ki določa, da če koncesijo na ravni dobrin podeli država, pripada del plačila za koncesijo tudi občini." S tem se je potrdila zgornja obrazložitev, da je treba to vsebino delitev koncesnine med državo in občino urejati v koncesijskem aktu in ne v zakonu. Ob dejstvih, ki smo jih navedli, pa podpiramo predlog ministra, da bi se ustrezno spremenilo tiste zakonske podlage in predpise, ki skladu dodatno odžirajo finančna sredstva, ki bi jih sicer lahko namenil za učinkovito gospodarjenje z zemljišči in za nakupe zemljišč. Strinjamo se tudi z uskladitvijo zakona o Skladu z odločbo Ustavnega sodišča, ureditvijo vprašanja prenosov nezazidanih stavbnih zemljišč na občine in možnostjo neodplačanih prenosov, nezazidanih stavbnih zemljišč na občine v tistih primerih, ko gre za javni interes. Tudi kadrovska okrepitev Sektorja za gozdarstvo, ki bo Skladu omogočila, da bo lahko optimalno gospodaril z gozdovi v državni lasti, je po mnenju Slovenske demokratske stranke dobra rešitev. Z namenom učinkovitejšega gospodarjenja z gozdovi v lasti države bo namreč Sklad opravljal naloge, opredeljene v 57. členu Zakona o gozdovih, ki jih je do sedaj na podlagi sklenjene pogodbe med Zavodom za gozdove in Skladom proti plačilu za Sklad opravljal Zavod za gozdove. Kot že povedano, v Slovenski demokratski stranki smo iskreno pričakovali, da se bo ob prvi obravnavi upoštevalo tudi dobre predloge za izboljšanje zakona, vendar je ravno, temu bom rekel, aroganca koalicije do amandmajev opozicije privedla do današnjega ponovnega odločanja. Kljub navedenemu v Slovenski demokratski stranki ugotavljamo, da je v zakonu tudi nekaj dobrih rešitev, ki bi lahko prispevale k temu, da sklad postane še učinkovitejše orodje za izvajanje kmetijsko-zemljiške in gozdarske politike. Zato v Slovenski demokratski stranki zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Alojz Posedel.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo pri današnjem glasovanju ponovno podprli predlog zakona. Ob tem bi želeli izraziti tudi vso zahvalo in čestitke gospodu ministru in nekaterim na ministrstvu za odločnost in upornost pri pripravi tega zakona, tudi za hitrost pri pripravi, ki dokazuje, da ta zakon ni nastal na pritisk ali na zahtevo ene politične opcije, ene stranke ali enega izmed udeležencev, ki so udeleženi pri tem zakonu, pač pa je plod res dolgotrajnega in predvsem strokovnega ter analitičnega dela, ki ga je opravilo ministrstvo. Zato je zakon, kakršen je, dober, predvsem dober za vse, najbolj za tiste, ki se preživljajo s kmetijstvom, ki bodo lahko tudi na osnovi tega spremenjenega zakona še bolje urejali zadeve, ki so povezani z obdelovanjem zemljišč. Zakon je dober tudi za tiste, ki upravljajo s prostori, v katerih so ta zemljišča. To so občine, ki so v določena zemljišča do sedaj vložile zelo veliko finančnih sredstev in dela za spremembo in imajo na svojem območju nezazidana stavbna zemljišča, s katerimi pa je do sedaj posloval in jih prodajal Sklad kmetijskih zemljišč. Občine, ki bodo s takšno politiko lahko tudi uživale preko delnega povračila koncesnine in dobivala določene prihodke za odpravo stroškov, ki so povezani s cestami in ostalo infrastrukturo, ki se uničuje pri izkoriščanju gozdov in ostalih kmetijskih površin. Predvsem pa je ta zakon dober za sam Sklad kmetijskih zemljišč, ki bo na ta način osvobojen vsega ostalega dela, ki je v znatni meri tudi zaposloval sam sklad, ki je bil bolj prodajalec in posredovalec pri posameznih prodajah kot pa s to aktivno vlogo kmetijske politike, ki bi jo naj sklad opravljal. Ob tem se lahko zahvalim in pohvalim mnogo zelo dobrih izpostav in posameznikov na terenu, ki pa potem za vsako odločitev čakajo in morajo dobiti blagoslov iz centrale v Ljubljani. Prepričan sem, da bo na ta način s tem zakonom ta aktivna kmetijska politika bolje lahko izvajana in da je ta zakon dober tudi za gozdarje, ki bodo s svojo funkcijo, s svojo odgovornostjo svojo nalogo lahko opravljali še boljše. Tako smo v Poslanski skupini Zares veseli tudi razprave in stališč ostalih poslanskih skupin, predvsem najbolj predhodnika. Malce v šali - tudi redko se bi podpisali pod stališče gospoda Prijatelja, danes bi se z razliko enega stavka tudi pod to. Torej, v Poslanski skupini Zares bomo ponovno podprli ta zakon, ki je dober za vse, ki so udeleženi na področju kmetijstva. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Bogovič.
Lep pozdrav še enkrat! V Slovenski ljudski stranki smo v času sprejemanja te spremembe zakona ves čas nasprotovali takšni spremembi, kot jo je predlagala Vlada, kljub temu da tudi mi delimo mnenje, da je nekaj rešitev v tej spremembi takšnih, ki dajejo pozitivne učinke in jih tudi podpiramo. Zagotovo je treba uskladiti zakon z odločbo Ustavnega sodišča. Nismo nasprotovali tudi rešitvi, da se izvaja prenos stavbnih zemljišč, prav tako podpiramo rešitve, ki tudi urejajo, da se za tiste infrastrukturne objekte in tudi objekte, za šole, vrtce, ki so potrebni, v prihodnje po nekem hitrejšem, enostavnejšem postopku prenašajo na občine in da tu z roko v roki država in lokalne skupnosti tudi te zadeve urejajo. Trdno smo prepričani, da je v zakonu kar nekaj slabosti. Mi smo na tem stališču, da to, da ni več nadzornega odbora sklada, kaže na to, da je dejansko potrebno, kot je bilo rečeno, urediti ureditev Sklada v skladu z delovanji javnih zavodov. Čudi nas na nek način, da sklad, ki razpolaga z desetino površine Slovenije v najboljših gozdovih, to je 200.000 hektarji, z več kot 50.000 hektarjev najboljših kmetijskih zemljišč, nima tega nadzornega odbora, kajti zelo težko je najbrž takšen sklad primerjati z nekim običajnim javnim zavodom. Zato mislimo, da bi bila ta ureditev, ki bi še naprej imela nadzorni odbor in pa tudi širšo nadzorstveno funkcijo preko javnosti, boljša, kot je ta, kakršna je predlagana v sedanji ureditvi. Kot veliko slabost tega zakona vidimo tudi v tem, da ni nobenih osnov za aktivnejšo zemljiško politiko Sklada. Kot smo že danes ugotavljali, Sklad zaključuje svojo vlogo, ki jo je imel v denacionalizacijskem postopku. Tu pa ni nobenih nastavkov za to, da bi lahko Sklad nakupoval kmetijska zemljišča, da bi Sklad lahko zaokroževal hribovske kmetije, mogoče tudi s kakšnim deležem gozdov, ki so danes pri koncesionarjih. V tem delu mislimo, da bi moral zato biti ta zakon sprejet sočasno z zakonom o kmetijskih zemljiščih. Tiste stvari, ki bi jih bilo treba po skrajšanem postopku sprejemati, pa sprejeti po skrajšanem postopku - in sem povedal, tiste prve, ki jih tudi podpiramo. Kar se tiče največje grožnje, je to, da je že sam pripravljavec zakona zapisal, da bo Sklad po letu 2012 odvisen od državnega proračuna. Definitivno se Skladu zmanjšajo prihodki, en del so že te koncesnine. Kar se koncesijske dajatve tiče, vidimo v spremembi, ki je nastala v času od sprejemanja zakona, ko se koncesijska dajatev sedaj veže na ceno lesa, in je to 7% od cene lesa, ne pa več 45% od celotne koncesnine, da je to boljša rešitev, zato tudi v nadaljevanju tej rešitvi nismo aktivno nasprotovali. Vidimo pa velik problem v tej grožnji, ki jo ima Sklad v obliki zahtevkov teh denacionalizacijskih upravičencev za nerazpolaganje z zemljišči. Nerazumljivo se nam zdi, da se iz Sklada plačuje tudi Sodu 10% od teh gozdov. Zato bi najbrž bilo treba v nekem temeljitem razmisleku te anomalije odpraviti in jih v zakonu, ki bi se sprejemal po normalnem postopku, tudi sprejeli, ne pa s temi rešitvami. Tu vidimo, da je to finančna grožnja Skladu in če ne bo Sklad imel lastnih virov, kar je pa povsem nesprejemljivo, da bi ob razpolaganju z 200.000 hektarjev gozdov, 50.000 hektarjev kmetijskih zemljišč postal ta sklad finančni odvisnik od dobre volje vlade in parlamenta. Mislimo, da je napaka, da se je sedaj v ta zakon vnesla tudi uredba, ki je bila doslej za izračun koncesijske dajatve, z aktivnejšim nadzorom, ki ga po zagotovilih Vlade bodo sedaj opravljali ti gozdarji, ki bodo šli z Zavoda za gozdove na Sklad, bi najbrž nastale tudi razmere, da bi se lahko eventualno kaj v izračunu, načinu obračunave koncesnine v letih 2016, ko bo ponovno podeljena koncesija, kaj spremenilo. Tu vidimo nek manko. Gozdarska stroka - in pa peticija je bila podpisana. Prvopodpisani je strokovni sodelavec Poslanske skupine LDS, zato pa tisti posameznik, ki bi se želel okoriščati - ne vem, kaj je kdo želel povedati. Kar se tiče pa neke napake, ki je pa vidimo, je pa tudi to, da še vedno Sklad uporablja ime "sklad", kajti Računsko sodišče, ki je zelo meritorno v zadnjem času v Sloveniji, je že zapisalo, da bi bilo treba to besedo "sklad" [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]umakniti. Iz naslova, zato se bojim, da ne bomo imeli čez kakšen mesec zopet kakšen napotek Računskega sodišča po kakšni zamenjavi ministra. Tako bi to lahko v enem od temeljitem pregledu teh zakonov in pri pripravi novega zakona uredili.
Gospod Bogovič, hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav minister in kolegici! Spoštovani kolegi in kolegice! Pred nami je Predlog novele Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč, ponovno, ki je zbudil precej pozornosti in debat ter nekaterim povzročal precej slabe volje. Tukaj mislim predvsem na Kmetijsko-gozdarsko zbornico in Državni svet, ki sta predlog novele ocenila kot popolnoma nesprejemljiv. Nasprotno pa v Poslanski skupini DeSUS še vedno menimo, da gre za predlog, ki prinaša dobre rešitve in višjo transparentnost delovanja Sklada, kar pa večno moti tiste, ki so se lahko okoriščali prav zaradi te netransparentnosti in slabega pregleda. Ker gre za predlog, ki bo omogočil učinkovitejše delovanje Sklada, bolje uredil evidenco nepremičnin in občinam vrnil nezazidano stavbno zemljišče, ga bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli. Kot smo predvidevali, že v sami proceduri sprejemanja novele, so bile za posamezne interesne skupine najbolj moteče določbe, ki urejajo prenos nezazidanih stavbnih zemljišč s Sklada na občine, načrtovan prenos nekaj gozdarjev z Zavoda za gozdove na Sklad, znaten delež koncesnine, ki ga bo moral Sklad v prihodnje prepustiti občinam, in podobno. Dejstvo je, da je največje državno premoženje predstavljalo prav kmetijske in gozdarske površine, ki jih združuje Sklad, zato je mnogim v interesu, da sklad še naprej posluje netransparentno, kar seveda nekaterim omogoča bogatenje na račun prepoceni pridobljenega oziroma predrago prodanega zemljišča oziroma zemljišč. Ker pa bo po naši oceni novela prinesla večjo transparentnost delovanja Sklada in ker bo Vlada dolžna najmanj enkrat letno poročati Državnemu zboru o delu Sklada, bomo v Poslanski skupini DeSUS ponovno podprli predlog novele. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Glasovanje o zakonu bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.25. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA MOTORNA VOZILA. Državni svet je na 14. izredni seji 23. decembra 2009 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila. Besedo dajem predstavniku Državnega sveta, gospodu Bojanu Kekcu, za obrazložitev zahteve Sveta.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Lep pozdrav vsem skupaj. Državni svet Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila ne podpira. Po našem mnenju ima zakon samo finančne in ne okoljevarstvenih učinkov, čemur naj bi bil namenjen. Glavni pomisleki, ki so nas vodili do te odločitve, so naslednji. Z dosedanje davčne stopnje, ki je znašala 1% do 13% in je bila obdavčena progresivno glede na ceno vozila, se ta novi davek povečuje od 1% do 31% glede na vrednost izpusta CO2, s tem da uvaja tudi neko prehodno obdobje. Z novim davkom bomo razbremenili bogatejši sloj in dodatno obremenili predvsem srednji, nekoliko pa tudi nižji sloj. Marsikomu bo zelo otežen nakup novega ali tudi rabljenega vozila. Posebej v času krize se nam to ne zdi primeren ukrep. Druga zadeva je ta, da bodo bistveno bolj obdavčena vozila z dizelskimi motorji, kljub temu da nimajo večjih izpustov od bencinskih, vseeno pa novi davek v ničemer ne posega v nove obdavčitve tovornih vozil, za katere vemo, da so največji onesnaževalci našega ozračja. Naslednja zadeva, tudi zelo nelogična, obdavčuje se električni avtomobil. V zahodni Evropi se nakup takih vozil subvencionira, konkreten podatek, ki sem ga dobil iz Renaulta, je, da država Francija subvencionira tak nakup v višini 5 tisoč evrov. V Renaultovi predstavitvi je Slovenija na zemljevidu Evrope še vedno siva lisa, kar se tiče prijaznosti in ugodnosti za nakup električnega vozila. Ta zakon bi moral to sivo liso odpraviti, pa jo ne. Stvar, ki nas je tudi zmotila je, da se na novo obdavčujejo motorna kolesa. Tukaj je prišlo do zelo absurdne situacije, ko svojo lastno industrijo, se pravi konkretno podjetje Tomos iz Kopra, spravljamo v zelo neugoden položaj. To pa zaradi tega, ker so dvotaktni motorji bistveno bolj obdavčeni od štiritaktnih motorjev. Kljub temu imajo dvotaktni motorji, ki jih proizvaja Tomos, primerljive izpuste s štiritaktnimi, ki jih kupujemo oziroma uvažamo iz Kitajske, Tajvana in Daljnega vzhoda. Menimo, da v tem kriznem času to prav gotovo ni v redu ukrep, da na nek način v neenakopraven položaj postavljamo lastno industrijo. Končen povzetek bi bil ta, da v Državnem svetu menimo, da ta zakon ne sledi ciljem in smislu zelene reforme, pač pa le polnjenju proračuna na račun srednjega in nižjega sloja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku gospodu Radu Likarju za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, Državnega sveta, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je v okviru razširitve 13. seje dne 18.1.2010 kot matično delovno telo obravnaval zahtevo Državnega sveta za ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila, predlagateljice Vlade Republike Slovenije, sprejetim na 12. seji Državnega zbora dne 18.12.2009. Ob zahtevi Državnega sveta sta bili odboru v obravnavo posredovani mnenji Zakonodajno-pravne službe in Vlade Republike Slovenije. Iz zaključka mnenja Zakonodajno-pravne službe je razvidno, da zahteva vključuje vsebinsko vprašanje, vezana zgolj na presoje primernosti zakonske ureditve, kar presega okvir nalog na podlagi 27. člena Poslovnika Državnega zbora, zato se Zakonodajno-pravna služba glede zahteve Državnega sveta ne opredeljuje. Iz zahteve Državnega sveta izhaja, da opredeljeni osnovni cilji zadevnega zakona ne zasledujejo dejansko uzakonjenih. Ob sicer izpostavljeni skrbi za varstvo okolja se zakon v pretežni meri nanaša na kupce srednjega ranga avtomobilov in zajame pretežni del navedene populacije. S tem je po dani oceni namen besedila v prvi vrsti povišanje nabora davka iz naslova davka od prodaje motornih vozil, kar potrjujejo ocena glede cca 20 milijonov evrov pričakovanega povečanja davčnih prihodkov iz tega naslova. Hkrati ureditev zlasti prizadene motoriste, za katere se tovrstni davek uvaja na novo, ob tem da uvedena stopnja obdavčitve, upoštevaje vplive na okolje, ni sorazmerna stopnja obdavčitve osebnih vozil. V predstavitvi zahteve na seji odbora je bilo navedeno, da okoljevarstvena nota besedila ni toliko opazna, je pa evidentno izrazito povečanje davkov na podlagi uvedenih progresivnih lestvic. Ob tem se zdi nelogično zlasti povečanje davkov na vozila z dizelskim gorivom, vključitev vozil na električni pogon, nevključenost tovornih vozil in izkazano nesorazmerje oziroma višje obdavčenje dvotaktnih motorjev domačih proizvajalcev v primerjavi z obdavčitvijo štiritaktnih motorjev tujih uvoznikov. Na navedenih podlagah velja sprejeto besedilo ponovno proučiti. Na podlagi ugotovitev iz mnenja Vlade pa so očitki Državnega sveta neutemeljeni. Besedilo sledi osnovnemu političnemu konsenzu, sprejetem na globalni ravni Evropske unije o nujnih ukrepih za omejitev neželenih oziroma navedenih posledic na okolje in ozračje. Ker je tako imenovana zelena davčna reforma sestavni del operativnega programa za pripravo prej navedenih ukrepov oziroma je Zakon o davku na motorna vozila prvi izmed predvidenih tovrstnih ukrepov pri nas, velja, da je okoljski vidik izražen v enaki meri kot fiskalni. Vpliv sprememb na maloprodajne cene bo sicer največji v skupini vozil srednjega ranga, vendar bo povišanje cen po vsej verjetnosti nižje od nakupnih popustov. Poleg tega se bistveno in brez siceršnjega predhodnega obdobja povečuje le davek na motorna vozila z izrazito visokimi neželenimi izpusti. Doslej neobdavčeni motorji, kolesa z motorjem ter tri in štirikolesniki pa v enaki meri prispevajo k onesnaževanju, zato za tovrsten izvzem iz obdavčitve ni videti razloga. Tudi iz dane obrazložitve predstavnice Vlade na seji odbora izhaja, da ravno osebna vozila predstavljajo enega od ključnih faktorjev onesnaževanja pri nas, hkrati nas že pred časom podpisani Kjotski protokol dodatno zavezuje za ustrezno analogno naravnanost normativnega področja. S tem ne zdrži navedba Državnega sveta o uvedbi davčnih obremenitev pod navidezno okoljsko naravnanostjo, hkrati ne zdrži trditev, da kot potencialnega kupca najbolj obdavčenega ranga vozil zakon v prvi vrsti prizadene srednji sloj. V osnovi besedilo sledi odločitvi za nakup cenejših avtomobilov z manjšimi izpusti, vendar ob vrsti odprtih možnosti končni izbor ostaja na strani kupca. Ob progresiji davčnih lestvic, ki je bila v tabelarnem prikazu s strani Vlade že večkrat obrazložena, nižjem davku za manjše ter predvidenim postopnim povečanjem za večje onesnaževalce, pa so v besedilu vključena še ustrezna varovala za zmanjšanje možnosti davčnih utaj oziroma dvojne obdavčitve. Glede na predhodne ugotovitve Vlada Državnemu zboru predlaga ponovno potrditev predmetnega zakona. V zaključku je odbor glasoval o naslednjem mnenju: Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila je ustrezen. Navedeno mnenje ni bilo sprejeto, ker zanj ni glasovala večina vseh članov odbora, 6 jih je glasovalo "za" in trije "proti". Hvala.
Hvala lepa, gospod Likar. Besedo dajem predstavnici Vlade, mag. Heleni Kamnar, državni sekretarki v Ministrstvu za finance za obrazložitev mnenja. Hvala.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni. V svoji predstavitvi bi se želela predvsem dotakniti temeljnih očitkov Državnega sveta v zvezi s predlaganim zakonom. Trditev, da zakon dejansko ne sledi deklariranim ciljem, saj pod krinko zelene davčne reforme dodatno obremenjuje predvsem srednji rang avtomobilov in motorjev, na drugi strani pa se tovornih vozil, ki so največji onesnaževalci na cestah, sploh ne dotakne. Ta trditev - mislim, da je preveč pavšalna. Zakaj? Kot je bilo že v poročilu matičnega delovnega telesa povzeto, osebni promet v Sloveniji predstavlja zelo velikega onesnaževalca. Približno 40% vseh neželenih misij v državi se proizvede v prometu, od tega 60% v osebnem prometu. Uvajanje lestvice, ki temelji na izpustih in ne več samo na kubaturi, je nedvoumno eden od ključnih elementov uvajanja zelene davčne reforme. Trditev, da bomo prizadeli nekatere sloje oziroma srednji sloj prebivalstva, absolutno ne vzdrži. V vseh cenovnih razredih imate na voljo oziroma imamo na voljo avtomobile z manjšimi ali večjimi izpusti in namen tega zakona je spremeniti navade prebivalstva, in preko tega vplivati tudi na proizvajalce, da se bodo odločali za nakup avtomobil, ki so cenejši in povzročajo manj izpustov. Naj ponazorim s konkretnim primerom. Avtomobil, bencinsko vozilo v cenovnem razredu 15.400 evrov: izpust 125 gramov na kilometer; novi davek bo v prehodnem obdobju znašal 154 evrov, po prenehanju prehodnega obdobja 231 evrov, sedaj znaša 1078 evrov. Enaka cena vozila z izpustom 160 gramov na kilometer; v prehodnem obdobju bo znašal 847 evrov in po končanem prehodnem obdobju 924 evrov; torej nižji od tistega, ki je trenutno v veljavi. In pri izpustih 194 gramov na kilometer se bo res obremenitev povečala, in sicer na 1520 evrov in po končanem prehodnem obdobju na 2002 evra. Če gledam v celoti, potem se bodo za približno 50% avtomobilov po novem zakonu cene zaradi davka lahko znižale, okoli 30% avtomobilov se bodo cene za malenkost povečale in le za preostanek 20% se bodo cene povišale. Torej učinek na socialni položaj prebivalstva definitivno tukaj ne more biti pretirano močan. Naj ob tem poudarim še eno stvar. Zakon ne prinaša zgolj nove lestvice. Zakon prinaša tudi nekatere rešitve, ki pomenijo zmanjševanje davčnih utaj in odpravo dvojnega obdavčenja. Po drugi strani pa je prav, da poudarim, da ta zakon pravzaprav pomeni uvedbo oziroma nadaljevanje davka, ki ga plačujemo ob nakupu novega avtomobila, in ni dajatev, ki jo plačujemo vsako leto, kar pomeni, daje učinek tega toliko manjši. Zato predlagam, da zakon ponovno podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine LDS bo predstavil gospod Miran Jerič.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovana državna sekretarka, predstavnik Državnega sveta, spoštovana poslanka, kolegi poslanci. Danes na zahtevo Državnega sveta ponovno odločamo o sprejeti noveli zakona o davku na motorna vozila, ki je posledica vse večjega konsenza o nujnosti celovitih ukrepov, s katerim moramo tudi v Sloveniji bistveno omejiti oziroma postopoma v celoti odpraviti posledice našega ravnanja na okolje, v konkretnem primeru predvsem na naše ozračje. Dejstvo, ki ga moramo poudariti tudi tokrat, in se ga še marsikdo, vključno z Državnim svetom, ne zaveda dovolj, je, da avtomobili oziroma vozili z motorji z notranjim izgorevanjem onesnažujejo okolje in uničujejo naše zdravje. Zato je že pred letu tudi EU začela sprejemati ukrepe za zmanjšanje emisije ogljikovega dioksida iz avtomobilov. Na strani ponudbe motornih vozil je tako sprejeta obveznost, po kateri bodo morali proizvajalci povprečni izpust ogljikovega dioksida do leta 2015 sami znižati na 130 gramov na kilometer, ter do leta 2020 na 25 gramov na kilometer. Na drugi strani, torej na strani povpraševanja, pa je večin držav članic avtomobilske davke tako ali drugače že vezala na izpuste ogljikovega dioksida, zato z uvedbo okoljskega kriterija v to in v druge dajatve v Sloveniji že precej zaostajamo za okoljsko najodgovornejšimi državami znotraj EU. Po mnenju Liberalne demokracije Slovenije so očitki Državnega sveta o sprejeti noveli neprepričljivi in neprimerni. Na njih je strokovno,temeljito in argumentirano odgovorila Vlada v svojem mnenju. V Liberalni demokraciji Slovenije se s temi odgovori v celoti strinjamo in jih podpiramo ter jih sedaj ne bi ponavljali. Želimo pa opozoriti, da je po našem mnenju okoljski vidik sprejete novele pomembnejši od fiskalnega. Ob tem nam je žal, da Državni svet zmotno meni, da je okoljski vidik oziroma skrb za varstvo okolja zgolj krinka za dodatno davčno obremenjevanje srednjega sloja. Popolnoma pravilno je, da zakon temelji na treh kriterijih, in sicer na količini izpusta toplogrednega plina CO2, ki je osnova za določitev davčnih stopenj, ter posredno preko upoštevanja Eurostandarda izpustov tudi na količini izpusta trdnih delcev PEM10 in pa na dušikovih oksidih. Ti trije kriteriji so neposredno povezani z onesnaževanjem zraka, ki na eni strani povzroča globalno segrevanje, na drugi strani pa škoduje našemu zdravju. Po zadnjih verodostojnih analizah v Sloveniji samo zaradi prekomerne koncentracije trdih delcev v zraku letno predčasno umre okoli 1700 ljudi. Zato je po mnenju Liberalne demokracije Slovenije skrajni čas, da začnemo spreminjati naše potrošniške navade v zvezi z avtomobili, okoli katerih se še vedno sproščajo močna čustva, ter tudi z uveljavitvijo te novele začnemo spodbujati nakup ekološko primernejših vozil. Ob tem želimo izpostaviti še medijsko nekoliko manj zanimiv ukrep možnega povečanja davčnih stopenj za motorna vozila z motorji, z nižjimi emisijskimi standardi od Euro3, s čimer bomo skušali v največji meri zavreti uvoz rabljenih motornih vozil s tehnološko zastarelimi motorji, ki predstavljajo nevarnost predvsem za prekomerno onesnaževanje s trdimi delci in dušikovimi oksidi. Na koncu naj povem, da smo v LDS-u nastajanje in sprejemanje tega zakona razumeli tudi kot iskanje ravnotežja med okoljskimi, fiskalnimi ter tudi gospodarskimi cilji. Ocenjujemo, da smo v demokratični, strokovni in argumentirani razpravi z veliko sodelujočimi s sprejeto novelo takšno ravnotežje tudi našli. Zakon pomeni pomemben korak v uvajanje okoljskega kriterija v naše dajatve, kateremu morajo slediti še drugi. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo novelo zakona o davku na motorna vozila kot enega od prvih ukrepov, katerih namen je zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, trdih delcev PEM10 in pa dušikovih oksidov, tudi pri ponovnem odločanju podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri.
Lepo pozdravljeni! V odzivu Državnega sveta in predlogu za ponovno odločanje smo lahko našli predvsem tri argumente, zaradi katerih naj bi bila novela zakona neustrezna. Prvi naj bi bil prestrogo navpična lestvica, torej kjer naj bi bila najbolj onesnažujoča vozila preveč obdavčena glede na najmanj onesnažujoča. Drugi argument, da se premočno obremenjuje srednji sloj in tretji argument, da se uvaja obdavčitev tudi za dvokolesnike. Vsi trije argumenti so legitimni, vendar so plod subjektivne ocene, kjer lahko nekdo ugotovi, da zadeva drži ali pa ne. Kajti če pogledamo z drugega zornega kota, lahko ob upoštevanju drugačnih argumentov pridemo do drugačnih zaključkov. Trditev, da je lestvica preveč navpična, pomeni, da bi morali torej znižati obdavčitev najbolj onesnažujočih vozil, kar pa relativno pomeni, da bi morali zmanjšati razliko pri obdavčitvi med bolj onesnažujočimi in manj onesnažujočimi. Torej, da bi morali relativno povečati obdavčitev vozil, ki najmanj onesnažujejo. Takšna sprememba razmerja je za tiste, ki nam je okolja mar, nesprejemljiva. Po drugi strani je trditev, da se premočno obdavčuje srednji razred, posledica miselne povezave, da srednji razred enostavno kupuje onesnažujoča vozila srednjega razreda. To tudi ne drži. Nekdo, ki naj bi sodil v srednji socialni razred, se lahko odloči tudi za drugačno vozilo, predvsem pa se lahko odloči za vozilo srednjega, visokega in nizkega razreda, ni važno, z nizkimi izpusti; za ekološko vozilo. In potem takem bo plačal bistveno manj davka, kajti vozila niso več razporejena po vrednosti ali pa po razredih vozil, kot jih poznamo, ampak po emisijah. In najdemo veliko vozil, ki so ekološko, ki uporabljajo ekološko tehnologijo in zaradi tega ne glede na to, da so vozila srednjega ali celo visokega ranga, so po emisijah v nižjem rangu. Potemtakem bomo srednji, višji ali nižji razred spodbujali k temu, da nabavljajo, kupujejo in uporabljajo vozila, ki onesnažujejo manj. Tretji argument, da se obdavčijo motorji, seveda drži, kajti doslej te obdavčitve ni bilo, vendar - prej ali sej - bi bilo treba tudi to kategorijo vozil, ki neizpodbitno tudi [[delno sicer, manj kot vozila]] onesnažuje, tudi vključiti v sistem davka na motorna vozila. Pri dvokolesnikih se večkrat izpostavlja vprašanje ogljikovega dioksida in potemtakem pridemo do zaključka, da je trenutno predlagana obdavčitev previsoka. Vendar se ne upošteva tudi vseh ostalih emisijskih kriterijev, trdih delcev, ogljikovodikov in tako naprej, ki v mestu celo več prispevajo k onesnaževanju in ogrožanju zdravja naših ljudi. Zato menimo, da je tudi tu predlagana obdavčitev primerna. Na koncu se kot primer obdavčitve predlaga tudi slovensko podjetje Tomos, ki naj bi mu davek prinesel visoke obremenitve. Treba je poudariti, da to ne drži, kajti Tomos proizvaja večinoma kolesa s pomožnim motorjem, ki se ne registrirajo, saj zmorejo do 25 km/uro. Zaradi tega takšna vozila, kolesa s pomožnim motorjem, sploh ne bodo predmet katerekoli obdavčitve z davkom na motorna vozila. Potemtakem je nepravično reči, da se močno obremenjuje podjetje Tomos, kajti velika večina njegovih proizvodov sploh ne bo del obdavčitve. Bodimo pošteni in povejmo tudi to. Po vseh teh zaključnih smo Socialni demokrati odločni narediti prvi korak, ne edinega, ne zadostnega, a vendar pomemben prvi korak na poti k zeleni davčni politiki. To je pot, ki bo po eni strani pomenila še marsikateri drug ukrep, ki bo morda nekoga zmotil, vendar bo na isti poti pomenil tudi ukrep, ki bo spodbujal pozitivno okoljsko vedenje naših ljudi. Socialni demokrati menimo, da je to prava pot, zato bomo odločno še enkrat podprli ta zakon.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Iztok Podkrižnik.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana sekretarka, predstavnik Državnega sveta, spoštovani prisotni! Predlagana stopnja obdavčitve na nova motorna vozila pomeni manj prodaje in posledično manj proračunskih prihodkov. Prepričani smo, da bo ta uvedba DMV s predlaganimi stopnjami obdavčitve poleg negativnega učinka za zastopnike in pooblaščene prodajalce pomenila manj prodaje ter za kupce višje cene, kar bi celo zmanjšalo davčni prihodek, saj bo posel z motornimi vozili nedvomno občutno upadel. Zaradi trenutnih gospodarskih razmer ocenjujemo, da bo prodaja novih osebnih in motornih vozil v letu 2010 znašala še kakšen odstotek manj v primerjavi z letom 2009. Že te številke občutno spremenijo izračune. Ne vidimo nobene možnosti, da bi lahko zastopniki in prodajalci sami pokrivali stroške DMV. Sledi nujen dvig prodajnih cen, s čimer bodo nova vozila postala predraga. V praksi zadnjega desetletja se je na našem trgu vedno izkazalo, da je to nadvse občutljivo in vpliva na spremembo cen. Dodatni negativni učinki predloga. Relativno cenejša rabljena motorna vozila posledično pomenijo manj varna in okolju manj prijazna vozila. Novi predlog bi z dodatno obdavčitvijo novih dvokolesnikov - zaradi rabljenega vozila, relativno konkurenčnejšega v primerjavi z novimi, kar je v neskladju z okoljsko usmeritvijo predloga, saj so rabljena in starejša vozila okolju manj prijazna ter za uporabnika manj varna. Zato bi bilo bolj logična obdavčitev rabljenih vozil, ki ne izpolnjujejo okoljskih zahtev. Poslovanje vseh zastopnikov in pooblaščenih prodajalcev bo postalo nerentabilno, dobičkov iz poslovanj in davkov na dobiček ni več pričakovati. Z zagotovostjo lahko pričakujemo zaton uradnih zastopnikov in propad večine pooblaščenih prodajalcev, odpuščanje kadra in negotovo prihodnost zaposlenih v sami branži, nezmožnost investicije v varnost avtomobilistov in motoristov, marketing in kakovostne prodajne storitve. Omenjene spremembe zavračamo zaradi negativnih učinkov na proračunske prihodke, samo okolje, varnost avtomobilistov in motoristov in dodatnih težav v poslovanju vseh uradnih zastopnikov in prodajalcev, ki legalno poslujejo in plačujejo vse predpisane dajatve. Zato v Poslanski skupini SDS predloga zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Alojz Potočni.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovani prisotni! Zahteva za ponovno odločanje temelji na očitku, da zakon dejansko ne sledi deklariranim ciljem, saj pod krinko davčne reforme dodatno obremenjuje predvsem srednji rang avtomobilov in motorjev, ki jih kupuje srednji sloj. Na drugi strani pa se zakon tovornih avtomobilov, ki so največji onesnaževalci na cestah, sploh ne dotika. V Zares - Novi politiki ponovno opozarjamo, da je promet eden večjih porabnikov energije in onesnaževalcev s toplogrednimi plini. Samo nekaj podatkov. Promet je v zadnjem desetletju in pol, prevzel prvo mesto med sektorji uporabe energije, saj porabi krepko preko 30% skupne energije v Sloveniji. Poraba energije v prometu se je v obdobju od leta 1992 povečala za 86% in še naprej narašča. Porabljena energija v prometu skoraj izključno temelji na fosilnih gorivih, posledica česar je nenehno naraščanje emisij toplogrednih plinov. Za promet pa so v zadnjem obdobju značilni predvsem hitra rast cestnega tovornega prometa, predvsem tranzitnega, veliko povečanje števila osebnih vozil, prevladujoče vožnje na kratke razdalje in posledično veliko zmanjšanje javnega potniškega prometa. Številni strokovnjaki, nevladne organizacije in mediji so v zadnjih letih vložili precej energije v ozaveščanje kupcev glede obremenjevanja okolja, ki ga povzročajo avtomobili in promet sploh. V zadnjem letu so tudi številni proizvajalci v svojih reklamnih kampanjah promovirali zmanjševanje izpustov CO2 njihovih avtomobilov. Kaže pa, da promocijske akcije niso imele posebnega prodajnega učinka. Celo nekoliko ironično bi lahko rekli, da predstavljajo vozila, ki manj obremenjujejo okolje, prej izbirno pomoto kupcev kot resen tržni pristop prodajalcev. Analiza nakupnih navad v Sloveniji kaže, da imajo akcije ozaveščanja kupcev omejen doseg, prodajalci avtomobilov pa prav tako omejen interes. Na potezi je zato predvsem država, ki mora, po našem mnenju, v najkrajšem času sprejeti ukrepe, ki bodo stimulirali nakup racionalnejših modelov vozil, saj je avtomobilska industrija še daleč od tega, da bi primerno izkoristila že obstoječe tehnološke potenciale. Časa za počasno prilagajanje strategij pa zmanjkuje. Spremembo Zakona o davku na motorna vozila bi lahko poimenovali tudi kot del tako imenovane zelene javnofinančne reforme, ki je ena od pogosto navedenih rešitev za degradacijo okolja, ki nastajajo zaradi nepravilnih signalov trga. Njen namen je reformirati sistem javnih financ ter politiko subvencioniranja tako, da se davčno breme prenese z davkov na delo na davke na okolje, to je na uporabo energije ali drugih virov in surovin, okoljsko nevarnih substanc in izdelkov, obenem pa se ukinejo okolju škodljive subvencije. Upoštevaje navedeno bomo v Zares - Novi politiki ponovno podprli zakon kot primeren ukrep. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem v dvorani. Na prejšnji seji sprejeta novela zakona o davku na motorna vozila zagotovo spreminja način obdavčevanja motornih vozil, in sicer v smeri njihove ekološke obremenitve. Tako preprosto povedano: vozila, ki bolj obremenjujejo okolje, bodo po novem tudi obdavčena z višjo stopnjo. Ni dvoma, da tak način obdavčenja prispeva k zmanjšanju okoljskega onesnaževanje. Temu, po vsem verjetnosti, nihče ne nasprotuje. Vprašanje pa je, na to je opozoril tudi Državni svet v svoji zahtevi za ponovno odločanje o tem zakonu, ali te rešitve zakona zasledujejo osnovi cilj, ki izhaja iz obrazložitve zakona, to pa je varovanje okolja, ter ali so rešitve namenjene zgolj polnjenju proračunske blagajne iz naslova davka na motorna vozila. Takšni dvomi namreč izhajajo iz obrazložitve zahteve po ponovnem odločanju. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da zakon sledi osnovnemu cilju, saj so najvidnejše spremembe opazne pri obdavčitvi tistih vozil, ki sodijo v skupino vozil, ki najbolj obremenjujejo okolje. Prav tako se strinjamo z obdavčitvijo tistih vozil, ki do zdaj niso bila zajeta v sistem obdavčevanja. Menimo namreč, da ni razloga za razlikovanje med avtomobili in motorji, saj tudi slednji pripomorejo k večjemu obsegu škodljivih emisij. To je tako glavni razlog, da takšnega razlikovanja, kot je zdaj, nimamo za relevantnega. Tudi občutek, da predlagatelj zakona sledi zgolj namenu polnjena proračunske blagajne ni argument v tolikšni meri, da bi mu lahko v poslanski skupini pritrdili. Poslanci DeSUS-a ideje o rešitvi tega zakona, o katerem danes ponovno odločamo, podpiramo predvsem v luči prizadevanja varovanja in ohranjanja zdravega življenjskega okolja, v skladu s tem pa bomo danes tudi glasovali. Torej, Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila bo z naše strani deležen podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Prvič je čudno, da danes večina in tudi Vlada zanikajo trditve Državnega sveta, ki pa so pravzaprav prepisane iz trditev Vlade v obrazložitvi zakona. "Povišanje nabora davka iz naslova davka od prodaje motornih vozil je cilj.", piše v Državnem svetu. Vlada pravi: "Skupen finančni učinek zakona je torej za leto 2010 19,4 milijone evrov dodatnega prihodka, leto 2011 - 28 milijonov dodatnega prihodka." Drži, ne?! To je cilj. Drži! To je cilj. Naslednja stvar, pravite, ravnokar je kolega rekel, da to ni argument za izkoriščanje zelene davčne reforme, da bodo podražitve in da bo zaslužek. Jaz bi v to verjel, če bi, in seveda Slovenska nacionalna stranka bi v to verjela, če bi želeli zeleno reformo doseči, bi poleg tega davka, poleg tega zakona povečali trošarine in gorivo in v kriznih primerih zares onesnaženja zaradi motornih vozil prepovedali celo promet. Vsak dan se zjutraj in zvečer vozim po avtocesti v Ljubljano, vozim se samo po prehitevalnem pasu, ker so na desni strani konvoji tovornih vozil - konvoji! - z registracijami: Moldavija, Romunija, Bolgarija, Rusija, Slovaška, Srbija, Azerbajdžan in tako naprej. Več jih je, vsak dan doživljam in jih štejem, skorajda več jih je kot osebnih avtomobilov. Največji onesnaževalci so. Kaj smo storili za konkretno te tuje tranzite, ki najbolj onesnažujejo? Nič. Torej, drugič ni argumenta, da bi res želeli nekaj narediti za okolje. Tretjič. Dejstvo je, da tudi motorno kolo, tudi tisto s 25 kilometrov na uro, za katerega ni treba imeti čelade, ki jih je, mislim, da jih tudi Tomos dela ali jih je začel delati, ne vem točno; res je, da onesnažuje. Ampak, kako nesorazmerno je predvidena stopnja davka za takšno kolo proti osebnemu avtomobilu! To ni prav, ni pošteno, to je en dokaz, da je ta zakon mogoče napisan z dobro željo začeti, nekaj narediti na zeleni davčni reformi, ampak v bistvu, vsaj toliko odkriti bodimo in priznajmo, je ta zakon napisan točno z namenom povišanja nabora davka iz naslova. Najbolj zanimivo pa je, da Vlada sama priznava v obrazložitvi zakona, to je pa še najbolj, dejstvo, ki ga navaja tudi Državni svet. Pravi: "Ob pomembnem zmanjšanju obsega prodaje motornih vozil zaradi dviga cen pa je pričakovati manjše finančne učinke." Torej, tudi Vlada priznava, da bo posledica tega manjša posledica tega, ker pomeni to višje cene, da bo zmanjšana prodaja vozil, posledično bo lahko zmanjšano zaposlovanje ljudi v segmentu izdelave in prodaje osebnih avtomobilov in posledično, to smo se pa verjetno vsi učili, vidimo to spiralo, ki gre tako navzdol, manj ljudi, manj denarja, manj nakupa, manj davkov in na koncu je samo še pikica. V Slovenski nacionalni stranki smo za to, da se tudi na področju prometa začne skrbeti za čistejše in boljše okolje. Prvi bi podprli, če bi zdaj sprejemali, recimo, zakon o uvedbi električnih avtomobilov in tako naprej. Z zakonom namreč ne moremo spremeniti miselnosti ljudi. Jaz spoštujem tisto, kar je rekla državna sekretarka, da želimo tako ljudi naučiti, da se bodo manj vozili, pa več na drug način živeli. Ampak, z zakonom te miselnosti, žal, ne moremo spremeniti. Tako kot vseskozi v Slovenski nacionalni stranki [[...]] [[znak za konec razprave.]] [[..]]tega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona ponovno ne bomo podprli oziroma smo za veto Državnega sveta.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. O zakonu bomo glasovali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.25 uri. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IGRAH NA SREČO. Državni svet je na 14. seji 23. decembra zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo. Besedo dajem predstavniku Državnega sveta gospodu Borisu Šuštaršiču za obrazložitev zahteve Sveta.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana gospa državna sekretarka Kamnarjeva. Državni svet se je odločil za veto na to novelo zakona o igrah na srečo predvsem zaradi nepopolne vsebine 3.A člena. Ta člen na novo določa, da so prireditelji spletnih iger na srečo dosedanja prireditelja klasičnih iger na srečo Loterija Slovenije in Športna Loterija ter igralnice. Ni pa določeno v tem členu, za katere namene se bodo pridobila pridobljena koncesijska sredstva od teh spletnih iger na srečo. Problem je zlasti v tem, ker spletne igre na srečo so zaradi vse bolj splošne uporabe računalnika pri človeku vse bolj v vzponu in izpodrivajo dosedanje klasične igre, ki pa predvsem služijo financiranju invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. Iz tega lahko sklepamo, da pravzaprav ta zakon sistemsko uvaja nestabilno oziroma zagotovljeno dolgoročno stabilno financiranje teh organizacij, kakor je bilo to v slovenskem prostoru v preteklih štirih desetletjih. Je pa še nekaj drugih neugodnih okoliščin sedanje ureditve, tako na primer, ko seštejemo vse obremenite prireditelja v igralnici klasične igre, bo ta prireditelj obremenjen s približno 33%, oba klasična prireditelja iger na srečo, ki sta predvsem doslej napajala financiranje vseh treh vrst organizacij, pa s 43%. To se pravi, imamo situacijo, ko isti subjekti z isto ekonomsko dejavnostjo nimajo enakih pogojev. A to ni vse! V nadzornem svetu Loterije Slovenije smo ugotavljali tudi, da če bo igralec zadel dobitek pri prireditelju spletne igre v igralnici nad 300 evrov, ne bo ničesar plačal v državni proračun, medtem ko bo igralec pri klasičnem prireditelju iger na srečo pa plačal 15% davek. To se pravi, to je ponovna napotitev igralca, da igra v igralnici, ki le za približno 2,2% financira potrebe invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. Obstaja še ena druga neugodnost, in sicer ta, da je slovenska ureditev zelo stroga glede vstopa igralca v spletne igre, in ker je ta strogost tako visoka, jih pravzaprav usmerja igralce na tuje prireditelje. S tem je, seveda, tako oškodovana slovenska država kakor tudi koristniki teh sredstev. Ta nesrečna ureditev se mi zdi, da je nastala zaradi tega, odkar obstoja samostojna slovenska država, smo pod vsemi vladami predstavniki invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij sodelovali pri oblikovanju te zakonodaje, tokrat smo bili pa dosledno izločeni. Zato, spoštovane poslanke in poslanci, menimo, da je veto upravičen, in prosim, da ga obravnavate kot legalen ustavni inštrument, ki je namenjen temu, da se v upravičenih primerih ponovno pretehtajo argumenti za posamezno ureditev. Mislim, da imamo splošni interes, da je ta ureditev taka, da je v korist tako, bi rekel, državnih interesov v smislu vodenja integralne socialne politike kakor tudi v korist uporabnikov, v invalidskih, humanitarnih in športnih organizacijah, ki jih je nekako v tej ali drugi obliki okoli 300 tisoč in seveda je njihovo življenje bistveno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]odvisno od tega financiranja. Hvala lepa za pozornost.
Hvala gospodu Šuštaršiču, predstavniku Državnega sveta. Zahtevo je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Besedo dajem članu odbora, gospodu Bogdanu Čepiču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav državni sekretarki. Odbor za finance in monetarno politiko je zahtevo Državnega sveta obravnaval na 13. seji, 14. januarja 2010. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki se v zvezi z zahtevo glede na svoje pristojnosti ne opredeljuje do utemeljitev Državnega sveta, ki so delno postopkovne, delno vsebinske narave. Glede navedb Državnega sveta o pravni spornosti določb 3a. člena pa služba opozarja na dejstvo, da je osnovni princip prirejanja iger na srečo po telekomunikacijskih sredstvih uveljavljen že od leta 2001 in s sprejeto novelo veljavnega zakona le dopolnjuje v sicer nebistvenih elementih. Ohranja se tudi ureditev glede določitve tako koncesionarjev kot prejemnikov sredstev, saj spletne igre na srečo niso posebna vrsta iger na srečo, temveč zgolj način njihovega prirejanja, kar Državni svet ob obravnavah predloženega zakona ni upošteval. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Vlade, po oceni katere razlogi za zahtevo niso utemeljeni. V mnenju tudi navaja argumente za takšno oceno. Med drugim Vlada meni, da sprejeta novela tudi na področju klasičnih iger na srečo odpravlja ovire in prirediteljem klasičnih iger na srečo omogoča trajen in stabilen razvoj, s katerim klasične igre na srečo zagotavljajo pomemben vir za financiranje invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. Predstavnik Državnega sveta gospod Boris Šuštaršič je v uvodni obrazložitvi zahteve med ostalimi opozoril na problem vedno večje dominantnosti internetnih iger na srečo, ki sodeč po praksi nekaterih drugih držav izpodrivajo klasične igre na srečo. Po njegovi oceni so zato realna pričakovanja o verjetni prerazporeditvi tega dohodka in o destabilizaciji področja javnega financiranja obeh fundacij, ki je bilo nekaj desetletij zelo stabilno. Konkreten predlog predlagatelja, zahteva je torej, da bi 3a. člen moral vsebovati tudi določilo, da se koncesnine uporabljajo za invalidske in humanitarne ter športne organizacije. Uvodno predstavitev zahteve je predstavnik Državnega sveta sklenil s pričakovanjem, da bi v primeru zavrnitve že sprejetega zakona Vlada verjetno lahko v zelo kratkem času ta vprašanja zadovoljivo uredila s predlogom novele veljavnega zakona po nujnem postopku. V nasprotnem primeru je pričakovati, da bodo predstavniki invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij svoje zahteve verjetno uveljavljali še na druge legalne načine. V dodani predstavitvi mnenja Vlade je njena predstavnica med drugim poudarila, da ne gre za odklonilno stališče do mnenja Državnega sveta oziroma do invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij, ki se financirajo iz tega denarja. Odklonilno pa je stališče Vlade do razlogov, zaradi katerih Državni svet nasprotuje sprejetju novele. Dejstvo je namreč, da se tudi spletne igre na srečo tako kot druge igre na srečo delijo na klasične in na posebne. Denar od posebnih iger dobi država, občine in v manjšem delu tudi fundacije. Denar od klasičnih spletnih iger pa se razdeli tako, da se pri vseh drugih klasičnih igrah in ureditvah na podlagi sprejete novele glede tega v ničemer ne spreminja. Ne spreminjajo se tudi pogoji za prirejanje spletnih iger na srečo. Zato je po oceni Vlade predpostavka predlagateljev zahteve, nekateri utemeljujejo negativno mnenje, napačna. Odbor je brez razprave glasoval o naslednjem mnenju: Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo je ustrezen. Odbor navedenega mnenja ni sprejel, ker zanj ni glasovala večina vseh članov. Za je glasovalo samo 6 članov, 3 so bili proti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem predstavnici Vlade kot predlagateljici zakona za obrazložitev mnenja. Gospa Kamnar, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da se v svojem odgovoru oziroma odzivu na mnenje Državnega sveta osredotočim na ključno vprašanje, ki ga je tudi predstavnik Državnega sveta izpostavil, torej, da zakon neustrezno ureja vprašanje koncesij od iger na srečo. Po našem mnenju to ne drži. Mi smo že na začetku obravnave tega zakona povedali, da Vlada pripravlja strategijo razvoja iger na srečo in na tej podlagi bo predlagana v naslednjem letu ali pa celo že v letošnjem letu popolna prenova zakonske ureditve te tematike. Naš namen popravka tega zakona je bil odpraviti nekatere pomanjkljivosti in ne dovolj natančno urejana vprašanja. Zato smo igre na srečo, ki bodo potekale preko elektronskih naprav, to se pravi internetne igre na srečo, urejali na povsem identičen način, kot so urejene dosedanje klasične ali posebne igre na srečo. Torej, gre zato, da se tudi internetna igra na srečo opredeli kot klasična igra na srečo, ali kot posebna igra na srečo, pridobi koncesijo in na tej podlagi se seveda tudi koncesnina razporeja za iste namene in na enak način, kakor pri drugih igrah na srečo. Vsled tega menimo, da je zakon konsistentno razrešil to vprašanje. Seveda pa dopuščamo razpravo o tem, ali bi veljalo v prihodnje, ko bo zakon prenovljen, tovrstno vprašanje rešiti na drugačen način. Vendar glede na to, da smo želeli iti z minimalnimi nujnimi popravki v ta zakon, sodimo, da je obstoječa rešitev konsistentna, da zagotavlja enakopravno obravnavo vseh iger na srečo in da na ta način tudi niso prizadete organizacije, ki so preko Državnega sveta eksplicitno izrazile svoj interes pri pridobivanju sredstev. Zato predlagam, da Državni zbor ta zakon podpre, da bomo čim prej lahko pripravili popolno prenovo tovrstne zakonodaje. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev Poslanskih skupin. Gospod Luka Juri bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Lep pozdrav! Socialni demokrati podpiramo zakon v celoti oziroma novelo zakona v celoti, zato ker prinaša veliko pomembnih novih elementov. Kot na primer bistveno večja in širša možnost samoprepovedi ali pa večje možnosti, kar se tiče zdravljenja odvisnosti od igralništva. Na področju spletnih iger uvaja regulativo, ki je smiselna, ki pa, tako kot je povedala tudi državna sekretarka, pušča, in tudi to je mnenje Socialnih demokratov, odprto možnost za iskanje boljše rešitve. Ne za to, ker bi bil smisel sedanje rešitve slab, ampak zato, ker sama narava medmrežja, interneta, je takšna, da omogoča takšno fleksibilnost in iskanje možnosti za zaobitev zakona, da se velikokrat na veliko področij tisto, kar je zapisano na papirju, izkaže kot nezadostno. Dostopanje do spletnih iger, je namreč ne glede na karkoli bomo zapisali v zakon, tehnično zelo možno izvesti iz kateregakoli računalnika v Sloveniji, na katerokoli spletno stran, na katero naj bi bil prepovedan dostop iz Slovenije. Dovolj je, da preden greste na spletno stran, če si želite zapisati, greste na primer na www.anonimaus.com, tam vpišete domeno, na katero želite dostopati anonimno, ne kot slovenski uporabnik in boste lahko prosto brez težav dostopili, kajti sistem ne bo vedel, da zastopate Slovenijo. Torej obstajajo pomanjkljivosti, za katere pa lahko seveda, ker konec koncev je edino, kar lahko krivimo, prdlagamo odgovornost na zakon, ampak po drugi strani je sama narava interneta takšna, da potrebuje nenehno posodabljanje in zato je za Socialne demokrate obljuba, da bomo v kratkem dobili nov zakon, zadostna, da lahko sedanjo novelo podpremo, zavedajoč se vseh ostalih prednosti, katere bi izgubili, če novele ne bi podprli. Kot rečeno prej, predvsem na področju zdravljenja odvisnosti in možnosti samoprepovedi izgubiti to priložnost, da bi to uveljavili, bi bila škoda. Zaradi tega Socialdemokrati pričakujemo, da bomo v najkrajšem času dobili nov zakon, v katerem bomo imeli tudi bolj sodobne rešitve na področju spletnih iger, v tem vmesnem času pa smo prepričani, da je novela tako, kot je predlagana, ustreznejša kot pa, če je ne bi bilo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Danijel Krivec, bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom. Že uvodoma bom povedal, da tako kot v prvi obravnavi v Slovenski demokratski stranki tega zakona ne bomo podprli. Področje prirejanja iger na srečo v Sloveniji ureja Zakon o igrah na srečo, ki je bil sprejet že leta 1995 in noveliran v letih 2001 in 2003. Po določbah Zakona o igrah na srečo je prirejanje iger na srečo izključna pravica Republike Slovenije, igre na srečo pa lahko v Sloveniji prirejajo le gospodarske družbe, ki pridobijo koncesijo Vlade Republike Slovenije. Vloženi zakon, o katerem ponovno odločamo, o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo naj bi s predlaganimi spremembami predvsem nevtraliziral posledice gospodarske krize, ki močno vpliva na prihodke tako igralniških podjetij kot tudi na njihovo sposobnost plačevanja vseh obveznosti. Kriznost tega trenutka dokazuje tudi težave vseh koncesionarjev ne glede na njihovo velikost in geografsko lokacijo. Nekateri od koncesionarjev že imajo likvidnostne težave in se borijo za svoj obstoj, ogrožena pa so tudi delovna mesta, posledično pa tudi prihodki lokalnih skupnosti in državnega proračuna. Tudi zaostrovanje domače in tuje konkurence v sosednjih državah in tudi spletni nadomestki posebnih iger na srečo v zadnjih letih povzročajo občutno zniževanje profitnih stopenj pri izvajanju iger na srečo. Obstoječa posebna igralniška dajatev temelji na oceni dobičkonosnosti in tržni strukturi iz leta 2001. Položaj panoge 2009 pa je neprimerno drugačen, kar bi bilo potrebno smiselno upoštevati tudi v tem zakonu, predvsem zato, ker se gospodarska kriza še vedno ni zmanjšala. Generalni cilji, ki jih zakon prinaša, ne odgovarjajo na temeljne razvojne probleme slovenskega igralništva. Ne temeljijo na aktualnih ekonomskih in tudi statističnih podatkih ter gospodarskih in poslovnih kazalnikih. Ne temeljijo na aktualnih znanstvenih raziskavah in študijah. Ne zasledujejo trendov v tej panogi. Predlog omejuje dejavnosti igralnic in favorizira razvoj zasebnega podjetja Športne loterije, d.d. Še naprej se omogoča podeljevanje koncesij brez javnih razpisov. Krepi se monopol zasebnega podjetja na področju športnih stav in spletnega igralništva. Skozi ta zakon se omogoča odliv denarja tudi v davčne oaze. Krepi se politično upravljanje uprav gospodarskih družb na področju igralništva. In kot zadnje, ne sledi aktualnim razmeram in trendom v svetu. V veljavni ureditvi je prirejanje iger na srečo omogočeno le družbam s koncesijo za prirejanje klasičnih iger na srečo, to sta Loterija Slovenije in Športna loterija, to je družbam s koncesijo za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnicah. Ministrstvo bi s spremembami igralniškega zakona, ki je ponovno v odločanju, Loterijo Slovenije in Športno loterijo zavarovalo pred domačo konkurenco tudi na področju spletnega igralništva. Ohranja se ureditev, po kateri je prirejanje iger na srečo po internetu dovoljeno le že omenjenim prirediteljem klasičnih in posebnih iger na srečo. Dodatno pa bi se še bolj zaščitil monopol glede športnih stav. Zakon predvideva zmanjšanje pravic igralnic, saj jim onemogoča prirejanje športnih stav. Igralnicam je s tem vzet nov pomemben vir zaslužka, predvsem pa Vlada s svojimi ukrepi onemogoča razvoj konkurenčnega trga. Tako se slovenski ponudniki internetnih iger na srečo ne bodo mogli spustiti v konkurenčni boj v mednarodnem prostoru, saj se internetne igre, ne glede na vse poskuse omejevanja, tržijo globalno. Večja preglednost in konkurenca bi prinesla tudi več denarja v proračun oziroma za financiranje invalidskih in športnih organizacij. Ob vsem tem mora Slovenija upoštevati tudi dejstvo, da se v sosednjih državah zakonodaja na tem področju že liberalizira, tako na Hrvaškem, Madžarskem kot tudi v Črni gori in Srbiji. Načrtuje se tudi gradnja večjih turistično-igralniških kompleksov, ki bodo zaradi svoje bližine gotovo dolgoročno vplivale tudi na naše gospodarstvo. Zakonodajo pa je delno liberalizirala tudi Republika Italija, ki dovoljuje omejeno prirejanje iger na srečo tudi v gostinskih lokalih. Vse navedeno nas prepričuje, da tega zakona ni smiselno podpreti.
Hvala. Gospod Franco Juri bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Zares bo podprla zakon, vendar samo pod pogojem, da bo ta zakon čim prej noveliran v tistem delu, ki je za nas problematičen, in to je v 4. členu zakona. Navsezadnje želimo prisluhniti tudi dilemam, ki jih je izpostavila pooblaščenka, ko ugotavlja, da bi dejansko v 4. členu lahko prišlo do določenih zlorab, neprimernih interpretacij, ko se skuša zagotoviti transparentnost iger na srečo na spletu - in Vlada je tu upravičeno namenila primerno pozornost koncesijam, ki so potrebne za večjo preglednost iger na srečo na spletu. V 4. členu je vendarle jasen namig oziroma kar določba, da se bodo vse tiste igre, ki ne sodijo v koncesije, tudi na spletu prepovedale. Namen je vsekakor razumljiv in ga podpiramo. Način izvajanja te prepovedi pa je lahko velika past za svobodno razpolago interneta. Zato menimo, da je treba nujno 4. člen v novelizaciji zakona spremeniti in preprečiti morebitne zlorabe. Kot nekateri poznavalci opozarjajo, bi lahko prišlo po eni strani do neučinkovitosti izvajanja 4. člena, kajti kot je bilo večkrat rečeno, tehnologija omogoča bajpasiranje takega nadzora in take preglednosti. Po drugi strani, če želimo maksimalno učinkovitost obstaja nevarnost razvoja invazijskih tehnologij, ki pomenijo dejanska grožnja svobodni uporabi spleta. Zaradi teh dilem se zavezujemo, da bomo kot poslanska skupina vztrajali in zagotovili s strani obeh ministrstev, Ministrstva za finance in Ministrstva za visoko šolstvo in tehnologijo, da čim prej opredelijo, pojasnijo in spremenijo 4. člen, da ne bi dejansko bilo več dilem o tem, da ta zakon, ki je dober in ki bi ga bilo škoda zavreči in ustaviti zaradi te nedorečenosti, vendarle z novelacijo postane še bolj pregleden in zanesljiv. Poslanska skupina Zares bo zakon podprla, seveda ob izraženih dilemah in ob izraženih pričakovanjih, pa tudi ob zavezi, da se čim prej pride do novelizacije zakona.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi. Igre na srečo, statistično dokazano, prinašajo veliko družbenih, družinskih in osebnih problemov in tragedij. Po drugi strani pa prirejanje iger na srečo kot gospodarska dejavnost predstavlja pomemben vir dohodka države in lokalnih skupnosti. Zaradi tega je bistvenega pomena, da igre na srečo potekajo v urejenem in nadzorovanem okolju, da se zagotavljata varstvo potrošnikov in javni red. Zaradi "kontroverzne" narave dejavnosti iger na srečo je pomembno, da se posebno skrb namenja udeležencem iger na srečo oziroma igralcem. Da se v čim večji možni meri preprečijo njihova odvisnost od iger na srečo in s tem povezane posledice zanje, za njihove družine in celotno družbo. Zakon pa poleg tega, da je pomemben vir dohodka države in lokalnih skupnosti zavezuje prireditelje k oblikovanju določenih sredstev in koncesij in iz koncesij za dobre namene, ki se nakazujejo na fundacijo za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in športno fundacijo. Skoraj odveč je poudariti, da je dejavnost invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij izjemnega javnega pomena, še posebej v državi, v kateri mora društvena dejavnost marsikdaj nadomestiti funkcijo države, ki vsega tega ne zmore. Predlagatelji veta, po našem mnenju, izražajo upravičen strah, da bo sedanja stabilnost javnega financiranja iz tega vira za invalidske, humanitarne in športne organizacije ogrožena, saj naj bi slovenska prireditelja klasičnih iger na srečo zaradi rešitev v tem predlogu zakona uspela iztržiti bistveno manj koncesijskih dajatev za dobre namene, katere se nakazuje v fundacijo za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in športno fundacijo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se bomo zato pri glasovanju o vetu vzdržali in tako omogočili pripravo sprememb zakona oziroma novega zakona, ki bo tudi v razpravi nakazane probleme odpravil. Hvala lepa.
Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav državni sekretarki, kakor tudi vam, kolegice in kolegi. Kot je bilo danes že večkrat povedano, je razlog za vložitev ponovne zahteve o že speti noveli Zakona o igrah na srečo spornost oziroma po mnenju Državnega sveta škodljivost 3.A člena. Državni svet meni, da na podlagi tega člena zakon povsem na novo opredeljuje prireditelje za spletne igre na srečo. Ta vrsta iger na srečo tako naj ne bi bila več podvržena financiranju invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij, temveč bi jo lahko prirejale zgolj gospodarske družbe. Tako mnenje Vlade kot naše Zakonodajno-pravne službe sledi stališču, da se s tem členom v bistvu ne posega v že uveljavljeno ureditev iger na srečo po telekomunikacijskih sredstvih, ki je v veljavi že od leta 2001. Ali so spletne igre na srečo posebna vrsta iger na srečo ali gre zgolj za eno od opcij prirejanja iger na srečo? S tem sporna določba v bistvu ne posega v samo ureditev glede določitve koncesionarja ali v ureditev glede prejemnikov sredstev, ki je po našem mnenju jasno. Gre za enega izmed načinov prirejanja iger na srečo in morebiti za neko novo vrsto, vendar, ali je takšna ureditev, na podlagi katere je tako zapostavljeno oziroma izvzeto financiranje invalidskih, humanitarnih organizacij, primerna. Tovrstne organizacije so prepričane, da ne, zato bi mogoče na tem mestu kazalo razmisliti o podpori vetu. Obstaja še ena dilema, na katero nas je s svojimi pripombami opozoril gospod Igor Belnot, mogoče malce pozno, vendar sprašujem, če je to bilo prepozno. Slednji oporeka sicer ne členu, ki ga Državni svet ocenijo kot spornega, temveč določbi, ki se nanaša na prepoved prejemanja ali posredovanja omogočanja dostopom do spletnih strani, preko katerih se je mogoče udeležiti spletnih iger na srečo, na prepoved oglaševanja, in to vsem tistim osebam, ki nimajo koncesije Vlade. Da morebiti tudi v tem delu zakona gre za ustavno spornost, pa kar je s svojim sicer neobveznim mnenjem opozorila tudi informacijska pooblaščenka, ker ravno ta ukrep omejevanja do dostopa do spletnih iger na srečo smatra za ustavno spornega, in to tako z vidika ustavno zagotovljene pravice svobodnega ravnanja kot z vidika zagotavljanja tajnosti občil. Skratka, Poslanska skupina DeSUS priznava in ocenjuje, da Zakon o spremembah in dopolnitev Zakona iger na srečo ni usklajen z široko javnostjo v tolikšni meri, da bi lahko bil deležen brezpogojne podpore. Mogoče pa bi vendarle bilo primerno tovrstne pripombe še malo razdeliti in jih seveda, če so upravičene, vključiti v sam zakon. Glede na navedeno poslanci DeSUS-a v tem trenutku, žal, ne moremo z gotovostjo trditi, da bomo zakon podprli, niti ne moremo z gotovostjo trditi nasprotno, torej, da bi glasovali proti zakonu. Naša odločitev bo sprejeta in znana po opravljeni razpravi, ko bomo morda slišali še kak argument. Do takrat pa apeliramo na vas, cenjene poslanke in poslanci, da te naše pomisleke vzamete na znanje in se o njih tudi izrečete. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Res je, da področje prirejanja spletnih iger na srečo v celoti prepuščamo presoji ministra za finance. In sicer, povsem nova izjema se dogaja v strukturi Zakona o igrah na srečo, da se realno omogoča, da vsak finančni minister v svojem mandatu lahko presoja in po svoji lastni presoji vrši politiko financiranja invalidskih in humanitarnih organizacij; tu imajo invalidi popolnoma prav. Iz koncesijskih dajatev, ki so pridobljene iz spletnih iger na srečo, se tako zagotavlja stabilnost financiranja invalidskih in humanitarnih organizacij po svoji lastni presoji, kar je lahko dostikrat tudi v škodo invalidom. Sedaj se ogromno denarja steka na ta naslov, zato smo v Slovenski nacionalni stranki mnenja, da bi morala tako pridobljena sredstva biti bolje porazdeljena tudi za neposredne humanitarne namene za blažitev socialnih problemov. Večja pa bi morala biti tudi pomoč neposredno socialno ogroženim slojem. Dejstvo je, da si tudi mnoge občine v Sloveniji obetajo svoj razvojni potencial ravno iz teh koncesijskih dajatev in načrtujejo znaten del prihodkov v svojih proračunih kot prihodkovno stran. Težko razumemo dobro voljo države, da bi hotela sistemsko urediti te zadeve, ker igralničarje dvakrat obdavčimo. Prvič s to neposredno koncesijsko dajatvijo, ki je v višini 47% davka takoj odvedena, in drugič se tisti 53% dobiček kot dohodek ponovno obdavči. Koncesijska dajatev je tako, bom rekel, na nek način kar velika, če vse to seštejemo. In namesto, da bi spodbujali razvoj turizma in igralništva, kajti Slovenija ima to prednost, da bi to lahko razvijala, in da bi šli v korak tudi s ponudbo, delamo morda tu krivico tistim, ki bi hoteli vlagati v to. Jaz bi tukaj omejil investicije na to, da investitor, ki želi dobiti koncesijo, mora biti res investitor, mora zgraditi nek atribut v mestu, mora narediti hotel oziroma, ne vem, neko primerno površino za opravljanje te dejavnosti, da tudi prostor pridobi v tem, kasneje pa bi seveda dovolil, da se ta dejavnost tudi širi, če bi bil na mestu Vlade. Pri nas dovoljujemo nekaterim, da zgolj najamejo prostor, ga v bistvu samo delno opremijo in tam imajo potem lahko možnost velikih zaslužkov brez vlaganja. Skratka, če ne upoštevamo tudi skladnega regionalnega razvoja in pa seveda tudi razvoja turizma in ne bomo naložili novim investitorjem, da to upoštevajo, tudi ne bo smiselnega razvoja na tem področju, prav gotovo pa bo razvoj in zanimanje upadlo tudi zaradi tega, ker imamo tako obdavčitev dohodka na tej strani. Prav gotovo bodo tudi zaradi tega še toliko bolj prizadete invalidske in humanitarne organizacije, ker bo prihodkov tudi iz tega naslova manj. Vendar pa moramo pohvaliti tudi zakon, ki ureja sedaj veljavni zakon, spremenjen zakon, ureja tudi dejansko zaščito mladoletnih oseb in tudi zdravljene od odvisnosti. To je bila ena pozitivna stvar, ki jo je ta zakon prinesel in treba je povedati tudi to, da smo nekako tudi zakonsko uredili, pravilno uredili tudi napitnine v igralniški dejavnosti. Kar nekaj milijonov evrov je bilo sedaj pobranih s strani države, ker enostavno ta sredstva niso bila deljena med delavce. Če tehtamo, koliko je pozitivnega in koliko je negativnega, prav gotovo, da je še marsikaj za popraviti v tem zakonu, zlasti kar se tiče koncesij in dajatev, tudi pri invalidih je nedopustno, da presojo prepuščamo ministru, koliko bo dal oziroma koliko ne bo dal. Vendar pa bi jaz dejal v imenu Slovenske nacionalne stranke, da je zakon treba spraviti v življenje, vendar ga pa v najkrajšem možnem času novelirati tudi s tem, kar so predlagali predlagatelji. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Borut Sajovic, bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav državni sekretarki in predstavnikom Državnega sveta! Kot je znano je Državni svet 23. 12. sprejel zahtevo za ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo. Državni svet nasprotuje oziroma ne soglaša z rešitvami v zakonu, ki se navezujejo predvsem na predloge in upoštevanje predlogov Loterije Slovenije in Športne loterije. Prav tako pa navajajo, da je po njihovem mnenju sporen tudi 3.a člen, ki naj bi na novo določal prireditelje za spletne igre na srečo, s čimer bi bila v nasprotju z dosedanjo obstoječo prakso za sredstva prikrajšani Fundacija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in športna fundacija. Kot izhaja iz obrazložitve Vlade predlog sprememb in dopolnitev Zakona o igrah na srečo uvaja potrebne popravke, zlasti na področju odgovornega prirejanja iger na srečo in na področju nadzora. Tako se na primer odpravlja prepoved naložb prireditelja pri drugih pravnih osebah in podjetnikih, uvaja pa tudi na novo možnost, da prireditelji klasičnih iger na srečo sodelujejo v skupni igri na srečo z drugimi in tujimi domačimi prireditelji. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se strinjamo s sprejetim predlogom zakona, saj prinaša po našem mnenju ustrezne spremembe in posodobitve, seveda pa se zavedamo tudi, da rešitve niso vselej optimalne glede na stanje na področju iger na srečo. Vendar pa bi za večje spremembe bilo nujno spremeniti celoten zakon, za kar pa je najprej potrebno počakati na novo strategijo na področju urejanja iger na srečo. Ta je v pripravi, zato še enkrat pozivamo k čim prejšnji pripravi te strategije, ki bo podlaga za korenitejše spremembe in morebitno novo konceptualizacijo področja iger na srečo, takrat pa bo zagotovo tudi priložnost in možnost, da se te pomanjkljivosti, ki se ta trenutek še opažajo v zakonu, popravijo in odpravijo. Resno jemljemo tudi očitke, da bosta prikrajšani fundaciji FIHO in pa športna fundacija. Tu menimo, da niso povsem upravičeni, saj se s spremembami zakona ohranja obstoječa ureditev in bo prirejanje spletnih iger na srečo še naprej dovoljeno le tistim, ki imajo koncesijo za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo ali pa za prirejanje posebnih iger. Pri spremembi zakona gre preprosto za to, da se ureja izvajanje spletnih iger, pri čemer je določeno, da spletna igra na srečo ni posebna vrsta igre na srečo, temveč samo drugačen način prirejanja iger na srečo tako klasičnih kot posebnih. In to v življenju in praksi zagotovo drži. Zato tudi niso predvidene in ne morejo biti predvidene drugačne koncesije za tovrstne igre, ter posledično tudi za spletne igre na srečo velja ureditev, ki velja za vse ostale igre. To enostavno pomeni, da se za prirejanje spletnih klasičnih iger na srečo obračunavajo povsem enake dajatve, koncesijska dajatev pa se v celoti nameni za financiranje invalidskih, humanitarnih in pa športnih organizacij. Povsem enako mnenje je nenazadnje dala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Morda še največji očitek prihaja s strani tistih, na kar sicer Državni svet ni opozoril, to je tistih, ki opozarjajo na omejevanje dostopa do spleta, kar je po našem mnenju treba premisliti, kajti taka rešitev kot je vsebovana v 4. členu zakona. Ali je to ustrezno z vidika zagotavljanja svobode dostopa do spletnih vsebin? Ter na drugi strani resno jemati tudi možnost kršenja posameznikove komunikacijske tajnosti. Ob tem menimo, da se mora predlagani zakon izvajati v skladu z obstoječo zakonodajo in ustavo, kar pomeni, da morajo biti uporabniki ustrezno zaščiteni. Tu bi opozoril tudi na številne negativne lastnosti, ki jih prinašajo igre na srečo. Iz Nove Gorice dobivamo tudi pismo in pobudo, da je treba ustrezno zakonsko urediti tudi zdravljenje odvisnokov od iger na srečo. V letu 2008 je bilo tako na tem območju obravnavanih več kot 55 oseb. Samo v prvih treh mesecih leta 2009 pa je število teh oseb preseglo 40. Tudi to je treba imeti vedno v vidu, kadar govorimo o igrah na srečo, ne samo zaslužek in denar, pač pa tudi negativne posledice. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se bomo odločali tako kot prvič in zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda, oziroma najkasneje ob 21.25. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UPRAVLJANJU KAPITALSKIH NALOŽB REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Mag. Helena Kamnar, izvolite imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. spoštovani prisotni. Vlada je julija lansko leto sprejela politiko upravljanja podjetij v državni lasti, ki vključuje aktiven način upravljanja s kapitalskimi naložbami države. Ta politika temelji na smernicah OECD-ja ter načelih OECD-ja o upravljanju podjetij v državni lasti. S to politiko je Vlada zastavila tudi cilj, da bo na novo normativno uredila vprašanje upravljanja s kapitalskimi naložbami države, in sicer na način, ki bo primerljiv z načini, ki jih imajo druge države Evropske unije. Za obstoječi sistem upravljanja kapitalskih naložb v Sloveniji je značilno, da obstaja velika razdrobljenost po različnih resorjih ter prepletanje sektorskih politik z lastniškim upravljanjem. To pogosto vodi do neracionalnih odločitev v posameznih primerih in zaradi tega je toliko bolj pomembno, da se na tem področju zadeve uredijo na nov način. Vodilo pri oblikovanju zakonskih rešitev je bilo, da država deluje kot aktiven in vzoren lastnik, ki bo v skladu z jasno in dosledno oblikovano lastniško politiko zagotavljal, da bo upravljanje naložb pregledno in učinkovito ter v javnem interesu. Država se ne bo vključevala v vodenje dnevnega poslovanja družb v državni lasti, ampak bo to vlogo prepuščala upravi družb in njenim nadzornikom. Predlagani zakon določa načela, po katerih se mora opravljati kapitalske naložbe, akte, na podlagi katerih bo potekalo upravljanje kapitalskih naložb, in ustanovitev organizacije, to je agencije za upravljanje kapitalskih naložb. S tem zakonom se urejajo tako njena ustanovitev, organizacija, delovanje in seveda tudi pristojnosti. Zakon predvideva dva temeljna dokumenta, po katerih se bo upravljanje izvajalo, in sicer strategija upravljanja, ki jo bo sprejel Dzbor za obdobje najmanj treh let in vsebuje razvojne usmeritve države kot lastnika posameznih družb, ter konkretizacija te strategije, kar je letni dokument, tako imenovan letni načrt upravljanja kapitalskih naložb, ki pa bo v pristojnosti Vlade Republike Slovenije. V okviru strategije in letnega načrta upravljanja, bo agencija s portfeljskimi naložbami razpolagala samostojno, s strateškimi pa po predhodnem soglasju Vlade. Za izvajanje nalog opravljanja kapitalskih naložb bo ustanovljena agencija kot samostojen in neodvisen organ s statusom neposrednega proračunskega uporabnika, ki bo primerljiv s statusom, recimo, Računskega sodišča, Ustavnega sodišča in podobno. Njen organ bo direktor, ki bo vodil njeno poslovanje in sprejemal odločitve o upravljanju kapitalskih naložb, ter tričlanski svet agencije, ki bo nadzoroval poslovanje agencije, sprejemal ključne akte agencije in dajal soglasja k določenim odločitvam upravljanja kapitalskih naložb, ki bodo sicer v pristojnosti direktorja. Agencija bo lahko pridobivala kapitalske naložbe na podlagi sprejetega letnega načrta upravljanja, na drugi strani pa bo lahko razpolagala s kapitalskimi naložbami v skladu s sprejetim in na podlagi letnega načrta upravljanja kapitalskih naložb potrjenim načrtom. Bistveno je, da bo lastništvo premoženja še vedno državno. Torej bo agencija nastopala v nekem smislu kot agent države in ne kot odtujen lastnik premoženja. Agencija bo delovala na podlagi kodeksa, ki bo natančno predpisal pravila delovanja. Ocenjujemo, da bo zakon po opravljeni javni razpravi moč še pomembno izboljšati in bo na tak način izboljšal celotno delovanje upravljanja finančnega premoženja države. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Zvonko Černač bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovana kolegica in spoštovani kolegi ter ostali prisotni! Zakon, ki ga imamo pred danes pred sabo, govori o upravljanju kapitalskih naložb Slovenije. Mislim, da je treba najprej razjasniti, kaj pomeni pojem upravljanja v smislu tega zakona. Izraz "upravljanje" v skladu z določbami tega zakona pomeni "pridobivanje, zamenjavo in prodajo ter vsak drug pravni posel, na podlagi katerega se imetništvo delnic ali deležev Republike Slovenije prenese na drugo pravno ali fizično osebo". To bo počela agencija, katere svet bo štel tri člane, ki jih bo predlagal predsednik Vlade in imenovala Vlada. Vlada kot poglaviten razlog za sprejetje zakona in ustanovitev Agencije za upravljanje kapitalskih naložb navaja vstop Slovenije v OECD. Pri tem naj bi bilo sprejetje tega zakona po mnenju Vlade ključnega pomena. OECD res določa načela in smernice za upravljanje podjetij v državni lasti, te pa ne določajo niti vsebine niti formalne oblike glede upravljanja podjetij, ki so v državni lasti. Tudi primerjalno pravni pregled, ki kaže, kako imajo to področje urejeno druge države, ki ga je zakonu priložila Vlada, pritrjuje temu dejstvu. Vstop v OECD torej Vladi služi predvsem kot alibi za sprejetje rešitev, ki so škodljive tako za državo kot državljane, predvsem pa za upokojence. V Državnem zboru smo bili že priče zavajanju o tem, da OECD nekaj zahteva od nas. Nedolgo tega je bil na predsednika Državnega zbora s strani gospoda Kosa, protikorupcijske komisije, naslovljena urgenca o tem, da mora Mandatno-volilna komisija nemudoma sprejeti neka pravila glede postopka imunitete, češ da to zahteva OECD. Ko se je zahtevalo dokument, ki naj bi to zahteval, in ko se je ta dokument dobilo, se je ugotovilo, da temu ni tako in da ima Državni zbor ta pravila že urejena v svojem poslovniku. Resničen namen zakona je torej obvladovanje kadrovske strukture v državnih podjetjih tudi potem, ko bo Pahorjeva vlada sestopila z oblasti, predvsem pa privatizacija velikih državnih sistemov, ki bo potekala v zelo ozkem krogu, saj bo konkretne odločitve o prodaji državnih naložb in podjetij sprejemala zelo ozka skupina ljudi. Prej sem že povedal, da svet agencije šteje tri člane, imenuje jih Vlada na predlog predsednika vlade, enako direktorja. Se pravi, v tem svetu bo predstavnik Zaresa, LDS-a, SD-ja, za DeSUS ni več prostora. Odločala bosta dva od treh. In po mnenju Pahorjeve vlade gre za samostojen in neodvisen organ. Strategijo bo res sprejemal Državni zbor, vendar v njej ne bo navedena ne cena, ne kako se bodo te naložbe prodajale, ne komu, ne za kakšno ceno in nobene omejitve ni glede vrednosti pri prodaji teh naložb. Vedeti moramo, da se s tem zakonom na agencijo prenaša celoten Kad, z vsemi deleži, vsemi podjetji, z obema institucijama oziroma podjetjema, ki ju je nedavno ustanovila ta Kad, PDP in PDU, kjer je šele omogočeno netransparentno poslovanje. Slovenska odškodninska družba, DARS, v celoti je 100%, to se pravi, avtoceste, Letališče Brnik, Luka Koper, Slovenske železnice, obe banki - NLB in Nova KBM, vsa elektroenergetska podjetja, CU elektroenergetski sistem, Telekom, Pošta, vse ne samo srebrnina, vse, s čimer pač ta država zagotavlja neko materialno substanco, in glede prodaje tega ne bo več nobenih omejitev. Državni zbor bo z navadno večino sprejel neko strategijo in na podlagi tega se bodo zadeve sprocesirale. Zakon določa, da mora biti delež, ki gre v prodajo in ki znaša več kot 25%, ovrednoten s strani pooblaščenega ocenjevalca. Zanimivo, 25%. Ni določena vrednost deleža. Mi poznamo deleže, kjer je 25% vrednih nekaj tisoč evrov in poznamo deleže, kjer je 25% vrednih nekaj milijonov evrov, bistvena je vrednost deleža, ta pa ni določena. Se pravi, da se bo do več 10, več 100 milijonski zneski lahko prodajali celo tako, da ne bo potrebno zagotoviti prej ocenitve tega premoženja. Tisto, kar je bistveno in kar ruši celoten koncept, je pa tisti del, ki govori o prenosu deleža Zavarovalnice Triglav iz KAD-a, gre za delnice, katerih imetnik je Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje na to agencijo. Jaz sem prej povedal, kaj pomeni izraz upravljanja. Izraz upravljanja pomeni razpolaganje v celoti vključno s prodajo, z utajitvijo, z zastavo. V zakonu piše: "Vsak drugi pravni posel, na podlagi katerega se imetništvo delnic ali deležev Republike Slovenije prenese na drugo pravno ali fizično osebo." V primeru tega deleža Zavarovalnice Triglav se spomnimo, gre za delež, ki je bil na KAD v letu 2007 prenesen z namenom zagotavljanja dodatnega vira za pokojninsko blagajno, za pokojnine. Na kar je takratna opozicija, sedanja vladajoča koalicija, očitala Janševi vladi slabe namene, zgodil se je referendum in zaradi manipulacije v javnosti s strani takratne opozicije je bil ta zakon na referendumu zavrnjen. Potem je bil v letu 2008 sprejet novi zakon, ki je ta delež neposredno prenesel na Pokojninsko blagajno in ga dal v upravljanje KAD-u, samo kontra situacija, namen je ostal isti. Ravno zaradi tega, ker je bila izražena bojazen, da ne bi KAD tega deleža prodal, sedaj pa te določbe črtamo. S tem zakonom se to črta, upravljanje, ki pomeni razpolaganje v vseh vsebini vključno s prodajo, se preneša na agencijo, ki jo bodo vodili trije ljudje mimo volje upokojencev. Takrat je bila Zveza društev upokojencev, predvsem predsednica, nekdanja poslanka Socialnih demokratov gospa Mateja Kožuh Novak zelo glasna. Kje je danes, ni je slišati. Na Vladi je bil 17. decembra ta zakon sprejet brez nasprotovanje DeSUS-a. Zanimivo. Gre pa za del, od katerega se napaja Pokojninska blagajna in ki je bil takrat prenešen na pokojninsko blagajno ravno z namenom vzdrževanja dolgoročne stabilnosti pokojninske blagajne. Ta zakon neposredno posega v stabilnost pokojninskega sistema v varnost pokojnin in upokojencev. Pričakujemo torej, da tako kot je predlagan, ne bo sprejet. Pričakujemo, da se bo vse premoženje, s katerim razpolaga država, v kolikor bo do njegove prodaje, prišlo namenilo zagotavljanju stabilnosti pokojninskega sistema v prihodnje, da se ne bodo ustanavljale paradržavna institucije, ki bodo dodatno trošile v tako težkih časih, o katerih radi govorite, davkoplačevalskega denarja in da se bo zagotovilo upravljanje na tak način, da bo o njem, ko gre za večje zneske, z dvotretjinsko večino odločal Državni zbor. Vse to so razlogi, da tega zakona ni mogoče podpreti. In vse to so razlogi, da ga je treba zavrniti. In vse to so razlogi, da ga ni mogoče tudi v nadaljnjih fazah zakonodajne procedure popraviti, ker je konceptualno zgrešen. Slovenska demokratska stranka tega zakona ne bo podprla. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Trofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim. Osnovni namen predloženega zakona je zagotoviti gospodarno in pregledno upravljanje s kapitalskimi naložbami Republike Slovenije po načelih učinkovitostih, preglednosti, odgovornosti in predvidljivosti. Predlog zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije odpravlja dosedanjo veliko razdrobljenost na tem področju in prenaša upravljanje kapitalskih naložb iz posameznih resornih ministrstev na agencijo za upravljanje s kapitalskimi naložbami kot samostojen in neodvisen organ s statusom nevladnega neposrednega proračunskega uporabnika. S tem se država umika iz tekočega upravljanja družb in ga prepušča samostojni in neodvisni agenciji. Upravljanje s kapitalskimi naložbami bo temeljilo na aktih, in sicer strategiji, katere sprejem je v pristojnosti Državnega zbora in letnem načrtu, kot izvedbenem načrtu, ki jo bo pripravila agencija in sprejela Vlada na podlagi sprejete strategije, ter kodeks upravljanja, ki bo odražal temeljna načela obravnavanega zakona. Predvidena organa upravljanja agencije sta direktor, ki vodi poslovanje in sprejema odločitev upravljanja kapitalskih naložb, in tri članski svet agencije. Direktor bo moral za pomembnejše odločitve pridobiti soglasje sveta sestavljenega iz neprofesionalnih članov, ki bo nadzoroval poslovanje agencije in sprejemal ključne akte agencije. Poleg navedenih dveh organov zakon predvideva še akreditacijsko komisijo, kot posvetovalno telo, ki bo oblikovalo strokovna mnenja o primernosti kandidatov za članstvo v organih gospodarskih družb. Sprejetje predloženega zakona, s katerim se zagotavlja strokovno in gospodarno upravljanje s kapitalskimi naložbami Republike Slovenije, predstavlja enega izmed ključnih pogojev za vstop Republike Slovenije v organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj. V naši poslanski skupini bomo predlagani zakon podprli in pričakujemo, da bo prišlo v nadaljnji proceduri še do izboljšanja posameznih delov zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik, predstavnica Vlade, kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki se strinjamo, da je za obstoječi sistem izvajanja upravljanja naložb značilno, da obstaja velika razdrobljenost upravljanja z naložbami po različnih ministrstvih, kjer se oblikuje sektorska politika in izvaja lastniško upravljanje, kar povzroča nasprotje interesov. Prepletanje sektorske politike z upravljanjem prav gotovo povzroča nepreglednost in nepovezanost med posameznimi upravljavci posameznih naložb, neučinkovito in premalo strokovno upravljanje ter zapletene postopka sprejemanja odločitev na več ravneh odločanja glede izvajanja lastniških pravic v družbah, kot to v obrazložitvi zakona trdi zakonodajalec. Zato je poglavitna rešitev tega predloga zakona, da se upravljanje kapitalskih naložb s posameznih resornih ministrstev prenese na agencijo, ki se ustanavlja s tem zakonom. Četudi naj bi bil sprejem tega zakona ključnega pomena za vstop Slovenije v organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj, smo v Slovenski ljudski stranki do tega predloga zakona močno skeptični. Zakon po našem mnenju pravzaprav ne prinaša prav nobene dodane vrednosti k upravljanju kapitalskih naložb. Še več, po našem mnenju v trenutku, ko govorimo o varčevanju v javni upravi je uvajanje nove agencije popolnoma kontraproduktivno vsem naporom in preprečevanjem, ki jih vsaj v opoziciji vlagamo v to, da bi predsednika Vlade prepričali, da je treba začeti varčevati. Po drugi strani, zakon vnaša kar nekaj nejasnosti. Kaj pomeni pravzaprav ukinitev Soda, kar tako, brez kakšne posebne obrazložitve? Kaj pomeni ustanovitev agencije v odnosu do Kada, njegovih naložb in nalog? Po našem mnenju bi se moral ta zakon obravnavati skupaj s strategijo preoblikovanja teh dveh skladov, če bi hoteli imeti pred seboj jasno in čisto situacijo. Tako pa kupujemo mačka v žaklju, ustvarjamo zametek nečesa večjega, kar boste potem za našimi hrbti izpeljali bolj ali manj brez naše vednosti. Kaj nadalje pomeni rešitev prenosa upravljanja z delnicami Zavarovalnice Triglav iz Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja na agencijo in posledično črtanje 2. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju deleža zavarovalnic, do katerega so upravičene fizične osebe. Po našem mnenju gre za grob poskus izigravanja referendumske odločitve in rešitve, ki je bila v skladu s to odločitvijo sprejeta in uvedena v Zakonu o lastninskem preoblikovanju deleža zavarovalnic, do katerega so upravičene fizične osebe. Zakon s svojimi rešitvami temeljito posega v obstoječ sistem upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije in njegovih skladov, skoraj brez kakršnihkoli obrazložitev, ki bi nam poslancem ta popolnoma nov koncept obrazložila. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo sicer pozorno prisluhnili današnji razpravi, predvsem pa želimo in zahtevamo od Vlade Republike Slovenije, da nam odgovori na zastavljena vprašanja in dileme. Predvsem bo od tega odvisna naša podpora temu zakonu, čeprav že skoraj zdaj lahko napovem, da takšnih nedorečenih in nepojasnjenih rešitev ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojence. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav vsem v dvorani. Predlog zakona zasleduje predvsem dva cilja, in sicer centralizirano upravljanje s kapitalskimi naložbami države ter ustanovitev posebne agencije za upravljanje. S tem naj bi se po besedah predlagatelja omogočilo oziroma zagotovilo učinkovito, pregledno, odgovorno, opredeljivo in na sploh transparentno izvajanje vodenja kapitalskih naložb v lasti Republike Slovenije. Da je sprejem tega zakona nujen in potreben, ne samo z vidika transparentnega upravljanja tega dela premoženja države, temveč in predvsem zaradi vstopa Republike Slovenije v Organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj, nam je jasno. Slednja namreč pogojuje vstop naše države že z doslednim upoštevanjem temeljnih načel priporočil in smernic, ki so osnova za njeno delovanje. Zato je treba pristopiti k sprejemanju zakona s takšno vsebino, ki jo imamo danes pred sabo. Ali je vsebina, gledano ta predlog zakona, primeren ali ne, pa je povsem drugo vprašanje. Neoziraje se na to, da je sprejet zakon s takšno vsebino pogoj za vstop Republike Slovenije v OECD, je treba presoditi ali predlagane rešitve dajejo primerno podlago za transparentno in učinkovito upravljanje s premoženjem države. Odgovor na to vprašanje je ključen. Namreč, vse preveč pogosto se je v preteklosti dogaja in se še dogaja, da se s tem delom premoženja države ravna popolnoma neracionalno, kar rezultira tako v državni blagajni kot tudi na socialni ravni, mislim namreč na povečanje razslojevanja ljudi. Gotovo je, in v to smo poslanci DeSUS-a prepričani, treba to področje urediti. Menimo tudi, da ustanovitev agencije, ki bi delovala po načelih gospodarnosti in racionalnosti, je primeren predlog. Prepričani smo tudi, da je treba nujno določiti tudi odgovornost za postopanje oziroma sprejemanje odločitev, povezanih z upravljanjem tega premoženja. Predlog predvideva ustanovitev agencije za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki naj bi bila pristojna za izvajanje nalog, ki se nanašajo na upravljanje kapitalskih naložb, delnic in deležev Republike Slovenije v posameznih gospodarskih družbah. Šele s slednjo naj bi država pričela delovati kot osveščena, aktivna ter vzorna lastnica, ki bo v skladu z jasno in dosledno oblikovano lastniško politiko zagotavljala, da bo upravljanje naložb pregledno, odgovorno, s potrebno stopnjo profesionalnosti in učinkovitosti. To izhaja iz obrazložitve predloga. Kaj pa je država na tem področju storila do sedaj? Tako organizirano, centralizirano upravljanje s kapitalskimi naložbami države naj bi bilo tudi pozitivna posledica za proračun, in sicer dodatnih 4,6 milijona evrov letu 2010 in kar 9,4 milijona evrov v letu 2011. Ponovno vprašanje: Kaj pa je država na tem področju delala do sedaj? Dolžnost vsake vlade je izvajati takšno politiko na tem področju, ki zagotavlja optimalne rezultate donosnosti kapitalskih deležev in naložb. Kljub naši sicer načelni podpori pa imamo poslanci DeSUS-a določene pomisleke. Prvič, navedeni odgovor koalicijskih partnerjev, ki je zapisan v koalicijski pogodbi: "Koalicijski partnerji bomo Kad preoblikovali tako, da bomo upravljanje s premoženjem z namenom zagotavljanja sredstev za pokojninsko blagajno organizirali posebej, tako, da bo zagotovljena strokovnost in avtonomnost upravljanja državnega premoženja. Lastnino te nove organizacije bomo prenesli z države na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje kot poseben kapitalski sklad, ki bo ločen od tekoče bilance ZPIZ-a. O plačah kot viru za financiranje pokojnin in prispevkov državnega proračuna bo tako preoblikovan kapitalski sklad ZPIZ ustvarjal dodatne prihodke, ki bodo zagotavljali določeno stabilnost pokojninske blagajne oziroma za investicije v zmogljivosti varstva starejših. Dejavnost upravljanja s pokojninskimi skladi bomo ob zagotovitvi ustrezne kapitalske varnosti osamosvojili, na javnem razpisu pa bomo izbrali več upravljavcev. Gotovo je, da predlog zakona posega tudi na del Kadovega in Sodovega premoženja. V kolizijski pogodbi pa je jasno zapisano, kam naj bi se preneslo premoženje upokojencev. Naj povem in ponovim, v Poslanski skupini DeSUS rešitve predloga, načeloma podpiramo, predvsem z vidika transparentnosti, vendar ključno pripombo glede tega dela, ki se nanaša na premoženja upokojencev. Ne gre zgolj za združitev Kada in Soda, kakršnakoli ideja se tudi pojavlja v medijih, temveč celo za združitev opravljanja teh dveh z upravljanjem vseh kapitalskih naložb države. Tako stranka kot poslanska skupina je do danes večkrat opominjala in opozarjala, da naj bi bil ZPIZ tista institucija, ki bi bila dejanski lastnik sedaj Kadovega premoženja in s katerim bi ZPIZ zagotovo ravnal kot dober in skrben gospodar s ciljem ustvarjati dodatna sredstva za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. ZPIZ je dejansko lastnik tega premoženja do leta 1996, nato pa je prišlo do modifikacije zakonodaje, ki je pomenila začetek procesa, lahko rečemo tako imenovane tajkunizacije. V Sloveniji je tudi poročilo preiskovalne komisije, da je bilo poslovanje tako Kada kot Soda neučinkovito, nepravilno in nesmotrno. Preiskovalna komisija je do teh ugotovitev prišla v opravljenih 23 sejah. Računsko sodišče pa je zaradi teh ugotovitev izreklo mnenje s pridržkom. Na negospodarno postopanje Kada kaže tudi uveljavitev, da prodaja tega premoženja ni bila nujno potrebna, saj niti z vidika potreb same države niti z vidika bilance tega premoženja ni bilo izkazanih potreb o dodatni polnitvi pokojninske blagajne. Prepustitev tega premoženja ZPIZ-u bi plastično pomenila umik Vlade iz gospodarstva. Podobno imajo to urejeno tudi v drugih državah, na primer Švedska in Kanada. To prepričanje naj bi namreč predstavljalo zalogo za bodoče generacije. Politični vpliv neformalnih skupin je Kad pretvoril v parkirišče delnic, ki se še vedno nejavno prodajajo, daleč pod optimalno tržno ceno, dostikrat z namenom, da se pridobijo sredstva za reševanje finančnih in fiskalnih težav trenutne oblasti. To tako imenovano premoženje upokojencev iz procesa privatizacije bi moralo predstavljati osnovo za ustvarjanje dodatnih sredstev za pokojninsko zavarovanja ter hkrati vložek za sigurnost bodoče generacije. Skratka, predlagani zakon o upravljanju kapitalskih naložb države je načeloma primeren, vendar absolutne podpore poslanci DeSUS-a v tem trenutku ne moremo zagotoviti. Besedilo je potrebno saniranja, zato upamo in pričakujemo, da se bodo skozi zakonodajni postopek izkristalizirali in potrdili tisti predlogi, ki bodo v največji možni meri zagotavljali cilje, katerim ta predlog sledi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane, kolegice, kolegi in predstavniki Vlade! Eno v osnovi velja, v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da prenos upravljanja državnih deležev na eno agencijo ničesar ne spreminja, kajti vse to bi moralo veljati že do sedaj. To je bistvo, iz katerega lahko izhajamo in mu nihče v tej dvorani ne more oporekati. Vezano na naše stališče, zapisano v zakonu, in sicer med cilji. Cilj pravi takole, eden od elementov oziroma alinej: "Pomembno je, da država prične", poudarjam, "prične delovati kot ozaveščen, aktiven in vzoren lastnik." Mislim, da je dikcija tako jasna, da vprašam, ali do sedaj tega država ni počela. Poudarjam, kot ozaveščen, vzoren in aktiven lastnik. Hudo priznanje, ne tej vladi, na sploh tej državi, za njeno ravnanje. Zelo hudo. Do danes v Slovenski nacionalni stranki, ko moramo odločati o tem zakonu, ne vemo, in ne vem, če kdo med vami ve, kolikšna je skupna vrednost deležev, ki jo bo prevzela ta agencija. Ali je skupna vrednost deležev 4,3 milijarde evrov, kot je zapisano v neki tabeli, stari 8 let, ali je to ocena nekoga, ki se je temu malo bolj posvečal, da sta to dve milijardi evrov. Tukaj ni tega podatka v tem zakonu. Nikjer ni jasno in eksplicitno povedano, koliko naložb ima država v lasti. Mi vemo, da jih ima 94 neposredno, 82 Kad, da jih ima 49 Sod, pa nekaj jih ima še ena od teh ustanov, torej skupaj približno 230. Ali se vse te naložbe, okoli 230, imenovanih neposredno iz Kada, Soda in mislim, da še [[...]]Bom pogledal kasneje podrobno. Ali so to vse? Katere so, ne vemo. V zakonu piše, da za izvajanje nalog upravljanja kapitalskih naložb je predvidena ustanovitev Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, ki bo samostojen in neodvisen organ s statusom nevladnega neposrednega proračunskega uporabnika. Poudarek je bil na nevladnega. 40. člen pa govori oziroma eden od drugih členov pa govori, da direktorja imenuje Vlada na predlog predsednika Vlade. Jaz ne razumem, da je neka, absolutno nevladna organizacija, agencija nevladna, če direktorja imenuje Vlada na predlog predsednika Vlade. Se bom dal podučiti. 40. člen pa pravi, kar mi seveda tudi ni jasno, jaz ne bom trdil, tisto, kar ne poznam, po navadi ne trdim, ni pa mi jasno: "upravljanje kapitalskih nalog Republike Slovenije se z dnem imenovanja predsednika in članov sveta prenese na agencijo po samem zakonu, na agencijo se iz kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja prenese upravljanje z delnicami zavarovalnice Triglav, delniške družbe, katerih imetnik je Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije." Omenjeno vsebino primerjam s podatkom izpred štirih let, kjer piše: "Kapitalska družba se je na skupščini odločila za preoblikovanje po stopnjah. Preoblikovanje bo Kadu omogočilo postati pomembna finančna skupina, ki bo lahko", poudarjam, "v naslednjih 45 letih prevzela dolgoročne pokojninske obveznosti." Kad zavarovalnica bo upravljala vzajemne pokojninske sklade in Kad bo postal močan zaveznik na pokojninskem področju. Jaz res ne razumem ničesar več. Ali je možno, da v želji po preoblikovanju Kada, ki se je preoblikoval v tem času, biti v naslednjih 45 letih močan, zdaj prenašamo del oziroma prenašamo sploh vse naložbe na neko agencijo, ki naj bi bila celo nevladna. Kup nejasnosti je v tem zakonu, kup manjkajočih podatkov. Ob vsej želji in hotenju, da bi pomagali Vladi, da bi dejansko res prišli enkrat do tega, da država, hudiča, ja ve, kaj ima in da zna s tistim, kar ima, dobro delati in ravnati, kljub tej res veliki želji in hkrati obsodbi, da napišemo, da bo začela država delovati kot ozaveščena, aktivna in vzorna lastnica tistega, kar bi morala že zdavnaj delati - torej priznanje, da tega ni počela, s tem, da nihče ne odgovarja, ni odgovarjal in verjetno tudi ne bo. Imamo željo pomagati, imamo željo sodelovati, četudi z oblikovanjem takšne agencije, ampak, spoštovani kolegice in kolegi in predstavniki Vlade, tako nejasnega zakona, s toliko "zakaj" in tako nedovršenega tudi v prvem branju ne moremo podpreti. To je zaenkrat naše stališče. Ko bomo slišali tudi vaše odgovore, gospe predstavnice, bo mogoče še lahko spremeniti kakšno stališče, vendar zaenkrat ponavljam dejstvo, da prenos upravljanja državnih deležev ne spreminja ničesar, ker bi vse to moralo veljati že do sedaj, ampak s priznanjem v tem zakonu, na veliko žalost ni.
Hvala. Gospod Borut Sajovic bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Prijazen pozdrav državni sekretarki in direktorici direktorata! Kaj reči? Dober namen, pozitivno razmišljanje in optimizem so zagotovo eni od razmislekov in misli, ki jih je treba imeti, tudi ko se lotevamo takih zakonov. Nihče ni rekel, da je upravljanje z državnim premoženjem bilo slabo. Vedno, vsak dan v zasebnem, družbenem ali državnem premoženju pa je upravljanje lahko še boljše. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ta zakon razumemo tako, da država s premoženjem, ki ga ima, želi še bolje, še učinkoviteje, bolj pregledno in še uspešneje gospodariti. En preprost pregovor s kmetov je, da bolje en slab gospodar kot dva dobra. To pomeni, to, da je pri določenih zadevah treba imeti celovit enoten pogled z enega mesta. Diskusija, ki zadeva upravljanje s kapitalskimi naložbami, še posebej tistimi v državni lasti, je zagotovo vedno razburljiva in zanimiva, tako smo začeli tudi danes. Zato je posledično tudi ta zakon soočen s splošno obravnavo na seji Državnega zbora in jo podpiramo. Tokrat imamo pred seboj Predlog zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Že iz same obrazložitve zakona izhaja¸, in to se kaže tudi v praksi, da je največja pomanjkljivost sedanjega sistema prevelika razdrobljenost upravljanja z državnimi naložbami po različnih posameznih ministrstvih. Kot navajajo predlagatelji, to rezultira v prvi vrsti marsikdaj v konfliktu interesov, nepreglednosti, nepovezanosti, končno pa tudi v neučinkovitem in lahko kdaj rečemo in si priznamo, tudi v nestrokovnem upravljanju. Velikokrat imamo tudi občutek, da se te naložbe obravnavajo kot del fevdnega posestva znotraj samega ministrstva, kjer bi moral biti, kdaj pa mogoče tudi ni, cilj dobro in z rezultati podkrepljeno upravljati z naložbami, temveč zasledovati kdaj povsem kakšne druge, mogoče tudi politične ali pa še kakšne interese. Ta zakon daje podlago za centralizirano upravljanje teh naložb preko tako imenovane Agencije za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki naj bi skrbela, da bodo državne kapitalske naložbe dobro, najbolje upravljane. Na ta na način naj bi se dosegli želeni cilji, predvsem učinkovitost, preglednost, odgovornost, tudi predvidljivost ter pa ne nazadnje ločenost v največji možni meri kar se da od različnih vplivov politike. Ključni bistveni element tega zakona je zagotovo vzpostavitev te agencije, kjer zakon zanjo definira njene organe, pristojnost, sredstva za delo agencije in načine upravljanja s kapitalskimi naložbami tudi v prehodnem obdobju. Upravljanje državnih naložb se bo tako po novem izvajalo na podlagi strategije upravljanja in letnih načrtov, ki pa so izvedbeni akt za izvajanje same strategije. Kot še določa zakon, bo strategijo sprejemal Državni zbor, kar mislim, da je v redu, pozitivno in dobro, posamezne letne načrte pa bo sprejemala Vlada na podlagi že sprejete strategije. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se zavedamo, da bo imela agencija veliko moč kot tudi odgovornost, še posebej v turbulentnih časih, v katerih smo in ki še prihajajo. V Liberalni demokraciji Slovenije smo mnenja, da je nujno, da se v Sloveniji končno vzpostavi sistem, ki bo omogočal kapitalske naložbe opravljati z najvišjo mero previdnosti in pa skrbnosti. Še pomembneje pa je, da bo agencija znala dobro opravljati s strateškimi naložbami, za kar je ograjeno dodatno varovalo, in sicer, da bo agencija morala dobiti soglasje Vlade, Vlada vsakokratno pa s tem prevzema tudi veliko odgovornost. Eden izmed pomembnih ciljev zakona je tudi zmanjšanje vpliva politike na upravljanje kapitalskih naložb, s čimer se v Liberalni demokraciji Slovenije povsem strinjamo, na drugi strani pa, roko na srce, priznajmo se, da se vplivu politike na upravljanje državnih, kapitalskih naložb že po definiciji nikoli ne bo moč povsem izogniti ali pa ga izločiti. Kdor to trdi, mislim, da zavaja ali pa slepi samega sebe. Upravljanje državnega premoženja je že po sami definiciji politično, ali nam je to všeč ali ne, seveda pa mora zasledovati predvsem ekonomske in gospodarske cilje. Je pa zagotovo agencija verjetno pozitiven korak k celoviti obravnavi problematike, predvsem pa je pomembno, da se vzpostavi jasna struktura odgovornosti, saj je to tisti manko, ki se je do sedaj izkazal za največjo težavo pri upravljanju državnih naložb. Dogajale so se, verjetno se bodo še, napake, vendar nikdar in nikoli ne ob eni, ob drugi ali tretji vladi za zgrešene naložbe, investicije ni še nihče odgovarjal. Tako je sistem korporativnega upravljanja v Sloveniji več kot nujno modernizirati in postaviti na neko višjo raven. V preteklosti smo bili večkrat priča domačijskemu načinu kadrovanja, upravljanja in posledično tudi netransparentnostim, ki so se končale v nedoseganju optimalnih učinkov. Ob tem velja opozoriti, da sam zakon in agencija ne rešuje problema, dokler seveda nam ne uspe tudi v praksi uveljavljati ključnih načel, ki jih navajamo v zakonu, to pa so že omenjena načela preglednosti, predvidljivosti, učinkovitosti, gospodarnosti in pa največje možne odgovornosti. To pa pomeni tudi spoštovanje kodeksa in primerno sankcioniranje vsakršnih najrazličnejših kršitev. Ker bo agencija imela veliko moč in odgovornost, smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije tudi mnenja, da mora svet agencije, kot je določeno v 13. členu zakona, sestavljati večje število članov, kajti glede na pristojnosti sveta, kot so: nadzorovanje poslovanja agencije, sprejemanje predloga strategije in letnega načrta za upravljanje naložb pa vse do imenovanja članov akreditacijske komisije ter dajanja soglasja k pridobivanju in razpolaganju s kapitalskimi naložbami, zato je nujno po našem mnenju, da ima svet zadostno število članov, različnih strokovnjakov, da je kritična masa tega pri odločanju dovolj velika. Glede na navedeno v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije tudi menimo, da agencija v njeni pristojnosti in odgovornosti pomenijo pravilno pot k boljšemu upravljanju, zato bomo zakon ob ustreznih dopolnitvah in še dodatnih razmislekih podprli. Ne nazadnje pa je sprejem tega zakona očitno tudi pomemben korak k članstvu v klubu najrazvitejših držav, to je v organizaciji za gospodarstvo, sodelovanje in pa razvoj, zato bo ta predlog zakona v prvem branju deležen naše podpore. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Čepič bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi poslanci! Sprejetje zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, ima po mnenju poslanske skupine socialnih demokratov vse dva cilja. Prvi, ki je za nas v Poslanski skupini Socialnih demokratov izjemno pomemben, je, da uredimo enotno politiko upravljanja podjetij v državni lasti, ne glede, kolikšen je delež države v lastništvu posameznega podjetja. Država je odgovorna, da s svojim premoženjem, ki je v obliki lastniškega deleža v podjetju, ravna odgovorno in gospodarno, s ciljem doseganja največjih ekonomsko-gospodarskih in finančnih učinkov. Obstoječi sistem aktivnega izvajanja upravljanja z naložbami je bil razdrobljen po različnih ministrstvih, kjer se je sicer oblikovala sektorska politika, ki mora imeti pomembno mesto tudi v novi politiki upravljanja s kapitalskimi naložbami, a je bila razdrobljena in je povzročala tudi nasprotje interesov. Zagotovo pa je bila nepregledna, nepovezana med posameznimi upravljavci posameznih naložb, neučinkovita in premalo strokovno vodena. Imela je zapletene postopke sprejemanja odločitev in te odločitve so bile mnogokrat zamegljene in tudi netransparentne. Če bi bilo upravljanje z naložbami v preteklosti učinkovito in transparentno, predvsem pa gospodarno in v korist države, to je vseh nas, se nam ne bi zgodile zgodbe, kot so prodaja Mercatorja v kabinetu predsednika prejšnje vlade ali pa prodaja Slovenske industrije jekla, ki še vedno ni v popolnosti pojasnjena, ali je res bila prodana pod knjigovodsko vrednostjo in s pomočjo kreditov slovenskih bank ter vloga posameznih politikov in ministrstev v tej zadevi. Pa lahko bi naštevali še poslovanje Intereurope ali pa Dravskih elektrarn, ki so v preteklosti posodili denar Holdingu Zvon1, danes pa prosjačijo za vrnitev svojega denarja. Ne želim pogrevati starih napak, a pri razpravi o novem učinkovitejšem upravljanju se nam nehote povrnejo v spomin zgrešene in medijsko zelo odmevne prodaje državnega kapitala oziroma odločitve pri vodenju podjetij v večinski državni lasti. Drugi, mogoče še bolj pomemben, vzrok za sprejem zakona o upravljanju kapitalskih naložb pa je prizadevanje Republike Slovenije za vstop v Organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj ali, kot radi rečemo, OECD. Politika OECD pri opravljanju državne lastnine temelji predvsem na treh načelih, in sicer: jasne politike države do lastništva v državnih podjetjih, odgovornost za izvajanje politike in poročanje parlamentu za izvajanje dogovorjene politike in s tem posledično tudi vsem nam državljanom. Kot je že rekla državna sekretarka gospa Kamnarjeva, je Vlada že v mesecu juliju 2009 sprejela na politiko o upravljanju podjetij v državni lasti in na tej osnovi pripravila zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije in pripravlja še druge dodatne zakone, ki so že bili danes omenjeni. Sam zakon ne bo prinesel boljšega upravljanja, če se pri delovanju tako Vlade kot tudi Državnega zbora ne bo spremenila miselnost, da se je pri upravljanju kapitalskih naložb treba ravnati po načelih OECD, predvsem pa gospodarno in v korist lastnika. Prvo pravilo, ki ga postavlja OECD, je preglednost in s tem oblikovanje lastniške strukture v podjetjih ter jasen dogovor o ciljih, ki jim bo sledila Vlada pri upravljanju državne lastnine. Temu cilju mora Vlada slediti pri pripravi strategije pri upravljanju, ki je trileten in ga sprejme Državni zbor. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se nam zdi pomembno, da to strategijo na osnovi sektorskih politik, ki jih pripravijo ministrstva, pripravi Vlada in jo za obdobje najmanj treh let sprejme Državni zbor. Ocenjujemo, da daljše je to obdobje in bolj je strategija naravnana razvojno in celovito in ima jasna pričakovanja glede države kot solastnice ali stoprocentne lastnice, bolje je tudi za ostale družbenike in bodoče vlagatelje, da lahko oblikujejo svojo politiko in se pripravljajo na eventualen umik države iz gospodarstva, ki pa ni več stihijski, ali pa samo zato, ker vedno poslušamo opozorila, da je država slab gospodar in ne ve, kaj bi s svojo lastnino. S takšno sprejeto strategijo točno ve, in to v naprej, kaj bo in kako bo vodila to politiko lastništva v posameznih gospodarskih družbah. To mogoče velja takrat, ko država nima jasnih strateških usmeritev in diferencirane lastniške politike za različno kategorijo svojih naložb. Država mora s svojo strategijo opredeliti, katere naložbe so nestrateške, portfeljske naložbe, ki služijo samo ali pa izključno maksimiranju delničarske vrednosti in so ob primernem času na voljo za prodajo. Druga skupina naložb so naložbe v podjetja, ki so nosilci regionalnega razvoja in ohranjanja dejavnosti in delovnih mest, ki so pomembna za določeno regijo ali pa tudi državo. Lahko so tudi razvojna jedra posamezne regije. Prav tako posebno naložbeno skupino podjetij tvorijo tudi infrastrukturne naložbe, pri čemer sledi država kot lastnica predvsem dostopnost do infrastrukture in s tem uravnava trg storitev in blaga. Posebno pozornost v strategiji pa morajo imeti podjetja, ki jih država opredeli kot strateške naložbe države, lahko bi rekli državna srebrnina ali tudi zlatnina, ki jih prepušča izzivom trga oziroma do sedaj v tej finančni in gospodarski krizi uporabljena za premagovanje le-te. V mislih imam predvsem bančni in denarni sektor, pa tudi kakšne energetske naložbe z veliko dodano vrednostjo. Vlada, kljub temu da s tem zakonom ustanavlja agencijo, ki bi naj upravljala s temi naložbami in bo Državni zbor sprejemal strategijo o upravljanju s kapitalskimi naložbami, se ne bo izognila odgovornosti za izvajanje strategije, saj bo sprejemala letni načrt upravljanja kapitalskih naložb s konkretnimi cilji Republike Slovenije na tem področju. Ne bo pa več direktno izvajalka te politike in se bo tako dejansko upravljavsko umaknila iz gospodarstva, ne pa lastniško, če to ne bo opredelila v svoji strategiji in v letnem programu. Za učinkovitost izvajanja takšne strategije je pomembno, da je agencija, ki bo to opravljala, čim bolj neodvisna in dovolj strokovna. Pripravljavci zakona so predvideli, da ima agencija direktorja in svet agencije, ki je tričlanski, oboje naj imenuje Vlada. V Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagamo, da se premisli, ali ne bi bilo dobro, da bi bil ta svet agencije vsaj petčlanski, mogoče celo sedem, in bi imel v svoji sestavi tudi obvezno nekoga iz strokovne akademske sfere in bi bilo tudi to zapisano v sestavi sveta. Prav tako bi bilo dobro, da bi se opredelili do predloga imenovanja tako direktorja ali mogoče celo uprave in sveta agencije. Vprašanje je, kdo naj imenuje ta dva organa agencije - naj to opravi Vlada na predlog predsednika Vlade, kot je to opredeljeno v predlogu zakona, ali naj to opravi Državni zbor na predlog Vlade ali na predlog Kviaza, ki ga imamo v Državnem zboru. Odgovornost za izvajanje večletne strategije prevzema Vlada, ki sprejema tudi letne programe upravljanja, zato Vlade ne moremo v celoti izvzeti iz odločanja pri imenovanju organov agencije, ki bo izvajalka predvsem letnega načrta in bo spremljala uresničevanje strategije. Agencija bo imela tudi svoj Kadrovsko akreditacijski svet, kot ga na kratko imenujemo KAS. Ocenjujemo, da je KAS v okviru delovanja pri Vladi dosegel dobre rezultate. Predvsem pa je postavil nove standarde pri kadrovanju in imenovanju nadzornih svetov v podjetjih, kjer ima država odločujoč vpliv. Sedaj naj bi to opravljal KAS v okviru agencije. Vprašanje je, ali naj KAS, ki ga je imenovala Vlada, nadaljuje svoje delo do konca mandata, ali naj raje agencija v nekem določenem roku, na primer do 6 mesecev, imenuje svoj KAS, ki bo deloval v skladu z akti agencije. Agencija prevzema pomembno odgovornost za izvajanje strateške politike pri upravljanju državnega premoženja, zato bi bilo prav, da čim prej odgovorno prevzame vse obveznosti tudi na kadrovskem področju in kadrovanju. Pri korporativnem upravljanju kapitalskih naložb pa se nam postavlja vprašanje, ali je smiselno imeti še posebne zakona, ki bodo posegali na to območje, kot je na primer tako imenovani Lahovnikov zakon, ki omejuje plače v podjetjih, ki imajo v svojem lastniškem portfelju še državno lastnino. Te omejitve, če bodo smiselne, bodo morali izpeljati v agenciji prek nadzornih svetov in organov, ki upravljajo takšna podjetja. Samo tako bo to uspešno in se nam ne bo zgodil Kramar ali plače, ki so nemoralne, vključno z nagradami in odpravninami. To bo v bodoče sestavni del korporativnega upravljanja. V mislih imam seveda nagrajevanje poslovodstev in delitev dobičkov. V zakonu bo treba nekoliko bolje določiti tudi obveznost Vlade, da letno ali dvoletno poroča Državnemu zboru o doseženih ciljih strategije, ki jo je sprejel Državni zbor, in o izvajanju letnih načrtov upravljanja, ki jih je sprejela Vlada, izvajala pa agencija. S tem bo tudi doseženo tisto tretje načelo OECD-ja, da imajo državljani kot lastniki te države pravico vedeti, kako se gospodari z njihovim premoženjem in ali so dejansko doseženi večletni cilji. Na ta način se bomo tudi izognili večnim obtožbam opozicije, ki ima vedno pripombe pri vsakokratni prodaji posameznega premoženja. Še prav posebej pa takrat, ko se prodaja strateško premoženje ali pa državna srebrnina ali zlatnina, kot radi rečemo. Takšna netransparentna prodaja pa se je v prejšnjem mandatu žal dogajala. Tej kritiki opozicije se verjetno ne bo mogoče popolnoma izogniti, saj je splošno znano, da ima vsakokratna opozicija kratek spomin in bi vedno vse naredila mnogo bolje. V Poslanski skupini Socialnih demokratov, bomo podprli predlog sklepa, s katerim bomo omogočili, da zakon, ki je v parlamentarni proceduri, nadaljuje svojo normalno pot do sprejema končnega.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Urh. [[Ga ni.]] Majhenič. [[Ga ni.]] Gumzar. [[Ga ni.]] Gospod Frangež, izvolite, imate besedo.
Spoštovane in spoštovani! Mi nove korporativne politike upravljanja državnih podjetij ne potrebujemo zaradi zahtev OECD-ja. Potrebujemo jih zato, ker moramo vzpostaviti novo korporativno kulturo, ker smo odgovorni za to premoženje in ker imajo ta državna podjetja prepomemben razvojni potencial za celotno državo, da bi dopustili stvari, kot smo jih lahko videli tudi v preteklosti. Sam današnji zakon, ki ga bo nadgradil še zakon o preoblikovanju kapitalske družbe in Slovenske odškodninske družbe, razumem kot ključen ukrep v politiki umika države iz gospodarstva. Ta ukrep ni nujen v smislu lastniškega umika države iz teh podjetij, ampak da zamejimo vpliv politike in mnogih interesnih skupin na upravljanje podjetij, ki mora slediti predvsem interesu po plemenitenju državnega premoženja, na eni strani, na drugi strani pa zasledovati druge strateške interese države, kadar ja zaradi strateškega pomena posameznega podjetja za državo, predvsem v bančnem in finančnem sektorju, energetiki in prometu to potrebno. Če korporativne politike ni, in to je pomembna izkušnja Slovenije v preteklem obdobju, postanejo državna podjetja plen in žrtev vsakokratnih političnih ambicij, če ne političnih ambicij, pa gotovo različnih interesnih in lobističnih skupin. Prepričan sem, da bi moral Državni zbor zato prepoznati neko skupno ambicijo, da nočemo biti več priče mešetarjenju z državnim premoženjem in mešetarjenju z državnimi podjetji. Nočemo biti priča temu mešetarjenju zato, ker imajo ta podjetja prepomemben družbeni in razvojni učinek in potencial, ker so izjemnega pomena za zadovoljenje različnih potreb ljudi in ker na njihovem dobrem poslovanju in zasledovanju strateških ciljev slonijo tudi strateški cilji naše države. Kot rečeno, še posebej na področju bančnega in finančnega sektorja, gospodarskih javnih služb, energetike, prometa, pa tudi "blučipov", na katere smo v Sloveniji lahko upravičeno ponosni in pri katerih je treba s pametnim korporativnim upravljanjem nadgraditi njihove rezultate in okrepiti možnosti za njihov razvoj in tržno propulzivnost na svetovnih trgih. Ne nazadnje potrebujemo to korporativno politiko upravljanja tudi zato, ker je država na nek način fudiciar tega premoženja v imenu državljank in državljanov, ki so njegovi lastniki. To terja od nas izjemno odgovorno nalogo, ki sovpada tudi z zahtevami za članstvo Slovenije v organizaciji za ekonomsko sodelovanje in razvoj, torej, OECD, da moramo razmejiti vpliv politike in države na te gospodarske družbe. Država s sprejemom strategije ne določa samo razpolaganja v smislu prenosa svoje lastnine na neko novo pravno osebo, se pravi prodaje tega premoženja, prodaje družinske srebrnine, kot je govoril v stališču Slovenske demokratske stranke gospod Černač. Ne. Ta zakon govori o upravljanju v pomenu, da upravljanje kapitalskih naložb obsega pridobivanje kapitalskih naložb, razpolaganje s kapitalskimi naložbami in izvrševanje pravic delničarja in družbenika, torej države kot delničarja in družbenika. To pa ne implicira nujno lastniških sprememb, o katerih bo v tej razpravi gotovo največ govora. Govori o tem, da mora država igrati aktivno vlogo kot družbenik in delničar podjetja, v katerih ima svoj lastniški delež, zastaviti si strategijo, kaj želimo z nekim podjetjem doseči, kakšen pomen ima to podjetje na razvoj Slovenije, zaradi svojih socialnih, ekonomskih učinkov in učinkov na konkurenčnost države, in da preko tega vzvoda, preko države, ki sprejema strategijo, preko agencije, ki bo to strategijo pripravljala in v veliki meri tudi bdela nad uresničevanjem strategije, preko kadrovanj v nadzornih svetih in odgovornosti teh nadzornih svetov ter tudi odgovornosti za izvrševanje politike upravljanja posamičnega podjetja v upravah teh podjetij, dobimo jasno vez odgovornosti, ki mora preprečiti scenarije, ki smo jim bili priča v Sloveniji v preteklem obdobju. Težko sprejmem kritiko, da s tem zakonom uzakonjamo scenarij netransparentne prodaje državnega premoženja, od tistih, ki so botrovali sestankom v premierjevi pisarni o prodaji Mercatorja, o zgrešeni prodaji večinskega deleža v slovenski industriji jekla za ceno dveh letnih dobičkov v času, ko je cena jekla poletela v nebo. Gotovo je odprtih v zvezi s tem zakonom še nekaj vprašanj: obseg soglasja pri sprejemanju strategije upravljanja v tem Državnem zboru, način imenovanja direktorja in sveta agencije, pri čemer sem tudi sam naklonjen rešitvi, da je ta svet imenovan v Državnem zboru in ima čim višjo legitimiteto in s tem avtoriteto za izvrševanje te korporativne politike. Ker bo ta agencija izjemno pomemben člen v novi politiki korporativnega upravljanja. In tukaj je tudi nevarnost, da bi napačno upravljanje in dopuščanje možnosti, da se agencije polastijo različni netransparentni vplivi, škodno vplivalo na to, kar verjamem, da mora biti naš skupni cilj in to je transparentno, pregledno, učinkovito korporativno upravljanje državnih podjetij. Naj končam z enim pričakovanjem. Tudi na tem področju je potrebno slediti različnim interesom za decentralizacijo države. Nekaj malega je o tem že bilo debate v fazi, ko smo ta zakon usklajevali. Mislim, da bi bilo primerno, da se sedež te agencije ali sedež zavarovalnice, ki bo nastala po preoblikovanju pokojninskih skladov, ki jih dane upravlja kapitalska družba, umesti v Maribor, o tem smo že govorili, in mislim, da je primerno, da tudi danes v tej dvorani Mariborčani izrazimo to ambicijo. Če želimo državo centralizirati, ima pomembno vlogo pri tem tudi institucionalna decentralizacija. Od tega zakona, pa tudi od zakona, ki bo določil preoblikovanje Kapitalske družbe in Slovenske odškodnine družbe, moramo pričakovati izjemno veliko. V Državnem zboru tudi tedaj, ko bomo sprejemali strategijo upravljanja moramo terjati tisto, kar smo zapisali, visoke besede, ki jih ta zakon v besedilu členov, pa tudi v obrazložitvah, prinaša. Jaz sem prepričan, da lahko s tem pridemo do ene povsem nove kakovosti razvoja naših državnih podjetij, ki so eden od pomembnejših orodij, ki jih za razvoj te države imamo. Hvala.
Replika.
Hvala. Imate repliko? Gospod Černač, nisem opazil, da bi bil citirani, imenovani. Ja, je bil? Ja, izvolite. Imate repliko.
Hvala lepa. Tudi, če ne bi bil, replika je zato, da se pojasni napačna navedba. Gospod Frangež treba si je prebrati 5., 6. in 7. odstavek 2. člena, da bi razumeli, kaj pomeni izraz upravljanje. In če si preberete vse te tri odstavke 2. člena, 5., 6. in 7. odstavek boste ugotovili, da upravljanje pomeni razpolaganje, razpolaganje s kapitalskimi naložbami pa pomeni prodajo, zamenjavo ali vsak drug pravni posel, na podlagi katerega se imetništvo delnic ali deležev Republike Slovenije prenese na drugo pravno ali fizično osebo. To pomeni upravljanje. Hvala.
Hvala. [[Oglašanje v dvorani.]] Imate proceduralni predlog in prosim, da ne zlorabite tega poslovniškega pooblastila. Izvolite.
Zaradi lažjega razumevanja, ker mislim, da je pomembno za nadaljnjo razpravo.
Ne, oprostite [[...]]
Se strinjam z gospodom Černačem, vendar ta člen ne govori samo o tem, ker ne govorimo samo o razpolaganju [[...]]
Prosim, ne zlorabljati [[...]]
[[...]]ampak tudi o uresničevanju delničarskih in družbeniških pravic.
To je zloraba poslovnika. Besedo ima gospod Franco Juri. [[Ga ni.]] Gospod Kumer, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi jaz bom zdajle za začetek glede na dosedanjo razpravo mogoče popravil tri navedbe, predvsem ocene, ki so bile izrečene v predstavitvah stališč nekaterih poslanskih skupin, predvsem s strani tistih, ki so zelo črnogledi že takoj na začetku pri ideji o ustanovitvi te agencije. Po mojem mnenju je še vedno bolje, da se te stvari odvijajo znotraj agencije kot pa v kabinetih posameznih predsednikov strank ali vlade. Za enega zagotovo vemo, da se je to dogajalo, ker je "in flagranti" dokazano. Po vsej verjetnosti pa se je v preteklosti to dogajalo še kje drugje. Drugič. Res gre pri ideji o tej agenciji za poseg v fevde, in to ne samo ministrske, ampak obstajajo že nekaj let določeni drugi fevdi, ki jih imajo posamezne politične elite, ki so vezane na stranke, ne glede na to, kdo trenutno vodi izvršno vejo oblasti. Tretjič. Težko je poslušati s strani tistih črne napovedi o teh agencijah, ki so s svojim preteklim delovanjem dokazale, na primer, ker je bilo večkrat ponovljeno, ob prodaji Mercatorja in izvozu velikih količin denarja s "šleperji" za nakup nekih platform v tujini, pa zemljišč v tujini, veliko državnega, javnega, davkoplačevalskega denarja in tako dalje. Zato je prav, da se enkrat za vselej skuša prekiniti funkcioniranje teh fevdov. Zato moram najprej reči, da bi ne glede na to, ali vstopamo v OECD ali ne, morali slej ko prej nekaj na tem področju spremeniti. Dejstvo namreč je, da nobeni vladi do sedaj ni uspelo narediti in razviti jasne lastniške politike in jasnega lastniškega koncepta upravljanja z državnim premoženjem. Veliko razlogov je za to in ustavil bi se pri neki sintagmi, paroli, ki se pojavlja zadnjih petnajst let. To je parola o umiku politike ali države iz gospodarstva, da bi naj bila država kot lastnica premoženja slaba lastnica in upravljavka tega premoženja. To je bilo istočasno v tem obdobju povezano še z drugo spolitizirano parolo, to je s tako imenovanim nacionalnim interesom. Spomnimo se pivovarske vojne ter izsledkov in zaključkov te pivovarske vojne po nekaj letih. Danes je več kot očitno, da je bila ta dilema: ostati ali se umakniti iz gospodarstva, politično interesna dilema, ki je omogočala posameznim interesnim skupinam krmariti v kalnem pri lastninjenju nekdanjega državnega premoženja. In tu je seveda prišlo do prepleta teh raznoraznih interesov tudi s političnimi interesi. Posledica je bila, da je veliko posameznikov, bom sedaj uporabil to besedo, obogatelo tudi na ta račun, mimo tega, da bi z lastnim kapitalom, z lastnim znanjem, z lastnimi vložki, sposobnosti, si krepili svojo kapitalski podstat. In posledica je več kot očitna. Premoženje države je načelo tudi svojo substanco. In danes imamo nekatere državne deleže ali državno premoženje, ki pomeni breme državi, ne pa, da bi prinašalo kaj dodatnega denarja v proračun. Zato je v tem trenutku prav, da se najde nek odgovor na to, kako gospodarno in v javnem interesu učinkovito upravljati s kapitalskimi naložbami in pa predvsem z državnim premoženjem v celoti. In odgovor je v smernicah OECD. Tu, po moje, ne potrebujemo izgubljati besed. Ta je nedvoumen: brez centralnega nadzora nobena vlada, pa naj bo ta vlada rdeča ali črna, naj bo leva ali desna, naj bo rumena ali naj bo kakšne druge barve, ne more izvajati konsistentne in učinkovite lastniške politike državnega premoženja. Mislim, da do tega spoznanja smo po teh 15 letih prišli, ne glede na to, ali sedaj stopamo v OECD ali ne. In agencija po mojem skromnem mnenju tista oblika, ki na eni strani gre v smer in na isto pot teh smernic OECD in na drugi strani sledi cilju, da se loči izvrševanje lastniške funkcije od drugih funkcij, ki jih opravlja država na področju premoženja. Tu je treba tudi iskati možen odgovor na vprašanje, ali se bo s takšno obliko omejil neposredni vpliv vsakokratne izvršne oblasti na upravljanje tega premoženja in postavil jasno oviro, da bi se upravljanje s kapitalskimi naložbami bil plen posameznih političnih elit oziroma interesnih lobijev, prepletenih s političnimi interesi. Zato v tem trenutku podpiram to idejo v tej fazi predloga zakona o Agenciji za upravljanje z državnimi deleži. Na koncu bi imel še dve stvari. Veliko je danes že bilo govora o upravljanju in postavljanju sveta agencije in direktorja. Tudi jaz se strinjam, da bi svet agencije glede na zahtevnost in obsežnost dela, ki ga bo agencija morala opravljati, imel več kot tri člane. Drugo, da se glede na status te agencije, ki naj bi bila neodvisna in samostojna, svet in direktor imenuje na predlog, tu je pa moj predlog, ker Vlada je le tista, ki mora na predlog Vlade v Državnem zboru. In še druga majhna pomanjkljivost ali pa majhna opazka, ko govorimo o nadzoru. Vedno bolj sem prepričan in danes pa definitivno prepričan, da v preteklosti ni bila glavna poanta pri nadzornikih in nadzoru posameznih podjetij, ker bi imeli lastniki, v tem primeru tudi država, prevelik vpliv in politika na nadzornike. Ampak po mojem je bila zlepljenost nadzornih svetov in nadzornikov z upravami povratni vpliv, da se s tem državnim premoženjem ni ravnalo tako, kot bi se moralo. To je še ena od dilem, ki smo jo deset let gojili, in ni bila prava dilema v pravih dimenzijah.
Hvala. Gospod Zanoškar. [[Ga ni.]] Jerič. [[Ga ni.]] Gospod Vizjak, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa. V branju tega teksta se človek ne more izogniti občutku, da gre za poizkus, kako bi spravili upravljanje s ključnim premoženjem države pod kompetenco neke agencije in s tem ustvarili en pomemben fevd in nekega posrednika, ki bo posledično lahko razmeroma netransparentno in po meri posameznih političnih elit razpolagal z državnim premoženjem. To je dejstvo. Zakaj je tako? Ker ni, sploh pa ne s strani te vlade, resne vizije in strategije upravljanja z lastnim premoženjem. Prvo, gospodje iz Vlade, pripravite to jasno strategijo in vizijo. Kako bo upravljala in kakšni so interesi države z vsemi temi naložbami. Z vsemi, do zadnje. Če bi ta strategije bila jasna in dovolj natančna, potem ne rabimo nobene agencije in nobenega posrednika, ki bo podvržen takemu in drugačnemu vplivu posameznih elit. Vidimo, da je v tem mandatu izrazito mrcvarjenje in fevdalizacija posameznih vprašanj pod določene dominantne ministre. Na primer, minister Golobič si želi v celoti podrediti sfero elektronskih komunikacij, pa tudi bančništva, ker pač tu vidi svoj interes. Marsikateri minister je bolj dominanten na katerem drugem področju. Tisti, ki bo uspel zlobirati, tukaj bomo imeli podoben cirkus, kot smo ga imeli z upravo Nove Ljubljanske banke, direktor te agencije bo razmeroma v nedefiniranem, presplošnem dokumentu, ki bo govoril o strategiji upravljanja s temi naložbami, imel proste roke pri tem in bo po domače lahko delal. Zasnova zakona je taka, da bo lahko šla po domače. Celo take stvari ste si privoščili, da se pred razpolaganjem z manj kot 25% deležem pravzaprav niti ni treba resno ukvarjati z vrednostjo in vrednotenjem te naložbe. Ne glede na višino tega deleža. Piše namreč, 31. člen: "Pred razpolaganjem s kapitalsko naložbo mora v primeru, ko ima Republika Slovenija več kot 25% delež v osnovnem kapitalu, vrednost kapitalske naložbe oceniti pooblaščeni ocenjevalec." Kaj pa, ko je manj? Pa je lahko astronomska vsota. Ali takrat pa ne? Kdo potem določa vrednost. Velik problem je v neki poenostavitvi načina razpolaganja s tem, glede na obstoječi pravni red. Imamo uredbo, ki določa razpolaganje s stvarnim in finančnim premoženjem države in občin, ki je zelo prizna in zelo natančno določa. In če bi vam bilo in šlo za transparentnost, potem bi to uredbo morala pri razpolaganju uporabljati tudi Kad in Sod in s tem bi bilo to razpolaganje transparentnejše. Jaz mislim, da bi pred kakršnim koli sprejetjem takšnega zakona, ki ponuja več vprašanj kot odgovorov, ki ponuja vrsto argumentov opoziciji, da dvomi v iskreno namero po odgovornejšemu upravljanju, da bi sploh Vlada rodila strategijo, kako vidi po letih ali po obdobjih določene kapitalske naložbe, sploh pa ključne kapitalske naložbe, ki jih ima v podjetjih. Na primer, kako vidi kapitalsko naložbo v Telekomu, kako vidi kapitalsko naložbo v Petrolu, recimo v Krki, v Gorenju in v podobnih družbah, ki so pomembni zaposlovalci in ne nazadnje pomembni generatorji gospodarske aktivnosti v državi. Nemalo je izkušenj iz preteklosti, da eno nekoordinirano delovanje države povzroči ogromno težav. Zato je tudi Vlada v prejšnjem mandatu sprejela določen program razpolaganja s premoženjem Kada in Soda in države, to je zapisala in ga je elaborirala in ga je sprejela. In tudi metode prodaje so bile tam definirane. In prvo, gospodje, ko boste govorili o želji in ambiciji po resnosti in po spoštovanju pravil OECD-ja, najprej se sploh odločite, kaj bi s državnim premoženjem radi v prihodnje. Ali ga bomo imeli v naši lasti tudi naprej ali ga bomo prodali. Če ga bomo pa prodali, pa povejte katerega, koliko in na kakšen način. To bi bil odgovor. In to pravzaprav želijo pravila OECD-ja: transparentnost in neko učinkovito upravljanje in nadzor nad vsem tem. Kolikor jaz vem, tu sedi z nami tudi direktorica direktorata, imamo v okviru Ministrstva za finance ključno telo, ki skrbi nad javnim premoženjem. In je verjetno tudi v skladu s pooblastili za marsikaj pristojno. Tukaj se zapisujejo notri tudi razne cvetke, ki govorijo celo o razpolaganju s takim premoženjem, ki je bilo predmet referendumov. Na agencijo so kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja prinesle tudi upravljanje z delnicami zavarovalnice Triglav, katere imetnik je Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Namensko premoženje, ki je tam, se ve, za kaj - za stabilnost pokojninskega sistema in pokojnin upokojencem v prihodnje. Sedaj pa to agencija lepo telovadila z vsemi temi nepremičninami. In spoštovani, ne boste se izognili netransparentnemu in neučinkovitemu upravljanju s to agencijo, izognili se boste samo na tak način, da bo jasno, kaj bi s premoženjem radi počeli v prihodnje. Če pa tega ne veste, in bo to namesto vas v Vladi počela ena agencija, potem pa bo to en nov plen, ki ga kot posledico zmage na volitvah želite svojim, tistim v ozadju, ki si ta plen najbolj želijo. Vi boste pa prevzeli odgovornost.
Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zdi se, da se je s tem predlogom zakona pričel velik in dolgotrajen in obsežen proces transformacije, tako lastninske kot upravljavske. Z ozirom na definicijo upravljanja je jasno, da je mnogim to vzbudilo skrb in da bo najbrž treba še precej pojasnjevanj in dopolnil in zagotovil, da se ne bi zgodilo tisto, kar bi se lahko slabega zgodilo. Vlada je, tako jaz to razumem, izhajala iz dveh potreb, ko je to pripravljala. Ena je potreba, ki govori o časovni stiski pred pariškim dogodkom in sprejemom v OECD, pa mislim, da to ni najbolj bistveno. Bolj bistveno mislim, da je to, kar je v uvodu predlagatelj sam zapisal. Namreč, da je Vlada ne najboljši gospodar in da je treba to spremeniti. To, kar piše v zvezi z razdrobljenostjo, v zvezi z oponentnostjo celo usmeritev posamičnih sektorjih oziroma ministrstev, to, kar piše tam o slabi strokovni usposobljenosti, o slabem vodenju in slabi učinkovitosti, najbrž govori o tem, da tukaj gre za priznanje, da ni bila najboljša oblika upravljanja izbrana. Lastništvo se pa tako ali tako ne spreminja, tudi po tem zakonu ne. Gre v principu za institucionalne in upravljavske spremembe. V zvezi s tem je pač tudi nekaj pomislekov. Jaz menim, da se bodo morali pripravljavci potruditi pa dodatno pojasniti ali pa kaj spremeniti v zvezi s tem, da nastaja zdaj en mega upravljavec. To bo upravljavec, ki bo imel resnično veliko moč jo bo upravljal z neko mini ekipo. Ta ekipa, ki je predvidena, je za tako velike upravljavske posle najbrž res nekolikan skromna. Če pa premislimo, kakšne so povezave, kdo je predlagatelj, kdo imenuje to ekipo in kakšne so vzajemne odgovornosti, potem pa ni napak, če povemo, da gre pravzaprav, tako se da tudi razumeti, za skrajšanje poti od Vlade pa do upravljanja posamičnih kapitalskih deležev, ki so sedaj razmetani vse naokrog, potem bo pa vse tako rekoč na dlani, scentralizirano in bo ta pot nekoliko enostavnejša. Jaz upam, da ni tako, da ni bil ta namen, ampak tako se da iz predloga zakona to tudi razbrati. To je ena hiba, ki jo bodo zagotovo predstavniki predlagateljev znali pojasniti, če ne danes, pa v kasnejšem procesu. Druga hiba pa je hiba, ki je tudi bila že danes nekajkrat omenjena in ki mene samega tudi spodbuja, da se vprašam, koliko je to v skladu s koalicijskim sporazumom in nekaterimi določili, ki so tam v tem sporazumu pač zapisana. Mi smo se dogovorili, da je treba zagotoviti večjo avtonomijo, in to na nek način recimo ta predlog zakona pripelje. Dogovorili smo se, da bo več strokovnosti, več neodvisnosti. Dogovorili smo se tudi o tem, kaj želimo z lastnino in smo tri vrste lastnine omenjali, v katerih bi država sodelovala: tisto čisto porfeljsko lastnino, ki v zasebnem sektorju sodeluje, pa tisto infrastrukturno, ker ima večje zahteve in večje ambicije, in tisto lastnino, ki je pomembna s sistemskega vidika, s področja financ. Ve se, okvirno, kaj bi se z lastnino naj zgodilo. Vendar pa smo res zapisali drugače v Kadu. Tam smo zapisali, kam naj ta Kadova lastnina gre in kakšne ambicije imamo s to Kadovo lastnino. Namreč ambicije po trdnosti ene izmed javnih blagajn, pokojninske blagajne in sistema financiranja pokojnin. Res je, da Kad relativno majhen odstotek v vsej vsoti, ki je potrebna, prispeva, pa vendarle je to eno izmed jamstev. Da se ne bo nič spremenilo v varnosti, v trdnosti pokojninske blagajne in izplačevanju pokojnin, bo morala Vlada oziroma predlagatelj pojasniti, ali se te niti, ki so zdaj veljavne iz Kada preko proračuna do blagajne, s tem ne bodo potrgale. Ali se vse obveze, ki jih ima država sedaj v tej vezni posodi pokojninske blagajne, ohranjajo tudi v bodoče in na kakšen način bo to ohranjeno.
Besedo ima gospod mag. Franc Žnidaršič. [[Ga ni.]] Gospod mag. Anton Rop. Gospod dr. Luka Juri, izvolite.
Hvala lepa. Najslabši gospodar je neodgovoren gospodar. Ta predlog zakona popravlja prav to stanje, kjer se danes, ko gre za državno lastnino ali pa, bolje rečeno kapitalske naložbe, nikoli ne ve točno, kdo pije in kdo plača. Čeprav na koncu je vedno nekdo zelo lepo sit. S to novelo zakona pa bo zelo jasno, kdo je odgovoren za kapitalske naložbe države, kako naj z njimi upravlja in komu naj odgovarja za njegove odločitve. Gre za vprašanje transparentnosti in gre tudi za vprašanje dobrega upravljanja, ker ta zakon po eni strani jasno določa odgovornosti. In ko jasno določa odgovornosti, jasno določa tudi pristojnosti. Pristojnosti o tem, kako voditi določeno podjetje, kakšno strategijo uveljavljati, kdaj kupiti in kdaj prodati. In to je dobro. S takšnim zakonom se ne bo več moglo zgoditi pisarniška prodaja Mercatorja za štirimi zidovi. S takšnim zakonom bodo težje nastajali tajkuni. In s takšnim zakonom bodo težje nastajale pogodbe, kjer bodo nekateri, ki bodo predčasno zapustili svoje delovno mesto, lahko terjali milijon evrov odpravnine. In to je dobro. Ko želimo postaviti nekatere stvari na red in ko gre za veliko kvoto naložb za veliko državne lastnine, marsikomu to ni všeč. Kajti današnje stanje nebuloze marsikomu seveda paše, zato ker na nebulozi se lahko marsikdo dobro redi, in kot rečeno prej, nihče pa ne ve točno, kdo je za to odgovoren. Zato sam močno podpiram ta predlog zakona. Zelo sem zadovoljen, da je prišel v takšni obliki, v čisti obliki, ki zelo jasno sledi predlogom OECD-ja, čeprav to ne delamo zaradi OECD-ja. Konec koncev vsaj ne želimo si vstopa zaradi OECD, ampak zaradi nas, zaradi pozitivnih posledic, ki jih članstvo prinaša. In ta zakon je ena od prvih pozitivnih posledic našega vstopanja v OECD, kar nas spodbuja k temu, da jasno postavimo določena merila in določene standarde. Pričakujem, da bo kmalu na vrsti tudi tisti zakon, ki bo vsebinsko dopolnil sedanji Zakon o kapitalskih naložbah, torej zakon, ki bo preoblikoval lastništvo Kada in Soda, zato da bomo lahko dali "meso" temu odličnemu zdravemu skeletu, ki ga bomo v naslednjih mesecih najverjetneje potrdili in sprejeli. Je pa treba tudi reči, da bomo morali s tako jasno postavljenimi pravili še enkrat premisliti, ali potrebujemo določene ad hoc rešitve, ki so se pokazale že v predhodni analizi kot pomanjkljive - mislim na Predlog zakona o omejevanju plač v državnih podjetjih, ki se tiče samo nekaterih državnih podjetij, ne pa velike večine -, saj bomo lahko preko tega zakona in preko ureditev, ki jih ta zakon prinaša, bolje urejali tisto, kar želi ta zakon urediti, vendar za dosti širši spekter podjetij. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ljubo Germič. [[Ne.]] Gospa mag. Kamnar, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa. Morda bi bil čas, da se odzovem na nekatere trditve v dosedanji razpravi. Mislim, da je treba pojasniti, kaj pravzaprav ta zakon v smislu lastništva spreminja oziroma ne spreminja, ker je dosedanja razprava pokazala, da gre tudi za napačno razumevanje tega vprašanja. Že v svoji uvodni predstavitvi sem povedala, da lastništvo ostaja na državi in ne prehaja na agencijo. Kar pomeni, da je država absolutna lastnica vseh svojih kapitalskih naložb, tako kot v tem trenutku stanje je, in da bo kupnina, če bo prišlo do odprodaje katere od finančnih naložb, pa tudi dividende oziroma prihodki od tega premoženja prihajali v celoti v državni proračun. Torej bo vloga agencije zgolj na ravni tega, da izvaja neko politiko, ki bo določena v dveh pomembnih aktih. Eden od pomembnih aktov je Strategija upravljanja s finančnim premoženjem, ki naj bi bila srednjeročni dokument, in to je tisto, kar je gospod Vizjak rekel, da tej zadevi manjka in da ne vemo, kaj bi počeli s finančnim premoženjem. Torej, ta strategija bo vsako srednjeročno obdobje začrtala, kaj bo država na posameznih sektorskih področjih počela s premoženjem, ki ga ima. Na tej podlagi se bo potem oblikoval letni program razpolaganja in upravljanja s premoženjem, ki ga bo sprejemala Vlada in agencija zgolj izvajala. Tako, da je težko trditi, da bo agencija tukaj neki novi fevd, kakor je bilo imenovano v razpravi, kjer se bodo "kresali" politični interesi in vplivi posameznih političnih ali drugačnih lobističnih skupin. Ravno nasprotno. Glede na to, da so dokumenti, ki so odločilni za izvajanje politike, ločeni od agencije - agencija njihov izvajalec, je verjetnost, da bo tega prepletanja političnih in drugih logističnih vplivov manj, kot ga je bilo v dosedanjih razmerah, kjer te delitve niso bile zelo jasne. Morda še glede postopkov. Glede postopkov morebitnih prodaj, do katerih bi v nadaljevanju na podlagi strategije in letnih programih lahko prihajalo, postopki so za enkrat urejeni na način, kot so že urejeni z Zakonom o javnih financah in na njem temelječi uredbi. Tudi v bodoče bo osnovne principe razpolaganja s finančnim premoženjem urejal Zakon o javnih financah in agencija, ki bo izvajalec, bo zavezana k spoštovanju teh predpisov, tako da ne bo tukaj prihajalo do nekega drugačnega ravnanja, kot sicer prihaja pri razpolaganju z javnimi sredstvi, ampak bo agencija ravno tako zavezana k temu ravnanju. Seveda je nekoliko drugačno ravnanje, ki se nanaša na portfeljske naložbe, kjer bo agencija seveda imela več prostih rok, kar je normalno in ker edino takšna politika lahko vodi do tega, da pravzaprav državni proračun iz teh portfeljskih naložb pride čim večji prihodek, kar je v interesu celotne države in seveda javnega dobrega. Tako, da menimo, vsaj ideja je taka bila, če ni dobro artikulirana, mi bomo to še enkrat pogledali in po potrebi dopolnili in bolj natančno zapisali, da ne bi bilo nerazumevanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni. Gospa državna sekretarka, gospa direktorica. Kolegice in kolegi. Danes je bilo že večkrat omenjeno, da je bilo v preteklosti kar nekaj neposrečenih, za državno premoženje neuspešnih, še več, škodljivih načinov upravljanja kapitalskih naložb ali tako imenovane državne srebrnine. Zato bi lahko že za preteklost rekli, da je bilo kar nekaj cvetk, ki so še daleč od lepe sopomenke "čudovite rožice", bolj vrtnice, od katerih je ostalo samo še trnje brez cveta. In sedaj je naloga te vlade, da odpravi vse te pomanjkljivosti, netransparentnost, neučinkovitost. Gre za ukrep Vlade s sprejemom tega zakona, ki ni niti slučajno všečen. Res pa je, je bilo tudi danes v razpravi nekaterih zaznati nezadovoljstvo, ker ta Vlada vključno s predsednikom vlade kaže odločnost, jasnost, zelo jasno odločnost in tudi transparentnost, kot bi si nekateri želeli, nekateri morebiti celo ne. Res pa je, da je s sprejemom tega zakona in ustanovitvijo agencije za upravljanje kapitalskih naložb, pridemo tudi hote ali nehote do nekaterih zgodovinskih poslovnih odločitev, ki so šle res po domače in še najbolj žalostno je, da ravno danes, ko v času gospodarske in finančne krize ugotavljamo, da bi s takratnimi morebiti prehitrimi, prenagljenimi ali pa morebiti ne dobro premišljenimi odločitvami in ukrepi, ki so seveda takrat državo prikrajšali za veliko milijonov evrov, da bi danes bilo tej vladi bistveno lažje pomagati vsem tistim podjetjem, ki so danes v težavah, bistveno lažje bi bilo vsem tistim brezposelnim, ki nas danes opazujejo, poslušajo in razmišljajo, saj bi namreč s tistimi milijoni, če tukaj povzamem navedbe, pa danes je bilo večkrat rečeno, vezano na Mercator, o tem kolikšna premija, ali je bilo to dobro premišljeno, vezano na Slovensko industrijo jekla, vezano na Dravske elektrarne Maribor itn., in da seveda današnja predstavitev, zakaj sprejem zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije in tudi o prizadevanju Republike Slovenije za vstop v Organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj, OECD, kot pravimo, da je sprejem tega zakona ključnega pomena. Res pa je, kot sem že prej tudi povedala, da bo sprejem tega zakona nehote posegel v preteklost, nehote morebiti nekako dregnil ob že skoraj zaceljene pa v resnici še ne zaceljene rane, in da se bo morebiti takrat tudi še kdo povprašal po nekaterih poslovnih odločitvah, in da se bo nehote tudi o tem še razpravljalo. Ko pa je razprava tudi o tem o tem, o svetu agencije, o številu članov, o kompetencah oziroma o pristojnostih, ali bi vse pristojnosti imel Državni zbor, ali bi imel to Kviaz in tako naprej, ali bi tudi vlada imela kakšno besedo pri tem? Zanimivo je, da je ta Državni zbor imenoval to Vlado, imenoval to ministrsko ekipo in, da pričakuje od vseh teh ljudi z veliko stopnjo odgovornosti tudi pristojnosti, da poslujejo in delujejo čim bolj učinkovito, pregledno, odgovorno in, da torej delujejo predvsem v tej smeri, da bomo prišli do uspeha, do pozitivnih rezultatov v zadovoljstvo in v skladu s pričakovanji vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Zatorej bi bilo zelo nelogično, da bi si, recimo, sedaj predstavljali, da bi odgovornost za vsa dejanja nosila Vlada, pristojnost imenovanja, na primer, uprave in sveta agencije pa bi bila samo na strani Državnega zbora. Državni zbor jih je imenoval, zatorej mislim, da čisto v celoti ne bomo mogli izključiti pristojnosti imenovanja vodstvenih organov agencije, brez da bi kakorkoli Vlada lahko v tej smeri imela tudi kakšno besedo. Vendar pa je sedaj, če kdaj v preteklosti ni bila, sedaj je želja in odločitev, da se loči izvrševanje lastniške funkcije in upravljavske funkcije. V povezavi z OECD-jem in tem, kar je tukaj navedeno, osrednje načelo OECD pri upravljanju državne lastnine, je transparentnost oblikovanja lastniške politike. Naj navedem, država kot fuduciar je dolžna lastnikom jasno predočiti cilje in politiko zasledovanja teh ciljev po posameznih kategorijah lastnine. To je dolžna ne le lastnikom, torej državljanom, da jim pove kaj bo počela z njihovo lastnino, temveč je to dolžna tudi vsem drugim vlagateljem, da imajo jasna pričakovanja glede ravnanja države kot solastnice. Nobena vlada doslej ni razvila jasne lastniške politike. V glavnem je veljalo načelo slabe vesti, da je treba državno lastnino odprodati v veličastnem umiku iz gospodarstva. Ker umik ne more nadomestiti proaktivne politike, je seveda prihajalo do škode. Občasni kriki in svarila v dnevnem tisku so spomnili na potrebo po bolj strateškem ravnanju države, vendar so se tudi ta opozorila prelevila v politizirano debato o nacionalnem interesu in ugibanju o tem, ali je država dober ali slab gospodar. Dilema, ali naj se država umakne iz gospodarstva ali ne, je po 18 letih napačnega iskanja preživeta. Pravo vprašanje je, kako učinkovito upravljati s posameznimi segmenti državne lastnine, da bo država dosegla jasno zastavljene cilje. Tako je navedel tudi eden od strokovnjakov iz akademske sfere, za katero tudi sama ocenjujem, da bi morala biti zagotovo tudi vključena med člani sveta agencija. Danes gre šele za prvo obravnavo zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Sama bom glasovala za sprejem tega zakona. Zagotovo bo do druge obravnave tudi še nekaj dopolnitev, popravkov, saj je marsikatera razprava pripeljala še do določenih ugotovitev in razmislekov, da bo tukaj potrebno kaj storiti, pa tudi še do kakšnih zadev, zaradi katerih so nekateri bili mogoče danes bolj jezni, nestrpni, ali kakorkoli nezadovoljni. Verjamem, da je želja po učinkovitosti, transparentnosti verjetno močnejša kot zagotovo v zadnjih kar nekaj letih. Hvala.
Besedo ima gospod Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Gospod mag. Borut Sajovic. [[Se odpoveduje.]] Gospod Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Gospod Rado Likar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Namen zakona je, po besedah predlagatelja, urediti upravljanje naložb po načelih učinkovitosti, preglednosti, odgovornost in predvidljivosti, ločeno od vpliva politike in posameznih interesnih skupin. Toda, ali nimamo teh načel na jeziku vsi, ki pripravljamo oziroma pripravljate kakršnekoli akte, ki se tičejo upravljanja kot takega ali pa v tem primeru upravljanja s premoženjem države. Nisem pa v predlogu zakona zasledil rešitve, ki bi ta načela zagotavljala. Prenos vsega premoženja na eno agencijo, po mojem mnenju, ni dobra rešitev, saj bo o upravljanju, se pravi, o pridobitvi, razpolaganju in prodaji državnega premoženja, odločala le ozka skupina ljudi. Kot organa sta namreč v predlogu predvidena svet agencije, ki ima predsednika in dva člana, ter direktor agencije. Predlagatelj tudi navaja, da je sprejetje tega zakona ključnega pomena zaradi sprejema Slovenije v OECD in da so to njene smernice. To je mogoče res, mislim pa, da OECD ne določa vsebine oziroma rešitev in je to le izgovor, kot je bilo že mnogokrat do sedaj, ko smo se sklicevali na zahteve Evropske unije. Poglavje oziroma člen, ki govori o ustanovitvi agencije, pravi, da je to samostojen, neodvisen in neposreden proračunski uporabnik, ki pri svojem delu ni vezan na navodila Vlade, ministrstev ali drugih organov, in da samostojno izvaja upravljanje družb v državni lasti. Agencija naj bi bila, kar se tiče samostojnosti in neodvisnosti, podoben organ, kot je, recimo, Računsko sodišče. Sprašujem se, ali ne bi nemara lahko prišlo tudi do situacije, ko bi agencija odločala mogoče tudi v nasprotju s tako imenovanim nacionalnim interesom. Nedolgo tega smo bili priče situaciji, ko se je, recimo, Računsko sodišče postavilo celo nad vlogo parlamenta. Upravljanje premoženja pomeni, kot rečeno, pridobivanje, razpolaganje in prodajo. In na tem mestu se sprašujem, kaj bo agencija naredila s kupnino od prodanega premoženja. Tega v predlogu nisem zasledil, pa mislim, da je gospa Kamnarjeva razložila, da bo to prihodek državnega proračuna. Pa tudi če bo ta kupnina šla v državni proračun, ni nikjer zaslediti rešitve, kdo bo, recimo, pokrival manko v pokojninski blagajni, za katero vemo, kakšna je rešitev sedaj, in mislim, da ni slaba. Skratka, veliko vprašanj je, zato bi bilo po mojem mnenju sprejetje tega predloga zakona v tem trenutku problematično. Hvala.
Besedo ima gospod Bojan Kontič. [[Ga ni.]] Gospod Franc Jurša. [[Ne.]] Gospa Cvetka Zalokar Oražem. [[Ne.]] Gospod Vito Rožej. [[Ne.]] Gospod Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala lepa. No, še vedno trdim in vztrajam na nekaterih podatkih, ki smo jih dali v Slovenski nacionalni stranki, ker še vedno nekaterih podatkov nimam. Torej, pri sprejemanju zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki jo Republika Slovenije daje v upravljanje, bom natančen, da ne bomo zdaj krivi, da govorimo, da bo kar lastništvo predala, nekomu nekaj, je prva stvar, ki bi jo po logiki morali vedeti, kaj dajemo, koliko, koliko je vrednost teh deležev, ali je to milijarda, dve, tri, pet milijard. In drugič, jaz imam podatke, popravite me, ampak mislim, da so kar točni, da ima država v neposredni lasti 94 kapitalskih naložb, KAD jih ima 82, SOD jih ima 49 in Družba za svetovanje in upravljanje 11, skupaj 221. V zakonu je na zadnji strani seznam kapitalskih naložb Republike Slovenije in je naštetih 60 od 211, ali če želite samo 60 in 94 neposrednih naložb, ki so v lasti države. Pa bom vprašal drugače. Kaj pa je z ostalimi med 60 do 94 oziroma sploh do 230? Naslednje vprašanje, ki se pojavlja, je še vedno tisto, kar sem vas prej prosil. Res mi ne gre, kako je lahko decidirano navedeno, da je agencija samostojen, neodvisen, nevladni organ, če pa direktorja in svet imenuje Vlada na podlagi predloga predsednika Vlade? Potem ni neodvisen in nevladen. In tudi če bo temu tako, da bo Vlada vplivala, smo tam, kjer smo začeli, pomeni, da bo še vedno iz posameznih vladnih sektorjev prišel vpliv na upravljanje. Ali drugače povedano, nedolgo tega je Ministrstvo za gospodarstvo predlagalo neko kapitalsko prodajo. Po novem, če razmišljam, če bi živela ta agencija, bi to počela ta agencija z obrazložitvijo, da ne bomo mešali več politike v poslovanje z državnim premoženjem, ampak v primeru, da bo Vlada zdaj tista, ki bo spet odločala, pomeni, da bo enaka zgodba, samo namesto, da bo minister za gospodarstvo ali Ministrstvo za gospodarstvo predlagalo, bo pač predlagala agencija v njihovem imenu na njihovo pobudo z njihovim vpletanjem. V bistvu nismo naredili nič. Takšno je pač moje videnje. Vi me lahko popravite, če nimam prav, ampak naredili nismo v bistvu nič. Samo, da bo nekdo drug ali pa za nekom drugim skrit nekdo iz Vlade, iz ministrstva ali kakor koli že. Tako je pač razumeti. Pa tudi pripomba, ki jo je dal spoštovani kolega Kumer je na mestu. Tu se jaz strinjam. Če se bo pač razpravljalo ne glede na našo odločitev, je svet s tremi člani premajhen in je prav, da bi, če bomo ostali pri tem, da bo Vlada, če bo, če bo, če bo, da bo Vlada tista, ki bo svet in direktorja imenovala, da je tukaj potrebna tudi vloga Državnega zbora. Nenazadnje, če bomo res prišli tako daleč, da bo ta zgodba šla v veljavo. Skratka jaz mislim, da sem naštel nekaj, kar se je dalo apolitičnih argumentov in vprašanj, ki pa so pri sprejemanju zakona zelo pomembni. Kar tako reči ja, sem za to, da gre ta zakon v obdelavo, da je primeren za nadaljnjo obravnavo, ob tem, da ne vem, kolikšna je vrednost deležev, ki jo bo agencija pač imela možnost upravljati, koliko naložb v lasti države bo vključenih oziroma kaj bo z razliko ostalih, če jih je to 60, vseh jih je 94, zdaj govorim o konkretnih številkah, kaj bo s tistimi, razlika in nenazadnje tudi ni zastonj vprašanje, kaj pravzaprav se dogaja s tem delom, ki se prenaša, upravljanje z delnicami Zavarovalnice Triglav, d.d., in sicer Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ali je to res varnostni denar za pokojnine in se bo, ne vem, z njim tržilo? Zdaj, če se bo tržilo z namenom, da bo iz njega nastalo še več denarja, ki bo v celoti še vedno namenjen upokojencem in bo seveda to vidno skozi njihovo pokojnino, jaz se s tem strinjam, ampak jamstev nimam v tem zakonu. Skratka toliko kaj-ev, če-jev in nejasnosti, da za našo stranko do sedaj v tej vsebini ni primeren zakon za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Gospa mag. Kamnarjeva, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa. Morda še nekaj pojasnil glede na trenutno razpravo.Torej, kar se tiče kupnine. Res je, da ni nikjer eksplicitnega člena, ki bi govoril, kam se vplačajo sredstva od morebitne prodaje premoženja oziroma kam se vplačajo sredstva od prihodkov od premoženja. Vendar že iz same narave položaja te agencije, ki ima status neposrednega proračunskega uporabnika, izhaja, da je "titular" Republika Slovenija. Kar pomeni, v povezavi z Zakonom o javnih financah, da so vsi prihodki te agencije preprosto prihodki državnega proračuna, razen če bi bilo z zakonom določeno drugače. In to drugače ni določeno. Kar se tiče položaja neposrednega proračunskega uporabnika in besede nevladnega proračunskega uporabnika ter imenovanja direktorja s strani Vlade. Položaj nevladnega proračunskega uporabnika preko predpisologije s področja javnih financ pomeni, da Vlada nima neposrednega vpliva na delovanje tega proračunskega uporabnika, predvsem v njegovem finančnem vplivu, seveda pa tudi v vplivu sicer na njegovo delovanje. Ker nima vzvodov, preko katerih bi preprosto lahko vplival na delovanje tega organa, razen seveda zopet v zakonu predvidenih aktov in v tem primeru gre tukaj za letni program razpolaganja oziroma upravljanja s premoženjem. To je pravzaprav edini dokument, preko katerega Vlada lahko vpliva na tega proračunskega uporabnika. In res je, tukaj smo postavili, da Vlada imenuje direktorja. Moram priznati, da smo imeli tudi v Vladi pomisleke, ali postaviti imenovanje direktorja te agencije na raven Državnega zbora ali ga postaviti na raven Vlade. V obeh primerih je politični vpliv na imenovanje. To nam je jasno, ker politika je v Državnem zboru in v Vladi. Tako da, tukaj, če se boste odločili za drugačno rešitev, Vlada temu ne bo pretirano nasprotovala, če menite, da je to večja garancija, da je manjši vpliv politike preko Državnega zbora zagotovljen ali da je bolj razpršen ta vpliv politike. Kar se tiče vprašanja, povezanega z odnosi Kada in pokojninske družbe in te agencije, to je bilo tudi v razpravi na več mestih omejeno. Poglejte, ta zakon pravzaprav pomeni samo to, da bo v primeru, da bo Kad imel večjo naložbo v kakšni od družb, ravno tako to posredno upravljanje naložb prevzela ta agencija in Kad tega ne bo več počel. Seveda je v povezavi s tem zakonom, mislim, da bo naslednji teden prišel v javno razpravo tudi zakon o preoblikovanju Kada in Soda ter DSU, ki bo vsa ta vprašanja zelo jasno razrešil, ampak sama agencija, ki vstopa kot upravljavec premoženja v nobenem delčku ne posega na relacijo med Kadom in Zavodom za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v smislu premoženja. Torej, glede na to, da je bilo Kadu dano premoženje v obliki finančnih naložb, z namenom, da se to premoženje uporabi za povečevanje premoženja Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in nameni za plačilo sedanjih ali bodočih pokojnin, bo to tudi vnaprej ostalo. Ko bomo prinesli ta zakon boste videli, da gre zgolj za zamenjavo oblike premoženja med Kadom in državo in se na ta način vzpostavlja enakovreden obseg premoženja namenjen za pokojninsko družbo, ne bom se zdaj spuščala v detajle, ker boste tisti zakon posebej dobili in ga bomo tudi skupaj obravnavali. In morda samo še glede izpiska kapitalskih naložb Republike Slovenije. Ta spisek je precej dinamična zadeva, praktično vsak dan je spisek drugačen, ker je država pogosto udeležena v postopkih dedovanj, recimo umrlih oseb in kadar prihaja do kakšnih obveznosti teh oseb do države Slovenije, se preprosto poplačilo opravi s pomočjo uporabe njihovega premoženja, se ve, da to premoženje država potem praviloma zelo hitro proda, ker so to zelo majhne kapitalske naložbe. Praviloma ni smiselno, da jih ohranjamo v svojem portfelju, razen če ne gre za kapitalske naložbe, kjer smo že sicer večji lastniki. Spisek, ki je priloga tega zakona, je pač bil v tistem trenutku relevanten, danes je morda že nekoliko drugačen. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav. [[Se odpoveduje.]] Gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Če bi ta zakon predlagala Janševa vlada, bi danes imeli upokojence na ulicah, DeSUS pa bi grozil z izstopom iz koalicije. S tem zakonom ukinjate posamezne člene Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, recimo 246., 247., ki govori o Kapitalskem skladu pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ta sklad z nazivom Kapitalski sklad, d.d., s prihodki, ki so namesnki, se ukinja. S tem zakonom ukinjate 2. člen Zakona o lastninskem preoblikovanju deleža zavarovalnic, o katerem sem govoril v stališču poslanske skupine, kjer v tem členu jasno piše, da se vsakoletni čisti donos od upravljanja s premoženjem iz tega odstavka prenese na račun ZPIZ-a upokojencem, pokojninski blagajni. Razlaščate upokojence s tem zakonom v pomembnem deležu, kajti jemlje se jim celoten delež zavarovalnice Triglav, ki jim je bil dan v letu 2007 preko Kada in potem, ko se je zgodil referendum v letu 2008 neposredno preko pokojninske blagajne. S tem zakonom razveljavljate uredbo o prodaji in drugih oblikah razpolaganja s finančnim premoženjem države in občin za namen tega zakona, ne pa za druge namene. Se pravi, tam kjer gre za milijarde ne bo veljala, kjer gre pa za nekaj tisoč evrov pa bo veljala.
Gospa državna sekretarka.
Še enkrat pojasnilo. Pri 40. členu, ki ga je gospod Černač omenil, gre zgolj za prenos upravljavske funkcije iz Kada na agencijo. Lastništvo, kot sem že prej povedala, premoženja in vseh prihodkov tega premoženja ostane nespremenjeno, kar pomeni, da se pripisuje premoženju Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V tem konkretnem primeru smo zgolj uredili odnose kapitalskih naložb povezanih z Zavarovalnico Triglav, ki je glede na obstoječo zakonodajo nekaj posebnega. Vendar s tem ne odnašamo premoženje iz pokojninskega zavoda, ampak zgolj upravljanje prenašamo iz Kada na agencijo. Če zelo poenostavim, spremenilo se bo to, da Kad ne bo več imenoval nadzornikov v Nadzornem svetu Zavarovalnice Triglav, ampak bo to vlogo opravila preko akreditacijskega sveta agencija. In to je v bistvu tista ključna zadeva. V kolikor se bo seveda tukaj spremenilo karkoli na ravni odprodaje teh deležev oziroma kapitalskih naložb v Zavarovalnici Triglav, bo seveda to predmet strategije, ki jo bo sprejemal Državni zbor. Ne gre za takšno zgodbo, kot jo je bilo moč razumeti iz vaše razprave.
Besedo ima gospod Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je gospa državna sekretarka zelo dobro pojasnila, v čem je pravzaprav bistvo tega zakona. Gre za upravljanje premoženja, ki je v državni lasti ali v lasti nekaterih skladov, ki so paradržavni ali pa ob državi. Gre za upravljanje, ne za prenos lastništva in ne gre za razprodajo le-tega. In pomembna novost tega zakone je, da bo Državni zbor razpravljal in določal strategijo upravljanja z državnim premoženjem. To je pomembno in to je tista stvar, ki bo seveda napravila prodajo in razpolaganje s tem premoženjem pravzaprav bistveno, bistveno bolj transparentno, kot je kdajkoli do sedaj bilo. Ne bo se moglo zgoditi, da bomo prodali, ne vem, eno naložbo za 100 milijonov in kupili nekaj malega za 140 milijonov nekje drugje, zaradi tega, ker nismo imeli strategije in ker nismo vedeli, kako in na kakšen način. Kot rečeno Poslanska skupina Socialnih demokratov bo ta zakon v prvem branju tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka želite še besedo? [[Ne.]] Potem lahko rečem, da vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Vidim, da ja. Zato odpiram prijavo. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Čas razprave, za vsakega 5 minut. Gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane predstavnice Vlade, kolegice in kolegi! Torej tudi jaz soglašam s tistimi, ki trdijo, če bi takšen zakon pripravila prejšnja vlada, bi danes imeli posebne izdaje tiskanih medijev, ulice bi bile verjetno polne raznih varuhov civilne družbe, ki bi seveda govorili, kako se bo upokojenska blagajna sesula. Prav gotovo bi bila tudi vladna kriza, ker bi verjetno stranka, ki zastopa upokojence, grozila z izstopom iz koalicije. Ne glede na dejstva, to poudarjam, zato ker gospa državna sekretarka je marsikaj pojasnila, jaz pravim, ne glede na dejstva bi zadeva bila takšna; dejstvo je, da upravljanje s premoženjem, se pravi, konkretno z državnim premoženjem, ni lahka naloga. To je jasno. Vendar tisti, ki so danes trdili, da je bilo v dvajsetih letih vse zgrešeno, da so bila sama stranpota, ne glede na vlado, ki je bila. Tudi to je treba povedati. In da sedaj smo pa, seveda, spregledali, videli smo ne vem kakšen sij, ki nas je presvetlil in Vlada bo ustanovila neodvisno agencijo, ki bo gospodarila z državnim premoženjem in to bo oh in sploh vse neodvisno, kajti vlada je neodvisna, ena verjetno, druga ne, in gospodarjenje bo čudovito. Ne bo se moglo zgoditi ne to ne ono, niti prodaja niti nakupi ne bodo mogli biti transparentni, vse bo odlično. Nekdo je govoril tudi o nekih rožicah, vrtnicah brez trnja ali kakorkoli že. Če kdo misli, da bo to res tako, pa da je Vlada res politično čisto neodvisna, ne glede katera vlada je, potem se jaz bojim, da bodo vrtnice še vedno imele trnje, ampak še bolj se pa bojim, da bo vmes zrasla tudi kakšna fuksija. In želel bi vam povedati, da zadeva ni takšna. Vesel sem bil, resnično, kako naj rečem, komentarja državne sekretarke, ko je rekla, saj je vseeno. Vlada je politična in parlament tudi. Seveda, saj smo na političnih volitvah, saj kaj pa drugega. Vsaj očitno v Vladi nekdo ve, da se čisto izognit politiki ne da. Ali bo organ imenoval parlament ali Vlada, zadeva ima še vedno nekake politične povezave. Kar je normalno, drugače ne gre. Tu bi še omenil, da verjetno tudi država, generalno gledano, ni najslabši gospodar. Kajti recimo primer francoskega Renaulta, Vlada ima tam velik delež, to je državni delež. Res, da zdaj malo manjši kot je bil, ne vem še, pred petimi leti, ampak Renault je svetovni gigant in dobro gospodari pa ima tudi državni delež. Tako, da to ni čisto tako. Tudi Volvo je imel zelo dolgo državni delež, ki je celo večinski pa tudi ne moremo reči, da je Volvo eno zanič podjetje zato, ker ima država svoj delež. To ne gre kar tako. Želel bi vas pa spomniti na nekaj drugega. Da so bile v preteklosti seveda neke čudne povezave, čudne težnje, čudni postopki. Vendar dovolite mi, da vas spomnim, ni še tako dolgo nazaj, recimo, mandat pa še pol nazaj, smo zelo veliko govorili o nekih nacionalnih interesih. To je bila špica, to je bil avizo, ko smo govorili o gospodarstvu, to je bila zvezda repatica. Vse je šlo preko nacionalnega interesa in v tem nacionalnem interesu je bila tudi, recimo, prodaja Pivovarne Union, je bil kot nacionalni interes. Moral se je prodati samo tako, ne drugače. Ne glede na to, če bi kdo od tujcev dal več. Ne vem. Jaz lahko, da to ne bi, lahko pa bi, ampak, ker je bil nacionalni interes, se tujci za to niso smeli preveč zanimati. Če pa so se že, jim je bilo povedano, da je to nacionalni interes. Nikakor pa ni bil nacionalni interes Lek. Lek pa smo prodali mimo tega, ker ni bil nacionalni interes in kasneje smo ugotovili, da smo Lek v bistvu, malo bom pretiraval, bom rekel, da smo ga šenkali. Če bi danes res kot nacionalni interes spravili skupaj naše farmacevte, bi imeli nekaj več neke dodane vrednosti. Tudi na to bi spomnil v zvezi s tistimi vrtnicami in trnjem. Jaz pa pravim, pa še fuksije zraven. Upam, da bo nekaj koristnega nastalo iz tega. Nisem pa prepričan, da bo to tako neodvisno in da bodo vrtnice brez trnja. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Dušan Kumer.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Najprej moram reči, ne vem, ali se nekateri razpravljavci sprenevedate ali res nočete razumeti ali pa zares narobe razumete. Nobeno lastništvo se nikamor ne prenaša. Lastništvo ima država in država je lastnik. Upravljanje se pa prenaša. Razumem, da vi težko razumete, ko se to upravljanje prenaša. V vašem prejšnjem mandatu, ko ste dobili v upravljanje in vodenje državo, ste rekli: "Država, to sem jaz!" In ste tako tudi upravljali in delovali s to državo. Posledica, ki mislim, da se s tem zakonom, če bo sprejet, in s to agencijo ne bo ponovila, da bomo prodali celotno industrijo Slovenskega jekla za 100 milijonov in kupili parkirišče v Rusiji za 140 milijonov. Ta zgodba, po moje, se več ponoviti ne more. Če že govorimo o odprodaji deležev države in o kupovanju deležev, ki bodo v upravljanju države, ta zgodba se, po moje, več ne more ponoviti. Bivši minister za gospodarstvo, ki je danes tako pameten in govori o strategijah prejšnje vlade, o odprodaji in ravnanju z državnim premoženjem in je danes omenil Telekom, jaz sem si zapomnil, kako imate v tisti strategiji zapisano ravnanje in upravljanje s Telekomom. Pa sprašujem, ali so leta 2006, tako kot je notri zapisano, delnice Telekoma prišle na trg. Kolikšna pa je danes vrednost Telekomove delnice, ki je leta 2006, tako kot ste zapisali v strategiji zapisali in v vladnem programu, da bo takrat prišla preden boste šli v "tender" za odprodajo Telekoma. Ali ste uresničili tri četrt stvari, ki ste si jih tam notri zapisali na tisti papir, ki je tako debel. In tam je 26 fevdov in zato stvari niso funkcionirale. In zato sem rajši pristaš, v tej situaciji, da imamo en fevd, pa bo tisti transparenten in pregleden, ne pa 26 fevdov in danes ne vemo nič o tem, kako se je s temi stvarmi ravnalo. Nekatere pa vemo in jaz sem vam dal primer. Celotno Industrijo jekla smo prodali za 100 milijonov in kupili parkirišče v Rusiji za 140 milijonov državnega denarja.
Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Ne vem, kaj ima država z Intereuropo, s podjetjem, ki ni v državni lasti in kako lahko vpliva na odločitve privatnega podjetja. Glede Slovenske industrije jekla smo imeli večkrat razpravo v Državnem zboru in v okviru te razprave smo videli, da je bil javni "tender", na podlagi katerega je bila dosežena najvišja cena. Jaz ne verjamem, da ste res vsi tako naivni med poslanci, predvsem ne verjamem, da je državna sekretarka tako naivna ali pa, da ne bi poznala, kaj v tem zakonu piše. Torej, očitno namerno zavajate javnost, namerno zavajate in govorite tisto, česar v zakonu ni, kar je zelo grdo in slabo. Zakon zelo jasno določa, kaj pomeni upravljanje kapitalskih naložb v smislu določb tega zakona. Zelo jasno govori o tem, da pomeni med drugim tudi razpolaganje s kapitalskimi naložbami. In naprej, da razpolaganje s kapitalskimi naložbami pomeni prodajo, zamenjavo ali vsak drug pravni posel, na podlagi katerega se imetništvo delnic prenese na drugo pravno ali fizično osebo. To piše v zakonu in to bo počela agencija in to bo počel svet agencije, trije ljudje. Dva bosta odločala. Dva bosta odločala o olastninjenju milijardnega slovenskega premoženja in dva bosta odločala o tem, kateri direktorji bodo pri teh kapitalskih družbah sedeli v bodoče v direktorskih hotelih, ker se odpravljajo na podlagi zakona tudi Nadzorni svet Darsa, Skupščina Slovenske odškodnine družbe, Upravni odbor Slovenske odškodninske družbe in tako naprej. To piše v tem zakonu. Samo prebrati si je treba. Agencija bo zavezana spoštovati predpise, ki urejajo razpolaganje za vse ostale primere, je bilo rečeno s strani državne sekretarke. Seveda drži, ampak ključen predpis, uredba se s tem razveljavlja, cela uredba, ki govori o razpolaganju s finančnim premoženjem države in občin se za potrebe tega zakona v celoti razveljavlja. Se pravi, ta uredba bo veljala za občine, za nekaj deset tisoč evrov premoženja, kjer je postopek kompliciran do onemoglosti, cenitev, komisija, tri komisije in tako naprej. Tukaj, ko gre za milijardno premoženje, so pa napisane v zakonu tiste štiri metode prodaje brez vseh ostalih aktivnosti, ki bi jih bilo treba izvesti za transparentno prodajo. Govori ta zakon tudi o vrednotenju in izrecno govori, če je manj kot 25%, ni treba niti cenitve. Tisti, ki govorite o tem, kako je bil prodan Mercator. Bil je na podlagi cenitve in je bil delež manj kot 25%. Po tem zakonu ne bo treba cenitve za tak delež, ne bo treba. 25% je meja, da se premoženje, ki je predmet prodaja, ovrednoti, prednost ni pomembna. Vemo, da je lahko 100% delež vreden samo nekaj tisoč evrov pa je treba cenitev, v tem primeru je potreben celo skrben pregled nekaj procentni delež je pa lahko vreden nekaj milijonov, nekaj 10, celo nekaj 100 milijonov evrov, pa ni potrebno cenitve. To piše vse v tem zakonu, ki ga imamo danes na mizi. Zakaj sem rekel, da bi bili upokojenci na ulicah? Zelo jasno piše v tem zakonu, kaj se ukinja in ukinja se tisti člen zakona, ki govori o deležu Zavarovalnice Triglav, ki je bil v letu 2008 prenesen direktno v pokojninsko blagajno, ne v Kad, ker v Kad je bil 2007, zoper to je bil referendum in potem je bil v 2008 prenesen direktno v pokojninsko blagajno, samo v upravljanju Kada. V 40. členu tega zakona se upokojencem vzame ne samo upravljavska opravičenja tudi ta denar in efekti od tega denarja, ker se razveljavlja člen, ki govori, da gre premoženje, ki nastane iz tega naslova, v pokojninsko blagajno. Ta člen se razveljavlja kot se razveljavljajo členi zakona, ki govorijo o kapitalskem skladu, kjer izrecno piše, da kapitalski sklad pokriva stroške poslovanja, itd., in da zagotavlja namenska sredstva za pokojninsko blagajno. Razveljavlja se člen Zakona o DARSU, ki govori o nadzornem svetu, ta člen se razveljavlja. Razveljavlja se člen zakona, ki govori o skupščini in upravnem odboru Slovenske odškodninske družbe, itd. Po tem Zakonu o lastništvu oziroma upravljanju, v tem smislu, te agencije v Kapitalski družbi, Slovenski odškodninski družbi, Družbi za svetovanje in upravljanje, ki razpolaga z številnimi nepremičninami, v Slovenskih železnicah, Aerodromu Ljubljana. Praktično celotno premoženje bo skoncentrirano v nekaj ljudeh in odločanje o tem tudi, kajti definicija upravljanja govori o razpolaganju, se pravi, o vseh pravnih poslih, ki pomenijo prenos na drugo fizično pravno osebo. Normalno, da bo ta kupnina prišla v proračun, normalno, da ja, ampak o tem bo odločal zelo majhen krog ljudi. In to je škandal. Hvala.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi ponovno opozorila na to, da je v tem zakonu, prvo kar je, tako ali tako, sicer na vašo zahtevo in tudi dobrodošlo vašo zahtevo, hvala vam, da je bila dana možnost, da v prvem branju o tem zakonu nekoliko več vsi skupaj povemo, da pa ves čas načrtno nasprotniki zakona prezrete dejstvo, da je zelo jasno zapisano, da Državni zbor sprejema vsake tri leta triletno strategijo upravljanja z državnim premoženjem, ki ga bo upravljala ta agencija, da Vlada sprejme letni načrt upravljanja s premoženjem in da brez teh dveh dokumentov tudi, če bi bilo 100 članov uprave in 100 članov sveta, ne bi mogli niti enega deleža pri nobeni družbi, ki je delno ali v celoti v lasti države, prodati, ne, da bi bilo to zapisano v strategiji in v letnem načrtu upravljanja. Bolj bistveno je pa nekaj drugega in jaz mislim, da se bomo morali tukaj vendarle posvetiti temu, da zakon še enkrat temeljito, in to ne s tem izrazito negativnim nabojem, preberemo. Gre namreč za to, da se umakne, mislim, da je tudi v obrazložitvi zakona od začetka zelo jasno zapisano, da je sedaj pravzaprav upravljanja državnega premoženja razpršeno v, mislim, da če bi šli gledati, jaz nisem preštela, se opravičujem, ampak, če pogledamo v prehodnih določbah prav te ukinitve veljavnosti posameznih členov posameznih zakonov, o katerih je ravnokar kolega govoril, mi je zelo jasno, v koliko ministrstvih in v koliko družbah, siceršnjih skladih in tako naprej, se pravzaprav nahaja, kako razpršeno je upravljanje, kako, bom rekla, lahko tudi neusmerjeno. V bistvu neki skupni cilji ne sledijo zaradi tega, ker je enostavno koordinacija med tako množico organov, organizacij, družb, pravzaprav zelo težka in zaradi tega je dobro, da se upravljanje skoncentrira. Ampak tukaj gre za upravljanje v tem smislu, da tekoče poslovanje vseh družb, ki jih upravlja, ki naj bi jih upravljala ta agencija, poteka tekoče, vodenje, gospodarjenje, načrtovanje in tako naprej pa poteka v samih družbah. Se pravi, da se dejansko na ta način upravljanje državnega premoženja depolitizira in mislim, da enkrat za spremembo bi bilo vendarle prav, ko že govorimo o raznih nacionalnih interesih, da se vprašamo, kako pa je bil zasledovan nacionalni interes recimo pri prodaji Slovenske industrije jekla. Lahko bi naštevali še kakšno drugo družbo, ki je bila prodana zagotovo v nasprotju s slovenskim nacionalnim interesom ali družbo, ki je recimo prenehala sploh delovati zaradi tega, ker se je nekdo, nekje enkrat odločil, da tako pač ne bomo več delali. Mi imamo kot posledico prodaje ene družbe oziroma pretežnega deleža ene družbe v Sloveniji popolno razsulo v dveh zelo velikih kompleksih, gospodarskih. Popolno razsulo in to zelo raznovrstnih in raznorodnih, zaradi tega, ker smo želeli na videz umakniti oziroma razrešiti državo te velike odgovornosti, ker je baje, v tistem času je pač veljalo, da je država slab gospodar, zdaj slišimo iz ust predstavnikov iste politične opcije, ki je nekoč govorila, da je država slab gospodar in da je zato treba vse prodati, zdaj na enkrat ni več slab gospodar in dobro, da se upravljanje državnega premoženja, državnega kapitala - nepremičnega seveda, ampak kapitala, ne prenaša v upravljanje. Lastnina, ni res, da se prenaša. Zavarovalnica Triglav, delež, ki pripada pokojninskemu skladu oziroma posredno lahko rečemo upokojencem, je še vedno njegova last, ker je to tako ali tako državna zavarovalnica oziroma državni pokojninski sklad. In mislim, da se danes malo pretirava.
Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 35. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O VIŠINI SREDSTEV, KI PRIPADAJO POSAMEZNI POLITIČNI STRANKI IZ SREDSTEV DRŽAVNEGA PRORAČUNA V LETU 2010. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložil Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Besedo dajem predstavniku predlagatelja sklepa, predsedniku odbora gospodu dr. Vinku Gorenaku za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Prosim.
Hvala lepa. Tokrat bi utegnili biti malo bolj enotni, kot pri prejšnjih razpravah. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 14. seji 13. januarja 2010 obravnaval predlog razdelitve sredstev namenjen sofinanciranju političnih strank iz proračuna Republike Slovenije za leto 2010, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Na tej podlagi je odbor pripravil predlog sklepa o višini sredstev, ki pripadajo posamezni politični stranki iz sredstev državnega proračuna v letu 2010, ki ga posredujemo v obravnavo Državnemu zboru. Zakonska podlaga. V skladu s tretjim in četrtim odstavkom 23. člena Zakona o političnih strankah in na podlagi 112. člena Poslovnika Državnega zbora odbor torej predlaga, da Državni zbor sprejme naslednji sklep o višini sredstev, ki pripadajo posamezni politični stranki iz sredstev državnega proračuna za leto 2010. Kot je znano, je to predpisano z zakonom. V medijih je bilo kar nekaj zapisov o tem, da so si v času od predloga Vlade do obravnave na Državnem zboru, politične stranke v Državnem zboru povišale sredstva za 5%, in kar nekaj obsojanja je bilo. Zato naj navedem številke oziroma povem naslednja dejstva. V letu 2009 je financiranje političnih strank potekalo v dveh delih. V prvi polovici leta v skladu s predpisi tako kot mora, ko pa je bil sprejet rebalans proračuna, so si politične stranke sredstva znižale, kot veste. Predlog za leto 2010 pa je tak, da sešteva nekako povprečje financiranja lanskega leta. To pomeni, da je še vedno okoli 5% manj kot je bilo na začetku leta 2009 in 5% več kot je bilo decembra, ker je pač vzeto povprečje za leto 2009. V številkah to pomeni mesečno, zaokrožil bom številke: SD - 68 tisoč evrov, SDS - 65, Zares - 22, DeSUS - 18, SNS - 14, SLS in SMS - 13 in LDS - 13 tisoč, NSi - 9 tisoč in Lipa - 6 tisoč evrov. Poudarjam, da sem številke zaokroževal. Skupna mesečna številka pa je 234.082,041. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Gospod mag. Milan Martin Cvikl, Generalni sekretar Vlade.
Gospod predsedujoči, gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada v gradivu, za katerega je pristojen generalni sekretar Vlade, pravzaprav je tokrat drugič pred tem Državnim zborom glede odločitve, koliko sredstev naj dobivajo politične stranke iz proračuna Republike Slovenije za leto 2010. Prvič smo to predlagali ob proračunu za leto 2010 in povem naj, da Vlada predlaga za leto 2010 popolnoma enak obseg sredstev, kot je bil v letu 2009, ta pa je bil v letu 2009, kot je bilo tudi povedano, na predlog vlade Boruta Pahorja zmanjšan zato, da bi tudi politične stranke prispevale k soočanju s finančno in gospodarsko krizo. Mislim, da je treba pred tem zborom in slovensko javnostjo povedati, da smo z rebalansom 2 proračuna za leto 2009 pravice porabe za materialne izdatke, za osnovna sredstva, za plače, pomembno zmanjšali, v skupnem obsegu preko pol milijarde evrov glede na sprejeti proračun za leto 2009, ki je bil sprejet novembra 2007. In znotraj tega zmanjšanja je bilo predlagano, prvič v zgodovini samostojne Slovenije, tudi nominalno zmanjšanje sredstev političnih strank, s strani vlade Janeza Janše predlaganih 2 milijonov 941 tisoč na 2 milijona 808 tisoč evrov 989. In enak obseg sredstev, kot je bil z rebalansom 2 znižan v letu 2009, predlagamo tudi za leto 2010. Ocenjujemo namreč, da ni mogoče v letu, v katerem se še vedno soočamo s posledicami finančne in gospodarske krize, povečati obsega sredstev za sofinanciranje političnih strank. Zato danes predlagamo, da Državni zbor sprejme predlog razdelitve sredstev po posameznih mesecih, namenjenih sofinanciranju političnih strank, kot ga je Državni zbor že sprejel ob sprejetju proračuna za leto 2010. Žal je v skladu z Zakonom o sofinanciranju političnih strank treba o tem odločati dvakrat. 23. člen Zakona o političnih strankah govori o tem, da je treba še enkrat narediti, potem ko je določena letna kvota, tudi mesečno kvoto. To je seveda upravičeno, glede na to, da lahko imamo v posameznem proračunskem letu tudi volitve, tako je, na primer, bilo v letu 2008. Zato se tu predlaga mesečni razrez in ta mesečni razrez za posamezne politične stranke ni niti evro višji, kot je bil povprečen mesečni razrez v letu 2009. Ocenjujemo, da je korektno to sprejeti. Ali pa bo v nadaljnjih ukrepih, ki jih bo Vlada v skladu z danes sprejetim programom stabilnosti predlagala v nadaljevanju Državnemu zboru, bodisi z rebalansom za leto 2010 ali s spremembami proračuna za leto 2011 ter nato proračuna za leto 2012, še treba ta sredstva zmanjšati, o tem bosta Vlada in Državni zbor odločala, ko bomo prišli do te točke. Pomembno torej je, da tudi politične stranke z nominalnim zmanjšanjem obsega sredstev v letu 2009, glede na to, kolikšna so bila prvotno namenjena sredstva za leto 2009, soprispevajo k reševanju finančne krize. Zato je tudi prav, da se enak nominalni obseg sredstev ne poveča, nominalni obseg sredstev, kot je bil v letu 2009 zmanjšan, dodeljuje tudi za leto 2010. Toliko o mnenju Vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi razprava o predlogu sklepa v celoti. Prijavljena sta le predstavnik Vlade in predlagatelj. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ugotavljam, da k predlogu sklepa ni bilo vloženih amandmajev. Zbor bo o predlogu sklepa v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 37. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA STALIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE DO OSNUTKA SPREMEMB PROTOKOLA O SPREMEMBI PROTOKOLA (ŠTEVILKA 36) O PREHODNI UREDITVI (K POGODBI O EVROPSKI UNIJI) GLEDE SESTAVE EVROPSKEGA PARLAMENTA. Predlog stališča je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo bi rad dal predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga stališča, vendar ga ni. Dovolite, da grem naprej. In, če med tem časom pride predstavnik Vlade, da mu dam potem besedo. Predlog stališča je obravnaval Odbor za zadeve Evropske unije kot pristojno delovno telo. Besedo dajem predsednici, gospe Darji Lavtižar Bebler, za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Odbor za zadeve Evropske unije je 15. januarja 2010 na 42. seji kot pristojno delovno telo obravnaval predlog stališča Republike Slovenije do Osnutka sprememb Protokola o spremembi Protokola [[številka 36]] o prehodni ureditvi glede sestave Evropskega parlamenta, ki ga je 7. januarja 2010 Državnemu zboru posredovala Vlada. K predlogu stališča Republike Slovenije ni bilo vloženih amandmajev. Osnutek protokola pomeni tisto pravno podlago, ki bo Republiki Sloveniji po uveljavitvi Lizbonske pogodbe zagotovila poslanca več. Ta osnutek protokola namreč spreminja veljavni protokol k Lizbonski pogodbi, ki določa, da ob uveljavitvi Lizbonske pogodbe ostaneta število članov in sestava Evropskega parlamenta takšna kot v trenutku uveljavitve pogodbe, torej na dan 1. decembra 2009. Osnutek protokola pa predvideva povečanje števila poslancev za 12 držav članic Evropske unije iz sedanjih 736 na 754, med njimi tudi za Slovenijo za poslanca več. Kraljevina Španija je zato decembra 2009 predlagala spremembo Lizbonske pogodbe. V skladu s postopkom sedaj potekajo posvetovanja med institucijami Evropske unije. V februarju ali najkasneje v marcu letos pričakujemo podpis novega protokola s strani vlad držav članic. Spremembe bodo začele veljati, ko jih bodo ratificirale vse države članice v skladu s svojimi ustavnimi pravili. Če bodo deponirane vse listine o ratifikaciji, bo protokol začel veljati 1. decembra 2010. Vlada vsebino osnutka protokola podpira, saj bo njegovo sprejetje Republiki Sloveniji omogočilo poslanca več v Evropskem parlamentu. V razpravi na odboru je bilo sicer opozorjeno, da je iz predloga stališča in osnutka protokola razvidno, kako je s postopkom ratifikacije in začetka veljavnosti protokola, ne pa tudi kdaj bo slovenski predstavnik dejansko dobil status poslanca v Evropskem parlamentu. Za Republiko Slovenijo bo sicer veljala ureditev, da bi pripadel mandat osmega poslanca v Evropskem parlamentu kandidatki oziroma kandidatu s tiste liste kandidatov, ki bi jim oziroma bi mu to mesto pripadlo glede na izid glasovanja na volitvah poslancev iz Republike Slovenije v Evropski parlament 7. junija 2009. Zato je bilo izraženo pričakovanje, da si bo Republika Slovenija dosledno prizadevala za uveljavitev tega protokola. Po koncu razprave je bil sprejet naslednji sklep: Odbor za zadeve EU Predlog stališča Republike Slovenije do Osnutka sprememb Protokola o spremembi Protokola [[številka 36]] o prehodni ureditvi [[k Pogodbi o Evropski uniji]] glede sestave Evropskega parlamenta podpira in Državnemu zboru predlaga, da ga sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vito Rožej. Proceduralno gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V tem trenutku nimamo predstavnika Vlade. Mi do neke mere [[...]]Prav, da sem se oglasil, predstavnica Vlade je tukaj. Hotel sem pa to predlagati, da če ne gre drugače prekinemo za 10 minut, glede na to, da smo malo hitrejši v delu in do nek mere razumljivo, da tudi ni bilo predstavnika za to točko. Sedaj proceduralni predlog umikam, ker je prišla predstavnica Vlade. Hvala.
Ker sem želel dati besedo prvemu predstavniku poslanske skupine in ste me tudi prehiteli s tem proceduralnim predlogom, dajem besedo predstavnici Vlade. Gospa mag. Andreja Jerina.
Spoštovane poslanke in poslanci. Obravnavamo spremembo Protokola o prehodni ureditvi [[k Pogodbi o Evropski uniji]] glede sestave Evropskega parlamenta. Besedilo osnutka protokola, ki ga imamo pred seboj, je pravna podlaga, ki uveljavlja dogovor, dosežen na evropskem svetu leta 2008 o spremembah v sestavi Evropskega parlamenta. Spremembe prinašajo drugačno število poslancev v Evropskem parlamentu. Namreč protokol predvideva povečanje števila poslancev za 12 držav članic Evropske unije, tako da se skupno število poveča s sedanjih 736 na novih 754, kar pomeni, da se poveča število poslancev za enega tudi za Republiko Slovenijo. Za pravno ureditev tega dogovora je Španija decembra lani predlagala spremembo Lizbonske pogodbe. V mesecu februarja ali najkasneje v mesecu marcu lahko pričakujemo podpis protokola s strani vlad držav članic. Ker gre v tem primeru za spremembo primarne zakonodaje Evropske unije, to se pravi Lizbonske pogodbe, ki je stopila v veljavo 1. decembra lanskega leta, skladno z Zakonom o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado v zadevah Evropske unije, je Državni zbor tisti, ki o spremembah pogodb, na katerih temelji Unija, pred odločanjem v institucijah Evropske unije razpravlja in zavzame stališče. Spremembe bodo začele veljati takoj, ko jih bodo ratificirale vse države članice, seveda v skladu s svojimi ustavnimi pravili. Če bodo deponirane vse listine o ratifikaciji, protokol, se predvideva začetek njegove veljavnosti 1. decembra leta 2010. V času med podpisom protokola s strani držav članic in njegovo uveljavitvijo, imajo države članice, ki dobijo dodatni mandat, to se pravi tudi Slovenija, možnost določiti dodatnega opazovalca v Evropskem parlamentu. V zvezi s tem je Državni zbor že sprejel spremembe Zakona o volitvah poslancev v Evropski parlament, ta je stopil v veljavo decembra lanskega leta, ki predvideva določitev dodatnega poslanca na podlagi izida volitev v Evropski parlament iz julija 2009. Ob podpisu protokola bo to torej podlaga za določitev statusa opazovalca, uveljavitev samega protokola pa bo opazovalca preoblikovala v poslanca. Predvideno je, da bo predsednik Evropskega parlamenta takoj po podpisu protokola s strani vlad držav članic na predsednika Državnega zbora Republike Slovenije naslovil pismo, v katerem bo pozval Državni zbor, da Slovenija do uveljavitve Protokola v Bruselj napoti dodatnega poslanca opazovalca. Državni zbor naj bi Evropskemu parlamentu posredoval tudi ime kandidata za opazovalca, če se seveda Državni zbor za imenovanje opazovalca tudi odloči. Vlada Republike Slovenije torej Protokol podpira, saj je za Slovenijo ugoden. Je namreč tista pravna podlaga, ki bo Sloveniji omogočila poslanca več v Evropskem parlamentu in s tem tudi večji vpliv Slovenije na delo te institucije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Protokol oziroma Osnutek sprememb Protokola in tako naprej, ki je danes pred nami, je eden redkih protokolov Evropske unije, o katerem smo v Državnem zboru precej podrobno govorili, še preden nam ga je Vlada poslala v obravnavo. To pa zaradi tega, ker je o njem tekla debata ob spremembi volilne zakonodaje, ki določa način izvolitve osmega poslanca oziroma poslanke iz Republike Slovenije v Evropski parlament. Ta Protokol številka 36 je omenjen tudi v tem zakonu, ki sem ga ravnokar omenil, na predlog odbora oziroma kot sprejeti amandma. Zato najbrž gospa državna sekretarka ni čisto točno navedla posledic tega protokola. Z dodatkom, po mojem mnenju, ki smo ga sprejeli k volilni zakonodaji, ki določa način izvolitve osmega poslanca oziroma poslanke iz Republike Slovenije v Evropski parlament, smo jasno zapisali, da ni tisti zakon podlaga za to, kdo bo, če bo, opazovalec v Evropskem parlamentu, temveč da bo izbor osmega poslanca dokončno jasen in potrjen šele, ko bo potrjen tudi ta protokol, o katerem danes govorimo. Poslanska skupina, kot rečeno, je že takrat opozorila, da pravica Slovenije do osmega poslanca v Evropskem parlamentu, ki izhaja iz Lizbonske pogodbe, ni takojšnja in ni avtomatična, da potrebuje neko pravno podlago, ki jo predstavlja ta Protokol številka 36. Kot je bilo že rečeno, začel bo veljati, ko bo ratificiran v vseh članicah Evropske unije, predvidoma do 1. decembra letos. Slovenija ima seveda interes, da ta protokol začne veljati čim prej, zato tudi ni tista, ki bi njegov sprejem zavirala. Danes ga pač obravnavamo, verjamemo, da ga bo naša vlada tudi podpisala. In ko bo čas za to, ga bo ratificiral tudi Državni zbor. Obenem pa Slovenija ne more biti tista, ki bi lahko, tudi če bi imela še tako velik interes, ta proces prehitevala. Gre pač za dogovor med vsemi članicami Evropske unije in te reči ponavadi tečejo bolj zložno, kot bi si morda želeli. Kot rečeno, podpora spremembam protokola ni vprašljiva s strani naše poslanske skupine. Sami smo na njegovo pomembnost opozarjali že pri prejšnjih spremembah zakonodaje Evropske unije in mislim, da tudi pri ostalih poslanskih skupinah ne bi smelo biti kakršnekoli težave, da Slovenija dobi tega pravnega temelja, da tudi Evropska unija končno izvrši ta del Lizbonske pogodbe, ki predvideva povečanje Evropskega parlamenta, ker bo na ta način glas naših državljank in državljanov zastopan bolj tudi v, da tako pogojno rečem, širši domovini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospa državna sekretarka. Kolegice in kolegi. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla predlog stališča in predlog sklepa odbora. Podpiramo spremembo in dopolnitev Protokola številka 36 in s tem prehodno ureditev glede sestave Evropske parlamenta, saj to pomeni, da bo Slovenija dobila enega poslanca oziroma poslanko več v Evropskem parlamentu. Osnutek protokola torej pomeni pravno podlago, ki bo Republiki Sloveniji po uveljavitvi Lizbonske pogodbe zagotovila sedež v Evropskem parlamentu več, ker spreminja veljavni Protokol k Lizbonski pogodbi in predvideva povečanje število poslancev za 12 držav članic Evropske unije, s sedanjih 736 na 754. Še posebej je pomembno za nas to, da bo med njimi tudi Slovenija z uveljavitvijo protokola dobila poslanca oziroma poslanko več. Slovenija je postala dejavna in prepoznavna članica Evropske unije. Tako pred Slovenijo kot pred Evropsko unijo so veliki izzivi, sprejemajo se pomembne odločitve o prihodnosti EU, ki bodo močno vplivale tudi na razmere pri nas. Pred Evropsko unijo je priprava novih strateških dokumentov, ustrezne izhodne strategije za hitri izhod iz gospodarske in finančne krize. Nujno je celovita reforma proračuna, ki mora biti bolj razvojno usmerjen, podpirati mora razvoj podeželja, energetsko varnost in obdržati odzivanje na okoljske spremembe. Po uveljavitvi Lizbonske pogodbe bo vloga parlamenta EU večja, zato je pomembno, da bo pri sprejemanju pomembnih odločitev imela Slovenija, kot povedano, en glas zastopanja naših interesov več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi. Seveda je dejstvo, da bomo vsi v tem parlamentu podprli sprejem osnutka protokola o spremembi protokola. Hvala bogu, prišlo je do sprejetja Lizbonske pogodbe, s tem se je dala možnost, da se dodatno zapolni oziroma oblikuje 18 poslanskih sedežev v Evropskem parlamentu, tako da jih bo iz sedanjih 736 sedežev v Evropskem parlamentu 754. 12 držav članic je imelo to pravico. Slovenija je s tem pridobila enega poslanca več. Največ jih je pridobila Španija - 4, naši sosedi 2, Švedska se mi zdi tudi 2 mesti in pa Francija po 2 mesti in nekaj držav še po 1 mesto. Tudi pogoji drugega odstavka 1. člena Predloga sprememb Protokola so zelo jasni. Pod točko b od treh navedenih točk Sloveniji ustreza vsebini, ki pravi, da na podlagi izida volitev v Evropski parlament od 4. do 7. junija 2009 lahko pošljemo oziroma imenujemo še dodatnega poslanca države Republike Slovenije. Edino vprašanje, ki ostaja odprto, je začetek veljave, in sicer zdaj enkrat naj bi bila sklicana konferenca predstavnikov vlad držav članic. Potem sledi ratifikacija in ko bodo deponirane vse listine o ratifikaciji, bo začel protokol veljati. Upajmo, da bodo te ratifikacije narejene še v letošnjem letu, tako da bo protokol začel veljati 1. decembra letos. V kolikor pa ne, pa bo protokol začel veljati takrat, ko bodo deponirane zadnje listine o ratifikaciji in mi se strinjamo tudi s podporo Slovenije, torej s stališčem Slovenije, da, Slovenija namreč, podpira željo, da bi bile vse listine ratificirane in deponirane še letos in da bi začel veljati s 1. 12., se mi zdi, 10. Skratka, strinjamo se. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Colarič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predstavnici Vlade, kolegice in kolegi! Osnutek sprememb Protokola o spremembi Protokola [[številka 36]] pomeni tisto pravno podlago, ki bo Republiki Sloveniji v skladu z Lizbonsko pogodbo zagotovila poslanca več. Obravnavani osnutek sprememb protokola, kot je bilo že večkrat rečeno, namreč spreminja veljavni protokol k Lizbonski pogodbi, ki določa, da ob uveljavitvi Lizbonske pogodbe ostaneta število članov in sestava Evropskega parlamenta takšna kot v trenutku uveljavitve pogodbe, torej 1. 12. 2009. Osnutek sprememb Protokola pa za preostanek obdobja, med začetkom veljavnosti tega protokola in koncem parlamentarnega mandata 2009/2014, predvideva oblikovanje osemnajstih dodatnih sedežev za 12 držav članic, med njimi tudi enega dodatnega sedeža za Slovenijo. Naj spomnim tudi, da je Državni zbor na svoji seji decembra 2009 že sprejel tudi Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah poslancev Republike Slovenije Evropski parlament, ki uvaja rešitev, da se določi za osmega poslanca iz Slovenije, kandidat tiste liste kandidatov, ki je bil izvoljen za osmega poslanca glede na izide glasovanja na volitvah poslanca Republike Slovenije v Evropski parlament v juniju 2009. In s tem je Slovenija tudi odločila, verjetno, za najbolj racionalno in gospodarno rešitev v tistem ali pa v tem trenutku. Z uveljavitvijo sprememb Protokola številka 36, ki bo udejanjil določbe Lizbonske pogodbe in nekaterim članicam omogoči večje število poslancev v Evropskem parlamentu, pa bo Republika Slovenija lahko začela z dejansko implementacijo določil spremenjenega in dopolnjenega Zakona o volitvah poslancev Republike Slovenije v Evropski parlament. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli predlog stališča Republike Slovenije do vsebine osnutka sprememb protokola in glasovali za ta stališča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ker Slovenija dobi dodatnega poslanca, v Slovenski demokratski stranki pozivamo Vlado Republike Slovenije in ustrezna ministrstva, da se zavzemajo pri ostalih članicah za čim prejšnje ratifikacije protokola. Skrbi nas dejstvo, da je odzivni rok 29. 1., torej jutri, tako da Državni zbor protokol obravnava šele danes in smo izgubili dragocen čas. Je zavlačevanje posledica dejstva, da dodatni mandat pripada Slovenski demokratski strank? Ker je v Bruslju pomemben in dobrodošel vsak dodatni slovenski glas, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog stališča Republike Slovenije do protokola podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu stališča. Besedo ima gospod Tadej Slapnik. Se odpovedujete. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Ga ni. Gospod Vito Rožej. Se odpoveduje. Gospod Miran Györek. Tudi se odpoveduje. Gospa Cvetka Zalokar Oražem. Je ni. Gospod Srečko Prijatelj. Ga tudi ni. Gospod Franco Juri. Tudi ne. Gospod Silven Majhenič. Gospod Alojz Posedel. Gospod Bogdan Barovič. Se odpovedujete. Gospod Milenko Ziherl. Tudi. Zaključujem razpravo. Ugotavljam, da k predlogu stališča ni bilo vloženih amandmajev. Zbor bo o predlogu stališča v skladu s časovnim potekom zbora odločal danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O PRIPRAVI NOVEGA ZAKONA O SPODBUJANJU SKLADNEGA REGIONALNEGA RAZVOJA. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložil Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Ker ni predlagatelja sklepa, predsednika odbora gospoda Vilija Trofenika, niti predstavnikov Vlade, mi dovolite, da za 10 minut prekinem sejo in jo čez 10 minut nadaljujemo. Hvala.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo, in sicer s 33. TOČKO DNEVNEGA REDA, ki sem jo že napovedal. Besedo dajem predstavniku predlagatelja sklepa, podpredsednici Odbora gospe Renati Brunskole za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni gospod minister s sodelavcem, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi. Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na seji 1. decembra 2009 na podlagi 169.a člena Poslovnika Državnega zbora določil besedilo sklepa o pripravi novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja in ga na podlagi 112. in 169.a člena Poslovnika Državnega zbora predlagal v obravnavo Državnemu zboru. Odbor je predlagal navedeni sklep zaradi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010-2015, ki ga je Držvni zbor sprejel konec oktobra 2009 in je stopil v veljavo s 1. januarjem letos. Ta zakon, kot je menila v postopku njegove obravnave v Državnem zboru tudi Zakonodajno-pravna služba, ne vsebuje objektivnih meril oziroma pogojev, ki bi pomenili izjemo od ureditve v veljavnem zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je bil sprejet leta 2005 in noveliran 2006. In tako ne ureja situacij za konkretno pomoč in dodelitev razvojne podpore posamezni regiji. Številne občine na posameznih območjih Slovenije, med prvimi tiste na območju Bele krajine, so namreč po sprejetju Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010-2015 ocenile, da so glede na razpoložljive podatke o BDP na prebivalca ter glede na gospodarske in ekonomske razmere, ki so se v pogojih gospodarske in finančne krize bistveno poslabšale, prav tako upravičene do podpore, ki bi jo določili s posebnim zakonom in jim zagotovili programski pristop in ustrezna finančna sredstva za prestrukturiranje gospodarstva ter s tem postopno razvojno dohitevanje drugih slovenskih regij. V razpravi na odboru je bilo opozorjeno zlasti na številne težave, s katerimi se pri izvajanju zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja srečujejo Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko in občine. Veljavna zakonodaja namreč ne zagotavlja učinkovitega reševanja razvojnih problemov posameznih občin in manj razvitih območij države, zato številne občine, kot sem že omenila, pričakujejo čimprejšnji sprejem interventnih zakonov za spodbujanje trajnostnega razvoja na njihovem območju v najširšem smislu. Pri tem je bilo na seji odbora še posebej opozorjeno, da je čim prejšnja priprava novega zakona neposredno povezana tudi s pravočasnim pridobivanjem sredstev iz kohezijskega sklada Evropske unije. Odbor in Vlada menita, da so razvojne razlike v Sloveniji velike in da je treba spodbujanje skladnega regionalnega razvoja urediti sistemsko, tako, da bo novi zakon na podlagi dogovorjenih kriterijev omogočil vsem, ki jih bodo izpolnjevali, ustrezno razvojno podporo in finančno pomoč. Glede na to, da je Vlada na seji odbora ocenila, da lahko pripravi predlog zakona v roku devetih mesecev, ker mora pridobiti kvalitetne strokovne podlage, ki so že naročene in se izdelujejo s pomočjo OECD je odbor predlagal rok devetih mesecev za pripravo predloga zakona. Z novim zakonom, naj bi zagotovili učinkovitejše izvajanje posebnih ukrepov regionalne politike na prednostnih območjih na podlagi predhodnega usklajevanja aktivnosti ministrstev ter drugih organov iz služb pri usmerjanju njihovih regionalnih spodbud v ključne projekte regij iz regionalnih razvojnih programov. Zatorej odbor ocenjuje, da bi v tem primeru bilo smiselno podpreti in je tudi podprl takšen predlog, torej rok devetih mesecev, saj bi sicer tudi vse nadaljnje razprave pripeljale do velikega števila zakonov po vsej Sloveniji.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Ne želite? V redu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem. Kolegice in kolegi! Spoštovani! Lepo se sliši sklep Odbora za lokalno samoupravo in regionalno politiko, s katerim predlaga Kolegiju predsedniku Državnega zbora, da uvrsti na dnevni red seje Državnega zbora sklep o pripravi novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je v naši državi res zadnji čas, da se začne skladno razvijati. Še več. Zelo nas veseli, če ste res v koaliciji pričeli iskreno razmišljati o skladnem regionalnem razvoju, vendar se bojimo, da temu ni tako, saj ste poziv iz Bele Krajine dobili konec novembra lani, pa zaenkrat še ni bilo reakcije. Vlada se tudi izgovarja in pravi, da lahko predlog zakona pripravi v roku devetih mesecev, ker mora pridobiti kvalitetne strokovne podlage, ki so že naročene in se izdelujejo že s pomočjo OECD. Vsekakor pa ne moremo govoriti o sistemskih rešitvah, ko govorimo o spremembah in dopolnitvah enkrat Zakona o glavnem mestu in o Zakonu o razvojni podpori pomurski regiji. Pri teh zakonih ne moremo govoriti o skladnem regionalnem razvoju, saj bi bilo potem treba nujno sprejeti tudi zakon o razvojni podpori Beli krajini v obdobju 2010 do 2015. Tudi v tej pokrajini so ekonomski kazalci podobni kot v Pomurju. Na območju Bele Krajine in sosednjih občin, Kočevje, Kostel in Osilnica, je novembra lani stopnja brezposelnosti znašala 15%, v Pomurju 19%, kar je bistveno več od slovenskega povprečja, ki je novembra znašala 10,1%. Tudi povprečna bruto plača je novembra lani v Pomurju znašala 1.309 evrov, na območju Bele krajine in sosednjih občin pa nekaj manj od 1.200 evrov. Seveda v naši državi obstaja še več območij s podobnimi ekonomskimi kazalci. Lepo je tudi zapisano v obrazložitvi sklepa. Citiram: "Glede na to, da so razvojne razlike v Sloveniji velike, bi bilo treba spodbuditi trajnostni razvoj v najširšem pomenu, ki bi aktiviral potenciale v slovenskih regijah. Zlasti v regije z najnižjo stopnjo razvitosti, v občinah s posebnimi razvojnimi problemi, v obmejnih območjih in na območjih, kjer živijo italijanska in madžarska narodna skupnost, romska etnična skupnost. Z vključitvijo Slovenije v enotni evropski gospodarski prostor, so nastopili tudi pogoji za odprt regionalni razvojni koncept, ki presega regionalne in državne meje ter vključuje naravne človeške in ekonomske potenciale sosednjih regij in držav." Vsekakor se v Slovenski ljudski stranki strinjamo, da je treba Slovenijo razdeliti na regije in tudi vemo katere politične stranke so pripomogle, da jih še nimamo. V Slovenski ljudski stranki nam je popolnoma jasno, da ta sklep potrebujete, da boste lahko rekli zakona o razvojni podpori Beli krajini ter občinam Kočevje, Kostel in Osilnica v obdobju 10 do 15 ne potrebujemo, saj bomo to uredili v novem zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zaradi tega smo vložili amandma in danes tudi spremembo amandmaja, s katerim predlagamo, da se v roku šestih mesecev od uveljavitve Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 10 do 15, pripravi zakon o razvojni podpori Beli krajini ter občinam Kočevje, Kostel in Osilnica v obdobju 10 do 15 ter nov zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. In v kolikor bo omenjeni amandma dobil podporo, bomo res dokazali, da si končno res želimo skladnejši regionalni razvoj Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga sklepa o pripravi novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. V Sloveniji smo priče veliko večjih razlik med posameznimi regijami. Te razlike niso od včeraj, te razlike so se pojavile v daljšem časovnem razdobju in med razloge za to zanesljivo lahko štejemo neurejeno zakonodajo oziroma pomanjkljivo zakonodajo tega področja. Res je, da smo pred nekaj časa sprejeli zakon o pomoči v Pomurju, za razvoj Pomurja, vendar to je "separatno" reševanje nekega problema, ki za nas v Poslanski skupini DeSUS ne pride toliko v poštev v nadaljevanju, ko so v proceduro vloženi tudi zakoni za pomoč Beli krajini in zakon za pomoč Kočevju, kajti k tem predlogom zakona bi zanesljivo lahko prešteli še marsikatero regijo. Med njimi gre tudi za Koroško in še morda za katero drugo. Res je, da je gospodarska kriza povečala te razlike in da se za prihodnje bojimo, da je v nekaterih regijah prišlo do večjih negativnih premikov glede BDP, glede brezposelnosti. Zato bi bilo prav, da bi takoj pričeli z oblikovanjem zakona o skladnejšem regionalnem razvoju, ki bo tistim regijam, ki sicer imajo vire, vendar jih je zaradi gospodarske in finančne krize pahnilo v neko drugo situacijo, bilo možno pomagati. Na tak način si v Poslanski skupini DeSUS zamišljamo, da bi ta skladni regionalni razvoj bil omogočen v Sloveniji, nikakor pa nismo za predlog, ki ga predlaga, da bi se ta problem reševal separatno, torej na posamezen način, ker potem bi verjetno Državni zbor in pa seveda tudi Ministrstvo za lokalno samoupravo in regionalni razvoj imel veliko dela in ne bi bila situacija rešena na sistemski način. Danes imamo pred seboj predlog sklepa, da se v devetih mesecih od tega dne izdela zakon o skladnem regionalnem razvoju, zato ob vsem tem kar sem povedal, s strani poslanske skupine to podpiramo, bomo podprli in izključno samo to. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo prestavil Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Minister, kolegice in kolegi! Prav je, da je država sprejela Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji. Prav bi bilo tudi, da bi država sprejela zakon o razvojni podpori Beli krajini, ker je ob vseh pobudah in informacijah, ki sta jih Vlada in pristojno ministrstvo dobila, jasno dokazljivo, da je potreben. Ob vsem spoštovanju in razumevanju, da želi Vlada s celovito rešitvijo pomagati vsem, je tako pobudo treba podpreti, vendar ne sprejeti zdaj, v tem trenutku, ampak pomagati takrat in tistim, ki to pomoč potrebujejo. Naše obljube in vsa prizadevanja Vlade, da bodo kljub dolgotrajnemu iskanju in pridobivanju informacij iz OECD vseeno skušali na osnovi dokumentov, ki jih dobijo, tako imenovanih delovnih dokumentov, v šestih mesecih, ta zakon pripraviti v devetih mesecih. Prav je, kar naj ga čim prej, ob tem, da naj - naše stališče je tako - upošteva amandma Slovenske ljudske stranke v celoti in naj pomaga tudi Beli Krajini. Oziroma če želite, še drugače povedano, če bi imel ta trenutek na izbiro, bi dal drugačen predlog, če bi ga lahko dal. Rekel bi, naj Zakon o glavnem mestu Slovenije počaka devet mesecev ali pa do konca leta 2010, in tisti denar, ki je bil predviden v tem zakonu, ki je sprejet, država nameni Zakonu o razvojni podpori Pomurski regiji. To bi bilo "fer" in pošteno. Ljubljana zaradi tistih milijonov in tega zakona, ob vsem spoštovanju glavnega mesta, ne bo ne obogatela, niti ne bo revež. Hvala bogu, da ljudje imajo delo, četudi v Ljubljani, da v Ljubljano hodijo in da je to naše glavno mesto in da je lepo. Prepričan pa sem, da Bela krajina veliko bolj potrebuje tiste milijone, kot jih potrebuje ta trenutek glavno mesto na podlagi zakona. Zakon je samo sredstvo za pomoč v tem trenutku. Do konca tega leta pa na veliko žalost vseh idej in papirjev, ki jih bomo sprejeli, v Beli krajini ne morejo porabiti za nova delovna mesta ali pa za izboljšanje socialnega, ekonomskega, gospodarskega, prometnega in drugačnega stanja. Jaz razumem dva razloga, prvega nekoliko bolj, ki ga je navedel minister na matičnem delovnem telesu, torej, zagotoviti kvalitetne vhodne podatke. Seveda jih je treba, in verjamem, da jih tudi bodo. Drug razlog, ki ga je navedel gospod minister pa je bil ustanovitev pokrajin. To pa se mi zdi, da bo še dolga dolga zgodba, ki naj že v tem trenutku ne ima vpliva na prihajajoči zakon o skladnem regionalnem razvoju, ker drugače ne bo ne pokrajin, ne tega zakona. V Slovenski nacionalni stranki, še enkrat, želimo, prosimo ali zahtevamo, kakorkoli, da se sprejme amandma Slovenske ljudske stranke in da se tudi v tem primeru z razvojno podporo pomaga tistemu, ki jo ta trenutek dejansko potrebuje, ali pa se oceni, da je ne in se ta ocena utemelji in gremo vsi skupaj, vsak pomaga toliko, kolikor lahko, k pripravi zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki pa bo pomagal tudi drugim. Brez skrbi, ne pozabljam, da so tudi druge regije. Ta trenutek imamo 12 statističnih, več ali manj, v takšnem ali drugačnem položaju, ki ni z rožicam postlano. Če pa je kakšna poslovniška možnost, pa zamenjam do decembra Zakon o glavnem mestu z interventnim zakonom za Belo krajino. Hvala.
Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Milan Gumzar.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, direktor direktorata, kolegice in kolegi. V Poslanskem klubu Liberalnih demokratov smo prepričani, da je zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja nujno potreben. Po sprejemu interventnega zakona za Pomurje dobivamo pobude iz ostalih pokrajin, kjer želijo glede na to, da situacija ni bistveno boljša, podobne interventne zakone oziroma je bilo ob sprejemu zakona za Pomurje dogovorjeno, da je treba čim prej pristopiti k pripravi novega zakona o regionalnem skladnem razvoju. Ker menimo, da množenje interventnih zakonov ni smiselno, podpiramo kvaliteten sistemski zakon, ki bo zagotovil na celotnem ozemlju Slovenije skladen regionalni razvoj, predvsem zaradi tega, ker je iz medijev razvidno, da zelo hitro ne bomo prišlo do pokrajin, ki bi lahko nadomestile skladen regionalni razvoj. Situacija v Sloveniji je tako resna, kot v drugih državah. Trenutno imamo sistemski zakon, ki je slab, in ga moramo krpati z interventnimi zakoni, kar ni dobro za enak razvoj Slovenije. V Poslanskem klubu Liberalnih demokratov smo prepričani, da je skladen regionalni razvoj eden pomembnejših ukrepov, ki lahko Sloveniji pripomore pri izhodu iz krize, odpre nove možnosti prebivalcem slovenskih regij in pripomore k blažitvi socialnih in ekonomskih razlik med različnimi deli Slovenije ter pripomore k hitrejšemu izhodu iz gospodarske krize in zagotavljanja novih delovnih mest po celotni Sloveniji. Ker menimo, da je nastopil skrajni čas, da v Sloveniji stanje na tem področju izboljšamo, bomo predlog sklepa o pripravi novega zakona o skladnem regionalnem razvoju v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov podprli. Ne bomo pa podprli amandmajev, saj smo mnenja, da danes ne sprejemamo besedilo novega zakona, ampak samo sklep o pripravi zakona, zato bomo te stvari odprli takrat, ko bo zakon na mizi. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli predlog sklepa Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Prepričani smo, da nujno potrebujemo kvaliteten sistemski zakon o skladnem regionalnem razvoju. Ob tem naj omenim neposredno povezavo med skladnim regionalnim razvojem in močnimi pokrajinami. Če bi Slovenija imela močne pokrajine, bi to prispevalo k skladnejšemu regionalnemu razvoju, bolj učinkovitem upravljanju države ter decentralizaciji. Uspešneje bi izkoristili svoje članstvo v Evropski uniji ter tudi uspešneje reševali težave v sedanjih zaostrenih gospodarskih razmerah. Zato še enkrat ponavljam. Socialni demokrati bomo podprli sklep o pripravi novega zakona o skladnem regionalnem razvoju, ob tem pa bi svetoval Vladi Republike Slovenije, da naj s pripravo zakona ne čaka 9 mesecev, kot je zapisano v sklepu, temveč naj pripravi zakon v čim krajšem možnem času. Obisk Vlade v Beli krajini in Kočevskem prihodnji teden, pomeni oceno stanja, razmer, ki vladajo na teh področjih in, predvidevam, prednostno reševanje le-teh primerov. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Zvonko Lah. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi. Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je bil sprejet leta 2006 je upošteval razvitost posameznih regij in temu primerno so bila razdeljena tudi sredstva. Razdelitev sredstev znotraj razvojnih regij pa je bilo prepuščeno regionalnim razvojnim agencijam in odločanje svetom regij, ki jih sestavljajo vsi župani. Prednost črpanja teh sredstev so imeli projekti regionalnega značaja ali medobčinski projekti. Nekatere regionalne razvojne agencije so to nalogo dobro opravile, druge pa manj. V nekaterih regijah so ta sredstva enostavno razdelili občinam po kriteriju števila prebivalcev. Tako so več dobile tiste večje ali mestne občine v regiji, ki niso najbolj potrebovale te pomoči. Vseeno je bila večina takšnih projektov deležna sofinanciranja, ki so bila upravičena. Občine so vložile veliko sredstev in dela za pripravo in izvedbo teh projektov. Občine so v svojih proračunih in načrtih razvojnih programov zagotovile lastno udeležbo, razpisa v letu 2000 pa ni bilo. Še več, blokirana so bila sredstva, za katere so bili projekti že pričeti iz prejšnjih razpisov. S tem pa se je povzročila velika škoda tako občinam kot tudi državi v celoti. Peti razpis kasni že skoraj leto dni. Medtem ko bi se morali izvajati projekti s polno paro in tako pospešeno črpati evropska sredstva, pa prihaja Vlada z idejo o novem zakonu o skladnem regionalnem razvoju, mogoče bo prišla tudi še ideja o spremembi operativnega programa razvoja regij, morebiti, kot pravi kolegica iz Bele Krajine, pa gre za centralizacijo in poizkus prekanalizirati ta sredstva za velike državne projekte. Leto 2013 ali 2015, ko je zadnji čas za črpanje teh sredstev, bo prišlo zelo hitro. V Bruslju bodo stala še tista sredstva, ki jih je vplačala Slovenija, kaj šele, da bi počrpali kaj več. Pri izvrševanju sedaj veljavnega zakona so se res pokazale določene pomanjkljivosti, nekatere občine so to izkoristile, v globalu pa je bilo črpanje ustrezno, kar je potrdila tudi Evropska komisija. Mogoče bi bilo treba nekatere določbe sedanjega zakona dograditi izvedbo že pripravljenih projektov, katerih nabor ima Služba Vlade Republika Slovenija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj že kar nekaj mesecev, pa nemudoma pospešiti. Če ni priprava novega zakona le izgovor za blokado črpanja evropskih sredstev v ta namen, bo ta zakon prišel prav verjetno za neke druge finančne perspektive glede na čas, ki ga Vlada zahteva za njegovo pripravo. Slovenska demokratska stranka ne podpira priprave novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, predvsem pa ne tako dolgega roka priprave. Podpiramo pa sprejem amandmaja, ki ga je predlagala Slovenska ljudska stranka o zakonu za zakon o podpori Beli Krajini, pa mogoče še kateremu drugemu območju v Sloveniji.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o sklepu in vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 27. 1. 2010 in še posebej opozarjam, dopolnila oziroma popravka tega amandmaja z dne 28. 1. 2010. V razpravo torej dajem sklep, ter amandma Poslanske skupine SLS in popravek k temu amandmaju. Prosim za prijavo. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Ja. Prosim, gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! Vedno je razprava o skladnem regionalnem razvoju v tej državi zanimiva. Ampak običajno takšne razprave, takšna govoričenja kaj dosti ne prinesejo. Žal imamo samostojno državo že več kot 18 let in na skladnem regionalnem razvoju tudi preko statističnih regij, ki jih je Vlada z vladnim odlokom uvedla, nekega večjega napredka ni. Če seveda samo pogledamo bruto domači proizvod na prebivalca po statističnih regijah, lahko vidimo, da je zasavska z 51% bruto domačega proizvoda na prebivalca na najslabšem mestu napram Pomurski regiji, statistično seveda govorim, 53%. Seveda, če to primerjamo z Osrednjeslovensko regijo. Ali, če pogledamo bruto proizvod na prebivalca po statističnih regijah glede na leto 1995, torej od 1995 pa do 2005, lahko ugotovimo, da se je ta bruto proizvod po teh statističnih regijah prav v Osrednjeslovenski regiji povečal za več kot 100%. No, in seveda, nekateri podatki nam kažejo tudi konkretne številke, da je gibanja števila delovnih mest tudi v Osrednjeslovenski regiji daleč največje in se seveda tudi povečuje bistveno hitreje kot pa po vseh ostalih regijah. To so nekatera izhodišča, zaradi katerih v tej državi že dolgo govorimo, da bi morali imeti tako imenovani skladni regionalni razvoj. Če pa bi hoteli imeti skladni regionalni razvoj, potem bi morali imeti drugostopenjsko lokalno samoupravo. Za drugostopenjsko lokalno samoupravo je bilo zadnjič rečeno, da se tega v državi lotevamo že šestič. Prvič smo se tega pravzaprav resno lotili v prejšnjem mandatu, ko je vodil ministrstvo dr. Ivan Žagar, zelo uspešno ali pa daleč najbolj uspešno do sedaj. Navsezadnje tudi ni čudno, saj je bil tudi deset let župan in je imel na podlagi tega veliko izkušenj. On je pripravil celotno zakonodajo. Najpomembnejša zakona sta zagotovo dva, to je financiranje in prenos nalog na pokrajine. Politično gledano, ta dva pravzaprav nista najpomembnejša, seveda je to število pokrajin. In če bi 1. februarja 2008, ko je, mislim, SD potegnil črno zastavo, in jo še danes drži v rokah, nad pokrajinami, takrat za štiri ali pet poslancev bilo več glasov. Tudi nekateri, ki so bili v dvorani, pa ne bom sedaj o njih posebej govoril, so se vzdržali oziroma sploh niso glasovali, bili pa so tu, torej se niso opredelili. In bi danes imeli pokrajine, kjer bi bilo tudi črpanje evropskih sredstev bistveno drugačno in se nam ne bi dogajalo to, kar se dogaja sedaj, da lahko neka državna sekretarka blokira 300 milijonov evrov povračila iz bruseljskega proračuna kot neto priliv v državni proračun. In še manj, da bi blokirala 300 milijonov evrov razpisa za razvoj regij. To je v operativnem programu eden od projektov. Tudi na vseh ostalih, torej treh operativnih programih, se sredstva ne koristijo. Sicer upam, da bo do naslednje razprave, ki jo bomo imeli v Državnem zboru, ministrstvo pripravilo pregled vseh operativnih programov in posameznih podprogramov, koliko je bilo razpisanih sredstev, koliko je bilo podpisanih pogodb, ne samo za regionalni razvoj, in koliko je bilo poplačil s strani državnega proračuna. In tisto, kar je najpomembnejše, koliko je bilo tudi teh povračil iz bruseljske blagajne, torej neto priliva v naš proračun. Saj vemo, da je prejšnja vlada v samo enem letu od 4,2 milijarde 1,5 milijarde ne samo razpisala, ampak tudi podpisala pogodbe, da pa se žal v več kot enem letu Pahorjeve vlade to ni zgodilo oziroma še več, stvari so se blokirale. Glede na to, da se obdobje 2007, torej proti sredini, drugi polovici leta 2007, ko je takratna vlada spogajala z Evropsko skupnostjo operativne programe, se je naredilo v razpisu za 1,5 milijarde, na regionalnem razvoju celo štirje razpisi. Sedaj pa v enem letu niti enega razpisa ni bilo. Minister je napovedal, gospod Gjerkeš, da bo sicer drugi teden ta razpis, ampak še danes tukaj ga sprašujem in ne razumem, zakaj ne razpišejo vseh sredstev. Za koga držijo še tistih 90 milijonov? S takšnim drobljenjem nekatere občine, ki so sestavni element regionalnih razvojnih svetov, župani jih sestavljajo in sestavljene so torej iz županov in iz projektov, ki so nastali na občinah, ne bodo mogli enostavno koristiti tistih do zadnjega razpisa, ker bodo morali k projektom preveč dodajati iz svojega lastnega proračuna. Vemo, da mora biti projekt vreden najmanj 600 tisoč evrov. Skratka, če bi regionalizacijo imeli, če bi regije imeli, potem seveda bi vse takšne brezplodne razprave odpadle. Tako pa torej v nebo vpijoč problem Bele krajine, Kočevja, Kostela in Osilnice, po vseh statističnih podatkih smo se pač odločili v Slovenski ljudski stranki, da bomo predlagali amandma za to področje, da se zagotovijo sredstva posebej, tako kot za pomursko regijo. Jutri bomo seveda poslanke in poslanci pripravili tudi še kakšen drug predlog zakona, za kakšno drugo področje. Slovenske gorice, Haloze, Štajerska in tako dalje so tudi tiste, ki so na repu regionalnega razvoja. Si predstavljate na kakšnem repu bi še le bile, če ne bi imeli svojih občin, če ne bi elementarnih življenjskih zadev naredili? To so vodovodi, ceste, osnovna infrastruktura, šole, na koncu koncev, če hočete, tudi pokopališča in nekateri drugi zgodovinski objekti, ki jih imajo v svojem upravljanju. Po mojem, da se v devetih mesecih nekaj pripravi, kar se tiče regionalnega razvoja oziroma regij, je daleč predolgo. Predsednik Vlade Pahor je ob svojem nastopu, prevzemu oblasti napovedal, da mu je to eden od prioritetnih projektov. Danes, glede na to, kar je prišlo med poslance, se vidi, da je ta projekt mrtev, ker z nekim proračunom za pokrajine, z nekimi 100 milijoni evri se res resno ne moreš pogovarjati. Prejšnja vlada je prenesla približno 4 tisoč 200 ljudi na pokrajine, je prenesla 1,2 milijarde evrov na letni ravni in 500 ali 600 strani debel zakon, v katerem so se prenesle dela, naloge, opravila na pokrajine. In to je lahko edini pravi način. Jaz bi predlagal Socialnim demokratov, ne glede na to, da so sodelovali v partnerstvu za razvoj in so se strinjali z vsemi tistimi predlogi, ki jih je Žagar pripravil, da so potem 1. 6. temu nasprotovali zaradi politike, ker niso pustili, da bi en projekt za dobrobit države speljali. Zelo osebno so gledali na to kot stranka, kar je seveda slabo za našo državo, da vendarle sedaj pridejo s tem projektom, takšnim, kot so tudi sami z njim soglašali, da pridejo z njim v parlament in še mogoče kakšno dodatno nalogo prenesejo z državne ravni na regionalno področje in boste, verjamem, uspešni. Ne pa tako, kot se sedaj tega lotevate. Sam bom amandma o podpori Beli krajini, Kočevju, Kostelu in Osilnici tudi podprl.
Prosim za prijavo k razpravi. Najprej je za besedo zaprosil minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj dr. Henrik Gjerkeš. Potem bomo šli po listi.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Ne bi želel, da ta razprava divergira na več področij, ki jih obravnava oziroma s katerimi se ukvarja služba vlade, ki jo vodim. Zato bi želel, da se osredotočimo na Zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki seveda je povezan tako s pokrajinami kot s kolizijskimi sredstvi. Ampak danes se pogovarjamo o tem, kako in kdaj ta zakon predložiti parlamentu v razpravo oziroma ga zgraditi. Med samo razpravo se je izpostavilo, da je Slovenija raznolika po svoji razvitosti in kot taka potrebuje različne mehanizme na posameznih področjih. Vendar za to rabimo tudi sistemski zakon. Ne moremo vsako področje posebej, želja Vlade je, da ne gasimo požarov, ampak vzpostavimo takšne pogoje, da se bodo različna področja z različnimi razvojnimi možnostmi lahko enakomerno skladno v Sloveniji razvijala. Seveda smo dobivali pobude tudi za druga področja, ne samo za področja Pomurja. Vendar Vlada ne podpira modela skladnega regionalnega razvoja, ki bi temeljil na interventnih zakonih. Takšni prijemi so bili primerni v izjemnih situacijah, kot je bilo zaprtje premogovnikov v Zasavju, več zaporednih potresov v Posočju ali pa eksplozija brezposelnosti zaradi stečaja dveh nosilnih podjetij v Pomurju. Zato si želimo, da usmerimo vso energijo, vse sile v to, da naredimo kvaliteten zakon o skladnem regionalnem razvoju s kvalitetnimi inputi, kot sem povedal, ne samo naših strokovnjakov, ampak tudi strokovnjakov iz tujine, sodelavcev, ki so se več deset let ukvarjali z implementacijo samega skladnega regionalnega razvoja in bodo lahko pomagali pri njegovi sestavi. Ta zakon, ki ga imamo sedaj, ima glavno pomanjkljivost, da se težko implementira. Sam koncept ni tako problematičen, kot je problematično pomanjkanje instrumentarija, ki bi omogočal ukrepanje v različnih primerih, v ekstremnih primerih, kot se je pokazalo v primerih ekonomske in gospodarske krize, ki je še poglobila razlike med posameznimi območji v Sloveniji. Povezovati vprašanje ustanovitve pokrajin s skladnim regionalnim razvojem, je sicer paralelno možno, ni pa izključujoče. Če so pokrajine, ustanovitev pokrajin politično vprašanje, zakon o skladnem regionalnem razvoju to ne more in ne sme biti. Zato si želimo, da naredimo takšen sistemski zakon, ki ne bo potreboval kakršnihkoli inteventih zakonov na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Renata Brunskole.
Hvala lepa. Sama osebno bom amandma SLS podprla. Strinjam se z nekaterimi razpravami, da bi bilo v zvezi z zakonom o skladnem regionalnem razvoju nujno treba zadeve sistemsko urediti in tudi v tej smeri delovati. Sama podpora Beli krajini pa je prioritetno usmerjena k tretji razvojni osi južni del in vzdrževanju državnih cest, saj Bela krajina na eni strani nima ne cest, ne zadostne oskrbe z električno energijo, ravno tako ne s telekomunikacijami. Če jo primerjamo z drugimi regijami, nima niti zdravilišč ali česa podobnega za razvoj, zatorej bom to podprla.
Hvala lepa. Besedo ima Janko Veber. Prosim.
Hvala. Tudi sam bom podprl ta amandma in poudaril tudi to, da očitno izjeme potrjujejo pravilo. Zakon o Pomurju je bil izjema in se moramo zavedati, da ta izjema v prihodnosti pomeni tudi pravilo. In ko smo se pogovarjali o sprejemanju in oblikovanju zakona o Pomurju, je bilo tudi s strani Vlade zelo jasno povedano, da s tem odpiramo novo pot reševanja regionalnih problemov v Sloveniji, torej s sprejemom izrecnih zakonov zato, ker se nekje pojavijo zelo hude potrebe po tem, da se odpravijo razlike v razvoju. Gre za interventne zakone, ki imajo omejen rok trajanja in jih sprejemamo zato, da s to intervencijo to območje spravimo na tako raven, kot je v povprečju v Sloveniji tudi sicer prisotna. Tako resnično opozarjam ministra, da so nekatere stvari že tekle, preden je prevzel to funkcijo, in je bilo jasno predstavljeno, da zakon o Pomurju predstavlja izjemo in tudi primer, kako bomo v prihodnje reševali tako izjemno težke razmere v posameznih okoljih. Kočevska je ravno tak doživela številne stečaje, ima največjo brezposelnost ta hip v Sloveniji, in izpolnjuje prav vse pogoje, kot jih izpolnjuje tudi Pomurje, da se sprejme poseben zakon o podpori temu območju. Tudi če gledamo vse druge parametre, tako po dodani vrednosti, po plačah, po številu delovnih družb oziroma gospodarskih družb in tudi po tem, kakšni programi so v tem okolju, govori o tem, da z nekim sistemskim zakonom tega ni mogoče rešiti. Definitivno, če bo sprejet nov zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja kot sistemski zakon, mora biti ta sistemski zakon pravna podlaga za sprejem interventnih zakonov za takojšnje ukrepanje na območjih, ki jih je predvsem v tem času tudi prizadela gospodarska in finančna kriza. In Kočevska je ena od tistih, kjer je evidentno, da se je od leta 2007 naprej gospodarska in finančna kriza daleč najbolj odražala v Sloveniji. Dokler ni bilo stečaja v Muri, je to območje imelo najslabše kazalce ravno zaradi gospodarske in finančne krize. Že avgusta leta 2009 je bila stopnja brezposelnosti 18%. V Pomurju se je to zgodilo šele po stečaju Mure. Posebni zakoni so postali pravilo, mimo tega žal v prihodnje ne bo šlo več. In dejstvo je, da se bo treba s tem sprijazniti ali pa Zakon o Pomurju vključiti v bodoči sistemski zakon skladnega regionalnega razvoja. Če pa ta izjema ostane uzakonjena, potem bodo te izjeme tudi v prihodnosti postale pravilo. In Kočevska bo zagotovo ena od teh pravil. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Milan Gumzar.
Hvala za besedo. Sam bom podprl predlog sklepa o pripravi novega zakona o regionalnem skladnem razvoju. Pravzaprav sem tudi prepričan, da danes ne razpravljamo o vsebini tega zakona. Zelo vesel bom, če bo Vlada pripravila takšen zakon, o katerem bomo lahko resno razpravljali v Državnem zboru in iz katerega bo razvidno, da si s tem zakonom zares želimo skladni regionalni razvoj v celotni državi. Ker pa prihajam iz nekih območij, ki pravzaprav niso bistveno manj prizadeta, kot Bela krajina ali Kočevje, naj mi bo na nek način oproščeno, da tega amandmaja sicer ne morem podpreti, razen če bi k temu amandmaju pripisali, da prednostno oziroma posebej obravnavamo tudi osrednjeslovenske gorice, Haloze in mogoče bi v Sloveniji lahko našli še kakšen zaselek oziroma kakšno občino, ki bi si zaslužila, da se prioritetno regionalno ali tudi razvojno obravnava. Trdno sem prepričan, da zakon o skladnem regionalnem razvoju sam po sebi ne bo dajal rezultatov, če v njem ne bomo konkretno zapisali spodbud, ki bodo za posamezno področje prinesle nov denar in s tem denarjem bomo na tem področju tako gospodarili, da bomo ustvarili dodano vrednost z novimi delovnimi mesti. Skladni regionalni razvoj ne pomeni samo dobro šola, dobra cesta, vodovodni priključek, ampak pomeni tudi nekaj več. V skladnem regionalnem razvoju je treba zagotoviti takšna delovna mesta, ki dajejo dodano vrednost. In če se v nekem okolju ustvarja dodana vrednost, se lahko izvije iz nerazvitosti. Če pa bomo le pričakovali, da bomo denar dajali v neko regijo in se tam ne bo oplemenitil, tudi tega posameznega razvoja v tej regiji ne bo. Moramo pa se na nek način zavedati, da Republika Slovenija ni sestavljena samo iz Ljubljane in okolice in urbanih področij, da je pravzaprav v Sloveniji tudi podeželje, kot ga dostikrat citira poslanka Pečanova, ne govori o neurbanem področju, ampak podeželju. Tudi jaz se strinjam, da imamo v Sloveniji podeželje. In če želimo to podeželje na nek način ohraniti, bomo za to podeželje morali nameniti nekaj več denarja kot za ostali del razvite Slovenije. Zato pričakujem, da bo v tem zakonu o skladnem regionalnem razvoju dovolj prostora za razvoj tistega dela Slovenije, ki ta razvoj nujno potrebuje, če želimo, da ne bomo vseskozi govorili, da smo prvorazredni in drugorazredni državljani Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik. [[Ne.]] Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Vse lepo pozdravljam! Naj kar v uvodu povem, da bom ta amandma podprl, ker se mi zdi potrebno tistim slovenskim predelom, ki so se znašli v težavah, tudi pomagati. Sicer mi je žal, da se z nekim sistemskim pristopom k reševanju teh problemov ni dalo učinkovito pristopiti in da je v tem mandatu prišlo do dveh pristopov, ki sta model v celoti spremenila. Kar zadeva predele z velikimi razvojnimi problemi, je to predvsem Zakon o Pomurju. Kar pa zadeva tiste, ki nimajo nikakršnih problemov, pa je to Zakon o glavnem mestu. Žal smo pravzaprav dva ekstrema v Republiki Sloveniji pokrili z dvema zakonoma, območja s slabimi dejavniki in pogoji z enim zakonom, parcialno, in tisto najuspešnejše območje v Republiki Sloveniji z drugim parcialnim zakonom. S tem smo konceptu, kot je že v razpravi povedal eden izmed govornikov pred mano, v celoti podrli sistematičnost, enakopravnost in tako naprej. Zdaj se ukvarjamo samo še s temi parcialnimi rešitvami. In mislim, da je prav, da tistim, ki so se znašli v velikih razvojnih težavah, med temi območji pa sta prav gotovo Bela krajina in Kočevsko, prisluhnemo in pomagamo. Vendar mislim, da samo na tak način, da bi to reševali z nekim zakonom o razvojnih pomočeh, ne bo zadostno. Konkretne tekoče stvari rešujemo v proračunih Republike Slovenije, ki jih sprejemamo. Tam so navedeni številni projekti, tudi projekti, ki zadevajo Belo krajino, in tudi projekti, ki zadevajo področja, ki peljejo do Kočevske. In jaz mislim, da bi bilo zelo primerno, da bi vse tiste načrte razvojnih programov, ki so pomaknjeni v neka leta 2012, 2013, 2014, prestavili v leto 2010 in intenzivirali delo na teh projektih. To so predvsem projekti, ki so vezani na komunikacije, na povezave. Temeljni problem v razpravah vseh poslancev, ki prihajamo iz teh območjih, so komunikacije, so povezave, so prometne in železniške povezave. In če ne bomo mi aktivirali teh dostopnih zadev, dostopov do teh področij, so potem tudi vsi drugi projekti pravzaprav težje uresničljivi in tudi zelo veliko manj možnosti je, da bi do drugih projektov prišlo in da bi bili tudi finančno učinkoviti. Meni je žal, ko smo sprejemali proračun, nekaterim amandmajem, ki smo jih predlagali in so se nanašali tudi na taka področja, kot je recimo Kočevsko ali Bela krajina, nismo dobili zadostne podpore. Meni je žal, ker to so bili konkretni projekti, ki bi jih lahko v letošnjem letu že aktivirali in bi jih lahko tudi nadaljevali v prihodnjem letu. Če so bile številke v naših amandmajih prenizke ali pa mogoče argumentacija preslaba, bi lahko tisti, ki ste pač temu nasprotovali ali zaradi področja jemanja ali višine zneska, bi to zadevo lahko dopolnili in omogočili realizacijo teh projektov. Mi smo v zakonodajni postopek vložili tudi dva zakona, ki govorita o razvojnih oseh. Eden na področju cest in drugi na področju železnic. Upam, da bosta ta dva zakona, ki lahko stopita takoj v veljavo in se lahko tudi takoj aktivirala, dobila zadostno podporo in bomo vse te razvojne osi, ki zajemajo tudi nekatera druga področja s težjimi dejavniki, z razvojnimi problemi, lahko na tak način odprli, ponudili možnost razvoja takih in drugačnih območij in pa zadeve postavili tako, da bodo tudi tam zanimive za razvojne projekte, turistične projekte, tudi gospodarske projekte, ki so temelj teh zadev. Tako pa rešujemo težave tam, kjer jih ne bi smelo biti, recimo v Mestni občini Ljubljana. Prav sedaj smo dobili informacijo, da je nek mostiček preko Ljubljanice trikrat dražji, kot je viadukt Črni Kal po tekočem metru. Tu se človek vpraša kako in kakšne stvari so vgrajene v tak projekt, predvsem pa lahko ugotovimo, ker so cene betona v armaturi približno enake, da so temeljna odstopanja predvsem v pripravljalno zaključnih delih, pri "pripravi" gradbišča, v narekovajih, pa pri "zaključku" gradbišča, v narekovajih. Očitno je najbrž ta tok Ljubljanice na tem delu tako močan, da je ta še poceni, če je samo trikrat ali štirikrat dražji, kot je viadukt Črni Kal. Dokler na tak način rešujemo tiste, ki so dovolj bogati, se ni čuditi, da imamo take projekte v tistih okoljih. Tudi zato bi predlagal, da smo do takih rešitev, ki jih predlagamo tudi v opoziciji marsikakšnega, nekako bolj razsodni, bolj dojemljivi, da bi take projekte, take amandmaje, take zakone tudi podprli. Vsekakor si področje ob hrvaški meji, to je področje, ki je še posebej težko, ker tudi na drugi strani te meje ni nekih boljših področij, boljših con, kjer bi lahko prišlo do določene migracije prebivalstva ali pa zaposlovanja, da take projekte podpremo. Mislim, da si področje ob celotni južni meji, ki je najbolj oddaljena od razvitega sveta, zasluži posebno pozornost, posebno pozornost tudi vseh nas poslancev, kajti tam so razmere dejansko izredno težke. Predlagal bi, da vsi tisti, tudi iz koalicije, ki boste tak predlog sklepa podprli, da dobite morda še koga med svojimi kolegi poslanci, da bi ta predlog sklepa bil dejansko sprejet. In pa tudi priporočam, da daste ustrezno podporo tudi dvema zakonoma, ki sta v postopku, v fazi splošne obravnave, to je zakon o razvojnih oseh na državnih cestah, o prioritetnih odsekih državnih cest in pa tudi zakon, ki govori prioritetnih odsekih železniškega dela, da bi tudi ta dva zakona podprli. S tem dejansko ustvarimo pogoje, sploh pogoje, da bo prišlo tudi do interesa potencialnih gospodarskih vlagateljev. Mi se zavedamo, da ne moremo pričakovati razvoja samo zato, ker bomo investirali državna sredstva. Dober razvoj je lahko samo takrat, kadar pride do zasebne pobude, do zasebne iniciative, do vlaganja gospodarstva v ta območja. Ampak treba je pripraviti infrastrukturo. Tukaj pa je naloga države, lokalnih skupnosti izredno pomembna. Morda bi bile te stvari, o katerih sedaj govorimo, lažje rešljive, če bi imeli zakon o pokrajinah, če bi imeli pokrajine, ker bi se potem ta zaokrožena območja sama ukvarjala s svojimi razvojnimi problemi. Tako pa je vse prepuščeno nekim nacionalnim pristopom, odločanju v odmaknjenih območjih in ti najbrž za neka redko poseljena območja, kjer je sicer največja koncentracija velikih zveri na kvadratni kilometer, pa najmanjša koncentracija ljudi na kvadratni kilometer, pravzaprav zelo vprašljiva in je ni za taka področja. Hvala lepa.
Hvala lepa. besedo ima Breda Pečan. Prosim.
Ne bom podprla tega amandmaja, ker nadaljuje razpad sistema skladnega regionalnega razvoja v Sloveniji. Jaz mislim, da bi bilo zelo nujno in da bi minister in njegova vladna služba morala poskrbeti za to, da bi bil zakon o skladnem regionalnem razvoju v najkrajšem možnem času, ne v devetih mesecih, devet mesecev je zelo ležeren čas za popolno predelavo tega zakona, v katerega je treba vgraditi vse kriterije, ki bodo omogočili vsem regijam, ki so podrazvite, da bodo lahko pospešeno dosegle povprečen nivo Slovenije. Za pomurski zakon bi ga bilo pa treba ob tej spremembi tudi vgraditi v ta zakon in ga enostavno ukiniti.
Hvala lepa. Ker so še želje po razpravi, prosim za prijave. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa še enkrat. V Slovenski ljudski stranki smo predlagali sklep, da se to naredi v šestih in ne devetih mesecih. S tem zmanjšujemo rok, čeprav osebno mislim, da se da to tudi hitreje narediti, vendar zaradi tega ne bo nihče Vladi očital, če bo po dveh mesecih prišla s predlogom zakona. Sedaj pa, če se že o tem pogovarjamo, je po mojem bolje, da sosedu kravo rešimo, če je nam tele crknilo, ne pa da želimo, da bi sosedu krava crknila. To vseeno ni dobro. Strinjam se s predhodnikom, kolegom Gumzarjem, v tistem delu, ko je rekel, da bi poleg Bele krajine tudi Slovenske Gorice, Haloze in tako dalje - kolega Gumzar, upam, da boste predlagali amandma, in verjemite, da boste s strani Slovenske ljudske stranke imeli podporo. Vsekakor pa bi želel, da bi v tem zakonu, če ga boste pripravljali, minister, predvideli oziroma povedali, v koliko letih bodo ostale regije dosegle ljubljansko regijo. Če bi se stvari razvijale tako, kot so sedaj, potem bi Pomurska regija potrebovala 34 let, če bi razvoj BDP, mislim, da je 20 tisoč evrov na prebivalca v Ljubljani, ostal na tem in se ne spreminjal, torej ne dvigoval, bi Pomurje potrebovalo 34 let, da bi dohitelo Osrednjo slovensko regijo. Ali pa, recimo, Obalno-kraška regija 9 let, Zasavska 31 let in Podravska v celoti gledano 16 let, Koroška 20 let in tako dalje. Jaz upam, da bo zakon tako pripravljen, da se bodo ta leta skrajšala. Vedeti moramo, da Osrednja slovenska regija ne bo ostala na istem mestu, in si tega seveda ne želimo, tudi ona se mora razvijati, vendar da bodo ostale regije imele možnost hitrejšega razvoja. Sicer pa ne vem, mogoče sem spregledal, ampak nisem zasledil sklepa Vlade o določitvi stopnje razvitosti občin za leto 2009, kot je bilo to za leto 2008 narejeno. Ta sklep o določitvi stopnje razvitosti občin, tako imenovani IRO, je sestavljen iz kazalnikov tako razvitosti posameznih občin, kazalnika ogroženosti posamezne občine in kazalnika razvojnih možnosti posameznih občin. Če imate to narejeno, verjetno ni to tako težko, saj so podatki zbrani, bi mogoče celo še, preden boste pripravili ta zakon o skladnem regionalnem razvoju, dali nekako po vrsti ta IRO in tistim, ki so najnižje po teh kazalnikih razvitosti, ogroženosti in razvojnih možnosti dali možnost izkoriščanja in hitrejšega razvoja tistega, kar imate na razpolago. Imate pa na razpolago operativne programe in veste, da v nekaterih operativnih programih očitno se sredstva ne bodo porabila in bi jih lahko preusmerili prav iz tistih treh operativnih programov na ta področja, k tem regijam, da bi se njihova zaostalost zmanjšala. Upam, da se tudi kdaj vi pripeljete iz tistih prekmurskih krajev zjutraj v Ljubljano, mogoče se bova kdaj srečala na cesti, od 6. ure zjutraj od Celja naprej je kolona. Čeprav imamo avtocesto je vse skupaj zasedeno. Migracija, na stotine ljudi vsak dan iz vseh koncev v Ljubljano in popoldan nazaj, je tudi stvar te neregionalne razvitosti naše države in tudi ostalih kazalnikov, o katerih sem prej govoril. Dejansko je tako. Kolegice in kolegi! Skladen regionalni razvoj samo in izključno s pokrajinami. To je treba narediti v tej državi, vendar si nekateri ne daste reči, ker očitno s pozicije obvladovanja ljudi in projektov iz centra to vse skupaj nadzirate. To so navsezadnje tudi pokazale zadnje parlamentarne volitve, kjer ste v centrih dobili in od osmih volilnih enot v treh zmagali, v petih izgubili. S pomočjo nekaterih botrov. Pa sedaj to plačujemo vsi v tej državi, kar pa ni prav. S tem se povečuje tako brezposelnost in jo dodatno še producirate. Ne glede na to, da vam v opoziciji, čeprav ni to naše delo, pa vendarle, ne pomagamo vam, ampak skrbi nas za državljanke in državljane. Predlagamo dobro zakonodajo, pa je žal ne sprejemate. Upam, da boste vsaj ta amandma podprli, ker zmanjšuje tistih 9 mesecev na 6 mesecev. Pričakujem pa, da boste bolj operativni in hitrejši in pripravili zakon v dveh mesecih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Janko Veber.
Dodatno želim podkrepiti obveznost pripreve posebnega zakona za Belo krajino in Kočevsko tudi iz razloga, ker jugovzhodna statistična regija, ki jo sestavljajo Dolenjska, Kočevska in Bela krajina, in število občin v Dolenjski je v svetu regije večje, kot pa je skupaj z Belo krajino in predstavniki Kočevske. In preglasovanje na svetu regije [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Ste v rdečih številkah, gospod Veber. Besedo ima Miran Jerič. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani minister s sodelavcem, kolegice poslanke, kolegi poslanci! Sam amandmaja oziroma amandmaja na amandma ne bom podprl. V današnji razpravi okrog sprejema sklepa, priprave novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja smo slišali veliko, tako o črpanju evropskih sredstev, pa vemo, da bomo imeli to temo na programu izredne seje kmalu. Kdaj, bomo kmalu izvedeli. Dvakrat pa smo o tej zadevi že razpravljali. Govorili smo veliko o pokrajinski zakonodaji, govorili smo o volitvah, govorili smo o glavnem mestu in še bi lahko naštevali. Nismo se pa usmerili k točki dnevnega reda, pa ne mislim, da te stvari niso povezane s skladnim ali pa bolj enakomernim regionalnim razvojem v tej državi. Zakaj ne bom podprl tega amandmaja? Če bi imeli moderen sistemski zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, vam garantiram, da tudi interventnega zakona za Pomurje ne bi rabili. Potem bi Vlada na podlagi ocene stanja, na podlagi ukrepov, ki jih bo, jaz upam, nov moderen zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja omogočil, pripravila program pomoči temu območju in v proračunu zagotovila denar in pomagala regiji pri reševanju razvojnih težav. Ne more biti poudarek dan samo neki regiji. S tem amandmajem se dejansko poskuša pripeljati v parlamentarno proceduro še en interventni zakon, po mojem je pa boljše, da Vlada čim prej, tukaj se pa strinjam s predgovorniki, da je verjetno devet mesecev predolg rok. Upam, da bo Vlada v čim krajšem možnem času pripravila zakon in ga dala tudi v parlamentarno proceduro, ker v nasprotnem primeru, če bodo ti amandmaji izglasovani, se vam bo zgodila poplava interventnih zakonov. Tukaj ni samo Bela krajina, tukaj je Kozjansko, Zasavje, Posočje, Posavje, Koroška. In na koncu, če damo to vse v amandma, ker nekateri priporočajo, dajte amandma na amandma, pa bomo dali še to območje zraven, kam bomo prišli. Na koncu bomo imeli kompletno Slovenijo v nekem amandmaju, to pa pomeni, da je treba čim prej sistemski zakon pripraviti, ne pa, ne vem, deset interventnih zakonov. Mene spominja ta razprava in reševanje teh problemov, veste na kaj? Na odpravo posledic, ki jih povzročajo naravne nesreče v tej državi. Dokler nismo imeli sistemskega zakona, smo za vsako pozebo, za vsako večje neurje, za vsako poplavo v tem parlamentu sprejemali interventne zakone, preden smo ocenili sploh škodo. Veste, na kakšen način smo se lotili zgodb pa interventnih zakonov? Ko je bil vinski lobi v temu parlamentu močan, ko se je zgodila pozeba, smo imeli na vrat na nos interventni zakon, preden smo ugotovili, kakšna je sploh škoda na trti, kakšna bo letina in tako naprej. Potem smo pa jeseni brali, da je bila rekordna letina tako po količini kot po kvaliteti. Ko smo enkrat sprejeli sistemski zakon, ko smo zagotovili ukrepe, smo dejansko dosegli to, da lahko Vlada na podlagi ocene stanja, priprave sanacijskega programa skozi posamezne ukrepe po odpravi posledice na posameznem prizadetem območju. In jaz si približno tudi tako želim, da bo skozi skladen regionalen razvoj. Tisto, kar bi pa še želel poudariti, to, kar poudarjate okoli avtocest, dejansko je nekaj res. In največ bomo postorili za to državo, ko bomo umestili razvojne osi v prostor, zagotovili denar za izgradnjo teh razvojnih osi, ker potem bomo tudi krajem, ki ne ležijo v petem oziroma desetem cestnem koridorju, zagotovili možnosti za razvoj. Jaz trdim, da danes občine, ki ne ležimo ob petem in desetem avtocestnem koridorju, smo v razvojno podrejenem položaju. Nimamo osnovne razvojne infrastrukture, da bi se lahko razvili. Še enkrat povem, pričakujem od Vlade, da bo čim prej pripravila ta moderen zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Amandmajev pa ne bom podprl, ker takšna razprava in takšno odločanje ne pelje nikamor.
Hvala lepa. Ponovno prosim za prijavo. Želi gospod minister? Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Očitno se vsi strinjamo, da moramo nekako zagotoviti bolj enakomeren regionalni razvoj Slovenije, vendar so predlagani pristopi različni. Strinjamo se tudi s tem, da bo Vlada pristopila k problemu tako, da bo v čim krajšem možnem času pripravila nov zakon oziroma novelo zakona o skladnem in regionalnem razvoju, ki bo vseboval rešitve in vseboval tudi razširjen nabor inštrumentarija, ki bo omogočal pomoč, dodatno podporo slabše razvitim območjem. Vendar bi rad opozoril, da ne smemo v tem primeru mešati vzrokov in posledic. Zdajšnji zakon očitno ni ponudil možnosti, da bi v zaostrenih, v nekih drugačnih razmerah omogočil nekaterim območjem, da ne zaostajajo za nekim drugim območjem Slovenije. V tem kontekstu je Vlada res podprla zakon o razvojni podpori Pomurju, vendar kot izjemo. Nikakor pa ne kot pravilo, ki se bo množilo po Sloveniji takoj, ko bo nastal kje kakšen problem. Tudi kot izjemo oziroma kot primer, iz katerega se lahko kaj naučimo in kaj potegnemo tudi v sistemski zakon. Nikakor pa ne želimo, da počakamo eno področje, območje, regijo, da postane toliko zadaj v razvitosti, da moramo interventno posegati v njega. Vlada želi narediti sistemski zakon, da se to ne bo dogajalo, da se bodo izenačevale razlike v Sloveniji, ne pa, da se interventno posega tam, kjer zaradi nekega slabega zakona ali zaradi neudejstvovanja pride do velikih razlik in potrebujemo interventni poseg. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Milan Gumzar. Prosim.
Hvala za besedo. Iz razprave kolega Pukšiča je bilo na nek način "namignjeno", zakaj pravzaprav sam nisem vložil amandmaje, v katerega bi opredelili osrednje Slovenske gorice. Res je, da se sicer čudim, da ga on ni vložil kot dolgoletni poslanec v Državnem zboru, sam sem pa trdno prepričan, da tudi, če bi ga vložil, ne bi tega amandmaja podprl predvsem iz preprostega stališča. Trdno verjamem, da mora biti zakon o skladnem in regionalnem razvoju tako zapisan, da ne bo izpostavljal posameznega področja, Vlada in tudi ostale inštitucije pa bodo pomagale nekemu območju, če pride to območje v posebno krizo, tako kot se je to zgodilo v Pomurju.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Györek. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Če omenim uvodoma zakon o razvojni podpori Pomurju, ki je v veljavi, meni se zdi, niti ne 8, 20 dni, in slišim v tej sobi čudne predloge celo o ukinitvi zakona, ki niti ni začel dobro delati, ki je še v fazi priprave, kar kaže na resno zmedenost politike te vlade. Če temu vi rečete konsistentnost politike, če temu vi rečete sistematični pristop k reševanju tovrstnih problemov, potem se človek res lahko vpraša, v kakšnem stanju prištevnosti je Vlada. Če pride nekomu na misel, da bi ukinjali zakon, katerega niti nismo "zagnali", je to bolna ideja. Popolnoma pa podpiram tukaj namen Vlade oziroma ministrstva, ki ne podpira množenja interventnih zakonov. Interventni zakon za razvojno podporo Pomurju je nastal v prav specifičnih, posebnih pogojih oziroma okoliščinah. To veste sami. Lansko leto se je zrušilo dejansko celotno gospodarstvo ene regije, da ne govorim ožje občine Murska Sobota. Lansko leto je regija zabeležila rekordno brezposelnost. Brezposelnost v številkah, ki jih ni bilo niti po osamosvojitvi. Da ne govorim o skrajno negativnih demografskih trendih, o stopnji izobrazbe, o stanju upokojencev, kmečkih upokojencev na podeželju v Prekmurju. Prosim vas, gospa Pečan, upoštevajte te vhodne podatke. Mene vest popolnoma nič in nikogar tukaj ne rabi peči vest, da smo sprejeli ta interventni zakon, ker je bil res prej izjema kot pravilo. In se strinjam, da ne rabimo delati še več izjem, čeprav kolegice, vas popolnoma razumem, vam dajem vso podporo in celo predlagam, da se naj Vlada potrudi pri sprejetju tega zakona za skladen regionalni razvoj, in sicer ne 9 mesecev, kot je nekdo predlagal, je lahko to mnogo hitreje. Jaz ne vem, koliko vhodnih podatkov rabite, da pripravite predlog zakona, če smo lahko za Pomurje pripravili v treh, štirih mesecih, čeprav se je pripravljalo v tajnosti na nek način, da nismo niti bili vsi poslanci s tem seznanjeni, kar je tudi čudno, ker bi bil zakon lahko tudi boljši, da veste, da ni zakon ravno perfekten, to bodo zdaj pokazali rezultati izvedbe. Ampak kot sem rekel uvodoma, komaj smo ga "zalaufali", že prihajajo ideje o ukinitvi, vključitvi v nov sistemski zakon. Ne vem, ta zakon je do 2015 leta treba izpeljati, vsaj tako je načrtovano, če hočete, da res to regijo v severovzhodnem delu Slovenije potegnemo iz tega stanja zaostalosti. Toliko v razmislek.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko.
Danes ne razpravlja nihče od tistih, ki so podprli Zakon o glavnem mestu. Ugotavljam pa, da ni sistemskega pristopa na tem področju, imamo razvojni proračun z očitno zelo velikimi luknjami. Očitno je, da je treba za nekatere predele, za nekatera področja sprejeti posebne ukrepe, posebne zakone, če hočemo tam ohraniti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sploh življenje, ljudi in kulturno krajino. Računam na podporo temu predlogu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Imate še možnost za razpravo. Prosim, izvolite.
Včasih ste dali temu prednost, tokrat ne, ampak, da se ne bo [[...]]
Saj sem vam dal besedo.
Hvala. Saj vemo, kako gre po poslovniku. Da se ne bo zgodilo kot pri ustanavljanju občin, da morajo biti pravi predlagatelji, potem gre skozi. Kar se tiče predloga oziroma omenjanja po nemarnosti mojega imena, da nisem predlagal, da nismo v Slovenski ljudski stranki predlagali tudi Slovenskih goric v zakonu o razvojni podpori, kot smo predlagali z zakonom o razvojni podpori Belo krajino, Kočevje, Kostelj in Osilnico. Samo toliko. Res je, in tu se strinjam z gospo Pečan, ko je prej omenjala, da sistem v tej državi s takšnimi posameznimi zakoni gre v smeri razpadanja in razgradnje. Kot sem rekel, prav v Liberalni demokraciji so v prejšnjem mandatu na veliko obljubljali, kako bodo podprli, če bomo pripravili pokrajinsko zakonodajo, pa prav tega niso naredili. Tudi če bi sedaj predlagal za Slovenske gorice zakon o razvojni podpori, se bojim, da bi prav Liberalni demokrati bili tisti, ki bi zopet temu nasprotovali, čeprav po tihem veste, da so Slovenske gorice še kako potrebne spodbude za regionalni razvoj, saj je brezposelnost na našem področju ena izmed največjih v državi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati iz tistih poslanskih skupin, ki imajo še čas? [[Ne želijo.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o amandmaju in popravku. O amandmaju in popravku bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 34. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O UGOTOVITVI, DA PREDLOG ZA ZAČETEK POSTOPKA ZA USTANOVITEV OBČINE LOČE TER DOLOČITEV NJENEGA OBMOČJA NE IZPOLNJUJE POGOJEV ZA USTANOVITEV OBČINE. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložil Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Besedo bi moral dobiti predsednik Odbora za lokalno samoupravo, ki ga ne vidim v dvorani. Bo predsednica? Vsekakor ste dobili gradivo in predlog sklepa na klopi. Odbor tega ne bo predstavil. Želi besedo predstavnik Vlade? Besedo ima dr. Henrik Gjerkeš, minister brez resorja, odgovoren za lokalno samoupravo in regionalno politiko.
Spoštovani predsednik! Spoštovane poslanke in poslanci! Vsebina dodatnega mnenja Vlade k predlogu za ustanovitev nove občine Loče, ki je sestavni del občine Slovenske Konjice, se nanaša na skladnost predloga z določbami Ustave in Zakona o lokalni samoupravi, s katerim je določen postopek za ustanovitev nove občine in so tudi določeni pogoji, ki morajo biti izpolnjeni za ustanovitev nove občine. Predlog smo ponovno pretehtali z vidika sposobnosti zadovoljevanja potreb in interesa prebivalcev in izpolnjevanja drugih nalog v skladu z zakonom. Vlada ugotavlja, da predlog za ustanovitev občine Loče formalno izpolnjuje pogoje za ustanovitev občine po 13. členu Zakona o lokalni samoupravi, vendar odstopa od kriterija o številu prebivalcev v občini, saj prvi odstavek 13.a člena določa, da ima občina najmanj 5 tisoč prebivalcev. Vlada ugotavlja, da ni razlogov, da se občina Loče ustanovi kot izjema po tretjem odstavku 13.a člena Zakona o lokalni samoupravi. Vlada v dodatnem mnenju poudarja predvsem samoupravni položaj občine glede njene teritorialne integritete, kakor izhaja iz 5. člena Evropske listine o lokalni samoupravi in tudi načela za oblikovanje občine po prvem odstavku 139. člena Ustave, ki govori o skupnih interesih prebivalcev na območju, na katerem se lahko ustanovi občina. Občinski svet občine Slovenske Konjice namreč nasprotuje ustanovitvi nove občine na svojem območju. V drugih primerih, ki jih je Državni zbor obravnaval v tem mandatu, pa ni bilo tako. Občinski svet občine Slovenske Konjice je v skladu z Zakonom o lokalni samoupravi podal mnenje, v katerem je nasprotoval odcepitvi dela občine in ustanovitvi nove občine Loče. Vsebinsko enake ali podobne sklepe so sprejeli sveti štirih krajevnih skupnosti na območju, predlaganem za ustanovitev nove občine. Glede na to, da nasprotuje izključitvi dela območja občinski svet, ki je najvišji organ odločanja v občini, in glede na to, da temu nasprotujejo tudi štiri predstavniška voljena telesa z območja, kjer naj bi se ustanovila nova občine, Vlada meni, da naj Državni zbor konča postopek za ustanovitev nove občine Loče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru in sodelavcu, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli sklep, da Predlog za ustanovitev občine Loče ne izpolnjuje pogojev za ustanovitev občine. Naj spomnimo, da je bilo leta 1990 v Republiki Sloveniji 60 občin, leta 1995 ob reformi 147, leta 2002 193, sedaj pa jih je kar 210. Zakon o lokalni samoupravi določa pogoje za ustanovitev občine, ki jih mora predlagano območje nove občine izpolnjevati v celoti. Eden izmed temeljnih pogojev je tudi število prebivalcev, torej 5.000, česar pa ne izpolnjuje kar več kot polovica ustanovljenih občin. Glede na razlike v velikosti občin prihaja tudi do velikih kvalitativnih razlik med njimi. Zato se na tem mestu lahko upravičeno vprašamo, ali imajo vsi državljani v tako različnih občinah enake možnosti dostopa do vseh javnih storitev oziroma uresničevanja pravic. Eden izmed največjih problemov pa je tudi problem financiranja občin. Prihodki občin so doslej vsa leta naraščali, letos pa je prvič, ko bodo padli. Še večji padec se zaradi nižanja upoštevanja dohodnine lahko pričakuje v letu 2011. Prihodki se izjemno zmanjšujejo, večajo pa se tudi socialni transferji, za katere je občina dolžna zagotavljati sredstva za svoje občane. Treba je zagotoviti sredstva za uresničevanje z zakonom določenih nalog občin, vedno manj pa je sredstev za razvojne naloge in investicije, zlasti investicijsko vzdrževanje vrtcev, šol in tako dalje. Po oceni Poslanske skupine DeSUS je treba ustaviti nadaljnji proces drobljenja občin na še manjše, tiste male, ki že obstajajo, pa spodbuditi k združevanju. Zato bomo v skladu s programom stranke DeSUS, ki nasprotuje drobljenju občin na manjše, podprli sklep, da Loče ne izpolnjujejo pogojev za nastanek nove občine in naj še naprej ostanejo sestavni del občine Slovenske Konjice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke [[...]]Vidim, da ni nihče prisoten, gospoda Baroviča ni v dvorani. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Milan Gumzar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije sklepa o ugotovitvi, da predloga za začetek postopka za ustanovitev občine Loče ter za določitev njenega območja ne izpolnjuje pogojev za ustanovitev občine sicer večinsko ne bomo podprli, pač pa imamo v poslanskem klubu deljena mnenja, zato smo tudi liberalci demokrati, da se lahko vsak odloča po svoji vesti. Res je, da občina Loče sicer ne izpolnjuje pogojev, res je pa tudi to, da imamo v Sloveniji kar nekaj območij, ki imajo manjše število prebivalcev kot občina Loče. Kaj nas je v poslanskem klubu vodilo, da bomo ta sklep podprli. Predvsem zaradi preprostega stališča, da je bilo iz obrazložitve Odbora za lokalno samoupravo in tudi ministra razvidno ne podpira razdružitve občine Slovenske Konjice niti matični občinski svet, če lahko tako rečem, prav tako pa tudi ne vse tri krajevne skupnosti, ki izvirajo iz tega območja. Res je, da smo v Liberalni demokraciji trdno prepričani, da smo z ustanovitvijo občin v Sloveniji prišli do, neke vrste decentralizacije, predvsem pa do posameznega razvoja in smo v teh občinah zagotavljali na neurbanih področjih, če lahko tako rečem, oziroma na podeželju, nek korak z razvojem večjih središč. Tako kot sem že uvodoma povedal, predvsem iz stališča, da matični občinski svet Slovenske Konjice in tudi prizadete krajevne skupnosti s tega območja predlagane delitve ne podpirajo, bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov glasovali vsak po svoji vesti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Mirko Brulc. Prosim.
Spoštovani gospod minister, predsednik Državnega zbora, cenjeni zbor! Socialni demokrati bomo glasovali proti razpisu referenduma za ustanovitev nove občine Loče. Naj ponovim, da Socialni demokrati stavimo na močno lokalno samoupravo, ki omogoča najvišjo stopnjo neposrednega sodelovanja v procesih odločanja in je pomemben segment družbenega razvoja. Ali drobljenje občin omogoča močno lokalno samoupravo in decentralizacijo? Po našem mnenju ne. S teritorialnega in funkcionalnega vika je šla reforma lokalne samouprave v Sloveniji predaleč. Iz ene v drugo skrajnost: od največjih k najmanjšim. Z državnimi pristojnostmi preobremenjenimi, k močno oskubljenimi občinami. Prišlo je do pretirane centralizacije na tistih ravneh, ki so jih nekdaj opravljale občine. Ne upošteva se načelo subsidiarnosti, ki zagotavlja, da se javne zadeve opravljajo na tistih ravneh na katerih jih je mogoče upravljati uspešneje, bolj skladno s specifičnimi razmerami, učinkoviteje in ceneje ter po možnosti čim bližje ljudem. To je eden od razlogov za premalo uspešno delovanje celotne državne ureditve. Lokalna samouprava je v Sloveniji ustavna kategorija, vendar je Slovenija kljub oblikovanju občin ostala najbolj centralizirana država v Evropski uniji. Tudi ustanovitev občine Loče naj bi pripomogla k okrepitvi lokalne samouprave v Sloveniji. Predlagana nova občina bi imela slabih 4.300 prebivalcev, s čimer ne izpolnjuje pogojev po 13.a členu Zakona o lokalni samoupravi. Pri tem pa je treba upoštevati tudi sklep občinskega sveta občine Slovenske Konjice, iz katere bi se predlagana občina pravzaprav odcepila, ki nasprotuje odcepitvi. Prav tako so vsebinsko enake sklepe sprejeli tudi na svetu regij, svetu krajevnih skupnosti na območju, predlaganem za območje nove občine. Glede na to, da so se proti ustanovitvi občine izrekle štiri krajevne skupnosti in pa tudi občinski svet Slovenskih Konjic, ki je glasoval prav tako proti, je to za nas poleg načelnih razlogov proti drobljenju občin dovolj velik razlog, da podpremo sklep, da predlog za začetek postopka za ustanovite občine Loče ter za odločitev njenega območja ne izpolnjuje pogojev za ustanovitev občine. Hvala lepa.
Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Dovolite, da grem malo v zgodovino. Doslej se je praktično še v vsakem mandatu pričela in zaključila razprava o novi lokalni organiziranosti, o novih občinah, in to bolj ali manj uspešno. Vendar ne spomnim se, da bi se kdaj zgodilo, da bi Državni zbor odločal arbitrarno. To pomeni, da po zakonu, ki velja, da bi za ene veljali drugačni kriteriji kot za druge. V preteklosti se je tudi zgodilo, da je vladajoča koalicija, ki ima pravico, da se odloči za smer, kako se bo lokalna samouprava razvijala, da tudi spremeni zakon, in to se je v preteklosti tudi zgodilo. Dogovor v koaliciji je bil, kriteriji so takšni. In tisti, ki izpolnjujejo kriterije, lahko nadaljujejo postopek. Potem pa prebivalci in prebivalke na določenem območju na referendumu odločijo, ali se želijo odločiti za novo občino ali ne. Imeli smo tudi referendume, ki so bili negativni. Prebivalci se niso odločili za novo občino, ampak vsi so imeli enake možnosti in vsi so bili enako obravnavani pred zakonom. V tem primeru pa ni bilo tako. Vladajoča koalicije ni spremenila zakona, se pravi zakon, ki velja. In potem je bilo odločanje. In zeleno luč je dobilo območje, ki ima dobrih 2.600 prebivalcev. V redu. Če se je koalicija tako odločila, je tako tudi v redu, ampak potem je treba tudi druga območja obravnavati enakomerno. In tako se je zgodilo, recimo v konkretnem primeru, ki ga danes obravnavamo, da ob vseh ostalih institucionalnih pogojih predlog za območje, ki ima 4.000 in še nekaj prebivalcev, ni dobil zelene luči, tisti za 2.600 pa. In sedaj vas sprašujem, spoštovani kolegi, ki ste glasovali za tisti primer, za tega pa ne, kako je mogoče, da območje, ki ima 4.000 in še nekaj prebivalcev ne zadosti pogojev 5.000 prebivalcev. Istočasno pa ste dali zeleno luč za predlog, ki ima institucionalne pogoje, vendar pa 2.600 prebivalcev, in zadosti pogoj 5.000 prebivalcev. Samo to je vprašanje in mene so na terenu vprašali. In jaz jim bom moral odgovoriti, kako je v Državnem zboru mogoče, da je kaj takega izvedljivo. Samo za to gre. Nihče na tem območju ne zahteva, da mora biti tam občina. Vendar zahtevajo pa, da se jih enako obravnava pri tem zakonu kot vse ostale primere. Samo za to gre, za enakost pred zakonom. Da je bilo odločanje arbitrarno, je ugotovilo tudi Upravno sodišče in zato se mi danes ponovno srečujemo s tem predlogom. Gre samo za to, za enako obravnavo pred istim zakonom. Če bi šlo mogoče samo za občino, za arbitrarno odločanje, bi še mogoče marsikdo to preslišal. Ampak gre za nekaj drugega. Jutri se zna zgoditi, da bo nekdo rekel, "zato, ker ni naš predlog, to območje ne bo dobilo sredstev za vodovod, ta drugi predlog, ki pa je naš predlog, ga bo pa dobil." Lahko se zgodi, če bomo arbitrarno odločali, da bomo rekli, ta predlog za obnovo osnovne šole ne bo dobil denarja zato, ker ni naš, oni drugi, ki je naš, ga bo pa dobil in za to gre, za enakost pred zakonom. Še enkrat bi želel poudariti, da nihče ne zahteva na tem območju nove občine. Mene so pač pooblastili, da v tem primeru zadevo opredelim, ker sem s tega območja. Ne bom sicer v novi občini, če bo nastala, vendar želijo enako obravnavo pred zakonom. Samo to. Nič drugega. In sedaj mi še dovolite, da povem naslednje. Iniciativa za novo občino je dobila nov zagon takrat, ko je skozi šel predlog, ki ima polovico manj prebivalcev, kot pa to območje Loč. Takrat je iniciativa zopet nekako dobila zagon, dobila je krila in predlog je ponovno tu. Seveda prej je še romal na Upravno sodišče in Upravno sodišče je ugotovilo arbitrarnost. Tega se morate zavedati. In sedaj na koncu, bi obrazložil, kar je bilo danes povedano tudi s strani ministra in pa s strani kolegov, ki so bili pred menoj. To ni polemika, ampak samo dopolnitev, češ, da so bile štiri krajevne skupnosti od šestih proti. Mene so predsedniki krajevne skupnosti posebej poklicali in mi obrazložili, da naj povem, kako je bilo. Dejansko je bilo tako, da so zapisali, da sicer niso najbolje za delitev občine, vendar pa, da želijo, da se prebivalci sami odločijo na referendumu, ali želijo novo občino ali ne. In še to so pripisali v sklepu, da želijo, sklepi krajevnih skupnosti, da želijo, da se rezultat v vsaki krajevni skupnosti ugotavlja posamično. To pomeni, da ne more biti preglasovanja. Bolj demokratično biti ne more. Na koncu pa še enkrat vprašam, kako naj ljudem razložim, da je v Državnem zboru možno, da predlog z 2.600 prebivalci zadostuje pogoje 5.000 prebivalcev, predlog z dobrimi 4.000 prebivalci pa ne zadostuje pogoju 5.000 prebivalcev. Če dobim ta odgovor, potem je lahko diskusija zaključena. Ljudje, ki so me pooblastili, pričakujejo, da bodo enako obravnavani kot druga območja, čisto nič drugega, pa če iz tega nastane občina ali pa ne. Važno je, da smo pred zakonom vsi enaki, in za to gre pri tem predlogu danes. Prej je bilo verjetno drugače, vendar danes je pa tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Jakob Presečnik. [[Ne.]] Ostaja Franc Pukšič, ki je bil prvotno napovedan. Izvolite.
Lep pozdrav, gospod predsednik, minister s sodelavci, kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki se sprašujemo, kakšna farsa Vlade je pravzaprav to. Prvič slišimo matematično retoriko Vlade - no, saj ni prvič, ponovno slišimo, tako bom rekel, matematično retoriko Vlade, kjer je 2.600 več kot 4.200. Ampak, kaj hočemo, tega smo pač vajeni. Žal, v tej Vladi in tej koaliciji so stvari obrnjene na glavo, zato pa so namesto delovnih mest in razvoja gospodarstva brezposelni. Da si kaj takega dovolite, je nepojmljivo. V tem primeru sploh ne govorimo o ustanavljanju občine, temveč govorimo o razpisu referenduma, na katerem bi se ljudje določenega območja odločili, ali želijo ali ne želijo občine. Samo to. V naši zakonodaji piše, kakšen je postopek. Oni so izpolnili vse te pogoje, pa ne samo, da so izpolnili vse te pogoje, to ste jim že enkrat preprečili. Potem so šli na Upravno sodišče in Upravno sodišče je reklo, da je Državni zbor ravnal arbitrarno. Upravno sodišče je tudi reklo, da je Državni zbor ravnal že večkrat arbitrarno, da nas je že večkrat na to opozorilo. In ko nas je na to opozorilo, se je običajno v Državnem zboru upoštevala odločba Upravnega sodišča in se je zgodilo tisto, kar je Upravno sodišče zahtevalo, to pomeni, razpis referenduma. Tokrat pa gre izvršna veja oblasti s predlogom, ki ga je minister podal, torej, kaj Vlada meni, gre tudi čez odločitev Upravnega sodišča. In to, kolegice in kolegi, ni dobro za državo. Ni dobro! In to je tisto najhujše in najslabše, kar delate. Veste, minister, mene so celo nekateri kolegi župani s podeželja vprašali, ali mogoče tistega 5. razpisa ni bilo tudi zaradi tega -, v tem primeru niste vi konkretno krivi, ampak Vlada -, da ga ni bilo zaradi tega, da so se nekateri projekti na podeželju tako rekoč ustavili in se bodo ustavili, ker ne bo kontinuiranega nadaljevanja dela, ker leto dni je zamude vmes, mogoče tudi zato, ker večino teh občin na periferiji vodijo župani desnih strank. In če človek pomisli, kaj delate tudi v temu primeru, da celo stopite preko odločbe Upravnega sodišča, bi lahko človek pritrdil, da je tako. In ko ne funkcionira pravna država, takrat se je pa treba bati. V nekih drugih sistemih potem vzamejo v roke odločanja posamezne tolpe in bande, ki funkcionirajo v nekih popolnoma drugih pravilih. In bojim se, da se sedaj približujemo v tej državi, da Vlada prevzame na sebe odgovornost takšnega mafijskega načina funkcioniranja. Ne morete tako funkcionirati in iti s predlogom preko odločbe Upravnega sodišča. To ja mafijski način funkcioniranja. In ta koalicija si je to privoščila. Če bi Vlada vendarle ostala pri tistem, pri čemer bi morala kot Vlada ostati, izpolnjuje pogoje, pika, pa bi se s koalicijo dogovorila, saj so vaši, da tega ne podprejo, bi bila to politična odločitev in bi bil konec. Torej ne bi se razpisal referendum. Tudi politična odločitev leve oblasti, leve vlade je bila, da je v tej državi ustanovila občina brez razpisanega referenduma, da bi se ljudje na referendumu odločili. Niso imeli te možnosti, pa ste ustanovili takrat LDS, SD, bili ste v koaliciji. Delate izven zakonskih okvirov in na to vas v Slovenski ljudski stranki opozarjamo, da se to ne sme dogajati in to seveda ni več pravna država.
Havla lepa. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu sklepa v celoti. Besedo ima Renata Burnskole.
Hvala lepa. V zvezi z navedenim predlogom je bilo danes že veliko povedanega. Tudi sama sem na stališču, kot je menil tudi odbor, ki je pri ocenjevanju izpolnjevanja pogojev za ustanovitev občine Loče upošteval naslednje navedbe v dodatnem mnenju Vlade, da občinski svet občine Slovenske Konjice ne podpira izločitve dele občine v novo občino, da predlog za ustanovitev občine Loče formalno sicer izpolnjuje pogoje za ustanovitev občine po 13. členu Zakona o lokalni samoupravi, vendar odstopa od kriterija o številu prebivalcev v občini, da ni razlogov, ki jih navaja predlagatelj, da se občina Loče ustanovi kot izjema, da mora biti občina sposobna zadovoljevati skupne potrebe in interese prebivalstva ter naloge v skladu z zakonom, da je pri ustanavljanju občine treba upoštevati vse tiste kriterije in pogoje, ki opredeljujejo njeno trajno sposobnost zagotavljanja uresničevanja potreb in interesov lokalne skupnosti in izvrševanja z zakonom določenih izvirnih nalog občine ter da je pri ustanavljanju občine treba upoštevati samoupravni položaj in teritorialno integriteto občine Slovenske Konjice ter skupne interese prebivalcev na njenem območju. Seveda je odbor kot predlagatelj odločitve Državnemu zboru izhajal iz odločb Ustavnega sodišča iz leta 1988 in njegovega stališča, da lahko zakonodajalec pri oblikovanju mreže občin ob upoštevanju celote vseh z zakonom urejenih meril in njihove vzajemne povezanosti po lastni presoji, upoštevajoč pri tem načelo upravnoorganizacijske racionalnosti oceni pogoje, ki jih mora območje izpolnjevati, da se šteje, da bo občina, ustanovljena na tem območju, sposobna zadovoljevati skupne potrebe in interese prebivalstva ter naloge v skladu z zakonom. Zatorej tudi sama se strinjam s predlogom odbora in bom takšnega tudi podprla.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Tako lepo je slišati govore, ki so prebrani in zvenijo kot pesmice.
To je bolj privatna opomba?
Seveda.
Hvala.
Izven, seveda. Absolutno, gospod predsednik.
Gre iz časa vaše skupine sicer.
V redu. Zato me prekinjate, hvala. Poglejte, ljudem je treba povedati zelo enostavno. Tisto po mojem še najbolj zaleže. Saj imamo tudi take izkušnje. Kaj mi počnemo letos v Državnem zboru v korist [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]občin? Javilo se je neko število občin, neko število krajevnih skupnosti, ki bi želele postati občine. Naša pristojnost je, da razpišemo referendum ali pa ne. Vladajoča koalicija je kljub zakonskim določilom, ki so 5000 prebivalcev, v izjemnih primerih 2000 in tako dalje, vse te prošnje razdelila na dva kupčka. In kaj se je zgodilo potem? Seveda na kupu številka 1 so bile tiste občine, ki so všeč tej koaliciji, ne glede na to, ali izpolnjujejo zakonske pogoje ali pa ne. To je nepomembno. In na teh območjih smo razpisali referendum. Na kupčku številka 2 pa smo imeli druge občine, tiste, ki izpolnjujejo, in tiste, ki ne izpolnjujejo, kakorkoli gledamo, ampak tem smo pa rekli: ne. Ko smo rekli ne, je Upravno sodišče v nekaterih primerih reklo: "ne, gospodje v Državnem zboru, še enkrat morate odločiti, spregledali ste zakonska določila." In seveda tista vladajoča koalicija, ki izjemno spoštuje ustavo, ki izjemno spoštuje neodvisne sodne odločitve ali kako že temu pravimo - neodvisne sodne odločitve, tista vladajoča koalicija in tisti posamezniki, ki so me 5. maja pozvali, naj odstopim kot poslanec, ker sem kritiziral odločitev Ustavnega sodišča, ker je baje to nedotakljivo, ta ista politika danes reče občini Loče, pri kateri smo, to je točka dnevnega reda, ki ima vse pogoje, baje pa nima 5 tisoč prebivalcev, ima pa 4.200 ali 4.300, čeprav vsi veste, da zakon pravi, da v izjemnih primerih ima lahko tudi 2 tisoč. Ne. Tokrat bomo rekli ne Ločam, rekli bomo ne sodni veji oblasti, pravzaprav ne, rekli bomo, v bistvu narobe govorim, rekli boste ne državljanom, rekli boste ne sodni veji oblasti, ki jo tako spoštujete baje in to je obraz vladajoče koalicije. Jaz vam nastavljam samo ogledalo, poglejte se, kako ste lepi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kaj veliko temu ni več za dodati. Vendar stvar je treba povedati tako, da jo ljudje razumejo. In ljudje razumejo, če se vladajoča koalicija, ki ima pravico, da se odloči za kriterije, ki bi jih naj zadostila področja, ki se želijo ustanoviti kot samostojna občina, če vladajoča koalicija reče in politika reče in zakonodajalec reče, da novih občin ne bo. Ne bo. Pač tako je, ta pravica je dana, ne glede na to, koliko prebivalcev imaš, kakšne pogoje izpolnjuješ, novih občin ne bo. To vsi razumejo in to je legalno, legitimno in razumljivo. Ampak ljudje pa ne razumejo, da v bistvu vladajoča politika reče, novih občin ne bo, ampak bomo pa naredili izjemo. In potem vmes pade tudi predlog, ki je bistveno slabši od nekega drugega predloga. In ta slabši dobi zeleno luč, da se nadaljuje postopek za novo občino, izveden je bil že celo referendum, gre konkretno za predlog Mirne, ampak mi ne nasprotujemo temu, da bi se to področje oblikovalo v samostojno občino, ni pa razumljivo, da pa drugi predlog, konkretno govorim o Ločah, ki pa ima dvakrat več skoraj prebivalcev, pa vse ostale institucije, pa ne more iti skozi. Tega pa ljudje enostavno ne razumejo, in to je tudi najbolj boleče, če za vse ne veljajo enaka merila. Če je meter za eno in isto zadevo za ene krajši, za druge pa daljši. In samo za to gre. In nihče na tem področju ne zahteva, da morajo imeti občino. Nihče. Zahtevajo in tudi pričakujejo, da imamo mi enake metre za isto zadevo in da so enaki pred zakonom. In samo za to gre in jaz to tudi poskušam povedati. Za to so me pooblastili, posebej so me klicali. In če jih kaj boli, jih boli to, da niso enaki pred zakonom z drugimi. Samo za to gre v tem primeru in za čisto nič drugega! Ne gre za nobeno izsiljevanje in za nobeno nerealno pričakovanje. Ljudje so že bili prepričani, da Slovenija v tem mandatu ne bo dobila novih občin, vendar ko se je postopek začel in so bili nekateri predlogi, ki imajo slabe pogoje, spuščeni skozi, in so že izvedli referendume, nekdo drug pa tega ne more dobiti, čeprav ima boljše pogoje. Samo za to gre. In jaz pričakujem, da to razumete tudi ostali in da boste ravnali tako, da bomo vsi državljani Republike Slovenije obravnavani z enakimi merili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo še minister? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Ugotavljam, da k predlogu sklepa ni vloženih amandmajev. Državni zbor bo o predlogu sklepa v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbor odločal čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 13. sejo Državnega zbora in bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17. uri in 15 minut. Ne, hočete [[...]] Dobro, rekli bomo ob 17. uri in 20 minut.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, spoštovane gospe in gospodje! Nadaljujemo z delom Državnega zbora. Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 29. točko dnevnega reda - ponovno odločanje o Zakonu o spremembah Zakona o tajnih podatkih. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina vseh poslank in poslancev Državnega zbora, to je 46 ali več. Glasujemo. [[Oglašanje v dvorani.]] Prekinjam glasovanje. Sporočeno je bilo prepozno, glasovanje je zaključeno. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 22. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda - ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Tudi za to glasovanje velja, da mora ob ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslank in poslancev Državnega zbora, to je 46 ali več. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Glasujemo. Navzočih 73 je poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 4. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda - ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na motorna vozila. Tudi za to glasovanje velja, da bo zakon ponovno sprejet, če bo zanj glasovalo 46 ali več poslank in poslancev Državnega zbora. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 24. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 28. točko dnevnega reda, to je s ponovnim odločanjem o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo. Zakon bo pri ponovnem odločanju sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslank in poslancev Državnega zbora, to je 46 ali več. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Gospod Juri, želite? Prosim? Obrazložitev glasu. Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine ali v svojem osebnem imenu? Gospod Juri bo obrazložil glas v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. V imenu Poslanske skupine Zares, kot smo že v predstavitvi povedali, bomo ta zakon podprli. Vendarle pod pogojem, da se čim prej pripravi novela zakona, ki naj spremeni 4. člen, ki je za nas problematičen. Problematičen je, ker je nedorečen in dopušča, da bi lahko prišlo ob nepravilnem tolmačenju do zlorab pri razpolaganju s spletom. Računamo, da bo Vlada takoj pripravila spremembe in s tem pridržkom bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 21. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 21.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije je primeren za nadaljnjo obravnavo. V imenu poslanske skupine gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa. Glasovali bomo proti temu sklepu, ker zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ne da se ga popraviti z amandmaji. Konceptualno je zgrešen. Tiste cilje, ki jih ta zakon zasleduje z ustanovitvijo agencije, ki bo imela zelo široka pooblastila in nobene kontrole in odgovornosti, je mogoče zaslediti s tem, da se Direktoratu za upravljanje javnega premoženja v okviru Ministrstva za finance poverijo določene, vendar samo upravljavske naloge, ne pa tako, kot je določeno v tem zakonu, s katerim bo ta agencija dobila izredno široke pristojnosti razpolaganja z več milijardnim državnim premoženjem. Več je razlogov zakaj bomo glasovali "proti". Eden izmed tistih razlogov, ki so najbolj bistveni, je ta, da se upokojencem jemlje delež, ki so ga dobili s prenosom deleža zavarovalnice Triglav v letu 2008. O tem je bil v letu 2007 izveden referendum. S tem zakonom se črta 2. člen tega zakona, ki govori o tem, da se vsakoletni čisti donos od upravljanja s premoženjem iz tega odstavka prenese na račun ZPIZ-a, se pravi pokojninske blagajne. Jaz sem prej v razpravi dejal, da če bi Janševa vlada predlagala tak zakon, kot ga imamo danes na klopeh, bi imeli danes proteste upokojencev, predvsem gospe Mateje Kožuh Novak, in DeSUS bi grozil z izstopom iz koalicije. Nič od tega nismo danes zasledili. Poslušali smo neka mlačna stališča, ki moram reči, da zelo zaskrbljujejo. Ta zakon namreč pomeni radikalni poseg v že pridobljene zatečene pravice upokojencev in ruši stabilnost pokojninske blagajne. Tisto, kar bi bilo treba s tem zakonom doseči, je, da bi se efekti od prodaje državnega premoženja namenili za zagotavljanje dolgoročne stabilnosti pokojninske blagajne in da bi to premoženje, ko se bo prodalo, generiralo tisti razkorak, ki mu bomo zaradi znanih podatkov v kratkem oziroma v naslednjih letih priča. To še ni vse. S tem zakonom se ukinja nadzorni svet Darsa. S tem zakonom se ukinjata organa upravljanja Slovenske odškodninske družbe, skupščina in upravni odbor. S tem zakonom bo svet agencije, ki ga bodo sestavljali trije ljudje, ki jih bo predlagal gospod Pahor in jih bo imenovala njegova vlada, upravljal z večmilijardnim našim premoženjem, ne samo upravljal, ampak ga bodo tudi prodajali, kakor bo določeno v tem programu prodaje. Zakon tudi v ničemer ne izboljšuje tistega, k čemur nas zavezujejo smernice OECD-ja. Zaradi tega bi bilo nujno, da se ta zakon zavrne in da Vlada nemudoma pripravi nov zakon z novimi izhodišči, ki ne bo vseboval tako radikalnih in neustreznih rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Luka Juri. Gospod Žnidaršič. Potem pa dovolite, da najavim čas za prijavo. Izvolite. Kdo želi razpravljati oziroma obrazložiti svoj glas? Gospod Franc Žnidaršič, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Tega zakona ne morem podpreti iz dveh razlogov. Prvič zaradi tega ne, ker je rešitev v direktnem nasprotju z dogovorom znotraj koalicijskega sporazuma, kjer piše, da bo s sredstvi oziroma premoženjem kapitalskega sklada prvega pokojninskega stebra, se pravi obveznega pokojninskega zavarovanja, upravljal ZPIZ v prihodnje. Drugi razlog je pa v tem, da nihče v koaliciji ni želel slišati zahteve oziroma predloga, da bi redefinirali koalicijski sporazum, po katerem bi lahko nov dogovor tudi glede tega vprašanja sprejeli, pa ga nismo. In dokler tam tako piše, toliko časa bi izdal to zgodbo, ki smo jo skupaj začeli. Zato se bom držal sporazuma in zakona, ki je v nasprotju z njim, ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Luka Juri.
Predlog zakona uvaja dve jasni načeli. In to sta transparentnost in odgovornost. Prvič v zgodovini naše države bomo končno vedeli, kako se upravlja z našim premoženjem, pod kakšnimi pogoji se upravlja z našim premoženjem in kdo odgovarja za upravljanje z našim premoženjem. Prvič, in to je dobro, ne samo zato, ker želimo postati članica OECD-ja, ampak zato, ker želimo z našim premoženjem upravljati dobro in učinkovito. S takšnim zakonom se ne bodo več mogle dogajati pisarniške kupčije s prodajo Mercatorja ali pa drugih velikih koncernov. Težje bodo nastajali tajkuni in bolj učinkovito se bo lahko upravljalo z našim premoženjem. Ne bo več tako mogoče kar vse povprek podpisovati pogodbe z milijonskimi odpravninami ali podobno. Zato je ta zakon velik in dober korak naprej. In osebno kot ostali tovarišice in tovariši, Socialni demokrati, z veseljem in prepričani podpiramo takšen predlog. Hvala.
Hvala lepa. Glas bo obrazložil gospod Matevž Frangež. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Tega zakona ne potrebujemo samo zato, ker se Slovenija včlanjuje v Organizacijo za ekonomsko sodelovanje in razvoj. Ta zakon potrebujemo zato, ker smo kot predstavniki ljudstva tudi njihovi predstavniki v pogledu, da so državljanke in državljani lastniki državnega premoženja, država pa fiduciar, ki mora skrbeti za dobro upravljanje tega premoženja. Ta zakon potrebujemo zato, da preprečimo mešetarjenja, ki so se v preteklosti dogajala z državnimi podjetji in da dokončno v tej državi uveljavimo novo korporativno kulturo, kjer bo jasno določeno, kakšna je vloga lastnika, torej države pri tem, ko bo ta Državni zbor postavljal strategijo upravljanja s pomembnim vprašanjem, kaj želimo z državno lastnino v državnih podjetjih, ker so državna podjetja prepomemben razvojni dejavnik v naši družbi, da bi to vprašanje prepustili političnim interesom ali interesom vplivnih skupin. Ta zakon ne nazadnje potrebujemo tudi zato, da odpremo proces premišljene in selektivne presoje o tem, kaj je tisto, kar mora ostati v strateški lasti države, in kaj je tisto, kar lahko od portfeljske naložbe upravljamo v interesu dobiti za državni proračun. Ta zakon bom z velikim veseljem podprl.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Gospod Černač, v osebnem imenu, izvolite.
Moram, žal, še enkrat ugotoviti, da nekateri očitno niso dovolj podrobno ali pa sploh ne prebrali zakona. Tudi sam ne bom tega zakona podprl. S tem zakonom se ukinja cela vrsta določb ostalih zakonov. Med drugim se ukinja tudi 246. člen pokojninskega zakona, ki določa kapitalski sklad pokojninskega zakona, določa, da je to pravna oseba, ustanovljena z namenom ustvarjanja dodatnih sredstev za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Ta člen se ukinja s tem zakonom. Prej sem že povedal, da se izničuje referendumska volja tistih, ki so leta 2007 glasovali o tem, da se 35% delež Zavarovalnice Triglav prenese v pokojninsko blagajno. S tem, z ukinitvijo 2. člena tega zakona se tudi to ukinja. In ta sredstva se upokojencem direktno jemljejo, ker se bodo stekala neposredno v državni proračun. In če se bosta dva človeka na agenciji odločila na podlagi strategije, da se to proda, se bo to prodalo. To določa ta zakon. In takega zakona seveda ni mogoče ne podpreti ne popraviti. Ta zakon nas pelje tudi daleč stran od tistih smernic, ki jih OECD določa za upravljanje z državnim premoženjem. Zaradi tega ga je treba zavrniti in pripraviti novega - zakon, ki bo dejansko omogočal transparentno gospodarjenje in ki bo na enem računu, zaradi mene je lahko to postavka na Ministrstvu za finance, kjer imamo Direktorat za upravljanje javnega premoženja. Če je problem, da so te naložbe na več sektorjih, naj bodo pač tam združene, vendar ne z razpolagalno pravico, tako kot jo daje ta zakon dvema osebama v svetu agencije, kajti dve od treh bosta sprejemali odločitve. Zaradi tega je treba ta zakon zavrniti in jaz bom seveda glasoval proti. Hvala lepa.
Hvala. Ne vidim več želje po obrazložitvi glasu. Glasujemo o predlogu sklepa. Zakon o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za 44, proti 23. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in s tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 35. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga sklepa o višini sredstev, ki pripadajo posamezni politični stranki iz sredstev državnega proračuna v letu 2010. Ker amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za 66 , proti 2. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog sklepa sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 37. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga stališč Republike Slovenije do Osnutka sprememb Protokola o spremembi Protokola (št. 36) o prehodni ureditvi (k Pogodbi o Evropski uniji) glede sestave Evropskega parlamenta. Ker amandmaji k predlogu stališča niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu stališča. Glasujemo. Navzočih 71 poslank in poslancev, za 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog stališča sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 33. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga sklepa o pripravi novega zakona o spodbujanja skladnega regionalnega razvoja. K predlogu sklepa je bil vložen amandma in prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospod Jakob Presečnik.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V pojasnilu, tudi mi smo vložili amandma že prej, kjer predlagamo poleg tega predloga sklepa o pripravi novega zakona o spodbujanju stvarnega regionalnega razvoja, da temu dodamo tudi zakon o razvojni podpori Beli krajini, vključno z občinami Kočevje, Kostel in Osilnica. Menimo, da kljub temu, da se bo pripravil oziroma da bo Državni zbor na koncu sprejel zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, da so kazalci v tem območju, v tem najjužnejšem delu Slovenije v Beli krajini in širše, takšni, da je treba podobno kot za pomurski predel, za pomursko pokrajino, že v tej fazi pripraviti zakon, s katerim bi izboljšali pogoje gospodarjenja in vse kar je s tem v zvezi tudi v tem delu Slovenije. Mi smo danes tudi spremenili, tudi glede na diskusijo, na razpravo, ki je bila, da je 9-mesečni rok za pripravo novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja predolg. Mislim, da je bila podobna razprava tudi na Odboru za lokalno samoupravo, kjer je večina razpravljavcev, večina članov odbora govorila o tem, da je ta 9-mesečni rok predolg, zaradi tega predlagamo, da se ta rok skrajša. Tudi v današnji razpravi je bilo slišati to od mnogih koalicijskih poslank in poslancev, da je ta rok predolg in da je treba to opraviti prej. Zato s tem popravljenim amandmajem predlagamo rok 6 mesecev za oba, in sicer za zakon o spodbujanju skladnega razvoja in za pripravo zakona o razvojni podpori Beli krajini, razširjeni še na občine Kočevje, Kostel in Osilnica. Predlagam kolegicam in kolegom, da pri glasovanju podpremo tudi ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? [[Ne želi.]] V lastnem imenu? [[Ne.]] Gospod Presečnik, proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz imam proceduralni predlog, pred glasovanjem o amandmaju in o točki dnevnega reda, o predlogu sklepa, v imenu poslanske skupine predlagam 30 minut odmora.
Odmor vam bo dodeljen, ker imate do njega pravico. Tudi čas je v okviru poslovniških določil. Jaz pa bi opozoril in hkrati vprašal Državni zbor. S predlogom amandmaja se spreminja sklep v celoti. Ali boste soglašali s tem, da glasujemo samo o predlogu spremembe sklepa in če je amandma oziroma sprememba sklepa sprejeta, potem ne glasujemo še enkrat o osnovnem besedilu, ker je v celoti spremenjeno. Če pa amandma ni sprejet, moramo glasovati še o osnovnem besedilu. Če bo posvet, da bomo tudi to vedeli. Soglašamo? Hvala. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke je prosila za pol ure odmora. Nadaljujemo ob 18.15.
Nadaljujemo z odločanjem o predlogu sklepa, da naj se pripravi zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja po odmoru, ki ga je ob razpravi o amandmaju vložila oziroma zahtevala Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Želite gospod Presečnik besedo? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zagotovo je bilo potrebnih teh 30 minut, da smo se, ne samo mi, jaz sem prepričan, da ste tudi v drugih poslanskih skupinah še enkrat preverili svoje mnenje glede amandmaja oziroma popravljenega amandmaja. Da ne bom ponavljal svoje razprave od prej, še vedno smo v poslanski skupini prepričani, da je poleg tega, da je treba sprejeti nov zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, da ga je potrebno pripraviti, tudi razprava na današnji seji pri obravnavi te točke je pokazala, da ga je možno pripraviti prej kot v devetih mesecih, in smo rekli šest mesecev. Podobna razprava je bila že na odboru za lokalno samoupravo in regionalno politiko. In tudi razprava na tem odboru je pokazala, da je potrebno. Kljub temu da sprejemamo oziroma da bo v pripravi in sprejemanju zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, podobno kot smo naredili pred dobrim mesecem za področje Pomurja, je treba to narediti s posebnim zakonom tudi za področje Bele krajine, z malo razširjenim območjem občine Kočevje, Kostel in Osilnica. Zato še enkrat naprošam kolegice in kolege, da podpremo ta popravljeni amandma in s tem omogočimo dejansko v prihodnje hitrejši razvoj celotne Slovenije, s posebnim poudarkom še na področju, kjer trenutni kazalci kažejo na to, da je treba nekaj v kratkem storiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 70, za je glasovalo 27, proti 40. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 40.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa v celoti, kot je bil predlagan. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 34. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o ugotovitvi, da predlog za začetek postopka za ustanovitev občine Loče ter za določitev njenega območja ne izpolnjuje pogojev za izpolnitev občine. Ker amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Ob tem vas obveščam, da bom v primeru, če predlagani sklep, kot ga predlaga matično delovno telo, ne bo sprejet, to točko dnevnega reda prekinil, da bi matični odbor lahko pripravil predlog odloka o razpisu referenduma. Prehajamo na glasovanje o predlogu, da predlog za začetek postopka za ustanovitev občine Loče ter za določitev njenega območja ne izpolnjuje pogojev za izpolnitev občine. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 15. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 13. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa in lahko noč.