Hvala gospodine predsjedniče! Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora! Poštovane dame i gospodo zastupnici u Hrvatskom saboru! Što se tiče Izvješća o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu ja bi naglasak dao na sljedeće: Za uvod mogu reći da je izvješće koje imate pred sobom sadržajno bogato po običaju podacima o stanju sustava mirovinskog osiguranja temeljenog na međugeneracijskoj solidarnosti sa prikazom statističkih podataka te sa detaljnom analizom stanja. Izvješće također sadrži i brojne podatke o organizaciji stručne službe zavoda, o ljudskim potencijalima, o informacijskoj tehnologiji zavoda, financijskom poslovanju zavoda, pregledu portfelja zavoda na dan 31. prosinca 2005. godine te sadrži podatke o ostvarivanju prava i radu stručne službe zavoda. Izvješće sadrži i dodatak o osvrtu na izvršenje programa rada za izvještajnu godinu. Ono što bi napomenuo je da izvješće sadrži i niz tablica i grafikona sa usporednim podacima a posebno da je izvješće redizajnirano u smislu da bude preglednije, jednostavnije i sadržajno bogatije. Stanje sustava mirovinskog osiguranja nešto ukratko o tome. Sustav mirovinskog osiguranja kao što znamo čini pravni okvir koji uređuje način osiguranja, rizika starosti, invalidnosti i smrti kao i administrativno i institucionalno uređenje provedbe mirovinskog osiguranja. Važnost našeg mirovinskog sustava u gospodarskom, socijalnom i političkom životu Republike Hrvatske ogleda se nedvojbeno u broju osiguranika koji plaćaju doprinos za mirovinsko osiguranje u broju korisnika mirovine i članova njihovih obitelji koji žive od mirovine, te visini izdataka za mirovinsko osiguranje i njihovom udjelu u bruto domaćem proizvodu. Što se tiče udjela ukupnih izdataka za mirovinsko osiguranje u bruto domaćem proizvodu u 2005. je udjel iznosio 11,92 bruto domaćeg proizvoda i u proteklih nekoliko godina znamo da je bio jedan od značajnih čimbenika rasta javne potrošnje u Republici Hrvatskoj. Međutim ja moram istaknuti da je nastavljeno blago padanje udjela rashoda mirovinskog osiguranja u bruto domaćem proizvodu gdje primjerice ako pogledamo 2001. godine na ovamo tad su u 2001. ti troškovi bili oko 13,87 znači skoro 14%, pokazuje se da u ovom djelu mirovinskog sustava je došlo do povoljnijih kretanja i da je usporen rast javne potrošnje bar u ovome segmentu. Znači u mirovinskom sustavu. Drugi karakteristični pokazatelj stanja mirovinskog sustava je omjer između broja osiguranika i korisnika mirovine. Na dan 31. prosinca 2005. mirovinu je primalo ukupno milijun 80 tisuća i 571 korisnik mirovine a istodobno je evidentirano milijun 498 tisuća 877 osiguranika, što čini omjer od 1 naprema 1,39 broja korisnika mirovine i osiguranika. Ukupan broj osoba koji su ostvarili pravo na mirovinu u 2005. godini iznosio je 47 tisuća i 50 korisnika mirovine što je povećanje broja odnosno priljeva novih korisnika za 16,14% u odnosu na prethodnu godinu. Znači na 2004. Što se tiče razine mirovina u odnosu na plaću prosječna mirovina u 2005. godini, naravno umanjena za porez i prirez s uključenim dodatkom od 100 kuna plus 6% iznosila je tisuću 848 kuna i 12 lipa što čini 41,32% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u prosincu 2005. Međutim zaključak je da i pored toga što je rastao broj umirovljenika u 2005. u odnosu na 2004. i ranije godine došlo je ne samo do zaustavljanja negativnih trendova nego se omjer broja zaposlenih u odnosu na broj umirovljenika stabilizirao pa i povećao. Npr. u zadnjih 5 godina se taj omjer kretao na razini 1,36 ili 1,37. Dapače prema tekućem stanju samo ilustrativno u ovoj godini u 9 mjesecu raspolažemo sa podacima da je taj omjer 1,42. Ovo je bar što se tiče ovog djela, što se tiče mirovinskog osiguranja najsigurniji dokaz da je gospodarstvo Republike Hrvatske ipak u usponu. Što se tiče financiranja mirovinskog sustava, mirovinsko osiguranje financira se iz tekuće uplate doprinosa i prihoda iz državnog proračuna koji pokriva izdatke za mirovine ostvarene pod povoljnijim uvjetima i posebnim propisima a financira se i nedostatak prihoda prvog stupa zbog uvođenja drugoga mirovinskoga stupa, to je iznos od 5%. On se uplaćuje u drugi stup, to je tzv. tranzicijski trošak mirovinske reforme. Ukupni prihodi mirovinskog osiguranja za 2005. godinu uključujući sredstva za mirovine i mirovinska primanja hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ostvareni su u svoti od 27 milijardi 273 milijuna kuna i veći su za 4,6 u odnosu na 2004. godinu. U strukturi ukupnih prihoda za 2005. godinu prihodi od doprinosa su učinili 57,6% a prihodi iz državnog proračuna 42,1 % a ostali su 0,3%. Što se tiče prihoda iz proračuna, čisto ilustrativno da se podsjetimo znamo da su taj dio sredstava da se financiraju posebni zakoni, Zakon o povećanju mirovina radi otklanjanja razlika u razne mirovine ostvarenih u različitim razdobljima, zatim mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, mirovine ostvarene pod povoljnijim uvjetima, obavezno osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje drugi stup i jedan dio odnosi se na onaj dodatak od sto kuna plus 6%. To je bio Zakon o prenošenju sredstava mirovinskim fondovima i znamo da je to 2004. godine uključeno u mirovinu. Ukupni rashodi u 2005. godini za 2005. godinu mirovinskog osiguranja iznosili su 27 milijardi i 298 milijuna i veći su za 5% u odnosu na 2004. godinu. U strukturi rashoda rashodi za mirovine i mirovinska primanja su iznosili 97,8% ili 26 milijardi 703 milijuna a ostalo su rashodi poslovanja stručne službe i naknade institucijama za isplatu mirovine. U postotnom smislu gledano mirovine i mirovinska primanja ostvareni prema općim propisima čine 75% a mirovine ostvarene prema povoljnijim uvjetima i posebnim propisima čine negdje oko 25% ukupnih rashoda za mirovinsko osiguranje i mirovinska primanja. Mirovine i mirovinska primanja redovitim usklađenjem povećali su se za 4,6% i od 1. siječnja 2,3 i od 1. srpnja 2,2 za što je bilo potrebno blizu 900 milijuna kuna. Radi usporedbe s nekim europskim zemljama valja napomenuti da je a to je parametar koji se koristi u zemljama Europske unije da je udjel prosječne radničke mirovine u plaći u Republici Hrvatskoj, znači radničke mirovine za muškarca sa stažom od 40 godina i sa 65 godina starosti iznosio 62,37 te da možemo napomenuti da Republika Hrvatska u tom smislu kad gledamo taj parametar ne zaostaje u znatnoj mjeri za nekim europskim zemljama. Možemo spomenuti Belgiju, Dansku, Finsku, Njemačku i Švedsku gdje se kreću u rasponu od 63 do 71%. Ono što je važno, što bih htio svakako napomenuti vezano za ovo poglavlje je da Republika Hrvatska kao i druge europske, ostale europske zemlje također imaju jedan negativan trend a to je da nepovoljna demografska kretanja ne samo kod nas nego i u ostalim europskim zemljama nedvojbeno dugoročno utječu na povećanje broja korisnika mirovine a naravno time posredno i na visinu mirovine. Što se tiče rada stručne službe zavoda napomenut ću, zavod je javna ustanova koja je osnovana Zakonom o mirovinskom osiguranju sa zadaćom provedbe obaveznog mirovinskog osiguranja na temelju generacijske solidarnosti. Međutim, zavod osobito možemo reći u zadnjih dvije godine uz svoje redovite poslove zbog kojih je zakonom i osnovan, zavod još i provodi i obavlja druge poslove. Naravno, ovo se ne odnosi na doplatak, znači provodi poslove provedbe doplatka za djecu u kojima se svake godine preispituje ovo pravo, svim korisnicima odlučuje po zahtjevima novih korisnika. Na dan 31. prosinca je bilo 236 tisuća 986 korisnika doplatka za djecu za 445 tisuća 954 djece. Zavod provodi još i Zakon o pravima hrvatskim branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, provodi Zakon o ostvarivanju prava iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba i ovlaštenih službenih osoba kao i druge zakone koji na poseban način uređuju prava iz mirovinskog osiguranja, primjerice pravo zastupnika, prava bivših političkih zatvorenika, akademika i drugo. Zavod je također obavljao, evo to je ono što osobito je značajno u zadnje vrijeme poslove u svezi provedbe obveze Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. te je izvršio izračun obeštećenja umirovljenicima što je stvorilo uvjete za provedbu u život toga zakona ali i Zakona o umirovljeničkom fondu a time i za konačno izvršenje navedene odluke Ustavnog suda. Što se tiče samog rada stručne službe ja moram napomenuti slijedeće. U sklopu provedbe mirovinskog osiguranja u 2005. godini u zavodu je bilo na rješavanju blizu 600 tisuća raznih zahtjeva o pravima iz mirovinskog osiguranja i doplatka za djecu od kojih su riješena blizu 87%, 86,4% pri čemu valja istaknuti da je broj zahtjeva, nekoliko stvari, da je broj zahtjeva riješenih u roku od dva mjeseca povećan za 13, 17% u odnosu prema prethodnoj godini. Premda je zavod kao što sam napomenuo obavio i niz izvanrednih poslova u usporedbi s brojem riješenih zahtjeva u 2004. u 2005. ih je riješeno 3,2% više. Osobit pomak u rješavanju zahtjeva učinjen je u provedbi međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju te je riješeno 17% zahtjeva više nego u prethodnoj godini. Ovo je rezultat donošenja programa ažurnosti koji se primjenjuje u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje u kome su utvrđeni standardi u poslovanju rokova za izvršenje svakog dijela procesa rada sa precizno utvrđenim mjesečnim rokovima izvještavanja. Naravno da ti rezultati mogu biti i bolji i čisto ilustrativno za polugodišnje, za pola godine 2006. mogu samo napomenuti da su ti rezultati još poboljšani u odnosu na i 2005. Zavod je tijekom 2005. isplatio i mirovine za 67 tisuća 317 korisnika u inozemstvu od čega je najviše mirovina isplaćeno u Bosnu i Hercegovinu, preko 22 tisuće, zatim u Srbiju i Crnu Goru, Sloveniju i Makedoniju a u ostale europske i izvaneuropske države isplaćeno je nešto više od 17 tisuća mirovina. U 2005. zavod je obavljao osim svojih redovitih poslova i niz izvanrednih poslova koji su mu dani u mjerodavnost na temelju Zakona Republike Hrvatske. Ovdje bih istakao provedbu Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji gdje je vođeno preko 40 tisuća postupaka prevođenje prava i obavljene su pripremne radnje za provedbu novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te provedbu Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. Primjenom Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. bilo je obuhvaćeno 677 tisuća korisnika mirovine za koje su se u zavodu, za koje se u zavodu utvrdila razlika između pripadajućeg iznosa i dijela i iznosa isplaćenih mirovinskih primanja radi utvrđivanja prava na obeštećenje, a pravo na obeštećenje utvrđeno je za nešto više od 426 tisuća slučajeva. U Zavodu također na temelju Zakona o umirovljeničkom fondu bilo prikupljeno odnosno organizirano prikupljanje izjava korisnika mirovine o načinu isplate obeštećenja, rješavanje prigovora te informiranje zainteresiranih o njihovom mogućem pravu na obeštećenje. Jedno važno područje u radu Zavoda je svakako rad na preustroju i modernizaciji Zavoda i smatram da trebam o tome nešto napomenuti. U lipnju 2005. godine Vlada Republike Hrvatske je prihvatila studiju «Osnove preustroja Zavoda» čime je započet opsežan rad na preustroju i modernizaciji Zavoda. Svrha preustroja je transformiranje Zavoda u suvremenu javnu ustanovu za provedbu mirovinskog osiguranja, podizanje razine kvalitete usluga koje Zavod pruža svojim korisnicima, skraćivanje trajanja postupka za ostvarivanje prava kao i smanjenje troškova poslovanja. To su, to su ciljevi. Radi toga je Zavod odmah počeo u sklopu odnosno u 2005. u sklopu poslovanja Zavoda proveden je i niz aktivnosti od kojih su najznačajnije. Započinjanje rada na redizajnu poslovnih procesa koji će rezultirati promjenom organizacije i sadašnju funkcionalnu organizaciju, organizacijsku strukturu pretvoriti u procesnu u kojoj će biti jasna podjela između temeljnih djelatnosti znači provedbe mirovinskog osiguranja i potpornih djelatnosti. Utvrđivanje i provedba mjera za povećanje ažurnosti u rješavanju o zahtjevu, jer to su naše temeljne zadaće koje su prema naprijed izloženim brojčanim pokazateljima već dale i prve rezultate. Kontinuirano obavljanje poslova izrađivanja registratornog gradiva jer mi smo kuća koja stvara ogroman, ogromne količine dokumentacije, … [[Govornik se ne razumije.]] je primjerice približno preko 12 milijuna dokumenata uz naravno modernizaciju arhiviranja te rad na uspostavi jedne osmišljene dugoročne dokumentacijske politike. Napomenuo bih da je Zavod u sklopu svoje modernizacije uveo elektroničko poslovanje, u sklopu projekta «E Hrvatska», a prva usluga je prijava na osiguranje elektroničkim putem. Naravno prijava, odjava i promjena u osiguranju. Znači u tom segmentu Zavod je napravio ogroman iskorak i nema potrebe za one koji ostvaruju uvjete da dolaze fizički na šalter Zavoda. To mogu obaviti elektroničkim putem. Ja moram vezano za ovu, za ovaj projekt napomenuti sljedeće: da je u našem okruženju, u, nijedna tranzicijska država a i brojne zemlje Europske unije nema ovu uslugu i drugo da je ovo prva javna isprava koja se podnosi elektroničkim putem u Republici Hrvatskoj. Sve navedene poslove Zavod je obavio u skladu sa svojim programom rada i u predviđenom opsegu i u zakonskim rokovima s približnim brojem zaposlenika, za nekih 20-tak zaposlenika smo povećali broj kao i u 2004. godini. I posebno ističem da je Državni ured za reviziju u svom izvještaju o obavljenoj reviziji za 2005. godinu prvi puta u povijesti Zavoda dao bezuvjetno mišljenje o radu i poslovanju Zavoda. Što se tog tiče samo ću kratko napomenuti da je bilo potrebno provesti brojne organizacijske pa i druge mjere da se dođe do toga rezultata da smo izradili jedan program otklanjanja nepravilnosti i to je na kraju rezultiralo bezuvjetnim mišljenjem o radu i poslovanju Zavoda. Što se tiče organizacije ljudskih potencijala kratko samo, stručna služba je organizirana na teritorijalnom načelu u središnju službu i područne službe sa ispostavama. U središnjoj službi se provodi drugostupanjski postupak i postupak naravno dijelom u provedbi međunarodnih ugovora te se obavljaju i poslovi zajednički za cijelu stručnu službu, za cijeli zavod. U područnim službama se provodi prvostupanjski postupak ostvarivanja prava iz mirovinskog osiguranja, poslovi matične evidencije osiguranika. Znači početak, prestanak i promjene podataka tijekom osiguranja i naravno ostali poslovi koji su određeni statutom. Na dan 31.12.2005. u stručnoj službi Zavoda bilo je zaposleno 3 tisuće 287 zaposlenika. Nažalost podaci o strukturi radnika stručne službe Zavoda prema životnoj dobi potvrđuju da je zavod, ja to napominjem već nekoliko puta da je Zavod spada u kategoriju starih službi i to je jedan od bitnih područja, od 5 bitnih područja na kojima će Zavod u projektu odnosno na kojima Zavod već u procesu preustroja modernizacije radi da se takvo stanje promijeni i da postane moderna i učinkovita ustanova i u tome smislu. Vezano za stanje portfelja u dijelu se nije promijenilo vezano za portfelj kojim upravlja Hrvatski fond za privatizaciju. Ja ponovo napominjem da tim dijelom portfelja upravlja temeljem Zakona o privatizaciji iz 2000. i na temelju Zakona je sklopljen ugovor o gospodarenju dionicama i poslovnim udjelima u srpnju 2000. godine i tim dijelom portfelja upravlja i dalje Hrvatski fond za privatizaciju. Dijelom portfelja koji je unesen u kapitalni fond, to je zatvoren investicijski fond u vlasništvu Zavoda upravljalo je Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo i, HMID, znači društvo koje upravlja je ostvarilo neto dobit u 2005. od 14 milijuna, nešto više od 14 milijuna kuna, a kapitalni fond je ostvario dobit u iznosu od 79, nešto više od 79 milijuna. A nerealizirana dobit, a nerealiziranu dobit u iznosu od 323 milijuna odnosno nešto više. Skoro 323 i 600. Ja moram napomenuti da je tržišna vrijednost ovih dionica u trenutku osnivanja kapitalnog fonda iznosila 384 milijuna. Međutim vrijednost imovine kapitalnog fonda na 31. prosinca iznosi nešto više od milijarde i 328 milijuna, a na, evo današnji dan primjerice iznosi negdje preko milijarde i 900. Za napomenuti nešto posebno vezano za ovo izvješće nemam, nego ponoviti da ćemo mi u Zavodu zaista kao i do sada sve svoje snage usmjeriti na rješavanje naših zadaća na što je moguće više zakonit i profesionalan način vodeći računa i o racionalnom upravljanju sredstava u skladu sa svrhom za koju je Zavod i osnovan. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, predsjednik, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ravnatelju zavoda sa suradnicima. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 59. sjednici Odbora održanoj 29. rujna 2006. godine raspravio je izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo sukladno ovlastima Poslovnika Hrvatskog sabora. Članovi Odbora raspolagali su mišljenjem Vlade Republike Hrvatske. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja članovi Odbora su istakli da je ovo izvješće bolje osmišljeno i sadržajno bolje sistematizirano u odnosu na prethodna izvješća. Osim toga o samom radu zavoda najbolje govori bezuvjetni nalaz Državne revizije povodom obavljene revizije za 2005. godinu mišljenje je članova Odbora. Govoreći o teškom stanju u sustavu generacijske solidarnosti istaknuto je da je omjer broja umirovljenika i broja osiguranika 1:1,39. To je i nadalje izrazito nepovoljan omjer. Međutim, nakon dugogodišnjeg kontinuiranog pogoršavanja posljednjih nekoliko godina ovaj omjer se ipak blago poboljšava. Tijekom rasprave pohvaljeni su napori zavoda za unapređenje informatičke i komunikacijske tehnologije, a posebno programa elektroničkog poslovanja, čime se postiže otvaranje zavoda javnosti i uspostavljanje funkcije javnog servisa građana. Nakon rasprave članovi Odbora su većinom glasova, uz jedan glas protiv odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zaključak prihvaća se izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu.
Hvala. Otvaram raspravu. Za Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke će ovo izvješće primiti k znanju i to zbog toga što smatramo da ono nije potpuno, ne zbog onoga što u njemu piše, nego zbog onoga što ili čega u njemu nema. Za razliku od prošle godine u ovom godišnjem izvješću izostavljane su po nama dvije izuzetno bitne stvari, a ja ću to pokušati ilustrirati i dokazati zapravo koristeći se podacima i konstatacijama iz samog izvještaja. U izvještaju piše da je 70.-ih godina u Hrvatskoj mirovina iznosila 65% prosječne plaće, da su tada doprinosi iznosili između 14 i 15%, a da je odnos osiguranika i onih koji su uplaćivali i koristili mirovine bio 3:1. U prošloj godini prosječna mirovina iznosila je 42% prosječne plaće. Doprinosi za mirovinsko osiguranje 20%, a da je odnos onih koji plaćaju i onih koji koriste mirovine 1,3:1. Nadalje se konstatira da je mirovinsko osiguranje amortiziralo dio socijalnih problema u Hrvatskoj i zbog toga imamo značajni broj, kako se u izvještaju navodi, mladih umirovljenika. Međutim, ne konstatira se, ne navodi se kada, u kom periodu je došlo do toga da je mirovinski sustav preuzimao dio socijalne skrbi i zbog toga danas starosna struktura umirovljenika u Hrvatskoj jest tada kakva je. Dakle izostavljene su konstatacije da je taj proces trajao poslije, između '95. i '99. godine kada je najveći broj viškova radnika u tvrtkama koje su privatizirane i prodane ili darovane završio u mirovinskom sustavu. Nadalje, u izvještaju se spominje i podatak da je '90.-te godine u mirovinskom sustavu bilo 5 tisuća 500 invalida rada, a '98. 39 tisuća. Dakle u 8 godina broj invalida rada u mirovinskom sustavu povećan je za 7 puta. U izvještaju je i konstatirano da prosječna obiteljska mirovina poginulog hrvatskog branitelja je 3 i pol puta veća od prosječne obiteljske mirovine ostvarena prema općim mirovinskim propisima. 31.12. prošle godine bilo je milijun i 80 tisuća korisnika i milijun 498 tisuća osiguranika. To su ti podaci koji govore ili dovode do podatka da je odnos korisnika i osiguranika 1,3:1. Prihodi koji su ostvareni u mirovinskom sustavu, prošle godine 27,3 milijarde kuna od čega su doprinosi 15 milijardi i 700, a proračun je izdvojio 11 i 400. Kad ovih 11 i 400 iz proračuna pogledate strukturu namjena sredstava onda ćete vidjeti da je samo 50% od ovih 11 milijardi za starosne ili prijevremene starosne mirovine, samo 50%, a da se drugi dio tog novca odnosi na mirovine kao što u ovom izvještaju zovu se stečene po povoljnijim uvjetima. Dakle, sredstva iz državnog proračuna koje se daju mirovinskom sustavu samo je 50% za starosne ili prijevremene starosne mirovine. Doplatak na djecu koristi 236 obitelji za 445 tisuća djece, a prosječni iznos doplatka na djecu bio je u prošloj godini 271 kuna po djetetu. 67 tisuća korisnika mirovina iz hrvatskog mirovinskog sustava živi i prima mirovinu izvan Republike Hrvatske. I taj broj iz godine u godinu raste. U prošloj godini u mirovinu je otišlo 47 tisuća osoba, od čega 23 tisuće 900 u starosnu i prijevremenu starosnu, 7 tisuća 400 u invalidsko i 15 i pol tisuća u obiteljsku. U izvještaju se navodi da je to 16,14% više u odnosu na godinu dana ranije. Dakle broj ljudi koji odlaze u mirovinu u prošloj godini čak 16 posto je veći od godinu dana prije toga. U izvještaju se daju i podaci o 12 kategorija korisnika mirovine koje su ostvarene pod povoljnijim uvjetima, čiji ukupni broj iznosi 174 tisuće. Kada smo nedavno u Saboru razgovarali o načinu rješavanja problema umirovljenika državljana republike i stanovnika Republike Hrvatske iz bivših republika bivše države, tada je jedini argumenat bio da se oni ne mogu preuzeti u mirovinski sustav Republike Hrvatske jer je osnovno načelo mirovinskog osiguranja da se mirovina ostvaruje tamo gdje su doprinosi plaćani. Bilo bi interesantno da za ovih 12 korisnika, 12 kategorija korisnika mirovina dobijemo i pregled gdje, u kojem mirovinskom sustavu su svi ili oni pojedinačno plaćali mirovinski doprinos i na temelju kojega su ostvarili pravo na mirovinu. Da bi usporedio ili dobio vrijednost ovog izvještaja morao sam se poslužiti podacima djelomično iz 2006. pa ako raspolažem točnim informacijama u travnju ove godine u starosnoj mirovini bilo je 567 tisuća korisnika mirovine čija je prosječna mirovina 2.059,00 kuna. Invalidskih mirovina je 234 tisuće, a prosječna mirovina 1.656,00 kuna. Obiteljskih 231 tisuća, prosječna je 1.613,00 i kada to dajete prosjek ukupne mirovine onda je ona 1.868,00 kuna. Koliko je ljudi otišlo u mirovinu prošle godine u statusu starosne ili prijevremene starosne? Koliko je korisnika mirovine koji su tu mirovinu ostvarili u prošloj godini? Tog podatka nisam našao kao ni iznos prosječne mirovine ljudi koji su otišli u mirovinu prošle godine. Po mojem izračunu bilo bi ih negdje oko 24 tisuće onih koji su otišli u mirovinu, a podaci do kojih sam došao, a koji se odnose na mirovinsku reformu koja se primjenjuje od 1. siječnja 99. godine bili bi sljedeće. Od 1. siječnja 99. do zaključno prošle godine u mirovinu je otišlo 352 tisuće korisnika mirovine. 352 tisuće ljudi. Podsjećam vas da je prosječni iznos mirovine starosne i prijevremene starosne 2.040,00 kuna, 2.039,00. U ovih 352 tisuće ljudi koji su išli u mirovinu od 99. do danas, je 176 tisuća starosne i prijevremene starosne i oni ostvaruju prosječnu mirovinu od 1.695,00 kuna. Dakle 340,00 kuna manju no što je prosječna mirovina u toj kategoriji. Ali oni koji su u prošloj godini išli u mirovinu, starosnu i prijevremenu, dakle ne invalidsku ili obiteljsku, ostvarili su prosječnu mirovinu od 1.220,00 kuna. 1.220,00 kuna, a prosječna mirovina tog statusa je 2.040,00. Dakle radi se o prosječnoj mirovini nižoj od 800,00 kuna. Kakva će prosječna, starosna ili prijevremena starosna mirovina biti u ovoj godini? Postoje li projekcije? Ili u 2009. koja je zadnja godina prijelaznog razdoblja, 980,00 kuna. Građani Hrvatske koji će ići u mirovinu 2009. dobivat će prosječnu mirovinu 980,00 kuna. To je simulacija kretanja iznosa prosječne mirovine na temelju mirovinske reforme. O tome osim konstatacije da je mirovinskom reformom stabilizirani mirovinski sustav, dalje nema ni riječi. Nadalje, ono što nas smeta u izvješću je onaj dio koji se odnosi na rad upravnog vijeća. Konstatira se da je upravno vijeće raspravljalo izvještaj pučkog pravobranitelja za 2004. godinu i da je upravno vijeće podržalo mjere koje zavod poduzima kako bi se smanjio broj pritužbi građana na rad stručnih službi. Koje su to mjere koje zavod poduzima? Kakvi su učinci tih mjera? Tko ih provodi? Upravno vijeće koje imenuje Sabor, nas o tome ne izvještava nego samo konstatira da su podržane te mjere. Zar ne zavrjeđujemo kao Sabor dobiti pregled tih mjera, dobiti pregled učinaka koliko je smanjenja prigovora na prvo ili drugostupanjsko rješenje? Nadalje, konstatira se da su utvrđena i nova pravila u radu upravnog vijeća pa tako sada zamislite molim vas, odsutni članovi upravnog vijeća mogu glasovati putem telefona, telefaksa ili elektronskom poštom. Koliko iznosi mjesečna naknada članova upravnog vijeća? Preko 3 tisuće kuna i za taj novac članovi upravnog vijeća glasuju telefonom. Ne mogu doći na sjednicu, a samo portfelja koji je u Mirovinskom fondu je skoro 5 milijardi kuna, nego glasuju telefonom, faksom ili elektronskom poštom. I nama u izvještaju piše da su razmatrali i podržali mjere koje zavod poduzima. Onda je tu netko suvišan. Ako podržavaju, ako glasaju telefonom i drugo, ako nisu izvršili onu zadaću koju im je Sabor dao, razmatrajući izvješće prošle godine, da se napravi inventura nekretnina. Podsjećam vas da nakon rasprave o izvješću zavoda na naš zahtjev i upravno vijeće zavoda je dalo svoj izvještaj. Da smo tog izvještaja o radu upravnog vijeća konstatirali da na području inventure imovine zavoda u nekretninama nije napravljeno gotovo ništa. Kolika je vrijednost imovine u nekretninama zavoda koje u ovom trenutku oni imaju u Hrvatskoj? Koliko je te imovine uknjiženo u vlasništvo Zavoda za mirovinsko osiguranje? Tko su korisnici te imovine? Da li zavod naplaćuje najam korištenja i koliki je prihod s tog naslova? Niti riječi, jer je to bilo na dnevnom redu, osim konstatacije da sa Zavodom za zdravstveno osiguranje jesu učinjeni nekakvi pomaci od etažiranja vlasništva gdje se očito nalaze u zajedničkim prostorijama. Ja osobno znam niz subjekata nekretnina koje su u gruntovnicama uknjižene kao nekretnine u vlasništvu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Koliko toga u Hrvatskoj ima ja neznam i mislim da bi bilo izuzetno dobro da konačno od upravnog vijeća dobijemo i taj dio izvještaja ako se oni smatraju nadležnim za taj dio posla. I završavam sljedećim. Za razliku od ranijih godina, dio izvješća koji se odnosi na portfelju, kako ono kojim upravlja zavod direktno tako i onom koji joj je dato na upravljanje kapitalnom fondu iznosi po jednu stranicu. 3 milijarde 600 u portfelju zavoda, milijarda i 300 u kapitalnom fondu. Čuli smo danas da tih milijardu i 300 sada se već popelo na milijardu i 900. I u svemu tome u pet milijardi portfelj je ukupno na dvije i pol stranice, ako ne računamo i grafikone. Ili je u tih pet milijardi i Pliva? Ili ne? Pogledajte pažljivo izvještaj. Upravno vijeće dalo je suglasnost ravnatelju ili daje suglasnosti ravnatelju da raspolaže portfeljom i prenosi. Ja sam mislio da je to u nadležnosti upravnog vijeća. Očito upravno vijeće ne upravlja zavodom i očito u ovlastima koje u zavodu vrijede veće ovlasti ima ravnateljstvo ili ravnatelj od upravnog vijeća. I zbog toga i ove godine izražavam nezadovoljstvo dijelom izvješća koji se odnosi na upravno vijeće i smatram da izvještaj upravnog vijeća ubuduće ne smije biti sastavni dio izvješća zavoda nego da upravno vijeće mora podnašati posebno izvješće zbog toga što sastav članova upravnog vijeća bira Sabor, a ne ravnateljstvo zavoda. To su dakle razlozi zbog kojeg nećemo glasati za prihvaćanje nego ćemo ga primiti k znanju. Hvala.
Hvala. Za klub HSU-a, poštovani zastupnik Dragutin Pukleš, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici, poštovani gospodine ravnatelju i suradnici. U raspravi o Izvješću o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu potrebno je sagledati relevantne faktore koji su utjecali ili utječu na stanje u mirovinskom sustavu. Kako je u uvodu u Izvješće rečeno sustav mirovinskog osiguranja provodi se kao obavezno mirovinsko osiguranje na temelju međugeneracijske solidarnosti i putem obaveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje. Ovakav sustav mirovinskog osiguranja počeo se je provoditi 1999. godine. Bitno su od tada smanjena prava iz mirovinskog osiguranja, radikalno su pogoršani uvjeti za odlazak u mirovinu, a način utvrđivanja mirovinske osnovice utvrđen je tako da izdvajanja doprinosa tijekom rada sve manje utječu na visinu mirovine. Novoinstalirani mirovinski sustav sve više liči na sustav socijalne skrbi, a sve manje na jedan ozbiljan mirovinski sustav u kojem se vrednuje doprinos svakog pojedinca kroz njegov radni vijek. Sve je to učinjeno s pretežnim fiskalnim ciljem smanjivanja mirovinskih izdataka pod svaku cijenu. Takav pristup u startu ozbiljno je narušio sustav međugeneracijske solidarnosti. Kada tome još dodamo čitav niz drugih nepovoljnih događanja i neprimjerenog rješavanja društvenih i gospodarskih problema putem mirovinskog sustava, pa onda dolazimo do saznanja da su umirovljenici podnijeli, a i danas podnose najveći dio tranzicijskih troškova. Pa pođimo od loše osmišljenog i još lošije provedenog modela privatizacije koja je trebala pokrenuti gospodarske resurse Hrvatske i povećati zaposlenost, a dogodilo se katastrofalno obrnuto, nestalo je četiristo tisuća radnih mjesta. Što je uzrokovalo smanjivanje prihoda mirovinskog fonda. S druge strane dio gospodarskih, socijalnih poteškoća rješavao se preko mirovinskog sustava, dobili smo veliki broj mladih umirovljenika koji dugoročno opterećuju mirovinske fondove, mirovinski sustav amortizirao je veliki dio socijalnih problema i nezaposlenosti. Zbog poteškoća u gospodarstvu došlo je do obilnog povećanja troškova invalidskog osiguranja, a kao posljedice razaranja ratnih došlo je do povećanja invalidskih mirovinskih izdataka. Sustav međugeneracijske solidarnosti ozbiljno je narušen. U utvrđivanju mirovina sve je manje prisutan doprinos korisnika mirovine, dolazi do neopravdanih neujednačenosti visine pojedinačnih mirovina za isti radni staž i isti financijski doprinos. Mirovine realno sve više zaostaju i ozbiljno ugrožavaju egzistenciju četvrtine građana Hrvatske. Niska primanja većine zaposlenih ne daju nikakvu garanciju da će mirovine iz drugog stupa obaveznog mirovinskog osiguranja ozbiljnije popraviti položaj budućih umirovljenika, a dobrovoljno mirovinsko osiguranje kao treći stup većina zaposlenih danas može samo sanjati. Prema tome, htjeli mi to ili ne, sustav međugeneracijske solidarnosti ostaje i dalje temelj sustava i bez generacijske solidarnosti nema mirovinskog sustava. Jer isto tako kao što svaki pojedinac treba da brine o svojim roditeljima, tako isto se jedna generacija u jednom društvu treba brinuti o drugoj. Sustav međugeneracijske solidarnosti treba prije svega očistiti od onoga što tamo ne spada. Posebno se tu misli na pitanje socijalne skrbi o čemu se treba brinuti država, a ne mirovinski sustav. Sustav mora biti baziran na doprinosima generacije koja radi za generacije koja u tom vremenu koristi prava temelju ranijeg rada. Taj osnovni oblik mirovinskog osiguranja nigdje u Europi nije napušten pa nema razloga da to bude i u Hrvatskoj gdje on uspješno funkcionira od 1922. godine. Da bi se opravdali promašaji mirovinske reforme i posljedica privatizacije danas se poseže za argumentima kojima se želi pokazati da je mirovinski sustav neodrživ, a ti argumenti su upravo posljedica rješavanja problema koji ne spadaju u mirovinski sustav. Značajno pitanje je odnosa osiguranika i umirovljenika. Danas imamo milijon i 498 tisuća i 877 osiguranika i milijun 80 tisuća i 571 korisnika mirovine što znači da je taj odnos jedan prema 1,39 i kad to uporedimo svakako zaista je taj odnos nepovoljan. Međutim, treba postaviti pitanja zašto je to tako? Da li smo poduzeli sve da povećamo zaposlenost? Još se je prošle godine znalo čuti i govoriti da imamo oko 400 tisuća zaposlenih na crno, dakle u sivoj ekonomiji i evo do danas nismo ništa promijenili. Da smo te ljude zaposlili u redovnoj ekonomiji taj odnos ne bi bio jedan prema 1,39 nego bi bio približno jedan prema 1,80, a što je svakako sasvim jedan drugi odnos, a i njihovi doprinosi kojih sada nema bili bi u prihodima. Pa imamo li mi sada pravo i nadalje govoriti da je mirovinski sustav nepovoljan i sve ovo što nismo odradili opet svaljivati na leđa umirovljenika? Udio mirovinskih izdataka u bruto domaćem proizvodu također značajno pitanje. U ovoj godini to iznosi 11,92% i kaže se u izvještaju u sljedećim godinama očekuje se nastavak smanjivanja učešća mirovina u bruto domaćem proizvodu kao blagodatni rezultat provedenih promjena u mirovinskom sustavu, a šta to u stvari znači? To zapravo praktično znači daljnji nepovoljni uvjeti za ostvarivanje mirovinskih prava i načina usklađivanja mirovina. Dakle, zapravo mi svjesno participiramo daljnje pogoršanje položaja umirovljenika u Hrvatskoj. Da li je to potrebno? Svakako da nije. I da se opet podsjetimo malo onih 400 tisuća što rade u sivoj ekonomiji. Povećanje bruto društvenog proizvoda za prihod iz sive ekonomije značio bi i povećanje učešća u BDP-u možda negdje između 9 i 11% kao što je to i drugdje u Europi. Dalje, pitanje doprinosa i poreza za alimentiranje mirovinskih izdataka. Uporno se provlači konstatacija da državni proračun alimentira veliki dio mirovinskih izdataka jer sredstva iz doprinosa nisu navodno dovoljna. To jednostavno nije točno jer se ukupni izdaci mirovinskog osiguranja podmiruju kako je to u izvještaju navedeno u cijelosti iz izvornih prihoda i to 64,58% od doprinosa i 35,07 iz proračuna kako je to u izvješću rečeno, a prihodi iz proračuna odnose se na sredstva za prava po posebnim propisima i izdatke za pokriće onih koji su izdaci odnose po posebnim propisima. Dakle, to je onaj dio koji se odnosi za pokriće obaveznog mirovinskog osiguranja na temelju individualizirane kapitalne štednje i prema tome zapravo državni proračun ne pomaže mirovinskom osiguranju nego samo izvršava svoje zakonom utvrđene obaveze. Često puta kad se govori o podizanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva u pravilu se uvijek poseže za solucijom smanjenja doprinosa i poreza. Međutim, ako pogledamo podatke o učešću doprinosa i poreza s kojima raspolažemo u bruto društvenom proizvodu u Europskoj uniji i u Hrvatskoj prema kojima je učešće poreza i doprinosa u bruto društvenom proizvodu u Europskoj uniji za prošlu godinu negdje 39,7%, a u Hrvatskoj je to 40,3% što znači da ima još puno zemalja u kojima je taj odnos daleko veći nego u Hrvatskoj. Pa baš i nije onda uvije upitno povećanje konkurentnosti graditi na oštećivanju umirovljeničke populacije, a valjda ima i nekih drugih elemenata s kojima se to može postići. Značajno pitanje u udjelu mirovina u plaći. U izvješću se kaže da prosječne starosne mirovine u prosječnoj plaći koju ostvaruju radnik za mirovinski staž u 40 godina iznose 62,37%, a to je od svih 18 promatranih europskih zemalja najmanje učešće. Dakle, sve zemlje u Europi koje se promatraju imaju veće učešće nego što ima Hrvatska. Da li je ovim podacima potreban daljnji komentar? Svakako da nije, ali potrebno je možda reći nešto drugo, a to je da hitno treba izvršiti kompletnu analizu rezultata mirovinske reforme provedene '99. godine, sagledati sve cijene, njene negativne osobine koje su svakim danom sve veće i uspostaviti jedan konzistentan mirovinski sustav koji će omogućiti normalan život kako sadašnjim tako i budućim umirovljenicima. Želimo naglasiti da u ovom Izvješću je dobro elaborirana na kratak jedan konkretan način problematika u mirovinskom sustavu i da podaci su transparentni i Hrvatska stranka umirovljenika će ovo Izvješće podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče! Kolegice i kolege! Pa ja bih od ove zadnje rečenice kolege Pukleša pošao i rekao da upravo zato što podaci nisu transparentni klub SDP-a ne može podržati ovo izvješće. Naime, na što pri tome mislimo? Bez ulaženja u cjelovitu i sveobuhvatnu analizu onoga o čemu izvješće govori pa i o onome o čemu izvješće ne govori a trebalo bi govoriti dozvolite da samo akceptiram ili akcentiram nekoliko važnih pitanja koja bi morala biti sadržaj naše rasprave ako nisu sadržaji već ovoga izvješća a kada je riječ o mirovinskom sustavu i uopće sustavu mirovinskoga osiguranja. Pa prvo da kažem ovo što je možda izgledalo bombastično najavljeno. Gospodine Rukavina, ja bih molio odgovor na pitanje koje će uvelike onda odrediti kako ćemo se odnositi prema ovom izvješću, da odgovorite na sljedeće pitanje. Naime, u izvješću koje smo dobili za 2005. REGOS-a piše da budem precizan u brojku da je po osnovi uplata doprinosa za drugi mirovinski stup prosljeđeno 3 milijarde 110 milijuna 286 tisuća 886, 52 kune. A u izvješću kojega podastirete ovome Saboru se navodi da je za obvezno osiguranje na temelju univerzalne kapitalizirane štednje iz proračuna u 2005. isplaćeno 2 milijarde 623 milijuna 761,638. Pitanje je vrlo jednostavno. Nadam se da će i odgovor biti takav. Gdje je 500 milijuna kuna? Pola milijarde kuna nedostaje i ako odgovor bude takav, pa evo vidite ispreplele su se država i mirovinski doprinosi, pa država daje više nego što treba, pa alimentiraju se mirovine itd. To neće biti prihvatljiv odgovor. To neće biti prihvatljiv odgovor jer kao što je i moj prethodnik maločas rekao, preciznom analizom mirovinskih izdataka je razvidno da su doprinosi ma kako bili niski, gledajući europske relacije da su dostatni zapravo u jednom transparentnom sustavu za isplatu mirovina. Sve ono što su mirovine po posebnim propisima su zapravo obveze državi i državnog proračuna da se to isplati. To je obveza države. Ovo pitanje utoliko više postavljam što smo i ovih dana imali prigode, to će valjda biti u izvješću za 2006. godinu, imali smo prilike vidjeti kako se zapravo krčmi imovina Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, koja nije državna imovina i nije državno vlasništvo države u ovom užem smislu, dakle državnog proračuna. Ta imovina jest imovina sui generis. Ona ima svojega titulara, ima svojega vlasnika i ona pripada umirovljenicima i osiguranicima. Uostalom tako se i upravlja Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje. I nije moguće prodat dio toga vlasništva a da prihod od te prodaje ne bude sastavni dio onoga kome to vlasništvo, imovine onoga kome to vlasništvo pripada. Ne može to učiniti država. I važno je pri tome reći da bez obzira koliko se pokušavalo zamagliti stvar pa se recimo kaže, evo pa u mandatu prošle Vlade se Hrvatskom fondu za privatizacije dalo portfelja toliko i toliko. Koliko se god to pokušava zamagliti istina je u ovome da je Hrvatskih fond za privatizaciju imao samo obvezu ne pravo, obvezu da zbog stručnih itd. razloga na dobar način gospodari tim portfeljom. I zato mu je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje isplaćivao naknadu za taj posao. To nije vlasništvo Hrvatskog fonda za privatizaciju. Zato ovih 500 milijuna kuna koji se apriori valjda smatraju normalnim da između HZMO-a možda će biti isplaćeno. Ja očekujem možda takav odgovor do kraja godine, pa će šta ja znam umirovljenici traže da se Božićnica isplati. Hoće li se popraviti položaj novih umirovljenika? Ali tih 500 milijuna iz državnog proračuna mora doći u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje jer je ovo vjerojatno bio plan 2 milijarde 600 milijuna a naplata je bila bolja ili veća od očekivane o čemu nas izvještava REGOS u svom izvješću. Kad govorimo o transparentnosti i nekim ocjenama koje se daju ili se ne daju ili su implicita zapravo prisutne u ovom izvješću onda mi se čini ozbiljnim manjkom jednog ovakvog izvještaja jer je ovo prigoda da razgovaramo o mirovinskom sustavu, zapravo neuočavanje onoga o čemu vrišti zapravo hrvatska javnost, o problemu koji postaje doista jedno od najtežih pitanja kada je riječ barem o financijama ove zemlje. A riječ je o statusu umirovljenika tzv. starih i tzv. novih umirovljenika. To pitanje ni u kom slučaju nije nerješivo. Postoji odličan koncept, model a postoje i mogućnost u Hrvatskoj, i financijske mogućnosti da se taj problem na kvalitetan i dobar način riješi, a da se pri tom uopće ne dira konzistentnost sustava jer ja osobno držim da su ciljevi koji su postavljeni '99. godine, dakle govorim o jednoj od HDZ-ovih Vlada da ne bi netko rekao da govorim pro domo sua ili da ne daj Bože tu nešto politiziram na ovom pitanju, ta pitanja su dakle odnosno ciljevi su realizirani i postigli su učinke i efekte koji su bili očekivani. Da se samo podsjetimo, govorimo o sustavu međugeneracijske solidarnosti dakle ne govorimo o reformi mirovinskoj koja je usljedila 2001. godine kao trodjelni sustav, da su postupno povećane dobne granice za starosne i privremene starosne mirovine za pet godina, da je uvedeno veće i trajno smanjenje prijevremene starosne mirovine, da je definicija invalidnosti prilagođena tržišnom gospodarstvu. To su sve bila pitanja koja su se postavljala. Da se obračunsko razdoblje iz kojeg se uzimaju plaće za određivanje mirovina postupno širi po tri godine za svaku godinu i zamjenjuje se onih deset najpovoljnijih godina, promijenjen je način usklađivanja mirovina, prava socijalno-zaštitnog karaktera su ukinuta i ustvari su u sustavu socijalne skrbi a pravo na zaštitu i dodatak uz mirovinu kao svojevrsna zamjena uvedena je najniža mirovina. Što je stanje? Šta je rezultat? Prošlo je evo sedam godina od tog 1.1.1999. i mi možemo reći da je doista stabilizirano mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti. Možemo konstatirati da je smanjen priliv novih umirovljenika i da je stabiliziran broj osiguranika umirovljenika u omjeru od jedan na prema četiri na prema jedan i smanjen udio mirovinskih izdataka u BDP-u, to su bili ciljevi te reforme '99. godine. I to se može konstatirati da se uveliko ostvaruje. No međutim, što se ne ostvaruje? Ili koje su posljedice toga sustava? I ne samo tog sustava '99. nego i nekih mjera o čemu ću nešto kasnije, nekih drugih mjera koje su slijedile nakon toga. Dogodilo se da su osim tih recimo pozitivnih učinaka gledajući ovaj makro-ekonomski aspekt niska razina umirovljenika koji su umirovljeni nakon '99. godine toliko niska da je to socijalno neprihvatljivo i neodrživo, i drugo neprihvatljive disproporcije u odnosu na mirovine ostvarene do 31. prosinca '98. godine. Dakle, i niske mirovine novih umirovljenika i činjenica da su toliko niže od mirovina starih umirovljenika. U 2005. godini su ove nove mirovine bile u prosjeku niže 30% u odnosu na mirovine ostvarene do '98. godine jer je prosječna mirovina korisnika koji su mirovinu ostvarili do 098. 31. prosinca iznosila 2 tisuće i 1 kunu i 58 lipa a prosječna mirovina novih umirovljenika od 1. siječnja '99. tisuću 506 kuna 64. I sada, ako izbacite, ako eliminirate činjenicu da je struktura novih umirovljenika nešto nepovoljnija. Kad kažem struktura onda pritom mislim da su oni čak nešto mlađi nego ovi stari umirovljenici, drugo da je tu veći broj onih koji su iz inozemstva uzimali mirovine itd. Kad sve to izbacite ispada da su mirovine, dakle kad korigirate mirovine novih umirovljenika u prosjeku niže za 21% novih u odnosu na stare. Mogli bismo nabrajati koji su to razlozi doveli do toga. No, jedno je sasvim sigurno o čemu se uopće ne govori a važno je imati na umu, ne zato da bismo se mi pohvalili kako smo poboljšali bitno položaj umirovljenika u mandatu prošle Vlade, ne zbog toga nego zbog toga ako nismo detektirali te razloge nećemo moći tražiti niti prava rješenja za uočeni problem. Naime, kao što se može vidjeti iz ovoga izvješća po osnovi dvaju zakona koji su doneseni u mandatu prošle Vlade a riječ je o Zakonu o povećanju mirovina radi otklanjanja razlika u razini mirovina ostvarenih u različitim razdobljima u prošloj godini je uplaćeno odnosno osigurano više novca za 2 milijarde i 313 milijuna kuna. Ako se tome pridoda i dodatak od 100 kuna i 6% u iznosu od milijardu 486 milijuna vidljivo je da su po osnovi ta dva zakona koja je donijela prošla Vlada mirovine ali samo za stare umirovljenike povećane u ukupnoj masi za 3 milijarde i 800 milijuna kuna. To gospodo naprosto zbog politikantskih razloga ne treba gubiti iz vida, ne zato da se daje priznanje i kad se usporedi recimo sa 2 milijarde i 400 milijuna koliko će ove godine ići na povrat duga na prema ove 4 milijarde koje idu po osnovi ova dva zakona onda je jasno da je razlika između starih i novih umirovljenika posljedica tih dvaju zakona koje smo donijeli u novom mandatu, ono je posljedica toga. Precizan izračun govori 19% razlika a rekao sam 21 leži u tome. Drugim riječima, to samo znači da bi i stari umirovljenici bili na ovoj prosjačkoj mirovini da nije bilo ova dva zakona koja su donijeta u mandatu prošle Vlade. Svijetli pa ću reći i ovo. 12,7% su prosječni mirovinski izdaci Europske unije. U Hrvatskoj su pali ispod 12%, 11,92 ili 96%. Precizno hrvatskim građanima treba reći: a) financijskog prostora da se ovaj problem riječi ima, financijskih mogućnosti da se ovaj problem riješi ima, udio mirovina kontinuirano pada u odnosu na bruto društveni proizvod u Hrvatskoj, b) postoje modeli da se ovaj nesklad i disproporcija riješi a da se pri tome ne ugrozi niti jedan pozitivan aspekt onoga što se od mirovinske reforme koja je započela '99. ne ugrozi. Nije potrebno vraćati se na staro, nije potrebno bilo kakva paušalna i palijativna rješenja tražiti, sustavna rješenja postoje. Imat ćemo prilike o njima i razgovarati ja se toplo nadam.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Vidović je rekao da smo nedavno bili svjedoci kako se … [[Govornik se ne razumije.]] imovina Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. To naprosto nije točno. Niti u jednom trenutku se nije … [[Govornik se ne razumijem.]] imovina a nama je žao što vi ne možete prihvatiti činjenicu da će ova Vlada vratiti dug umirovljenicima i očito se vi s time ne možete pomiriti ali to su činjenice.
Za Klub HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, uvaženi ravnatelju sa suradnicima! Uvodno bih htio istaknuti da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu koje sistematično obrađuje stanje sustava mirovinskog osiguranja međugeneracijske solidarnosti, ali isto tako ustrojstva i vođenja zavoda, upravljanje zavodom, financijsko poslovanje, ostvarivanje prava i rad stručne službe zavoda. Ono je kvalitetno sačinjeno i metodološki apsolutno prihvatljivo. O predmetnom izvješću očitovala se i Vlada Republike Hrvatske koja je, koja ga podržava bez primjedbi i u kom smislu treba naglasiti ovom prigodom da je Vlada Republike Hrvatske u lipnju 2005. godine prihvatila studiju, dakle studiju «Osnove preustroja Hrvatskog zavoda mirovinskog osiguranja» čime je započet opsežan rad na: 1. preustroju i modernizaciji Zavoda i 2. mijenjanju načina, načina funkcioniranja i postojeće strukture Zavoda sa svrhom da se Zavod transformira u suvremenu javnu ustanovu za provedbu mirovinskog osiguranja. Naravno u konačnici i za skraćenje trajanja postupaka za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja i naravno smanjenje troškova samog poslovanja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Iz samog izvješća je razvidno da na kretanja u mirovinskom osiguranju utječu propisi koji uređuju mirovinski sustav te naravno gospodarska i demografska kretanja. Posebno je važno naglasiti da od 1. siječnja 1999. godine zakonom su uvedeni stroži uvjeti za ostvarivanje invalidske mirovine, postupno povećanje dobnih granica za starosnu i privremenu starosnu mirovinu te postupno širenje obračunskog razdoblja što je usporilo nepovoljna kretanja u mirovinskom sustavu. Valja istaknuti i to da je stopa rasta broja umirovljenika usporena. Stabilizirao se broj umirovljenika te omjer broja umirovljenika i broja osiguranika posljednjih godina se blago poboljšava i u 2005. godini iznosio je 1:1,39. Međutim to je i nadalje izrazito nepovoljan omjer, ali bez mirovinske reforme taj omjer bio bi i još nepovoljniji. Nadalje htio bih istaknuti da je rad, u radu Zavoda u 2005. godini nedvojbeno je bio prožet provedbom dvaju projekata koji se u prvom redu temelje na propisima dakle na zakona i prvi od njih je izuzetno važan naravno, a radi se o primjeni novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji kojim se na novi, kvalitetniji i primjereniji način uređuju i prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i sama prava dakle iz mirovinskog osiguranja. I drugi je propis Primjena zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine. I ovom prilikom to treba apsolutno naglasiti i navesti podatak da je samo tim propisom bilo obuhvaćeno 677 tisuća 411 korisnika mirovine, a samo pravo na obeštećenje utvrđeno je u 426 tisuća i 309 slučajeva koje je obuhvaćalo dakle izravno same korisnike, a treba tu napomenuti da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje dakle bio i nadležan u upravnom postupku rješavati po svim istaknutim prigovorima kada se radi o ostvarenjima ovih prava. Nadalje demokratska kretanja bila su jedan od razloga provedbe reforme mirovinskog osiguranja i uvođenja financiranja mirovinskog osiguranja iz kapitalizirane štednje. A što bi dugoročno trebalo povoljno utjecati na razinu mirovina i na smanjenje mirovinskih izdataka koji se financiraju iz tekuće uplate doprinosa. Dakle što se tiče načela međugeneracijske solidarnosti stanje sustava mirovinskog osiguranja međugeneracijske solidarnosti pokazuje da je u 2005. godini bilo milijun 498 tisuća i 877 osiguranika i milijun i 80 tisuća 571 korisnik mirovine. Dakle već spomenuti omjer 1:1,39. Prosječna mirovina za mjesec prosinac 2005. godine iznosila je 1848,12 kuna ili iznosi 41,32% prosječne neto plaće, a prosječna mirovina ostvarena u punom radnom vijeku koja se u Europskoj uniji smatra parametrom razine mirovina iznosi 62,37% prosječne neto plaće što u tom smislu Republiku Hrvatsku svrstava uz bok njezinih država članica. Ukupni prihodi mirovinskog osiguranja u 2005. godini iznosili su 27,2 milijarde kuna, a ukupni rashodi bili su skoro u istom iznosu u postotku kazano dakle 97,8% rashoda odnosilo se na same isplate korisnicima. U 2005. godini izdaci mirovinskog osiguranja rasli su sporije od rasta bruto domaćeg proizvoda i udjel izdataka u bruto domaćem proizvodu iznosio je 11,9% što ukazuje na financijsko stabiliziranje mirovinskog sustava. Osim mirovinskog osiguranja na temelju međugeneracijske solidarnosti Zavod provodi ostvarenje prava na doplatak za djecu. U prosincu 2005. godine u Zavodu je bilo 236 tisuća 986 obitelji korisnika doplatka za ukupno 445 tisuća 984 djeteta. Prosječna svota doplatka za djecu iznosilo je 271,37 kuna po djetetu a za ovo davanje značajno za socijalnu sigurnost obitelji iz Državnog proračuna je u 2005. godini izdvojeno 1,4 milijarde kuna. U samoj provedbi Zakona o doplatku za djecu u 2005. godini na rješavanju je bilo ukupno 299 tisuća 208 zahtjeva od čega je riješeno 296 041 zahtjev ili 98,98% a neriješeno je ostalo 3 tisuće 167 zahtjeva ili 1,06%. Što se tiče ažurnosti poslovanja treba istaknuti da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje postigao zavidnu ažurnost u rješavanju predmeta. Pored navedenog pokazuju i podaci u sklopu provedbe mirovinskog osiguranja u 2005. godini. U Zavodu je bilo na rješavanju 591 tisuća 789 raznih zahtjeva o pravima iz mirovinskog osiguranja i doplatka za djecu od kojih su riješena 511 tisuća 472 zahtjeva ili 86,4% pri čemu valja istaknuti da je broj zahtjeva u roku 2 mjeseca povećan za 5% u odnosu prema prethodnoj dakle promatranoj godini. Osobit pomak u rješavanju zahtjeva učinjen je u provedbi međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju te je riješeno 17% zahtjeva više nego u prethodnoj godini. U području provedbe međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju tijekom 2005. godine u suradnji s Ministarstvom gospodarstva, rada i poduzetništva izrađeni su nacrti ugovora o socijalnom osiguranju i administrativni sporazumi o provedbi ugovora o socijalnom osiguranju te su davani prijedlozi i mišljenja na nacrte ugovora primljenih od drugih država. U cilju unapređenja mirovinskog sustava posebna se pozornost poklanja što je razvidno iz samog izvješća projektima preustroja i modernizacije Zavoda. Upravljanju ljudskim potencijalima, javnosti rada Zavoda, razvoju informacijskog sustava, gospodarenju imovinom, suradnju s drugim tijelima državne uprave, ustanovama i drugim institucijama. Izvješćem je obuhvaćen rad i Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje koje u skladu s djelokrugom i ovlaštenjima utvrđenim zakonom i statutom između ostalog donijelo program rada Zavoda za 2005. godinu sa utvrđenim strateškim ciljevima. Za istaknuti je da se poslovanje Zavoda za 2005. odvijalo u skladu sa financijskim planom za 2005. godinu prema kojemu su ukupni prihodi Zavoda, dakle bez mirovina hrvatskih branitelja ostvareni u svoti od 24,3 milijarde kuna ili 99,62% planiranih prihoda, a ukupni rashodi u 2005. godini, opet bez mirovina hrvatskih branitelja ostvareni su u iznosu od 24,3 milijarde kuna. Rashodi poslovanja stručne službe Zavoda u 2005. godini ostvareni u svoti od 372 milijuna 421 tisuću 303 kune, ili 85,54% planiranih rashoda za 2005. godinu. Shodno svemu izloženom Klub zastupnik Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podupire ovo izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, naravno za 2005. godinu.
Hvala. Za klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Za klub Hrvatske stranke prava ovo izvješće ukazuje na tri bitne činjenice. Ukazuje na surovu zbilju i stvarnost kakav je danas položaj hrvatskih umirovljenika. Znači prva činjenica je ta koja govori o tome da je preko 600 tisuća hrvatskih umirovljenika danas živi ispod najminimalnijeg egzistencijalnog standarda. Najbolje vam to očarava i ova zadnja ispitivanja. Naime jučer je bio Međunarodni dan borbe protiv siromaštva, pa smo čuli podatke kakva je socijalna slika u Hrvatskoj iz koje proističe, znači to je istraživanje su radile, radila je Agencija Ujedinjenih naroda, znači reprezantivno istraživanje prema kojem proistječe da 40% pučanstva u Hrvatskoj živi ispod minimuma svih minimuma. To znači ne može osigurati sredstva za normalno življenje. Činjenice su takve da svako 10-to domaćinstvo, a tu su pretežiti koji se odnosi na umirovljenike, umirovljeničku populaciju, nezaposlene, svako 10-to domaćinstvo nema novaca za osiguranje ogrjeva. A svako 15-to domaćinstvo tijekom tjedna na svom meniju opće nema meso. Evo to je ta surova zbilja. I baš je ovo izvješće to doslovno ocrtava. A također iz ovoga izvješća, znači druga bitna činjenica za nas u klubu Hrvatske stranke prava je ta da ovo izvješće pokazuje da je mirovinski sustav u Hrvatskoj u ovome trenutku div na staklenim nogama. Zašto je div? Jer je riječ o 27 milijardi kuna godišnje koje on isplaćuje. A zašto je na staklenim nogama? Čuli smo u uvodnome izlaganju. I ne daj Bože da podbaci jedna turistička sezona u Hrvatskoj taj sustav će pasti na noge. Znači sustav mirovinskog će pasti na noge ukoliko podbaci jedna turistička sezona. Jer sama činjenica da se iz proračuna svake godine doznačuje, znači prema prošloj godini 42,4% prihoda, a to je 11,4 milijarde kuna, da se to dogodi hrvatski mirovinski sustav je na koljenima i neće se imati od kud isplaćivati mirovine. I treća bitna činjenica na što ukazuje ovo izvješće da budući umirovljenici nemaju budućnosti. Kako stoji situacija da budući umirovljenici, znači koji trebaju ići u mirovinu u biti nemaju budućnosti, jer je vidljivo da prosječna mirovina stalno pada, a tek će pasti vezano za ovaj sustav usklađivanja sa tzv. švicarskim sustavom. Vidljivo je da je sad negdje ispod 42% odnos prosječne mirovine prema prosječnoj plaći. I onda je, i onda se tu javljaju stvari za koje mi moramo danas razmisliti i odlučiti kako i na koji način uspostaviti mirovinski sustav da bude u funkciji onoga zašto postoji. Iz rasprave su već vidljiva tri razloga zbog čega je mirovinski sustav u ovakvoj situaciji. Prvi je onaj najbolniji razlog, a to je kako i na koji način je provedena pretvorba i privatizacija u Hrvatskoj. To znamo izvješće Državnog ureda za revizija, a to je imalo izravan utjecaj na ovakvo stanje u mirovinskom fondu, zbog činjenice da je nešto manje od 400 tisuća radnika ostalo bez posla, a to je vidljivo i u samom izvješću, jer je '90. bilo 655 tisuća 788 umirovljenika, odnos broja osiguranika naprema borju umirovljenika bio je 3:1. I vidimo sad koja je situacija, znači u ovome trenutku imamo preko milijun, odnosno milijun i 107 tisuća 795 umirovljenika prema stanju najnovijem. Ali je poražavajuće u svemu tome je taj da 556 tisuća 773 umirovljenika primaju mirovinu do 500 kuna. 140 tisuća 436 umirovljenika prima mirovinu od 500 do tisuću kuna, a 463 tisuće 544 umirovljenika prima mirovinu u iznosu između tisuću do 2 tisuće kuna. Znači tu je situacija jasna i nema drugog načina nego obračunati se s onima koji su pokrali državu u pretvorbi i privatizaciji, oduzeti sve ono što je nezakonito stečeno i na taj način omogućiti i bolje djelovanje Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Drugi bitan problem koji treba pod hitno riješiti, a odnosi se na činjenicu da nam je u porastu broj invalidskih mirovina prema zadnjem izvješću, znači tu je nešto oko 234 tisuće 829 korisnika je invalidskih mirovina i ako tu pridodamo još 110 tisuća korisnika mirovina na temelju posebnog ili beneficiranog staža, to govori o jednoj drugoj situaciji da mi nismo osigurali u državi da poslodavci moraju osigurati punu zaštitu na radu. Jer logično je da će broj umirovljenja invalidskih mirovina biti manji ukoliko djeluje sustav zaštite na radu. Iz ovoga proističe da sustav zaštite na radu ne djeluje, imamo te propise, nitko ih ne provodi i događa se ova varijanta da zbog toga što nisu radnicima osigurane mjere zaštite na radu na način kako je to utvrđeno i hrvatskim propisima i propisima koje smo mi preuzeli kao pravne stečevine Europske unije, situacija će biti još gora. Daljnji problem vezano za ovaj dio kako popraviti situaciju u Hrvatskome zavodu za mirovinsko osiguranje odnosi se na jednu bitnu činjenicu što je danas nije nitko spomenuo, a to je da poslodavci prijavljuju radnike na minimalne plaće. Poslodavci prijavljuju radnike na minimalne plaće i svake godine prihodi iz doprinosa su sve manji i manji. Zašto mi to u Hrvatskom saboru dopuštamo poslodavcima? Oni prijave na minimalnu plaću i normalno automatski su manji prihodi, odnosno doprinosi Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje. Znači imamo rješenja. Povisimo minimalnu plaću, automatski će se dogoditi ono da će biti i veći prihodi Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje i sada tu dolazimo do one činjenice da je negdje prema službenim procjenama od 11 do 15 milijardi kuna država godišnje gubi zbog sive ekonomije, a ovo je jedan od oblika sive ekonomije da poslodavci prijavljuju radnike na minimalnu plaću, a to trpe i ti sami radnici koji će sutra-preksutra otići u mirovinu i normalno da će imati mirovinu još manju nego što, neće biti znači ni 1.868,00 kuna koliko je sada prosječna mirovina nego će biti još manja. E to su one stvari što se mi ovdje moramo u Hrvatskom saboru dogovoriti. Znači od pretvorbe i privatizacije, od osiguranja zaštite na radu da bi imali što manje invalidskih mirovina do ovoga dijela gdje poslodavci varaju i radnike i državu, a profit sebi uzimaju jer su radnike prijavili na minimalnu plaću, a ako su prijavljeni na minimalnu plaću znači ti doprinosi su manji. I ako to ne napravimo dogoditi će se ova situacija da će doprinosi biti iz godine u godinu sve manje i da će se ostatak morati osiguravati u državnom proračunu. E sada ako imamo situaciju kolika je zaduženost države s jedne strane, kakav je odnos rebalansa u smislu robne razmjene i ako imamo u vidu sve ono što se događa u Hrvatskoj i ako ne riješimo ta pitanja situacija će biti sve gora i gora. Novi umirovljenici nemaju budućnost. Nemaju budućnost. I ako konačno ne napravimo strategiju gospodarskog razvoja Hrvatske nema se budućnosti. Jer kažem na kraju, ako se dogodi činjenica da podbaci jedna turistička sezona, mirovinski sustav je na koljenima, taj div je znači na koljenima koji je sada na staklenim nogama i doći će u pitanje isplaćivanje mirovina, a nema se više šta prodati. Nema se više šta prodati, u tome je problem. Prema tome ovo izvješće trebamo uzeti na znanje, prihvaćamo ga s obzirom kakva je situacija i ukazuje na to kako i na koji način mi u Hrvatskom saboru moramo djelovati da bi i sadašnji umirovljenici mogli živjeti da imaju za osiguranje puko preživljavanja i da budući umirovljenici imaju budućnost. Jer će se dogoditi ona varijanta, vidjeli ste u izvješću, to me stvarno čudi da je recimo odnos, prosječna mirovina u Mađarskoj starosna je veća od plaće 102%. To je stvarno jedan, neznam da li je to točno, ali znači jedino će biti rješenje da se ljudi isele u Mađarsku ako hoće ostvariti mirovinu. Hvala lijepa.
Hvala. U 10,57 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Poštovani gospodine predsjedniče ja bih ispravio netočan navod kolege zastupnika koji je citiram rekao, budući umirovljenici nemaju budućnost. To naravno nije točno. Govori se o sada trenutno zaposlenima, oni sigurno imaju budućnost, međutim pitanje je kakvu budućnost ima i o tome bi trebalo više govoriti. Znači biti će sigurno i više gladnih i više onih koji neće moći plaćati režije. Prosječna mirovina kontinuirano pada u odnosu na vrijednost plaće i doista je pitanje kako će sa prosječnom mirovinom od 1.200,00 kuna recimo moći doista plaćati i režije i sve. Oni imaju budućnost, ali pitanje je kakvu budućnost. Nije dobra budućnost.
Za klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, uvažena gospodo zastupnici. Prvo što želim reći da je materijal sjajan, izuzetno puno podataka, ali izgleda da su prilike u zavodu poražavajuće. No, ajde sve će to ovaj narod preživjeti, preživio je i gore. Ali usuđujem se reći, nikada mirovinske prilike nisu bile gore nego od 1999. na ovamo. Zašto? Prije svega zbog ove mirovinske reforme iz 98. a koja je stvorila jednu novu umirovljeničku sirotinju, a to su ti kako ih mi nazivamo novi umirovljenici. Poštovana gospodo, ponavljam. Nikada umirovljenik nije bio u goroj poziciji nego od 99. na ovamo i apsolutno tu nije bitno da li je riječ o 99., 2000., 2001., 2002., 2003., 2004., 2005., odnosno 2006. To razdoblje je tragično. Netko će mi reći pa 92. godine recimo prosječna je mirovina bila 100 DEM, ekvivalent 50 eura, danas je 250 eura. Pa kako je danas gore nego tada? Kako danas može biti gore kada se danas za mirovine izdvaja 12% bruto društvenog proizvoda, a 92. se za mirovine izdvajalo 8% bruto društvenog proizvoda. Poanta je u sljedećem. Znači 90-te godine kretanje prosječne mirovine u prosječnoj plaći bilo 75,29%. Ratne, najteže ratne '92. godine čak 63,19% mirovina u plaći. '93. to pada na 61,73% ali tada slijedi prva velika Valentićeva reforma, to je ona referentna točka na koju se očitava Ustavni sud i tu zapravo počinje pomor umirovljeničke populacije. Zapravo može se reći da uz obitelji stradalih, protjeranih, najveću žrtvu devedesetih godina podnose upravo umirovljenici. I tim više boli sve ovo što se ovih dana govori o tajnim računima, pretvorbi, itd. Drugi udar dešava se '98. godine, a prije svega zbog ovog povratnog efekta Matešine reforme koja se vezuje uz nove umirovljenike, tvrdim da je situacija danas ove umirovljeničke populacije neusporedivo gora no što je bila one populacije koju je "oštetio" gospodin Valentić. Udio u prosječnoj plaći prosječne mirovine. Idem u godinama, po godinama. '99. iznosi 38,37%, između ostalog nije ni čudno zašto je nakon toga došlo do promjene vlasti. Dvije hiljade znači udio u prosječnoj plaći prosječne mirovine pada na povijesnih najnižih 37,62%. Dvije hiljade prve mirovina već iznosi 41,40% prosječne plaće. 2002. pada na 40,73% prosječne plaće. 2003., to je izborna godina, prosječna mirovina od prosječne plaće je svega 40%. 2004. raste na 42,13%. 2005. pada na 41,80%. To su vaši referentni podaci. E sad, druga je stvar da li se možda sa 37,62% prosječne plaće iz 2000. godine moglo možda kupiti nešto više robe nego 2005. Mene je isto tako začudilo kako to da su udjeli mirovina u prosječnoj plaći 2005. ili 2004. na primjer bili za jedan, jedan i pol postotnih poena veći nego 2002. ili 2003. Po mom sudu međutim najveći grijeh svih vlada, dosadašnjih vlada ugleda se u tome što se dopustilo međutim da umirovljenik sa 40 godina staža 2006. ili 2005., nije bitno, nema ni za pošten obrok. To jednostavno tako ne smije biti da čovjek koji radi 40 godina na kraju postaje socijalni slučaj. Istina, u bruto društvenom proizvodu najviše se za mirovine izdvajalo onda, pustimo rat, kada je nakon Domovinskog rata bilo najteže. To je bilo '99. godine, čak 13,45%, iako ta godina ne smije biti referentna zbog NATO udara na SR Jugoslaviju, pa je rast bruto društvenog proizvoda te godine jasno bio negativan, a jedino je 2001. za mirovine izdvajano 13,87% bruto društvenog proizvoda. Danas se izdvaja za mirovine 11,92% GDP-a, danas su jasno gospodarske prilike neusporedivo bolje nego 2001. i danas ima prostora da se izjednače stare i nove umirovljenike. Vraćanje duga, tj. ovo obeštećenje to apsolutno nikada nije bio problem. Prodate Plivu, HT, ne znam INA-u i vratite dug u treptaj oka. Eto, danas čitam u Večernjaku da će valjda na red Amerikancima doći i Hrvatska elektroprivreda. IDS je predlagao da se povrat duga izvrši iz rasta proračuna i to na način da se vraća 1/10 od rasta proračuna i dug smo mogli u cijelosti starim umirovljenicima bez napora vratiti u sedam ili osam godina, išlo se je u prodaju imovine, OK. Svi smo za to digli ovdje ruku, ja sam i tada tvrdio da umirovljenici zapravo sami sebi vraćaju dug i drago mi je da se na neki način to danas priznaje. Dobro, svi ajde progledamo prije ili kasnije. Da li je moguće izjednačiti stare i nove umirovljenike? Ja mislim da to nije dilema. To jednostavno valja učiniti. Kako? E sad, to je malo teže. Treba osigurati znači tih dvije do dvije i pol milijarde kuna. Gdje pronaći novac? Jasno, tamo gdje se slijeva, u proračun. Ja tvrdim da za to ima prostora. Ako je proračun 2005. u odnosu na 2006. rastao za šest, sedam milijardi kuna, a danas 2007. u odnosu na 2006. rasti će za dodatnih sedam, osam milijardi kuna bez privatizacije, tih dvije milijarde, dvije i pol milijarde kuna iz tog iznosa valja izdvojiti za tu kategoriju građana. Po meni to bi bilo jedino pošteno. Jasno, taj novac valja stvoriti, e sad to je daleko teže. Danas je omjer, o čemu su gospoda govorili zaposlenika i umirovljenika 1,39 naprema 1. 1,39 radi, 1 prima mirovinu, međutim od tih milijun četiristo devedeset osam tisuća osamsto sedamdeset sedam osiguranika naspram milijun osamdeset tisuća petsto sedamdeset i jednog korisnika mirovine, e tu treba sad odbiti i četrdeset tisuća ljudi koji rade u insolventnim poduzećima, rade, ne primaju plaću, treba odbiti i dvjesto tisuća nas koji radimo u nazovimo to javnim službama, od Vlade do Sabora, zdravstva, prosvjete, pa i Hrvatska radio-televizija jer tamo usmjeravamo onih šesto milijuna kuna, preko bankrotiranog Vjesnika čitam danas 50 ljudi ide izgleda doma, pa ispada da milijun dvjesto pedeset tisuća zaposlenika izdržava milijun osamdeset tisuća petsto sedamdeset jednog umirovljenika, dvjesto tisuća ljudi u nadgradnji plus u zimi će to biti tristo tisuća nezaposlenih i jasno tu postaje problem. Imate 1,1 koji radi, 1 umirovljenik. E sad, svidjelo se to nekome ili ne, rješenje je jednostavno. Vratiti se na broj osiguranika iz '90. godine. Jasno, to je lako reći, ali je to teže izvesti. Jedina županija koja 2006. ima više zaposlenika nego '90. je Županija istarska. Jedina županija koja 2006. ima manje nezaposlenih nego '90. je Županija istarska i uz to ima gospodarsku razmjenu 3 puta veću no što je imala 1990. godine, a u zadnjih godina bruto društveni proizvod po toj županiji raste preko 10%. Jasno je da to Istri nitko neće priznati ili samo se kaže niste imali rat, itd. ali pustimo sada to. Bez obzira što se danas radi više, apsolutno je i dole se neusporedivo teže živi. Živimo svi skupa u jednom daleko bešćutnijem društvu, iz godine u godinu je to teže, nekad se je moglo dobiti stan, ne znam od koga, države, poduzeća, to je definitivno za nama. Danas ne možete dobiti evo vidimo iz ovoga niti zasluženu mirovinu da ne budete kada idete u penziju nakon 40 godina staža socijalni slučaj. No, nepravdu valja ispraviti. Kao što je Ustavni sud ispravio tu nepravdu spram 677 tisuća 411 umirovljenika, točnije kao što je obeštećeno ili će biti 426 tisuća 309 starih umirovljenika. Razumljivo Hrvatska ima problem kojeg druge zemlje nemaju. Mi imamo rat, mi imamo invalide rata, branitelje, obnovu, kaže se da je pretvorba zapravo zatvorila 600 hiljada radnih mjesta. Istina je da je privatizacija ugasila mnoga radna mjesta, ali rat, okupacija trećine Hrvatske, protjerano stanovništvo, gubitak … [[Govornik se ne razumije.]] tržišta onog eks Jugoslavije itd. bez posla ostavlja barem 50% ljudi od tog broja. To je istina, kao što je isto tako istina da se u vrijeme rata nije smjelo ići ne znam s privatizacijom jer je trebalo znati da će to završiti kao velika otimačina. Tako je bilo, a danas se dvojimo da li ići recimo u reviziju pretvorbe ili ne. Sad ni pretvorba nije bila najveće zlo. Daleko veća je možda od toga bila prodaja saniranih banaka sa time da niste na čisto što bi bilo sa tim bankama da su kojim slučajem ostale u državnim rukama kada su doslovce funkcionirale kao samoposluge. Možda bi čak i sve bankrotirale kao što je to bio slučaj 90-tih. No bit je ukupni prihod Mirovinskog fonda 2005. iznosi 27 milijardi i 300 milijona kuna. Na doprinos otpada 15 milijardi 700 milijuna kuna, a 11,4 milijarde kuna to su de facto dotacije iz proračuna 2,9 milijardi kuna se odnosi na mirovine branitelja. Meni je drago da smo rekli, barem se nadam zbogom MMF-u, ako ni zbog čega drugog a onda zbog toga što ćemo moći pristupiti usklađivanju mirovina. Ovoj Vladi moj bi savjet bio da 2006., 2007. ne završi sa manjim postotkom udjela u plaći nego što je to bilo 2004. ili 2005. kada je i to iznosilo bijednih 41,80%, 2003. to je bilo 40% ako je vjerovati ovim vašim podacima kojim sam se služio. Istina netko će reći da 40 godina staža donosi 62,37% prosječne neto plaće, ali koliko je to recimo na tih 4 tisuće 400 kuna? To je negdje oko 2 tisuće 500 kuna. Međutim, nekima su plaće 7, 8 tisuća kuna, može računati de facto na 2 tisuće 500 kuna danas, sutradan na 2 tisuće, odnosno iduće godine 300 kuna itd. To je naprosto nešto što mora se izmijeniti. Ne može čovjek što više radi iz godine u godinu imati sve manju plaću. Ona kategorija koja je posebno pogođena to su obrtnici, to su poljoprivrednici. Lako je govoriti o povećanju najniže plaće samo sjetite se podatka da imate preko 37 tisuća blokiranih obrtnika. Sjetimo se i toga iako se ja za ovaj koncept apsolutno zalažem. Prilike gospodarske se pred nama sigurno popravljaju. Ja vjerujem da za 5, 6 godina osnovni problem u ovoj zemlji kao u nekim krajevima Istre jedna Buzeština itd. biti će kako doći do radnika, a ne do radnog mjesta. Više se neće morati jasno slati ljude u mirovinu da bi preživjeli kao što je to bio slučaj '92., '93. ili '95. Naime, od '90. do '99. broj korisnika mirovina povećavao se godišnje za 40 do 50 tisuća, a '91. u odnosu na '90. za 64 tisuće, a '99. u odnosu na '98. za 62 tisuće. Nakon 2000. godine to je iznosio 10 do 15 tisuća, a broj osiguranika koji plaćaju doprinos također se od 2001. do danas povećava pa tako 2005. bilo je 118 tisuća 367 osiguranika više nego 2000. godine. 2003. bilo ih je, znači koaliciona Vlada ostavlja zemlju sa 63 tisuće 485 osiguranika više no što ih je bilo 2000. godine. 2005. imamo 53 tisuće 882 osiguranika više nego 2003. Sad je pitanje da li će HDZ-ova Vlada 2007. završiti sa većim brojem osiguranika nego trećesiječanjska Vlada ili će, ali treba reći da je trećesiječanjska Vlada znači završila taj svoj mandat sa 63 tisuće 485 radnih mjesta više, odnosno osiguranika, a ja računam da bi ova u četiri godine trebala završiti sa negdje 95 tisuća osiguranika više nego što ih je bilo koncem '93. godine iz jednostavnog logike jer se gospodarske prilike za koju nisu zaslužne ni ova ni ona Vlada iz godine u godinu poboljšavaju. I u svakom od tih slučajeva umirovljenici, poglavito ovi novi ne smiju trpjeti štetu bilo kakve birokratske isključivosti. I za kraj mi imamo i niz međunarodnih ugovora i to isto tako treba ispoštovati i s naglaskom na izjednačavaju starih i novih umirovljenika. Ako bi to napravili došli bi negdje na 55% prosječne plaće, a to košta negdje oko 2 i pol do 3 milijarde kuna, jasno državni proračun jer drugdje ga naprosto nema ili … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]]
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Uvaženi zastupnik je kazao, citiram: "Vraćanje duga umirovljenicima nikada nije bio problem." Apsolutno netočno jer vraćanje duga umirovljenicima je uistinu problem i financijske i socijalne i sociološke i svake druge vrste. Međutim, problem je u vama kolega što vi upravo ovoj Vladi ne želite da priznate njezinu umješnost, način na koji se uhvatila u koštac s ovim problemom i zapravo osmislila model koji se realizira, a taj model se zove vraćanje duga ili povrat duga umirovljenicima.
Za klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kolegice i kolege. Bilo bi uvijek najbolje da se ništa ne mora vraćati ni obeštetiti jer se pokazuje kako je nepravde relativno lako napraviti, ali ih, pa eto vidite … [[Govornik se ne razumije.]] čini mi se 8 godina od odluke Ustavnoga suda da dođe do povrata onim ljudima koji su to marno zaradili. Mislim da su svima nama poznati problemi hrvatskog mirovinskoga sustava, o tome se govori u javnosti, govori se ovdje u Parlamentu da postoji veliki broj umirovljenika u odnosu na broj zaposlenih koji su nastali dijelom tranzicijskim promjenama, dijelom zbog loših prijašnjih propisa, a dijelom i kao amortiziranje socijalnih problema i nezaposlenosti i upravo svima je to nama jasno da to iznimno opterećuje mirovinski sustav. Ono što je vrlo opasno i doista nepovoljni odnosi između korisnika i osiguranika trebalo bi ga ipak povećati i dovesti na razinu dobro razvijenih zemalja. No situacija je tu gdje jest a to znači da imamo velike doprinose za mirovinsko osiguranje a koji opet osiguravaju samo iznimno male mirovine. To je jedan vrlo čudan disproporcija. Nekakav rezervoar se sigurno nalazi svakako i u korpusu nezaposlenih. Možemo lako izračunati koliko bi mirovinski fondovi bolje stajali da se nezaposlenost spusti primjerice samo za 5%. Ljudi mislim da je i kolega Kajin je govorio upravo o ovoj prodaji obiteljskoga srebra pa i prodaji tih naših banaka. Ja to stalno ponavljam da zapravo bi vrlo lako mogli dovesti u direktnu korelaciju upravo ta prodaja velikoga, većina naših banaka da je to u korelaciji sa našom nezaposlenošću jel' strane banke nemaju gotovo nikakav, odnosno nemaju preveliki interes da ovdje rade i ovaj drugi dio svojih obveza a to je da potiču upravo ovaj proces zapošljavanja. Također još uvijek je široko rasprostranjena praksa rada na crno ili isplata djela plaća u gotovini čime se također izravno oštećuju mirovinski fondovi. Mi smo ovdje, kad smo nedavno i također govorili o zabrani odnosno da li zabraniti rad nedjeljom, pa smo onda konstatirali da doista postoje milijuni satova koji nisu plaćeni i to je doista direktno ne samo što se oštećuju radnici koji marno rade, još zato su što kažem što nisu, ne primaju za to nikakvu nadoknadu nego se oštećuje država koja … [[Govornik se ne razumije.]] ne uzima one poreze koji inače joj pripadaju. Realno gledano najveća mogućnost za sređivanje stanja u mirovinskom sustavu je izvan opsega djelovanja samoga zavoda. To je taj gospodarski razvoj, rast nezaposlenosti, bolja porezna kontrola. Znači neuokvireni su uvjeti da se osiguraju taj veći priliv sredstava u fond a osim toga potrebno je na razini države olakšati mogućnost cjeloživotnog osiguranja kako bi što manji broj ljudi koji pokušavaju dobiti prijevremenu mirovinu jer se ne osjećaju konkurentnim na poslu odnosno koji nakon eventualnog gubitka posla u svojim 50.-tim godinama života ostaju nezaposlenosti do stjecanja prava na starosnu mirovinu. Mi smo ovdje također bili govorili kako se ove znanstvene paradigme i puno brže mijenjaju nego što je to recimo bilo u sredini 20. stoljeća pa i krajem 20.-toga stoljeća i da se doista na taj veliki broj ljudi, kada više ne mogu pratiti upravo ove tehnološke, informatičke promjene a nema razloga, a premladi su da odu u mirovinu i upravo te opće frustracije na poslu kada im, ako im se ne omogući upravo da se mogu svoje obrazovanje koje su ne znam stekli tamo negdje prije 20-30 godina da ga sada mogu dopuniti sa novim znanstvenim paradigmama. Mislim da je to, mi smo to također bili predlagali. Nažalost taj prijedlog nije bio našao na odobravanje ovoga Sabora ali mislim da ćemo htjeti, ne htjeti, morat ćemo se upravo vratiti upravo toj ideji da se omogući to cjeloživotno obrazovanje. Nadalje, potrebno je i također poraditi i na povećanju sigurnosti na radu kako bi invalida rada bilo što je moguće manje i kako bi radnih mjesta koja traže benificirani radni staž bilo također što je manje. Upravo nedopustivo je upravo da ta kategorija benificiranosti u Hrvatskoj bude doista realizirana do karikature i da onda doista se kod nas prilično lako dobiva benificirana mirovina. Nadalje izvješće zavoda nas upozorava i na lošu demografsku strukturu Hrvatske. Neće proći puno vremena a da ćemo uz ovakvu demografsku strukturu morati razmišljati o otvaranju hrvatskih granica za imigrante, jer neće imati tko puniti sve praznije i sve gladnije fondove. Mislimo da je demografski problem sad također pokazatelj, jedan od vodećih hrvatskih problema. Ali ono što nas doista na stranici 5 ovoga izvješća gotovo nam se čini u rubriku vjerovali ili ne, da od skoro milijun i pol osiguranika da ih je 800 tisuća mlađe od 40 godina. Tu je zapravo taj veliki potencijal i koji se zapravo ovdje krije i doista se pokazalo da nam nešto u ovoj prošlosti nije valjalo kada eto danas na dan 31. prosinca 2005. godine imamo gotovo 800 tisuća osiguranika koji su mlađi od 40 godina. Normalno da to stvara i čitav niz drugih problema u društvu a doista vrlo mi je teško čak i zamisliti kako izgleda taj umirovljenik koji je mlađi od 40 godina i koji itekako zapravo još može da radi i onda da svakako ovaj problem demografski bi bio puno manji kada smo mi se tako lako odrekli možemo reći jednog najvitalnijeg djela našeg stanovništa, koji umjesto da radi se nalazi i prima mirovinu. No za ovo izvješće klub HSLS-a može reći da je precizno i jasno napravljeno. Stoga treba ga gledati kao upozorenje da situacija s mirovinama nije dobra i da će dugoročno biti još i lošija, ukoliko se ne poduzmu odgovarajuće korektivne mjere. Kao što znamo katastrofične prognoze se ne moraju nužno ostvariti ali vrlo je važno da što prije krenemo sa otklanjanjem svih ovih nedostataka koji su vrlo precizno pobrojani i kojih zapravo moramo biti svjesni i koji jednostavno ne može gurati pod tepih i misliti da će se oni rješavati same od sebe. Upravo zbog toga klub HSLS-a smatra da mirovinski sustav treba biti predmetom nacionalnog konsenzusa. Prosječni radni vijek traje 10.-tak izbornih ciklusa a svaka veća promjena itekako opterećuje sustav. Mirovinski sustav nije nešto što se može mijenjati svake četiri godine a krpati svakih godinu, dvije dana. Ali kontinuitet, dugoročno razmišljanje, konsenzus, dugoročno strateško planiranje, sve su to pojmovi koji još uvijek na neki način nisu postali nešto što je prihvatljivo na hrvatskoj političkoj praksi a u ovom području po našem mišljenju itekako su potrebni. HSLS smatra kako zakoni i pravilnici koji određuju mirovinski sustav moraju biti stvar hrvatskog političkog konsenzusa, moraju biti teme u koje ćemo stvoriti jasno stav i predstaviti ga kao stav cjelokupnoga Sabora a ne da o tome ne znam govorimo s pozicije opoziciji ili kad smo u oporbi. Naime mi moramo razmišljati što i kako s mirovinama i nakon što se dovrši proces ovoga povrata duga odnosno obeštećenja umirovljenicima. Da kažemo sama ta situacija da nešto morate vraćati onda uvijek imate dojam da li je to dostatno ili upravo si postavljate pitanje zašto smo uopće taj dug se i morao napraviti? I nakon što se i financijska injekcija koju su sada mnogi umirovljenici dobili potroši, ona će se ipak kad-tad potrošiti, ona nije vječna. Iznosi od tisuću 500, tisuću 600 kuna mjesečne mirovine koji se spominju u izvješću ipak su ispod razine za jedan skroman život i moram priznati ova informacija da je ovih 63, da je visina mirovine u odnosu na prosječnu plaću i dalje je itekako mala. Jedna prosječna plaća nije Bog zna kako visoka. Izgleda zapravo da je najbolje otići u Mađarsku, tamo je prosječna mirovina 102% u odnosu na prosječnu plaću. Ne znam kako su to Mađari napravili ali nemam razloga da sumnjam u podatke iz ovoga izvješća. No svakako da će se situacija donekle popraviti kada počnu mirovine dobivati ljudi koji uplaćuju drugi pa i u treći mirovinski stup a dok oni krenu u mirovinu proći će još najmanje 20-30 godina. Sad se postavlja pitanje što treba činiti u međuvremenu? U prvom redu trebamo misliti na one koje su zahvatile 90.-te godine i kada u njihov obračun ulaze im plaće koje su im u ono vrijeme iznimno niske tadašnje plaće. To su sve kažem problemi na koje mi danas i upravo još ovaj saziv parlamenta mora dati odgovore. Svakako da zavod nema i ne može dati sve odgovore na sva pitanja ali svakako bi nam trebao pomoći u izradi dugoročnih projekcija poboljšanja mirovinskog sustava u Hrvatskoj. Stoga, mi ćemo kao klub prihvatiti ovo izvješće ali ga smatramo tek kao poticaj za jedno ozbiljnije promišljanje o budućem mirovinskom sustavu u nas. I na kraju, ja sam bio prije negdje dvije, tri godine u Westinu jer bio je gost onaj čuveni Čileanac koji je u Čileu izvršio revolucionarnu reformu, mirovinsku reformu. Nekoliko se to dana po medijima poticalo, … [[Govornik se ne razumije.]] je o nekim vrlo važnim televizijskim emisijama ali mislim da ta iskustva koja se eto spominju kao ono malo svjetsko čudo jer isto i Čile je imao slične probleme s kojima se susreće i Hrvatska pa ako su Čileanci mogli riješiti ja ne vidim razloga da se to također i u Hrvatskoj ne riješi a ne da se onda zapravo kada dovedemo stvar do zida pa onda zapravo više kad neće biti prostora za ovu nikakvu međugeneracijsku solidarnost jer jednostavno više neće imati tko da alimentira, servisira one fondove upravo zbog toga što su procesi koji se događaju su krajnje nepovoljni, ali očito se pokazuje ipak da je problem rješavanja recimo nezaposlenosti, da je problem s kojima se i ovaj saziv parlamenta i sve političke stranke moraju suočiti. Ali još jedanputa, prihvatit ćemo izvješće zbog njegove korektnosti. Ali kažem, to ne rješava ovaj problem koji i dalje zapravo ostaje. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala gospodine predsjedniče. Htio bih samo ispraviti jedan relativno izrečeni neispravni navod. Kolega Kramarić je rekao imamo velike doprinose za mirovinsko osiguranje. To ovako relativno ako se gleda je možda ispravno, međutim ako se gleda u postocima a brojke koje govore ako ih usporedimo sa drugim tranzicijskim zemljama govore da mi i nemamo bitno veće ili bolje rečeno većina tranzicijskih zemalja ima veći postotak udjela za mirovinsko osiguranje od plaće nego što je to kod nas, ali se drugačije gleda na tu strukturu koja se uplaćuje za mirovinsko osiguranje. Dakle, tako da kad govorimo o tome, velikim doprinosima mi relativno sa 20% i nismo tu na vrhu zemalja koje previše uplaćuju. Pitanje je samo koliko to je.
Za Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Miroslav Čačija. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici sa ravnateljem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje! Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu daje nam prikaz mirovinskog sustava u Hrvatskoj, daje nam sliku bijede u kojoj se nalazi najveći dio umirovljenika i daje nam prikaz rada i ustrojstva Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Svako otvaranje rasprave o ovoj temi budi kod umirovljenika nadu u iznalaženje rješenja koja će dovesti do povećanja mirovina. Polazeći od u izvješću konstatiranih veličina koje se odnose na milijun 498, 877 osiguranika u odnosu na milijun i 80 tisuća 571 umirovljenika što čini omjer 1:1,39 odnosno da na jednog umirovljenika dolazi 1,39 zaposlenih polazi od statističkih podataka koji govore da u Hrvatskoj nema gospodarskog buma niti značajnijeg povećanja novo zaposlenih, pa teško će se realizirati razumljiva nada umirovljenika o boljem životu. Sada već davne '95. godine, da podsjetim samo na jednog umirovljenika dolazilo je 3,68 zaposlenih. Ne tako davne '90. tri zaposlena na jednog umirovljenika, da bi danas taj omjer bio koji sam već spomenuo. S mijenjanjem omjera u broju mijenjao se i omjer mirovine u odnosu na prosječnu plaću isplaćenu u Republici Hrvatskoj. U '90. godini ona je iznosila 75% prosječne isplaćene plaće, a 31.12.2005. godine iznosi 41,80 ili po nekim drugim pokazateljima čak i 39%. Ako imamo na umu da je '99. godine prosječna mirovina iznosila 34,51 prosječno isplaćene plaće sada ona iznosi za nove umirovljenike i ispod 30. I tu ustvari nastaje problem na koji HSS ukazuje ovih dana. Naime, od tada 1999. godine konstantno padaju mirovine tzv. novih umirovljenika, tako da sada njihova mirovina iznosi prosječno tisuću i 200 kuna odnosno 21% manje od one godine '98. Dakle, za 310 umirovljenika a 400 tisuća je pred vratima umirovljenja. I 2009. godine ako se ne ispravi nepravda jer tada je predviđen kraj mirovinske reforme prosječna će mirovina iznositi samo tisuću i 50 kuna. Uzimajući u obzir porast cijena i u zadnjoj godini i prije i obvezu plaćanja, dakle i umirovljenika, podsjećamo uvijek na one participacije uputnica, recepata, ne možemo zaključiti ništa drugo nego da umirovljenici žive teže nego li su živjeli prošle i prošlih godina iako su i tada teško živjeli. Stvaran dug korisnicima mirovina od '93. godine zbog neusklađivanja mirovina s troškovima života i prosječnim rastom plaća i neizvršavanje obveza države mirovinskom zavodu u svezi s isplatama mirovina ostvarenih pod povoljnim uvjetima što je ustvrdio Ustavni sud 12. svibnja '98. godine stvoren je realni dug prema korisnicima mirovina od gotovo 22 milijarde. Vlada Republike Hrvatske nastavila je sa povratom duga ali napominjem da je jedan dobar dio duga vraćen i za vrijeme koalicijske Vlade. Međutim, znatan broj korisnika mirovina nikada neće ostvariti to svoje pravo. Država se dakle obvezala vratiti dug umirovljenicima ali po izmijenjenoj formuli usklađivanja jer bi sada umirovljenici sami i sebi vraćali de facto dug. Konkretno, prodajom Plive. Prva rata je isplaćena i ono će na trenutak ipak rezultirati jednim veseljem no ona ubrzo gasne jer se živjeti treba i danas. Vjerojatno ćemo se danas svi složiti da je bila potpuno pogrešna politika stimuliranja prijevremenog odlaska u mirovinu. Da bi se ublažila eksplozija nezaposlenosti zbog propasti gospodarstva pribjeglo se potpunom otvaranju vrata za odlazak u mirovinu. Beneficirani staž se … [[Govornik se ne razumije.]] ekstenzivno. Potpuna nesposobnost za rad zbog invalidnosti buja, dokupljuje se staž i sa 655 tisuća 788 umirovljenika od 1990.-toj godini dolazimo na milijun 17 tisuća 801 umirovljenika na 1999.-toj dakle. Slijedom takve politike dobili smo činjenicu da prosječni staž korisnika starosne mirovine iznosi samo 31 godinu, a korisnika invalidske mirovine 23 godine. Dakle po stažu imamo mlade umirovljenike posebice korisnike invalidskih mirovina koji su jako mladi postali toliko bolesni da su potpuno nesposobni za rad. Za razliku od drugih zemalja Europske unije mi svoje invalide umirovimo bez profesionalne rehabilitacije i prekvalifikacije. Doduše teško je i očekivati da bi i prekvalifikacija i profesionalno rehabilitirani invalid imao izglede za zapošljavanje pored preko 300 tisuća nezaposlenih na Zavodu za zapošljavanje. Unatoč tome smatramo za umirovljeničku populaciju štetnim, a za invalide rada nepravednim njihovo olako isključivanje iz svijeta rada. Ovakav mirovinski sustav pokazao se neodrživim i stoga se jeste pristupilo reformi mirovinskog sustava koji bi trebao svoju pozitivnu stranu pokazati tek za 10 godina. A što do tada? Nadalje mirovinsko osiguranje se financira iz tekuće uplate doprinosa i prihodima iz Državnog proračuna. U 2005. prihodi od doprinosa iznosili su 15 milijardi 715 milijuna 300, 535 tisuća 776 kuna a sredstva iz Državnog proračuna 8 milijardi 532 850 701. Dakle pad od dvije i pol milijarde. Tražimo obrazloženje i odgovor da li možda i postavljamo pitanje umirovljenici plaćaju i obveze države za određene kategorije umirovljenika. Nadalje što nam je vrlo indikativno da ništa se ne govori o pojačanju doprinosa i na koji način to postići? Mi u HSS-u smatramo i tvrdimo da je moguće postići i povećati same prihode od doprinosa. Kako? Sasvim sigurno ne povećanjem stope i za njihovo plaćanje. Stoga stopa od 20% je prevelika i sada s obzirom na visinu plaće. Napominjemo da je 70-tih iznosila 14 do 15%, a mirovine su iznosile 65% plaće. Ako već nema znatnog povećanja novozaposlenih, a s obzirom na bezidejnost i sva ova rješenja koja Vlada nema neće ga skoro niti biti. Prihodi doprinosa mogu se povećati i uvođenjem financijske discipline i kontrolom kako osnovice plaćanja tako i suzbijanjem crnog tržišta rada. Opće je poznato da u Hrvatskoj rad na crno cvate. Poslodavci radnike ne prijavljuju i ne uplaćuju doprinose. Oni koji su prijavljeni kao osnovica za obračun doprinosa prijavljuju se najniže osnovice. Poslodavac krade državu ali krade i zaposlenika. A sada i, i sada i ubuduće. Pitamo se što rade inspektori? Da učinkovito vrše kontrolu plaćanja uvjereni smo da bi se povećali prihodi od doprinosa. Nerijetko ćemo od zaposlenika čuti da mu se plaća sastoji od dva dijela odnosno od dva doprinosa. Jednog koji prima temeljem isplatne liste na koji se plaćaju doprinosi, a druge prima u gotovini na ruke. S obzirom da je to gotovo opća pojava zar državni sustav ne može uspostaviti efikasnu kontrolu od koje bi koristi imali i umirovljenici i radnici i Državni proračun? A sada nešto i o poslovanju samog Zavoda. Izvjestitelj kaže: «Stručne, administrativne, pravne, ekonomske i druge poslove radi nesmetanog, racionalnog, uspješnog obavljanja djelatnosti Zavoda i dostupnosti prava iz mirovinskog osiguranja svim osiguranim osobama obavlja stručna služba Zavoda.» Ona je osigurana na teritorijalnom načelu u središnju službu. 20 područnih, 86 ispostava. Ako u Hrvatskoj imamo 20 županija i Grad Zagreb onda je očito da jedna županija nije imala područnu službu u prošloj godini, a to je ona Virovitičko-Podravska. I to smo ukazali prošle godine na taj problem. I tek ove godine u 9. mjesecu i taj ured je proradio. Dakle bili smo u pravu kada smo ukazali na taj problem nefunkcioniranja u jednom dijelu Hrvatske jednog Zavoda. Zavodom upravlja Upravno vijeće. Ono je u 2005. godini na sjednicama raspravljalo o 84 točke. O problematici Zavoda. A u 16 točaka o problematici portfelja Zavoda. Zanimljivo i nakon konstatiranih nepravdi u radu Zavoda od strane Državnog ureda za reviziju i dalje stoji da ih i dalje ima pa ravnatelj Zavoda donosi program mjera za otklanjanje tih nepravilnosti. Postavljamo pitanje pa do kada će se donositi jalovi programi? Ako netko ne radi svoj posao dobro treba odstupiti. U materijalu se kaže da mirovinsko osiguranje sve teže ispunjava svoju osnovnu zadaću, a to je osiguranje rizika starosti, nesposobnosti za rad i smrt staratelja obitelji. A mi pitamo ponovo što se poduzima sa redovitom naplatom doprinosa? Obrazlažući prihode Zavoda prihodi iz Proračuna nisu stavljeni u pravi odnos u odnosu na prethodnu godinu da se vidi razlika. A isto tako i ostali prihodi. Prosječna mjesečna bruto plaća zaposlenika u odnosu na prethodnu godinu je zanimljivo niža. Zašto? Postavljam pitanje. Da li možda zato što su se zaposlili novi ljudi iako postoji zabrana zapošljavanja. Nadalje ravnatelje i pomoćnike imenuje Vlada a ima ih dva sada pomoćnika sa statusom vršitelja dužnosti. Zašto? Postavljam pitanje. Postavio bih pitanje vezano i uz poglavlje 4. Upravljanje Zavodom, rad Upravnog vijeća. Kako je riješeno pitanje Dubrovnika, Bizovačkih toplica? Nadalje u odjeljku 6. portfelji Zavoda nije nam jasno koliko predmeta se nalazi na sudu i od toga koliko Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ima dobit? Pa zatim koja ste to od 17 društava iz portfelja Zavoda prodali? Treba ih, ja vjerujem i tražim da se nabroji. Nadalje, u 2005. godini kapitalni Fond ostvario je dobit od 79 milijuna 642 823,51 kunu a nerealiziranu dobit u iznosu od 323 milijuna 587 748 07 kuna. Eto gdje je na primjer božićnica umirovljenicima? Naplatite potraživanja i isplatite božićnicu. U matičnoj evidenciji ističete pad osiguranika poljoprivrednika. Pa to je i normalno jer poljoprivrednici sa svojim sadašnjim statusom ne mogu plaćati mirovinsko osiguranje pa smo zato i predložili prijedlog izmjena i dopuna Zakona o mirovinskom osiguranju … [[Govornik se ne razumije.]] nacionalne mirovine koji nažalost eto nije prošao onako kako smo željeli. Izvješće kaže da je ostvareni prihod od najamnina poslovnog prostora i stambenog fonda, a to nije malo. Obrazlažući rashode kaže se 53 milijuna 402, 430 kuna potrošeno je na usluge. Zašto toliko kada 11 milijuna 320 tisuća 052 za ostale rashode poslovanja? Koje su to usluge? Ne znamo. Obično se pod takvima krije svašta. Navodno se za usluge odvjetničkih ureda plaća a Zavod ima izuzetno veliku i pravnu službu. Zašto ona ne obavlja svoj dio posla a daje se drugima? Stoga smo i očekivali na kraju jednu zaista kvalitetnu analizu, nažalost nismo je dobili. Klub zastupnika HSS-a izvješće će primiti k znanju ukazujući na potrebe bolje uplate doprinosa i gospodarenja imovinom Zavoda. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa moram ispraviti netočan navod da je znatan dio duga vraćen umirovljenicima u vrijeme koalicijske vlasti. To naprosto nije točno, nije istina. Izgleda da vi sugerirate da su umirovljenici dobivali povrat duga, a da nisu znali za to. Kolega, da je tako slučajno bilo onda ovu vladu HDZ-a i koalicijskih partnera ne bi dočekao dug te visine koji je dogovoren i vrlo jasan. Zato nemojte sugerirati nešto što nema veze sa istinom i sa činjenicama.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege.
Mir.
Kolega je u ime kluba HSS-a netočno izjavio o bezidejnosti Vlade, a naime upravo ovo moderno, jasno, transparentno izvješće o poslovanju kaže da je ova Vlada napravila veliki iskorak i da upravo u tome pravcu želi se do kraja podignuti standard i ono što pripada umirovljenicima im dati. Nadalje, vrlo jasno je da upravo iz ovog poslovanja Mirovinskog zavoda je jasno da je on velike pomake napravio i da upravo rješava na najbolji mogući način one predmete koji spadaju u sudsku nadležnost. I najjeftinije, najekonomičnije i najsvrhovitije je upravo odvjetnike angažirati na sporove, a pravnici koji jesu u kući oni imaju što raditi bez sudskih sporova. Zato ovo izvješće treba podržati i ove netočnosti ukazati da se one više ne ponavljaju.
Za klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. U ime kluba regionalnih stranaka želio bih kazati da držimo izvješće u tehničkom smislu i po broju podataka i davanju ukupne slike stanja u sustavu mirovinskog i invalidskog osiguranja korektnim dobrim izvješće, da je puno podataka. Međutim, druga je činjenica da nas puno podataka i onog šro proizlazi iz podataka ne veseli. I mislimo da temeljem toga stanje i politika koja se vodi u sustavu mirovinskog i invalidskog osiguranja nije dobra. Položaj hrvatskih umirovljenika i dalje se može okarakterizirati samo sa jednom riječi, a to je da je težak. Iz podataka proizlazi da je preko pola milijuna hrvatskih umirovljenika na rubu, odnosno u zoni siromaštva. Isto tako jasno se iz izvještaja podataka vidi da je perspektiva onima koji trebaju ići u mirovinu slaba jer je tendencija realnog pada vrijednosti, realnog pada iznosa mirovina prisutna. Sa 75% udjela prosječne mirovine u prosječnoj plaći preko 63% i pada na inih 37% negdje '98. i '99. danas smo negdje na 42%. A mi u klubu regionalnih stranaka smatramo da bi prosječna mirovina u prosječnoj plaći trebala iznositi 52% ili nešto više od toga i da bi to trebao biti neki minimum. Gledajući u cjelini izvještaj i stanje te politiku smatramo da je sustav generacijske solidarnosti i dalje nezamjenjiv i nužan u Republici Hrvatskoj. Nakon kriminalne pretvorbe i privatizacije kada je otišlo u vjetar 400 tisuća radnih mjesta i nakon promjene onog odnosa 3 zaposlena 1 umirovljenik na današnjih 1,39 zaposlenih na jednog umirovljenika to što porezi i doprinosi skoro pa pokrivaju osnovnu starosnu i prijevremenu mirovinu govori ustvari o vitalnosti, pa i izdržljivosti hrvatskog društva, pa ako hoćemo reći i gospodarstva neovisno o tome što je sve proživio kroz pretvorbu i privatizaciju i kroz rat. Kada se uzme u obzir da se hrvatsko društvo još uvijek nije ozbiljnije uhvatilo u koštac sa sivom ekonomijom i da tu bez obzira na mjere koje se povremeno čine nije se postiglo značajnijih rezultata onda se vidi da postoji prostor u kome možemo osigurati da sustav generacijske solidarnosti funkcionira kao kičma našeg mirovinskog i invalidskog sustava. Pri tome želimo jasno kazati regionalne stranke smatraju da je ovih 11,9% učešća mirovina u BDP-u nešto ispod čega ne bi trebalo također ići. Mislim da tendencija smanjivanja apsolutno se ne bi trebala nastaviti i da bi na ovoj razini participacije u BDP-u sa mirovinama trebalo ostati. Zbog čega se ne bi smjelo smanjivati? Zbog toga da se ne nastavi sa stvaranjem nepravdi. Zbog toga bi nekoliko riječi htjeli kazati o tome što mislimo o mirovinskoj reformi. Mirovinska reforma '99. osim što je u jednom dijelu konsolidirala u financijskom smislu sustav učinila je prema 352 tisuće umirovljenika od 1.1.'99. nepravdu. '99. minus 7% završilo je sa minus 21% i realno mirovine padaju i stoga je ta perspektiva da ne znam to možda bude u 2007. 25% manje nešto što bi se moralo zaustaviti i na taj način da ukupni iznos postotka u bruto društvenom proizvodu ne pada. Mi mislimo da je iz tog razloga nužno očekivati od Vlade hitne mjere, a ne rad povjerenstava koja su formirana koja se sastanu jednom, pa se opet ne znam koliko dugo vremena ne sastaju, hitno mjere kojima bi se predložilo na koji način Vlada mislim zaustaviti realan pad mirovina ljudi koji će otići sutra u mirovinu, koji će otići za mjesec dana ili u siječnju 2007. godine. Zašto mislimo da za to ima prostora? Kada gledamo kretanja državnog proračuna, kada gledamo to kakva je ta financijska situacija naše države sustav mirovinski sa 27 milijardi može biti sustav za koga se u ovom društvu može osigurati tih nešto više od 2 milijarde kuna koje je potrebno osigurati da bismo imali situaciju zaustavljenog obespravljivanja novih umirovljenika. Nedavno sam na stranicama hrvatske Vlade vidio još jednu tendenciju. Osim tendencije da se smanjuje postotak mirovina u bruto društvenog proizvodu vidio sam i to da se projicira npr. tendenciju smanjivanja postotka zdravstva u bruto društvenom proizvodu na nekih 6, nešto. I u sustavu, u slučaju sustava mirovinskog i invalidskog i u sustavu, u slučaju zdravstvenog sustava, u oba se radi o negdje nešto više preko dvije milijarde ili možda zajednički četiri i po milijarde kuna treba naći, bilancirati u sustavu, u projekciji državnog proračuna, na način da ne klizimo prema nesocijalnoj državi već da Hrvatsku ostavimo po karakteristikama socijalnog i zdravstvenog sustava u krugu socijalnih država. Mislim da hrvatsko društvo, hrvatsko gospodarstvo i hrvatska država to mogu prije svega na način da se definitivno i ozbiljno uhvate u koštac sa sivom ekonomijom, da dođe do nužnog porasta zaposlenosti od tih nekoliko posto koji bi nam u jednom dijelu dali osnovu za rast prihoda, da se tih četiri i po milijarde, po dvije i dvjesto recimo za mirovinski i zdravstveni sustav osigura i da ostanemo socijalna država. Iz tog razloga mi kritizirajući sustav i politiku koja, i tendencije u sustavu mirovinskog i invalidskog, samo izvješće primamo na znanje. Hvala lijepo.
Hvala. I da, i poštovani zastupnik Željko Pavlic, nastavak u ime istog kluba, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani gospodo iz Zavoda. Evo dopustite da ja nastavim dakle ovu diskusiju i da dakle u nastavku predložim i nekakve mjere za poboljšanje, slažemo se da smo se danas složili i danas i mnogo puta do sada u ovom Saboru da je položaj umirovljenika u Republici Hrvatskoj veoma težak, ali nažalost često puta se to svodi samo na priču. Pa tu možda treba još jedanput istaknuti dakle i činjenicu da je prosječna mirovina za oko 800 tisuća umirovljenika dakle za jedan veći broj umirovljenika u Republici Hrvatskoj negdje oko tisuću i četiristo kuna, dakle manja i od one prosječne u ukupnom broju. A čuli smo i da je granica siromaštva u Europskoj uniji utvrđena u iznosu od 214 EUR-a ili oko tisuću šesto kuna, znači da 800 tisuća umirovljenika živi ispod te granice. Mirovinu do tisuću i petsto kuna u našoj zemlji prima čak 450 tisuća umirovljenika, a mirovine do dvije tisuće kuna prima oko 690 tisuća umirovljenika. Dakle, vidimo da su, da je veliki broj mirovina u Republici Hrvatskoj zapravo manji od onog prosjeka koji nam se ovdje navodi za prošlu godinu. Govoreći o mjerama koje bi trebalo poduzeti i u to što skorijem dakle roku, slažemo se dakle da one budu i kratkoročne i dugoročne. Kratkoročne, tu prvenstveno mislimo dakle na promjenu zakona koji su došli u saborsku proceduru, a tiču se dakle promjene statusa novih umirovljenika, a isto tako ovdje je upozoravano i na problem zaostajanja postojećih mirovina u odnosu na prosječnu plaću koja dakle iznosi negdje oko 41, nešto više od 41% u odnosu na prosječnu plaću u Republici Hrvatskoj. Do zaostajanja je došlo intenzivnije dakle u proteklih nekoliko mjeseci ili ove godine, jer upravo prošle godine donešen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju koji je opet aktualizirao švicarsku formulu da se dakle kombinirano izračunava visina porasta plaće, o toj švicarskoj formuli svoje mišljenje dali su i umirovljenici koji ističu da već sama činjenica da je opet u primjeni švicarska formula za usklađivanje mirovina za njih je nepovoljna jer će mirovine prema toj formuli ubuduće dodatno zaostajati za plaćama. To se nažalost i dešava, a također postoji i činjenica da su stručnjaci svojedobno izračunali kako bi mirovine da su se isplaćivale do 2004. isključivo skretanjem plaća, da bi porasle za 39% umjesto za ostvarenih 19%, a sad se to usporavanje još uvijek zapravo intenzivira. Što se tiče dugoročnih mjera, jedini dakle lijek za rješenje ovih problema dugoročno je ubrzani rast našeg gospodarstva. Ali nažalost naše gospodarstvo, tj. bruto društveni proizvod po našem mišljenju raste presporo da bi se moglo nešto u skorije vrijeme promijeniti. Rast bruto društvenog proizvoda 2005. godine u odnosu na 2004. godinu bio je samo nekoliko promila, rast u 2005. godini bio je 4,3%, … [[Govornik se ne razumije.]] 3,8%. To je prespori rast. Jer što se desilo? Konkretno, dakle zaposlenost je porasla jednostavno premalo, a slažemo se svi da je glavni dakle, glavno rješenje ovog problema povećanja broja zaposlenosti, tj. povećanja broja omjera jedan naprama tri kao što je to bilo na primjer 1990. godine. Tako na primjer zaposlenost prema zadnjih podacima koje je ova Vlada prilikom izvršenja proračuna dala ovom Saboru je mali ili gotovo nikakav, tako Vlada sama navodi. Broj zaposlenih osoba bio je u lipnju ove godine na razini od milijun 440 tisuća i 87 osoba, što predstavlja povećanje od 1% u odnosu na prethodni mjesec, dok je u odnosu na lipanj 2005. godine broj zaposlenih osoba povećan za 0,7%. To je premali dakle broj povećanja. Zaposlenost 2005. na 2004. 2004. je bilo milijun i 409 tisuća zaposlenih, 2005. milijun i 420 tisuća zaposlenih. Dakle, opet premali broj zaposlenih koji bi mogli na svoja leđa dakle preuzeti taj teret. Samo da napomenem dakle da je 1990. godine kada je odnos bio 3 naprama 1, bilo zaposleno milijun 968 tisuća 773, dakle gotovo ili skoro dakle dva milijuna zaposlenih, a osiguranika je bilo 655 tisuća, dakle gotovo duplo manje nego što je to danas. Dakle, bez ulaganja u gospodarstvo, bez rasterećenja tog istog gospodarstva, bez povećanja zaposlenosti nema dugoročno rješenja ovog problema, a mislimo da se tu u svemu tome premalo radi. Također ono što je bitno je pitanje i tranzicije našeg gospodarstva, tj. visine prosječne plaće koje imaju zaposlenici u Republici Hrvatskoj. Ona je danas negdje oko četiri i pol tisuće kuna, ali veliki broj zaposlenih u Republici Hrvatskoj ima i puno, puno manju plaću. Jer evo navest ću primjer moje Međimurske županije gdje ima negdje oko 22 tisuće zaposlenih, od toga je 12 tisuća zaposlenih u prerađivačkoj industriji, 3 tisuće 300 u trgovini i dvije tisuće sedamsto u građevinarstvu. Dakle, njih više od polovice ili njih gotovo 2/3 ima prosječnu plaću manju od tri tisuće kuna, tj. u prerađivačkoj industriji je prosječna plaća 2 tisuće 950, u trgovini … [[Govornik se ne razumije.]] 680, u građevinarstvu 2 tisuće 527. To su dakle prosječne plaće, a plaća radnika je i manja, ona je negdje tisuću 900, 2 tisuće kuna. Kakve su njihove uplate dakle, mirovinske uplate, kakvu će oni mirovinu imati dakle i na to dugoročno itekako moramo paziti. Dakle, svi itekako lako ističemo potrebu da se Hrvatska pretvori iz radno intenzivne države u dakle društvo znanja. Dakle, evo primit ćemo ovo Izvješće na znanje s namjerom dakle da će ove naše primjedbe naći svoje mjesto u budućoj kako socijalnoj tako i gospodarskoj politici. Hvala.
Hvala. Završna rasprava po klubovima. Ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje Mile Rukavina. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo ja bih odgovorio na dio ovdje postavljenih pitanja. Smatram to svojom obavezom da neke stvari ne ostanu neodgovorene. Evo kao prvo bilo je govora da neki podaci u izvješću nedostaju što nije baš tako, ja ću samo primjerice bilo je puno pitanja, na neka ću pitanja koliko sam ja mogao precizno zabilježiti. Molim ispriku ukoliko sam neko od pitanja krivo zabilježio, nije namjerno. Primjerice, bilo je govora o predstavkama i odnosu s javnošću. Taj podatak postoji u izvješću, u poglavlju u kojem treba biti o radu Zavoda s javnošću pa i u skraćenom izvješću. Dapače, zahvaljujem se na tom pitanju jer ono ukazuje da zavod i u ovom segmentu radi dobro. Primjerice za 2004. godinu imali tisuću 971 predstavku, u 2005. godini imamo ih tisuću 431, znači za 500 i nešto manje. Usprkos što je težak položaj korisnika mirovine naravno da i zavod svojim radom doprinosi na jedan način da se taj položaj olakša bar što se tiče našega dijela, našeg stručnog rada. Drugo, bilo je pitanje da nema podatka o starosnim i privremenim mirovinama ostvarenim u 2005. godini. Taj podatak postoji evo na stranici 7 i iznosi 23 tisuće 986. Vezano za odnos ravnatelja i upravno vijeće ne vidim razloga zašto bi stajala konstatacija da zavodom upravlja ravnatelj, a ne upravno vijeće. Nadležnost ravnatelja i upravnog vijeća i formalno, pa i stvarno podijeljena je i utvrđena zakonom i statutom, vrlo precizno što su nadležnosti upravnog vijeća, a što su nadležnosti ravnatelja. Drugo, bilo je govora o glasovanju na upravnom vijeću. Ja moram to napomenuti zbog evo i članova upravnog vijeća koji obavljaju svoj posao. Glasovanje telefonom, odnosno telefaksom ili mailom, telefonom obavlja se u iznimnim slučajevima, to nije pravilo i tu tako rade mnoge institucije u svijetu pa i u Republici Hrvatskoj i tu mislim da nema nikakvih problema ni dvojbe. Naravno da o bitnim pitanjima se ne odlučuje baš telefonom. Bilo je jedno od pitanja oko 500 milijuna koji su navodno iz REGOS-a uplaćeni u proračun. Ja ne sumnjam u taj podatak da je REGOS uplatio državnom proračunu, međutim to je odnos proračuna i REGOS-a. Međutim, što se tiče zavoda zavod je dobio od proračuna jer to su, to je obaveza proračuna kad je u pitanju drugi stup točno onoliko se stavlja koliko je zakonom predviđeno i na zakonom propisan način i tu nema dvojbe. Bilo je govora da Hrvatski fond za privatizaciju je imao obavezu, ali ne i pravo da gospodari dionicama. Dobro neću spominjati one izraze, pridjeve koji su uz to išli, međutim ja ću odgovoriti vrlo precizno. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o privatizaciji točno je utvrđena u članku 1. na nadležnost Fonda za privatizaciju. Da li on ima obavezu, a ne pravo ja ne bih polemizirao već bih samo napomenuo, pročitao zakonsku odredbu. Iz nje se jasno vidi gospodarenje uključuje, a Hrvatski fond za privatizaciju temeljem tog zakona od 2000. godine gospodari dionicama zavoda, znači gospodarenje uključuje upravljanje, prodaju i svako drugo raspolaganje dionicama i poslovnim udjelima iz stavka 1. ovoga članka. Mislim da je tu sve jasno. I zavod i Hrvatski fond za privatizaciju i upravno vijeće obavljaju taj posao točno prema zakonskim odredbama i na propisan način. Bilo je govora da je, da smo prešutjeli da je bivša Vlada, koalicijska Vlada da su dva zakona iz mandata prošle Vlade. Nije točno da smo prešutjeli. Ja sam u svome izlaganju napomenuo, pa čak sam evo sjećam se napomenuo kad sam govorio o sredstvima zavoda onda sam evo baš na prvo mjesto govorio o Zakonu o povećanju mirovina radi uklanjanja razlika iz 2001., a u Izvješću imate na četiri ili pet mjesta jasno napisano o kojem se zakonu radi, a što se tiče Zakona o prenošenju sredstava fondovima mirovinskog osiguranja istina je sljedeće da je taj Zakon donijela Vlada prije 2000. godine. '97. godine. Da je koalicijska Vlada nastavila isplatu prema tome Zakonu to je onih 100 kuna plus 6% kao dodatak uz mirovinu aktualna Vlada je nastavila isplatu i izmijenjen je zakon 2004. u travnju Zakon o mirovinskom osiguranju i taj iznos je uključen u mirovinu. Evo to je o tome. Dalje, odgovorio bih na neka pitanja koja su vezana bila za evo nekoliko stvari. Vezano za pomoćnike ravnatelja da su vršitelji dužnosti. Zavod je u procesu modernizacije i tranzicije i mi procjenjujemo da u ovom momentu nema razloga da pomoćnici ne zadrže taj svoj status jer će upravo baš ti sektori, odnosno kod njih će doći do sažimanja tih uloga i nema potrebe da idemo na imenovanje pomoćnika, a u tom segmentu se vrši i u tom segmentu se vrši restrukturiranje. Bilo je govora o programu otklanjanja nepravilnosti, zašto ga donosimo, da je jalov, međutim činjenica je da smo mi dvije godine radili po tom programu i da smo sve nepravilnosti zatečene uspjeli otkloniti pa nam je i nalaz revizije zato besprijekoran. Prema tome, nije jalov ovaj program. Bilo je pitanje vezano za usluge odvjetnicima i ostale usluge. Nedvojbeno je da stručna služba zavoda radi, međutim određene specifične sporove i prije i sada obavljaju visoke stručne odvjetničke kuće kad su u pitanju sporovi vrlo visoke vrijednosti, a ostale usluge su usluge telefona, tekućeg investicijskog održavanja, komunalne infrastrukture, najamnine, poštama primjerice usluge iznose samo 18 milijuna. Ja vjerujem da sam odgovorio na najbitnija ona pitanja, žao mi je ako sam nešto propustio. Još sam dužan odgovoriti na pitanje, bilo je govora o položaju korisnika mirovine. Ja znam da je nemoguće odvojiti stanje sustava, raspravu o stanju sustava mirovinskog osiguranja od rada institucije, od rada zavoda i naprosto je to nemoguće. Međutim nedvojbeno je da je položaj korisnika mirovine takav kakav je i ja bih samo dvije stvari napomenuo. Prvo podsjetio bih sve nas da je položaj korisnika mirovine u ovom momentu uvjetovan nekim stvarima. Republika Hrvatska je naslijedila mirovinski sustav, evo završit ću, s visokom razinom prava gdje su bili blagi uvjeti za ostvarivanje prava i visoka razna prava, a mirovinski propisi do razdoblja 98. godine tome su pogodovali. Vladina stručna skupina u kojoj sam i ja, ubrzano radi na rješavanju problema novih umirovljenika i vjerujem da će i taj problem uspješno riješiti. Ja bih napomenuo da zavod radi sve bolje, znatno popravlja svoju ažurnost, provodi uspješno modernizaciju i preustroj i da smo sve zatečene nepravilnosti otklonili a nove nastojimo koliko je to god moguće u poslovanju ne činimo, a što dokazuje i ovaj nalaz Državnog ureda za reviziju o kojem smo dobili bezuvjetno izvješće. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Nekoliko obavijesti. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, sjednica odbora u 13,00 sati u dvorani "Stjepana Radića". Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, sjednica odbora u 13,30 u dvorani "Ivana Mažuranića". Nastavljamo sa raspravom pojedinačno. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani ravnatelju, kolegice i kolege. Ja ću iz ovog pregleda rekla bih konciznog izvješća, osloniti se na njegove pojedinačne dijelove, no dozvolite mi da nešto ipak kažem za uvod. Da je Hrvatska ipak naslijedila jedan sustav sa visokom razinom prava. Sjetimo se samo odlaska u mirovinu sa 50 i 55 godina za žene, za muškarce 60 i 65, da se uzimalo 10 najpovoljnijih godina, a ustvari smo imali to sve skupa nije pratila gospodarska situacija. Ovdje se sada govori u nekoliko navrata je istaknuto da je loša privatizacija završila sa gubitkom 400 tisuća radnih mjesta. Ja bih htjela reći da ustvari svemu tome je doprinijelo i to što su ta mnoga poduzeća 90-tih godina bila pred bankrotom ili su bankrotirala, da je tome doprinio rat i tranzicija od socijalističkog ka tržišnom gospodarstvu i svakako tome doprinijela je i loša privatizacija i nikako se isto tako dijelim mišljenje, ne mogu složiti da svi oni koji su u tome zakonski pogriješili da se ne sankcioniraju dokle god je to potrebno. Rat tranzicije od ovog socijalističkog tržišnog gospodarenja svakako su doveli i mirovinski sustav u poteškoće, a s tim onda i nedostatne mirovine. Svakako ovome svemu pridonijela je i demokratska situacija u našemu društvu i nemojmo zaboraviti da već sada imamo preko 16% učešća starijih osoba od 65 godina što nas svrstava u red starih naroda. Stoga osnovno pitanje koje se postavlja ustvari kako osmisliti sustav, mirovinski sustav koji je gospodarski održiv. Možemo izricati naše mnoge i želje i primjedbe, ali treba sustav biti gospodarski održiv i kako taj sustav da osigura jednu socijalnu sigurnost kod rizika starosti, invalidnosti ili smrti hranitelja obitelji. Iz izvješća evo možemo i više puta je ovdje istaknuto, a ja ću ipak to ponoviti, da imamo sa 31. prosincem, znači milijun i 80 tisuća 571 korisnika mirovine dok je broj zaposlenih milijun i 498,877 i taj omjer je sada 1:1,39. Istina taj se omjer blago popravio u odnosu recimo na 2003. godinu kada je to bilo 1:1,36 ali svakako da je nedostupan, da je nedostatan. Zatim mi imamo korisnika starosnih mirovina svega 25% i, 52% dok nam je korisnika invalidske mirovine 25,14%. Taj broj se povećao 99. godine kada je zbog promjene zakona, ustvari svi oni koji su radili skraćeno radno vrijeme ili imali profesionalnu radnu nesposobnost stekli uvjete da ostvare invalidsku mirovinu i zbog toga je taj broj neki od 67 korisnika, znači povećao se broj 67 tisuća, povećao se broj invalidskih mirovina. Ja bih se isto pridružila kolegama koji su prije istakli, da ustvari moramo zaustaviti broj ovih novih invalidskih mirovina, oni su ustvari veći i zaustavljeni promjenom zakona i definicijama što je to i profesionalna radna nesposobnost i kako se ona ocjenjuje, ali svakako i boljom zaštitom na radu. Rekla bih da mi imamo primjereno zakonodavstvo i ono se prilagođava i sve, ali nedostaje njegova dosljedna promjena, primjena. Još samo da istaknem da je recimo prosječna dob korisnika starosne mirovine kod nas 66 godina za žene, a 69 godina za muškarce i da se to evo isto od 2003. godine popravilo za jednu godinu. Korištenje mirovine rekla bih da je to negdje dužina korištenja mirovine negdje tu se bitno ne mijenja i ona je za starosnu mirovinu 15 godina, a za invalidsku 18. Međutim što je isto tako bitno, da je naš prosječni mirovinski staž 28 godina. Samo 28 godina i za starosnu mirovinu 31, dok za invalidsku 23 godine. Kada govorimo o socijalnoj sigurnosti za naše umirovljenike ovdje su se izricale i teške riječi, da nikada nije bilo gore što svakako nije točno. Zatim da je nastao pomor umirovljenika kada, za vrijeme rata i da su oni jedini podnijeli teret rata i teret tranzicije i svih ovih poraća što se događalo. Sigurno umirovljenici su podnijeli veliki teret, ali podnijelo je i radništvo. Sjećamo se svih plaća i svih, i radnika i nas samih koliko su malo u tome iznosili. Znači vidimo podatak da je negdje 32,71% korisnika mirovine prima mirovinu ispod tisuću i 500. Recimo 2003. godine je taj broj bio 47,3. Znači ipak se taj broj smanjuje. Daljnjih je 29,67 i od tisuću i pol do dvije i 34,44 ipak ima mirovinu od 2 tisuće do 4 tisuće kuna. Svakako ovdje bih htjela istaknuti da je mirovina poljoprivrednika zaista niska što je odraz sigurno kraćeg dužine uplate doprinosa, ali i male razine toga doprinosa. To su isto umirovljenici koji su u teškom položaju, umirovljenici iz Bosne i Hercegovine, iz Srbije koji su sada u našem sustavu i zaista imaju mirovine koje su nedostatne za život. Ovdje se u izvješću iznosi da su prosječna mirovina da je u prosincu 2005. godine da je bila tisuću 848 kuna, što čini ovo 41,32%. Rekli smo i ovdje je više puta isticano kada bi to računali na cijeli radni vijek onda bi to bilo 62,37% što bi nas moglo svrstati u red evo nekih zemalja recimo Belgija 67%, Finska 63, Njemačka isto 63, Slovačka 63 ali svakako da smo daleko od nekih opet drugih zemalja koje imaju recimo Luksemburg 98%, Irska recimo ima 78%, Slovenija 82%. Međutim sigurno da ne možemo očekivati da će naše mirovine tako dostići tu razinu. Ono što imamo je isto vrijeme prošlosti je to što u tablici ovoj bi istakla recimo mi imamo sudionici Narodnooslobodilačkog rata ili NOR-a još uvijek korisnika 59 tisuća. 59 tisuća 244. I evo moj kolega Kajin uvijek je i govorio da su te udjeli tih mirovina u plaći male ali ovdje piše da je to 50,54% znači da su ipak veće od prosjeka, dok recimo hrvatskih branitelja je 39 tisuća. Znači kad samo te dvije kategorije uzmemo onda vidimo koliko ustvari je i s time opterećeno. Ovdje se znalo često puta čuti i u ovoj sabornici kako su od 2000.-2003. godine čak se čuo podatak mirovine rasle 49%, što odmah od oka možemo reći da sigurno ne može biti točno ali evo ovdje lijepo u izvješću isto tako piše da u 2002. i 2003. godini udjel prosječne mirovine u prosječnoj plaći smanjio se da bi se 2004. povećao nakon uračunavanja mirovinskog dodatka od 100 plus 6% u osnovicu, što je onda u 2005. godini povoljno utjecalo u razinu mirovine. A korisnika, kolega Kajin je ovdje jasno iznosio podatke koliko su to mirovine, učešće mirovine u plaći bilo za godine 2000.-2003. što apsolutno znači govori ovome u prilogu da tada mirovine nisu značajno rasle, a da ne govorimo u plaćama a da još se sjećamo vremena da su nam plaće državne službenike i u zdravstvu i mnogima smanjene do 20 i više %. Prema tome nikako ne čini se da se je nešto bitno napravilo što svakako nas ne opravdava da ne radimo na tome još i više. Ovo je sad mirovinska reforma je svakako postigla da se sustavno na neki način počeo stabilizirati, da je smanjen priliv novih umirovljenika što je i zbog promjene zakonskih propisa ali evo i smanjen je udio u bruto društvenom proizvodu. Ipak ako uzmemo da je u 2003. godini iznosio 13,4 a sada da to iznosi 2005. 11,92, da je to znači ipak jedan značajan pomak u stabilizaciji tog sustava a da mi moramo reći sigurno da zadnjih godina upravo to visoko izdvajanje za mirovinu bio je jedan od značajnih čimbenika i rasta javne potrošnje. Međutim, šta se dogodilo? Dogodilo se da su sada novi umirovljenici u nepovoljnijem položaju i mislim da su ustvari najviše pogođeni ovi koji nisu bili obveznici uplate drugoga stupa jel' na kraju ćemo mi ipak svi se morati pobrinuti za mirovinu i sami ne samo oslonit se na državu pa je to individualno kapitalizirana štednja. I posebno pitanje što bi i ja htjela ovdje podržati i postaviti važnost tog pitanja je to zaista što svakodnevno vidimo u praksi. To vidimo u svojoj okolini i sve da se radi na crno, da se prijavljuje minimalna plaća, da se dio plaće daje na ruke, dio plaće ide preko isplatne liste, da se prijavljuju djelatnici na 4 sata, na 2 sata, pa samo kad se sjetimo one slike iz Osijeka gdje te žene rade za tisuću 700, čini mi se bila je plaća. Pa kakva je to plaća od tisuću i 700 kuna, da rade svaki dan i još subotu i još je i ne dobiju? Prema tome u jednom ovakvom društvu mislim da zaista tome moramo posvetiti posebnu pažnju, i svake takve situacije sankcionirati a da ne govorimo o izdavanje mnogih usluga bez računa i svaki put se užasno iznerviram kad dođem bilo gdje na kavu, samo ili negdje drugdje kad se naplaćuje bez izdavanje računa pa i ako ga tražite onda to bude…
Zahvaljujem.
Evo normalno još samo da kažem da ipak se radi na poboljšanju umirovljenika. Ovo isto obeštećenje … [[Govornik se ne razumije.]] će ipak poboljšati 426 i još plus ovih 25 tisuća, zatim otvaranje novih centara za dnevne boravke, pomoć i njega u kući, dostava obroka. Sve će to ustvari poboljšati kvalitetu života i pridonijeti jednoj socijalnoj sigurnosti osoba treće životne dobi odnosno umirovljenika. I ja nikako ne bi rekla da oni nemaju budućnost. Budućnosti imaju ali mi se trebamo pobrinuti da ona bude još i bolja.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Rade Ivas. Uvaženi zastupnik Stjepan Kozina.
Gospodine potpredsjedniče! Poštovani predstavnici mirovinskog fonda! Kolegice i kolege zastupnici! Tema razmatranja ovog Izvješća o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu. Prema uvodu predmetno izvješće je obavezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti. Nadalje se navodi da je Hrvatska naslijedila sustav s visokom razinom prava. Ne znam, ja se tu ne bi mogao baš složiti jer Zakon o mirovinskom osiguranju nije izmislila država nego su ga stvorili radnici sami. On se tijekom razvijao i prikupljanju sve većih sredstava širila su se i prava. Prema tomu, ta prava koja su naslijeđena bila su normalni produkt učešća financijskih sredstava u tim fondovima. Tu se dalje navodi da je mirovina iznosila 65% plaće. Normalno. To je bilo tako tada prema tim svim kriterijima koji su tada bili aktualni. Danas to izvješće iznosi oko 41,32%. Ja mislim da tako piše unutra 41,32%. I s druge strane navedeno da je omjer umirovljenika bio 3:1. Ja ovo ne bi mogao baš prihvatiti kao činjenicu s obzirom da su prije postojali fondovi radnika, fondovi poljoprivrednika, fond samostalnih zanatlija, autoprijevoznika i ugostitelja a isto tako i vojska je bila u posebnom fondu. Prema tomu, taj omjer baš i nije točan. Možda je ta razlika plus, minus 10%, međutim da je toliki omjer ja prosto ne vjerujem. Ako mi i priključimo ove nezaposlene oko 400 hiljada onda ne možemo dobiti taj omjer 1:3 nego bi taj omjer bio nešto malo drukčiji. Prema tome, isto tako prema toj analizi prava prije isplata mirovina prije i isplata sada ja mislim da bi ta mirovina trebala biti povoljnija i da bi ona trebala iznositi negdje 50% od plaće. Prema tome bi ona trebala imati i dalje tendenciju rasta. Navodi se veliki broj umirovljenika. O tome sam govorio i zato kažem da moramo malo to vagnuti, moramo vidjeti i moramo dosljedno pratiti kako treba, podatke prikazati onako kako de facto jesu. Ukupni prihodi u 2005. godini iznosili su 27,3 milijarde kuna. Od toga je doprinos 15,7 i 11,4 iz državnog proračuna. Ovdje nije navedeno točno koliko su tranzicijska sredstva, ja sam ovdje malo to pokušavam analizirati ali međutim nisam došao do ovoga. Isto tako, ja postavljam pitanje da li je to prikupljanje pravilno, da li se ono pravilno prikuplja, ima li kakve kontrole ovo prikupljanje. Isto tako, ima li kontrole iz državnog proračuna, da li se ne može državni proračun osloboditi kako se već prije nekog vremena i oslobodio ili su ti prihodi stvarni takvi kakvi jesu. Ja sam ovdje malo gledao ova sredstva dobivena regresom. Ne znam zašto se vode ti regresni postupci i ta sredstva su zapravo zanemariva u 2005. godini pa bi me zanimalo na što se to odnosi i na koji način bi to trebalo biti. Što se tiče portfelja zavoda prema izvješću je navedeno da je u radu bilo nepravilnosti i da se vode sudski sporovi. Zanima me u kojoj fazi su ti sporovi, na koga se odnose i zašto su sporovi. Ja mislim da oni ne bi trebali biti jer je ipak mirovinsko pravo je ono što je mirovinski fond dobio i tu ne bi nitko smio svoje prste miješati unutra. Problem novih umirovljenika. Ja tu imam svoje mišljenje. Prije svega, njima se izračunava mirovina sada je to više od dvadeset godina a za to ne postoje relevantni podaci. Pravi podaci postoje od '86. godine a za ranije oni su djelomično točni a djelomično netočni jer za neke kategorije osiguranika nema točnih pokazatelja kako bi to trebalo biti. To je prvo pa ja mislim da bi trebalo primjenjivati samo dvadeset godina gdje su podaci točni i normalno da bi situacija bila malo povoljnija. Drugo, što se tiče ove aktualne vrijednosti boda. Ne znam, ja sam čitao da je upravno vijeće donijelo za 2005. godinu aktualnu vrijednost boda koja iznosi negdje, sada je to negdje 50 i nešto kuna. Po meni bi ta vrijednost trebala biti znatno veća. Zašto to govorim? Prije svega, da se poštivao članak 175. zakona onda bi se točno mogla utvrditi aktualna vrijednost boda, međutim članak nije poštivan. Ja ću ga pročitati: "Iznimno od odredbe članka 81. ovog zakona aktualnu vrijednost mirovina za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 1999. godine utvrdit će Vlada Republike Hrvatske najkasnije do 31. ožujka 1999. godine prema dostignutoj razini mirovina ostvarenoj do 31. prosinca 1998. godine.". Ja mislim da se ta aktualna vrijednost boda nije onda mogla točno utvrditi i zato imamo tu razliku između starih i novih umirovljenika jer bi po meni ona trebala iznositi negdje oko 60 kuna. Zašto? Da se ona prve godine povećala za ovih 10% koliko je manje mi bi danas imali uravnoteženo stanje između starih i novih umirovljenika. Prema tome, ja smatram da je to propust koji bi trebalo ispraviti jer mi danas imamo tu političku borbu oko toga, do toga uopće ne treba niti doći. Znači, treba te mirovine izravnati na način kako zakon predviđa. Nisam za to da se donose novi zakoni, novi propisi. Jedino, ako i to ne bi zadovoljilo onda mi moramo znati da je 5% manje doprinosa ulazi u mirovinski fond od novih umirovljenika jer se primjenjuje, novih osiguranika jer se primjenjuje drugi stup gdje se 5% izdvaja u novi stup. Znači, zakonodavac je bio dužan donijeti ta sredstva za provedbu novog zakona. Znači, ovih 5% koji sada fali fali u generacijskoj solidarnosti. To bi trebalo biti i trebalo bi se to napraviti na način kako treba biti. Ovdje nešto se govori o materijalnoj osnovi rada zaposlenih, govori se da je informatizacija provedena u cijelosti. Ja se s time ne mogu složiti jer ona je provedena djelomično. Vi imate voditelje odjela koji nemaju pristup internetu. Mislim da bi svi trebali imati pristup internetu a ne samo ovo … [[Govornik se ne razumije.]] kako vi zovete to. Međutim, svi bi trebali imati taj pristup tako da bi mogli to napraviti. E sada, da malo završim. Moram ovdje konstatirati da su mirovine niske ali nitko se ne buni protiv toga ako je to stvarno. Zašto? Zato jer je uvijek bilo prava iz mirovinskog osiguranja su bila takva kakva su bila prema mogućnostima fonda. Prema tome, mi se moramo zalagati da primjenjujemo izvorne zakone mirovinskog osiguranja, da se nitko ne petlja u te fondove jer mi moramo znati da je 1992. uzeta rezerva, da se tijekom 90-tih godina oslobađalo doprinosa. Ja bi volio da mi točno znamo koja su to sredstva pa bi se ta sredstva mogla koristiti za povrat obeštećenja i ne bi nikakvih problema bilo da bi mi to mogli vratiti. Evo, toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje! Prije svega, moram prosvjedovati što danas nema nikoga od ministara iz Vlade kad se raspravlja o ovako bitnoj i važnoj temi zbog toga što nije cilj rasprave o izvješćima, u ovome slučaju o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, konstatirati kakva je situacija nego je cilj ovakvih izvješća donijeti zaključke koje će ovako loše stanje popraviti i dati mogućnost da položaj umirovljenika više ne bude ovakav kakav je. Naime, po meni su tri bitne poruke iz ovoga izvješća. Prva je bitna poruka i ukazuje na surovu zbilju a to je kakav je danas položaj hrvatskoga umirovljenika ako preko 570 tisuća, odnosno skoro 650 tisuća umirovljenika od milijun i 100 tisuća nema dovoljno sredstava za zadovoljavanje onih najnužnijih potreba za život, znači ne mogu osigurati minimum za jedno dostojno življenje i da mogu pomoći i svojoj obitelji, a znamo da u mnogima situacijama ti umirovljenici koji imaju tako niska primanja na žalost uzdržavaju i svoju djecu koja su nezaposlena. I to je najbolje oslikalo jučer prenešeno izvješće ove agencije Ujedinjenih naroda prema kojem proistječe, a znači jučer je bio međunarodni Dan borbe protiv siromaštva, da je nama oko 40% pučanstva ispod minimuma i da se može smatrati da je siromašnim jer ne može zadovoljiti prijeko potrebne egzistencijalne uvjete za sebe i za svoju obitelj. Sama činjenica da je prosječna mirovina iznosi 1.868,00 kuna, a da ispod te prosječne, tu prosječnu mirovinu ne prima najmanje 500 tisuća umirovljenika dovoljno govori o situaciji u kojoj se nalaze umirovljenici i također je poseban još problem novih umirovljenika, jer iz godine u godinu odnos mirovine prema prosječnoj plaći je sve niži i niži. Sada iznosi 42%, prema tome a i to nije dovoljno i prosječna plaća ako se uzme ona košarica sindikalna koliko bi trebalo za zadovoljavanje potreba i onda se ne treba čuditi da se događaju razno-razne situacije. Prema tome danas smo mi locirali tri najvažnija problema zbog čega je mirovinski fond, mirovinski sustav, znači prvi sustav ovdje, mislim na žalost on će još dugo egzistirati jer je puno korisnika mirovine temeljem međugeneracijske solidarnosti kada se uzme i starosna struktura naših umirovljenika vidljivo je da se tu moraju poduzeti mjere. Jedan dio mjera kojih je bitno opet ovdje pomenuti, to se odnosi na onaj dio da su doprinosi svake godine, znači za izdvajanje što se izdvaja, osiguranici, znači radnici, sve su manji i manji. Znači prema ovom izvješću fond, odnosno Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje samo sa 57,6% zadovoljava ukupna sredstva a to su preko 27 milijardi kuna koje služe za isplatu mirovina dok 42,4% zadovoljava iz državnog proračuna. Znači tu možemo reagirati jer znamo da je većina poslodavaca prijavljuje radnike na minimalnu plaću pa činjenica što je i stopa veća ne znači ništa. Ne znači ništa. Stopa je veća recimo nego što se kaže u izvješću da je stopa bila 70-tih godina, sada je ona oko 20% ali tada je bilo veći broj, odnos je bio 3:1, čak je jedno vrijeme bio ranije i 6:1. Znači ovaj dio gdje mi možemo reagirati, znači povišenje te minimalne plaće i da pravna država radi u onome dijelu da poslodavci ne varaju, oni varaju i državu s jedne strane, ali varaju i radnika jer sutra će on biti umirovljenik, a znamo da je prvi sustav uzajamnosti i solidarnosti bazira se na tome da visina mirovine bi trebala biti adekvatna razdoblju koje je izdvajao i iznosima koje je izdvajano, odnosno uplaćivano u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Drugi dio bitnih mjera odnosi se na onaj dio da nama očito iako imamo standarde, ali nam ne funkcionira u praksi, a to je opet poslodavac koji ne osigurava svojim radnicima zaštitne mjere kako su propisane i koji su standardi jer je vidljivo da nam se, sada je negdje oko 234 tisuće 829 korisnika invalidskih mirovina. Prošle godine je negdje preko 7 tisuća bilo novih i prema tome to je bit zaštite na radu, primjena svih tih mjera, jer na taj način će se smanjiti broj onih koji će odlaziti u invalidsku mirovinu. To se isto odnosi i na ovaj dio vezano za tzv. beneficirani staž, odnosno poseban staž. To je negdje 110 tisuća korisnika. Prema tome ako mi ne budemo poduzimali ovakve mjere ovome … plus onaj dio što je najvažniji, a to je vezano da se mi konačno obračunamo s onima koji su opljačkali državu u pretvorbi i privatizaciji, jer broj oko 400 tisuća radnih mjesta nije nitko izmislio, to je utvrdila Državna revizija koja je kazala da je u procesu i tijekom pretvorbe i privatizacije 400 tisuća ljudi završilo na cesti i vidljivo je da je jedan dio korisnika privremenih invalidskih mirovina ušao u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, jer recimo 1990. je bilo 656 tisuća korisnika mirovina, sada imamo danas negdje preko milijun i 107 tisuća. Znači tu se može naći i ta brojka i sve ono o čemu govorimo. Treći je problem, četvrti odnosi, ovaj što je rekao i sam ravnatelj, da to je da je stvarno bilo nelogična situacija od 2000. godine jer znamo da se Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje iz portfelja Hrvatskog zavoda za privatizaciju, Hrvatskog fonda za privatizaciju dao ovaj dio. Na kraju vi ste imali sredstva koja su trebala služiti u smislu poboljšanja položaja umirovljenika, odnosno poboljšanje prihodne strane, a na kraju tim portfeljom je upravljao opet taj Hrvatski zavod za privatizaciju. Mislim to je stvarno noncens da ne može biti veći. To je varijanta da ja upravljam recimo imovinom potpredsjednika Vlade ili potpredsjednika Sabora. … [[Upadica se ne čuje.]] Evo vidite, a ovdje može. E pa tu smo sad. Evo to sam vam htio, evo vidite tu sada može ovdje ne može. Prema tome ima puno tih dubioza i situacija i moramo donijeti zaključke koji će ići u smislu saniranja ove situacije i davanja perspektive to smo obvezni i prema sadašnjim umirovljenicima, znači prema našim bakama, prema našim djedovima, prema našim roditeljima, a to smo obvezni i radi svih onih koji će sutra otići u mirovinu, za 10 godina jer ovo ne vodi na dobro ako se zadovoljimo samo s ovim izvješćem a ne poduzmemo odgovarajuće mjere koje će ovo stanje popraviti. Jer moramo biti svjesni, predstavnici ne mogu napraviti ništa više ukoliko mi kao Hrvatski sabor ne donesemo propise, odnosno ne poduzmemo mjere da se ta situacija dovede u red. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Vidović.
Ispravio bih jedan navod netočan koji zapravo skriva bojim se onda pravu istinu. Naime kolega Kovačević kaže da je prosječna, udio prosječne mirovine i prosječne plaće 42%. U kolovozu je iznosio taj, evo sada gledam na računalu, 39,69%. Drugim riječima ovo što se sad u rujnu prikazuje to je mirovina sa zaostacima dakle za usklađivanje. Drugim riječima mi možemo očekivati da će ona u 12. mjesecu ili u siječnju opet biti ispod 39%. Tek toliko da znademo o čemu govorimo da se ne zamagljuje zapravo prava istina. Udio mirovina u prosječnoj plaći permanentno otpada u, 2003. godini najviše je bio 45%, 49,7% u 2002. godini.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnika Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Pa uobičajeno kao i svake godine pred nama je izvješće o poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u prethodnoj godini. To je zbir podataka koji će nam malo govoriti ukoliko se ne upustimo u analitiku. Iščekujući izvješće očekivali smo u njemu takvu analitiku, ali ju nismo dobili i stoga možemo reći da je sam-o izvješće nije ništa kvalitetnije od prethodnih godina, što pokazuje da izvjestitelji nemaju sluha za zahtjeve i prijedloga narodnih zastupnika. Iz predočenih podataka vidjet ćemo da unatoč glomaznom činovničkom aparatu zahtjevi za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja ne rješavaju se u potpunosti. U promatranom razdoblju 28,26% zahtjeva za starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu ostalo je neriješeno, a za invalidsku mirovinu ostalo je neriješeno 29,04%. Ako pogledamo po područnim službama vidjet ćemo da je samo Područna služba u Koprivnici gotovo ažurna, dok ostale službe bilježe zaostatke do čak 45%, kao npr. Područna služba Zadar. Kao i prethodnih godina i sada želim ukazati na nedopustivo dugotrajno, na nedopustivost dugotrajnog rješavanja jer se radi o ljudima koji su svoju mirovinu zaradili i najčešće nemaju nikakvih ušteđevina kako bi dugo mogli čekati na ono za što su kroz svoj radni uredno izdvajali. Ako ažurna može biti Područna služba u Koprivnici nemoguće je naći ispričive razlike za kašnjenje ostalih službi. Pri tome valja imati na umu da broj zaposlenih u Zavodu raste u odnosu na prethodne godine, a ipak se ažurnost ne postiže. Iako ovo izvješće ne sadrži komparativi prikaz podataka u odnosu na nekoliko prethodnih godina ipak ćemo vidjeti da u Hrvatskoj ima milijun 498 tisuća osiguranika i milijuna 15 tisuća umirovljenika, što pokazuje mali porast broja osiguranika nad umirovljenicima. Taj blagi porast osiguranika bilježi svaka županija, osim županije Brodsko-posavske. Tamo se u odnosu na 2004. godinu bilježi pad osiguranika ali i porast broja umirovljenika. Taj podatak može iznenaditi samo one koji ne znaju da upravo ta županija ima najniži bruto društveni proizvod u Hrvatskoj, a gdje nema proizvodnje nema niti novog zapošljavanja niti novih osiguranika. Upravo taj podatak govori o politici neravnomjernog razvoja regija i županija unutar regija, što bi morala biti zadaća državne vlasti. Brodsko-posavska županija je na margini interesa državne vlasti, a županijska vlast je nemoćna u odnosu na birokratski bedem državne vlasti. Podaci na državnoj razini i nadalje ukazuju na neodrživost mirovinskog sustava u kojem je omjer umirovljenika i osiguranika 1:1,39. Ta neodrživost bila je razlogom potrebe mirovinske reforme koja je osmišljena i zakonom definirana tijekom 1997. i '98. godine. A Zakon o mirovinskom osiguranju počeo se primjenjivati od 1. siječnja '99. godine. Danas 7 godina od početka primjene reforme i zakona vidljivo je da je reforma bila neosmišljena, bez simulacije što će ona značiti za nadolazeće umirovljenika. Danas je svima, osim Vladi Republike Hrvatske itekako jasno da je reforma nepravedna. Iz Vlade doduše dobivamo kontradiktorne izjave. Na prijedlog Kluba zastupnika HSS-a, kojim se ispravlja nepravda, pa prema tzv. novim umirovljenicima Vlada daje pisano mišljenje u kojem navodi da ispravak po nama nepravde nije moguć jer narušava reformu mirovinskog sustava, što ukazuje da Vlada upravo takovu reformu je htjela. Suočena je s mišljenjem javnosti. Premijer kaže da problem postoji, ali ne prihvaća naš prijedlog rješenja, nego uobičajeno obećava da će problem riješiti naredne godine. Novi umirovljenici rješenje trebaju sada jer njihova prosječna mirovina iznosi svega 29% prosječne plaće isplaćene u Republici Hrvatskoj. Oni ne mogu čekati rezultate nadmudrivanja neke navodno formirane radne grupe. I onima koji su nakon 1.1.'99. godine otišli u mirovinu treba nadoknaditi ono što im je oduzeto nepravednom i socijalno neosjetljivom reformom. Tih umirovljenika ima 320 tisuća danas, a u konačnici će ih biti 700 tisuća. Govoriti o tzv. novim umirovljenicima ne znači prestati govoriti o svim umirovljenicima čije mirovine iz dana u dan realno padaju. Sreću zbog povrata duga starim umirovljenicima vrlo brzo izbrisala je spoznaja da za svoju mirovinu danas mogu puno manje kupiti nego što to moglo se prije 3 godine. Koalicijska vlada zatekla je mirovine na razini 34.41% prosječne plaće. Donošenjem zakona koji se počeo primjenjivati od 1.1.2001. godine započet je proces povrata duga, a prosječna mirovina u odnosu na plaću je rasla tako da je 31.12.2003. godine dakle na kraju mandata koalicijske vlade iznosila 44,71% prosječne plaće. Umjesto daljnjeg rasta, sukladno predizbornim obećanjima mirovina je počela padati, tako da danas iznosi 39% prosječne plaće. Istodobno s donošenjem Zakona o povratu duga donešene su izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju kojim se mijenja formula usklađenja mirovina temeljem koje mirovine realno padaju. Dakako da se pitamo tko to vraća dug umirovljenicima, država sigurno ne. Vraćaju se sami umirovljenici kroz smanjenje mirovina i kroz prodaju svojih dionica koje imaju u društvima kapitala, kao npr. Pliva. I nadalje, 33% umirovljenika ima mirovinu do tisuću i 500 kuna mjesečno. Ako pogledamo strukturu umirovljenika vidjet ćemo da je kod invalidskih mirovina prosječna dužina radnog staža 23 godine. Očito je da su naši radnici premladi postali potpuno nesposobni za rad i kao takovi su umirovljeni. Nažalost danas poslodavci nemaju obvezu zaposleniku ponuditi radno mjesto koje odgovara njegovoj preostaloj radnoj i zdravstvenoj sposobnosti. Kod nas u praksi ne funkcionira Zakona o prekvalifikaciji i profesionalnoj rehabilitaciji, što nije praksa europskih zemalja. U ovoj dvorani u obrani zakona čula su se preoptimistična očekivanja od tog zakona. Međutim, kada smo prošli tjedan razmatrali izvješće proračuna za prvih 6 mjeseci tada smo vidjeli da nema plasmana sredstava za prekvalifikaciju i profesionalnu rehabilitaciju. Ta kategorija je definitivno isključena iz svijeta rada bez obzira što je najveći dio još uvijek zdravstveno i radno sposoban za neke druge poslove i dakako u nekim drugim uvjetima rada. Nadalje, tablica prihoda od doprinosa pokazuje nam da je u 2005. godini povećan prihod od doprinosa u odnosu na 2004. godinu za 5,6%. Ne znamo koji je razlog tome, ali znamo da nije uvedena financijska disciplina, da i danas možda najveći dio poslodavaca radnicima legalno isplaćuje tek najnižu plaću, a preostali dio na crno bez obustavljenih doprinosa i mirovinskog osiguranja. Prema izvješću Državnog odvjetništva do danas je država prijavila više od milijardu i 900 milijuna kuna stečajnih potraživanja. Najveći dio se odnosi na neuplaćene doprinose, a vrlo malo se naplati u stečajnim postupcima. Zavod nam u izvješću kaže da ima nenaplaćena potraživanja s osnova dividendi, odobrenih kredita i obračuna kamata. Kaže, za pojedina potraživanja pokrenuti su pred nadležnim sudovima odgovarajući pravni postupci. Ne znamo kome, zašto i pod kojim uvjetima su odobravani krediti, ali znamo da nisu vraćeni, a za neka potraživanja pokrenuti su sudski postupci. U ovom dijelu se ne daju potpune informacije što daje osnova za sumnju da se ponovno sa sredstvima umirovljenika postupa kao u vremenu između '90. i 2000. godine, što je dovelo do osiromašenje Mirovinskog fonda, a mirovine će i nadalje bilježiti blagi ali sigurni pad. Posebice je zabrinjavajuća financijska nedisciplina pa smo primjerice jučer nas pet zastupnika u Ministarstvu poljoprivrede saznali da se jednom poduzeću koje je u državnom vlasništvu radnicima isplatila neto plaća bez uplaćenih doprinosa za mirovinsko osiguranje, samo u jednom malom poduzeću nije uplaćeno 6 i po milijuna doprinosa, nije veliki iznos, ali je užasna poruka. To je poruka Vlade Republike Hrvatske svim poslodavcima u Republici Hrvatskoj – nemojte uplaćivati doprinose, jer ako mi kao Vlada ne uplaćujemo, nemojte ni vi, jer sankcije ćete izbjeći, a uostalom sankcije neće ni uslijediti.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica je u svom izlaganju iznijela netočne podatke udjela plaće, udjela mirovine u neto plaći od 2000. do 2003. godine, a i da je bilo porasta plaće, udjela mirovina pitanje da li je to odraz smanjenja plaće ili porasta mirovine.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Antičević.
Kažete kolegice Lalić da umirovljenici sami sebi vraćaju dug. Vidite, to je također jedno umijeće Vlade, jedan trik ove Vlade koja ne daje ništa, a figurira kao da daje. I to je također, jeste dakle sami sebi umirovljenici vraćaju dug, tu ste potpuno, potpuno u pravu. Naš premijer je rekao prije nekoliko mjeseci upravo pompozno najavljujući povrat duga, rata, i tako već znamo kako se to svela priča na dva, tri slova, jer su najprije otpali oni koji su umrli ne dočekavši to, pa se njima nije priznali iako dugovi uvijek terete nasljednike, zatim prevara je bila sa obiteljskim, jer ni obitelj, nositelji obiteljskih mirovina u pravilu žene koje nasljeđuju muževljevu mirovinu i oni su izuzeti iz tog povrata, međutim eto dakle i to nešto malo što je ostalo, na koji način se vraća. Premijer je rekao da su sredstva osigurana, da bi prije mjesec dana niti toliko rekao što ste vi protiv prodaje Plive, zar ste vi protiv toga da se umirovljenicima vrati dug. Dakle, vraća, dakle nije to bila istina. Ili nije istina što sad govori ili nije istina ono što je rekao prije. A kolegice Lalić vi ste potpuno u pravu. Nije istina ni što je rekao prije, ni sada. Umirovljenici istina je sami sebi vraćaju dug. Ali to dakle figurira kao da eto ova Vlada vraća dug.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice Antičević, ja se slažem kad ste rekli, evo vidite, znaju kolege da ću ja istinu reći i to argumentirano pa zato mi i ne dopuste da imam uključen mikrofon. Dakle, apsolutno se slažem s vama da je Vlada vrlo vješta u trikovima kojima obmanjuje hrvatski narod. Međutim, ti trikovi neće dugo trajati. Ma koliko sada dokazivali kako nije točno da mirovine realno padaju, uspoređujući sa prosječnom plaćom Republike Hrvatske pa se kaže ne padaju mirovine nego pada plaća. Međutim, naši roditelji koji su umirovljenici ili ne daj Bože koji nisu umirovljenici jako dobro znaju da za mirovinu koju danas dobiju mogu puno manje kupiti nego što su mogli prije 3 godine. Njih ne može usrećiti ni takozvani povrat duga starim umirovljenicima jer mi u ovom trenutku imamo 320 tisuća novih umirovljenika čija je mirovina jad i bijeda, a Vlada kaže ne, ne smije se njima povećati mirovina jer to narušava reformu sustava. Pa koju mi… … [[Upadica se ne čuje.]] To je rekla Vlada Republike Hrvatske u pisanom mišljenju koje nam je dostavljeno. To je izrijekom citirano.
Tiše, tiše.
Dakle, Vlada smatra da ne treba novima umirovljenicima dati ono što su kroz svoja izdvajanja tijekom radnog vijeka izdvojili i dali, a s ove strane kaže mi vraćamo dug starim umirovljenicima. Kome, koliko i tko to vraća? Ma umirovljenici su itekako svjesni danas da im ne vraća onaj koji im je uzeo, nego vraćaju sami sebi kroz smanjenje mirovina, a to je smanjenje mirovina je dar ove Vlade, jer je ta ista Vlada nakon donošenja Zakona o povratu duga umirovljenicima donijela izmjene i dopune zakona kojima se mijenja formula usklađenja. … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Jurjević.
Pa u stvari replika je bila na istu temu. Za mene je dosta veliki cinizam kada se aktualna vlast odnosno Vlada hvali time da vraća, a vidimo kako vraća dug umirovljenicima. Ja sam jedan od onih koji misli i slažem se s argumentacijom koja je iznijela da umirovljenici sami sebi vraćaju dug i da je realno njihov položaj sve teži i teži i da će biti ako se ovako nastavi još teži. Nemojmo zaboraviti, ja sam evo zastupnik u trećem mandatu, da mi je osobno od tadašnjih premijera hrvatske Vlade ovdje u sabornici odgovarano kad sam pitao da li će, da li Vlada ima namjeru da vrati dug umirovljenicima, odgovarano mi je da hrvatska država ništa ne duguje umirovljenicima i da im ništa nije uzeto. Onda, bivši premijer. Onda, bivši premijeri, da, da. Bivši premijeri HDZ-a. Činjenica je, činjenica je da sam ja to bar tri, četiri puta dobio takav odgovor od premijera HDZ-ove Vlade. Činjenica je da, činjenica je da kad se, [[Upadice se ne razumiju.]] Činjenica je da vam ne daju ni govoriti u Saboru. Dakle činjenica je da kad se napokon prihvatilo to da se prizna da je nepravedno uzeto, oteto, ne znam ukradeno kako tko to zove, umirovljenica toliko i toliko mirovina da se to smatralo strašno velikim napretkom u rješavanju ovih problema. I način na koji se to sada dešava mislim da zaista je takav da se stvorio jedan perpetuum mobile, u navodnike, politički da oni koji su zakinuti sami sebi vraćaju otežavajući sve više svoj položaj [[Upadica: Zahvaljujem. Odgovor na repliku]] Utoliko je cinizam to veći kad se Vlada hvali sa velikim uspjesima … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]]
Odgovor na repliku uvažena zastupnica Lalić.
Pa vidite kolega Jurjević zaista kad malo vratimo film tih umirovljenika unazad onda se moramo puno toga prisjetiti. Vi ste tome osobno svjedočili jer ste zastupnik u tri mandata i uistinu ona Vlada koja je bila iste političke opcije kao što je i današnja Vlada, je izrijekom rekla: «Ne, dug prema umirovljenicima ne postoji!» To je rekla potpredsjednica Vlade, to je rekla tadašnja ministrica. Mi danas čujemo iz ovih klupa osporavanje i tvrdnju kako je to neka tuđa Vlada. Pa mi se sad na koncu moramo pitati da li Vlada koja je u tom trenutku, provodi neku svoju politiku a ne politiku stranke zahvaljujući kojem je došla da vlada hrvatskim narodom. Vlada, znadete i sami naziv vlada je neodgovarajući jer Vlada ne može vladati, ona mora služiti narodu. … [[Upadica se ne razumije.]] A iz ovog primjera na umirovljenicima, pa ćemo sutra imati primjer i danas ga već imamo na novim umirovljenicima mi uistinu vidimo da Vlada se uopće ne vara kad kaže da ona vlada. Ona uistinu vlada a ne upravlja na dobrobit tim ljudima. I onda kad je pod odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske i ondašnja Vlada morala priznati da dug starim umirovljenicima postoji i tada su bili vrlo stidljivi. Nisu imali hrabrosti donijeti zakon kojim će ispraviti tu nepravdu, ali 2000. godine koalicijska Vlada donosi Zakon o povratu, Zakon o mirovinskom radi, povećanju mirovina radi povrata duga određenim kategorijama … /Govornica je isključena./ … To su priznali ovdje u ovom Saboru i zastupnici iz Stranke umirovljenika. To isto je priznao i premijer Sanader u jednom od postavljenih, odgovora na zastupnička pitanja. I sada kad imamo priznanje i umirovljenika i premijera još uvijek se kaže da to nije točno [[Upadica: Zahvaljujem.]] Ipak je činjenica da se tim zakonom vraća … [[Govornica se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Da se usredotočimo na ovo izvješće od ove godine. Da ne spominjemo bivše Vlade [[Upadica: Pa moramo malo.]] 1971., 1991. … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Pa ja znam da to vaš boli, ali potpredsjedniče.]] Zahvaljujem [[Upadice se ne razumiju.]] Riječ ima uvaženi zastupnik Stjepan Bačić. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Uvaženi zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo karakteristika ovog izvješća koje smo dobili danas je da je iz tog izvješća iscurila jedna milijarda. Iscurila je jedna milijarda iz portfelja Zavoda, a iscurit će i više kad se tom pribroji 13,99% tog portfelja kojeg je činila Pliva. No da se vratim na onu prvu milijardu ili točnije rečeno na 914 tisuća 500, 914 milijuna 571 tisuću 639 kuna. O čemu se radi? Radi se o tome da je u privatizaciji u jednom trenutku donesen Pravilnik o prodaji i zamjeni dionica i prema toj prodaji i zamjeni dionica koja je tekla na ovaj način kako je to revizija napisala, nabrojit ću samo nedostatke te zamjene bez javnog prikupljanja ponuda. Bez odluke nadležnih tijela, nije bila obavljena procjena vrijednosti primljenih i danih dionica. Nisu bili vidljivi podaci o poslovanju društava. Nisu bili pribavljeni izvorno ovjereni dokazi o vlasništvu dionica. Ugovori nisu bili označeni rednim brojem. U ugovorima nije naveden akt ili propis na temelju kojeg je zamjena obavljena. Nije bila definirana svrha zamjene. Zamjene nisu obavljene u interesu fondova, mirovinskog ni fonda, Fonda za privatizaciju. Nisu vidljivi podaci o udjelima u temeljnom kapitalu društava prije i nakon zamjene i zamjenjivane su dionice društava u kojima nije postojalo za to pravo. Na temelju takvih zamjena koje su, za koje revizija kaže da nisu napravljene u skladu sa zakonom, napravljen je dug, ustvari oteto je umirovljenicima 900, znači gotovo milijardu kuna. Od tih milijardu kuna koje su otete ne postoji ni riječi u ovom izvješću. 2004. ste lijepo napravili jedno poglavlje u kojem piše: «Potraživanje od Hrvatskog fonda za privatizaciju za više ustupljene dionice.» Odjednom tog nema. Nestalo. Tko je odobrio da tog više nema? Tko je to uzeo umirovljenicima i kud je otišao? Je li to riješeno, jeste to sami dali? Je li to Vlada dala? Je li to bila zatvorena sjednica? Je li bila telefonska sjednica Vlade? Nigdje ni riječi na koji način su ti novci nestali? Ne znam, vi ćete vjerojatno reći: Dali smo na upravljanje Fondu za privatizaciju. Tako je, točno. Dano je na upravljanje i rekli ste po novom zakonu, Fond za privatizaciju raspolaže i do sad je raspolagao sa vašim jer ste vi napravili ugovor s njima po kojem ste im dali da tim raspolažu i to 27. srpnja 2000. godine. Od tada Fond za privatizaciju, normalno nikad nije podnosio izvješće Hrvatskom saboru, a i sami ste napisali 2004. godine: «S obzirom na to da Hrvatski fond za privatizaciju do kraja veljače 2005. godine», to ste napisali u izvješću 2004. «nije dostavio izvješće o stanju portfelja zavoda.». Ja znam da niste vi krivi za to ali me zanima gdje su? U ovom se uopće ne spominje dug prema umirovljenicima. Tko i kako će vratiti taj dug? A taj dug je stvaran od '94. do one godine kad je zamjenjivano svake godine pomalo još, '94. ništa, ali onda redom '95., '96. i redom. Da li će to umirovljenici ikad dobiti u fond? To je prva stvar. To je prva milijarda koja fali, a ni riječi o milijardi koja je umirovljenicima ukradena. Blago sam rekao ukradena. Da se vratim i na ono što ste isto tako napisali u izvješću za 2004. godinu, a to je pet najjačih dionica po udjelu u strukturi portfelja na dan 31. prosinca 2004. godine. Znate koje su firme tada navedene kao najbolje firme u tom portfelju? Prva je "Liburnija Rivijera" hoteli Opatija sa 17,9% udjela. To znamo u kojoj fazi i znamo i pretpostavljamo da će ta igra sa "Liburnijom" koštati ovu državu najmanje 700 milijona kuna. A znate tko je drugi? "Pliva" Zagreb sa 13,99% udjela u tome. I pitam vas lijepo tko vraća umirovljenicima dug? Ma oni sami gospodo. Prodajemo njihovo. Oni su bili vlasnici 13,99. Ustvari njihovo vlasništvo je bilo 13,99 njihovog portfelja i to im uzimamo i s tim im vraćamo dug. Ja ne znam je li imate neko drugo suvislije objašnjenje, ali tako piše u vašem izvješću od 2004. godine. U 2005. normalno da ne spominjete to jer to je sad aktualno, ispustili ste i ispala je jedna milijarda duga koji je već odavno, a sad ispada i "Pliva". Nema više ni toga, a u idućem izvješću neće biti ni "Liburnije" jer će i ona biti pojedena i nju ćemo platiti onoj gospodi i znamo kako se zovu. Gospodo ovo Izvješće, evo klub je rekao da ćemo primiti na znanje. Ja smatram da izvješće u kojem je ispala jedna milijarda ili bolje rečeno ni riječi o tome tko je i kako ukrao umirovljenicima još jednu milijardu ja osobno ću glasati protiv.
Replika, uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kapraljeviću obično o stanju portfelja trebali bi voditi brigu oni koji su vlasnici toga portfelja. Međutim, sasvim sigurno ako već umirovljeničke udruge nemaju prilike voditi preko upravnoga vijeća "Plivu" ja mogu pitati sebe i vas, kažete isparila je milijarda kuna. Zanima me što radi uprava Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje s jedne strane, zašto ne potenciraju da takvo izvješće dođe pred njih, što radi Upravno vijeće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, pa na kraju krajeva i ovaj Visoki dom koji na kraju treba verificirati to? Očito da nikome nije stalo, barem osim nas iz opozicije da se jasno i glasno kaže kuda su nestali novci, a moram priznati da se potpuno slažem s vama prodajom dionica "Plive", vraćanje duga umirovljenicima to mi iz opozicije neprestano i tvrdimo oni sami sebi vraćaju dug, samo je pitanje koliko imamo snage priznati da je to tako. Na kraju krajeva pročitajte i u uvodnom dijelu gdje se kaže, u uvodnom dijelu izvješća da danas ni stopa od doprinosa od 20% nije dovoljna za financiranje mirovina koji iznose oko 42% plaće. To je srećom ili bolje rečeno nesrećom bilo 2005. godine. Prosječna mirovina je danas u odnosu na prošlu plaću znatno niža. Prema tome, očito da nekome nije stalo da se … [[Govornik se ne razumije.]] novci u portfelju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i zato je stanje takvo kakvo jest. Inače, da je stanje drugačije uvjeren sam da bi i Vlada, ali i Upravno vijeće, pa i uprava Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje itekako dala podatke o stanju portfelja koji je u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Ovako mi možemo kukati, tražiti, ali vjerojatno nikada dobiti nećemo.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Korenika ja se potpuno s vama slažem. O svim stvarima i prošle godine sam ukazivao na ovaj problem, i prošle godine sam ukazivao na Izvješće za 2004. na to da za Fond za privatizaciju ne gospodari dobro baš umirovljeničkim dionicama, udjelima i govorio sam raskinite ugovor s njima, vratite te dionice sebi na upravljanje, ne dozvolite da vas se krade. Međutim, oni ne da raskinu ugovor oni ispuste iz izvješća i sad se ne vidi da tog više nema. Ili mi bi trebali biti takvi da ne primijetimo da tih milijardu fali. A ovaj drugi dio da sami sebi vraćaju dug činjenica sad ćemo prodati "Plivu", šta ćemo nagodinu prodati? Doći će i iduća rata. Ja ne znam šta je iduće za prodati i da li će i to biti riješeno na tajnoj sjednici.
Replika, uvaženi zastupnik Jurjević.
Za mene je općenito apsurdna podjela na stare i nove umirovljenike jer imamo kategoriju umirovljenika ili nemamo jer ćemo uskoro dijeliti ne znam po kojem kriteriju, možda po spolu, nemam pojma, ali zaista je apsurdno da živimo u društvu u kojem se isplati šta manje raditi kako biste ostvarili što bolju poziciju, a jedna i druga je jadna umirovljenička pozicija. Ali apsurd, nelogično je, ne ide u glavu normalnom čovjeku da šta radiš duže da si u lošijem položaju. To jednostavno ne pije vodu, to je nešto šta proturječi elementarnoj logici. I isto tako je protivno logike i protivno je pravdi da se iz imovine koja je zajednička, iz mirovine Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ustvari da jedan dio umirovljenika na određen način drugom dijelu umirovljenika daje, sebi oduzima, a sve skupa je apsurd da općenito umirovljenici sami sebi vraćaju dug i to na dva načina. Ne samo na ovaj način, nego i na način šta njihove mirovine, šta se usporio rast mirovina pa iz te razlike također umjesto da normalno rastu mirovine ta razlika je isto onaj dio iz kojeg se ustvari tobože vraća taj dug. To sve govori da jednostavno takva politika je sama po sebi apsurdna i duboko, duboko nepravedna.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem kolega Jurjeviću što ste mi otvorili i tu temu starih i novih umirovljenika. Ako se nastavi ovakvim tempom 2009. godine mirovina će biti 900 kuna za isti rad, za isti broj godina staža, za istu plaću i za recimo puni radni staž će ljudi 2009. koji budu odlazili u mirovinu dobivat 900 kuna. Ja se čudim Stranci umirovljenika, čudim se i vama gospodo kako se ne borite da to bude drugačije. Vi bi trebali predlagati mjere. U ovom izvješću je trebalo biti predloženo na koji način ćete se izborit i za ovu milijardu. U ovom izvješću je trebalo pisat i objasnit ste trebali da umirovljenici sami sebi vraćaju dug. Toga u izvješću nema. I ne mogu vjerovat da se svi mirimo tom situacijom da jedna milijarda iscuri preko noći bez riječi objašnjenja.
Replika, uvažena zastupnica Antičević. Kad pitate kolega tko vraća dug umirovljenicima, kod ovog vašeg pitanja na koji sami odmah dajete odgovor da ga vraćaju sami umirovljenici ali time se u biti razotkriva još jedna Vladina obmana pa i u svezi dobrog punjenja proračuna i dobro gospodarskog rasta koji ne iznosi 6% nego iznosi 3,5% a sve je bilo jasno nakon famozne Vladine preporuke Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje da dionice "Plive" prenesu se u imovinu umirovljeničkog fonda kako bi se paket od 18% vlasništva te tvrtke prodao dobrom američkom "Barru" za dobar jedan stisak ruke, jedan smiješak i tako smo ponovo stvorili dvije kategorije umirovljenika i jedna kategorija već i onako osiromašenih koji ne mogu živjeti ni s tom mirovinom. Eto namiruje se u tobože jednom minornom djelu na račun one druge. I ponovo imamo povrat '90.-tih. Ponovo hrvatski zavod služi kao samoposluga iz koje se vadi kad što ustreba i kako bi se figuriralo eto u tom smislu tobožnjeg povrata duga. Tako je dobro u ime kluba SDP-a naš kolega Vidović apostrofirao da je Odluka o predaji dionica "Plive" koju su donijeli članovi Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje sama po sebi skandalozna i dakle ponavljam kada je premijer Sanader najavio prvu isplatu rate duga umirovljenicima rekao je da postoji novac za drugu ratu no to nije bilo točno. Novac je i tada bio iz kredita. I na hitnoj sazvanoj sjednici upravnog vijeća od 4. listopada pod pritiskom Vlade donesena je upravo i sporna odluka. Eto u tome se razotkriva sav ovaj krik kojeg dobro jedan naš ugledni tjednik naziva kako upravo i sam Potemkin, ministar Katarine II je bio zaista bebe u odnosu na Potemkinova sela ove Vlade.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče! Pa evo kolegice ja bi samo ponovio ono što sam ja već rekao. "Liburnija rivijera" hoteli i "Pliva" čine 30 i nešto sitno, preko 30% portfelja zavoda. "Liburnija" neriješena, pod upitnikom i to pod velikim upitnikom a "Pliva" otišla. Ostalo je nešto jadno, malo i nikakvo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje gospodin Rukavina izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora! Ja se osjećam dužan odgovoriti na jedan dio pitanja. Hvala Bogu na neka odgovaram već treći put danas. Odgovorit ću prije svega na evo jedan dio pitanja koji se odnosio na poboljšanje rada zavoda i evo pitanja koje je postavio gospodin uvaženi zastupnik Stjepan Kozina, zašto se vode regresni postupci? Vrlo jednostavno. Vode se kad su u pitanju pretplate, kad su privremena rješenja i kad je u pitanju smrt kod obiteljskih mirovina nemoguće je a ne odrediti rješenjem iznos mirovine koji pripada i na kraju ako bude pretplata u pitanju moraju se voditi regresni postupci. Koji se sporovi vode pred Trgovačkim sudom? Vode se sporovi vezani za to sam već jednom isticao za dionice gdje su dionice prodavane ili mijenjane iz portfelja sa drugim trgovačkim društvima a to je već bilo dosta govora o tome. Aktualna vrijednost mirovine je jedna od bitnih tema vezano za status novih umirovljenika na stručnoj radnoj skupini koju je Vlada osnovala i jučer je održan sastanak. Vezano za informatizaciju zavoda mogu reći da zavod radi po sistemu da se informatiziraju poslovni procesi. To je važno. Nije nužna informatizacija svakog radnog mjesta mada mi imamo standard prema kojem radimo a to je jedan čovjek, jedan PS-i. To je vrlo visok standard i u ovom momentu zavod ima više od 800 priključaka Interneta. I zaista se radi na tome da se dostigne taj i bolji informatički standard. Jedan dio pitanja odnosio se na ažurnost službe. Nedvojbeno je da kad bi zavod bio superažurna služba, kad bi zavod imao 100% ažurnost, kad bi zavod sva svoja rješenja donosio u svim službama u 100% iznosu, da modernizacije i preustroja zavoda ne bi ni trebalo. Međutim, zavod ima problem koji traje godinama pa i desetljećima da je on neažuran, ali je činjenica da iz godine u godinu a osobito u razdoblju 2005. u izvještajnom razdoblju mi to previdili ili ne je zavod postaje sve ažurniji zahvaljujući našem programu modernizacije i donesenom programu ažurnosti. Vezano za dionice ja se neću upuštati apsolutno u onaj dio rasprave za koji smatram da spada u političku domenu ali moram napomenuti, evo bilo je postavljeno pitanje zašto, da smo mi napravili Ugovor o gospodarenju što je točno i zašto ne raskinemo taj ugovor? Pa za Boga, treći put ću objasniti evo i napomenuti da je i bilo je da li je zavod samoposluga ili nije? Ako je to tako to možemo različito shvaćati. Činjenica je da je ponavljam treći put a ja vjerujem prošle godine bar jedno dva puta da je na snazi i dalje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o privatizaciji po kojem je zavod bio dužan na temelju tih odredaba sklopiti ugovor sa Fondom za privatizaciju. Da li je to dobro ili nije, to je druga stvar. Ja se mogu s vama složiti. Ali, činjenica je da ako su sredstva iscurila ona su iscurila ponovno preko Fonda za privatizaciju u zavod i služe za isplatu mirovina. Evo primjerice, tijekom 2005. uprihodovano je na temelju prodaje i zamjene dionice 127 milijuna. Sredstva neće nestati, ona će doći u zavod. Vjerujem da će poslovanje zavoda u idućem razdoblju biti korektno na temelju zakona a onaj dio o kojem je bilo govora vezano za nepravilnosti koje su se događale one jesu, to je točno, predmet istrage i Državnog odvjetništva i policije i zavod aktivno odnosno naše društvo HMO d.o.o. aktivno surađuje i dostavlja dokumentaciju s kojom raspolaže i kontinuirano nastavlja započetu suradnju i sa odvjetništvom županijskim državnim i sa policijom, i do sada je obrađeno preko 200 tih društava. I o rezultatu toga odnosno će ovisiti ishod sudbine tih društava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa, ispravljam krivi navod u dijelu kojim ravnatelj pokušava obrazložiti kako zavod ili on kao rukovoditelj nije odgovoran za neažurnost, kao to je neka uobičajena pojava. Gospodine ravnatelju, to bi bila uobičajena pojava da je svugdje u svakoj područnoj službi otprilike isti postotak. Međutim, teško je naći opravdanje da primjerice u koprivničkoj područnoj službi je svega 6% neriješenih predmeta a u Zadru 45%. Ja znam da je odgovoran ravnatelj te podružnice, ali vi ste iznad ravnatelja. Prema tome, Koprivnica, njihova služba je pokazala da je moguće da bude se ažurniji jer se radi o zaista vrlo osjetljivoj kategoriji ljudi. To su ljudi koji su otišli u mirovinu i nemaju sredstava za život. I mi sada kažemo ne, mi smo nemoćni. Jesmo, moćni smo. A ako ne možemo svesti na 6% a možemo to približiti 10% dakako i vašem autoritetu kao ravnatelju.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Rekli ste ako su iscurila ona će se ponovno vratiti nazad u zavod. To je netočno. Ako vama Hrvatski fond za privatizaciju nije priznao da su to vaše dionice, da su to vaši udjeli, da je tih 900 milijuna ili milijardu, da je to vaše nema se šta vama vratiti. Kako će vam dati za nešto što nije vaše. Oni vam daju za ovih 3 milijarde i koliko imate ali vam neće dati za ovu milijardu koju vam ne priznaju da je vaše. Pa ne mogu vam vratiti za nešto što nije vaše još 914 milijuna i 571 kunu. Nema šanse.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati sa točkom Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu "Marco Polo". STANKA U 13,24 SATI.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i glasovanjem o raspravljenim točkama dnevnog reda. Molim uključimo se da utvrdimo kvorum. Može rezultat. Prisutno 80 zastupnica i zastupnika. Imamo valjani kvorum. Idemo na glasovanje. Prvo, Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 67 glasova za, 7 suzdržanih i 15 protiv. Sa tom većinom prihvaćen predloženi zaključak. Drugo, Klub zastupnika HSU-a predlaže sljedeći zaključak. Jedan koji glasi: Obvezuje se Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da u roku od 30 dana izradi jedinstvenu specifikaciju ukupnih mirovinskih izdataka za 2005. godinu po vrstama mirovina i s naznakom izvora iz kojeg se alimentiraju. Ravnatelj Mirovinskog zavoda, gospodin rukavina drži da zavod može ispuniti ovaj zaključak i suglasan je da se prihvati ovaj prijedlog zaključka pa stoga dajem na glasovanje ovaj prijedlog zaključka. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 glasova za, jednim suzdržanim i jednim protiv prihvaćen zaključak broj jedan upravo predloženi. Ima i drugi zaključak također Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika koji glasi: Obvezuje se Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da u roku od 30 dana zastupnicima Hrvatskog sabora dostavi pregled prosječnih mirovina po vrstama i godinama umirovljenika umirovljenja za umirovljenike umirovljenje od 1. siječnja 99. godine sa naznačenim trendom kretanja tih mirovina. Ravnatelj zavoda drži da je rok prekratak 30 dana, predlaže rok od 90 dana, 60 dana. Predsjednik Kluba zastupnika HSU-a gospodin Silvano Hrelja koliko ja znam se slaže s time.
Da, ne mogu vjerovati da tako moćne institucije ne može u roku 30 dana, ali u interesu opće informiranosti prihvaćam ovaj zaključak.
Dobro. Znači dajem na glasovanje taj zaključak sa rokom od 60 dana. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 92 glasa za prihvaćen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu «Marko Polo», hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 552; Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli: Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze, financije i državni proračun i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Državni tajnik Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Branko Bačić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu Marko Polo omogućava Republici Hrvatskoj odnosno njenim pravnim osobama da se uključe u taj rekao bih vrlo izdašni projekt Europske zajednice kojim se omogućava i koji praktično potiče da se promet u Europi preusmjerava sa cestovnog prijevoza na jeftinije i ekološki prihvatljivije oblike prometa. Inače sami program na tragu je europske prometne politike dakle koja ima za cilj preusmjeravanje prometa, smanjiti zakrčenost cesta, poboljšati ekološke učinke teretnog prijevoza, povećati intermodalni prijevoz te pridonositi stvaranju efikasnijeg i održivijeg sustava prijevoza. Nakon, ja se nadam da će Sabor usvojiti ovakav Zakon o potvrđivanju memoranduma, omogućuje se pravnim osobama koje sudjeluju u tom postupku prebacivanja tereta i prometa na jeftinije i ekološki prihvatljivije oblike prometa da se jave na natječaj i da jasno sukladno kvaliteti svojih programa mogu koristiti sredstva iz programa Marko Polo, a koji inače nije mali. U idućem razdoblju u kojemu je predviđeno postojanje programa Marko Polo 2, planira se iz Proračuna Europske unije izdvojiti oko 3,2 milijarde EUR-a pa prema tome jasno dakle da su zainteresirani svi oni subjekti, primjerice u Republici Hrvatskoj lučke uprave, luke, špediteri, agenti, Hrvatske željeznice, dakle svi oni, luke na unutarnjim plovnim putevima, lučke uprave na unutarnjim plovnim putevima, dakle svi oni potencijalni sudionici koji mogu doprinijeti tom postupku preusmjeravanja prometa dakle na jeftinije i ekološki prihvatljivije oblike prometa. Inače sami memorandum je potpisan u srpnju, 11. srpnja ove godine a Vlada je 29. veljače donijela odluku da Republika Hrvatska pristupi potpisivanju predmetnog memoranduma. Ono što je obveza Republike Hrvatske u ovom programu tj. da godišnje plaća članarinu koja iznosi oko 88 tisuća EUR-a s time što je prema našem projektu predviđeno da 22 tisuće EUR-a odnosno 25% se plati iz Državnog proračuna dok bi se 75% platilo iz sredstava predpristupnog programa PHARE. Kako bismo jasno mogli omogućiti našim pravnim osobama a ima i zainteresiranih da se jave na taj projekt, mi predlažemo dakle da se ovaj Zakon donese po hitnom postupku. Evo vrlo kratko o ovom Zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za pomorstvo, promet i veze. Predsjednica Odbora, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na 52. sjednici održanoj 18. listopada 2006. godine raspravio je ovaj Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između RH i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu Marko Polo. Odbor je ovaj Konačni prijedlog zakona razmotrio kao zainteresirano radno tijelo sukladno članku 140. i prihvatio je da se zakon donese po hitnom postupku sukladno odredbi članka 159. Poslovnika. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da je cilj Zakona potvrđivanje Memoranduma o razumijevanju čijom provedbom se očekuju utvrđivanja općih načela, rokova i uvjeta sudjelovanja Republike Hrvatske u programu Marko Polo za dodjelu financijske pomoći zajednici u svrhu poboljšanja ekološke djelotvornosti sustava prijevoza tereta kao i da je potpisivanje Memoranduma o razumijevanju bio neophodan preduvjet za otvaranje mogućnosti podnositelja projektnih prijedloga iz RH u predmetnom programu putem natječaja za prijavu projekata koji propisuje Europska komisija. Memorandum o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice predstavlja pravnu osnovu koja omogućava Republici Hrvatskoj sudjelovanje u ovom programu u okviru kojeg je predviđeno i korištenje financijskih sredstava ispred pristupnog programa PHARE u 2006. godini. Bez posebne rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Sabora jednoglasno je odlučio i predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju RH u programu Marko Polo, u tekstu u kojem je predložila Vlada. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HNS-a poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo. Mislim, možda se i ne bi javila međutim postoji nekoliko razloga zbog kojih mislim da treba podcrtati važnost ovog Zakona o potvrđivanju memoranduma. Naime približavanje Europskoj uniji i Hrvatskoj donosi sve više mogućnosti za korištenje pomoći iz programa EU namijenjenih upravo strukturnoj prilagodbi na … [[Govornik se ne razumije.]] pravne stečevine Europske unije u poljoprivredi, zaštiti okoliša, prometu, obrazovanju i svim sličnim sferama. U tu svrhu formirani su razni programi: PHARE za jačanje institucije i kohezije budućih članica i ISPA za usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije na području zaštite okoliša i prometa te SAPARD za razvoj poljoprivrede i ruralnog razvitka. Hrvatska ove godine iz navedena tri programa može dobiti čak 140 milijuna EUR-a odnosno 80 milijuna za PHARE, 35 milijuna za ISPA-u i 25 milijuna za SAPARD. Ti bi programi sljedeće godine trebali biti zamijenjeni jedinstvenim predpristupnim instrumentom pod nazivom IPA odnosno Instrument for … [[Govornica se ne razumije.]] asistence. Kada Hrvatska postane članica Europske unije moći će koristiti novac i iz drugih strukturnih i kohezijskih fondova kao što je primjerice u razdoblju od 1996. do 2000. godine koristila novac iz programa obnove za tada obnovu razorenih područja i povratka izbjeglica. Zatim koristila je i sredstva iz CARDS-a program pomoći zemljama jugoistočne Europe koje je namijenjen izgradnji institucija i jačanju obveze i Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Nacionalna komponenta CARDS-a zatvorena je 2004. godine, regionalna traje još do kraja ove godine. Osim spomenutih u Hrvatskoj su aktualni i programu zajednice TEMPUS, program neformalnog obrazovanja mladih IUS, LIFE za zaštitu okoliša, zatim 6. okvirni program za istraživanja i razvoj te inicijativa INTERACT 3 iliti Inicijativa za prekograničnu suradnju. U njima se izuzetkom 6. Okvirnog programa Hrvatska sudjeluje kao 3. zemlja pod posebnim ili ograničenim dijelovima. Dakle, kao što vidimo postoji mnogo programa za razvoj i pomoć u raznim aspektima društvenog života od koji su mnogi nastali kao posljedica potpisivanja upravo Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Upravo je i ovaj program "Marko Polo" proizašao iz tog sporazuma. Prioritet programa je smanjiti udio cestovnog prometa u Uniji i vratiti ga na razinu '98. godine. Rast međunarodnog prijevoza nastojat će se prebaciti u pomorski, željeznički i riječni promet ili u kombinaciji različitih prijevoza u kojem bi cestovne sekvence bile što kraće. Smanjila bi se pretrpanost prometnica te bi se postigla bolja zaštita okoliša u teretnom prometu. Korisnice su članice europskog ekonomskog prostora, zemlje kandidatkinje i zemlje uključene u proces stabilizacije i pridruživanja. Sam program namijenjen je tvrtkama u privatnom i državnom vlasništvu. Programom se financiraju sljedeća područja, aktivnost izmjene modaliteta transporta kojima je cilj preusmjeravanje što veće količine tereta sa ceste na željeznicu, morske i unutarnje vodene putove, katalizatorske aktivnosti usmjerene na promjenu načina ponašanja u pogledu necestovnog teretnog transporta unutar Unije, zajedničke obrazovne aktivnosti kojima je cilj unapređenje znanja na području logistike teretnog prijevoza te poticanje međusobne suradnje. Visina sredstava i omjer financiranja ovise o gore navedenim područjima, pa tako sredstva koja se odobravaju po projektu za modalne aktivnosti iznose minimalno 500 tisuća eura, a financira se sa do 30% troškova za projekte, za katalizatorske aktivnosti, milijun i pol eura za financiranje maksimalno 35% ukupnih troškova projekta, iz zajedničke obrazovne aktivnosti 250 tisuća eura i najviše 50% troškova projekta. Primjera radi zadnji su raspisani natječajima među ostalim financirani sljedeći projekti RO trajekt, dnevna trajekta linija sa 3 plovila između luke … [[Govornik se ne razumije.]] Španjolska i … [[Govornik se ne razumije.]] Francuska, te tzv. singer uspostava brže i pouzdane neovisne komunikacijske mreže u Sloveniji. Potrebno je istaknuti da su prihvatljivi samo međunarodni projekti, a oni moraju uključivati najmanje dvije države članice ili područje jedne države članice i članice države kandidatkinje. Također treba imati na umu da nisu prihvatljivi projekti iz područja istraživanja, tehnološkog razvoja i infrastrukture. Sudjelovanje u programu "Marko Polo" ima višestruke prednosti, od onih najočiglednijih, odnosno dobivanja financijske pomoći u projektima rasterećivanja teretnog prometa i povećanja mjera za zaštitu okoliša. Tu su i neke malo manje očite. Europska komisija predviđa da će svaki euro uložen u projekte u okviru programa "Marko Polo" donijeti najmanje 6 eura u socijalnoj zaštiti i zaštiti okoliša. Naime osnovni cilj je programa smanjiti pretrpanost prometnica i prometne čvorove te postići bolju zaštitu okoliša u teretnom prometu u zemljama članicama kao i povećati udio brodskog i željezničkog prijevoza. Sve te mjere trebale bi također pridonijeti učinkovitom i održivom prijevozničkom sustavu. Potpisivanjem ovog memoranduma Republika Hrvatska dobila je 66 tisuća eura, odnosno trebat će platiti 22 tisuće eura iz pretpristupnih programa PHARE, a provođenjem ovakvih projekata zaista možemo očekivati poticanje razvoja ekoloških prihvatljivih i financijskih isplativih vidova prijevoza tereta te okrupnjavanje međunarodnog teretnog prometa. Još će veći uspjeh biti uspijemo li osim privođenja kraju projekta iz 2006. sljedeće godine dobiti financijsku pomoć iz naftno proširenog i još bolje koncipiranog programa "Marko Polo 2". Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ja mislim da s ovim memorandumom sigurno neće biti problema. Marko Polo, pa konačno i Marko Polo i državni tajnik s Korčule pa će to funkcionirati ja mislim preko veze, jel. Naime, čuli smo sad dosta opširno izlaganje kolegice pa da puno ne ponavljam. Cijeli fond koji je namijenjen ovdje, koji treba iskoristiti, koji se može iskoristiti … … [[Upadica se ne čuje.]] Da. Naime, koriste da se izbjegne zagušenje prometnica, zagađenje okoliša. Znamo da Italija, Austrija imaju i znatno većih problema, da se tamo već kamionski promet pokušava transportirati željeznicom. Kod nas još ova naša glavna magistrala i nije tako zatrpana, ali svakako treba voditi računa i o tom. Naime, Europska zajednica razvila je program "Marko Polo" radi poboljšanja ekološke djelotvornosti sustava, prijevoza tereta. Od obaveznog doprinosa evo čuli smo da plaćamo svega 1/4, što je dobro, od 88 tisuća eura čak nas sufinanciraju da uđemo u to i to treba svakako iskoristiti. Sredstva mogu se koristiti prije svega i za obnovu voznog parka. Kod nas je to posebno interesantno kod željeznica jer trebamo još puno vagona, namjenskih vagona koji zapravo i mogu podnijeti jasno prijevoz kamiona. Općenito po mom mišljenju Hrvatska bi trebala se ovdje više koncentrirati na plovne putove. Imamo već problem dugo naznačen, to je problem rijeke Save. Očekujemo da će jednog dana i rijeka Sava biti plovna skroz do Zagreba, a u tom slučaju znamo da bi se bitno pojeftinio prijevoz robe, jasno uz izgradnju riječkih luka, obnovu Vukovarske i ovih dunavskih luka, to bi moglo itekako dobro funkcionirati pa bi šteta bilo da zapravo se ovdje ne uključimo. Riječni prijevoz je normalno kvalitetna alternativa kamionskom i kod nas je stvarno premalo korišten. A sjetimo se zapravo da ovdje su i bila što stalno zaboravljamo i ratna zbivanja pa je i flota bila to dobro znamo na koji način je propadala gdje je sklonjena, nije se obnavljala, jer zapravo dugo riječni putovi nisu bili ni plovni. Naime, ovdje treba svakako podržati hitnost postupka u donošenju zakona. Jer koliko vidim rokovi su vrlo kratki, a podnošenje prijava za korištenje novca iz fonda "Marko Polo" uvjetovano je prihvaćanjem zapravo ovog memoranduma. I mogu reći da smo prošli tjedan bili smo u Bruxellesu gdje smo zapravo imali seminar o korištenju fondova i stvarno moram pohvaliti organizatore koji su omogućili da čujemo predavače iz zemalja koje je ušlo u onoj grupi 10 gdje su najviše nam govorili o svojim greškama u nadi da ih mi nećemo ponoviti. Pa vjerujem da smo tamo stvarno dosta naučili i da svi zajedno možemo nastojati izvući i oni nas upozoravaju da izvučemo što više iz tih fondova, jer ni jedna zemlja do sada nije izvukla ono što je mogla izvući. Evo kolega Pero će vam to zorno pokazati kako to ide, inače, da. I vjerujem da svi zajedno, a posebno ministarstvo mora biti nositelj ovog svega, jer brojne firme koje bi mogle koristiti ovo jednostavno preskaču i ovakove dopise i ministarstvo mora poticati i pomoći da se sredstva iz ovog fonda ostvare. Hvala. Klub HDZ-a normalno će podržati donošenje ovog memoranduma pri tom postupku.
Hvala. Zaključujem raspravu. Preskočit ćemo… Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam netočan navod uvaženog kolege koji je rekao da se iz ovoga Zakona o potvrđivanju memoranduma vidi da je Marko Polo s Korčule. Ne vidi se zbog toga što se ne piše "Marko" sa "k" nego se piše "Marco" i mi moramo paziti na takve stvari kada zaključujemo međunarodne ugovore, to je bitna situacija.
Znači ne piše se sa "k"? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Mir! Mir galeriji! Drugo, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu "Marko Polo". Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 91 glasom za, prihvaćen konačni predloženi prijedlog zakona.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Međunarodna Konvencija o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova iz 2001. godine donesena je u okviru međunarodne pomorske organizacije, dakle u listopadu 2001. godine sa ciljem da se uklone, ograniči upotreba štetnih sustava koji se koriste protiv obraštanja brodskog dna nepoželjnim organizmima. Naime, znanstvene su studije pokazale da ti sustavi, premazi boje površinska obrada često sadrže toksične smjese štetne za zdravlje i za okoliš. Stoga ovako … [[Ne razumije se.]] državama, strankama konvencije da zabrane ili ograniče upotrebu štetnih sustava protiv obraštanja i to brodova koji plove pod zastavom pojedine države stranke ove konvencije i da zabrane uplovljavanje brodovima u luke brodogradilišta ili od obalne terminale na njihovom području. Konvencija se primjenjuje na sva ostala plovila uključujući nepomične i plutajuće platforme, plutajuće proizvodne skladišne iskrcajne jedinice osim na ratne brodove i druge javne brodove koji se koriste u nekomercijalne svrhe. U samom dodatku konvencije su popisani sustavi čije je korištenje zabranjeno ili čija se primjena ograničava. Svakako da će se taj popis nadopunjavati prema posebnom postupku koji je konvencijom i predviđen. Sama konvencija nalaže da svi brodovi u međunarodnoj plovidbi koji su veći od 400 bruto tona ili ako su manji od 400 bruto tona a veći od 24 metra moraju posjedovati svjedodžbu, međunarodnu svjedodžbu o sustavu protiv obraštanja kojom dokazuju da u postupku gradnje ili korištenja broda nije bilo, nisu bili ti korišteni sustavi ili ako su bili korišteni da su odstranjeni i neutralizirani. Jasno da konvencija predviđa i inspekcijske provjere radi pregleda brodova koji uplovljavaju u luke država stranaka konvencije, zatim način i postupak pokretanja postupka ukoliko je došlo do kršenja same konvencije i jasno da je dužnost … [[Ne razumije se.]] konvencije da u svom nacionalnom zakonodavstvu, da svoje nacionalno zakonodavstvo usklade na način da, dakle da propisuju oštre mjere kako bi sprječavali kršenje ove konvencije. Inače konvencija stupa na snagu kada je potpiše najmanje 25 država, odnosno ako je potpiše i najmanje 25% svjetske flote. Taj uvjet još nije ispunjen, evo tek i mi ovim prijedlogom zakona predlažemo da se ratificira ova konvencija, ali ono što je bitno Europska unija je svojom direktivom iz 2003. godine pozvala države članice Europske unije na što hitniju ratifikaciju konvencije te je tom direktivom zabranila kršenje sustava protiv obraštanja sa štetnim organskim spojevima na svim brodovima koji polove pod zastavama država članica Europske unije od 1. srpnja 2003. godine ili pak koji ulaze u luke Europske unije od 1. siječnja 2008. Stoga bi jasno uz donošenje ovakvog zakona, donošenjem zakona o potvrđivanju ove konvencije Republika Hrvatska upotpunila cjelinu svojih mnogostranih ugovora koji usklađuje u postupku usklađivanja hrvatskog pomorskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije i stvara se osnova za uvođenje posebnih mjera nadzora i zabrane ulaska u hrvatske luke brodovima koji koriste navedene štetne sustave, a time se i poduzima još jedan značajan korak u daljnjoj zaštiti Jadrana. Inače kada promatramo pomorski promet u Republici Hrvatskoj jer je jasno s tim u svezi vrlo važno donošenje ovakvih međunarodnih konvencija onda možemo govoriti da se u posljednjih pet godina pomorski promet u Republici Hrvatskoj iz godine u godinu odnosno povećava pa je u proteklih pet godina udvostručen cjelokupni pomorski promet u Republici Hrvatskoj. U ovom trenutku u hrvatske luke uplovljava oko 220 tisuća brodova godišnje pa prema tome svakako da jasno, da je onda mogućnost onečišćenja Jadranskog mora itekako povećana ukoliko jasno čim prije ne priđemo potvrđivanju ovakve međunarodne konvencije. U tom smislu kako bi naše zakonodavstvo čim prije jasno uskladili sa pravnom stečevinom Europske unije, a kako bi čim prije i doprinijeli kvalitetnijoj zaštiti pomorskog okoliša Jadranskog mora predlažemo da Sabor ovaj prijedlog zakona prihvati u hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Odbor za pomorstvo, promet i veze, predsjednica Odbora poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na 52. sjednici održanoj 18. listopada 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova iz 2001. godine, hitni postupak. Odbor je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju raspravio kao matično radno tijelo, sukladno članku 89. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da je Međunarodna konvencija o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova usvojena na diplomatskoj konferenciji održanoj u okviru Međunarodne pomorske organizacije u listopadu 2001. godine te ima za cilj ukloniti, odnosno ograničiti upotrebu štetnih sustava koji se koriste protiv obraštanja brodova budući su znanstvene studije i istraživanja pokazale da sredstva koja se koriste u ovom sustavu sadrže organske smjese koje štetno djeluju na morski okoliš i ljudsko zdravlje. Donošenjem ovog zakona Republika Hrvatska poduzima značajan korak u cilju zaštite i sprječavanja onečišćavanja morskog okoliša. Bez rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova iz 2001. godine u tekstu u kojem ga je predložila Vlada. Hvala lijepo.
Hvala. Odmah u ime kluba, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain, u ime kluba HNS-a.
Hvala lijepo. Hvala. Obraštanje kao pojam zapravo se odnosi na prirastanje nepoželjnih organizama. Kao takvo obraštanje je vrlo štetno za materijale koji se nalaze uronjeni u morsku vodu pa je tako i štetno za materijale koji se konstruiraju, od kojih se konstruiraju brodovi. Naime, za sigurnu i učinkovitu plovidbu iznimno je važno da površina broda bude što glađa. Obraštanje brodova ima za posljedicu smanjenje brzine, povećanje potrošnje goriva, gubitak vremena i novca potrebnog za popravke. Osim direktnih troškova zbog povećanja potrošnje goriva, povećano je i kvarenje i trošenje strojeva te troškovi dokivanja zbog očišćenja brodskog trupa. Iz istog razloga za sprečavanje obraštanja brodskog dna koristi se određeni sustavi poput premaza ili boja koji doduše sprečavaju obraštanje ali su se također pokazali toksičnima te kao takovo štetno djeluju na morski okoliš ali i na ljudsko zdravlje. Ova konvencija ima upravo za cilj spriječiti upotrebu takovih štetnih sredstava te potaknuti upotrebu i razvoj novih netoksičnih sustava za zaštitu brodskog dna u cilju očuvanja morskog okoliša i vode općenito. Važnost vode za ljudski život svima je poznat. Voda odnosno molekula vode ima posebna fizikalna i kemijska svojstva koja je čine vrlo važnim biološkim i ekološkim čimbenikom živog svijeta na našoj Zemlji. Tvrdnja kako je život bez vode na našoj Zemlji nemoguć i nezamisliv nije tek nikakvo lako izrečena fraza. No voda ima i vrlo veliku gospodarsku važnost i njezine biološke, ekološke i gospodarske važnosti proistječe i potreba dapače nužnosti njezine zaštite. Međutim, brodovi su još uvijek među glavnim izvorima onečišćenja mora. Uz to što se najveća konstrukcije koje se pokreću, a koje je napravio čovjek, projektiranje brodova se značajno razlikuje od projektiranja drugih konstrukcija iz nekoliko razloga. Za razliku od mnogih konstrukcija na kojima su poznata opterećenja na primjer od vjetra, snijega ili vlastite težine, mogu se primijeniti sa razumnom točnošću najkritičnije opterećenje na konstrukciju broda je utjecaj mora koje je praktički nepredvidivo. Dodatno važni zahtjev da konstrukcija ostane nepropusna za teret spremljen unutra i za vodu izvana, a i da ima dovoljnu čvrstoću da podnese pritisak upravo tih materija. Na oba ova zahtjeva značajno utječe korozivna priroda okoline slane vode u kojoj se nalazi konstrukcija. Sve ovo čini konstruiranje brodova još uvijek jednim poprilično nesigurnim i nezahvalnim poslom, jer se nikada sa sigurnošću ne može predvidjeti moguće onečišćenje, a prema podacima onečišćenje morskog okoliša od strane brodova izuzetno je veliko. Zbog svega ovoga izuzetno je važno prepoznati težinu problema kojeg za morski okoliš predstavljaju toksična zaštitna sredstva za brodove. Također je važno nakon ustanovljavanja tog problema poduzeti odlučne i konkretne mjere. U tom smjeru ide i ova Konvencija potpisana još 2001. godine. Zamislite koliko bi se više napravilo odnosno više okoliša zaštitilo da se sa provedbom mjera iz ove Konvencije započelo ranije. Treba također napomenuti da bi nepoštivanje ove Konvencije moglo imati i dalekosežne posljedice ne samo u ekološkom već i u gospodarskom aspektu. Naime, Europska unija u 2008. godini zabranit će korištenje sustava obraštanja koji koriste organske spojeve brodovima koji ulaze u luke Europske unije, a kao pretendentica za članstvo u Europskoj uniji Republika Hrvatska morat će ovu obavezu i onako ispuniti kao uvjet ulaska s obzirom da je Europska unija zabranila korištenje toksičnih sredstava protiv brodskog obraštanja svojim članicama još sa Konvencijom 2003. Mi kao klub ćemo podržati dakako ovu Konvenciju o potvrđivanju, Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije s time da osobno bih izrazila jedno žaljenje da se to ne odnosi i na druge tipove brodova a ne samo na najveće brodove.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovana zastupnica Jagoda Martić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ova Konvencija o kojoj sad raspravljamo se odnosi prvenstveno na sustave protiv obraštanja brodova koji kao aktivnu komponentu sadrže organske spojeve kositra, najčešće tributil kositra. Karakteristike tributil kositra ili skraćeno kako se naziva TBT-a na najbilji način oslikavaju riječi profesora Goldberga koji za TBT kaže: "Tributil kositar je takav kemijski spoj kojega sa ekološkog stajališta najbolje opisuju sljedeća dva superlativa. Prvi je da je TBT vjerojatno najotrovniji spoj kojeg je društvo ikada do sada svjesno unijelo u prirodne vode. Drugi je da je tributil kositar najdjelotvorniji protivobraštajni agens do sada izmišljen za ugradnju u boje kojima se zaštićuju podvodne površine brodova od prihvaćanja morskih organizama." Završen citat. Upravo zbog te svoje iznimne učinkovitosti tributil kositar je našao široku primjenu u bojama koje se koriste za premazivanje dna brodova, i ne samo brodova već i različitih mreža i kaveza u uzgajalištima školjki i riba i sličnih uređaja kako bi se spriječilo nakupljanje različitih morskih organizama na tim površinama. Međutim, '80-tih godina prošlog stoljeća znanstveno je dokazano da tributil kositar izaziva anomalije kod kamenica. Naime, primijećeno je da kamenice dobivaju velike oklope a mesnati dio je mali. Tada se započelo sa različitim sustavnim istraživanjima kojima je dokazano štetno djelovanje tributil kositra na morske organizme. Pa je tako dokazano da TBT inhibira mriještenje, razvoj, rast, inhibira djelovanje citokroma P450, kao i nekih drugih enzima. Jednom riječju dokazano je da upotreba TBT-a istovremeno sigurno uništava ili oštećuje većinu živih organizama u akvatorijima koji u biti ne ugrožavaju plovila jer ne spadaju u organizme koji se na njima nakupljaju, a njihova komercijalna vrijednost je neprocjenjiva. Ove spoznaje dovele su do toga da se u mnogim zemljama djelomično ili potpuno zabrani upotreba protuobraštajnih boja koja sadrže tributil kositar kao aktivnu komponentu. Francuska je bila prva zemlja koja je 1982. godine ograničila upotrebu protuobraštajnih boja koje kao aktivnu komponentu sadrže tributil kositar samo na brodove duže od 25 metara. Velika Britanija je 1987. godine slijedila primjer Francuske, a slično su postupile Njemačka, Švedska, Nizozemska i Švicarska. I Sjedinjene Američke Države su 1988. godine dozvolite primjenu ovih boja samo za prekooceanske brodove. 1989. godine Komisija Europske zajednice dopunila je direktivu 76-769-TEC ograničavajući primjenu boja koje sadrže organokositrene spojeve na brodove manje od 25 metara, a ograničena je i njihova primjena za premazivanje mreža i kaveza u uzgajalištima školjki i riba. Međutim, i desetak godina nakon što su stupila na snagu ova ograničenja sadržaj tributil kositra i njegovih derivata nije se znatnije smanjio niti u prirodnim vodama niti u živim organizmima, a pogotovo ne u sedimentu jer se u sedimentu on akumulira. Sve to ukazuje na potrebu praćenja sadržaja tributil kositra i njegovih derivata u vodenim eko sistemima. U Hrvatskoj do sada ništa nije rađeno na određivanju sadržaja tributil kositra u jadranskom akvatoriju tako da ne postoje nikakvi podaci o koncentracijama TBT-a i njegovih derivata kako u našem moru, sedimentu, tako i u živim organizmima koji žive u Jadranu. Niti jedna studija nije rađena po ovom pitanju kako bi se utvrdilo nulto stanje zbog toga što laboratoriji koji bi trebali vršiti ove analize nisu adekvatno opremljeni. Zavod za javno zdravstvo Splitsko-dalmatinske županije u suradnji sa oceanografskim institutom u Splitu krenuo je prije nekoliko godina u realizaciju jednog takvog projekta, ali aparatura koja je bila na raspolaganju bila je neadekvatna i nije se mogla postići potrebna osjetljivost, a nabavka aparata koji bi služio samo za ovu vrstu analiza bila je naravno preskupa u postojećim hrvatskim uvjetima. Ne samo da u Hrvatskoj nemamo nikakve pokazatelje na temelju kojih bi se utvrdilo postojeće stanje kada je o TBT-u riječ, već Hrvatska nema ni legislativu koja bi ovo područje regulirala. U starom Zakonu o zaštiti prirode, onom iz 2003. godine postojala je odredba kojom se radi očuvanja biološke raznolikosti mora zabranjuje stavljanje u promet i korištenje štetnih antivegetativnih polimernih premaza na bazi tributil kositra. Međutim, u novom Zakonu o zaštiti prirode koji je stupio na snagu u lipnju 2005. godine ta odredba je izbrisana i zaštita mora je svedena na dva štura članka pa tako članak 52. glasi: "Aktivnostima na moru i podmorju ne smiju se ugrožavati, oštećivati niti uništavati morska staništa.", a članak 53. glasi: "Očuvanje biološke raznolikosti mora osigurava se provođenjem mjera za očuvanje stanišnih tipova u povoljnom stanju te mjerama za očuvanje divljih svojti." i to je sve kada je zaštita mora u pitanju. Zbog svega rečenog klub SDP-a će podržati ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova iz 2001. godine koja ima za cilj ukloniti, odnosno ograničiti upotrebu štetnih sustava koji se koriste protiv obraštanja brodskog dna. Zasad su to sustavi koji sadrže organske spojeve kositra, najčešće tributil kositra, a navedeni popis će se prema potrebi i posebnom postupku navedenom u Konvenciji nadopunjavati. Cilj koji se želi postići je da se navedeni sustavi potpuno uklone i zamijene manje štetnim ili neškodljivim za morski okoliš i ljudsko zdravlje. Zbog toga Konvencija nameće obavezu državama strankama da zabrane ili ograniče upotrebu štetnih sustava protiv obraštanja na brodovima koji plove pod njihovim zastavama ili pod njihovom nadležnošću, kao i brodovima koji ulaze u luku ili brodogradilište na području države stranke ove Konvencije. Donošenjem ovog Zakona potvrđuje se Međunarodna konvencija o nadzoru štetnih sustava protiv obraštanja brodova te ona po svom stupanju na snagu u odnosu na Republiku Hrvatsku postaje dio pravnog poretka Republike Hrvatske po snazi iznad zakona. Time ne samo da usklađujemo naš pravni režim zaštite morskog okoliša sa pravnom stečevinom Europske unije, nego što je mnogo važnije Republika Hrvatska poduzima značajan korak u cilju zaštite i sprečavanja onečišćenja morskog okoliša. Osim svega do sada navedenog smatramo da je ova Konvencija važna za Republiku Hrvatsku i zbog još jednog razloga. Taj razlog je sadržan u članku 8. stavku 1. koji glasi: "Stranke Konvencije dužne su poduzeti odgovarajuće mjere kako bi unapređivale i omogućavale znanstvena i stručna istraživanja o učincima sustava protiv obraštanja kao i praćenje njihovih učinaka. Ta istraživanja posebice uključuju motrenje, mjerenja, uzorkovanja, procjenu i analizu učinaka protuobraštajnih sustava." Prije sam govorila o tome da u Hrvatskoj još nije napravljen sustav monitoring kako bi se utvrdilo da li u Jadranu postoji zagađenje tributil kositrom i ako postoji o kojim se koncentracijama radi. Takva ispitivanja do sada nisu napravljena zbog toga što institucije koje bi se time trebale baviti nemaju potrebnu opremu za ovakvu vrstu ispitivanja. Zbog toga smatramo da će ova odredba Konvencije potaknuti nadležne institucije da omoguće jednom ili više centara da se osposobe za ovu vrstu ispitivanja jer bez toga Hrvatska neće biti u mogućnosti ispoštivati neke odredbe ove Konvencije, a to je u prvom redu kontrola i praćenje stanja štetnih sustava protiv obraštanja brodova u našem akvatoriju. Ako imamo u vidu značaj koji naš Jadran ima u ukupnom gospodarstvu Republike Hrvatske onda nam je jasno da moramo učiniti sve kako bi ga sačuvali od svih oblika zagađenja i onečišćenja. Tim naporima će bez sumnje doprinijeti i ova Međunarodna konvencija o kojoj danas raspravljamo i zbog toga ponavljam još jednom klub SDP-a ovaj Prijedlog zakona će podržati. Još samo možda jedna napomena, mislim da je to greška koja se potkrala u članku 6. stavku 5. negdje dolje predzadnji redak pa koji kaže: "Odluka kojom se prijedlog ne odobrava smije onemogućiti kasnije podnošenje." Mislim da je tu izostao jedan "ne" jer bi to pretpostavljam trebalo glasiti: "Odluka kojom se prijedlog ne odobrava ne smije onemogućavati kasnije.", pa će predlagatelji to ispraviti. Hvala lijepa.
Završni osvrt, državni tajnik Branko Bačić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođa zastupnica je ustvari predložila izmjenu koju sam ja imao namjeru dodati u članku 6. stavak 5. iza riječi odobrava se potrebno je dodati riječ ne, tako da onda je bez riječi ne cijela rečenica gubi svoj smisao. To je dakle jedna primjedba koju jasno, jedna izmjena samog teksta na hrvatskom jeziku jer se inače zakonom usvaja tekst konvencije i na engleskom i na hrvatskom jeziku. I druga primjedba jest da smo deklaraciju o sustavu protiv obraštanja u jednom članku nazvali izjavom a u drugom članku deklaracijom pa da onda bude jednobrazno izražen naziv same potvrde. Onda bi trebalo i u članku 11. pisati umjesto deklaracija izjava o sustavu protiv obraštanja. Evo samo toliko.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju međunarodne Konvencije o nadzoru štetnosti sustava protiv obraštanja brodova iz 2001. godine. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim obrastiti se. Rezultat? Sa 90 glasova za i 2 suzdržana, prihvaćen predloženi zakon.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče! Uvažene gospođe zastupnice! Uvaženi gospodo zastupnici! Zakonom se potvrđuje Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita (EUMETSAT) o pristupanju Republike Hrvatske Konvenciji o uspostavi Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita te odgovarajući uvjeti kojim se utvrđuju pristupanje Republike Hrvatske u punopravno članstvo EUMETSAT te njezina prava i obveze kao države članice EUMETSAT-a. Zakonom se utvrđuje temeljno pravo i obveze Republike Hrvatske ulaska u punopravno članstvo EUMETSAT-a u uvođeni Zakonom o potvrđivanju ugovora o suradnji između Vlada Republike Hrvatske i Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita od 27. prosinca 2001. godine. Ulaskom u punopravno članstvo EUMETSAT-a Republika Hrvatska ostvaruje jednu od odrednica strategija Vlade Republike Hrvatske glede europskih integracija te ostvaruje standarde Europske unije ne samo na području djelovanja nacionalnih meteoroloških i hidroloških službi već i puno šire. Primjerice na području djelovanja cjelokupnog praćenja i upozorenja na prirodne i civilizacijske nepogode te sustava za praćenje i očuvanje prirodnog okoliša. Punopravno članstvo znači i sudjelovanje Republike Hrvatske u odlučivanju i radu skupštine EUMETSAT-a, pravo glasa te neposredno sudjelovanje u radu i stvaranju stručne i poslovne politike svih stručnih i administrativnih tijela te organizacija sukladno interesima Republike Hrvatske. Time se ostvaruje pravo aktivnog i neposrednog sudjelovanja u svim razvojnim programima EUMETSAT-a. Posebno značenje punopravno članstvo je u ostvarenju prava uključivanja hrvatskih gospodarskih subjekata u tehničkom održavanju i razvoju EUMETSAT-a uključujući i izgradnju meteoroloških satelita te pravo zaposlenja građana Republike Hrvatske u bilo kojem segmentu organizacije EUMETSAT-a. Evo gospođe i gospodo zastupnici, ovo su najkraća objašnjenja za ovaj zakon.
Hvala. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvjestitelj je potpredsjednik, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče! Poštovani gospodine državni tajniče! Evo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 27. sjednici koja je održana 18. listopada 2006. godine Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita o pristupanju Republike Hrvatske Konvenciji o uspostavi Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita (EUMETSAT) i to po hitnom postupku. Odbor je pitanje raspravljao kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predsjednik predlagatelja. U raspravi je potvrđena ocjena predlagatelja da je dosadašnji položaj Hrvatske u Europskoj organizaciji za iskorištavanje meteoroloških satelita potrebno unaprijediti u pravcu punopravnog članstva u toj organizaciji uključujući financijsku obavezu vezanu uz pristupanje i članstvo. Uključivanjem u veliki europski sustav s obilježjima javne službe i sadržaja važnoga i mnogima gospodarskim i znanstveno socijalnim područjima Hrvatska čini još jedan korak na području ugrađivanja u europska integracijska kretanja. Tako da je potvrđivanje predloženog ugovora o članstvu prije isteka postojećeg statusa potpisnica ugovora o suradnji koncem 2006. godine svakako u interesu Republike Hrvatske. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak: Odbor predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita o pristupanju Republike Hrvatske Konvenciji o uspostavi Europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita te odgovarajućih uvjeta po hitnom postupku i obliku predloženom od strane predlagatelja. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Za klub HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče! Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Ovaj prijedlog zakona je izgleda standardno i jednostavno kakvih već desetke pristanaka za ulazak u određene dijelove europskih integracija smo ovdje izglasali. Međutim poneki detalji su me zaintrigirali pa sam prikupio i podataka. Ponešto i situacija nije baš sasvim takva kako nam se prikazuje. Prije svega treba naglasiti da pristupanje punovažno kao punovažni član u EUMETSAT nije uvjetovano ama baš nikakvim europskim konvencijama, nitko to od nas ne traži, nitko to od nas ne zahtjeva pa i ovaj zakon nema oznaku da se radi o europskom zakonu, što je i logično i dobro jer se ne radi o europskom zakonu. Dakle to veze nema sa europskim integracijama i taj dio diskusije možemo jednostavno zanemariti. To ne stoji. U obrazloženju su navedeni razlozi zašto se zakon donosi i zašto mi trebamo postati punopravni članovi te organizacije odnosno tog mogu reći trgovačkog društva jer radi se o profitnoj organizaciji, organizaciji koja svoje usluge naplaćuje na tržištu i neki od razloga su navedeni ovdje. Međutim nisu svi navedeni. U samom sporazumu o ulasku kao pridruženi članovi te organizacije navedeni su još neki razlozi. Imam ih ovdje desetak koji u ovom materijalu nisu navedeni. No za sve što je, što je Republika Hrvatska radila u «Eumetstatu» u ovih od 2002. do 2006. godine Republika Hrvatska platila je 8 milijuna 482 tisuće 636 kuna. Dakle milijun i 5 tisuća EUR-a. Jučer na Odboru za zakonodavstvo pitali smo koliko taj sport košta? Rečeno nam je 500 tisuća EUR-a. 500 tisuća EUR-a je samo pristupna članarina koja se jednokratno plaća. Sve drugo smo plaćali i sad kao pridruženi članovi, plaćat ćemo i dalje. Do ulaska u tu organizaciju dakle do 2002. do svih podataka, satelitskih podataka, digitalnih i analognih već koji su nam trebali i koje smo htjeli preuzeti mogli smo doći i plaćajući 700 EUR-a pristupa toj mreži i 0,1 EURO za analognu sliku, a 1 EURO za digitalnu sliku. Postavlja se pitanje sad možemo li mi te usluge zapravo koje nam ta jako mudra satelitska mreža nudi, možemo li mi koristiti? Ne možemo. Ni tehnički ni obrazovno. Nemamo ljudi osposobljenih da te podatke koriste kako bi trebalo, a nemamo ni tehnike da koristimo te podatke. Dakle ono što je iskorišteno od svega toga su satelitske slike koje su se pojavljivale na vremenskim prognozama, a više se ne pojavljuju neće se ni pojavljivati jer sad će ih trebati plaćati značajno više kao članovi te organizacije značajno više plaćamo korištenje tog materijala. Dakle te satelitske slike i sudjelovanje u savjetu pridruženih članova toga tijela. Sudjelovanje u savjetu pridruženih članova imalo je za najznačajniji rezultat to da je direktor Hidrometeorološkog zavoda bio u Francuskoj Gvajani na lansiranju jednog od tih satelita. Prema podacima koje sam dobio od kompetentnih osoba iz Hrvatskog meteorološkog zavoda ono na što bi se ovaj novac mogao puno pametnije potrošiti, novac koji ćemo ubaciti da kupimo tuđu pamet koju ovaj trenutak ne možemo ni koristiti mogao bi se poboljšati, mogao bi se poboljšati sustav naših, zemnih meteoroloških stanica i konačno obrazovati naše ljude da mogu nešto stvarno i raditi u toj Europi znanja i saznanjem koje se generira u Europi. Ako je razlog da mi, razlog prihvaćanja ovog sporazuma da mi sudjelujemo u upravnim tijelima te organizacije da se naši ljudi mogu zaposliti tamo, ne vidim što je tu posebno korisno za Republiku Hrvatsku? Ako je razlog da netko ode u Francusku Gvajanu još na jedno lansiranje satelita pa jeftinije je kupiti mu kartu i poslati ga tamo, a ne potpisivati ovakve ugovore. Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ove materijale.
Rekli ste da nećete? Dobro. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Europske organizacije za iskorištavanja meteoroloških satelita u pristupanju Republike Hrvatske konvencije o uspostavi europske organizacije za iskorištavanje meteoroloških satelita te odgovarajućih uvjeta. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik Ministarstva znanosti i obrazovanja i športa, Dražen Vikić Topić izvolite se očitovati o amandmanu.
Štovani gospodine predsjedniče, prihvaćamo, slažemo se sa amandmanom.
Prihvaćate. Hvala lijepa. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasovati. Rezultat? Sa 89 glasa za i 4 suzdržana prihvaćen predloženi zakon.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici Vlada Republike Hrvatske u proteklom razdoblju donijela je uredbe kojima je dopunila normativno uređenje zaštite osobnih podataka u Republici Hrvatskoj koje su temeljene na Zakonu o zaštiti osobnih podataka koji je donesen 2003. godine. Uspostavila je Agenciju za zaštitu osobnih podataka koja je sa radom počela i koja provodi zaštitu osobnih podataka sukladno ovom Zakonu. Međutim kako bi se sustav u potpunosti uskladio sa direktivama Europske unije bilo je potrebno urediti pitanje iznošenja uvjeta po kojima mogu biti iznošeni osobni podaci iz Republike Hrvatske i pojačati ovlasti agencije u nadzoru osobito u pogledu načina da se dopusti nadzor nad predstavništvima i podružnicama stranih pravnih osoba te da se omogući nadzor i izricanje sankcija korisnicima zbirki podataka. Ovim Zakonom omogućit će se i iznošenje osobnih podataka iz zemlje i to u tri slučaja koja su ovdje navedena. Da ih ne čitam. Sve je to «in favorem» osobe u kojoj se, na koju se ti podaci odnose. S obzirom da je ovaj tekst zakona u potpunosti usklađen sa direktivama Europske unije, a što se dokazuje i izjavom o usklađenosti molimo da se ovaj Zakon usvoji po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav? Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 67. sjednici održanoj 17. listopada 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka s konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 5. listopada 2006. godine. Odbor je Prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao rješenje iz Prijedloga zakona posebice onih koji se odnose na usklađivanje s direktivom Vijeća Europske zajednice. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, 6 glasova za i jednim suzdržanim glasom predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Odbor za informiranje, informatizacija u medije? Za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Za europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče! Članak 37. Ustava kaže: "Svakom se jamči sigurnost i trajnost osobnih podataka, bez privole ispitanika osigurani se podaci mogu prikupljati, obrađivati i koristiti samo uz uvjete određene zakonom.". Hrvatski sabor je 2003. godine donio važeći Zakon o zaštiti osobnih podataka i ovdje vidimo da je oznaka ovih izmjena i dopuna ide po hitnom postupku jer je oznaka P.Z.E., znači usklađivanje sa pravnim stečevinama Europske unije. Ali, mislim da je dosta neozbiljno Vlada postupila kod pripreme ovoga zakona zbog toga što mi nemamo ocjene stanja kako se provode odredbe važećeg zakona. Imamo agenciju ali ne znamo što radi i kako radi s jedne strane, a s druge strane svakim danom smo svjedoci da postoje razno razni oblici ugrožavanja privatnosti, osobnih podataka i svega ostalog. Najeklatantniji primjeri su tzv. ili skrivene ili druge kamere koje bešćutni poslodavci čak postavljaju radnicima u WC i ta agencija nisam vidio nigdje da se oglasila za takve slučajeve, eklatantnih slučajeva mobinga i druge slučajeve koji onemogućavaju znači radnicima da nemaju ni jedan kutak privatnosti pa čak ne mogu otići na WC da ih kamera ne snima. I sada, umjesto da imamo izvješće ove agencije u smislu a tih i takvih problema je sve više i više. Sjetimo se one dvije curice koje su bolovale od AIDS-a da ih je bivši predsjednik Vlade primio pa su čak imena bila im objavljena gdje je isto eklatantni slučaj kršenja prava na privatnost. Sjetimo se razno raznih slučajeva što vi recimo doma dobivate od marketinških agencija, razno razne brošure koje je posljedica činjenice da su negdje došli do vaših podataka a mnogih podataka recimo za mnoge nema u telefonskom imeniku. Prema tome, došli su na drugi način do podataka i to recimo agencija ništa ne poduzima. Mi nemamo nijednog slučaja za koji znamo da je agencija išla u nekakav postupak i onda smo mogli kad danas već razgovaramo o ovome dijelu vidjeti da li su dobro propisane ove odredbe koje se odnose znači kaznene odredbe, koliko je postupaka pokrenuto, kakvi su rezultati jer mi ćemo sada opet samo reći da imamo dobar pravni okvir ali s druge strane ništa ne poduzimamo ni mi niti bilo tko drugi da se provede u djelo odredba članka 37. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske kao već i odredbe ovoga zakona znači i u ovome dijelu koji je već normativno propisan donošenjem zakona 2003. godine, normalno da su ove odredbe vezano za jačanje normativnog prava na zaštitu osobnih podataka dobro došle ali to nam ne jamči jer nemamo sada jamstva da agencija djeluje u funkciji za što je osnovana, da agencija ima rezultata, da agencija skrbi o hrvatskim građanima da ne mogu doći u situaciju da ih snima skrivena kamera ili redovna kamera, da im se uskraćuje pravo na privatnost, to vam je isto situacija ili recimo u svim recimo trgovačkim robnim lancima. Na određeni način ako vi dođete negdje pa birate odjeću ili nešto drugo to isto se uskraćuje privatnost da oni vas i u tome dijelu snimaju. Moramo biti svjesni da su hrvatski građani izvrgnuti mobingu i svim drugim situacijama gdje se na svim mjestima sve više i više njihova privatnost uskraćuje, zlorabe se njihovi osobni podaci i onda tu dobijamo državnog tajnika koji normalno i ne zna o tome području u smislu kako radi agencija. Čak i na odboru sam ja to pitanje postavio i nismo dobili odgovarajuće rezultate. I mislim da ovakav način rada u Hrvatskome saboru ako ne čujemo i ocjenu stanja i ako ne vidimo je li ta agencija samo postoji radi tih djelatnika zaposlenika, ako nema rezultata ja i mi u Klubu HSP-a nismo vidjeli rezultate te agencije. Naime, agencija se jedanput pojavila kod nas u stranci u Primorskoj 5 jer smo slali pisma za izbore za grad Zagreb, uzeli smo iz telefonskoga imenika i poslali smo ljudima pismo i onda su oni došli istraživati da li je to pravno u redu ili nije u redu. A za ove slučajeve znači što hrvatski građani, što Ustav jamči pravo na privatnost nema agencije. Kako se može dogoditi da recimo se objavljuju imena maloljetnika protiv koje je pokrenut nekakav postupak kad se zna koje su i Kaznenom zakonu i Zakonu o krivičnom postupku, znači sve je propisano kako i na koji način se može objavljivati. I tu treba djelovati agencija, a mi dobijemo državnog tajnika koji to ne zna. Prema tome, mi ne možemo danas uopće meritorno raspravljati o ovome dijelu. Nije on kriv zbog toga što brani taj prijedlog zakona. On brani sa pravne strane, ali kad je riječ o donošenju zakona pogotovo izmjenama i dopunama znamo koje su odredbe našeg poslovnika i treba dati ocjenu stanja. Nije dana ocjena stanja sa stajališta provedbe i zaštite osobnih prava, zaštite privatnosti hrvatskih građana i o tome da li su te postupovne odredbe vezano za njihovu zaštitu što ima agencija u svojoj nadležnosti, da li su odgovarajuće, da li agencija šta radi ili ne radi, mi ne znamo uopće šta ta agencija radi i zbog čega smo je osnovali kad imamo znači bezbroj ovih primjera što sam naveo kad se krši, eklatantno se krši privatnost ljudi, privatnost, kutak privatnosti i ne znam što uopće učiniti u tome dijelu ako Vlada ne smatra za obveznim da bar na sjednice odbora dođu predstavnici iz agencije, da objasne, da vidimo njihove rezultate rada. Zašto plaćamo tu agenciju ako nema rezultata rada? Je li problem u čelništvu agencije? Ne znam u čemu je problem, ali znam da je problem u tome da nisu zaštićena osobna prava hrvatskih građana i da je svakim danom sve više mobinga i drugih oblika gdje se udara na privatnost, pa čak kažem i u WC. Evo, imate bezbroj slučajeva radnika koji se vjerojatno obraćaju i drugim klubovima a ne samo našem Klubu HSP-a gdje se na takav način eklatantno krši privatnost i gdje onda poslodavci rabe te kazete pa još da ne kažem u šta se sve upuštaju. A tu nemamo predstavnika agencije koji bi nam mogao reći što radi, je li uopće radi jer ja ne znam da li uopće radi, ne znam da li tko od vas zna za bilo koji postupak da je ta agencija pokrenula. Vidjeli smo samo ovaj slučaj sa Jadrolinijom i tu je koliko sam čuo bilo glavno vezano za onaj rendgenski neki uređaj za dolazak na posao. I pitanje njima jel su tu radnici dali privolu i su pristali na taj oblik da otiskom prsta se, aparat prepozna vezano za dolazak i odlazak s posla. Prema tome ne znamo ništa. Znači imat ćemo normativnu podlogu. A kako to funkcionira, jel funkcionira i kako zaštiti sve ove ljude o kojima sam ja danas govorio nemam odgovora. Tako da stvarno ne znam čemu ovo sliči. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege, dozvolite nekoliko riječi u ime našeg kluba o ovom Prijedlogu zakona o dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka. Iako nosi oznaku P.Z. nismo uvjereni da je on usklađen sa direktivom, pa čak ni sa smjernicom. Uostalom to je i napisano u priklopu gdje se kaže da nacrt prijedloga zakona je djelomično usklađen između ostaloga vezano uz članak 26. Direktive. Ali ono što nas više brine jeste da kada bi ovu dopunu usvojili dogodilo bi se nekoliko vrlo ozbiljnih stvari. Prvo, u praksi bi se dogodilo da praktički na temelju diskrecione ocjene se može obrađivati, prikupljati i iznositi podatke o osobama iz Republike Hrvatske, a diskreciona ocjena bi zapravo trebala potvrditi da eto postoji usklađenost i da u takvoj situaciji onaj tko radi je pružio dovoljno jamstva da ih neće zlorabiti. Drugo, što bismo htjeli reći, čini nam se da se time može, a najvjerojatnije će se i dogoditi, da zapravo oblici kršenja zakona koji su do sad u praksi bili vezano za takvo prikupljanje, obradu i iznošenje podataka o našim građanima i koji su se onda zloupotrebljavali i zlorabili bili se jednim dijelom legalizirali, a s drugom dijelom bi se dogodilo da zapravo takvi podaci ponovo bivaju korišteni nasuprot onih ciljeva kojih zakonom želimo postići, a to je zaštita ljudskih prava i sloboda i naravno osobnosti svakog građana i intimnosti njega i njegove obitelji. Treće, čini nam se da moramo reći da zakon nije usklađen sa člankom 37., prije svega stavkom 1. Ustava, ali ovaj zakon ako bi se usvojila ova dopuna bi doveo i do unutrašnje neusklađenosti zakona, osobito članka 13. u vezi sa člankom 7. i 8. važećeg zakona. Naime, članak 7. i 8. zakona se ne mijenjaju, a članak 13. kao što znate u stavku 2. se dopunjuje i to na način da se zapravo otvara mogućnost upravo za ovu diskreciono odlučivanje gdje se kaže da odgovarajući uređaji zaštite osobnih podataka misli se na zakon gdje bi se dodalo odnosno, dakle ili alternativno osigurane adekvatne razine zaštite. I onda bi se dodala ova sljedeća stavka 2. to je novi stavak 3. i 4. koji o ovome govori. O čemu se radi? Naš Ustav vrlo jasno kaže, svakom se jamči sigurnost i tajnost osobnih podataka. Bez privole ispitanika osobni podaci se mogu prikupljati, obrađivati i koristiti samo uz uvjete određene zakonom. Nije zakonom određen uvjet da se kaže da pruži dovoljno jamstva. Zakon mora propisati uvjete iz kojih, na temelju kojeg će onaj koji ocjenjuje reći postoje zakonom utvrđeni uvjeti ispunjeni koji jamče da se to neće dogoditi. Ti uvjeti u ovim dopunama zakona nisu propisani i iz tog razloga jednostavno taj dio nije usklađen sa Ustavom. Drugi problem koji stoga slijedi samo po sebi, a to je vezano za unutrašnju usklađenost zakona valja reći da bi naše pravne i fizičke osobe u odnosu na važeći zakon i ovu dopunu bili u neravnopravnom položaju u odnosu na strane pravne osobe pa i njihove podružnice koje prikupljaju i obrađuju podatke i iznose izvan Republike Hrvatske. Naime, u članku 7. kaže se jasno osobni podaci smiju se prikupljati i dalje obrađivati samo uz privolu ispitanika, u slučajevima određenim zakonom. I sad, bez privole ispitanika osobni podaci smiju se prikupljati i dalje obrađivati, u stavku 3. kaže, u svrhu izvršavanja zakonskih obaveza voditelja zbirke, u svrhu zaštite života i tjelesnog integriteta ispitanika i druge osobe u slučaju kada ispitanik fizički ili pravno nije u mogućnosti dati svoj pristanak, ako je obrada podataka nužna radi ispunjenja zadataka koji se izvršavaju u javnom interesu, ili u izvršavanju javnih ovlasti koje ima voditelj zbirke osobnih podataka i ako je ispitanik sam objavio te podatke. Prema tome, nikako se to ne može interpretirati da bi to bilo između ostaloga ako voditelj zbirke pruži jamstva dovoljna jamstva u pogledu zaštite privatnosti i temeljnih prava i sloboda pojedinaca. Isto tako postoji iznimka u članku 8. stavku 2. gdje se kaže da se iznimno podaci iz stavka 1. ovog članka mogu prikupljati i dalje obrađivati u slučajevima iz članka 7. stavak 1. podstavak 1. i stavka 3. podstavka 1., 2. i 4. ovog zakona, ili, to je dodatna iznimka ako se obrada provodi u okviru djelatnosti ustanove, udruženja ili bilo kojeg drugog neprofitnog tijela s političkim, vjerskim ili drugom svrhom te pod uvjetom da se obrada isključivo odnosi na njihove članove, dakle prvi uvjet, dakle odnosi se samo na članove, drugo te da se te podaci, ne budu otkriveni trećoj osobi, strani i bez pristanka ispitanika. Dakle, tri uvjeta zakon propisuje u članku 8. u ovim iznimki. Da je član te udruge, da se drugoj strani neće otkriti i još pristanak svakog od tog člana. A ovdje mi dajemo dopunu za strane da to možemo raditi kako tko hoće i koliko hoće, praktički može iznositi. Jedino treba reći časna riječ on će jamčiti, pružiti dovoljna jamstva. I to će na, bez ikakvog zakonskog kriterija uključiti, utvrditi agencija. Sad se postavlja pitanje, a na čemu će agencija, na osnovu kojih uvjeta će agencija zapravo utvrditi da se to dogodilo? U tom pogledu članak 13. postojećeg zakona, ako bi se ovako dopunio kao što se predlaže novim stavkom 3. i 4. i izmjenom stavka 2. praktički bi bio suprotan sa člankom 7. i 8. A članak 7. i 8. su razrada Ustavom zajamčenog prava na prikupljanje, obradu i sigurnost tajnosti osobnih podataka svakog građana. Iz svega toga je jasno da ovo nije pitanje koje se tek tako olako može prepustiti. Ovo je pitanje ustavno-pravne naravi. Ovo je pitanje zaštite temeljnih prava i sloboda čovjeka i građanina i u tom pogledu se treba voditi računa. I treća je stvar, što isto tako valja naznačiti, vrlo je jasno, vrlo je jasno u direktivi, a osobito u priklopu se ponavljam kaže da u odnosu na članak 26. koji se odnosi i na članak 25. stavak 2., s tim da se stavak 2. poziva na smjernice koje ne obvezuju članice, kaže da on je djelomično usklađen člankom 2. stavka 4. Nacrta prijedloga zakona o dopunama Zakona. Prema tome ni sa tim nije usklađen, a u isto vrijeme zapravo u veoma velikom dijelu ono što je Ustavom zajamčeno pravo se bitno narušava. Naravno sam predlagatelj kaže da zakonom dodatno nisu predviđeni oni izuzeci za čijom se primjenom nije pokazala potreba u praksi tijekom primjene uočit će se potreba za dopunama. Ja bih htio podsjetiti da smo mi prošli ili pretprošli tjedan, sada neznam točno koji je dan bio, imali raspravu o međunarodnom sporazumu između naših tajnih službi i Europske unije, njihovog tijela, o razmjeni osobnih podataka obavještajne naravi, to su podaci o našim građanima. Šta je sada ako se ne radi ni o jednom od uvjeta iz članka 7. i 8. Zakona o osobnim podacima nego se radi, a na zahtjev tih obavještajnih službi Europske unije, odnosno njihovih tijela, radi se o tome da voditelj zbirke pruži dovoljna jamstva da je zajamčena sva ta prava i zatražio razmjenu svih tih podataka o našim građanima u takvoj situaciji je sasvim jasno da to može biti dodatan problem. Naravno to je sa ovog sigurnosnog aspekta, ali to znači zapravo da se mogu preispitivati onda i svi građani neovisno o funkcijama kojoj se nalaze. Otvara se ono drugo pitanje daleko važnije. Čitav niz usluga i proizvoda na tržištu koji se prodaju ili razmjenjuju ili pruže na tržištu, jasno nalaže mogućnost prikupljanja podataka ne samo o kupcima nego i o prodavateljima i poslovnim partnerima i ljudima koji su … [[Ne razumije se.]] a da ne govorim o radu i djelovanju primjerice udruga. Ja bih htio podsjetiti da na području Republike Hrvatske djeluje negdje čini mi se više od 24 tisuće udruga i svaka od tih udruga pa i ona koja ima strano … ili je podružnica strane udruge ili je osnovana kao udruga u Republici Hrvatskoj a radi za stranog donatora itd. da ne kažem nešto drugo, ima pravo na osnovu ovakvih izmjena i dopuna zakona prikupljati takve podatke i u isto vrijeme treba pružiti samo jamstvo agenciji da će na odgovarajući način kako ovdje u zakonu piše, pružiti dovoljna jamstva u pogledu zaštite privatnosti ili/i temeljnih prava i sloboda pojedinca. Prvo je pitanje da li će svaka od tih udruga i znati o kojim se temeljnim pravima i slobodama o pojedincima radi uopće, jer šta je, o čemu se radi. Radi se o tome da se to odnosi na one između ostaloga, strane pravne subjekte koji u svojim državama između ostaloga nemaju zakon koji to regulira kao pitanje. Pazite dotle su došli da nisu ni zaštitili svoje vlastite građane o tome, ali će imati pravo o našim građanima prikupljati sve podatke. Ja mislim da u ovakvoj situaciji je sasvim jasno zapravo da bi se trebalo skinuti ipak hitni postupak sa ovog zakona ili odgoditi glasanje o ovom zakonu dok predlagatelj još jedanput ne preispita ovu odredbu članka 2. dopuna Zakona sa aspekta i njegovu usklađenost i sustavom zakonom i osobito sa aspekta zaštite privatnosti i invalidnosti i individualnosti svakog pojedinca, ali i privatnosti obitelji naših s jedne strane i s druge strane na kraju krajeva zaštite interesa Republike Hrvatske s obzirom na to da se ovo generalno odnosi znate na sve građane, sve građane neovisno o svemu tome. Naravno posebice valja vidjeti još jednu stvar gdje se još dodatno širi prostor za ovu diskrecionu ocjenu, a onda je vezana uz ovaj stavak 3. podstavak 3. zadnju rečenicu koja iza zareza odredba koja kaže: za koju Agencija za zaštitu osobnih podataka utvrdi da su odgovarajuće u skladu s važećim propisima kojim se uređuje zaštita osobnih podataka. E sad kojim propisima? Malim slovom piše. Prema tome znači svim propisima. A u takvoj situaciji odjedanput nešto što nije zakon, što nije međunarodni ugovor može dobiti primat u odnosu na ugovor koji i zakon koji važi u Hrvatskoj. Primjerice ova direktiva ili čak šta više, ova smjernica jer je i ona propis, a koja ne obvezuje, ali agencija može po njoj tumačiti o ovom pozivu na ovu dopunu zakona, zapravo može staviti u stranu primjenu članak 7. i članka 8. važećeg zakona. Zbog svega toga mišljenja smo da bi bilo dobro još jedanputa taj dio preispitati. Mi nemamo ništa protiv da se i na ovaj način omogući adekvatna suradnja i poslovni odnosi u svim oblicima između udruga i pravnih osoba u razmjeni podataka, prikupljanja podataka, ali minimum što bi u takvoj situaciji trebalo barem dobiti privolu ispitanika da se o njegovim podacima prikupljenim hoće i želi iznijeti te podatke izvan zemlje. Pazite ovo su podaci koji će se iznositi bez znanja građanina, bez njegove privole, a u isto vrijeme on će biti u podređenom položaju u odnosu na onoga tko prikuplja i obrađuje podatke jer se radi zapravo o poslodavcu koji će mu davati posao na ovaj ili onaj način. Prema tome mi smatramo da bi trebalo malo više piriti na hladno u odnosu na ovakvu situaciju da ne bi sebe doveli u situaciju danas-sutra koja može biti neugodna ne samo sa ustavnopravnog aspekta nego prije svega s aspekta zaštite nacionalnih građanskih interesa Republike Hrvatske i njenih građana. Zbog svega toga mi predlažemo da se odgodi glasanje o ovom zakonu za neko vrijeme dok predlagatelj još jedanputa preispita predložene odredbe prije glasanja, a ako se to ne dogodi mi nećemo moći ovo podržati, bit ćemo suzdržani oko ovog teksta zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala. Želite li državni tajniče? Državni tajnik, Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vrlo kratko. Naime, uvaženi zastupnik Kovačević bi htio vidjeti ovdje agenciju. To je moguće. Ima pravo po Zakonu o pravu na pristup informacijama, to je također vrlo važan zakon kojeg je ova Vlada provela, osigurala da se provede. Imate pravo pitati agenciju što radi ako vam nije što jasno, tražiti podatke, a osim toga agencija je dužna podnositi Saboru izvješće o svom radu i o tehničkim pitanjima vrlo ćete detaljno doznati ukoliko pitate agenciju, jer ovdje govorimo o zakonu koji uređuje ovu važnu materiju. Predlagatelj zakona je Vlada. U ime Vlade Središnji državni ured za upravu koji je izradio i prvi tekst zakona, odnosno tada kao dio Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave i ja vjerujem i mi imamo saznanja da agencija radi svoj posao, da je ona startala, da je ona ekipirana. Da su tamo vrijedni ljudi i da se Zakon o pravu o zaštiti osobnih podataka u najvećoj mjeri primjenjuje. Možda naši građani ni ne znaju kome se trebaju obratiti i možda je ovo prilika da se i pozove da u slučaju kada smatraju da su povrijeđeni u svojim pravima da mogu zatražiti zaštitu Agencije za zaštitu osobnih podataka. Što se tiče neusklađenosti predloženog članka, izmjene i dopune članka 13. u odnosu na članak 7. i 8. moram reći da to nije to. U članku 7. se govori o razlozima za prikupljanje i tko može prikupljati podatke, u članku 8. o obradi, a u ovom članku se govori o tome da se kako i pod kojim uvjetima se oni mogu iznijeti vani. Direktiva je šira nego što smo mi u ovom zakonu ugradili okolnosti i ona dopušta šire mogućnosti da se podaci iznose u zemlje koje ne jamče zaštitu osobnih podataka zbog toga smo mi i u poslovničkoj obradi naveli da nije u cijelosti usklađeno odnosno da je djelomično usklađeno sa člankom 26. direktive, jer nismo htjeli riskirati naše podatke, nismo htjeli ići ispod onoga što ovim zakonom predviđamo, a to je da se pruže jamstva u pogledu zaštite osobnih podataka koje će procijeniti agencija za koju smo uvjereni da je kvalificirana za obavljanje ovog posla. Osim toga i stručnjaci agencije zajedno s nama sudjelovali su u izradi nacrta prijedloga zakona. Gospodine predsjedniče, molimo da se ovaj zakon usvoji jer je ovaj zakon i prezentiran u pregovorima u screeningu hrvatskog zakonodavstva i mi smo izvijestili naše partnere u Europskoj uniji da je Vlada usvojila zakon i u kakvom tekstu ga je usvojila, stručnjaci su još uvijek u Bruxellesu i ja vjerujem da će i stručnjaci Europske unije se složiti da je zakon usklađen sa direktivama i da na ovom polju nema potrebe za dodatnim zakonodavnim uređenjem. Evo, ako bude kakvih amandmana, razmotrit ćemo ih kod glasanja. Predlažemo da se ovaj zakon usvoji. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović.
Moglo bi se shvatiti iz izlaganja gospodina državnog tajnika da smo, ja govorio u ime kluba da nije usklađen ovaj tekst sa direktivom i o kojoj se govori, što nije točno. Mi smo upozorili da nije do kraja usklađen, ali mi smo govorili o tome gospodine državni tajniče, mi smo govorili o neusklađenosti članka 7. i članka 8. sa člankom 13. dopuna kojim se predlaže dopuniti ovaj zakon. Članak 7. i članak 8. govori o obradi osobnih podataka i o obradi posebnih kategorija osobnih podataka, i jedan i drugi to se odnosi na sve pravne subjekte koji će prikupljati i obrađivati te podatke neovisno jel' se radi o pravnim ili fizičkim osobama i u tom pogledu tako prikupljeni i obrađeni podaci se samo mogu iznositi iz zemlje sukladno članku 13. Vi ste sada novim člankom 13. dali zapravo jedan novi kriterij, novi uvjet koji praktički članak 7. i članak 8. kao mogućnost, kao iznimku ne predviđaju i zbog toga taj dio nije u skladu sa važećim zakonom i zbog toga treba još jedanput to preispitati.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 74 glasova za, 6 suzdržanih, 14 protiv, donesen predloženi zakon.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo saborski zastupnici. Pa evo pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju sa Konačnim prijedlogom zakona. Naime, Hrvatski sabor je 13. srpnja ove godine evo većinom glasova izglasao Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju i zakon je stupio na snagu 3. kolovoza ove godine. Unutar ova dva, dva i pol mjeseca jasno smo zapravo vidjeli da postoje određeni praktični dakle problemi u provedbi pojedinih rješenja i upravo shodno tome i predlažemo pojedine izmjene koje su nadasve praktične naravi i želim odmah jasno reći da na njih imamo puni konsenzus svih socijalnih partnera, znači i sindikata i poslodavaca, ali i velikog broja civilnog društva, dakle brojnih udruga gdje su neke od udruga moram priznati nas i upozorile na pojedine praktične nedostatke. Pa evo dozvolite mi ukratko nekoliko najbitnijih segmenata. Kada govorimo o trudnicama koje su na bolovanju zbog komplikacija u svezi sa trudnoćom odnosno porođajem, ovoga trenutka zakonodavna rješenja nalažu da se naknada plaće za vrijeme tog bolovanja isplaćuje na teret sredstava Zavoda od prvoga dana, ali da se praktično isplata same plaće da je provodi fizička odnosno pravna osoba, dakle poslodavac, a Zavod unutar 45 dana mora to refundirati. Brojne udruge i civilno društvo su nas upozorili, a imamo i nekoliko prijava da ovakav zapravo sustav bi potencijalno i mogao a i otvorio je put pojedinim manipulacijama i upravo zbog toga predlažemo izmjenu po kojoj će Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje od prvog dana izravno praktično nadoknaditi dakle plaću, znači naknada za vrijeme bolovanja izravno dakle samoj trudnici odnosno rodilji koja se nalazi praktično na bolovanju. Međutim, ono što je bitno da smo postojeća određena rješenja koja su vezana uz privremenu nesposobnost za rad isto tako nastojali izmijeniti. Naime, radi se o jednom pa reći ću višegodišnjem problemu koji se nije dovoljno akceptirao i moram priznati nekoliko slučajeve koje smo imali u ova dva mjeseca potakli su nas u tom pravcu i na razmišljanje. Naime, što se događa sa ljudima koji odlaze na bolovanja, a da se radi o firmi nekakvoj znači tvrtki koja nije likvidna. Takav čovjek ne samo da je bolestan nego zapravo ne dobija nikakvu naknadu, jer mu sama firma odnosno tvrtka nema što isplatiti. Upravo zbog toga donosimo ovdje prijedlog da ukoliko najmanje u tri kalendarska mjeseca nekakva tvrtka nije dakle likvidna, a ukoliko imamo osobu koja je dakle tu nesposobna za rad znači otišla je na bolovanje da praktično Zavod pokriva znači isplatu. Dakle, Zavod odmah od prvog dana pokriva troškove privremene nesposobnosti za rad. Ono što mi se isto tako čini pa reći ću to logičnim prijedlogom koji smo dobili od jednog velikog broja udruga, ali ponajprije su to zapravo majke djece koja boluju od zloćudnih tumora, a to smo i uvrstili u Nacionalnu populacijsku politiku kao jedan od naših odrednica, je zapravo rušenje nepotrebnih administrativnih barijera. O čemu se zapravo radi? Uzmimo za primjer bolesno dijete koje boluje od određene teže bolesti. Roditelj uzima dijete, vrlo često odlazi iz svog mjesta boravka, prebivališta u nekakav veliki centar gdje se dijete liječi. Ograničeni broj dana koji smo imali za bolovanje a to je za dijete do sedam godina najviše 12 radnih dana odnosno starije od sedam godina za šest radnih dana, omogućilo je samo takvo kratko bolovanje. Što se tada događalo? Roditelji su se morali vraćati natrag, dakle u svoje mjesto prebivališta odnosno boravka kod istog tog liječnika formiralo se posebno povjerenstvo koje se opet a pro po čekalo nekoliko dana i zapravo se onda donosila odluka o praktično produženju tog bolovanja. Našim dakle istraživanjem koje smo proveli jasno smo vidjeli da praktično niti jednog negativnog rješenja nije bilo. Dakle, uvijek su svi ti zahtjevi bili opravdani i pitanje čemu onda zapravo imati takvu administrativnu barijeru. I upravo zbog toga predlažemo da se za dijete do 7 godina starosti, dakle naknada plaće za vrijeme dakle bolovanja radi njega ili djeteta produži sa 6 na 20 radnih dana, pardon za dijete do 7 godina oprostite umjesto dosadašnjih 12 dana dakle na najviše do 40 dana, odnosno za djecu koja su starija od 7 godina umjesto dosadašnjih 6 radnih dana na 20 radnih dana. I još jedna stvar koja isto tako u ovoj provedbi nam se pokazala zapravo kao manjkava i to je moram priznati problem koji … [[Govornik se ne razumije.]] također od '93. godine kada zapravo je bio riješen potom je zapravo taj sustav 2000. ukinut, a to je što se događa sa osiguranikom koji ide na procjenu dakle invalidnosti. Naime, od konačnosti rješenja invalidnosti pa do pravomoćnosti rješenja dakle se stvorio jedan prostor u kojem taj korisnik nije dobivao nikakvu naknadu i de facto smo mi od osobe koja je ostvarivala određeni dohodak, kojima bi imala po svim unzusima pravo dakle na određenu isplatu, na određeni dakle iznos mi smo zapravo stvorili socijalni slučaj. I ovdje predlažemo da se u tom razdoblju, a koje vrlo često je trajalo i pet, šest mjeseci predlažemo da se od razdoblja dakle konačnosti do pravomoćnosti rješenja o invalidnosti osiguranik dobija izravno od Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje 50% naknade plaće. Evo ovo su zapravo neke od mislim najznačajnijih odredbi koje praktično predlažemo u izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju s Konačnim prijedlogom zakona i evo iskreno vjerujem da ćemo zapravo, da ćete podržati u cijelosti ovaj Prijedlog, tim više što ponavljam i socijalni partneri, ali i kompletno civilno društvo koje je i dalo jedan dobar dio ovih incijativa evo čvrsto stoji iza ovih odredbi. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 61. sjednici Odbora održanoj 18. listopada 2006. godine raspravio je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. rujna 2006. godine. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno Poslovniku Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U kraćoj raspravi Odbor je podržao predložene izmjene i dopune prvenstveno zato jer se radi o predlaganju većeg opsega prava za određene kategorije osiguranika. Tako će se ovim izmjenama omogućiti korisnicima sredstava da nesmetano i na vrijeme mogu ostvariti svoje pravo na naknadu plaće. Zbog potrebe prethodnog stvaranja kvalitetnog i informatičkog povezivanja podataka Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje s evidenciju nezaposlenih osoba Hrvatskog zavoda za zapošljavanje i trenutne nedorečenosti ovog sustava članovi Odbora drže opravdani odredbu da se status osiguranika obvezanog zdravstvenog osiguranja stječe na temelju prijave Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje bez prijave u evidenciju Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Odredbom da će Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje isplatiti naknadu plaće osiguraniku u slučaju kada poslodavac nije u mogućnosti to učiniti zbog nelikvidnosti od najmanje tri mjeseca značajno se poboljšava postojeći sustav mišljenje je članova Odbora. Pravo osiguranika upozoreno je ne bi trebalo biti uvjetovano mogućnošću njegovog poslodavca da mu isplati naknadu plaće koju je prema zakonu obavezan isplatiti. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pohvalan potez Vlade nakon onih zakona o kojima smo onako žučno razgovarali i dugotrajno gdje su se prava osiguranika rezala, smanjivala, dovodila nekako u razinu proglašenih mogućnosti, evo sad se prava malo šire. Čemu ta klackalica? Pa ta klackalica služi naravno političkom, osiguravanju političkog zadovoljstva pred trećim izborima. Da to nije tako onda se ovo što danas ovdje imamo pred sobom naravno moglo dogoditi i pred dva mjeseca, odnosno tri kad smo zadnji puta o toj temi razgovarali. Ali ta klackalica ne ide sasvim ravnomjerno. Ona ode značajno dole, onda se vrati malo gore znate, to kao da vam netko uzme poreza 100 kuna, pa onda 10 kuna vrati, onda ste vi jako sretni kad dobijete 10 kuna na koje niste računali, a zapravo uzeli su vam 90 kuna. Ta situacija se po prilici događa i sa ovim Zakonom. No, naknada plaće od Zavoda, dakle da se eksplicite u zakonu zavod proglašava dužnim osiguraniku je logična stvar. Naime, osiguranik ne sklapa ugovor o osiguranju sa svojim poslodavcem nego sa zavodom. Pa tko bi mu drugi i trebao platiti nego zavod. Loše je što na svim drugim mjestima u zakonu stvar nije regulirana tako da osiguranik neposredno od zavoda dobije novac jer je sa zavodom sklopio ugovor, potpisao ugovor i zavodu plaća svoj doprinos pa bi logika stvari govorila da mu zavod kad se nađe u takvoj situaciji da mu pomoć treba da mu zavod i plati ono što mu je dužan prema ugovoru platiti. Produljeno bolovanje za njegu je neminovni korak, gospodin ministar je i sam rekao da su svi slučajevi kad se tražilo produljenje bili odobreni, a bili su odobreni zato jer su bili opravdani i nema zapravo nekakvog velikog rezona da se izbjegavaju dulji rokovi bolovanja za njegu osobe u obitelji. Nitko ili uvjeren sam gotovo nitko to pravo ne zloupotrebljava. Slična je situacija sa invalidima tijekom rada one komisije koja dosta dugo radi za priznavanje invaliditeta. Ljudi su se nalazili stvarno u strašnoj situaciji da mjesecima neki i godinu dana recimo ne dobivaju ništa dok se čeka rješenje njihovog slučaja, plaće više nema, invalidske mirovine još nema, njih nema nigdje i oni praktično postaju socijalni slučajevi a sasvim je evidentno da će taj novac za njih jednog dana biti odobren i biti im plaćen. Sada se predlaže dobro rješenje ili manje loše rješenje, kako hoćete ali u svakom slučaju rješenja da ti ljudi ne moraju ići u pučke kuhinje nego onog kog su plaćali čitav život na neki način se pobrine i za taj period dok ne steknu status invalida. I još jedna stvar koja je u zakonu dobro napravljena. Stjecaje statusa osiguranika je pojednostavljeno, nema više onih silnih prijavljivanja na dva, tri mjesta, pa hoće li se čovjek prijaviti ovdje, hoće se prijaviti tamo na Zavodu za zapošljavanje, fondu, jedna prijava je dovoljna da čovjek stekne status. E sad, jedna stvar koju sam jučer pitao na Odboru za zakonodavstvo. Nigdje ovdje nema mišljenja socijalnih partnera. Obično uz takve zakone idu mišljenja socijalnih partnera. Ovdje nema, pa sam pitao je li to zabuna ili što se događa? Gospođa, mislim da je bila državna tajnica ali nisam siguran, rekla je da je to bilo na gospodarsko socijalnom vijeću. Danas ujutro sam pitao sindikati koji su trebali biti, koji su bili na toj sjednici gospodarsko socijalnog vijeća, stvarno je bilo gospodarsko socijalno vijeće prije sjednice Vlade ali ova točka je skinuta i o toj točki gospodarsko socijalno vijeće nije razgovaralo. Nisam siguran imamo li mi pravo razgovarati o zakonskom prijedlogu koji obrađuje ovu tematiku a da socijalni partneri Vlade nisu o tom rekli svoje mišljenje. Pretpostavljam da bi primjedbi imali jer ovo definitivno nisu sve izmjene i dopune ovog zakona koje treba donijeti i uvjeren sam da će vrlo skoro doći do novih izmjena i dopuna zakona. Primjerice samo a uputili smo, klub Hrvatske narodne stranke je uputio u proceduru amandman koji baš poslovnički moram priznati, jer se tiče jednog članka kojeg ove izmjene i dopune ne obrađuju ali svejedno radi se o pomalo suludoj situaciji. U članku 25. kad se govori koja primanja bi se trebala neuračunati u imovinski cenzus da se ljudi oslobode participacije nekako je u tekstu zakonu ispala riječ ne. Pa sad tekst zakona glasi otprilike: u ta primanja koja se uračunavaju u ukupna primanja građana uračunava se i bolovanje i ne znam sva druga primanja koja bi se zapravo trebala izuzeti. Stoga pretpostavljam da je to greška i molim predlagatelja da ako već ne može zbog proceduralnih razloga prihvatiti naš amandman da sam pogleda u članku 25. i vidi da se ta greška ispravi. Još jedna stvar koje nema. Ako se gospodin ministar sjeća, nedavno je sudjelovao na jednoj TV emisiji gdje mu je jedan gledatelj postavio pitanje. Situacija je ovakva, dvoje roditelja imaju dvoje odrasle, punoljetne djece koji su nezaposleni i prijavljeni na burzi rada, ta djeca oslobođena participacije, roditelji brinu o njima i naravno uzdržavaju ih jer su nezaposleni, s njima su u zajedničkom kućanstvu a roditelji nisu oslobođeni participacije jer se njihova primanja ne dijele na četiri nego samo na njih dvoje pošto su ovo dvoje djece punoljetni. Jedna apsurdna situacija koja bi se vrlo jednostavnom intervencijom u zakonu ili možda u tumačenju zakona mogla prihvatiti. Sve u svemu ovo što sačinjava suštinu izmjena i dopuna ovog zakona naglo nakon svega ljetne stanke jest povećanje prava korisnika i takvo povećanje prava mislim da ćemo svi podržati ali me i dalje brine zašto socijalni partneri nisu imali priliku da o tome nešto kažu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang, izvolite.
Hvala lijepo. Štovani zastupnik je netočno naveo sljedeću rečenicu u zakonu kojeg smo nedavno donijeli. Smanjivala su se prava osiguranika. To naprosto nije točno koliko god vi i vaša stranka pokušali dokazati. Naime, novim zakonom osiguranici su dobili puno veću financijsku sigurnost što je apsolutno najvažnije. Dobili su najveći skupu listu lijekova besplatno u Europi, dobili su besplatne preventivne preglede utemeljene tim zakonom, dobili su skraćenje lista čekanja pravom da pregled obave kod privatnika itd. Prema tome, ovo nije suprotno … [[Govornik se ne razumije]] donesen u zakonima nekakav preokret kao što kažete. Ovo je nastavak socijalno osjetljive politike našeg Ministarstva zdravstva i ja im se zahvaljujem.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Ivan Bagarić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče! … [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] dvije ispravke krivog navoda treba ispraviti, da treba ispraviti dva navoda vaša koji su krivi. Jedan je da je ovo predizborna neka packalica jer da je onda bi čekali još pa bi onda išli s ovim a ne bi išli u 7 mjesecu sa zakonom a sad ga mijenjali. Dakle, mi jednostavno vidimo odnosno Vlada vidi da bi bilo bolje i ispravlja odnosno čini ovaj zakon još boljim. A druga stvar kazali ste kako ovo nije bio na gospodarsko socijalnom vijeću i da nemamo mišljenje gospodarsko socijalnog vijeća. To je netočno. Jutros na Odboru za zdravstvo predstavnik sindikata odnosno čovjek koji je ispred gospodarsko socijalnog vijeća kazao je da podupiru da gospodarsko socijalno vijeće podupire ovaj prijedlog i da su ga razmotrili. Evo, hvala. … [[Upadica se ne čuje.]]
Za klub SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma, Mato Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče! Gospodine ministre! Poštovane kolegice i kolege! Klub zastupnika SDP-a će naravno podržat ovu izmjenu i dopunu zakona ali moramo reći da se ne radujemo ovakvoj zakonodavnoj politici i praksi kakvu mi imamo. Ovo nije dobra situacija u zakonodavnoj politici iz jednostavnog razloga ne može se dogoditi i ne smije se dogodit da sa prethodne sjednice Sabora na kojoj smo donijeli zakon sada mijenjamo i dopunjujemo taj isti zakon na novoj sjednici. Pazite, ovaj zakon je donesen na 21. sjednici, ovo je 22. sjednica kojoj mi mijenjamo taj zakon pozivom da je praksa pokazala da određena rješenja nisu dobra u tom zakonu i da to treba mijenjati a ta praksa traje mjesec i pol dana. Prema tome, očigledno da nešto nije u redu i očigledno je, to moramo napokon reći, da zapravo jednim dijelom se mi kao Sabor nalazimo u veoma neugodnoj situaciji gdje predlagatelji zakona kad predlažu zakon inzistiraju da je to najbolje moguće rješenje i da praktički neka od stajališta u Saboru izgovorena neovisno sada da li je to iz opozicije ili pozicije se ne uvažavaju braneći čvrsto svoj prijedlog zakona a kad zakon stupi na snagu da se onda brzo mijenja. A ovo je najeklatantniji primjer jer je zapravo iz sjednice u sjednicu došlo do promjene zakona. Drugo na što želim upozoriti. Ova praksa pokazuje da nije dobro odbiti sve prijedloge pa i amandmanske naravi koji se daju na prijedloge zakona samo radi toga što je to dao netko iz opozicije ili zato što je to skrenuo netko tko nije u isto vrijeme dogovorio sve sa predlagateljem. Nije dobro jer se pokazuje da na najosjetljivijim zapravo društvenim pitanjima i odnosima u kojima se pojavljujemo i zakoni koji reguliraju poslije toga mijenjamo i dopunjujemo taj isti zakon. Ma šta kolege rekli ali sam predlagatelj piše u obrazloženju ovoga zakona između ostaloga i to, citiram: "U cilju zaštite osiguranica koje su privremeno nesposobne za rad po navedenoj osnovi te omogućavanje da na vrijeme ostvare svoje pravo na naknadu plaće koja prema odredbama zakona tereti sredstva zavoda od prvog dana korištenja ukazuje se nužna potreba izmjene članka 33. važećeg zakona na način da se vrati rješenje iz ranije važećeg Zakona o zdravstvenom osiguranju" itd. Dakle, kolege mi smo donijeli zakon u sedmom mjesecu, promijenili rješenje u starom zakonu da bismo sada to iz starog zakona koje je bilo socijalno osjetljivije vratili nazad da bismo zapravo ostvarili ciljeve koje između ostalog i populacijskom politikom želimo ostvariti itd. Sad znate, čini se da predlagatelj zapravo nije znao što hoće, ali nisam siguran da i sada zna do kraja što hoće jer ne obuhvaća sve izmjene i dopune o kojima je kolega Vuljanić u ime Kluba zastupnika HNS-a već ukazao koje se također otvaraju. Treće, očigledno da ove izmjene i dopune jesu zapravo pokušaj sa socijalnog aspekta dodatno jačanje socijalne dimenzije i pokušaj rješavanja nekih od prava koji pripadaju osiguranicima na kvalitetniji način pa ako hoćete i na način koji zapravo više vodi računa o njihovom socijalnom statusu, socijalnom mogućnostima naših osiguranika, njihovih kućanstava i članova obitelji. Primjera radi, samo naknada plaće za vrijeme bolovanja ako se sada za utvrđenu bolest najviše do dvadeset radnih dana a prije je bilo šest dana odnosno za djecu do sedam godina starosti na četrdeset umjesto dvanaest radnih dana sasvim je jasno da je to itekako važno i osjetljivo pitanje. Ali, ono što je isto tako važno napomenuti postavlja se pitanje zašto smo mi u Saboru zastupnici Hrvatskog sabora bili toliko zločesti, toliko socijalno neosjetljivi kad ima novaca, ima mogućnosti da smo to izglasali na prošloj sjednici pa se sada mora mijenjati. Opet govorim, ne ulazeći uopće u to tko kojoj stranci pripada. Neću ulaziti čak ni u tome na one sve kritike i opservacije koje je vladajuća stranka i koalicija doživjela u vrijeme donošenja zakona i nakon toga vezano za to pitanje socijalne neosjetljivosti, ne od opozicije, od građana, koja ima prilike slušati redovne emisije koje se odnose na pitanje zaštite umirovljenika, zaštite zdravlja naših osiguranika itd. na radiju, televiziji i zna o čemu govore. Mislim da nije dobro i zbog toga treba na ovoj stvari itekako jasno i otvoreno ukazati. Četvrto, mi iz opozicije naravno po prirodi smo stvari kao opozicija upozoravamo na čitav niz negativnih situacija, između ostaloga sa ciljem da se one otklone pa i da to otkloni vladajuća koalicija na vrijeme i popravi stvari. Jedna od njih je financijska nedisciplina i problemi koji su vezani uz financijsku nedisciplinu pa i problemi zdravstvenog osiguranja koji su rezultirali samim pitanjem pomalo i dubioza pa i financijske discipline. I naravno da sada podržavamo skraćivanje svih rokova u vezi sa plaćanjima i u vezi rješavanja, ali ostaje pitanje koje visi u zraku, šta je sa potraživanjima u odnosu na pravne osobe kada Republika Hrvatska preuzima obavezu vezano za plaćanje. U tom kontekstu dakako da ćemo mi podržati i ovo pitanje kada se radi o izmjeni i dopuni članka 41. vezano za problem pitanja invalidnosti. Međutim, htjeli bi upozoriti da u važećem članku 41. pored ovoga stavka 2. koji se mijenja i dopunjuje postoji i stavak 4. koji govori da je osiguranik ima pravo na naknadu plaće na teret sredstava zavoda najdulje do navršenih dvanaest mjeseci neprekidnog bolovanja osim ako je bolovanje produljeno zbog razloga navedenih u stavku 2. ovoga članka a to je između ostaloga i ocjenjivanje preostale radne sposobnosti i invalidnosti. E, sada se postavlja pitanje šta je sa slučajem kad mirovinsko invalidski zavod ocijeni invalidnost ali nije ocijenio da je invalidnost takva da bi se moralo ići u prestanak radne sposobnosti u invalidsku mirovinu nego se radi o umanjenoj radnoj sposobnosti zbog preraspodjele na druge poslove i radne zadatke mi ćemo plaćati plaću na teret zavoda a ne postavlja se pitanje da li je tada osoba uopće na bolovanju ili ne kao što je stavak 4. presumirao važećeg zakona. To je broj jedan. I broj dva, postavlja se pitanje a šta je sa akontacijom koju u takvim slučajevima kad vezano za umirovljenje i sa naslova invalidske mirovine donosi mirovinski zavod neovisno što nije stupio prije … [[Govornik se ne razumije.]] pravomoćno rješenje on određuje akontaciju mirovine koju privremeno prima. Ako nije odredio akontaciju to znači zapravo da nije … [[Govornik se ne razumije.]] s naslova invalidnosti. To je prvi problem. I drugi problem koji se otvara to je pitanje na osnovu koje plaće, ovdje piše plaće ali se ne govori o kojoj visini plaće i kojih 50% plaće. Da li tog radnog mjesta te osobe, osiguranika ili se radi o prosječnoj plaći Republike Hrvatske. To ne ovisi samo o ovom zakonu nego ovisi o dužini bolovanja na kojem se on nalazi. Prema tome, u takvoj situaciji čini nam se da ova izmjena koja ima dobar cilj koji želi postići nije do kraja razrađena. Trebalo bi zapravo voditi računa da iza toga bi trebalo možda donijeti i urediti još nekoliko članaka zakona da se jednostavno poslože stvari do kraja. Još jednu stvar. Naknadu plaće zbog privremene nesposobnosti za rad osiguranika zapravo je bolovanje, ali i zbog nelikvidnosti ako nije u mogućnosti to učiniti pravna osoba od najmanje tri kalendarska mjeseca. Šta znači to ako postoje pravne osobe u Hrvatskoj koje više, najmanje 3 mjeseca ne plaćaju, isplaćuju plaće? Ako se ja dobro sjećam, govorim doduše napamet, nisam provjerio u Zakonu o stečaju, čini mi se da tamo govori o 60 dana. Šta mi zapravo ovdje radimo? Ne idemo mi samo u korist osiguranika da dobije kakvu takvu zajamčenu plaćicu, nego mi zapravo ponovo jačamo financijsku nedisciplinu. Ovdje bi meni bilo logično da je dodan još jedan zahtjev da takvo plaćanje s naslova neisplaćene plaće radnicima koje nisu podmirila trgovačka društva imaju prioritet na Trgovačkom sudu i da traži izmjene Zakona o stečaju. Je, ali to nije riješeno, prema tome to zahtijeva i izmjene i nekih drugih propisa koji u takvoj situaciji ulazimo itd. U protivnom ćemo se naći u situaciji, kao što sam jučer bio na nekakvom sastanku, na jednom sastanku ne nekakvom, vrlo ozbiljnom, vrlo osjetljivom sastanku na kojem nam je između ostaloga predstavnik hrvatske Vlade rekao evo mi vodimo rezultiranje jednog poduzeće, između ostalog osigurali smo minimalnu plaću i to isplaćujemo ali ne plaćamo zdravstveno i mirovinsko osiguranje. Pa za Boga miloga, ako to radi Vlada, ako mi sad donosimo zakon po kojem kažemo da pouzeće i pravne osobe koje neće plaćati plaće radnicima 3 mjeseca to će isplatiti onda Zavod za zdravstveno osiguranje, tereti se Zavod za zdravstveno osiguranje. Pa šta mi radimo? Zapravo produbljujemo pitanje financijske nediscipline i problema koji su u tom dijelu … [[Govornik se ne razumije.]] Mi moramo, mi bi morali raspravljati o nečemu drugom. Ja sve očekujem vrijeme kad ćemo mi ovdje sjesti pa raspravljati da netko neće moći kao pravna osoba isplatiti plaće ako nije osigurao da se plati do mirovinsko, zdravstveno osiguranje itd. doprinosi koji su neophodni, potrebni vezano za zajedničke djelatnosti. Dakle, to je, to su pitanja koja su veoma ozbiljna i na koja mi kao klub želimo upozoriti vezano za ove izmjene. Zašto osobito sad? Zato što mi smo sigurni da ove izmjene i dopune zakona su uvod u seriju izmjena i dopuna Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Ne samo sa naslova socijale, ne samo s naslova financijske discipline, nego i sa naslova koji su vezani uz pitanja koja će biti vezana uz položaj invalida, osiguranika. Zatim, to je pitanje koje će biti vezano uz položaj onih koji se mogu osloboditi participacije, pa i pitanje ispravnijeg tumačenja i zakonu reguliranja šta je to zajedničko domaćinstvu i da li članovi zajedničkog domaćinstva koji uzdržavaju punoljetne osobe između ostaloga imaju pravo na oslobođenje od participacije vezano uz ono što moraju dijeliti s njima, a ne samo s naslova čiste formalnosti u kojoj se kaže e pa vas primjerice otac i mati imaju nekakva primanja oni će biti oslobođeni ako ta primanja po glavi ne prelaze toliko i toliko, odnosno prelaze toliko i toliko. Ali ako su djeca u pitanju neće se uračunavati jer su ona punoljetna, a svejedno zapravo oni ih uzdržavaju itd., itd. Prema tome, to su pitanja koja će se sigurno otvoriti koja će tražiti dodatno pitanje, kao što će se otvoriti bez obzira na pitanje da mi imamo nešto, najpovoljniji odnos između generičkih i autohtonih lijekova vezano za dvojnu listu. Možda u ovakvoj situaciji, ali će se svejedno dodatno otvoriti pitanje da li neki lijekovi mogu, pogotovo kad se počne primjenjivati lista dvojna, generična, može i trebaju da uđu na onu listu koja je izvorna. Zašto? Vodimo računa da su naši osiguranici korisnici medicinskih usluga, prije svega osobe starije životne dobi, umirovljenici koji su inače u teškoj socijalnoj situaciji, neće imati sredstava za određene vrste lijekova, plaćaju. A osim toga već se i sada vode rasprave u medicinskim krugovima oko nekih vrsta lijekova koje nemaju odgovarajući generički supstitut, a nisu uvršteni na redovnu listu. Prema tome, mi ćemo biti sasvim sigurno, ja govorim ovdje o tom pitanju kao laik, govorim ono što sam slušao i pratio kao komentare primjerice na Hrvatskom radio koja, redovna emisija koja se može slušati u 9 sati itd., itd. odgovarajućeg dana kada se prenosi. Prema tome to će uslijediti. Mi toga moramo biti svjesni, kao što moramo biti svjesni i odnosa između dopunskog osiguranja i participacije koja je kod nas uvedena. Mi ćemo ta pitanja urediti ne mislim time da dopunsko osiguranje ne treba, treba brisati. Dapače, treba ga ostaviti, ali će trebati dodatno precizirati koja prava, obaveze i odgovornosti osiguranik s tog naslova može imati i dodatno, ono što Zavod, odnosno država mora osigurati. Raduje nas ovo pitanje da je napokon sazrjela definitivno svijest vezano za izmjenu članka 5. da praktički u Republici Hrvatskoj sve osobe koje imaju prijavljeno prebivalište ili imaju dozvolu rada moraju biti zdravstveno osigurane i da nema nikakve onda potrebe se prijavljivati Zavodu za zapošljavanje itd. O tome smo govorili kada se zakon donosio. Dovoljno se prijaviti Zavodu za zdravstveno osiguranje. Automatski se stječe zdravstveno osiguranje, a naravno onaj koji će se zaposliti taj postaje obveznik plaćanja zdravstvenog doprinosa sukladno ovom zakonu i naravno svim ostalim propisima u Republici Hrvatskoj. Prema tome, hoćemo reći da ovaj pomak koji se sa ovim izmjenom i dopunom ostvario mi ćemo podržati. Upozoravamo na neka od rješenja koja se ovdje nude da će izazvati problema oko primjene i provedbe zakona, ali su bolja nego što su bila prije pa ih podržavamo. I upozoravamo na potrebu daljnje izmjene i dopune postojećeg zakona, jer to pitanje, ta pitanja nisu do kraja kvalitetno riješena. Između ostaloga i zbog brzine koja se primjenjivala kod donošenja u 7. mjesecu ove godine. I zadnju stvar što želimo reći, nije dobro da se u obrazloženju zakona po hitnom postupku obrazlože zašto je potrebna obaveza, odnosno daju obrazloženja zbog čega zakon može stupati na snagu prije lakacije, propisanog Ustavom propisanog minimalnog lakacia legis. To treba biti posebna stavka, posebna točka u obrazloženju zakona i same odredbe članka, primjerice u ovom konkretnom slučaju 8. kako to Ustav nalaže. Ali je bolje ikako nego nikako. I u tom pogledu pohvala predlagatelju, po prvi puta je u zadnje vrijeme obrazloženo to na kvalitetan način zbog čega se predlaže ranije stupanje na snagu. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravio bih krivi navod gospodina Arlovića koji je rekao da velika je zamjerka i greška što je ovaj zakon donesen u srpnju, a sada se on ispravlja. Ako je nešto na korist potrebitog čovjeka, onda tu greške nema. Usput ću spomenuti da u ovoj sabornici su se donosili i ustavne promjene iz sjednice u sjednicu. A osim toga, pa ako bi bila i greška, čak i grijeh kaže se ljudski je griješiti, ali đavolji je ustrajati. Hvala.
Za klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege, dozvolite da jedanput sa ove govornice kao zastupnik i kao liječnik izrazim zadovoljstvo što mogu raspravljati o jednom prijedlogu zakona koji podržavam i osobno kao zastupnik i liječnik i isto tako mogu to učiniti u ime kluba regionalnih stranaka. Bez obzira na ovu podršku s obzirom na karakter rasprave i mi smo odlučili reći nekoliko načelnih riječi. Ja bih prije svega ponovio jednu stvar koju sam puno puta rekao u ovoj sabornici. Došlo je vrijeme zaista da Hrvatski sabor razmotri pitanje koliko puta se jedan zakon može mijenjati izmjenama i dopunama i već sam se jednom, mislim prošlu sedmicu našalio, mislim da nije dobro da taj broj bude prevelik i koliko god to se činilo apsurdno, to se i sada pokazuje. Naime činjenica je da smo o puno stvari koje se ovim izmjenama i dopunama predlažu i koje gospodine ministre podržavamo, raspravljali recimo u prethodnoj raspravi o paketu zdravstvenih zakona, zatim u prvom i u drugom čitanju u paketu zdravstvenih zakona. Bilo je puno amandmana koji su na sličan ili ovakav ili malo drugačiji način rješavali sa područja, bilo je još nekih drugih koja nisu uvažavana. Možda je ovo što je gospodin Arlović kazao kao primjedbu mislim načelne prirode primjedbu da od sjednice do sjednice mijenjamo zakon, ustvari može biti i znak nečega dobroga a to je da nam se pomjera i brzina shvaćanja toga da neke stvari moramo uređivati drugačije nego što smo u nekim periodima unazad. Prema tome retorikom, igrom riječi mi možemo govoriti o tome kad su i gdje se izgubila određena prava osiguranika. Da li su ona umanjivana konkretno na ovaj ili onaj način, ali činjenica da se ona ovim izmjenama i dopunama povećavaju. Opseg se povećava, to znači da se jedanput i taj opseg smanjio. Ja samo želim podsjetiti da smo u procesu smanjivanja opsega puno puta govorili iz pozicija da smo bili protiv tih smanjivanja. Ja to ne bih dovodio u vezu sa dnevnopolitičkim potrebama. Ja osobno mislim da je hrvatsko društvo zadržalo u sebi dovoljno socijalnu nit da znamo i da ćemo zajednički u godinama koje dolaze obranite se od toga da postanemo jedno nesocijalno društvu i mislim da ćemo sačuvati karakter Hrvatske države kao socijalne države, a da je onda područje zdravstva vrlo vrlo važno. Sve ovo što se ovdje predlaže apsolutno je za pozdraviti i prihvatiti od promjena u vezi bolovanja temeljem trudnoće do preko naknade plaća za bolovanje za pratnju bolesne osobe. Ovo oko djece nema se što komentirati, za podržat je i isto tako i za njegu supružnika. Pitanje kojim se poboljšava period u kome invalid čeka konačno rješenje apsolutno je za podržati kao i ovo pojednostavljivanje načina kako se stječe status osiguranika. Dakle mi kao klub regionalnih stranaka ovo podržavamo, ali bismo na kraju htjeli jednu stvar reći. Htjeli bismo gospodinu ministru još jedanput ponoviti. Bilo bi dobro da resor zdravstva u ovoj državi stekne pravo da otvori pitanje koje je temeljno i koje ako ga otvorimo može dovesti do toga da riješimo uzroke koji generiraju probleme u hrvatskom zdravstvu, a to je prije svega njegovu nelikvidnost. To je pitanje sustavnog financiranja zdravstva. Opet ću kazati da ja osobno smatram da ne može niti Međunarodni monetarni fond, niti njegov predstavnik u Zagrebu gospodin, sad jednog grčkog prezimena, u hrvatskim medijima izlaziti sa tvrdnjom, hrvatsko zdravstvo ne smije trošiti niti jednu kunu više nego što to sada čini. To nije njegovo pitanje uz sve uvažavanje i gospodina i vjerojatno njegovog poznavanja hrvatske bilance i javne potrošnje u kojoj je i zdravstvo. O tome moramo odlučivati mi. Mislim da će razvoj hrvatskog gospodarstva omogućiti da u idućim godinama mi možemo sustavno povećati izdvajanje za hrvatsko zdravstvo, da možemo riješiti godišnju kroničnu nelikvidnost od 2 milijarde i da možemo donijeti zakone koji će biti na tragu toga da imamo zdravstvo kakvo smo uvijek imali jer hrvatsko zdravstvo se u kontinuitetu od preko 100 godina u kontinuitetu rada Hrvatskog liječničkog zbora može ponositi svojom razinom i mislim da smo to u stanju i osigurati. Ne vidim da bi te dvije milijarde trebale biti takav veliki problem i da one mogu biti predmet kojim se instrumentalizira u odnosima Hrvatske sa međunarodnim monetarnim institucijama. Eto toliko, samo prigodom teme zdravstvenog zakona koji podržavamo iako smo uvjereni da u Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju ima još stvari koje će trebati korigirati, a bit će i u Zakonu o dopunskom zdravstvenom osiguranju jer ja mislim da hrvatske građane zanima kad će se pojaviti te police za dopunsko osiguranje, vi gospodine ministre o tome morate razmišljati kao o nečemu što će vas hrvatska javnost uskoro pitati. Mi moramo ponuditi model da hrvatski osiguranici mogu imati i dopunske police, a pod ovim uvjetima kojima je sada to zakonom određeno, nisam siguran da će osiguravatelj imati interesa. Prema tome i tu će nas čekati izmjene i dopune ako budu dobre i njih ćemo podržavati. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo zaista je neuobičajeno da na dvije sjednice hrvatskog Parlamenta donosimo izmjene i dopune zakona. Ja sam uvijek bila i moj klub je uvijek bio za to da se izmjene i dopune zakona donose uvijek kada za to postoji potreba kada je praksa pokazala da postojeća rješenja nisu dobra. Praksa nas je prisiljavala da nalazimo bolja rješenja i u tom dijelu ne bi bilo nikakvih primjedbi. Međutim primjedbe imamo zbog toga što na sve ovo što se danas rješava ovim prijedlogom nudi rješenje ovim prijedlogom na to smo ukazivali na kao manjkavosti i kod izmjena i dopuna zakona koji smo raspravljali i koji smo donijeli polovicom 7. mjeseca, odnosno prije tri mjeseca. Dakle ovo nam je jedna pouka da u stvarima koje reguliramo radi općeg dobra u interesu naših građana, ne trebamo biti toliko tvrdoglavi i biti uvjereni kako su naša rješenja najbolja i da ta rješenja ne treba korigirati. Ukazivali smo na manjkavosti, amandmanski je bilo predlagano, međutim predlagatelj to nije htio čuti i nije htio slušati. Dakle u ovom dijelu kod porodiljskih, kod bolovanja zbog očuvanja trudnoće dakle ponovno isplaćuje poslodavac, ali poslodavac upućuje zahtjev zavodu, zavod je to dužan refundirati u roku od 30 dana, a zavod direktno onda ako poslodavac iz razloga nelikvidnosti nije u mogućnosti isplatiti plaću tri kalendarska mjeseca. Ovaj stavak članka 2. izmjena i dopuna čini nam se nejasnim. Ovdje se ne vidi tko upućuje zahtjev, kada upućuje zahtjev i kad će to u stvari dobiti. Postavljamo sada pitanje da li postoji, dakle mi u klubu Hrvatske seljačke stranke podržat ćemo ove izmjene i dopune, ministar ponovno kaže da taj prijedlog podržavaju svi socijalni partneri, gospodine ministre, ali to isto ste nam rekli kod izmjena i dopuna zakona iz 7. mjeseca, da su i onaj prijedlog zakona podržavali svi socijalni partneri i da bi se sada nakon mjesec i po dana pokazalo da postoje moguća bolja rješenja, nemojte nam molim vas sada ponovno reći da postoji suglasnost svih socijalnih partnera, a za mjesec dana ćemo utvrditi da postoji bolje rješenje. Promatram dakle ovu odredbu zakona kao pravnik. Promatram ju u kontekstu zaposlene žene, jer na čuvanju trudnoće može biti samo žena. I nitko drugi. Kad smo raspravljali o ravnopravnosti spolova, tada smo uočili da je žena diskriminirana posebice u sferi rada, da joj je teško doći do posla, da je izložena pitanjima da li je udana, koliko ima godina, da li je u drugom stanju i da li će biti u drugom stanju. Između ostalog se navodilo upravo i ovo, da poslodavac mora platiti komplikacije trudnoće i ovo i ono, poslodavac zanemaruje to da će uvjetno rečeno nakon 30 dana dobiti refundaciju naknade za porodilju, on to zanemaruje navodno se tvrdi da ta uplata i nije redovita i to je jedan od razloga zbog čega je žena neravnopravna na tržištu rada. A ako želimo ovu odredbu zakona gledati u kontekstu nastojanja ove politike da se otkloni diskriminacija žena u sferi rada, možda bi onda bilo bolje da smo u ovom članku rekli da naknadu bolovanja za vrijeme bolovanja isplaćuje direktno Zavod. I da to reguliramo kako to ide. I tada ne ovisimo o volji poslodavca da on isplati, kad će isplatiti, pa da li će biti nelikvidan, neće biti nelikvidan, pa tko će podnijeti zahtjev, pa neće podnijeti zahtjev. Vrijeme prolazi gospodine ministre. A ako želimo zaštititi ženu, ako želimo otkloniti dio razloga zašto poslodavac ženu ne želi na radnom mjestu, nema nikakvog razloga da to ne bismo ugradili ovdje, da Zavod snosi te troškove, Zavod to isplaćuje, isključili smo poslodavca, smanjili smo, skratili smo administrativni put i učinili smo puno toga boljega. Dakle, uz ove nejasnoće koje smo istaknuli imamo kažem i taj prijedlog za koji smatramo da bi bio puno bolji, mislimo da bi bio i u funkciji realizacije pronatalitetne politike koju Hrvatska deklarativno zastupa i o tome bi se trebalo razmišljati. Što se tiče invalidnosti. Ja bih rekla u jednoj rečenici – hvala Bogu da smo nakon dva mjeseca i tu prihvatili primjedbe i moga kluba i kluba oporbenih stranaka. Upravo smo to ukazivali, da će radnik za kojeg je pokrenut postupak utvrđivanja invalidnosti mjesecima, karikirala sam, rekla sam pa zabilježeni su slučajevi da je utvrđivanje invalidnosti trajalo i godinama, da će biti bez ikakvih primanja. To nije dopustivo. Tada i u to vrijeme nije se slagalo s našim stavovima, nije se slušalo ono na što smo ukazivali, no evo sada u ovom prijedlogu imamo malo poboljšanje, ne idealno rješenje, a koje bi bilo idealno rješenje mogla bih se pozvati na izlaganje kolege Arlovića, ali u svakom slučaju mali pozitivni pomak jest gospodine ministre, nadamo se da ćete prihvatiti ovo naše razmišljanje, da ćete u tom smjeru tražiti rješenja u sljedećim izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju pa makar to bilo evo i već na idućoj sjednici koja će započeti 8.11. ove godine. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Vesna Škulić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Čini mi se da je ovo stvarno uvod u izmjene i dopune ovog Zakona o zdravstveno obveznom zdravstvenom osiguranju. Znamo koliko smo dugo čekali paket zakona o zdravstvenom osiguranju koji je prošao predčitanje, pa je vraćen na doradu u Vladu, pa prvo čitanje, zatim su osnovane radionice u kojima su sudjelovali mnogi zainteresirani da bi zakon kako je rekao gospodin Ljubičić bio što kvalitetniji i u prilog siromašnima i socijalno osjetljivima radi lakšeg ostvarivanja zdravstvene zaštite. Nažalost, u te radionice nisu pozvani predstavnici udruga osoba s invaliditetom. To sam već vas gospodine ministre i upozorila, kada se raspravljalo o ovim zakonima po odborima. Poznato nam je da su osobe s invaliditetom najugroženija grupa građana, da žive u siromaštvu ili na granici siromaštva, da spadaju u teško zaposlivu kategoriju, da im Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje ne pomaže baš puno u zapošljavanju jer je Fond u šest mjeseci ove godine potrošio samo milijun kuna od predviđenih 37 milijuna kuna za cijelu godinu. Većini osoba s invaliditetom su jedini prihodi novčane naknade za nezaposlene, sredstva za pomoć za uzdržavanje, doplatak za pomoć i njegu ili osobna invalidnina. Također nam je svima poznato da su osobe s invaliditetom često korisnici zdravstvenih usluga i svaki odlazak liječniku puno košta. Zbog nepostojanja službi podrške, zbog neprilagođenog prijevoza osobe s invaliditetom su primorane plaćati pomoć druge osobe, između ostalog i za odlazak liječniku. A upravo ova socijalna primanja ulaze u prihode. To je jedan od doista ciničnih članaka. U članku 23. ovog zakona pod prihode se smatraju svi primici koje obitelji ostvare na ime dohotka od nesamostalnog rada, dohotka ili dobiti od samostalne djelatnosti, primitaka od kojih se utvrđuje drugi dohodak, imovine, imovinskih prava, kapitala, osiguranja te svi drugi primitci ostvareni prema posebnim propisima, pa se nastavlja dakle ovaj famozni članak 25. U prihod iz članka 23. ovog zakona uračunava se: naknada za vrijeme privremene spriječenosti za rad, odnosno bolovanje, naknada za rodiljni dopust, novčana naknada za slučaj nezaposlenosti, pomoć za uzdržavanje, doplatak za pripomoć u kući, pomoć za podmirenje troškova stanovanja, doplataka za pomoć i njegu, doplatak za djecu, ortopedski doplatak, inače napominjem da civilni invalidi nemaju pravo na ortopedski doplatak, samo invalidi Domovinskog rata, osobna invalidnina, opskrbnina i obiteljska invalidnina ostvarena prema posebnim propisima, itd. Interesantno je da je ovaj članak proučen ispod žita u drugom čitanju. U prvom čitanju Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju je pisalo da sva ova socijalna primanja ne ulaze u prihode. Zbog toga je nastao šok među osobama s invaliditetom nakon pooštravanja kriterija za ostvarivanje upravo ovih primanja nakon ukidanja prava na oslobađanje plaćanja PDV-a na kupnju automobila nakon podlog ukidanja prava na naknadu putnih troškova za odlazak u drugo mjesto liječenja tek pod pritiskom oporbe i javnosti Vladi je trebalo preko godinu dana da se to pravo vrati. Iskreno, strah me je da se upravo to ne dogodi s ovim člankom Zakona. Inače radi informacije mojih kolega osobna invalidnina iznosi tisuću kuna, naknada do zapošljavanja 280 kuna, doplatak za tuđu pomoć i njegu od 285 kuna do punog iznosa od 400 kuna. Također napominjem da jedno pravo isključuje drugo. Dakle, ne možete primiti osobnu invalidninu i naknadu do zapošljavanja ili recimo doplatak za tuđu pomoć i njegu i naknadu do zapošljavanja. Toliko o dostupnosti zdravstvu i socijalnoj osjetljivosti. Izgleda da su nam mjerila bitno različita i u onom što je dostupno, a i što je socijalno osjetljivo. Ovim još jednom potvrđujete moju tvrdnju da ste osobe s invaliditetom ignorirali prvo kroz sustav socijalne skrbi, a upravo to radite i sa sustavom zdravstva, a sve to vodi u siromaštvo i diskriminaciju. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, ministar zdravstva i socijalne skrbi Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naime, meni je drago jer sam čuo zapravo i ako sam dobro shvatio, negdje baš nije bilo razumljivo da će zapravo podrška ovim izmjenama i dopunama biti u cijelosti. Ono što želim jasno reći da su ovo, i ponoviti zapravo da su ovo praktična rješenja. Šta znače praktična rješenja? Ni jedan zakon, pa tako niti ovaj ne može zapravo biti rješenje sada pa za ne znam koliko godina, iluzorno je to očekivati. Svako bolje rješenje koje ćemo imati, a koje će biti u korist naših građana i to je ono što je poanta nikad se nismo i nećemo opirati pa zato su zapravo te stvari ovdje. Pa nabrojat ću samo nekoliko stvari koje su zapravo posljedica i ovog Zakona, dakle koji smo evo u srpnju mjesecu donijeli i već se vide rezultati. Danas sam imao emisiju i nisam ja prezentirao te rezultate, prezentirala je televizija nezavisno od nas značajno skraćenje listi čekanja zahvaljujući odredbama ovog Zakona. Dostupnost lijekova. Po prvi puta svi lijekovi u Hrvatskoj su jednako dostupni za sve kategorije građana, a lijekovi koje jednako imamo i u Francuskoj i u Belgiji i u Italiji i Sjedinjenim Američkim Državama imamo konačno i u Hrvatskoj i reći ćemo dosta je bilo da mediji, da ne znam tko organizira dobrotvorne akcije da bi se prikupilo za lijek. To vrijeme ne želimo da nam se vrati i upravo je to posljedica ovog Zakona. Programi prevencije. Pa to je nešto što je ključno. Bez toga apsolutno niti hrvatsko zdravstvo, ni jedno zdravstvo praktično ni u Europi niti svijetu ne može ići naprijed, opet proizlazi iz ovog Zakona. I još samo jedan podatak, mislim da bi se i same trudnice jako ljutile da ih stavljamo u socijalnu kategoriju. Ja ću reći da je to posebna, Bogom dana kategorija, populacijska kategorija, nemojmo o tome govoriti kao socijalnoj. To je posebna kategorija, želimo im dati apsolutno sve ono što treba. Pa jesmo li dali? Nacionalna populacijska politika više nego dosta govori. I evo gospodin Arlović, poštovani gospodin zastupnik Arlović je rekao dakle i nekoliko riječi o listi lijekova. Kazao je da govori kao laik i to podržavam da govori kao laik, lijepo da je to rekao jer našu listu lijekova zapravo je krojila struka. Naši doktori su krojili listu lijekova i oni će krojiti listu lijekova i to je ono što stalno govorimo da zdravstvo mora biti iznad politike i zato će listu lijekova krojiti struka, a ne administracija. I na kraju samo još jedan mali podatak. Evo jučer sam dobio informaciju da je Francuska, evo može se provjeriti, da je Francuska krenula u izradu nove liste lijekova koja praktično, neću reći identična, reći ću da jako sliči na našu listu lijekova. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Amandman je podnio Klub zastupnika HNS-a. Državni tajnik Ante Zvonimir Golem, molim očitujte se.
Gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici. Vlada ne može prihvatiti amandman. Naime, po članku 163. Poslovnika Hrvatskog sabora amandmani se mogu podnositi samo na članke predložene izmjenama i dopunama. Kako se radi o članku koji nije obuhvaćen izmjenama i dopunama, tako ne prihvaćamo amandman.
Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić… [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Hvala gospodine predsjedniče. Ja sam u diskusiji istaknuo da sam svjestan toga da je amandman neposlovnički međutim pošto se radi o očitoj omaški, molio sam Vladu ako nikako drukčije da ona da svoj amandman na taj članak, jer se radi o kršenju prava koja će se morati provesti i nevoljom Vlade, pa ne znam zašto to nije se napravilo. Hvala.
Glasovanje. Rezultat? Nije dobio potrebnu većinu. Ima 22 glasa za, 6 suzdržanih i 62 protiv. Idemo na glasovanje na Konačni prijedlog zakona. Molim glasovati. Uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 84 glasa za, 2 suzdržana i 5 protiv donesen predloženi Konačni prijedlog zakona. Idemo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranju s povećanim trajanjem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 550 Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, rad i socijalnu politiku. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva Vera Babić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Neću vam oduzimati puno vremena, svega rečenicu ili dvije. Neću dodatno obrazlagati ovaj Prijedlog gospodine predsjedniče, upoznata sam s činjenicom da je Odbor za zakonodavstvo predložio da se skine hitni postupak sa ovog Prijedloga. Iako je riječ o maloj noveli da tako kažem i odnosi se samo na radno mjesto strojomontera na brodu uz obrazloženje koje je dao Odbor za zakonodavstvo u ime predlagatelja gospodine predsjedniče spremna sam prihvatiti skidanje hitnoga postupka.
Hvala. Odbor za rad i socijalnu politiku, poštovani zastupnik, predsjednik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Odbor za rad i socijalnu politiku zdravstva na 61. sjednici Odbora održanoj 18. listopada 2006. godine raspravio je Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem s Konačnim prijedlogom zakona aktom od 28. rujna 2006. je … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatski sabor. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno svojim ovlastima Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnijela je predstavnica predlagatelja. U provedenoj raspravi članovi Odbora su podržali mišljenje Hrvatskog zavoda za medicinu rada te se složili da je osnovana primjena instituta staža osiguranja s povećanim trajanjem na radnom mjestu strojomontera na brodu. Naime, kako je na temelju stručne dokumentacije utvrđena prisutnost štetnih utjecaja na zdravstveno stanje zaposlenika članovi Odbora drže opravdanim da se svakih 12 mjeseci provedenih na tom radnom mjestu računa u staž osiguranja kao 14 mjeseci. Osim toga, radi se o ponovnom priznavanju prava koje je bilo ukinuto, a da se pri tom na tim radnim mjestima nisu promijenili uvjeti rada. Članovi Odbora bili su upoznati s prijedlogom Hrvatske obrtničke komore da se i obrtniku koji osobno radi na radnom mjestu, osobito teškom za zdravlje i radnu sposobnost priznaju prava kako su utvrđena člankom 1. ovog Zakona. U raspravi članovi Odbora priklonili su se mišljenju predstavnice predlagatelja koja je upozorila da se institut staža osiguranja s povećanim trajanjem kako je predloženo odredbama ovog zakona može primijeniti samo na radnike u radnom odnosu s punim radnim vremenom a ne na radnike koji nemaju mjerljivo radno vrijeme. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o dopuni zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Mate Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče! Državna tajnice! Poštovane kolegice i kolege! Sada je lakše raspravljati o ovom prijedlogu zakona nakon što je predstavnica predlagatelja prihvatila da se skine hitni postupak. Iako se radi o maloj izmjeni zakona koju mi podržavamo uz jednu malu dopunu trebalo bi više ju uzeti kao povod i trebalo bi možda posebnim zaključkom zatražiti od predlagatelja da kod izrade konačnog prijedloga zakona kod drugog čitanja razmotri i neka druga zvanja i zanimanja koja se odnose na pojedina radna mjesta u našoj industriji i u pružanju usluga i naravno u drugim djelatnostima za koje bi se trebalo razmotriti mogućnost da se uvede staž sa povećanim trajanjem. To je prvo. Drugo. Mišljenja smo da je neophodno potrebno da se ovakav staž sa povećanim trajanjem mora početi primjenjivati i na obrtnike i ne samo da deklaratorno imaju status radnika zaposlenog kod drugih nego da praktički sva prava pokušaju iz tog djela ostvariti. I treće naravno što je iznimno važno. Postavlja se pitanje zašto se predlaže da strojomonter na brodu treba dobiti povećani staž osiguranja sa 12 na 14 mjeseci odnosno da se uvrsti sa brodocjevarom, brodoizolaterom, brodoličiocem, brodobravaraom, limarom na brodu a da u isto vrijeme nije izjednačen sa brodomonterom na predmontaži, montaži brodskog trupa. Ne smije se nikad zaboraviti da brodomonteri rade praktički u zatvorenom prostoru i da tamo upravo ovi poslovi koji se obavljaju pod točkom 2., 3., 4. posebice 5, mjesta plinskih rezača, ručnih i ručno brodskih elemenata na predmontaži i montaži se obavljaju tamo gdje oni montiraju upravo brodske motore i sve ostalo. Prema tome, u takvoj situaciji postoji čitav niz argumenata da to radno mjesto praktički treba dobiti povećani staž sa 12 na 15 mjeseci a ne sa 12 na 14 mjeseci zajedno sa svima ostalima jer svi ostali koji rade oni su u pojedinim segmentima čak i serviseri za obaviti taj posao koji se mora obaviti tako da svi štetni plinovi, svi nepovoljni uvjeti rada koji se odnose na okolinu u kojoj se obavlja taj posao se prelamaju na brodomonteru odnosno strojomonteru na brodu. I da zaključim u ime našeg kluba, mi ćemo podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju s tim da predlažemo da ovaj zakon kad je sad skinut hitni postupak prvo ne treba sada stupati na snagu danom objave u "Narodnim novinama" po članku 2. nego da stupi na snagu 8 dana od objave u "Narodnim novinama". Drugo, da se do konačnog prijedloga zakona preispitaju i druga zanimanja i zvanja i radna mjesta, da li bi moglo se otvoriti moguće dodatni staž sa povećanim trajanjem i za neke druge poslove i radna mjesta. I treće, da se razmotri mogućnost da ovo za strojomontera na brodu, zapravo dobije povećani staž sa 12 na 15 a ne sa 12 na 14 mjeseci iz prostog razloga jer po prirodi stvari on je vezan uz poslove za koji su inače kao druga zanimanja predviđeni staž povećanog trajanja na 15 mjeseci. Evo, to je ono što smo htjeli reći i što smo htjeli posebice naznačiti s tim da pitanje oko odlaska u mirovinu i povećanog staža trajanja vezano je i za godine starosti bi trebalo dodatno u obrazloženju korigirati ali to je drugo pitanje o kojem nema potrebe, jer se neće o tome glasati. Naznačavamo samo, o tome valja vodit računa s obzirom na novi Zakon o mirovinskom osiguranju. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče! Cijenjena gospođo državna tajnice! Taj zakon valja podržati nema tu dileme ali ovu priliku možda bi trebalo iskoristiti da bi se reklo sljedeće. Neprivatizaciju "Uljanika" i jednako tako neseljenju proizvodnje brodskih motora iz Rijeke odnosno Pule u Split. Jasno je da se ovaj zakon tiče strojomontera na brodu i ljudi da se tako izrazim zaslužuju benificirani radni staž i razumljivo da utoliko klub IDS-a apsolutno podržava ovaj zakonski prijedlog. Mi svi znamo jako dobro da je hrvatska brodogradnja po narudžbama negdje peta u svijetu, da knjiga narudžbi do 2010. teška je 2 milijarde 650 milijuna dolara, "Uljanik" ima 20 narudžbi 962 milijuna dolara, "Brodosplit" 23 730 milijuna dolara, "3.maj" 570 milijuna dolara itd. Međutim gdje je problem? Recimo jedan "Uljanik" po brodu, pazite brod ugovara za 48 milijuna dolara a jedan "Brodosplit" za 31,7 milijuna dolara a otprilike rade brodove iste kvalitete. Što će to reći? Da nakon što je država ove godine ni manje ni više nego usmjerilo ka brodogradnji 4 milijarde 200 milijuna kuna i to "Brodosplitu" oko milijardu i 700, Rijeci oko milijardu i 700, "Brodotrogiru" oko 620, "Kraljevici" oko 220, jasno pulskom "Uljaniku" 0 kuna, da ćemo se za godinu dana ponovo naći u situaciji da ćemo ta brodogradilišta morati sanirati sa minimalno 100 možda i 150 milijuna dolara ukoliko želimo zadržati socijalni mir i na "miru" ući u izbore 2007. godine. Brodogradnja neposredno zapošljava ako se ne varam negdje oko 35 hiljada ljudi. U samim brodogradilištima radi oko 10 tisuća ljudi, 7 hiljada je … [[Govornik se ne razumije.]] kooperanata i godišnje okrenu oko 2 i pol milijarde dolara. Udio brodogradnje u izvozu je 15%, udio domaćeg proizvoda u brodu je nažalost skromnih oko 65% za razliku od Japana gdje je 100, Koreji 95%. Znači, što želim reći? Sudbina hrvatskih brodogradilišta je presudno gospodarsko i političko pitanje, usuđujem se reći svih naših jadranskih županija i utoliko po mom sudu ukoliko možemo pomoći brodogradnji odnosno ljudima koji su tamo zaposleni pomogli smo naprosto gospodarskoj strukturi svakog od tih gradova gdje se ta brodogradilišta nalaze. Evo, sa tim riječima Klub IDS-a apsolutno podržava ovaj Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem ili beneficiranim stažem i želimo da se neke dubioze koje se primjećuju unutar hrvatskih brodogradilišta što je moguće prije okončaju pa i u kontekstu rasprave koja će uslijediti a kada će nam gospodin Bajić predočiti državno izvješće Državnog odvjetništva jer samo želim reći da su u svijetu u brodograđevnoj industriji tzv. proviziju kada je brodogradnja po srijedi prozvali crovizijom. Tu se naprosto dijeli ispod stola ogroman novac i toj praksi što je moguće prije treba stati na kraj. Evo, za kraj zadnju rečenicu da kažem. IDS apsolutno podržava ovaj Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem. Šteta da nije prije zakon kao takav usvojen jer mislim da bi i možda neke socijalne prilike u nekim od naših brodogradilišta bile daleko bolje nego što su danas.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem. To je bio hitni postupak, a sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: O Prijedlogu zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem s Konačnim prijedlogom zakona provedena je rasprava u prvom čitanju. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Prijedlog Odbora za zakonodavstvo da se o ovom Konačnom prijedlogu zakona provede rasprava u prvom čitanju predlagatelj je prihvatio. Dakle, glasujemo o tome da se ovaj prijedlog zakona ide u raspravu u prvom čitanju. Molim glasovati. Rezultat? Sa 91 glasom za i 3 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora! Pred vama je ponovno čini mi se nikad brže Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava za 2005. godinu. Metodološki je napravljeno na način kako ste već navikli da ga ovih nekoliko unatrag godina dobijete i raspravljate o njemu. Ono je izvješće o radu 60 općinskih državnih odvjetništava, 20 županijskih USKOK-a i Državnog odvjetništva Republike Hrvatske ili izvješće o radu 660 dužnosnika državnog odvjetništva i stručnih suradnika. Metodološki je napravljeno tako da prije svega daje izvješće o radu na kaznenim predmetima, zatim izvješće o radu na poduzetim pravnim radnjama radi zaštite imovine, i posebice o stanju i kretanju kriminaliteta kao jedna objektivna kategorija koja sama po sebi nema veze sa radom državnog odvjetništva ali to je jedina prilika da Hrvatski sabor zna stvarno stanje bar onako kako je po kaznenim prijavama u odnosu na stanje i kretanje kriminaliteta. S tim u svezi možda je baš upravo to prilika da vas još jedanput iako vi to svi znate upozorim na činjenicu da državno odvjetništvo ne podnosi kaznene prijave nego postupa kao tijelo progona po podnesenim kaznenim prijavama. To je jako bitna činjenica jer vidim da u zadnje vrijeme u hrvatskim medijima posebice to izaziva velika nerazumijevanja i nedoumice. Ne treba tečaj ali mislim da je ta činjenica jako važna jer često puta se državno odvjetništvo neovlašteno ili bolje rečeno neopravdano proziva zbog nepodnošenja kaznene prijave a to su zadaci i tijela drugih državnih tijela otkrivanja a to nije državno odvjetništvo. U najkraćim crtama pokušat ću u svom izlaganju ovih prvih pola sata naglasiti bitne elemente iz jednog i drugog dijela izvješća, posebice ovog prvog dijela koji vam je sigurno interesantniji a to je rad na kaznenim predmetima. U prošloj 2005. godini došlo je do pada broja podnesenih kaznenih prijava za negdje 2%. Međutim, analizirajući te kaznene prijave veseli činjenica da je broj podnesenih kaznenih prijava protiv poznatih počinitelja u porastu za preko 6% a istovremeno u padu je broj neriješenih nepoznatih kaznenih prijava za 9% što samo po sebi daje ohrabrujući podatak kako je rad policije u prethodnom razdoblju bio kvalitetniji negoli je to bio godinu dana ranije. Činjenica koju sam i prošle godine spominjao i koja je zastupniku Kajinu posebno interesantna a to je da je područje Pule i Istre u odnosu na broj stanovnika najzastupljenije gledajući po broju kaznenih djela koja se tamo počine na 100 tisuća stanovnika a to je iz istih onih razloga koje već godinama govorim vodeći prvenstveno računa o činjenicama što se radi o turističkom području, velikim migracijama, granici itd. jer se prvenstveno radi o takvoj vrsti kriminala koji je karakterističan za turistička područja odnosno za područje granice. Prošlogodišnji podatak koji je bio zapamćen i zamijećen da u Hrvatskoj na 100 tisuća stanovnika u ovom dijelu Europe se čini najmanji broj kaznenih djela ostaje i ove godine to je negdje oko 2 tisuće 134 kaznene prijave na 100 tisuća stanovnika što podatak opet kaže da se ništa u odnosu na prošlu godinu nije promijenilo, čak štoviše da je broj tih kaznenih prijava manji za 2%. Postupajući po tim kaznenim prijavama koje su same po sebi objektivna kategorija i neovisna o radu državnog odvjetništva državno odvjetništvo je donijelo ukupno 50 tisuća odluka. Neposredno smo utužili pred nadležnim sudovima 54% svih tih predmeta, odbacili smo 34,5% svih podnesenih kaznenih prijava i oko 11% svih predmeta je u istražnim postupcima odnosno nakon toga u optuženjima nakon istrage. Ovi parametri i pokazatelji su negdje otprilike na ustaljenom nivou kao i ranijih godina i pokazuju da u odnosu na broj odbačaja kaznenih prijava 1/3 svih podnesenih kaznenih prijava po našim kriterijima odnosno po selekciji državnog odvjetništva, a ove godine smo izvršili pregled rada deset županijskih državnih odvjetnika i njihovih područnih i utvrdili smo da je selekcija ispravna odnosno da se prvenstveno odbacuju kaznene prijave zato što prijavljena postupanja nemaju obilježja kaznenog djela, ili se radi o bagatelnim postupanjima koji dopuštaju jedno od primjenu instituta iz Kaznenog zakona Republike Hrvatske a to je tzv. oportunitet kod maloljetnika, odnosno beznačajno ili bagatelno kazneno djelo iz članka 28. u odnosu na neke druge učine. Prosječno vrijeme, kažem prosječno, naglašavam, prosječno vrijeme rada po tim kaznenim prijavama je negdje oko 3 mjeseca na prošlogodišnjem nivou i na nivou koji otprilike predstavlja standard postupanja državnih odvjetništava ili tužilaštava u europskim zemljama. Međutim, 1/3 predmeta ipak se ne rješava u to vrijeme i treba puno više vremena da bi se oni riješili. Zbog toga smo već 2004. uveli posebno praćenje svih predmeta starijih od 6 godina, kad kažem posebno praćenje onda to znači da svako 6 mjeseci sva područna državna odvjetništva dostavljaju popise svih predmeta koji se rješavaju duže od 6 mjeseci sa svojim brojem i fazom u kojoj se nalazi, kao i razlozima zbog čega te predmete nisu riješili. Čak štoviše smatram da bi broj odbačaja kaznenih predmeta, kaznenih prijava trebao biti veći primjenom ovih instituta beznačajnog kaznenog djela iz članka 28., odnosno načela svrsishodnosti iz članka 175. ZKP-a, jer bi na taj način zasigurno doveli sudove u situaciju da rješavaju teže predmete, društveno opasnije od onih beznačajnih. Ali način na koja državna odvjetništva niža postupaju u odnosu na ove institute je dosta, pruža otpora, tako da Državno odvjetništvo Republike Hrvatske u tom pravcu provodi i čitav niz instruktivnih sastanaka i obveznih uputa kako da primjenjuju te institute. U odnosu na donesene presude povodom naših optuženja situacija je čak i bolja u odnosu na prošlu godinu. 87,8% svih presuda je osuđujućih. To je izuzetno dobar podatak, iako je percepcija javnosti, a sigurno i vas da je taj postotak osuđujućih presuda bitno drugačiji. Međutim, ovi podaci ne varaju, oni su točni i istiniti. 4,9% presuda je odbijajućih, tamo gdje je Državno odvjetništvo tijekom glavne rasprave odustalo od progona i 7,3% je oslobađajućih. Međutim, vezano za presude potrebno je još istaknuti da kao i nekoliko godina unatrag kad je taj institut kaznenog naloga uveden u kazneno zakonodavstvo Republike Hrvatske preko 6 tisuća i 800 predmeta godišnje se završava odlukama povodom kaznenih naloga, a to je da sudovi faktički ne donose tu presudu nego samo potvrđuju prijedlog državnog odvjetništva o kaznenom nalogu jer je preko 5 tisuća optuženja je prošle godine završilo kaznenim nalogom i to bez prigovora okrivljenika, što znači da je na taj način Državno odvjetništvo znatno doprinijelo brzini postupanja i donošenju velikog broja sudskih odluka. Jer kažem vam skoro 30% odluka se donosi na temelju našeg prijedloga. Što se tiče osuđujućih presuda na jednom, u jednom od grafikona na strani 10. dali smo i strukturu kaznenih sankcija koje su donesene u 2005. godini. I zanimljivo je da je broj bezuvjetnih zatvorskih kazni porastao u odnosu na godinu dana prije ili možda još i više, dvije, tri godine unatrag. I sad je negdje otprilike na 14%. Što je relativno dobar broj osuđujućih presuda, vodeći računa o činjenici da je u odnosu na veliki broj kaznenih djela do zadnje izmjene Kaznenog zakona kad ste je ovo ljeto pojačali kaznene sankcije upravo dopuštao izricanje blagih uvjetnih osuda. Što se tiče kaznene politike kako zbog činjenice što državna odvjetništva sami predlažu kaznenim nalozima vrstu i težinu kaznene sankcije tako i zbog činjenice što ipak ulažu relativno manji broj žalbi nego što bi po mom mišljenju trebalo. Kaznena politika je po našoj ocjeni ipak blaža nego što bi to trebala biti, ali tome su doprinijela i državna odvjetništva jer se nisu žalila onoliko koliko je to po mojoj ocjeni trebalo napraviti. Posebno vodeći računa da se čak 40% žalbi uvažava. Posebno poglavlje odnosi se na postupanje u maloljetničkim predmetima, što je posebno važno i jako značajno. A u odnosu na te kaznene predmete jako je važno da vam skrenem pozornost na dio koji se odnosi na delikte nasilja gdje su maloljetnici u pitanju. Ove godine u odnosu na godinu dana prije došlo je do neznatnog povećanja broja kaznenih djela delikata nasilja od strane maloljetnika, ali to je otprilike na istom nivou već nekoliko godina, nešto preko 3 je tisuće kaznenih prijava. Međutim, u odnosu na maloljetnike važno vam je istaknuti činjenicu da u odnosu na čak 54% svih kaznenih prijava državna odvjetništva odbacuju kaznene prijave primjenom načela oportuniteta smatrajući da samo podnošenje kaznene prijave, razgovor sa prijavljenim maloljetnicima i njihovim roditeljima putem defektologa itd. i odgovarajućim pripremnim postupkom može postići svrhu tako da daljnji sudski postupci nisu bitni. To je već ustaljena praksa koja se pokazala dobro i treba je i dalje njegovati. Posebno poglavlje se odnosi na strukturu i područje ili kretanje kriminaliteta u različitim područjima kriminala. Kaznena djela protiv života i tijela su u odnosu na prošlu godina zabilježile pad, što je jako dobro. Posebno vam moram naglasiti činjenicu da ne da nije došlo do značajnog povećanja kaznenih djela ubojstava i teških ubojstava kako je to u percepciji javnosti, nego da su u odnosu na 2004. godinu kad je bilo prijavljeno 267 ubojstava ili pokušaja ubojstava u 2005. godini bilo prijavljeno svega 233 osobe. Dakle, pad. Percepcija je skroz drugačija. Kaznena djela protiv slobode prava čovjeka i građanina pokazuju porast za čak 13%. Međutim u odnosu na taj kaznena djela značajno je kazneno djelo prijetnje koje predstavlja čak 88% svih kaznenih djela iz ove glave, a ono je zadnjim izmjenama Kaznenog zakona prijetnja iz stavka 1. prebačena u sferu privatnih tužbi, tako da će u odnosu na ovaj broj kaznenih prijava do godine situacija bit bitno drugačija. Ratni zločini u odnosu na ratne zločine često puta i previše se možda govorit u javnosti, ali statistički pokazatelji vam govore da je u 2005. godini za ova kaznena djela bilo prijavljeno 40 osoba. Sve ono o čemu je predmet rada Državnog odvjetništva je iz ranijih razdoblja od 90. pa do danas kad je ukupno u svim tim predmetima obuhvaćeno 4 tisuće 824 osobe, ali sada trenutno u kaznenim postupcima za ratne zločine od 90-te pa do danas je tisuću 107 osoba prema evidenciji od početka ove godine. U odnosu na ratne zločine možda da skrenem pozornost kako smo 2005. i posebno u ovoj prvoj polovini 2006. godine se bavili istraživanjem i ratnih zločina iz 2. svjetskog rata pa smo u tom pravcu posebno angažirali Hrvatski državni arhiv Republike Hrvatske koji je po našem nalogu izvršio predmet značajnog dijela arhiva i u tom pravcu dostavio materijale koje je Državno odvjetništvo dostavilo Ministarstvu unutarnjih poslova i zatražilo kriminalističku obradu i u odnosu na te učine. Kaznena djela opojnih droga su poznata po tome što iz godine u godinu rastu. Prošle godine za 9%. Od toga značajno je da rastu upravo oni najteži oblici ovih kaznenih djela, a to su zlouporaba opojnih droga iz stavka 2. i 3. tamo gdje se govori o dilanju ili o kvalificiranom obliku raspačavanja gdje je čak u pitanju i organizacija. Kaznena djela protiv javnog reda i mira su isto tako negdje otprilike u porastu kao i ranijih godina za 13,8%, ali radi se prvenstveno o kaznenim djelima nedozvoljenog držanja oružja kojih je najznačajniji broj u odnosu na ovu strukturu kaznenih djela, a isto tako i kaznenih djela sprečavanja službenih osoba u obavljanju službenih dužnosti. Kaznena djela gospodarskog kriminaliteta naravno svake godine predstavljaju posebnu pozornost vašeg raspravljanja o našem izvješću. Kaznena djela protiv sigurnosti platnog prometa i poslovanja su otprilike na istom nivou i na stranici 28 dati su grafički prikazi tih kaznenih djela. Od ove vrste najzastupljenija su kaznena djela gospodarske prevare koja u najznačajnijem broju zastupa ovu vrstu i oblast kriminaliteta. U toj vrsti kaznenih predmeta zanimljivo je da imamo broj osuđujućih kaznenih djela izuzetno velik. Govorim o kaznenim djelima protiv sigurnosti platnog prometa i poslovanja čak 86%. Međutim što se tiče kaznenih djela protiv službene dužnosti tu je situacija bitno drugačija. Broj je otprilike kao i lani nešto manji, ali najzastupljenije kazneno djelo je zlouporaba položaja ili ovlasti. U odnosu na ta kaznena djela odbačaji se donose u čak 90% slučajeva. Zašto? Napravili smo posebnu analizu pokušavajući utvrditi razlog o čemu se radi, a radi se prvenstveno o činjenici što se podnosi veliki broj kaznenih prijava protiv svih sudionika nekakvih odluka koje se donose bilo u upravi, pravosuđu itd. većina kaznenih predmeta je podnesena protiv dužnosnika koji su donosili odgovarajuće odluke. Primjerice jedna osoba je samo prošle godine podnijela 385 kaznenih prijava protiv različitih dužnosnika zbog kaznenog djela zlouporabe položaja ili ovlasti. Mi smo ga vještačili moram priznati i utvrdili smo da je duševno nesposoban, odnosno da se radi o osobi koja je kaznenopravno neodgovorna. Organizirani kriminalitet i korupcija je oblast koju pokriva USKOK, Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala. Tu su dati statistički pokazatelji i iz tih pokazatelja proizlazi da je u 2005. bilo 128 prijava za kaznena djela korupcije i 258 prijava zbog organiziranog kriminala. Međutim niti jedna osoba nije bila prijavljena kao organizator zločinačke organizacije, kao kruna najtežeg dijela organiziranog kriminala, ali razlog tome je u svakom slučaju što dokazivanje zločinačke organizacije kako je ona određena u članku 89. stavak 23. Kaznenog zakona, predstavlja doista veliki problem, ali to ne znači da oni nisu označeni kao pripadnici grupe zločinačke itd. itd. da vam u te detalje ne ulazim, oni su objašnjeni u ovom izvješću. Broj korupcijskih kaznenih djela po našem i mom osobnom stajalištu ne zadovoljava i rezultat rada na tom području nije dobar. To odgovorno tvrdim. Međutim, 2005. posebice u drugoj polovini i početkom ove godine znatno se učinilo da se Ured za suzbijanje korupcije u značajnoj mjeri ekipira i da se osposobi zajedno sa policijom i drugim redarstvenim vlastima, da preuzmu na sebe odgovornost za otkrivanje kaznenih djela korupcije. Mislim da su rezultati, ne mislim nego znam da su rezultati u prvoj polovini ove godine u bitno drugačiji i da ćemo do godine u izvješću za šestu godinu imati značajne bolje rezultate. U odnosu na kaznena djela na štetu maloljetnika moram posebno istaknuti kazneno djelo ili kaznena djela nasilničkog ponašanja u obitelji. To je podatak na strani 40 i 41 koji posebno zabrinjava. Došlo je do značajnog porasta ovih kaznenih djela nasilničkog ponašanja u obitelji iz članka 215. Kaznenog zakona. Zašto? Istraživali smo to veoma detaljno i utvrdili smo da nije samo to rezultat činjenice što je broj tih kaznenih djela znatno veći nego ranijih godina nego da se i zbog percepcije javnosti i zbog osjetljivosti tog pitanja sve više podnose kaznene prijave ono za što se ranije ne bi nitko ni osvrtao ni prijavljivao, danas se to radi veoma agresivnije, veoma učestalije nego prije, a ti predmeti imaju apsolutni prioritet u radu ne samo državnih odvjetništava nego i u radu sudova. Nešto o radu na građanskim i upravnim predmetima. Značajno je da je prošle godine došlo i do značajnog broja pada i građanskih predmeta što je jako interesantno posebice značajnog broja predmeta parnice što je jako dobro. Razlog tome leži u činjenici što je u značajnoj mjeri pao broj radnih sporova. Radni sporovi su kulminirali tamo negdje 2003. pa bili značajno zastupljeni 2004. godine ali oni su u najvećem broju slučajeva već riješeni, prvenstveno nagodbama u odnosu na tužbe koje su bile protiv Ministarstva unutarnjih poslova koje je inače najviše zastupljeno zbog radnih sporova i tužbi za, iz radno-pravnih odnosa. S druge strane, u prošloj godini povećan je broj ovršnih i vanparničnih predmeta, prvenstveno zemljišnoknjižnih predmeta što je rezultat i većeg angažmana države odnosno odvjetništava, a i upravnih službi na zaštiti državne imovine prvenstveno zemljišnoknjižnih predmeta dakle intenzivirao se rad na uknjižbama itd. Dat je pregled rada prema državnim tijelima koje Državno odvjetništvo zastupa. Najveći broj predmeta je vezan za Ministarstvo unutarnjih poslova zatim Ministarstvo mora, Ministarstvo financija, poljoprivrede i konačno Ministarstvo obrane. Tu su dati statistički pokazatelji, nema smisla da vas s tim zamaram jer iz svega toga se dade zaključiti iz kojih osnova su, iz sve kojih poslova smo zastupali državu. E sad, jednu kategoriju koju već pratimo treću godinu. Ukupna vrijednost predmeta parničnih sporova koje smo imali u zastupanju temeljem zakona bila je ukupno 13 milijardi 335 milijuna 282 kune. Od toga 22,6% od ovog ukupnog iznosa mi smo kao država tužitelji, a u ostalom dijelu smo tuženi. Taj paritet je nešto bolji negoli prošle godine u odnosu na tužitelj-tuženi, ali ovaj iznos sam po sebi ne predstavlja unutarnji dug Republike Hrvatske jer ako vodimo računa o tome kakav je odnos izgubljenih i dobijenih sporova, posebno u ovoj vrsti, onda zasigurno taj iznos možemo u najmanju ruku prepoloviti. Stečajevi. Nešto o stečajevima. Broj stečajnih postupaka prošle godine drastično je pao. Imali smo svega novih 180 stečajnih postupaka. Razlog tome je što su uglavnom najveći broj stečajeva velikih tvrtki započet je ranijih godina i oni više ne ulaze, dok se stečajevi nad malim onim privatnim tvrtkama kojih je najveći broj faktički ne provode, jer sredstva za te stečajeve nisu osigurana, a nema nikakve ni štete za državu zbog toga što se to nije provelo, jer sami stečaj već započinjanje i otvaranje samog stečaja je preko 10 tisuća kuna, a sama tvrtka nije ni kod osnivačkog pologa imala 20 tisuća kuna. Ali u tom pravcu zajedno sa Ministarstvom financija, Poreznom upravom išli smo prema Vladi Republike Hrvatske s jednom inicijativom izmjene ovog Stečajnog zakona kako država za otvaranje stečajeva nad malim privatnim tvrtkama ne bi potrošila više nego što je njihova ukupna vrijednost i temeljni kapital. Nešto o uspješnosti u građanskim predmetima. U sporovima u kojima zastupamo Republiku Hrvatsku kao tužitelja dobili smo 68,5% predmeta u cijelosti, 6% sporova je potpuno izgubljeno, dok je ostalo riješeno na drugi način. Međutim, tamo gdje smo tuženi, dakle gdje zastupamo državu kao tuženik, dobili smo svega 13,5% sporova, izgubili smo 40,4% sporova. Nažalost, u značajnom dijelu ovih predmeta gdje smo tuženi u slučaju kad bi bila osigurana sredstva u proračunu, mi bi zasigurno sklapali nagodbe sa tužiteljima i time ubrzali rješavanje ovih predmeta, a i smanjili troškove za Republiku Hrvatsku, međutim, nisu u cijelosti bila osigurana sredstva tako da osim u radnim sporovima druge nagodbe faktički nismo sklapali. Što se tiče dijela gdje govorimo o pravnoj problematici, posebno smo skrenuli pozornost na proces uknjižbe vlasništva i drugih stvarnih prava na Republiku Hrvatsku i općih dobara i ukazali na potrebu da sama činjenica što prema zakonu sljedeće godine ističu rokovi povjerenja u zemljišne knjige i nakon toga sve ono gdje država nije uknjižena bi se moglo presumirati na jedan drugi način nego što je to do sada. Tražili smo i predložili Vladi Republike Hrvatske da produži ove rokove kako bi se državi dalo mogućnosti da u narednom razdoblju, a u svakom slučaju prije negoli Republika Hrvatska uđe u Europsku uniju uknjiži svoje nekretnine u zemljišnim knjigama. Nešto o eksploataciji mineralnih sirovina. Zastupnik Kovačević će ovo sigurno pozorno pratiti. Posebno smo se okrenuli kontroli eksploataciji rudnog blaga na 500 eksploatacijskih polja u državi i podigli smo 83 tužbe sa ukupno tužbenim zahtjevom od 381 milijun kuna. Tu je došlo i utvrdili smo značajnih dio propusta oko evidencije i naplate eksploatacije mineralnih sirovina, a u zadnje vrijeme posebice policija i Državni inspektorat poduzimaju čitav niz mjera da se to riješi. Alternativni načini rješavanja posebno su obrađeni kao i doprinos Državnog odvjetništva reformi pravosuđa Republike Hrvatske, a u zaključcima su dati osnovni elementi iz ovogodišnjeg izvješća. Tako u slučaju da vas ne interesiraju svi podaci koji su ovdje naznačeni, možete u kratkim crtama izvršiti uvid o stanju i kretanju kriminaliteta, ali posebice o tome što je Državno odvjetništvo radilo i u području građanskog i kaznenog prava. Hvala.
Hvala. Odbor za pravosuđe. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 46. sjednici održanoj 26. rujna 2006. godine Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijelo Državno odvjetništvo Republike Hrvatske aktom od 17. kolovoza 2006. godine. Odbor je predmetno izvješće raspravio u skladu s člankom 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U iscrpnom izlaganju glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske istaknuto je da Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2005. godinu da je izrađeno sukladno metodologiji ranijih izvješća te da daje cjelovit prikaz rada državnih odvjetništava Republike Hrvatske, USKOK-a, županijskih i općinskih državnih odvjetništava. Osnovna značajka kretanja prijavljenog kriminaliteta jest porast broja prijava protiv poznatih počinitelja za 5%. Postignuta je optimalna granica ažurnosti, prosječno vrijeme od primitka prijave do donošenja odluke je oko 3 mjeseca, uvedeno je praćenje svih predmeta koji nisu riješeni u roku od šest mjeseci od zaprimanja prijave u Državnom odvjetništvu. Jedna trećina kaznenih prijava riješena je odbačajem. U ukupnom broju po optužnim aktima izrečeno je 87,8% osuđujućih presuda, a 7,3% oslobađajućih. U ukupnoj strukturi kazneno-pravnih sankcija zatvor sudjeluje sa 14,1% što je povećanje u odnosu na 2004. godinu. Istaknuta je važnost izdavanja kaznenih naloga. Bilježi se stalni porast kaznenih djela nasilničkog ponašanja u obitelji, smanjuje se broj radnih sporova, bilježi se pad stečajnih predmeta. Naglašena je važnost uknjižbe prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama od posebnog značaja. Značajno je sudjelovanje Državnog odvjetništva u reformi pravosuđa s ciljem poboljšanja učinkovitosti pravosuđa. U raspravi su članovi Odbora dali jednoglasnu potporu Izvješću o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Članovi Odbora raspolagali su s mišljenjem Vlade Republike Hrvatske koja podržava predmetno izvješće. Na Izvješće o radu državnih odvjetništava članovi Odbora iznijeli su i određena mišljenja i prijedloge. Ocjena je Odbora da Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini daje izvješće o stanju našeg društva da korištenom metodologijom sustavnim pristupom daje podlogu za stručno-znanstvene analize i rasprave da ne postoje neki drugi dokument koji svojim sadržajem daje cjelovit prikaz obijma i strukture kriminaliteta u Republici Hrvatskoj. Iznimno je važno za naglasiti da kriminalitet u Republici Hrvatskoj u odnosu na druge zemlje ne pokazuje tendenciju rasta. Da se isti mjeri prema broju prijavljenih kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika nego da su u porastu određene vrste kaznenih djela, opasni oblici kriminaliteta za svako društvo kao što su nasilje u obitelji, korupcija, razbojništvo i slično. Sugerira se što manje isticanje prosječnog vremena ažurnosti kako bi se izbjegle moguće manipulacije, a pozornost treba obratiti na skraćenje onih postupaka koji pretjerano dugo traju. Istaknuto je da se nadležnošću državnog odvjetnika za izdavanje kaznenog naloga optužnim prijedlogom ostvaruje intencija zakona korištenjem propisanom instrumenta, a ne rasterećenje sudova prema ocjeni Državnog odvjetništva koji je sadržan na stranici devet izvješća. Sugerirano je da državna odvjetništva trebaju postupati odlučnije kada je riječ o odbačaju za beznačajna kaznena djela. Naglašeno je da državna odvjetništva mogu utjecati na vrstu i mjeru kazneno-pravne sankcije ulaganje žalbe čime sužavaju mogućnost sudovima za izricanje preblagih kazni za one oblike kriminala koji su od posebne opasnosti za stabilne društvene prilike i pravnu sigurnost. Zbog toga treba izvršiti analizu broja i postotaka uloženih žalbi o izrečenim kaznama, a posebno izvršiti analizu onih područja sudova gdje su velike razlike u uvaženim žalbama, npr. na području Čakovca je to 68% žalbi se uvažava, dok se u Požegi uvažava 24% žalbi. Nakon provedene rasprave Odbor jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: prihvaća se Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za ravnopravnost spolova. Otvaram raspravu. Klub zastupnik HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pa pred nama je doista vrlo brzo ili je zaista malo vremena prošlo od kada smo imali prethodno izvješće, ali pred nama je još jedno dobro napravljeno Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Moram priznati kada ga pogledamo ima puno sličnih elemenata kao i ono Izvješće od godinu dana prije i ovo Izvješće je zaista vrlo kvalitetno napravljeno i sadrži sve one potrebne elemente koje treba. Mi imamo zaista puno podataka, puno brojki, puno grafikona, analiza, zaista iz Izvješća se može dobiti pravi dojam i slika o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Međutim, nije ono samo obična faktografija gdje imamo brojke i činjenice, to je zapravo Izvješće koje i daje određene spoznaje o kretanju kriminaliteta kao jednog društvenog fenomena u našem društvu, ali također ne samo vezano za kriminalitet nego i onaj drugi dio koji vrlo često nepravedno stavljamo u drugi plan, a to je onaj građansko-pravni aspekt, to je u onim područjima znači gdje Državno odvjetništvo nastupa u građanskim i upravnim predmetima u kojima se štite imovinska prava Republike Hrvatske. Ovo Izvješće dakle govori i o znači o radu Državnog odvjetništva vezano za predmete, vezano za brojke, o stanju kriminaliteta i o ovoj bitnoj građansko-pravnoj dimenziji. Što reći vezano za ocjenu rada? Osnovne karakteristike dakle rada u 2005. godini Državnog odvjetništva bile bi u svakom slučaju jedna vrlo velika ažurnost, uspješnost u radu koja je zapravo vidljiva iz svih ovih brojki koje su ovdje u Izvješću navedene. Ako je u 2005. godini primljeno 90, nešto više od 95 tisuća kaznenih prijava to je nešto malo manje nego 2004. godine i ako je od tog broja u Državnom odvjetništvu ostalo na radu ukupno 132 prijave onda je to zaista vrlo respektabilan rezultat. Doduše činjenica je da jedno 12 tisuća predmeta i nešto upućeno drugim državnim tijelima jer se radi o složenijim predmetima pa je potrebno izvršiti dodatne uvide i dodatne analize vezano za to. Također respektabilan je i rok u kome se rješavaju te prijave, dakle rok je već unazad nekoliko godina tri mjeseca što je zaista zadovoljavajuće i dakle dovodi do jedne zaista velike ažurnosti. Vi ste i sami rekli da mi kao država bez obzira na dojam javnosti o stanju kriminaliteta da na 100 tisuća građana imamo nešto malo više od 2 tisuće kaznenih prijava što je manje od svih zemalja u našem okruženju. I gledajući sa tog aspekta, unatoč svim bolnim djelima o kojima gledamo u medijima svaki dan gledajući znači statistički to nije tako nekakav ogroman broj u odnosu na ako kompariramo znači sa našim okruženjem. Moram reći da smo na ovu ažurnost u radu Državnog odvjetništva pomalo već navikli i mislim da će to i da mora biti tako nastavljeno i u budućnosti. Što se tiče uspješnosti i ona je evidentna jer od ukupnog broja tih kaznenih prijava oko 54 i nešto malo više posto ide u direktno optuženje bilo neposrednom optužnicom, bilo optužnim prijedlogom, 34 i nešto posto kaznenih prijava se odbacuje a 11% završi u istrazi. Znači radi se o nekim složenijim predmetima gdje su potrebna određena analiza, određeni daleko složeniji rad da se utvrdi pravo činjenično stanje. Ako od optuženja znači od ovih 54% onog što uđe u postupak mi imamo gotovo 88% osuđujućih presuda, to znači ako u gotovo 88% predmeta Državno odvjetništvo uspije sa optužnim aktima, to je zaista vrlo dobar, sjajan rezultat. I na koncu konca, takvim standardima trebamo i težiti jer kazneni postupak je postupak gdje se u odnosu na pojedinca zadire u ona temeljna prava, temeljne slobode koje pojedinac ima i u takvim postupcima gdje se angažira državni aparat zaista u te postupke treba ići onda kada postoji visoka izvjesnost da će postupak i rezultirati pozitivno. Kod te uspješnosti treba dodati i nešto vezano za zadovoljstvo ili nezadovoljstvo izrečenim kaznama u postupcima. O tome smo ovdje dosta govorili i vi ste pored svih brojčanih podataka ovdje u vašem izvješću dali i niz mišljenja pa je i ovo jedno od rijetkih izvješća gdje vidimo i određene doze samokritičnosti što je sasvim uredu, jer i sami ste znači svjesni određenih stvari na kojima morate više raditi. Vezano za politiku kažnjavanja. Naravno da nitko od nas nije zadovoljan i da smo je pitanje šta tko sa svoje pozicije u ovoj državi može učiniti? Mi kao Parlament smo učinili. Promijenili smo Kazneni zakon na način da smo za cijeli niz kaznenih djela promijenili kaznene okvire jer smo uočili da se većina kaznenih djela sankcionira na način da se izriču kazne koje su oko minimuma predviđene kazne. Upravo zato smo kod velikog broja kaznenih djela povisili tu donju granicu i samom tom činjenicom to bi moralo doći do strožijeg kažnjavanja. Što se tiče djela Državnog odvjetništva, ovdje i stoji da Državno odvjetništvo u svim predmetima u kojima smatra da nije došlo do adekvatne kazne da je potrebno ulagati žalbu i na taj način utjecati na jednu strožu kaznenu politiku. Naime, svaki dan gledamo u medijima zapravo i čudimo se za određena kaznena djela kako se izriču kazne koje sasvim sigurno nisu pravi odgovor društva u odnosu na određeno ponašanje. Iz izvješća se naravno osim ove faktografije da ocjenjivati stanje kriminaliteta, to znači kretanje po određenim grupama kaznenih, kriminalnih djela i ako možemo zapravo reći tu nekakvih drastičnih, bitnih promjena u odnosu na zadnjih par godina i nema. I nadalje su nam, u najvećem djelu sudjeluju imovinska kaznena djela i vidimo zapravo da kaznene prijave protiv života i tijela su u padu u odnosu na prošlo razdoblje za 7,5%, kaznene prijave za djela protiv slobode i prava čovjeka povećale se za 13,6%, prijave za nasilničko ponašanje u obitelji iz članka 215. su u porastu. E sada, to je jedan podatak koji doista zabrinjava i vi ste u vašoj raspravi rekli da je to moguće jedan od utjecaja, veća senzibiliziranost javnosti vezano za ta kaznena djela. To je točno i mislim da kao društvo moramo reagirati, moramo poduzeti sve one mjere koje nam stoje na dispoziciji da dođe do smanjenja i da zapravo pružimo zaštitu tim ugroženim skupinama. Kao što vidimo imamo autonomne kuće koje su organizirane od strane nevladinih udruga i mislim da tim skupinama treba pružiti svu moguću podršku jer vidimo i ove godine zapravo je i javnost bila zaokupljena onim teškim zlodjelima koja su učinjena ne znam u Nazorovoj gdje je bilo ono ubojstvo, pa zatim u Čakovcu. To su zaista djela koja su vrlo, vrlo teška. Ono što zabrinjava. Borba protiv korupcije, organiziranog kriminala, gospodarskog kriminala. To nažalost evo u vašem izvješću vrlo korektno i sami kažete da je vrlo teško, da niste niti sami zadovoljni sa onim kako stojimo na tom polju i to čitamo zapravo iz godine u godinu. I kao ne bih htio reći kao opravdanje ali doista je činjenica da su to djela koja su vrlo sofisticirana. To su djela koja je i teško otkriti i tu je potreban jedan timski rad, tu je potreban rad ne samo unutar našeg sustava nego i sa državnim tijelima susjednih zemalja. Doista ovo što ste rekli percepcija javnosti je takva da ljudi i ne znaju otprilike tko u tom sustavu šta radi, jel' Državno odvjetništvo je doista tijelo koje se bavi prvenstveno progonom, a otkrivanjem se bave neka druga djela. Ali percepcija javnosti je da svi mi zapravo činimo državu u cjelini i država zapravo po svojoj biti mora dati odgovore na takva ponašanja pa bez obzira tko to je. Istaknuto je i problem vještaka. To je nedvojbeno. Vještaci su zaposleni, međutim ima odredba čini mi se u Zakonu o Državnom odvjetništvu u članku 25. gdje bi vi imali pravo zatražiti od drugih državnih tijela određene pomoći, pa ako mogu sugerirat recimo za razna financijska vještačenja mislim da u našem Ministarstvu financija ima ljudi koju mogu dati odgovore na određena pitanja uz nekakav ugovor o djelu ili takve nekakve aranžmane da bi u određenim takvim fazama postupka mogli sudjelovati i mogli zapravo biti jedna bitna podrška. Dakle, kad sagledamo sve to nema nekih značajnijih promjena vezano za kretanje kriminaliteta kao društvenog fenomena u odnosu na prošlo izvještajno razdoblje ali u svakom slučaju na ove pojave znači povećanje kaznenih djela vezano za nasilničko ponašanje, povećanje kaznenih djela iz stavka 2. i 3. članka 173. Kaznenog zakona vezano za opojne droge, zatim za organizirani kriminal, gospodarski kriminal i borbu protiv korupcije, tu trebamo jedan kompletni, jedan sveobuhvatni timski rad sa drugim državnim tijelima. Također ono što želim istaći iz ovog vašeg izvješća vidi se jedna racionalnost u radu jer institut istrage u odnosu na podnijete kaznene prijave koristi se u oko 11% slučajeva. To znači da u odnosu na onih 54 i nešto posto gdje se ide u neposredno optuženje da zapravo jako dobro surađujete sa policijom i provodite one predistražne radnje i znači da ču tim predistražnim radnjama već imate jedan kompletni činjenični dokazni supstrat sa kojim možete ići u neposredno optuženje i to je sasvim jasno da je u redu jer ova istraga ovako koncipirana kao što je sada kod nas provedu se predistražne radnje, nakon toga istraga, nakon toga sve se ponavlja na glavnoj raspravi a tu prođe zapravo puno vremena. Vjerojatno će istraga i morati doživjeti određenu redefiniciju u našem Kaznenom postupovnom zakonu i sasvim sigurno treba je sačuvati u određenom obliku a vezano za ova najsloženija sofisticiranija djela. Također vidim da se koristi i nagodba, da, vidim da se koristi i kazneni nalog što rasterećuje sudove, što je sve sasvim pohvalno i što je sasvim u redu. Vidim da se pali svijetlo, moram brže završavati. Ono što je ohrabrujuće to je ovaj građansko-pravni dio jer vidimo da konačno imamo veliki pad parničnih predmeta jer zaista nije bilo ugodno čitati sve ove godine izvješća u kojima je država svojim zaposlenima dugovala za božićnice, za prekovremeni rad i takve stvari. Sada vidimo konačno da to pada, da taj se broj parnica prepolovio i to je ono nešto što je zaista za pohvaliti. Hoću spomenuti stečaj. Stečaj ste i vi ovdje već naveli podatak gotovo 2 milijarde kuna smo izgubili u prethodnim godinama, oko 400 milijuna prošle godine. Mijenjali smo Stečajni zakon, pokušavamo ga učiniti efikasnijim, pokušavamo ga učiniti boljim. Međutim, problem stečaja je dobro ste to detektirali u njegovom kasnom otvaranju. Treba pokušati primijeniti one odredbe kaznene iz Zakona o trgovačkim društvima a to znači da se procesuiraju oni koji prekasno stečaj otvaraju. Također treba koristiti onaj instrument pobijanja pravnih radnji od strane trećih osoba kako bi se sačuvala potraživanja države. Šta se događa? Događa se u praksi firma je godinama blokirana i u toj blokadi se transferira njena imovina koja koliko toliko vrijedi na neke druge pravne subjekte i svi ostanemo kratkih rukava. Možda ovakav jedan institut tu može pripomoći. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovo izvješće. Izvješće je kvalitetno, brojke su brojke i brojke su zaista vrlo korektne unatoč dojmu javnosti kakav god on bio. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Klub gubi pravo na riječ. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, glavni državni odvjetniče! Pa jedna od temeljnih vrednota suvremene demokracije odnosno demokratskih stečevina je vladavina prava. I sada, mi danas raspravljamo u biti o načelu vladavine prava a ovdje je nazočan samo jedan od čimbenika koji treba u ime države jamčiti da je načelo vladavine prava oživotvoreno. Znači, jedan od čimbenika da je oživotvoreno i očito da ćemo mi trebati održati tematsku sjednicu što je prijedlog Kluba Hrvatske stranke prava, tematsku sjednicu na temu organiziranog kriminaliteta, privatizacije i korupcije. Ali to znači da na takvoj jednoj tematskoj sjednici moraju biti svi čimbenici koji sudjeluju odnosno trebaju jamčiti hrvatskim građanima da se načelo vladavine prava provodi u djelo. Evo, danas raspravljamo samo o jednom dijelu toga to je Izvješće Državnog odvjetništva za 2005. godinu. Kao što vidite i sami nema niti ministra unutarnjih poslova, nema niti ministrice pravosuđa, nema niti nikoga iz Vlade Republike Hrvatske. Raspravljamo negdje oko pola sedam kad smo počeli odnosno iza 18 sati i na ovaj način nećemo postići onu svrhu za što se zalaže i Državno odvjetništvo a kako vidim deklaratorno se zalaže državni vrh i svi ostali. Znači, prijedlog Kluba Hrvatske stranke prava da se održi tematska sjednica gdje će biti uključeni svi čimbenici jer moramo biti svjesni da smo i mi u to uključeni, kako Hrvatski sabor je uključen jer Hrvatski sabor donosi zakone. A kakve zakone donosimo to se vidi u praksi, vidi se i u izvješću Državnog odvjetništva. Donosimo zakone koji nisu simulirani s jedne strane. S druge strane, donosimo zakone gdje se upravo stvara prostor za korupciju. Znači, mi smo prvi taj čimbenik. Drugi čimbenik je bitan u svemu tome je državna uprava. Znači, državna uprava koja će striktno provoditi zakone. Treći čimbenik je policija. Policija znači koja u ovome dijelu radi za potrebe Državnog odvjetništva i samo Državno odvjetništvo koje će u svim znači situacijama kršenja propisa provoditi zakonom predviđene mjere i nakon toga dolazimo na sam sud i sudovanje. Znači, imamo dovoljna i upozorenja ne samo Europske unije da se moramo organizirati i poduzeti odlučne mjere što je sam rekao i državni odvjetnik vezano za borbu protiv korupcije i organiziranoga kriminala. Prema tome, očito je i to mi iz Kluba Hrvatske stranke prava tražimo da se održi jedna tematska sjednica gdje će svi ovi čimbenici uz nas ovdje saborske zastupnike biti nazočni jer to će biti i najbolja poruka i hrvatskim biračima i hrvatskim građanima i svima onima kao što je sam državni odvjetnik i svi mi koji smo nezadovoljni situacijom vezano na području kako organiziranog kriminala tako i vezano za korupciju i za privatizaciju. Prvo ću krenuti vezano oko privatizacije. U ovome izvješću nisam vidio da je obrađen ovaj dio, da su pokrenuti postupci odnosno tužbe za poništavanje ili dijela privatizacije ili cjelovite privatizacije a u skladu s onim što je utvrdila Državna revizija. Znači, riječ je o tisuću 481 predmet gdje je Državna revizija utvrdila od tisuću 556 devedeset pet i nešto da je provedena nezakonito. I normalno da to ne može, tu je u pravu državni odvjetnik vezano i za onaj dio što je rekao oko kaznenih prijava da on postupa po kaznenim prijavama, a ovdje državni odvjetnik i državno odvjetništvo ne može postupati zbog toga što on zahtjev treba dobiti od Hrvatskog fonda za privatizaciju. A kako će Hrvatski fond za privatizaciju dati nekakav zahtjev za poništenje dijela privatizacije ili cijele privatizacije kad su oni u tome sudjelovali? I sad dolazimo znači do toga krucijalnoga prvoga problema, mi donesemo zaključke, obvežemo Vladu i druga mjerodavna tijela i sve pada na Hrvatski fond za privatizaciju i zbog toga nema ovdje ni jednoga slučaja. Vjerojatno će biti, ima slučajeva u ovoj godini o čemu nam može kasnije kazati državni odvjetnik koje su one na temelju onoga što su dobivali i od građana, od radnika gdje su tražili i od policije i svih mjerodavnih da se poduzmu odgovarajuće mjere. To je već ovaj dio, vidljivo od toga paradoksa gdje mi kao Hrvatski sabor donosimo zakone gdje omogućavamo taj dio da se neće ništa učiniti u smislu onoga što svi i mi želimo i što svi mi tražimo. Takva je i situacija vezana i za ovaj dio. Jer mi znamo da je puno kaznenih djela je ušlo u zastaru vezano za pretvorbu i privatizaciju zbog činjenice prvo što su nam zakonu bili loši, loše je bilo određivanje bića kaznenog djela i druga je situacija dok je to došlo do državnog odvjetništva i dok su se provodile predistražne, istražne i druge radnje nastupile su zastare. I to ukazuje ovo izvješće da mi moramo primijeniti Zakon o kaznenom postupku da skratimo tu cjelokupnu proceduru, jer u biti predistražni, istražni samo se duplira sve se ide iz početka dok se na taj način onemogućava učinkovito i brzo djelovanje kako u slučaju znači organa gonjenja. Najbolje nam je situacija sljedeća. Recimo naš predstavnik države i Vlade uvjeravaju kako pravna država funkcionira. To nije njihov posao. To nije njihov posao. Imamo drugu situaciju, što sam ja javno rekao u ime kluba Hrvatske stranke prava, u Izraelu, Izrael vodi rat sa Hesbolahom. U isto vrijeme obrađuju predsjednika države i ministra. Ne treba nas izvršna vlast uvjeravati da funkcionira pravna država, jer ona to nema pravo niti smije raditi jer zbog toga postoji znači državno odvjetništvo, sudbena vlast i sve ostalo. E sad bi se dalje u ovome dijelu osvrnuo za nas u klubu HSP-a također bitno pitanje što smo iznosili i prošle godine, a vezano za ove parnične postupke koje Državno odvjetništvo znači vodi po nalogu države. Zašto po nalogu države? Jer je to nekad radilo ono bivše pravobraniteljstvo, a sad to radi Državno odvjetništvo. I tu su ovi slučajevi o kojima je sam glavni državni odvjetnik rekao, znači vrijednost ukupnost sporova je preko 13 milijardi kuna. Od toga je preko 10 milijardi kuna odnosi se na slučaj gdje je država tužena, gdje je država tužena. Ako uzmemo na strani 55. vidljivo je da su to, stanje stvari u tima predmetima gdje je država tužena je takve naravi da se gubi negdje oko 70% prema dosadašnjoj statistici. I to znači ako gledati prema ovome kolika je vrijednost znači najmanje je situacija takva da 7 milijardi kuna država će izgubiti u ovome dijelu, 7 milijardi kuna. I kad sam ja predlagao da u ime kluba Hrvatske stranke prava kad smo donosili izmjene i dopune zakona da u takvim situacijama se ide na nagodbu, sklapanje nagodbe. Jer to je situacija jasna da država će te sporove izgubiti. Država te sporove gubi i izgubit će. Ako država, Vlada, ne poduzme mjere da se ide na sklapanje nagodbe uz obročnu otplatu. Jer zamislite ovdje recimo u ovome slučaju državi odgovara da ne funkcionira promptno pravosuđe. Zašto? Da funkcionira ovi bi predmeti bili riješeni. 7 milijardi kuna došlo bi nagodinu prema ovoj statistici na naplatu u državni proračun. A ovdje, znači neodgovorno ponašanje države, a u tome slučaju Državno odvjetništvo radi po nalogu države, znači Vlade i drugih mjerodavnih tijela. Jer ono šta radi? Ono kupuje vrijeme, zavlači možda će se doći do situacije jer će netko odustati ili ne znam opće kakva je nakana, a trpe hrvatski građani. Znači to su situacija gdje su građani tužili državu. Zašto su tužili državu? Zbog toga što ministarstva nemaju svojstvo pravne osobe i onda moraju tužiti državu, bilo da je to riječ o Ministarstvu obrane, bilo da je riječ o drugim ministarstvima, a imamo kažem u cijelom tom izvješću točno kazano kakva je situacija. Znači i u sklopu toga bi se morali osvrnuti na taj dio da nekorektno od države da zavlači građane vođenjem sporova i da ide na sklapanje nagodbe, a onda se može dogovoriti i obročna otplata na 4, 5 godina ili na koji način. Ali ova je situacija kažem neodrživa. To je bilo u idućem izvješću, bit će i u novome izvješću. Jer Državno odvjetništvo tu ne može ništa napraviti na svoju ruku jer mora imati suglasnost Vlade, odnosno Vlada je ta koja daje nalog državnom odvjetništvu za postupanje. Takva je ista ona situacija vezano što je glavni državni odvjetnik rekao za uknjižbu države na nekretnine, bilo da je riječ o poljoprivrednom zemljištu, bilo da je riječ o šumskom zemljištu. Znamo da takvih isto puno sporova ima, odugovlače se, a u međuvremenu se dogodila ona situacija da su se mnoge općine i gradove snašli pa su se uknjižili kao općenarodna imovina je njihova, izvršili su parceliranje pa su onda prodali to svojima podobnicima. Recimo slučaj Istre i onih zemljišta gdje je bilo poljoprivredno zemljište, odnosno šumsko zemljište gdje se općine su iskoristile mogućnosti, gradovi da se uknjiže kao da je njihovo. Nakon toga su to prodali svojim podobnicima. Onda su izmijenili urbanistički plan i to je postalo građevinsko područje. A znam da u puno takvih slučajeva država, ne govorim na tebe, ti si bio u novinama, ne mislim na tebe, ne, ne, prije toga, da. Evo, znam da je u takvim slučajevima Državno odvjetništvo pokrenulo te postupka ali nema odgovora dokle se stiglo. Prema tome, sve ovo govori, znači izvješće se ne može reći da nije pregledno, da nije sastavljeno stručno, kvalitetno, da se mogu dobiti odgovori na sve situacije koje je Državno odvjetništvo neposredno sudjelovalo u smislu i kaznenome i ovome drugome dijelu. Ali kažem, predlažem i tražim u ime kluba Hrvatske stranke prava da održimo tu cjelovitu tematsku raspravu kako bi se stvarno stvorili uvjeti. Jer vidjeli smo sad su stvoreni organizacijski uvjeti i drugi uvjeti da bi pravna država profunkcionirala na svim razinama, a neće biti profunkcioniranja pravne države ukoliko se ne riješi pljačka pretvorbe i privatizacije. Jer automatski onda dolazimo i rješavanje pitanje korupcije i svega ostaloga. Ali tu moramo i mi kao zastupnici napraviti ono što trebamo dati. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Uvaženi kolega je predlažući tematsku sjednicu Hrvatskog sabora krivo naveo ili krivo ustvrdio da mi danas raspravljamo o načelu vladavine prava. Mi ne raspravljamo o načelu vladavine prava već o izvješću o radu državnih odvjetništava. Drugo je krivo ustvrdio da Hrvatski sabor donosi zakone koji omogućavaju počinjenje kaznenih djela. To je apsolutno netočan navod. Ja neznam niti jedan propis koji je donijet, a da bi nekom omogućio da počini kazneno djelo. I treći netočan navod. Država ne donosi nagodbu, eventualno država može predložiti protivnoj stranci da se sačini nagodba jer je to … [[Ne razumije se.]] volja u nekakvom postupku jedne i druge strane. Hvala.
Povreda Poslovnika.
Štovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega je povrijedio članak 209. Ja nigdje nisam govorio da donosimo za kaznena djela. Govorio sam da donosimo propise gdje se stvara mogućnost korupcije. Primjer vam je Zakon o hrani, uredba. Prema tome nisam to rekao. Ne može on govoriti nešto što ja nisam rekao, a vi ste tu. Ja to nisam rekao.
U ime kluba SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Koliko je preostalo ili koliko je prošlo? … [[Upadica se ne čuje.]] Nema odmora dok traje obnova. … [[Upadica se ne čuje.]] Šta ćeš! Nije važno kakve je boje mačka, važno je da lovi miševe. … [[Upadica se ne čuje.]] Već smo je našli. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Mi ovdje govorimo o Izvješću o radu Državnog odvjetništva, ali donekle ima pravo kolega Kovačević, jer kad i ovome govorimo onda mi zapravo mislimo na cijeli mehanizam vladavine prava, jer to nekako proizlazi iz naše želje što bi se time postiglo i proizlazi iz cijele materije koju nam nudi izvješće Državnog odvjetništva. Ja ću na početku reći nekoliko stvari kojima mislim da treba podržati ovo izvješće i da se trend rada Državnog odvjetništva u posljednje vrijeme ne samo u ovoj godini na koju se to odnosi, poboljšava. Reći ću nekoliko sljedećih formulacija. Čini nam se da u novije vrijeme Državno odvjetništvo pokazuje više u pozornosti u zaštiti zakonitosti i progonu počinitelja krivičnih djela što je naravno lažno i važan trend. Druga stvar, prepoznaje se jedna dosljednost da se jednako postupa prema svim počiniteljima. Treća stvar, uočava se povezanost s drugim organima koji se time bave pa i na ovoj liniji prekogranične suradnje što mislim da je važno za zajedničko nastupanje, a to je opet važno zato što je zajedničko nastupanje u rezultatima za koje odgovara Državno odvjetništvo to sve skupa nužno. Prema tome ako to uzmemo i kao napor i kao trend i kao rezultat onda zbog svega toga Državno odvjetništvo na pitanje ovog svog izvješća zaslužuje podršku. E sada javnost uvijek kada govorimo o radu Državnog odvjetništva, a u onom sklopu koji sam spomenuo na početku, javnost uvijek zanima odgovor na pitanje koliki je stupanj zaštite zakona i vršenje pravde, pa i u ovoj domeni za koju odgovara Državno odvjetništvo. Opet se vraćam na ono koliki je stupanj vladavine prava, nezavisno od toga što za nešto od toga odgovara Državno odvjetništvo, za nešto od toga odgovaraju drugi organi, a za nešto od toga odgovaramo i mi u ovom Domu, ali to je čini mi se povezana priča. I sada kada pođemo od tog pitanja pa onda imam neke opaske koje jesu donekle negativne, ne samo na bazi dojma o kojemu je govorio gospodin Bajić, a naravno mi se često orijentiramo i na bazi dojma, dakle i na bazi dojma i na bazi nekih činjenica nama se čini da u radu i cijenimo da u radu Državnog odvjetništva ima nešto recimo tako, stare tehnologije. Stare tehnologije i u procjeni i ocjeni činjenica i dokaza i stare tehnologije u onoj inerciji da se kako bih rekao, podliježe stavu javnosti i onda kada ona nije u pravu jer o čemu se zapravo tu radi. Da bi se provodio zakon i da bi se vršila pravda, bitni su, ja ću sada to skratiti, bitna su tri elementa. Prvi je neovisnost o utjecaju. To se odnosi i na odvjetništvo i na sudove i na sve organe koji su u ovoj branši. Dakle neovisnost o utjecaju, stručna kompetencija i ljudska hrabrost. To je naravno teško dostižno. Ovdje je teško postići izvrsnost, ali mi to kao težnju i kao cilj neprestano moramo imati na umu. Naše je uvjerenje i naša je ocjena da smo mi još daleko od toga. Tu se radi o tome da li se postiže pošten odnos prema činjenicama i da li se želi pošteno u toj stvari odlučivati. Ovdje u izvještaju piše, malo prije je ovdje spomenuto, u predmetima u kojima Državno odvjetništvo nastupa u svojstvu tužitelja polučen je uspjeh 80 ili 80 i nešto posto uspjeha. To naravno ne želimo osporavati. Ali tu postoje dvije stvari koje, ili jedna stvar koja je atraktivna, javno atraktivna. Ja ocjenu stanja kaznene politike ili uspjeha u onom što se zove kaznena politika u društvu. Tu su dva elementa. Jedan je što, kako se hrvujemo s krupnim kapitalom, s krupnim kriminalom, možda čak i ovo drugo može odgovarati. Kako se hrvujemo s krupnim kriminalom i kako se hrvujemo s ratnim zločinima. To su dvije nekako najatraktivnije stvari, čini mi se da se može reći i krucijalne stvari na onom pitanju koliko država pokazuje zube želeći primijeniti zakon. Želeći da se vrši pravda. Meni se čini da imamo priličan broj ljudi čak bih se usudio reći ako hoćete i navodnike previše ljudi koji nemaju ovaj integritet koji sam maloprije spomenuo, neovisnost o uticaju, stručna kompetencija i ljudska hrabrost da se donese odluka i stane iza nje. Tu ću reći sljedeću stvar, možda sam u krivu, ali na ovim krupnim pitanjima, krupni kriminal i ratni zločini ima previše propadanja optužbe i ima previše zasnivanja optužbe na tankim dokazima. To ja sam, teško je biti u poziciji gospodina Bajića i njegovih ljudi, ja sam toga svjestan, znate ali uz ovo razumijevanje koje izražavam i u odnosu na čovjeka i u odnosu na zadatak koji čovjek ima i njegovi ljudi, mi moramo to procjenjivati na ovaj način. Što je s optužbama i kako se odnosimo prema dokazima, to je ako mogu tako reći grijeh smješten u Državnom odvjetništvu. Ima jedan grijeh koji je smješten u sudovima, jer je to povezano. Ima puno presuda, svjedoci ste to i u novinama nađemo presuda i obrazloženja posebno koji izazivaju javne komentare, nekad i smijeh. Tako važne institucije kakve su sudovi to ne bi smjeli dopustiti. I ja, možda sam ja u tome nešto malo pretjerano kritičan, ali ja to govorim zato što moramo vidjeti što se događa kod organa koji odgovaraju za vršenje pravde da bismo odmah iza toga vidjeli što mi činimo, kakva je naša zasluga u tome, kakvu ocjenu mi u tome zavrijeđujemo i kakvu inspiraciju šaljemo iz ovog Doma da bi se društvena svijest formirala tako da ljudima dajemo podršku. Ja ću ovdje na ovom primjeru, reći ću dva primjera, imam jednu ilustraciju koja me vrlo zabrinjava, pa ću ovdje podijeliti je s vama, ne zbog toga što iz nje izvlačim velike zaključke, ali ljudski gledano zaslužuje pažnju, ako mogu tako reći. Kod suđenja za ratne zločine imam potrebu reći sljedeću stvar. Zločince treba progoniti bez pardona. Bez pardona. I u tome treba provoditi zakone također bez pardona. I ja ovo spominjem zato što sam uočio da gospodin Bajić na primjeru Siska na primjer ima takav stav jer je smogao snage i hrabrosti i kompetentnosti i odlučnosti da nešto kvalificira onako kako dokazi zaslužuju. I ja to spominjem zato što preko toga imam potrebu reći svaka čast za to. E sad, odmah dodajem nešto što je nazvao sam to karlovačka ilustracija. Pa ću vam dati osnovne podatke. Ja imam rješenje Općinskog suda u Karlovcu o utvrđivanju činjenice smrti. I u tom rješenju piše da je jedna Danijela, četrnaest godina, umrla 5. listopada '91. Nema drugih dokumenata i takvo je rješenje sud donio, to … [[Govornik se ne razumije.]] E sad, u obrazloženju piše tog istog rješenja u nastavku piše skraćeno, familija za stolom, pucnjava po fasadi kuće, razvaljena vrata, bomba, upad, posakrivali se ukućani, poznata osoba koja sad usmrćuje jednog čovjeka, ranjava ovu malu koja umire u 13,30, ubijeni otac i teta. I neću dalje. Sud je odlučio da je djevojka umrla što onda ispada prirodnom smrću. Cijeli ovaj događaj koji su svjedoci opisali u sudnici ostao je zanemaren. Ja sad neću govoriti o tome tko je to učinio, mada tamo piše i tko je i što se s njim dogodilo, mada čujem da također znam što se dogodilo, ali to me sad ne zanima. Zanima me kao čovjeka. Ovdje na ovom mjestu me zanima odnos prema ovakvoj kvalifikaciji, ovakvoj proceduri i prema ovakvom događaju. I neću se opredjeljivati, ja sam samo imao potrebu s vama to podijeliti. Drugu stvar koju gospodine Bajiću imam potrebu reći, ona naravno je lakše prirode, nije ovo zločin kao što sam govorio. Ovo nešto je spominjano danas, naknada štete za odgovornost države ide po proceduri da se Državnom odvjetništvu podnese zahtjev za nagodbu. Nisam ovdje primijetio u Izvješću kakvi su rezultati, vi ste danas nešto govorili ali, i po prilici objasnili, ali tamo nema koliko je ukupno zahtjeva, kakvi su odgovori na te zahtjeve. Mene sad to zanima kroz sljedeću stvar. Ja sam zaključio, vi najčešće imate odgovor preko toga da ne odgovorite. Prema tome, ćutanje. Ili imate odbijanje ili prihvaćanja gotovo da nema. Sami ste maloprije rekli nema novaca pa naravno vi poštujete svoje gabarite u kojima se možete kretati. S gledišta čovjeka koji traži naknadu to nekako dođe kao ovo ne odgovoriti, to je procesno kupovanje vremena u kojemu čovjek bi trebalo da dobije neke odgovore ili da mu se naknadi ta šteta. Krajnji rezultat ako mogu to povezati s onim vašim objašnjenjem jeste da država to ipak na kraju plati, ali u nešto skupljem iznosu što je, što ja mislim da je šteta. Prema tome, ja mislim da bi trebalo na ovoj stavci imati jedan ozbiljniji razgovor, imati jedan ozbiljniji stav u kojemu Državno odvjetništvo i tu bi vas trebalo poduprijeti dobije ovlaštenja da sklapa nagodbe jer je to na kraju za državu jeftinije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovo Izvješće kao što kaže i sam državni odvjetnik je ustaljeni pokazatelj kao i prethodnih godina i to Izvješće je vjerojatno u formalnom smislu kvalitetno Izvješće. Vjerojatno je to i korektno izvješće o radu Državnog odvjetništva, ali ono područje, ono polje koje na neki način obasjava ovo Izvješće, a to je stanje kriminala, sposobnost društva, odnosno države da se s tim kriminalom obračuna, zaštita državnih interesa u ovom Izvješću više-manje je ista kao što je bila prethodnih godina. Ako se pogledaju pokazatelji ovoga Izvješća, dakle to je to što i sam državni odvjetnik tvrdi, oni su više-manje isti, više-manje isto stanje kriminala, razne vrste dijela gotovo su iz godine u godinu ista zadnjih nekoliko godina, broj prenešenih predmeta je više-manje isti tako da je stvar takova da ako želimo ići naprijed u pogledu procesuiranja tih dijela ne tvrdeći naravno da je tu glavna odgovornost Državnoga odvjetništva onda bi trebali imati snage učiniti neki korak naprijed. U tom smislu je ovo Izvješće zanimljivo i interesantno jer ono kaže oslikava više nego ijedno drugo izvješće koje se podnosi ovom Saboru, ukupno stanje kriminala, zloporaba, zaštite državnih interesa i mogućnosti da se sa tim kriminalom obračunamo. Ni jedno takvo izvješće mi ovdje u Hrvatskom saboru ne dobijamo, dakle Izvješće o radu sudova, Izvješće o radu policije, ni jedno dakle koje tako cjelovito pokazuje kakvo je stanje stvari u tom tako važnom segmentu države. Ovdje se u ovom Izvješću govori uglavnom temeljem statistike. Ja sam veliki pobornik statistike i statistika je moćna. Ona ako je pogođena može oslikati život, ako nije pogođena ili ako namjerno nije pogođena može ga jako deformirati, odnosno iskriviti sliku, ali mislim da je ovo područje jedno od najtežih područja, najkompliciranijih i najdelikatnijih kada se radi o statističkoj obradi pa se govori o tome kako je, koliki je broj kaznenih djela procesuiranih itd., a naravno od kaznenog djela do kaznenog djela, od laganih kaznenih djela gdje možete neposredno podići optužnicu pa do onih dugotrajnih koji traju desetak godina u kojima sudjeluje ne znam koliko garnitura kojih sve državnih tijela, između tih kaznenih djela i njihovih učinaka na društvo je ogromna razlika i zato je ova … [[Govornik se ne razumije.]] statistika apsolutno nečitka ovdje u ovakvom dijelu, u ovakvoj vrsti izvješća. Primjerice govori se o tome da se iz prethodne godine je prenešeno 12 tisuća kada se radi o kaznenim djelima, 12 tisuća 645 kaznenih djela, a 12 985 kaznenih djela su povjerena drugim državnim tijelima, na provjerama drugih državnih tijela. Dakle, nije važno onih 60 tisuća kaznenih djela koji se rješavaju, nego je važno ovih 12 tisuća, ovih 12 tisuća koji se prenose iz prethodne godine i ovih 12 tisuća koja se daju ostalim tijelima na provjeru. To su ta najteža krivična djela, najteža za obradu ili najteža po svojoj kvalifikaciji i to su kaznena djela u koja očito bi trebalo posebno pratiti, a to su kaznena djela pretpostavljam da jesu, makar to tako izričito ne stoji, kaznena djela gospodarskog kriminala, organiziranog kriminala i korupcije. Ta djela za koje naše društvo, naša država ima najmanje sposobnosti procesuiranja tih kaznenih djela i koja vjerojatno više od ostalih kaznenih djela narušavaju ukupan društveni život. I to je ona gorka jabuka ovoga Izvješća jer o stanju tih kaznenih djela, o tome kako traju procesi njihovog rješavanja, gdje su poteškoće, koja je uloga eventualno Državnog odvjetništva kod tih djela, kakva je uloga ostalih tijela, policije, sudova, kvalitete zakona koji se donose. Obavještajni sustav se ovdje i ne spominje, a on bi konačno trebao početi igrati ulogu kod takvog vrsta kaznenih djela, a ne baviti se intimnim životom političara i javnih osoba. O tome se ovdje ništa ne govori. Dakle, ja ne govorim o tome da je za takvo stanje stvari odgovorno Državno odvjetništvo, to je teško tvrditi, ali stvari očito nisu kakove bi trebale biti. Iz godine u godinu se prenosi isti broj, veliki broj kaznenih djela i to su kaznena djela očito kojih istraga traje po nekoliko godina. Dobro je što je Državno odvjetništvo odlučilo prije nekoliko godina pratiti, posebno pratiti ona kaznena djela koja su na obradi u Državnom odvjetništvu više od 6 godina, ali zamislite što to znači 6 godina. Zar ne bi trebalo pratiti i o tome detaljno i posebno izvješćivati ovaj Sabor jer taj dio izvješća bi bio puno važniji od ovoga sumarnog statističkog izvješća što je sa tim djelima. Koja je to vrsta kaznenih djela koja u Državnom odvjetništvu stoji više od godinu dana, a ne 6 godina? Tri mjeseca bi bio sjajan rok kada bi to bio prosjek za sva kaznena djela, pa čak i godinu dana za najteža kaznena djela nije dugačak rok ako se za tu godinu dana to kazneno djelo dobro procesuira, dobro pripremi da bi sud mogao na odgovarajući način suditi, ali kaznena djela koja se po Državnom odvjetništvu vuku nekoliko godina, 6 godina ili više godina to su vjerojatno ona kaznena djela koja najteže i najgore utječu na ukupnu sigurnost društva, na kriminal, na zaštitu državnih interesa i na ta djela bi bilo potrebno u idućim izvješćima obraćati posebnu pozornost i pokušati da ova statistika koja je ovdje više-manje uniformna za sve vrste kaznenih djela da se posebno bavi baš tom vrstom kaznenih djela. Ponavljam, organizirani kriminal, korupcija i gospodarski kriminal, dakle tamo gdje očito naši mehanizmi koje imamo, ponavljamo vjerojatno loši zakoni, loš rad policije, neadekvatan rad Državnog odvjetništva, još lošiji rad sudova, očito je to tako sve ako se ta kaznena djela nisu u stanju procesuirati i ako traju godinama i da zapravo ne znate o čemu se radi i gotovo nikada za ta kaznena djela ne dobijete pravorijek. Jedan slučaj nemogućnosti našega društva i naše države da procesuira takva kaznena djela su najnoviji slučajevi Petrač i sinovi i Zagorec i sin. Pa zar je trebalo da se jedan proces koji se poveo povodom otmice sina jednoga građanina pretvori u ispitivanje porijekla jednoga drugoga upravo oca otetoga sina kao da za to nije bilo dovoljno povoda i razloga prije. Kao običan građanin a možda i nešto više o tome znam temeljem onoga što sam radio u javnome životu bilo je dovoljno poticaja. Samo novinski napisi o bogatstvima, slike itd., da se taj slučaj procesuira proteklih ne 5 nego možda 10 godina. Već 10 godina se u Hrvatskoj kontinuirano iz godine u godinu, ciklički iz mjeseca u mjesec, čitamo o tome koja je imovina i bogatstvo generala Zagorca da bi se povodom jednog slučaja to ponovo otvorilo. Ja ne govorim naravno da je to utjecaj Državnog odvjetništva, to je u najvećoj mjeri utjecaj medija ali da Državno odvjetništvo temeljem onoga što je objavljeno do sada po službenoj dužnosti nije u stanju bilo ustanoviti što se s tim događa pa onda osuditi tog čovjeka odnosno optužiti ga ili ga pak osloboditi ako to nije istina. To govori o tome da stvari ne stoje kako treba. Ja to opet odgovornost ne mogu staviti na Državno odvjetništvo ali mogu staviti odgovornost na sve one mehanizme kojima država raspolaže a koji bi trebali a nisu očito u stanju procesuirati tu vrstu kaznenih djela, a to je naravno samo jedan od primjera. Vjerojatno ima beskonačno puno ili veliki broj slučajeva gospodarskog kriminala koji se teško, uopće procesuira temeljem dakle naših zakona a jednako tako organiziranog kriminala, korupcije o čemu je naravno i sam gospodin odvjetnik ovdje govorio. Ono što je osobito zanimljivo to je i pitanje zastupanja Republike Hrvatske i to je dosta porazna činjenica koja nije možda tako alarmantna, nije pitanje sigurnosti ali govori nešto o stanju naše državne uprave. O tome kako se svi skupa zapravo odnosimo prema državnoj imovini a to je neuspjeh Državnog odvjetništva a to naravno znači i kompletnog pravosudno sustava u zaštiti interesa Republike Hrvatske kada je ona tužena. Ukupna težina tih djela i onima gdje je ona tužena i gdje tuži je negdje oko 15 milijardi kuna. Radi se o ogromnim novcima ali Državno odvjetništvo je u stanju dobiti tek 13% od svih procesa u kojima je Republika Hrvatska tužena što zapravo govori o vrlo neodgovornom i lošem stanju državne uprave. Građani Republike Hrvatske, državni zaposlenici najčešće, tuže državu i u velikom broju slučajeva 3:1 dobijaju te procese. To znači da se država, da se državni službenici odgovorni ljudi, dužnosnici, neodgovorno, neadekvatno odnose prema svojim zadaćama i time oštećuju državu. I naravno ako su loši zakoni, ako je loše postupanje onda Državno odvjetništvo tu ne može puno učiniti. Prema tome, taj podatak od 13% uspješnih obrana Republike Hrvatske u tim slučajevima kada je ona tužena još ništa ne govori o Državnom odvjetništvu ali daje vrlo lošu sliku i daje vrlo negativan i nepovoljan odgovor na ukupnu sposobnost države da se brani odnosno situaciju u kojoj je država odnosno njeni dužnosnici, njeni službenici, njene institucije, njena tijela stvaraju takve obveze u kojima Republika Hrvatska gubi silne novce. Govoreći o korupciji, naravno da to ne može biti samo pitanje Državnog odvjetništva, to ponavljam. Govori se ovdje o provođenju Nacionalnog programa za borbu protiv korupcije i akcijskog plana pa bi ja tu podsjetio na ulogu Hrvatskoga sabora. Prethodni Nacionalni program sa akcijskim planom donesen je 2003. godine. Po tom akcijskom planu trebalo je osnovati Saborsko povjerenstvo za praćenje programa. To povjerenstvo nije osnovano 3 godine, osnovano je sada u petak na jedan nakaradan način tako da je vladajuća većina odlučila što je to oporba. I time je prekršila odluku Hrvatskoga sabora. Hrvatski sabor je dezavuirao sam sebe. Ja ne želim ulaziti u to da li su predstavnici Hrvatske stranke prava kojih ovdje nema oporba ili ne ali najmanje je pozvana u to ulaziti parlamentarna većina. Tako smo u formiranje tijela za borbu protiv korupcije krenuli na krivi način. Rekli smo u nacionalnom programu i u pravilniku koji smo donijeli da je to predstavnik opozicije a onda je parlamentarna većina odlučila što je to i tko je to opozicija. Treća stranka po snazi u ovom Parlamentu koje bi to trebalo pripadati jer opozicijska stranka prva je i već ima jednoga čelnoga čovjeka u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa nema ni člana niti u jednom od ta dva povjerenstva i ako ćemo tako se odnositi prema tome onda nam tisuću dobrih izvješća Državnog odvjetništva neće pomoći. I na kraju jedna pozitivna činjenica koja se razlikuje od ostalih. Ja mislim da je to pozitivna činjenica a to je porast broja kaznenih djela u pogledu nasilničkog ponašanja u obitelji. Naime i broj prijavljenih i optuženih i osuđenih smatram da to nije plod toga što doista imamo više kaznenih djela i više nasilja u obitelji, to bi bila porazna, gotovo teško podnošljiva činjenica nego je to očito plod činjenice da je percepcija što je i gospodin državni odvjetnik rekao u tom smislu drugačija i to je dobro. To kazneno djelo drastično se povećalo, dakle obrade od strane Državnog odvjetništva 2004. na 2003. godinu a porast se nastavio 2005. godine. To je očito plod porasta percepcije naših građana a onda i sposobnosti naših tijela da procesuiraju kazneno djelo i to naravno treba pozdraviti. Završno. Klub zastupnika HNS-a će prihvatiti ovo izvješće ali s obzirom da slika o ukupnom stanju zaštite od kriminala i zaštite državnih interesa već nekoliko godina se ne mijenja nemamo posebnih razloga za oduševljenje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sukladno članku 207. stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Povreda Poslovnika, da.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uobičajeno je vis a vis duha nekog poslovnika itd.
Koji je članak poslovnika povrijeđen?
209. … [[Govornik se ne razumije.]] 214. da se radi do 19 sati. Sad je 19 sati i mislim.
Izričem vam opomenu, zlorabite pločicu povrede instrumenta povrede poslovnika i ovo je po tisućiti put da radimo i preko sedam sati. Dobro?
Nije dobro, gospodine potpredsjedniče, ali tako je kako je. Cijenjeni potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče, uvažena gospodo zastupnici! Nema mi Kovačevića ovdje da mu kažem da je istina da je godine 2000. općina Vodnjan prodala 100 hektara dole u Barbarigi Dragoneri ali isto tako treba imati na umu da je to zemljište bilo procijenjeno od strane sudskog vještaka, da su tu procjenu prihvatile financijske institucije i da je to bilo učinjeno na javnom natječaju. E sada, ide investicija … [[Govornik se ne razumije.]] do 2008. biti će sigurno najreprezentativnije turističko naselje u Hrvatskoj izgrađeno na tom prostoru, investicija je 250 milijuna eura. Samo od PDV-a će država uprihodovati negdje oko 50 milijuna eura puta sedam i pol, to je negdje oko 380 milijuna kuna što će reći da će Hrvatski sabor moći raditi tri, četiri godine samo na temelju te investicije i isplaćivati 152 saborskih zastupnika plaće. Konačno, taj prostor je tamo bio urbaniziran prije toga. Tamo je prije toga bila predviđena gradnja nekih deset hiljada jedinica, sada je četiri i pol itd. ali slične stvari su se dešavale iako ja mislim da to nije trebalo prodati i u Rijeci i u Zadru, i u Dubrovniku, i na Hvaru, i na Braču i gdje sve ne. No, idemo dalje. Zastupnici su danas dobili jedan vrlo interesantan materijal slučaj Euroherc i moja je jedina zamjerka gospodi iz Euroherca što nisu izborno pratili kao recimo SDP i IDS, preporučam se da to u buduće čini. Mi smo svojedobno dobili od doma fond 100 tisuća kuna ali smo isto tako to uredno proknjižili, osporili mu u Poreču uknjižbu na 250 hektara i otvorili slučaj Liburniju. No, pustimo sada to. U Državnom odvjetništvu rade vidimo 76 državnih odvjetnika i 492 zamjenika državnih odvjetnika. U 2005. primljeno je 95 tisuća 157 kaznenih prijava protiv poznatih i nepoznatih počinitelja. Tome treba pridodati i 194 tisuće i 701 predmet iz građansko-upravne domene koliko ih je 2005. Državno odvjetništvo imalo u radu od čega na nove predmete otpada 114 tisuća 848. Znači, 194 tisuće plus tih 95 tisuća, to je 298 tisuća 858 predmeta. Ako to podijelimo sa 568 koliko ima državnih odvjetnika odnosno ovih zamjenika itd. to je negdje 510 predmeta po osobi, ili ako tu brojku dijelimo i sa savjetnicima i vježbenicima to je negdje 396 predmeta po osobi. Podijelimo to recimo sa 250 radnih dana dolazimo da svaki zaposlenik da se tako izrazim rješava 1,58 predmeta. Znači, toliko se radi. Međutim, najprije se želim dotaknuti ovog podatka na prvoj stranici, na strani jedan. Ukupna visina tužbenih zahtjeva za koje građani tuže Hrvatsku državu ovdje je iskazana brojkom od 14 milijuna 958 tisuća 296 kuna. Međutim, eto ovih dana ovdje u sabornici svo vrijeme se vode polemike o čak 10 milijardi kuna za koliko građani tuže državu, točnije za 10 milijardi 310 tisuća, 310 milijuna 371 tisuću 500 kuna. To je negdje cirka 2 milijarde dolara a država tuži znači građane za 3 milijarde 24 milijuna 810 tisuća i 800 kuna. To bi bilo negdje 550 milijuna dolara. Ili od tih 13 milijardi kuna 22,7% odnosi se na državu kao tužitelja a 72,3% znači kao tuženu. Od toga 3 milijarde kuna odnosi se na radne sporove koji se vode zbog toga što bivša Vlada odnosno sadašnja nije ili ne poštuje kolektivne ugovore. Čitav niz sporova vodi se i za razdoblje prije 2000. godine a neki za razdoblje iz osamdesetih godina pa je tako recimo nedavno grad Rovinj izgubio ni kriv ni dužan spor oko ponašanja tamo nekih djelatnika angažiranih u ondašnjoj obavještajnoj zajednici i to tamo negdje iz osamdesete godine. Mislim da su se gradska blagajna olakšala za cirka milijun i pol kuna. Ove godine Ministarstvo financija za ovrhu države rezerviralo je 400 milijuna kuna a realno od tih 10 milijardi kuna koliko se potražuje od države država će prije ili kasnije brat bratu izgubiti 60%. To je znači 6 milijardi kuna. Jasno, pravosuđe je vidimo daleko promptnije kada država tuži dužnika nego obrnuto, ali to je jedan ogroman problem na kojeg nitko od nas nema odgovora kao ni činjenicu da je u stečajnim postupcima za državu ostalo nenaplaćeno milijardu 969 milijuna kuna. No, ja sada neću o tome. Hoću u jednoj briljantnoj odluci vrhovnog vrha da su pretvorba i privatizacija ispunili svrhu a što se moglo čuti pred dva ili tri tjedna na sastanku državnog vrha. Istina je da je kazneno odgovaralo kao što je to gospodin Bajić višekratno ponovio u javnosti devetero osoba. To je naprosto smiješno. Istina je isto tako da je nedavno gospodin Ante Samodol ravnatelj HANFA-e u Rovinju pred nekoliko dana, čini mi se da je to bilo prošlog tjedna, na Konferencije Zagrebačke burze de facto dao politički program onima koji su na takav način devedesetih došli do imovine kroz rečenicu da "nitko više nikoga neće pitati za prvi zarađeni milijun ali za sve druge hoće jer je prošlo vrijeme netransparentnog trgovanja". Na taj način govorio je svojedobno jasno Onasis, ne i oni koji su ga morali nadzirati ali ono je bilo neko drugo vrijeme, ono je bila neka druga zemlja a sve što čini vrh hrvatske politike, državnog odvjetništva itd. ja kao da želi naprosto na neki način rehabilitirati ono što se dešavalo devedesetih godina. Na kraju opet stradavaju marginalci, a najgori koji su među nama postaju nedodirljivi stupovi društva. U ovoj zemlji nekome se još može suditi zbog mita, za hiljadu 800, dvije hiljade kuna, ali to na kraju ispada da je vrhunac borbe protiv kriminala. Meni je krivo da ovdje nema gospodina Radoša koji je spominjao slučaj gospodina Zagorca. Ali što reći u ovom konkretnom slučaju doli da je prošla baba sa kolačima. Prošlo je više od 10 godina, nastupili su apsolutni rokovi zastare, nema više kaznene odgovornosti, eventualno je moguće nekome, pod navodnicima, "imovinu konfiscirati" međutim od toga svega vjerojatno neće biti ništa. Znači na tim sitnim predmetima koji su danas u tijeku mi se na neki način pokušavamo svidjeti europskim birokratima koji su nam eto počeli određivati i kako i što će se u ovoj zemlji suditi, koje će brodogradilište morati ići u stečaj, koje će se privatizirati, koliko će naših vojnika poći u Afganistan, kako će izgledati ovaj Zakon recimo o političkim strankama, govorim to i u kontekstu činjenica da nam je ovaj šef venecijanske komisije koji je pred recimo 20-ak dana bio u Zagrebu ovdje u sabornici dolje da bi njega bilo stid da ne izglasamo zakon da strane vlade mogu financirati naše stranke što je za mene jednostavno neprihvatljivo kao kad bi recimo bilo koja stranka u Hrvatskoj recimo financirala neku stranku u Bosni i Hercegovini. Ali zanimljivo, nitko iz te Europe recimo ne traži reviziju pretvorbe, pogotovo ne banaka koje su sve u njihovim rukama, nitko ne traži privatizaciju INA-e, dijela medija, Hrvatske recimo telekomunikacija koje su također preuzeli stranci, a preko njih jasno preuzeli su stranci i dobar dio hrvatskog suvereniteta. Tu ja mislim da između ostalog leži i problem raslojavanja u Hrvatskoj ili hrvatskom društvu. Nije to jedini problem, ali tu počinje geneza mnogih hrvatskih problema koje su između ostalog i dovele do toga da nam je na neki način pravosuđe ovisno o politici ali kako vrijeme odmiče tvrdim da će biti sve više i više ovisno o kapitalu. Meni je drago da recimo na strani 31., 37., 81. govorite gospodine državni odvjetniče o davanju mita. Prijavljeno je 76 osoba. U 11 slučaja prijava je odbačena, a što je rezultiralo sa 33 osuđujućih presuda i to tako da je 10 osoba osuđeno na kaznu zatvora, jedna na novčanu kaznu, a 22 su uvjetne osude. I to je otprilike to. A svi kažu da je ova zemlja ne znam korumpirana. Ja jasno ne mislim to na Sabor, mi odlučujemo o čemu odlučujemo, gotovo ničemu, koja je naša pozicija znate, ali van ovoga Doma od javnih tvrtki preko naših brodogradilišta gdje se novac pere sve u šesnaest pa su tako u Europi pojam provizije prozvali krovizijom, preko uprave ovih velikih sustava, pa i sudstva, nogometa, sporta, nevladinih udruga, nekih stranaka itd. uopće ne treba trošiti riječ. Bez pardona maloprije je gospodin Gajica rekao da treba goniti ratni zločin. Jasno je da treba goniti i mito. Međutim, isto tako upitajmo se koliko je sve ovdje djelotvorno. Ja ne mislim da nikoga ne treba u ovoj zemlji, mislim da nikoga ne treba goniti za jednu bocu vina ili za 10 dkg kave ako netko nekome to pokloni nakon operacije ili prilikom ne znam neke druge takve ili slične, pod navodnicima, "rabote". Kako je moguće recimo gospodo zastupnici, bez obzira što vas ima sedmero ili osmero, a uskoro neće biti ni mene u ovoj sabornici da bivši ravnatelj recimo USKOK-a dok je radio za državu goni zagrebačko podzemlje, a drugi dan po prestanku rada preuzme obranu tih istih ljudi. To vam je kao i sa onom provizijom u brodogradnji koju su u Europi prozvali krovizijom. To je jedna hipokrizija koju će na kraju platiti ne znam recimo neki liječnik, a koji je uzeo mito i neka odgovara pa ako mi je i oca spasio. Na kraju će platiti i neki lučki kapetani ili netko kao što rekoh prije tko je dobio 10 dkg kave da bi izdao nekome npr. ZK izvadak. Problem je ovdje ogroman ali moj je dojam da oni koji galame protiv korupcije često su zadnji koji bi o tome recimo mogli u ovoj zemlji govoriti. Možda bi ovdje trebalo reći samo riječ o Aneksu G, tj. sukcesiji bivše SFRJ gdje se kaže da je 2005. bilo 29% po tužbama protiv osoba iz Srbije i Crne Gore, tj. treće države koje se pozivaju na Aneks G i traže uknjižbu prava vlasništva i predaju u posjed tih nekretnina. Odvjetništvo smatra da treba zaključiti između Zagreba i Beograda poseban ugovor, a dok ga nema smatrate da, ili smatraju da nema mogućnosti za provedbu Ugovora o sukcesiji. U naravi po mom sudu možda i nije baš tako. Recimo gospodin Štrok kupuje srpska odmarališta. Država prodaje nekretnine trećih, sve u dilu jasno sa Hrvatskim fondom za privatizaciju. Vlasnici velikih tvrtki čine što čine. Nekima se tvrtkama vraćaju pumpe, mislim INA-i npr. Nekima se vraćaju trgovine Varteksu, ali mi mislimo da smo šegavi rekli bi Istrijani i da nećemo na kraju pristati na Sporazum o sukcesiji. Igramo se na neki način Slovenaca koji također na žele isplatiti deviznu štednju hrvatskim državljanima. Spor je eto pred završetkom, pred Europskim sudom. Međutim, trebalo bi otvoriti slučaj ne samo tzv. neprenesene štednje nego i prenesene štednje, a riječ je uz onih 300 milijuna maraka, 300 milijuna eura danas o cca još 600 milijuna eura, a koje je svojedobno hrvatska država isplatila kroz formu osigurane štednje. Jednom rječju, ne znam za kraj jasno je da Državno odvjetništvo ima placet da bude učinkovitije. Jasno ne da vodi medijski linč protiv bilo koje osobe. Ono mora biti autonomno, ali možda će još dosta vode Savom proteći prije nego se to i dogodi. Mora biti ja mislim i skup ljudi u koje će prije svega ovaj Parlament, a onda i hrvatska javnost imati 100% povjerenja. Ja tvrdim da u vrh Državnog odvjetništva to povjerenje postoji, ali u mnoge kolege, gospodina Bajića zasigurno teško da bi mogli staviti ruku u vatru. Sve u svemu razumljivo je kao i svaki puta do sada tako i ovom prilikom ovo izvješće klub IDS-a će podržati.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Pa evo zaista je prava šteta što ovdje nisu nazočni predstavnici Vlade koji bi trebali čut raspravu po ovom izvješću jer zapravo rasprava po ovom izvješću upućuje se predstavnicima Vlade a najmanje Državnom odvjetništvu. No ovim izvješćem Državno odvjetništvo želi nam prikazati što je i koliko radilo u 2005. godini ali nam ono trebalo bi dati i prikaz stanja sigurnosti u državi. Ono što ćemo odmah uočiti jeste pad prijava kaznenih djela u odnosu na 2004. godinu od 2%. Ne znamo da li bismo od tog podatka trebali iščitavati da Hrvatska bilježi pad kriminala i porast sigurnosti. Nažalost takav zaključak ne bi odgovarao činjeničnom stanju. Takav zaključak demantirale bi gotovo svakodnevne pljačke, razbojstva, sačekuše, obiteljsko nasilje, porast ponude opojnih droga, mito i korupcija. Kod nas automobili lete u zrak. U samo godinu dana po korumpiranosti na ljestvici zemalja pali smo za 20 mjesta. To je dovoljan pokazatelj da se suzbijanju ovoga zla mora vrlo ozbiljno prići. Podaci iz izvješća ne pokazuju takvu ozbiljnost i odgovornost. Za primanje mita bila je prijavljena 41 osoba što je smanjenje u odnosu na ranije godine. Ovaj podatak bi govorio da baš i ne živimo u korumpiranoj državi. Opća percepcija je bitno drugačija što ukazuje da se s ovim problemom nadležni neuspješno nose. Za primanje mita bili su prijavljeni i suci i stečajni upravitelji i carinski službenici, policijski službenici, načelnici općina, općinski vijećnici. Dakle, korupcija je zahvatila svaku poru ovoga društva. Izrečeno je 33 osuđujućih presuda a od toga čak 22 uvjetne osude i jedna na novčanu kaznu. Pojednostavljeno komentirano. Kapitalci su izmakli ruci pravde a sitni kako mi u Slavoniji kažemo kokošari sa blagim kaznama trebali bi poslužiti za stvaranje dojma da se država bori protiv mita i korupcije. Svoje mišljenje o odlučnosti sadašnje vlasti u borbi s korupcijom izrekli su građani u jednoj TV emisiji kada je anketa pokazala da 93% građana misli kako je navodno poduzimanje mjera za suzbijanje korupcije tek predizborni folklor. Mito i korupcija najveći su neprijatelj i neprobojna barikada gospodarskom napretku zemlje. U tom dijelu sustav je najneuspješniji. Za odgovornost države za neuspjeh na ovom području nije olakotna okolnost vrlo mali broj prijava. Zapitajmo se zbog čega nema prijava? Pa prijava nema zbog toga što građani nemaju povjerenja u funkcioniranje pravne države. To nepovjerenje stvoreno je na temelju iskustva. S povjerenjem doći će i građanska hrabrost. Povjerenje se treba zaslužiti a ne može se bianco dobiti. Percepcija javnosti u bitnom je raskoraku s brojem prijava. Neučinkovitost državnih tijela i institucija u borbi protiv korupcije potiče nastojanje da se nepoštenim načinom života dolazi do znatnih materijalnih sredstava, imovine i bogatstva. Korupcija ugrožava vladavinu prava, povjerenje u javne institucije, ona ugrožava pravnu državu. Nadalje, u Hrvatskoj su stečeni postupci El Dorado za pojedinca, smak svijeta za radnike. Izvršene su brojne izmjene zakona kako bi se pronašli mehanizmi koji će onemogućiti kriminal i nemoralnosti koje su se tamo događale. Za kazneno djelo zlouporabe u postupku stečaja prijavljeno je 5 osoba a prijave su odbačene. Takvi primjeri nisu poticajni za stvaranje povjerenja u pravnu državu. Kod kaznenih djela vezanih za zlouporabu opojnih droga prikazano je povećanje broja prijava. Unatoč tome, povećanju ne možemo reći da se s tim problemom uspješno nosimo. Na narko-tržištu droge je sve više što znači da je ponuda sve veća a s njom dolazi i povećani broj konzumenata. Utisak je da se i ovdje iscrpljujemo u otkrivanju beznačajnih kaznenih djela dok organizatori i ozbiljni dileri vješto izbjegavaju policiju. U slučaju "Korčule" vidjeli smo da policija organizatora i dilera umjesto u pritvor vodi na kavu. Uz takvu servilnost naše policije prava je sreća što policajci nisu završili zaključani u WC-u ali zato je osumnjičenik preko WC-a uspješno pobjegao. Da li su te krupne ribe toliko vješte u prikrivanju svojih tragova ili su korupcijom onih koji ih trebaju goniti za sebe stvorili sigurno okruženje. Najvjerojatnije da svoje zaštitnike imaju i u policiji i u Državnom odvjetništvu ali i u sudbenoj vlasti. I dok je tako bezuspješno ćemo se boriti protiv zlouporabe opojnih droga. U 2005. godini državna odvjetništva su postupala i u stečajnim predmetima. U stečajnim postupcima prijavili su 447 milijuna 388 tisuća potraživanja države i to najvećim dijelom ili preciznije rečeno 407 milijuna 558 tisuća kuna potraživanja Ministarstva financija a koja se potraživanja odnose na neuplaćene poreze i doprinose. To je prijava u 2005. godini. Ako imamo na umu da je u 2004. godini prijavljeno 683 milijuna kuna u nabavi se morao pojaviti optimizam no taj optimizam traje samo do sljedećeg retka kada nas odvjetništvo izvještava da je iz narednih godina u stečajnim postupcima ostalo nenaplaćeno milijardu 970 milijuna kuna. Nije greška, radi se gotovo o 2 milijarde kuna nenaplaćenih potraživanja. Dakako da moramo upitati koji su to razlozi zbog kojih je naplata u stečajnim postupcima tako slabašna. Razlog je nepravodobno pokretanje stečajnih postupaka. Državno odvjetništvo kaže da u proračunu nisu osigurana sredstva za uplatu predujma za troškove prethodnog postupka. Da li to znači da u ovoj državi nositelji vlasti ne znaju računati? Neosiguravanjem beznačajnih sredstava država gubi gotovo 2 milijarde kuna. Sasvim je sigurno da se tako ne ponašaju dobri gospodari. Unatoč toga kada smo u raspravama u prijedlozima stečajnog zakona i njegovih izmjena ukazivali da visina predujma troškova onemogućava pravodobno pokretanje postupka Vlada je nepokolebljivo ostajala kod svojih zamisli iako je i proračun gubitnik odnosno gubitnici su građani Republike Hrvatske. Što još vidimo iz Izvješća Državnog odvjetništva? Sam državni odvjetnik kaže: tijekom 2005. godine još uvijek je bilo premalo raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Za nas u Hrvatskoj seljačkoj stranci ovo je alarmantan podatak. Proces raspolaganja započet je stupanjem na snagu Zakona o poljoprivrednom zemljištu i mjerila i kriterije raspolaganja poljoprivrednim zemljištem iz 2001. godine. Cilj je zakona bio da se iz poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu stvore preduvjeti stvaranja i funkcioniranja obiteljskih gospodarstava kao osnovnih nositelja poljoprivredne proizvodnje. To je preduvjet prilagođavanja hrvatskog sela i seljaka Europskoj uniji kojoj tako težimo. Nažalost nova vlast nije prepoznala tu potrebu. Proces raspolaganja i stvaranja obiteljskih gospodarstava… Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] obiteljskih gospodarstava je zaustavljen i takovom politikom ogromna većina seljaka ulaskom u Europsku uniju osuđena je na propast i postaju socijalni slučajevi i problem države. Ali ne samo to. Takvom politikom dolazi i dolazit će do iseljavanja seoskog stanovništva, a život Hrvatske svest će se na život u svega četiri grada. Da li je to cilj ove politike vladajuće koalicije? Sve upućuje da jest, al' je onda pošteno to izrijekom i reći stanovnicima naših sela kako ne bi doživjeli sudbinu posljednjih Mohikanaca na braniku nacionalne tradicije i kulture koja nas kao narod čini duhovno bogatima, a u odnosu na druge specifičnima. Vlada je čak potpisala sporazum sa seljačkim udrugama čiji je temeljni zahtjev bio ubrzanje postupka privatizacije poljoprivrednog zemljišta. Seljaci su očito ponovno prevareni. Umjesto socijalno pravednijeg sustava obiteljskih gospodarstava putem koncesija ova Vlada stvara dva posto bogatih, a ostali će biti njihovi nadničari i to samo onda ako budu imali sreće. Ovo nisu prigovori Državnom odvjetništvu. Ovo su prigovori Vladi, a odvjetništvo može primiti kritike zbog neažurnog davanja mišljenja na ugovore. Sada nas uvjeravaju da su u tome ažurni. Pa mogu i biti ažurni kada više nema ugovora o prodaji poljoprivrednog zemljišta. Nadalje, jedan od najvažnijih poslova u radu građansko-upravnih odjela državnih odvjetništava je uknjižba prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama. Uknjižba prava vlasništva je od izuzetnog značaja za Republiku Hrvatsku u cjelini. S obzirom na značaj, nezamislivo je da država nema uknjiženo vlasništvo na svojim nekretninama. Iz Izvješća vidimo da nema. Čak nema niti evidencije nekretnina u državnom vlasništvu. A državna odvjetništva u prikupljanju pravno relevantnih isprava i podataka imaju upravo u državnim i drugim tijelima koja koriste ili imaju u posjedu nekretnine ili vode evidenciju o njima, upravo u njima ima problema. Problem je i u nedostatku sredstava za izradu parcelacijskih elaborata, identifikaciju zemljišta, itd. S obzirom da se od 1. siječnja 2007. godine primjenjuje načelo povjerenja u zemljišne knjige nejasno je na koji način i kako će država zaštititi nekretnine u svome vlasništvu jer ona do tada neće biti uknjižena kao vlasnik. S obzirom na vrijednost tih nekretnina teško je povjerovati da se radi o čistoj nemarnosti obnašatelja državne vlasti. Sredinom devedesetih poduzeća su podijeljena političkim odabranicima koji su se u tom darovanju osobno obogatili, a većina je osiromašila. Pitamo li se nije li sada pred nama obdarivanje političkih odabranika vrijednim nekretninama? Zahtijevamo od Vlade Republike Hrvatske da osigura uvjete za uknjižbu vlasništva u narednih samo šezdesetak dana. Rok je prekratak, a odgađanje roka primjene načela povjerenja u zemljišne knjige predstavlja zaustavljanje poduzetništva kao puta gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. Za napomenuti je da nema niti uknjižbe općih dobara o kojima skrbi Republika Hrvatska, a što se odnosi na javne ceste i pomorsko dobro. Bez uknjižbe nema zaštite izuzetno vrijedne imovine obala, mora, otoka i šuma, poljoprivrednog zemljišta, prirodnih bogatstava, zaštite okoliša. Jedino je uknjižbom moguće učiniti transparentnim način raspolaganja nekretninama. Ukoliko Vlada ne osigura uvjete za uknjižbu dala nam je dokaz da upravo ona ne želi transparentnost raspolaganja nekretninama. U netransparentnosti dakle bez očiju javnosti mogu se vraćati razno-razni dugovi, izražavati zahvalnost, ali i davati bespovratne kredite i stvarati dužnike koji će se Vladi u cjelini ili njenim pojedinim dužnosnicima morati odužiti. I na kraju Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvaća ovo Izvješće, međutim prihvaćanjem Izvješća ni u kom slučaju ne šaljemo poruku zadovoljstva sa stanjem u Republici Hrvatskoj, a ono je upravo ovako kako se iščitava iz Izvješća koje je pred nama.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Slaven Letica, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, ja sam jutros došao malo ranije prijaviti svoje power point prezentaciju, mislio sam da će to biti rasprava sutra ujutro, zapravo nisam nikako mogao vjerovati nakon velikog intervjua Predsjednika Republike Reutersu koji je kazao da u Hrvatskoj postoji politička volja da se napokon obračunamo s korupcijom, da će ova rasprava se odvijati eto sada u osam sati uvečer u praznoj sabornici. Cijelo vrijeme promatram glavnog državnog odvjetnika i mogu pretpostaviti što on razmišlja. Raditi jedno izvješće od 150 stranica, raditi ozbiljno svoj posao i dovest se u poziciju praktički da je tu prazna sabornica je dosta frustrirajuće. Ja sam sveučilišni profesor sa tridesetak, četrdeset godina staža. Držim imam sreću što ljudi dolaze na moja predavanja, ali sam gledao duboku frustraciju mojih kolega kad im dođe na predavanje troje, četvoro ljudi. Zbog toga sam ja zamolio glavnog državnog odvjetnika da mi upriliči jednu power point prezentaciju u uredu glavnog državnog odvjetnika. Ja na tom problemu recenzije ovog izvješća radim otprilike mjesec dana. Pri završetku sam jedne knjige "Korupcija i antikorupcijska politika u Hrvatskoj", koju radim sa svojim sinom, to je jedan zbornik radova koji će imati oko 450 stranica. Potrudio sam se u toj recenziji da naprosto pokušam pripomoći da sljedeća izvješća budu kvalitetnija i žao mi je gospodine predsjedniče, mislio sam da je prošlog tjedna naprosto bio loš dan, bio je petak 13. i da je vaše ponašanje koje je bilo neosporno skandalozno bio.
Skandalozni ste vi. Izvolite.
Nemojte vrijeđati gospodine predsjedniče.
Dobivate opomenu. Izvolite. Dobit ćete drugu, pa ćete izgubiti opomenu sa oduzimanjem riječi.
Predsjedniče Hrvatskoga sabora.
Da.
Molim vas lijepo, kad mi oduzimate riječ bar se pozovite na Poslovnik. Ja sam kazao da sam to pripisao blagonaklono lošem tajmingu, međutim ovo proviđenje rasprave u ovo kasno vrijeme vidim kao vašu osobnu opstrukciju stava predsjednika Republike i stava predsjednika Vlade koji su izrazili političku volju da se.
Hvala lijepo. Izričem vam opomenu sa oduzimanjem riječi. Izvolite sjesti.
Ja molim očitovanje saborskog Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav o vašem ponašanju.
Nemate polemizirati sa predsjedavajućim protiv odluke o stegovnoj mjeri nema priziva. Hvala lijepa. Dalje nastavak rasprave. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam ja nervozan uopće. … [[Upadica se ne razumije.]] To vi možete objasniti, vi ste poznati stručnjak za objašnjavanje, posebno za neuroza, nervoza i drugih sličnih psihoza. Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Glavni državni odvjetnik, želite li završni osvrt? Ne. Hvala lijepo. Zaključujem raspravu i sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30, Godišnje izvješće o poslovanju financijske agencije za 2005. godinu. SJEDNICA PREKINUTA U 19,39 SATI Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava u 2005. godini. Molim glasovati. Rezultat? Sa 90 glasova za i 2 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak.