Molim vas da zauzmete svoja mjesta, da krenemo sa sjednicom. Otvaram 32. sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. /tehničke smetnje/ Sjedite da čujemo o čemu se radi s problemima sa himnom. /tehničke smetnje/
/nije uključen mikrofon/
Ko je stigao?
Damir Arnaut ...
Damir Arnaut je stigao. Prema informaciji Službe sjednici prisustvuje 37 poslanika. Konstatujem da sjednica ima kvorum za rad i odlučivanje. Što se tiče izmjena dnevnog reda stvari stoje ovako. Sa dnevnog reda su skinute: Tačka 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Javnom radio- televizijskom sistemu Bosne i Hercegovine – predlagač: poslanici Amir Fazlić i Mirsad Đonlagić, zakon broj: 01-02-1-1417/16, od 13.05.2016. (drugo čitanje), u skladu sa zahtjevom Komisije za saobraćaj i komuniakcije. Tačka 8. Izvještaj o zaštiti ličnih podataka u Bosni i Hercegovini za 2015. godinu – podnosilac: Agencija za zaštitu ličnih podataka u Bosni i Hercegovini, akt broj: 01,02-37- 2 1581/16, od 01.06.2016. godine, u skladu sa zahtjevom Zajedničke komisije za ljudska prava Parlamentarne skupštine BiH. Tačka 9. Informacija o stanju iseljeništva – podnosilac: Ministarstvo za ljudska prava BiH, akt broj: 01,02-42-1590/16, od 02.06.2016. godine, u skladu sa zahtjevom Zajedničke komisije za ljudska prava Parlamentarne skupštine. Otvaram raspravu o dnevnom redu. Nema prijavljenih za raspravu. Konstatujem da 32. sjednica Doma ima sljedeći: Dnevni red 1. Usvajanje Zapisnika 31. sjednice Zastupničkog doma Parlamentarne skupštine BiH; 2. Komentari na dobivene odgovore na zastupnička pitanja; 3. Prijedlog zakona o obilježavanju malog oružja, lakog naoružanja i pripadajućeg streljiva – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-1361/16, od 09.05.2016. i 10.06.2016. (prvo čitanje), skraćeni postupak; 4. Izvještaj Zajedničke komisije oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-929/16, od 21.03.2016.; 5. Izvještaj o stanju radijacione i nuklearne bezbjednosti Bosne i Hercegovine za 2015. godinu – podnosilac: Državna regulativna agencija za radijacionu i nuklearnu sigurnost, akt broj: 01,02-50-19-1500/16, od 19.05.2016.; 6. Izvještaj o radu Kancelarije za razmatranje žalbi za 2015. godinu – podnosilac: Kancelarija za razmatranje žalbi, akt broj: 01,02-50-19-1676/16, od 13.06.2016.; 7. Informacija o stanju bezbjednosti u Bosni i Hercegovini u 2015. godini – podnosilac: Ministarstvo sigurnosti BiH, akt broj: 01,02-04-1339/16, od 06.05.2016.; 8. Informacija o stanju javne zaduženosti Bosne i Hercegovine na dan 31. 12. 2015. godine – podnosilac: Savjet ministara BiH, akt broj: 01,02-16-1-1587/16, od 02.06.2016.; 9. Informacija o nestalim licima u Bosni i Hercegovini i Mišljenje o inicijativi ICMP-a o preuzimanju nadležnosti od strane Sajveta ministara Bosne i Hercegovine – podnosilac: Savjet ministara BiH, akt broj: 03/6-40-1314/16, od 01.06.2016.; 10. Informacija o primjeni Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u BiH, s naglaskom na izučavanje nacionalne grupe predmeta i izučavanje maternjeg jezika na cijeloj teritoriji Bosne i Hercegovine – podnosilac: Ministarstvo civilnih poslova BiH, akt broj: 01-02-1-179/16, od 12.01.2016.; 11. Amandman na Sporazum o finansiranju za tehničku pomoć za autoput Koridor 5c – BiH zaključen između Bosne i Hercegovine, JP ,Autoceste FBiH“ d.o.o. Mostar i Evropske investicijske banke, akt broj: 01,02-05-2-1628/16, od 08.06.2016.; 12. Sporazum o finansiranju programa aktivnosti prekogranične saradnje Bosna i Hercegovina – Crna Gora za 2014. godinu između Bosne i Hercegovine i Evropske unije, koju predstavlja Evropska komisija, akt broj: 01,02-05-2-1677/16, od 13.06.2016.; 13. Sporazum o finansiranju državnog programa aktivnosti za Bosnu i Hercegovinu za 2014. godinu između Bosne i Hercegovine, koju predstavlja Direkcija za evropske integracije Savjeta ministara BiH, i vuropske unije, koju predstavlja vuropska komisija, akt broj: 01,02-05-2-1678/16, od 13.06.2016.; 3 14. Razmatranje materijala sa oznakom ,,povjerljivo˝, akt broj: P – Pov – 07-03-10-9-12/16, od 16.05.2016. (Napomena: Materijal za ovu točku dnevnoga reda je, zbog povjerljivosti, dostupan isključivo kod sigurnosnog službenika Parlamentarne skupštine BiH i nije ga moguće iznositi. Uvid u materijale možete ostvariti u uredu br. 215 (II. kat) svakim danom od 9 do 17 sati.) Prelazimo na prvu tačku, [[zajednička diskusija]] Ad. 1. Usvajanje Zapisnika 31. sjednice Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH
Ja sam se javio, nadam se da mi nećete isključiti mikrofon, ovaj, obzirom da ste išli, vrlo ste ekspeditivni, prvo što ste nas doveli da od danas skoro ne raspravljamo ni o čemu, ovaj, sa ovako skromnim dnevnim redom u kojem nema ništa sem jedne tačke dnevnog reda koja ne liči na ono što smo tražili petorica poslanika, a radi se o kršenju ljudskih prava kad je u pitanju bosanski jezik u Republici Srpskoj, i predlažem vam, evo kroz ovu raspravu, da prvo održimo ovu hitnu ili posebnu sjednicu, hitnu sjednicu, pa onda da nastavimo rad sa ovom sjednicom obzirom na hitnost i na probleme koje danas imamo kad su u pitanju djeca povratnici Bošnjaci u Republici Srpskoj. Ali vidim da vas to ne interesuje, da vam to nije problem, da ne znate za taj problem i šaljemo toj djeci jednu veoma, njihovim roditeljima, veoma jednu ružnu poruku. Parlament je, ili gospodin Bosić je sazvao sjednicu o popisu hitnu, nije imao nikakve argumentacije, nikakvog razloga, doveo tu entitetske direktore, ja mislim da ste trebali sazvati i tu sjednicu, trebali ste dovesti entitetske ministre obrazovanja ili prosvjete i ministra civilnih poslova i da održimo hitnu sjednicu sa fokusom na izvršavanje ovog bosanskog jezika za povratnike Bošnjake u Republici Srpskoj. Vjerovatno ima problema i u Federaciji, ali bez ministra i bez kvalitetne informacije ja ne mogu govoriti. Stoga bih molio predsjednika Kluba SDA da traži pauzu od 15 minuta da se mi prvo u Klubu SDA dogovorimo je li ovo važno ili nije važno. Hvala lijepo.
Znači, predsjednik Kluba ima pravo tažiti pauzu, a za Vašu informaciju, mi smo tražili od Savjeta ministara informaciju po toj tački dnevnog reda uz dogovor da ćemo ju staviti na razmatranje na narednoj sjednici. Ta informacija još uvijek nije došla i zato je ovakav dnevni red predložen. Izvolite, Amir Fazlić. 4
Pa evo, ja ću iskoristiti priliku da vas sve pozdravim i da shodno traženju našeg člana i s obzirom na sadržaj dnevnog reda zatražim pauzu od 20 minuta.
Pauza od 20 minuta. Molim vas da nastavimo sa radom sjednice. Senad Šepić ...
... predsjednik Kluba ...
Predsjenik Kluba bi trebao da kaže oko pauze. Izvolite.
Pa evo, Klub poslanika SDA je održao u pauzi manje konsultacije i prihvatamo ovaj dnevni red, ali želimo da podvučemo da sa tačkom 10. o njoj ćemo imati posebno svoj komentar, i sa tačkom 10. ona nije zamjena za tačku koju očekujemo, to je ona inicijativa od pet poslanika koja govori, koja govori o kršenju ustavnog prava Bošnjaka na slobodu korištenja bosanskog jezika u bosanskohercegovačkom entitetu Republika Srpska. Znači, mi očekujemo da Vijeće ministara i Kolegij što prije stave ovu tačku na dnevni red. Da li da to bude sjednica hitnog karaktera ili jedna od tačaka, znači ne sporimo, ali da se što prije nađe ova informacija na dnevnom redu. Toliko.
Dobro, hvala. Samo da vas obavjestim da smo mi uputili promtno Savjetu ministara da da izještaj o kome vi tražite da se raspravlja, da iz Savjeta ministara do ovog trenutka nije došao izvještaj. Ja ne znam nema ministra civilnih poslova tu eventualno da vam da neku tačniju informaciju šta se dešava s tim izvještajem, i ova tačka koja je danas na dnevnom redu nije ni bila predviđena da bude bilo kakva supstitucija. Kada dođe izvještaj iz Savjeta ministara biće tačka pred ovim Parlamentom. Napominjem da smo prešli na tačku broj 1. o Zapisniku. Izvolite, ima li primjedbi oko Zapisnika.
/nije uključen mikrofon/
Diskusije je li se odnose na Zapisnik ili je na nešto drugo? 5
/nije uključen mikrofon/
Zapisnik. Izvolite, Senad Šepić.
Pa, dakle ja sam se javio da pomognem malo ovu prethodnu diskusiju. Bio sam jedan od pet ljudi koji je potpisao zahtjev da podržim ovu hitnu sjednicu, nešto je rekao sad o tome naš predsjednik Kluba, a i Vi ste, predsjedavajući, to spomenuli, Vi ste zatražili informaciju od Vijeća ministara. Ovaj problem je star tri godine i kažete nama da nakon 10 dana još uvijek nema nikakvog odgovora od Vijeća ministara kojeg smo mi imenovali, recimo, na jedno stanje o kojem čitava država ima informaciju, čitav region, da ne kažem šire, a mi ne možemo dobiti jednu informaciju da se oko ovoga dijela danas očitujemo. Ne znam zašto imate, zamjeniče predsjedavajućeg, potrebu da, onaj, suflirate, dopustite da ja završim ...
Pa vidite zaista nije tačka dnevog reda, nije tačka dnevnog reda.
A dopustite samo da Vam završim ovaj dio vezan je za dnevni red i ...
Hajde ako možete da zvršite rečenicu, izvolite.
kojeg imamo, kako se zove, onaj u državi. Ja sam bio potpisnik zato što sam stvarno htio da ovo hitno riješimo da bi mogli ovu stvar staviti po strani i da se probamo okrenuti onom što su stvari problemi u ovoj zemlji. Očito je li tako da to mnogima jel' nije interes i zato .../poslanik se upozorava/...
Znači, upozorio sam Vas da nije u dnevnom redu, dali smo dovoljno objašnjenja, molim Vas da se držimo dnevnog reda.
Predsjedavajući taman sam Vam htio ...
Ne želim konflikte ovdje bilo kakve vrste. Molim Vas da dopustite da se vodi sjednica prema usvojenom dnevnom redu, molim Vas.
Hajde, evo Vi vodite prema usvojenom dnevnom redu, napravite nešto ... 6
Hvala Vam. Nikola Špirić, diskusija.
Gospodo predsjedavajući, uvaženi ministri, kolege i kolegice poslanici. Možda i moja sudbina bude kao predhodnog kolege Šepića, ja sam htio samo da skrenem pažnju ...
A je li Vam diskusija nije o Zapisniku?
Jeste, jeste, o Zapisniku ... samo pitanje je kako ćete vi to shvatiti.
Hajte.
Sjećate li se, apropo Zapisnika moja ja diskusija prije dva-tri mjeseca da sam pozvao da svaki mjesečno jednom Savjet ministara podnosi izvještaj ovom Parlamentu apropo prilagodbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanjua i Mehanizma koordincije, Reformske agende ...
Gospodine Špiriću to nema veze zaista sa Zapisnikom.
Ima, ima sa ...
Moram Vam oduzeti riječ ili se vratite na temu Zapisnika ili ću Vam oduzeti riječ.
Ja mislim da je šteta što su zemljoradničke zadruge ukinute, ja mislim da mi svodimo ovaj Parlament na to, žao mi je može, neću, ja ću sam dakle ...
Da, da, pa ovakvim ponašanjem i destrukcijom rada Parlamenta slažem se s Vama da je moguće da i takva percepcija u javnosti, ali to je upozoravam vas do nas ovdje kakav utisak ostavljamo u javnosti. Znači, Damir Arnaut, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem predsjedavajući. 7 Ono što je zaista ovdje zabrinjavajuće nije to što se govori mimo dnevnog reda, nego što smo mi imali dva zastupnika koja su Vam doslovno rekla da žele diskutovati o Zapisniku, a znali su u trenutku kad su to govorili da ne žele diskutovati o Zapisniku. I zaista mislim da je sramota predsjedavajućem reći da će se diskutovati na jednu temu, a onda odmah ustati i diskutovati na drugu temu. I ja ne znam kako ovo zaustaviti, al' mi je fascinantno da dva zastupnika ustanu i kažu neistinu. Zahvaljujem.
Zaključujem tačku jedan. Idemo na drugu tačku dnevnog reda, Ad. 2. Komentari na dobijene odgovore na poslanička pitanja U skladu sa članom 170. Poslovnika do ove sjednice pitanja i inicijative u pisanoj formi postavili su poslanici: Senad Šepić postavio dva pitanja Savjetu ministara; Diana Zelenika postavila pitanje Javnom preduzeću Autoceste Federacije BiH; Denis Bećirović uputio inicijativu Kolegijumu Predstavničkog doma; Hanka Vajzović postavila pitanje Savjetu ministara BiH. Do današnje sjednice dostavljeni su sljedeći odgovori: na pitanja Denisa Bećirovića, postavljena u pisanoj formi na 24. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara BiH; na inicijative Senada Šepića, podnesene na 25., 27. i 29. sjednici, te pitanje postavljeno na 27. sjednici, odgovore dostavio Savjet ministara; na pitanje Maje Gasal-Vražalica, postavljeno u pisanoj formi na 27. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara BiH; na pitanje Nikole Špirića, postavljeno u pisanoj formi na 28. sjedenici, odgovor dostavio Savjet ministara; na pitanja Mirsada Đonlagića, postavljena u pisanoj formi na 29. i 31. sjednici, odgovore dostavio Savjet ministara; na pitanje Damira Arnauta, postavljeno u pisanoj formi na 29. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara; na pitanje Aleksandre Pandurević, postavljeno u pisanoj formi na 29. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara; na pitanje Nikole Lovrinovića, postavljeno u pisanoj formi na 30. sjednici, odgovor dostavio BHRT; na pitanje Hanke Vajzović, postavljeno u pisanoj formi na 28. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara; na pitanje Šemsudina Mehmedovića, postavljeno u usmenoj formi na 29. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara; na pitanje Borislava Bojića, postavljeno u usmenoj formi na 31. sjednici, odgovor dostavio Savjet ministara. Ko želi da komentariše dobijene odgovore? Maja Gasal-Vražalica. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući i sve srdačno pozdravljam. Ja bih prije svega da se gospodinu ministru pravde zadovoljim(?) što mi je nakon četiri mjeseca dostavio odgovor na postavljeno pitanje u pisanom obliku, međutim ja nisam zadovoljna odgovorom prevashodno, ustvari jesam djelimično jer je ovaj odgovor pokazao svu tragikomičnost Bosne i Hercegovine na način da se ni jedan zakon ne poštuje, osobito Ured za 8 veterinarstvo BiH gdje i sam ministar u svom odgovoru navodi da nije dostavljen Pravilnik o sistematizaciji, odnosno na moje pitanje – zašto inspektori veterinarske struke u Uredu za veterinarstvo BiH ne mogu da obavljaju veterinarsku inspekciju, odgovor jeste taj da Pravilnik o sistematizaciji i na zahtjev samog Ministarstva još nikad nije predočen, niti dostavljen na uvid. Šta to znači? To znači da se ne poštuje Zakon o upravi, niti se poštuje Zakon o veterinarstvu. Pa shodno tome ja gospodina ministra molim da, u skladu sa ovim dostavljenim odgovorom, svojim službama ili on lično da pročita taj Zakon o veterinarstvu u BiH gdje član 3. stav (53) kaže – veterinarska licenca. Znači, u samom pojmovniku se bavimo veterinarskom licencom, a veterinari u Uredu za veterinarsto BiH nemaju veterinarsku licencu. To znači da bi ti veterinari trebali valjda sa ličnom iskaznicom da ulaze u neke poslovne subjekte ili privredne subjekte i da sa vlastitom ličnom iskaznicom, je li, vrše nadzor, što je nonsens. Također Zakon o upravi spominje licencu veterinarsku za vršenje kontrole, odnosno u odgovoru ovdje se kaže da to vrše entitetski, entiteti i Brčko Distrikt, što jeste tačno po nadležnosti, ali to nikako ne znači da na nivou Bosne i Hercegovine veterinari ne trabaju da imaju licencu. Također po Pravilniku o sistematizaciji, koji je u nekoj pripremi, je u suprotnosti sa članom 83. stav (3) gdje također u sistematizaciji nigdje se ne spominje veterinarska licenca. Shodno ovom odgovoru, koji je površan i koji je pokazao svu tu tragikomičnost, ja ću se na narednoj sjednici osvrnuti sa još jednim dodatnim poslaničkim pitanjem. Hvala vam.
Hvala Vam. Nikola Lovrinović, komentar.
Zahvaljujem gospodine predsejdavajući. Dame i gospodo, koleginice i kolege, sve nazočne ovdje pozdravljam. Dakle, točno je da sam postavio pitanje, ali ne samo BHRT-u. Podsjetiću da sam dobio odgovor možete zamisliti najprije od RTRS-a, sad sam dobio od BHRT-a, čekam još od Federalne televizije pa da mogu cjelovito komentirati, a moje pitanje je bilo, dakle – kako su realizirali odredbe zakona koji govori o uređivanju i emitiranju programa na službenim jezicima? Dakle, nekad im je netko rekao, bar ovo što sam dosad dobio, a vjerojatno se nadam do naredne sjednice i od Federalne televizije, pa ću onda to cjelovito i prokomentirati, nekad im je netko rekao da su oni javni RTV servisi i tako da oni meni mogu onda odgovarati samo da kažu imaju neku emisiju, imaju 10 sekundi onoga, 15 sekundi onoga, sat onoga, znate pratili smo taj i taj događaj. Ja ih pitam – kako ste proveli Zakon o uređivanju i emitiranju programa na službenim jezicima, to ne znači minutaža, sekundaža u onom programu što vi raditi ili vam je neko rekao da ste vi javni RTV servisi i da vi to možete raditi kako vi hoćete. Ali evo, kad dobijem cijeli odgovor pa ću nastojati to cjelovito prokomentirati. Hvala lijepo.
Hvala. Šemsudin Mehmedović. 9
Zahvaljujem. Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici, uvaženi gosti. Ja sam na prethodnoj sjednici postavio pitanje, dobio sam usmeni odgovor od strane ministra prometa i komunikacija s kojim nisam bio zadovoljan, ali evo dobio sam i pisani tekst odgovora s kojim sam pogotovo nezadovoljan, jer zamislite, a moje pitanje, da podsjetim, bilo je vezano za izgradnju mosta kopno-Pelješac od strane Republike Hrvatske, bez da je usaglašavano tehničko pitanje dimenzija mosta sa Bosnom i Hercegovinom od strane Republike Hrvatske. Ali ono zbog čega sam se javio to je, kaže – vezano uz navedenu tačku zaključeno je da bi gradnja mosta, pa i mosta kopno-Pelješac trebalo biti pitanje struke, a nikako politike. Ovo je očigledno politički stav Republike Hrvatske da se, eto to je pitanje struke nije politike. Zašto? Zato što Republika Hrvatska smatra ovu izgradnju, odnosno smatra Pelješki moreuz unutarnjim teritorijalnim vodama Republike Hrvatske. Zašto? Zato što niko ispred Bosne i Hercegovine nije nikad ni postavio pitanje za te stvari. Ali ukoliko ovaj most ne bude imao tehničke uvjete da može ispod njega da plove u dvosmjernom saobraćaju veliki prekookeanski brodovi onda je to zatvaranje Bosne i Hercegovine pristupu otvorenom moru za sva vremena. Zbog toga ovo jeste i te kako pitanje, i političko pitanje, jer je ovo pitanje utvrđivanja granica između Bosne i Hercegovine i Republike Hrvatske. Mene čudi da i naše Predsjedništvo i Ministarstvo vanjskih poslova šuti na sve ove stvari. Evo, Ministarstvo prometa i komunikacija je tražilo informaciju od Republike Hrvatske vezano za tehničke uvjete izgradnje mosta i to je jedina pozitivna stva u svemu tome. Prema tome, ja očekujem da nas informiše Vijeće ministara o ovom pitanju, jer ovo je ključno pitanje za budućnost, evo i pitanje biznisa u Bosni i Hercegovini. Hvala lijepo.
Hvala Vam. Nikola Špirić. Izvolite.
Gospodo predsjedavajući ja nisam čuo da li sam, da li ste Vi u svojim komentarima kazali da sam dobio odgovor na postavljeno pitanječ. Ako jesam onda bih u skladu s tim i komentarisao. Ja sam dobio pisani odgovor, ali Vi niste pročitali da sam na listi.
Pročitao sam da ste dobili odgovor.
E ok, hvala Vam lijepo. Dakle, na 27. sjednici, 28. sjednici od 27. aprila ja postavio pitanje – zbog čega je Javni konkurs za izbor i imenovanje Savjeta Agencije za poštanski saobraćaj BiH objavljen u „Službenom glasniku BiH“, broj: 73/15, od 15.09.2015. godine, samo na jeziku bošnjačkog naroda i na samo latiničnom pismu kada su sva tri jezika i oba pisam ravnopravni? U skladu sa tim Savjet ministara je na 60. sjednici, održanoj 14.06.2016. godine, utvrdio sljedeći odgovor. Ministarstvo komunikacija i transporta BiH na osnovu zaključka 10. sjednice Savjeta ministara BiH, održane 10. juna 2015. godine, objavilo je Oglas za izbor članova Savjeta Agencije za poštanski saobraćaj BiH u „Službenom glasniku BiH“, oglasni dio broj 73/15. 10 Navedeni Oglas Ministarstvo komunikacija i transporta BiH raspisuje u skladu sa Zakonom o ministarskim imenovanjima, imenovanjima Savjeta ministara i drugim imenovanjima Bosne i Hercegovine „Službeni glasnik“, broj 70/03. I sada citiraju član tog Zakona, „Članom 8. navedenog Zakona propisano je da se oglas za upražnjene pozicije obavezno mora objaviti najmanje u „Službenom glasniku BiH“ i „Službenom glasniku Brčko Distrikta BiH“, te barem u jednom dnevnom listu nekog tiražnog u Bosni i Hercegovini“. Oglas za izbor članova Savjeta Agencije za poštanski saobraćaj bio je objavljen u „Služenom glasniku BiH“, „Službenom glasniku Brčko Distrikta“ i tri dnevna lista „Press Republike Srpske“, „Dnevni list“ i „Dnevni avaz“. I ono što je za mene najtragičnije u ovom odgovoru je završni dio gdje se kaže Savjet ministara da tako vodi računa, dakle nije u ovom članu Zakona propisano ravnopravnost jezika i pisma, to je Zakon o ministarskim imenovanjima, a kažu – imajući u vidu da se radi o oglasu, a ne o zakonu ili podzakonskom aktu nije bilo potrebe da se isti objavljuje na jezicima tri konstitutivna naroda i dva pisma, nego je objavljen u „Službenom glasniku BiH“, oglasni dio na srpskom jeziku i latiničnom pismu, dakle u dijelu koji je isključivo namijenjen oglasima čije objavljivanje iziskuje i određene novčane troškove. Iz navedenog proizilazi da nije bilo povrede odredaba Zakona o upravi BiH. Dakle, ravnopravnost pisma podliježe uštedama Vijeća ministara, to se zove ravnopravnost. Zato nije ni čudo maloprije što su ljudi tražili pauzu. Ako Vijeće ministara, koji je izvršni organ, koje je u obavezi da objavi na tri pisma, ... tri pisma i jezika ne objavljuje u „Službenom glasniku“, to pravda uštedama, onda u kakvoj zapravo zemlji živimo? Druga stvar, ovo proizvodi posljedice po kandidate i ko god to utuži ovo će dobiti na sudu. I meni je žao stvarno što dobivamo ovakve odgovore, ja sa njima nisam, sa ovim odgovorima nisam zadovoljan, ali sam htio da pročitam čime se pravda Savjet ministara. Hvala vam lijepo.
Vidite, već ste čitali, tri minuta je prošlo. Hanka Vajzović, a dva minuta su predviđeni odgovori.
/nije uključen mikrofon/
Pa je li tu ima poslovnička intervencija? U okviru komentara?
/nije uključen mikrofon/
Pa hajte.
Uvaženi gospodine predsjedavajući ovo je Parlamentarna skupština BiH i ... i gospodin Špirić uporno pokušava da negira sve ono što je Ustavom predviđeno, Ustavom BiH. Gospodine 11 Špiriću nemojte kada spominjete, uopće ste Vi najmanje pozvani da govorite o ravnopravnosti i traženju ravnopravnosti nečega. Sad ste rekli da ...
Molim Vas, nema komentara, nisam, ovo nije poslovnička ovo je komentar na komentar.
Govorim o jeziku, naš jezik se zove bosanski jezik.
Ne, slažem se, ali vidite nemate pravo, znači ...
Imam pravo da kažem da se moj jezik zove bosanski jezik, a ne jezik bošnjačkog naroda.
Pa znam, ali nemate pravo da komentarišete komentar poslanika koji je dobio ...
Očekujem od Vas kao od predsjedavajućeg, da Vi reagujete, upozorite gospodina Špirića kako se jezik jednog naroda zove.
Molim Vas, moram Vam oduzeti, nema upozoravanja na komentare, znači svako u komentaru može iznijeti svoj stav. Znači, nije ..., valjda Vam je poznato da nije predviđena diskusija na komentare. Vi ste prijavili poslovničku intervenciju, a to nije bila poslovnička intervencija, to je bilo evidentno odgovor na ono što je gospodin Špirić sada govorio. Molim vas da se pridržavamo Poslovnika, Poslovnika, dnevnog reda i načina funkcionisanja ove Skupštine. Ja ne znam šta se dešava ovdje, zbog čega je povećana ovako tenzija u Parlamentu, u Predstavničkom domu. Molim vas da se u skladu sa Poslovnikom uz uvažavanje jedni drugih tako odnosimo. Senad Šepić. Izvolite.
Ja sam imao jedno od pitanja Vijeću ministara vezano za obrazovanje i podrška osobama iz tzv. treće životne dobi. Dakle, pitao sam – šta imamo konkretno u zemlji oko toga i šta se planira raditi? Dobio sam odgovor da nemamo ništa, ali nisam dobio odgovor šta se planira raditi. I ja samo evo sad tražim da se dopuni odgovor, jer nismo konkretno, ne vidimo kud idemo kad je u pitanju ta oblast. Hvala lijepo.
Hvala. Mirsad Đonlagić. Izvolite. 12
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pozdravljam vas i sve prisutne u sali. Ja sam dobio odgovore na dva moja pitanja. Jedno pitanje se odnosilo na obrazovanje zaposlenih u institucijama Bosne i Hercegovine, pojedinačno da mi se kaže ko je, koja su sredstva utrošena i kakvi su efekti, i na osnovu kog zakonskog rješenja su se koristila ova sredstva za obrazovanje? Ja sam dobio neke odgovore. Sa onim što sam dobio odgovor ja sam s tim zadovoljan, međutim sa onim što nisam dobio u ovom odgovoru ja nisam zadovoljan, jer ovdje sad mene upućuju da ja od 75 agencija tražim te podatke, a ja sam se obratio Vijeću ministara da mi Vijeće ministara da odgovore na ovo pitanje. I ja bih molio, ukoliko je moguće, da se Vijeće ministara ponovo zadrži i obrati pažnju na moje pitanje, te da mi da odgovor u cijelosti na pitanje kako sam ga ja i postavio. Što se tiče drugog pitanja, a ono se odnosi na sanaciju šteta nedavnim poplavama, koje su bile tamo negdje prije dvije godine, dobio sam jedan zaista detalja odgovor iz koga se vidi da postoje određeni problemi, ali da se problemi, kako bih rekao, drže uvjetno pod kontrolom i da će se ti problemi rješavati onako kako ta sredstva budu pristizala. Dakle, sa ovim drugim odgovorom sam zadovoljan, sa ovim prvim nisam. Ja bih molio ako se može insistirati da se ovaj odgovor prvi koji sam postavio vezano za obrazovanje, mada smatram da je obrazovanje izuzetno bitno i značajno, ali ono mora da bude transparentno i u funkciji poslova koji se obavljaju i zbog čega se ljudi i školuju. Hvala.
Hvala. Ja se moram izvinuti gospođi Hanki Vajzović, ovo je tehnička greška zato što je uskočio komentar mimo redosljeda prijavljenih, tako da ste došli na kraj. Izvinjavam se, ali je tehnički problem. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Pozdravljam sve koji prate rad današnjeg zasijedanja. Moje pitanje je bilo iz oblasti sigurnosti. Znamo svi ne treba dokazaviti koliko je ono važno i koliko je ono zapravo u našim uvjetima rovito, koliko imamo problema te vrste. Pitanje sigurnosti granica je sigurno prvorazredno u tome za svaku zemlju, i ono što sam ja htjela čuti od Vijeća ministara odnosilo se na granični prijelaz Doljani. Ko god je išao prema jugu mogao je vidjeti da Republika Hrvatska gradi novi prijelaz, imamo s njima Sporazum o zajedničkim tim punktovima, prijelazima, pitanje je bilo – da li je taj Sporazum raskinut jednostrano ili obastrano. Odgovorili su mi da ne znaju, zapravo nisu dobili nikakvu informaciju, a valjda nisu ni prelazili granicu da vide da je u odmakloj fazi, dakle da se vrlo intenzivno radi na tom graničnom prijelazu. Razmak između sadašnjeg i onog u Metkoviću, koji se gradi, je 1.800 metara. Našeg prostora je tu više od kilometar, taj prostor, pitala sam – hoće li biti sigurnosno pokriven? Otprilike, naravno da nisam zadovoljna odgovorom, jer mi je otprilike kazano da evo za ovaj dio ne znaju, a za ovaj drugi dio mi je otprilike opet odgovoreno na pitanje održavanja zadovoljavajućeg nivoa granične sigurnosti rekli su, ko bi bio sada zadovoljan, da baš i nisu sigurni da se to može uraditi, dakle u pitanju je provođenje sigurnosti na toj granici, korektno obavljanje kontrole prekograničnog prometa. Opisali su mi da postoje problemi i da će, na ovo treće kako će to riješti, upućivati u tri mjeseca na Gabelu. Tako da sasvim sigurno ovdje stoji 13 jedan veliki problem, da ne spominjemo Maljevac gdje je stalno da padaju sistemi i da građani imaju zaista veliki problem, a evo i kao sigurnosno pitanje države sigurno treba skrenuti pažnju svima nama i onima koji se brinu o tome. I Uprava za indirektno oporezivanje niko ništa ne zna. Hvala.
Hvala Vam lijepo. Ovim smo zaključili tačku dnevnog reda – komentari na dobivene odgovore na poslanička pitanja. Samo da kažem da Poslovnik za poslanička pitanja ostavlja 2 minuta. Komentar nije ograničen vremenski, ali je definiran na to da zastupnik kaže je li zadovoljan ili nije zadovoljan odgovorom i ne bi trebao, po stavu Kolegija, da bude duži od vremena koje je predviđeno za postavljanje pitanja. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda, to je, Ad. 3. Prijedlog zakona o obilježavanju malog oružja, lakog naoružanja i pripadajuće municije – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-1361/16, od 09.05.2016. godine i 10.06.2016. godine (prvo čitanje), skraćeni postupak Predlagač je dostavio Prijedlog zakona sa zahtjevom da se razmatra po skraćenom postupku jer se njime vrši usklađivanje s pravnim nasljeđem EU. Zakonodavno-pravni sektor je 12.05.2016. godine dostavio Mišljenje o usklađenosti Prijedloga zakona sa članom 105. Poslovnika Predstavničkog doma i Jedinstvenim pravilima za izradu pravnih propisa u institucijama BiH kojim je utvrđeno da nije u cijelosti usklađen sa članom 105. Poslovnika Predstavničkog doma i Jedinstvenim pravilima. Vijeće ministara dostavilo je 10.06.2016. godine Prijedlog zakona usklađen sa Mišljenjem Zakonodavno-pravnog sektora. Kolegij Predstavničkog doma uputio je Prijedlog zakona u proceduru po skraćenom zakonodavnom postupku, u skladu s članom 134. Poslovnika. Zajednička komisija za odbranu i bezbjednost dostavila je Mišljenje 23.06.2016. godine. Komisija je prihvatila principe Prijedloga zakona. Ustavnopravna komisija na današnjoj sjednici je utvrdila usaglašenost Prijedloga zakona s Ustavom BiH i pravnim sistemom Bosne i Hercegovine. Materijale ste dobili. Otvaram raspravu. Da li neko želi da govori? Ako se niko ne javlja za riječ, zaključujem raspravu. Prelazimo na tačku četiri dnevnog reda, to je, Ad. 4. Izvještaj Zajedničke komisije oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-929/16, od 21.03.2016. godine
Dobar dan i srdačan pozdrav svima. Evo kratko možda se osvrnuti samo na taj amandman. Vi ste već dovoljno rekli da je sjednica održana jutros, te evo kao predsjedataljica Zajedničkog povjerenstva ukoliko kolege nisu stigle pročitati, da kažem da u članku 2. u stavku (2) Prijedloga zakona, a u vezi sa članom 78. stavak (2) Zakona o upravnom postupku, riječ „tuženik“ zamjenjuje se rječju „osoba“. Zajedničko povjerenstvo je jednoglasno postiglo sporazum o istovjetnom tekstu Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku i predlaže Zastupničkom domu i Domu naroda da usvoje ovo Izvješće i prihvate istovjetan tekst Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku sa amandmanom usvojenim u Domu naroda. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Pošto se viš niko nije javio za riječ, zaključujem raspravu. Prelazimo na tačku pet dnevnog reda današnje sjednice, a to je, Ad. 5. Izvještaj o stanju radijacijske i nuklearne sigurnosti u Bosni i Hercegovini za 2015. godinu – podnosilac: Državna regulatorna agencija za radijacijsku i nuklearnu sigurnost, akt broj: 01,02-50-19-1500/16, od 19.05.2016. godine Kolegij Doma je na 31. sjednici, održanoj 23.05.2016. godine, kao nadležnu za razmatranje Izvještaja odredio Zajedničku komisiju za odbranu i sigurnost. Nadležna Komisija je 13.06.2016. godine dostavila Mišljenje. Komisija je usvojila Izvještaj. Izvještaj je skinut s dnevnog reda prošle sjednice Doma zbog nemogućnosti prisustvovanja podnosioca Izvještaja sjednici Doma. Otvaram raspravu. Da li je podnosilac Izvještaja ovdje? Direktor je tu, dakle imamo predstavnika Agencije. Ko želi da govori? Ako se niko ne javlja za riječ, zaključujem raspravu. Prelazimo na tačku šest dnevnog reda, to je, Ad. 6. Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2015. godinu – podnosilac: Ured za razmatranje žalbi, akt broj: 01,02-50-19-1676/16, od 13.06.2016. godine 15
Hvala lijepo. Uvaženi Kolegij, koleginice i kolege. Pa, ja sam, ovaj, pravo da vam kažem, ovdje vidio prvi put od kad sam u ovom Parlamentu, odnosno u nekom izvještaju vidio da se svi članovi potpisuju kako su glasali. I onda me to zainteresovalo zbog čega je potrebno da Izvještaj ima prilog kako su pojedini članovi Kancelarije za razmatranje žalbi glasali, pa su oni koji nisu potpisali taj Izvještaj pisali izjave zašto nisu potpisali Izvještaj, i sve to smo mi dobili sa ovim Izvještajem. I naravno, kad tako nešto dobijete onda se zainteresujete zbog čega su to ljudi potpisivali, odnosno šta to nije u redu ako se tako mora raditi, odnosno ako se ljudi potpisuju. I da ne ulazim sad puno, ne želim zaista da otvaram neka pitanja, to ću uraditi kroz poslanička pitanja, mislim da će dati veći efekat nego da danas o tome raspravljamo, ali sam, između ostalog, došao do zaključka da svi koji rade, a posebno ovi koji rade u regionalnim kancelarijama, nisu ravnopravni sa onim koji rade ovdje u Sarajevu, pa onda ovi iz Sarajeva smatraju da su šefovi ovima u regijama, itd., itd. I sad da ne otvaram niz pitanja koja ću otvoriti i koja najavljujem da ću otvoriti u narednom periodu, ali moram reći da ovdje postoji mnogo većih problema koji se neće riješiti zaključkom Komisije. Ti problemi se rješavaju na jedan sasvim drugačiji način. Nadam se da ćemo u daljnjem periodu, odnosno posebno kroz ova pitanja, uspjeti od Savjeta ministara obezbjediti da malo više obrate pažnju na funkcionisanje ove institucije kako posljedice toga ne bi trpili oni koji najčešće i trpe, a to su oni čije se žalbe razmatraju, odnnosno oni koji učestvuju u postupku javne nabavke. Hvala vam.
Hvala Vama. Gospodin Šemsudin Mehmedović ima riječ. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Mi smo svake godine imali ovu tačku dnevnog reda – Razmatranje Izvještaja o radu Ureda za razmatranje žalbi, i sjećam se da smo prije nekoliko godina imali čak i dopis tadašnjeg direktora, čini mi se Pilav da se zvao, koji je tražio da koristi godišnji odmor ili da mu se prizna 16 plaćen godišnji odmor iz razloga što je mnoštvo tamo predmeta zatrpano, itd. I mi smo to naravno ovdje odbili, čak šta više smo vrlo neozbiljno pristupili tom problemu jer se broj predmeta iz godine u godinu gomilao. Nismo dozvolili da se zaposli veći broj ljudi. I u prošlom mandatu čini mi se da smo donijeli izmjene Zakona kojima se formiraju uredi u Mostaru i u Banja Luci. Sad evo vidim po zaključku Komisije za finansije i budžet traže se dodatna sredstva, u jednom od zaključaka, da se poveća broj zaposlenih ljudi tamo. Šta to treba da znači? Ionako smo već, znači, povećali broj zaposlenih jer smo formirali dva nova ureda i još trebaju dodatna sredstva da se zapošljavaju iz godine u godinu sve veći broj ljudi u administraciji. Mislim da je to neprihvatljiv pristup. Nešto se tamo izgleda događa ponovo u tom Uredu za žalbe, jer je očigledno da, zapravo koruptivne aktivnosti određenih šefova, ugovornih organa, kako se stručno zove, su rezultat i produkt ovakvog stanja u uredima za žalbe, jer su tim povodom i formirana ova dva ofisa. Sjećate se da smo preglasani ovdje u Parlamentu upravo iz tih razloga. Zato ja smatram da ovi zaključci Komisije za finansije i budžet treba da budu primljeni s rezervom iz razloga upravo ovih o kojima sam govorio. Hvala lijepo.
Hvala Vama. Ne vidim više da se neko prijavio za diskusiju. Zaključujem raspravu. Prelazimo na tačku sedam današnjeg dnevnog reda, to je, Ad. 7. Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2015. godini – podnosilac: Ministarstvo sigurnosti BiH, akt broj: 01,02-04-1339/16, od 06.05.2016. godine Kolegij Doma je na 30. sjednici, od 10. maja 2016. godine, kao nadležnu za razmatranje Informacije odredio Zajedničku komisiju za odbranu i sigurnost BiH. Informacija je skinuta s dnevnog reda prošle sjednice Doma na zahtjev nadležne Komisije. Nadležna Komisija je 23.06.2016. godine dostavila Mišljenje. Komisija je Informaciju jednoglasno primila k znanju. Otvaram raspravu. Gospođa Hanka Vajzović. Izvolite.
Hvala lijepa. Ne mogu vjerovati da nema još prijavljenih. Dakle pitanje sigurnosti, imamo Informaciju o stanju sigurnosti, mi smo je razmatrali na Komisiji za odbranu i sigurnost i bilo je rasprave, mislim da je to zaista boljka i našeg društva u današnje vrijeme i u drugim sredinama. Ono što bih u vezi sa Informacijom kazala to je da jeste dobar okvir za raspravu, ali čini se da nije dobro organizirana u smislu da su pobrkali neki koji su davali, pa je to sve zalijepljeno ovdje, davali iz raznih agencija, to sam i na Komisiji govorila, imali smo praktično izvještaj, pogotovo iz Službe za strance. Umjesto procjene sigurnosne situacije imali smo izvještaj o radu koliko je ko šta uradio, za koliko je to procenata više ili manje u odnosu na neki drugi period. Ono što posebno, što je meni skrenulo pažnju, to je na stranici 14. podnaslov – ulazak državljana zemalja visokog migracijskog rizika, a ne vidim da se neko o tome posebno, dakle nedostaje mi, u ovoj Informaciji nedostaje mi neke analitike, jer samo tako možemo dobiti od stručnih ljudi čitavu 17 situaciju. Tako se dešava da je u mjerenju tog ulaska, izlaska iz tih visokorizičnih migracijskih sredina, područja odakle dolaze, javlja se jedna brojka od 15 hiljada, evo kaže, 367 lica koji su ušli u državu, zapravo koji su, da, koji su ušli a nisu izašli, očito su bili vezani vizama, vizama jer su iz tih područja, naročito se ovdje Avganistan spominje, itd. O tome nema izjašnjenja, a imamo, nema dakle u tekstu, a imamo zaista puno onih koji se bave ovim pitanjima i ovih u Ministarstvu sigurnosti, azil i migracije, imamo Službu za strance i tome slično. Ponavlja se ponešto ovdje, ja govorim o ovoj Informaciji i mislim da bismo morali dobiti drugčiji tekst i da bismo morali imati ovdje jednu ozbiljnu raspravu budući da nije nimalo, nimalo dobro stanje što se toga tiče. Na svim, naravno, nivoima, znam ja kome šta pripada, šta će kanton raditi, šta ovaj, ali i na državnom nivou isto tako znamo. Dalje u Informaciji nema dosta toga što je trebalo ovdje da saznamo, a dugo čekamo na neke, na neka dešavanja koja bi nam se ovdje rasvijetlila, tako je Informacija nekako štura u tom pogledu, ali jeste izvještaj o radu dato. Hvala.
Hvala Vama. Gospodin Saša Magazinović, diskusija. Izvolite.
Zahvaljujem. Pozdravljam vas predsjedavajuće i kolegice i kolege, zastupnice i zastupnike. Vrlo kratko, imam potrebu da skrenem pažnju da smo mi prije neka dva-tri mjeseca govorili o ispunjavanju obaveza Bosne i Hercegovine koje se tiču kibernetskog kriminala. Tad smo govorili o konvenciji čiji smo potpisnik, jedna od, vjerovatno i među prvim zemljama nakon što je ta konvencija napravljena, koju smo ratificirali prije desetak godina i gdje nismo daleko odmakli. Pa smo ovdje imali stav Ministarstva sigurnosti, odnosno SIPA-e da je to najveća sigurnosna prijetnja Bosni i Hercegovini, dakle to smo svi citirali iz dokumenta koji smo dobili. Takođe smo imali zaključak da će Vijeće ministara, u roku koji je već istekao, reći šta je učinjeno po pitanju implementacije obaveza Bosne i Hercegovine iz ove konvencije i koji su to zakoni koje trebamo eventualno promijeniti, ili koji su to zakoni koje trebamo posebno usvojiti. Ovu priliku koristim da napomenem Vijeće ministara da je to obaveza koja nije ispoštovana u odnosu na zaključak Parlamenta, i ako je to već najveća sigurnosna prijetnja po Bosnu i Hercegovinu onda ja mislim da treba malo ozbiljnije shvatiti obaveze koje su prije svega međunarodne, koje proizilaze iz same konvencije, a onda i zaključke Parlamenta po ovom pitanju. U Izvještaju koji danas razmatramo i kroz ovaj Izvještaj se nažalost ne može vidjeti šta je, koji su problemi u ovoj oblasti i šta je ono što država Bosna i Hercegovina čini da ih riješi, naravno poštujući nadležnosti svih nivoa vlasti. Druga tema koja, po meni, nije na odgovarajući način obrađena u ovom Izvještaju jeste govor mržnje i njegove posljedice. Vi znate da je posebno u zemljama koje su punopravne članice Vijeća Evrope tema govora mržnje i obaveze država po ovom pitanju da su značajne, da smo nedavno evo i mi, i na tom se još jednom zahvaljujem svim kolegicama i kolegama, na prijedlog jednog broja poslanika usvojili i Deklaraciju Predstavničkog doma o osudi govora mržnje, međutim u ovoj oblasti država Bosna i Hercegovina kao i sve ostale države Vijeća Evrope ima značajne obaveze. I ono što svaki građanin može vidjeti jeste da se po ovom pitanju ne čini mnogo. Mi nismo, iako je bilo najavljivano, došli do toga da razmatramo, recimo, izmjene Krivičnog zakona gdje će se precizirati govor mržnje na internetu, krivična djela takođe sva druga. Ali, evo i u raspravama smo mi sami bili ti koji smo rekli da iz ove sale i iz sličnih 18 sala parlamenata širom Bosne i Hercegovine dosta često se šalju poruke koje na terenu ostavljaju i te kakve posljedice. I evo, mi smo svoj korak uradili, ali Vijeće ministara i izvršna vlast, dakle, još uvijek trebaju mnogo toga učiniti. Ja sam se bazirao, dakle, na ove dvije teme, implementacija međunarodnih obaveza po pitanju kibernetskog kriminala i sigurnosti i govor mržnje i sa te dvije teme koje su za mene lično izuzetno važne, a tiču se sigurnosti nisam zadovoljan kako su obrađene u ovom materijalu. Da ne bi sve bilo, naravno, kritika ovdje ima jako dobrih i korisnih informacija. Smatram da se naše sigurnosne agencije u konačnici imaju pozvati na određene aktivnosti i kad ih se kritikuje, pa reći, evo vidite da smo napravili iskorak u nekim oblastima. Ali ove dvije oblasti za koje, ja opet kažem da su za mene važen, a eto i Ministarstvo sigurnosti je reklo da je to, ponavljam, najveća sigurnosna prijetnja, nažalost nije urađeno ništa čime bi se mogli pohvaliti. Zahvaljujem.
Hvala Vama. Riječ ima gospodin Nikola Lovrinović, diskusija. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, da krenem od kraja onako kako sam ja mislio, dakle gospodin Magazinović je dobro govorio o ovome govoru mržnje, ali se nadam po zaključcima raznim koje smo ... da ćemo na tu temu imati u jednoj ozbiljnijoj raspravi. Ja mislim da je ona pored onih navoda i u ovome Izvješće koji destabiliziraju stanje u Bosni i Hercegovini, jedan vrlo, vrlo bitan element koji do toga pridonosi, ali evo možda će biti drugi put zgoda govorimo o govoru mrženje, ne samo kroz ova izvješća, nego kod donošenja zakonskih rješenja, pa ćemo tad navoditi i primjere kako se to radi i što se radi i kako se stvara situacija neuralgičnom, možda i tamo gdje je ne treba uopće. Ali prije svega to je po meni kazneno djelo. Drugo što sam ja htio reći ovdje, dakle, ja naravno Izvješće sam pročitao i ok, ono dakle govori ono što se događalo u 2015. godini i koji su najbitniji segmenti, međutim meni fali, dakle, kao što reče i kolega Magazinović, ne da je to neka kritika, nego meni fali informacija što se dogodilo sa napadom na zapovjednika Stožera Oružanih snaga BiH. Ja mislim da ako i nije okvalificirano kao terorističko djelo smješno je i nekako nedopustivo da u Informaciji o sigurnosnoj situaciji u 2015. godini nemamo tu informaciju dokle se s tim došlo i što je to i kako je se, dakle, zamislite jednu, dakle da tako kažem, organiziranu iole državu na čiji je zapovjednik Stožera vojske na način na koji je ovaj napadnut, dakle kako bi se tu reagiralo i šta bi se tražili odgovori, pa ja bih volio da se nešto našlo od toga ovdje. Iako je možda sakriveno u onim pojedinačnim podacima, što sliči na terorizam, međutim to se ne vidi iz toga i mislim da je ipak zapovjednik Stožera funkcija i osoba kojoj se treba posvetiti posebna pozornost i na koncu rasvijetliti taj događaj šta se zapravo tad dogodilo. A nekako mi se to sakriva negdje kao da se želi zaboraviti da je to učinio i osoba čak iz državne službe. Pa evo, ja se nadam da će se dobiti odgovor na to. I druga stvar, ovdje je dosta prostora posvećeno terorizmu, borbi protiv terorizma, iako je ovo naravno Izvješće za 2015. godinu i naravno da je možda više ovo upućeno Tužiteljstvu od kojeg ja uporno tražim odgovore o nekim činima koji su se dogodili u Središnjoj Bosni, čini mi se da je uvijek dobro za razmatranje jednogodišnjega stanja u oblasti ovog teroziram povezati se 19 šta se događalo i nekako izvući, izvući dakle, da tako kažem, korjene iz nečega što se događalo prije toga. Ja prije svega ovdje mislim na događaje koji su se dogodili u Središnjoj Bosni '98. godine kad su ubijani i policajci i povratnici, i ja ne mislim da te događaje treba zaboraviti. Naravno da ih se u Izvješću 2015. ne može navesti, ali se može paralela praviti ne samo s ovim događajima, nego i sa drugim kao i u oblasti terorizma ili nekog drugog teškog kriminaliteta, dakle mogu dati neki odgovori i treba dati neke odgovore. Ja ne sumnjam da možda sigurnosne agencije to imaju, ali dakle i samo to, ta činjenica da se meni već, pa mogu reći, skoro godinu dana izbjegava od Tužiteljstva da mi se da odgovor na ovo pitanje, dokle je stigla istraga o tim događajima, dakle i to nešto govori i čini mi se da takve vrste informacija uvijek okrnje relevantna izvješća i ne daju možda pravu sliku ako se ne povežu sa nečim što se događalo prije, a ... posljedice sa teškim djelima koja sam naveo. Hvala lijepo.
Hvala Vama. Gospodin Fehim Škaljić, ima riječ, diskusija. Izvolite.
Pozdravljam članove Kolegija, gospodo ministri Bevanda i Mektiću hvala na prisustvu u ime Vijeća ministara, dame i gospodo poslanici, ostali prisutni. Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini, važna aktuelna tema i sadržaj u kojem ima dosta dragocjenih podataka. Ja je doživljavam kao Informaciju koja treba da kaže kakva je sigurnost zemlje, institucija njenih, imovine građana i firmi i kako sarađujemo sa drugima. Imamo tu puno stvari koje stoje još pred nama i u odnosu na ono što se zbiva u okruženju i u odnosu na ono do kog stepena smo se razvili da možemo preduprijediti sve negativne posljedice koje su prisutne. Ponekad u potrebi da se rješava mnogo stvari pobjegnemo u dimenziju rješavanja onih najkrupnijih, pa onda zaboravimo da smo odgovorni i za pojedinca i za njegov položaj i sigurnost. Ne možemo biti sretni i reći da je stvar u redu ako se u Sarajevu godišnje ukrade cca 1.000 auta. Kakva je sigurnost građanina u gradu koji je metropola, koji je otvoren, u koji dolaze brojni ljudi s povjerenjem, ako se ukrade 1.000 auta? I taj trend se održava. Kakva je naša pozicija ovdje u Parlamentu kad o jednoj tako važnoj temi mi zauzimamo poziciju primili k znanju? Nismo mi ovdje, damo i gospodo, da primamo znanju ili k znanju nešto, nego da proizvodimo činidbe koje su korisne zemlji, njenoj strukturi i građanima. I uvijek, ne samo oko ove teme, o bilo koje teme koja je na dnevnom redu ovoga Parlamenta kad god ima taj kapacitet određenja primili k znanju u meni se nešto buni. Šta to znači? Kako da glasam o nečemu što sam primio k znanju? Pa nisam malouman, kad sam dobio tekst onda sam ga spoznao i zar o tome treba da se glasa. O ovim stvarima koja je sigurnost, ne samo institucije koje se bave segmentom sigurnosti, nego svi segmenti vlasti do opština i građani moraju biti subjekti sistema sigurnosti i doprinositi njegovoj izgradnji. Jesmo li to postavili na kolovoz zbivanja koji će nas dovesti u tu razinu i koliko nam je ostalo stvari još izvan kontrole? Značajno se unaprijedila dimenzija ... aspekta, značajno su neke stvari izgrađene koje nismo imali, ali moramo biti potpuno otvoreni tu reći, sistem nije potpuno uvezan i ne funkcioniše na onoj razini do građanina, ako građanin ne bude subjekat sigurnosti. Ja u sredini u kojoj živim nisam vidio pješačku patrolu policije zadnjih 10 godina, da prođe kroz kraj u kojem stanujem, što je u nekom periodu bilo uobičajeno i što je građanima donosilo određeno povjerenje i uspostavljalo određeni kontakt. Sveli smo se na to, pa i mi u parlamentima, da tražimo da samo profesionalni dio odrađuje za sviju nas ... segmenta sigurnosti. To sigurno ne može biti učinkovito na način da zadovolji sve naše potrebe. Profesionalni dio je onaj koji odrađuje poslove, planira i predlaže 20 nama da uređujemo stvari koje stoje pred nama. Ali postoji potpuna potreba da se svi angažujemo oko toga. Zato se protivim da o ovako važnim stvarima Parlament da dimenziju primili k znanju. Mi moramo ohrabriti profesionalne strukture da rade svoj posao i njih moramo osposobiti da mogu to da rade, a odnosom primili k znanju mi zapravo govorimo to nas ne interesuje. I to nije dobro. Zbog toga ovo diskutujem, a podržavam ove stvari koje se rade i koje doprinose unapređenju. Želio bih u tom smislu da kažem da bi dobro bilo da imamo periodično informacije po oblastima iz segmenta sigurnosti, ne sve u jednoj kamari, jer je to vrlo difuzna oblast, ima stvari o kojima bi trebalo da se razgovara, razgovara i specijalistički. Zahvaljujem se.
Hvala. Šemsudin Mehmedović.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Ja ću vrlo kratko, obzirom da smo imali ovu diskusiju na Zajedničkoj komisiji za odbranu i sigurnost. Naime ovo je dosta dobra Informacija koja obiluje dobrim podacima iz kojih se može izvući mnoštvo zaključaka, ali predlažem da možda se napravi u buduće unapređenje u smislu da se napravi jedan analitički pristur u sortiranju ovih podataka da bi mi imali jednu realniju i sveobuhvatniju i cjelovitiju sliku o sigurnosti građana Bosne i Hercegovine, evo za koje smo odgovorni i mi i vi kao ministarstvo. Naime, ključni odgovor koji treba potražiti u Informaciji o stanju sigurnosti je da li smo 2015. godine sigurniji u odnosu na 2014. godinu, odnosno da li su građani Bosne i Hercegovine sigurniji godinu dana, znači, poslije. Kako ovdje u ovim podacima stoji ne bi se baš reklo, ali imamo čak nekih pokazatelja da imamo smanjenje kriminala u Bosni i Hercegovini, pogotovo kad su u pitanju opojne droge, što po medijskim natpisima ne stoji, ali evo hoću da vjerujem da su ovi podaci tačni. Želim da kažem da zapravo u Bosni i Hercegovini imamo te unutarnje sigurnosne izazove možda koji nisu ovdje pobrojani od ovih 14 koje ste vi pobrojali. Mislim da bi trebalo imati malo drugačiji pristup kada su u pitanju radikalne skupine u Bosni i Hercegovini kojih je, čini mi se, sve više u Bosni i Hercegovini i koje mogu biti ključni uzrok nestabilnosti kada je u pitanju osjećaj sigurnosti građana Bosne i Hercegovine, da ne pominjem da se neki nazivaju tradicionalni, neki vjerski, radikalni, itd., itd. Bez obzira kako ih mi zovemo očigledno je da mi imamo problem s tim i da se s tim moramo suočiti. Zatim kaznena politika, čini mi se, da imamo sve veći broj povratnika u vršenju krivičnih djela i da je to posljedica kaznene politike kad je u pitanju Kazneni zakon BiH i ovaj Parlament i čitavo bh društvo treba se pozabaviti time, jer je to jedan od elemenata koji može direktno uticati na osjećaj sigurnosti građana Bosne i Hercegovine. Sljedeća stvar je poštivanje uopće zakona od strane agencija za provođenje zakona. Mi imamo, evo svjedoci smo da imamo veoma česte slučajeve nepoštivanja zakona od strane agencija, imamo čak šta više situacije da neki šefovi agencija učestvuju u nepoštivanju, odnosno kršenju zakonskih odredbi. Zamislite evo ove stalne incidente oko Vlasenice i, ne znam, u nekim drugim općinama gdje oni koji bi trebali da obezbjede sigurnost građana, pogotovo onih najosjetljivijih kategorija, to su povratnici, da oni učestvuju u pravljenju incidenata, i čak u izazivanju incidenata sa nesagledivim posljedicama. 21 Sljedeće, prisustvo stranih sigurnosnih struktura na teritoriji Bosne i Hercegovine. Da li smo mi dovoljno ozbiljno pristupili ovom problemu. Mi očigledno imamo taj problem neki zvanično, neki nezvanično. Oni koji su zvanično, znači lakše ih je identifikovati, lakše napraviti akcioni plan za eventualno suzbijanje njihovog djelovanja, ali imamo i one koji su nezvanično u Bosni i Hercegovini i vrlo je teško njih identificirati. Zatim kadrovski problem u agencijama za provođenja zakona. Mi smo svjedoci da je mnoštvo, mnoštvo, pogotovo ovlaštenih lica sa lažnim diplomama koje se vrlo jednostavno dobiju, evo biću slobodan da kažem u susjednim zemljama. Takvi kadrovi, takav kadrovski potencijal ne može odgovoriti sigurnosnim izazovima koje mi imamo u Bosni i Hercegovini, jer je očigledno da je to samo motiv zapošljavanje ljudi u administraciji, odnosno kako kažu to na budžet, a da mi danas posljedice toga i te kako trpimo svi u Bosni i Hercegovini. Zatim, da li imamo tu pojavu, a čini mi se po onome što, kojim informacijama raspolažem, da li imamo pojavu da se, da je uvezana institucionalna, uvezano je znači sa podzemljem, odnosno sa kriminalnim skupinama ljudi. Očigledno je da u Bosni i Hercegovini imamo takav problem i da to može imati i te kakve posljedice po osjećaj sigurnosti građana. Jer znate mi možemo imati statistiku kakvu god želimo, ali osjećaj sigurnosti je individualni osjećaj svakog čovjeka pojedinačno u Bosni i Hercegovini, da ne govorim evo o sigurnosti institucija, itd., ali vrlo je važno kakav osjećaj svaki građanin Bosne i Hercegovine ima. Dokle god ne obezbijedimo da Bošnjak u Vlasenici, u Srebrenici, u Banja Luci se ne osjeća nelagodno ili, ne znam ni ja, čovjek srpske nacionalnosti u Sarajevu do tad ne možemo govoriti da smo postigli cilj. Nemamo, znači, osjećaj sigurnosti u svakom dijelu Bosne i Hercegovine kakav svaki čovjek koji živi na prostorima ove zemlje treba da ima. Zbog toga kažem da je ključno pitanje, da li smo danas sigurniji u odnosu na godinu dana prije. Hvala lijepo.
Hvala. Poslanica Nermina Kapetanović.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Ja ću najprije ministru sigurnosti reći da pozdravljam činjenicu da je učinjena vrlo dobra stvar 2015. godine kada ste usvojili Akcioni plan za borbu protiv trgovine ljudima, koji će vrijediti za Bosnu i Hercegovinu za period 2015., odnosno 2016.-2019. godina. Ne bih se složila sa tvrdnjom i sa Vašim finalnim zaključkom da će to predstavljati finalni dokument za ovu oblast iz prostog razloga jer prema Izvještaju Evropske komisije o napretku Bosne i Hercegovine za 2015. godinu jasno je izrečen opetovani stav iz godine u godinu koji se ponavlja od strane Evropske komisije, da Bosna i Hercegovina mora napraviti strategiju za borbu protiv trgovine ljudima. Tako da mislim da, jer vjerovatno u Vašem odsustvu izrečeni stav Vašeg zamjenika na prošloj sjednici kao odgovor na moje zastupničko pitanje da nećete pristupiti izradi strategije, nego da ćete ovo smatrati krovnim dokumentom, za koji ja smatram da jeste dobro napravljen, ja mislim da bi bilo dobro u interesu evropskog puta Bosne i Herecegovine da Vaše ministarstvo ipak uradi strategiju koju traži Evropska komisija, naročito vodeći računa što će to uistinu predstavljati krunu Vaših odličnih aktivnosti na polju trgovine ljudima koja je prepoznata i izvan granica Bosne i Hercegovine po odličinim rezultatima i po stopi smanjenja trgovine ljudima kada je Bosna i Hercegovina kao tranzitno područje ili fokus područje markirana. Ja, dakle Vama 22 izričem u tom segmentu čestitke i podržavam Vaše napore, ali molim da se napravi strategija za borbu protiv trgovine ljudima. Prije neki dan smo kao članovi Komisije za zaštitu ljudskih prava Parlamentarne skupštine BiH bili u Briselu, prisustvovali smo velikoj međunarodnoj konferenciji, diskutovali smo, ja i moje uvažene kolege, i dali obećanje da će Bosna i Hercegovina napraviti, napraviti taj dokument koji traži Evropska komisija i naravno i pohvalili se Vašim rezultatima rada na ovom polju i bili smo ponosni da možemo nešto dobro reći o Bosni i Hercegovini. I naročito u segmentu kada ste sada jako kritizirani vizavi našeg evropskog puta. Ja bih samo zamolila, uvaženi ministre, da ne izričući uopće sumnju u istinitost podataka koji su ovdje napisani, juče smo u medijima i prekjuče mogli vidjeti da izvještaji kažu, dakle novinskim člancima i u elektronskim medijima kaže se da je jako veliki porast upotrebe opijata, droga, a u Izvještaju se kaže suprotno da je pad upotrebe narkotika. E sad ja velim, naravno da ću vjerovati Izvještaju Vašeg Ministarstva, ali ne znam onda otkud medijima ta informacija. A ovdje se u Izvještaju kaže da se oni koji koriste droge, naročito preporodaju, uvezuju preko internetskih mreža, preko Fejsbuka i ostalih aplikacija, ... i ostalih. Pa Vas ja stoga molim, ne samo u segmentu droga, nego u segmentu upotrebe droga, nego i u nekoliko segmenata se spominje ponovo sajber kriminal, moj uvaženi kolega Magazinović je govorio o tome, a zastupnici koji se sjećaju i naših diskusija s početka ovog mandata, i mojih diskusija kada sam bila delegatkinja u Domu naroda Parlamentarne skupštine BiH u prošlom mandatu, ja sam podnosila više puta inicijativu da se definicija sajber kriminala i dječije pornografije konačno uvrsti u domaće zakonodavstvo, da se inkorporira u Krivični zakon BiH i krivične zakone entiteta i da to bude harmonizirano. Ja Vas molim da budete, da istrajete uistinu na tom polju, jer ja znam da Vi činite i personalno, a i Vaše Ministarstvo da činite velike napore u segmetnu toga. Stoga ja bih voljela da u sljedećem izvještaju, za koji se nadam da će biti još bolji, da se ne dogodi rečenica u kome se kaže da vi jeste svjesni činjenice da je uistinu internetski kriminal, sajber kriminal prestavlja veliku pošast savremenog doba i da jesmo sučeni s njim, ali da nemamo obučene službenike za to. Ja sam sasvim sigurna da će, da će se rukovodstvo Vijeća ministara spram Vašeg zahtjeva jasno odrediti ukoliko je potrebno da educiramo dodatno službenike koji će, kojima ćemo podići nivo internetske osvješćenosti, koji će moći spriječiti nastanak ovakve vrste kriminala koja je vezana, između ostalog, dakle i za sajber kriminal, i dječiju pornografiju, i upotrebu droga, pa i trgovinu ljudima. Ja Vas molim da takav zahtjev uputite i prema Vijeću ministara ili ukoliko mi možemo da lobiramo prema institucijama EU i kao zastupnici kada učestvujemo na konferencijama izvan Bosne i Hercegovine. Mi, dakle evo i ja personalno i sve moje kolege mi iskazujemo spremnost da lobiramo za Bosnu i Hercegovinu da konačno stvorimo milje koji će biti siguran za građane Bosne i Hercegovine. I molim da pojačate napore u smislu zaštite djece Bosne i Hercegovine u kontekstu nasilja nad djecom, spolnog nasilja naročito. Mislim da je dobra inicijativa koja se dogodila u Republici Srpskoj, to je nešto o čemu sam i ja godinama sa par mojih uvaženih kolega, gospodinom Prodanovićem i gospodinom Genjcem, više puta smo govorili o potrebi da bi konačno u Bosni i Hercegovini trebalo obznaniti ko su pedofili, javno ih registrirati i mislim da nasilje nad djecom uistinu jeste u porastu u Bosni i Hercegovini, makar se po statistici tako ne čini. Da pokušamo da spriječimo i porast vršnjačkog nasilja, a naročito nasilja nad nemoćnima i slabima, a to su naša djeca. Mislim da su ona budućnost Bosne i Hercegovine i da moramo stvoriti milje sigurnog življenja za njih. Ja Vama personalno, dakle, i dajem podršku i Vama i Vašem Izvještaju, ali Vas molim da još dodatne napore uložite na stvaranju sigurnog miljea za životu Bosni i Hercegovni. Hvala.
Hvala. 23 Nikola Lovrinović, ispravka krivog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Dakle, gosodina Mehmedovića nema, zapravo on me je ponukao da dopunim ono što je on izostavio, navodio je neke prostore i neke pojave zbog čega se određene osobe na nekom prostoru osjećaju nesigurno. Dakle, ja bih zamolio Ministarstvo sigurnosti da malo bolje, pomnije i u budućem radu promotri rad Agencije za rad sa strancima. Naime, ja imam informaciju nekakvu ili da je nazovem dijelom informacijom, da je u Središnjoj Bosni negdje 2012., 2013. godine par stotina državljana Turske bilo upisalo fakultete na temelju ovjerenih, dakle, zapravo izvršene ekvivalencije nostrificiranja diplome ovdje u Sarajevu što su izvorne nadležnosti županija. Pa je te 2013., ako se ne varam, par stotina bilo poništeno od ministarstva Središnje Bosne, a oni su svojedobno te 2013. ili '14. ti studenti koji tako steknu pravo da ostanu, dakle, u državi, pravili jedan svojevrsan nered i nemir dole po Bosni i Hercegovini, po Središnjoj Bosni. Koliko znam jedan dio tih pitanja je rješen, ali bih volio da se u narednim izvješćima obrati pozornost na takav način ostajanja, i opstajanja, i kretanja kroz Bosnu i Hercegovinu. Dakle, koliko sam ja upoznati čak je Federalno ministarstvo obrazovanja i kulture dalo te nostrificiranja što nije moglo po zakonu, kroz neku agenciju ovdje u Sarajevu, ali evo dakle samo čisto nadopuna od onog što je on govorio da se jedan dio građana Središnje Bosne osjećao nesiguran zbog toga, jer su tu bili čak i ovako fizički vrlo navalentne osobe, čak su, koliko sam čuo informaciju, dolazili njihovi roditelji kad im je to sve poništeno skupa, pa zatraženo ponovno nostrificiranje diploma, dakle, je tražio ministar tada resornoga, imao je i osobne prijetnje, ali to sad evo za neku drugu prigodu i samo čisto jedna nadopuna. Hvala ljepo.
Hvala. Gospođo Vajzović, Vi ste imali već jednom diskusiju i nemate pravo na drugu, jedino da se prijavite za ispravku krivog navoda.
/nije uključen mikrofon/
Hajte molim Vas. Hanka Vajzović, ispravka krivog navoda.
Inspirirana diskusijom kolege Škaljića htjela sam se pridružiti ovome, da ne bismo smjeli ovako važna pitanja podvesti pod primanje k znanju neke informacije. Mislim da se svi slažemo, evo nek je retoričko pitanje, ima li išta važnije za državu i narod od pitanja sigurnosti. U tom pogledu je bila moja, recimo, kritika ovakve Informacije u kojoj se iznosi koliko je šta urađeno, ne znam 179 informacija o prikupljenim, a dozvolite samo da pročitam na toj strani 14. nekako sam žurila, uvijek curi vrijeme, gdje stoji da je evidentno veliko povećanje prelaska državljana Avgnaistana i Iraka, na osnovu navedenih podataka evidentna je potreba, kaže, preduzimanja adekvatnih mjera i radnji na osnovu kojih će se utvrditi razlozi postojanja evidentnih razlika. To je minus 220, jedan strašni trend i umjesto da nam se ponudi ta, to da ne bude potreba analize toga, nego da nam se ponudi, da ne kažem, da stoji, isto tako opet spominjalo se ovdje krađa 24 vozila, da nam neko izanalizira zašto Federacija ima 1.208 u 2014., 1.097 u 2015., a u MUP-u RS-a 143 i 172, jedna drastična razlika. Šta se dešava, zašto je to tako? Utoliko mislim da treba drukčije i građani i javnost da dobije neki dojam jesmo li to sigurni, jesmo li više u odnosu na protekli period ili nismo, kakva je, a ne da nam neko prebrojava koliko je šta uradio. To nije izvještaj nego procjena stanja sigurnosti. Apeliram da se to, naravno nije do Ministarstva dođe, sve se prikupi i sve se plasira, ali bi moralo, mislim da je iznimno važno pitanje i treba biti na dnevnom redu, a ne kao informacija. Hvala.
Hvala Vam. Zaključujem raspravu po ovoj tački dnevnog reda. Idemo na tačku osam, Ad. 8. Informacija o stanju javne zaduženosti Bosne i Hercegovine na dana 31.12.2015. godine – podnosilac: Savjet ministara BiH, akt broj: 01,02-16-1-1587/16, od 02.06.2016. godine Kolegij Doma je na 32. sjednici, održanoj 14.06.2016., kao nadležnu za razmatranje Informacije odredio Komisiju za finansije i budžet. Komisija je dostavila Mišljenje 24.06.2016. Komisija je prihvatila Informaciju. Otvaram raspravu. Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Zahvaljujem Vam se predsjedavajući. Meni je žao što nema ministra finansija, meni je samo bila neophodna jedna informacija – odakle njemu ovi podaci o stanju javnog duga. Evo zašto to pitam. Zato što ja evo sad ovdje imam Informaciju koja je bila u Narodnoj skupštini Ministarstva finansija Republike Srpske i u odnosu na tu Informaciju ova Informacija, recimo javni dug po ovoj Informaciji je milijardu veći nego što ga je tamo prikazao Zoran Tegeltija. Ja samo želim da utvrdim da li je ministar finansija Republike Srpske obmanuo poslanike u Narodnoj skupštini, jer pazite, milijarda nije mali iznos. U Informaciji Ministarstva finansija u Narodnoj skupštini Republike Srpski se tvrdi da je spoljni dug Republike Srpske za milijardu manji na kraju prošle godine nego u ovoj Informaciji Ministarstva finansija. I stoga bih zamolila ako je moguće, ako ministar dođe samo da nam dostavi informaciju ko mu je izvor podataka.
Hvala. Ima li neko iz ... ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] 25 Može, evo čujemo da može iz Savjeta ministara neko dati informaciju. Izađite za govornicu.
Pa evo, ja koristim priliku da vas pozdravim. Ja sam Zakira Muratović, pomoćnik ministra u Ministarstvu finansija i trezora i bila sam jedan od autora Informacije o kojoj govorite, tako da ću vam reći način na koji se priprema ta Informacija. Dakle, Informacija o stanju javne zaduženosti priprema se na osnovu podataka koji se vode u bazi podataka Ministarstva finansija i trezora kada je u pitanju vanjski dug, znači dug po kom, ovaj, nosilac obaveze Bosna i Hercegovina na osnovu podataka Ministarstva finansija i trezora. Podaci koji se odnose na direktni dug entiteta su podaci koje dobijemo od entiteta kao što su i podaci o unutarnjem dugu koje dobijemo od entiteta, i taj zbir je zapravo stanje zaduženosti. Obzirom da se radi o preliminarnim podacima, ovaj, ja sad ne mogu tvrditi šta su kolege u Republici Srpskoj dali u svojim podacima, međutim stanje zaduženosti u razlici od nekih milijardu je zaista, ovaj, ne mogu da vjerujem da je to neki sad iznos toliki. To može biti u nekih, ne znam, ... faktoru ili se radi o nekoj grešci ili ne, ali ovi podaci koje mi ovdje imamo to su podaci iza kojih mi stojimo. To su podaci koje prikazujemo svake godine i to su ugovoreni krediti umanjeni za otplaćene glavnice, zapravo stanje duga koje se pokazuje na ugovorene kredite koji su povučeni, minus otplaćene glavnice. I to je ono što je stanje duga po svim kreditima. Kada je u pitanju novi dug zaključen i stari dug, tu imate samo Pariški, Londonski klub i nešto starog duga koji je, ovaj, koji je reprogramiran. Tako da ja ne znam kolege sada tamo na koji način su se prikazivali podaci, ali kad mi usaglašavamo te podatke bude nekih razlika, međutim te razlike nisu baš tako visoke. Mislim razlika koje mi znamo i koje mi prepoznajemo između ministarstava kada se dogovaramo zapravo radi se o razlikama alociranja nekih kredita u procentima kako jesu alocirani, kako nisu, ali baš da je milijarda. Evo, mi ćemo provjeriti pa možemo vam naknadno odgovoriti o čemu se radi, da li je neka tehnička greška ili je ...
Dobro. Hvala Vam. Ispravka krivog navoda, Momčilo Novaković.
Hvala lijepo. Pa, ja ne znam zaista otkud koleginici Pandurević ove frustracije. Naime, ja mislim da je greška u digitronu.
Ispravka krivog navoda, Aleksandra Pandurević.
Pa nije ispravka, evo samo radi stenograma. Znači, tabela 2.4. Informacije Vlade Repbulike Srpske, koja je bila u Narodnoj skupštini, kaže da je javni dug Republike Srpske 26 krajem 2015. bio 4.300.000.000, a ova ovdje Informacija kaže da je on bio 5.200.000.000. Žao mi je što nemamo ovdje i ministra finansija Republike Srpske.
Hvala. Zaključujem raspravu, nema više prijavljenih. Idemo na devetu tačku dnevnog reda, Ad. 9. Informacija o nestalim licima u Bosni i Hercegovini i Mišljenje o inicijativi ICMP-a o preuzimanju nadležnosti od strane Savjeta ministara BiH – podnosilac: Savjet ministara BiH, akt broj: 03/6-04-1314/16, od 01.06.2016. godine Zajednička komisija za ljudska prava navedenu Informaciju je razmatrala i podržala zajedno sa zaključcima Savjeta ministara, te je uputila u dalju proceduru. Otvaram raspravu. Poslanica Milica Marković.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa evo, ja sam se javila da kažem nekoliko stvari u vezi sa ovom Informacijom koja nam je dostavljen iz razloga što mislim da je ova tema u vezi sa traganjem za nestalim licima, otkako je ta aktivnost krenula u Bosni i Hercegovini pa do danas, ima značaja ima i uticaja na mnoge aspekte društvenog života u Bosni i Hercegovini, a naravno i na mnoge tokove u ovom društvu. Pri tome moram reći generalno, dakle da ja kao poslanik nisam zadovoljna, i mislim da je to stav Kluba SNSD-a, nismo zadovoljni sa dostavljenom Informacijom, jer Informacija kaže da je to informacija o nestalim licima i Mišljenje Savjeta ministara o određenoj, da kažem, aktivnosti koja je, po meni, sekundarnog značaja u odnosu na ono što je primarno naziv ove Informacije. Ono što smo najmanje očekivali jeste da je u ovoj Informaciji, da su, da je, da kažem, gro informacija i podataka, koji bi bili ovdje plasirani, dato u vezi zaista sa dosadašnjim aktivnostima na tom planu u vezi sa određenim problemima kojih evidentno ima u aktivnostima Instituta za traženje nestalih lica, i naravno sa prijedlogom, sa njihove strane, određenih postupaka i aktivnosti koje bi trebalo da povede i Vijeće ministara i Parlamentarna skupština kako bi se dao doprinos da se poboljša i rad i aktivnosti i rezultati rada tog Instituta. Nažalost ovdje to nije slučaj, ovdje je slučaj da od Informacije koja je napisana na 11 strana 10 strana je dato, rekla bih, je informacija koja bi se nazvala, mogla nazvati problemi u upravljačkoj strukturi Instituta za nestala lica. A o stvarnim aktivnostima i rezultatima na planu traženja nestalih lica imate, pa evo da ne pretjeram, nepunu jednu kucanu, printanu stranu, dakle to je kraj 6. i prva polovina 7. strane, gdje su dati neki konkretni pokazatelji i podaci u vezi sa dosadašnjim aktivnostima. Mislim da je to sablazno i da je to neprihvatljivo, naročito iz razloga, kao što sam rekla na početku, što rezultati rada ovog Instituta bi trebali da svojim, dakle konkretnim stvarima i podacima koje će plasirati i ovom Parlamentu i uopšte javnosti daju svoj pozitivan doprinos u nekim pomacima u kretanju društva u Bosni Hercegovini. To nije slučaj, dakle ovdje se, prva 27 trećina Informacije je pisana tako da oni nas upoznavaju sa tim da je, ne znam, Zakon o nestalim licima donesen 2004., da je Institut uspostavljen 2005., počeo sa radom 2008., kao da poslanici ovdje, dakle, nisu bili u situaciji ili jednostavno nisu mogli se od 2004., zamislite, pa danas do 2016. se nisu mogli upoznati sa činjenicom, a imali smo više puta na dnevnom redu razne informacije o Institutu za nestala lica, da se nismo mogli upoznati sa tim elementarnim stvarima, a onda se kreće na veliku priču i razradu o tome koje oni imaju probleme, kako su pokrenuli postupak uspostavljanja upravljačkih struktura, šta su uradili, šta nisu uradili, a najviše toga nisu mogli da u rade. I na kraju, naravno ovo je negdje zadjenuto u sredini, dakle kao nepuna printarna strana, i na kraju se opet traži, odnosno Vijeće ministara u njihovo ime traži da dođe do sporazuma, promjene sporazuma o ulozi suosnivača od strane Međunarodne komisije za traženje nestalih lica. I naravno, na tome sad Ministarstvo za izbjegla i raseljena lica i ljudska prava potencira, odnosno stavlja to u prvi plan, što mislim da apsolutno ova nas Informacija ne može zadovoljiti. I ovdje apsolutno nema realnog odraza i slike šta je Institut do danas uradio. Da ne govorim o tome da smo očekivali podatke, a nismo ih dobili u ovoj Informaciji, osim broja koji ste naveli ovdje, rekli ste da je, ovaj, do današnjeg dana verifikovano 18.249 predmeta nestalih lica, negdje se to pominje na nekoj, u nekom paragrafu da je to otprilike 70% svih nestalih lica. Dakle, ako ste imali teškoće u radu, a čuli smo iz medija da jeste imali teškoće i probleme u radu, ako su to bili problemi finansijske prirode, pa i organizacione, ..., to je trebalo ovdje reći. Dakle, nije glavni problem u neplasiranju rezultata šta ste uradili i koliko ste uradili do danas. To što, da li će sa predloženim izmjenama Sporazuma o ulozi suosnviača da li će se ukinuti Upravni i Nadzorni odbor, da li će ostati Kolegijum direktora ili će biti direktor sam, to nije poenta ove priče. Da ne govorim o tome da smo očekivali, Klub SNSD-a je očekivao od vas da ovdje kažete, dakle koja, na kojim mjestima u Bosni i Hercegovini ste završili ovaj posao za koji ste imali informacije da postoje masovne grobnice nestalih lica, da ste tražili na određenim lokacijama, koliko ste našli, šta ste našli i šta je poenta toga. Toga ovdje nema, osim u nekoliko cifara, i naravno dato je broj verificiranih nestalih lica po godinama, od 2010. do '15. A ja sad ovdje mogu da postavim pitanje, naravno ova pitanja koja su vezana za Institut za nestala lica su vrlo, da kažem, široka, širokog spektra i tu se mnogo pitanja nameće u vezi sa vašim radom, a naročito ono što interesuje porodice nestalih u Republici Srpskoj, dakle koji je odnos po nacionanalnoj osnovi ljudi koje ste tražili i našli i one koje niste našli. Zašto je recimo, po informacijama koje mi imamo u 2015. godini Institut verifikovao 656 nestalih lica a od toga, po informacijama koje mi imamo, samo 30 lica je srpske nacionalnosti, ostalo su sve drugi. Ako pođemo od činjenice, koja je sigurno tačna i istinita, da svaka majka, svaka porodica na isti način žali i pati za nestalim članom svoje porodice koji je nestao recimo '90. '91. godine i 25 godina oni još uvijek ne znaju gdje je to lice, a znaju da je nestalo negdje na teritoriji Bosne i Hercegovine. To je pitanje upućeno vama, dakle Institutu, zašto 25 godina nema nikakvih informacija i podataka o tome, o nestalim Srbima koji su nestali. Ovdje za Sarajevo, za područje Sarajeva postoje, kreću se informacije da je to negdje između 6 i 7 hiljada nestalih ljudi srpske nacionalnosti kojih nema i do danas dan se ne zna gdje su oni. Da ne govorim o nekim masovnim grobnicama koje još uvijek nisu ni dotaknute, a i ptice na grani znaju da su tu nestala lica i da treba iskopati te masovne grobnice i treba pronaći ta lica i identifikovati ih. Dakle, mnogo je pitanja koja se ovdje ... nameću. Očigledno da ovaj institut nije uradio posao sa ovom Informacijom. Institutu je najvažnija danas stvar da li će postojati Upravni i Nadzorni odbor ili neće i šta će Vijeće ministara uraditi na tom planu. I kada pročitate Informaciju u cjelini nameće se, ovaj, potpuno jasno zaključak da Institut za nestala lica očekuje da danas kad Parlament usvoji ovu Informaciju, ja predlažem da se ne usvoji, dakle kad usvoji ovu Informaciju da to bude zeleno svjetlo da se vrše promjene u upravljačkoj strukturi Instituta, a pri tome i ova koja je do sada bila, koja je vjerovatno te upravljačke strukture i Upravni i 28 Nadzorni odbor i direktor, svi oni su imali određene nadoknade, jer je ovo institucija koja se finansira iz Budžeta Bosne i Hercegovine, dakle svi su imali, ovaj, da ne kažem, evo reći ću skromne, ali su imali određene nadoknade, rezultati nisu zadovoljavajući. Dakle, ova Informacija koja je ovdje nama data u materijalima ima za cilj nešto drugo, a to je da se riješe problemi u upravljačkoj strukturi, jer ovdje puno stvari koje su naveli, upravljačka struktura, uspostavljanje fonda, ne znam treće, desete, pete stvari, puno toga je rečeno, na kraju kada je elaborirano onda kaže nismo to uradili i nismo stigli da to uradimo. Dakle, postavlja se pitanje koja je uopšte opravdanost rada Instituta do današnjeg dana. Ali da ne komplikujemo previše tu priču, dakle ja se ovdje fokusiram na konkretne rezultate, šta smo očekivali iz ove Informacije a nismo dobili do danas. I zato mislim da je ona nezadovoljavajuća i da je nedopustivo da od 11 strana Informacije imate nepunu jednu stranicu posvećenu nestalim licima, rezultatima koji su učinjeni na tom planu, da se nestala lica pronađu i identifikuju. Dakle, to je svrha postojanja Instituta i to je informacija koju mi očekujemo od te Institucije. To nije slučaj i zato ja mislim da ova Informacija ne zaslužuje da danas dobije zeleno svjetlo od ovog Parlamenta. Hvala.
Hvala. Poslanik Nikola Lovrinović.
Zahvaljujem. Dakle, u velikom dijelu se pridružujem diskusiji gospođe Milice Marković, samo nekoliko stvari bih htio reći. Naime, nisam siguran ni da li je naslov točke ili same Informacije, kaže – Informacija o nestalim osobama. Ja mislim da je to Informacija o procesu traženja nestalih osoba. Ali pazite jednu stvar, imate točku 4. u ovoj Informaciji, kaže – neuspostavljanje Fonda za pomoć nestalim licima. Kako će se pomoći nestalim licima, kojim fondom. Mislim, vrlo ružan naslov, po meni, ovako. A s druge strane doista sam i ja očekivao od ove Informacije nekih drugih informacija, da se kaže o suštinskim problemima. Kako se može dogoditi da se trideseti put izlazi na lokaciju traženja bugojanskih Hrvata a da se zapravo lažno svjedoči. Ja sam naravno to pitao i od Tužiteljstva, VSTV-a i drugih institucija, i nisam dobio, naravno, odgovor, kako može neki svjedok ili svjedoci po trideseti put manipulirati ICMP-om ili Tužiteljstvom da on zna gdje su neke, i šta se poduzima kad se lažno svjedoči. S druge strane, dakle šta se događa sa osobama i događajima koje znamo da su postojali, ja vam mogu navesti za Središnju Bosnu, dakle znam npr. Bikoši gdje su nestali ljudi, šta se s tim događa. Šta se događa sa drugim nestalim osobama i šta se radi na tom planu i kakva je suradnja ovog Instituta sa Tužiteljstvom, odnosno sigurnosnim agencijama. Dakle, tih informacija doista nema, doista ih nema. Dakle, ovakve informacije, kako je rekla gospođa Marković, koje 80% ili 90% sadrže samo priču o sebi, što vjerovatno i jesu problemi, ali nemamo, dakle, kako su i naslovili naslov – šta se događa sa nestalim osobama. Godinama se traže neke informacije, nema ih, ni od Tužiteljstva, ni od njih. I ja se nadam da će se jednom uozbiljiti i početi da doista opravdavaju svoj naziv, dakle da tragaju za nestalim osobama bez obzira na nacionalno porijeklo ili bilo koje drugo. Hvala lijepo.
Hvala. Nema više prijavljenih. 29 Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda, Ad. 10. Informacija o primjeni Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u BiH, sa naglaskom na izučavanje nacionalne grupe predmeta i izučavanje maternjeg jezika na cijeloj teritoriji Bosne i Hercegovine – podnosilac: Ministarstvo civilnih poslova BiH, akt broj: 01-02-1-179/16, od 12.01.2016. godine Kolegijum Doma je na 25. sjednici, održanoj 02.02.2016., kao nadležnu za razmatranje Informacije odredio Ustavnopravnu komisiju. Po zaključku Ustavnopravne komisije Ministarstvo civilnih poslova je 24.05.2016. dostavilo Dopunjenu informaciju. Nadležna Komisija je 14.06.2016. dostavila Mišljenje. Komisija je usvojila Informaciju. Otvaram raspravu. Poslanica Monika Tomić.
Poštovani predsjedavajući, kolegice i kolege, sve vas skupa pozdravljam. Ja sam negdje prije par mjeseci podnijela zastupničku inicijativu vezano za obavezno srednješkolsko obrazovanje. Moram priznati da do dan danas još nisam dobila tu informaciju. Ono što mene danas zanima, što sam pročitala u ovom Izvješću, u Informaciji, da u pojedinim kantonima postoje BHS jezik. Moram priznati možda ste vi čuli ali ja prvi put čujem, i prvi put sam pročitala takvu jednu informaciju. Mene interesira tko je izgradio standarde ovog jezika, kakav je nastavni plan i program na ovom jeziku, tko je dao ime, kako se odvija nastava, a obzirom da sam ja direktno uključena u visokoškolsko obrazovanje zanima me kakva diploma slijedi iza ovoga i kako nastavljaju ta djeca studirati kasnije. Ja prvi put čujem, možda sam ja jedna jedina koja za ovo zna. Hvala vam.
Hvala. Šemsudin Mehmedović.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Ja bih zapravo težište svoje pažnje usmjerio na Izvještaj Ustavnopravne komisije, odnosno njen zaključak. Po ovom zaključku da nisam pročitao Informaciju, a inače Informacija dominira izostankom bilo kakvog problema u ovom pogledu, jer svugdje se poštuje Ustav, nikakvih problema nema, a javnost je uznemirena upravo zbog problema nepoštivanja Ustava BiH. I to, evo, Ustavnopravna komisija bez ikakvog zaključka, bez ikakvog usmjerenja šta mi zapravo, prijedloga rješenja, ja se izvinjavam kolegama zastupnicima koji su u Ustavnopravnoj komisiji, ali ne vidim ovdje da ste imali nesuglasje unutar same Komisije, pa je li ovo moguće da je ovo jednoglasan zaključak da eto primamo k znanju i na tome da se stavi tačka. Ja mislim da mi imamo puno problema u ovoj oblasti, ali očigledno je da nisu otvoreni ti problemi. Nisu otvoreni iz razloga što u ovoj pisanoj Informaciji zapravo se nije uopšte evidentirao problem nepoštivanja Ustava. Prema tome, Komsija usvaja Informaciju koja je takva kakva jeste, a 30 zapravo ona ne predstavlja realnu sliku stanja u Bosni i Hercegovini. Zbog toga mi je malo čudno, pa bih volio da čujem, evo predstavnike Ustavnopravne komisije koja je usvojila ovu Informaciju. Hvala.
Hvala. Sadik Ahmetović, izvinjavam se, u međuvremenu Maja Gasal-Vražalica se javila za ispravku krivog navoda.
Zahvaljujem predsjedavajući. Ovo je jedina mogućnost pošto nisam čula da ste prije ove točke naveli da li imamo nekoga iz Ministarstva civilnih poslova da je danas prisutan na ovoj sjednici da bi mogao dati adekvatnu informaciju koja će se sigurno danas pojaviti tokom diskusije. Ukoliko nemamo, ja ne vidim razloga da pričamo između sebe kada nam ta nadležna ustanova treba da da potrebne odgovore sukladno ovoj dostavljenoj Informaciji. Pa ja bih samo da konstatujete, kao predsjedavajući, da li imamo nekoga iz Ministarstva civilnih poslova. Zašto iz Ministarstva civilnih poslova? Ministar civilnih poslova predsjedava Konferencijom ministara ministarstava obrazovanja na teritoriji Bosne i Hercegovine. To je ključno danas, jer ukoliko nemamo ministra civilnih poslova, zamjenika ili nekoga ko je nadležan za obrazovanje, pa ja ne znam je li onda ovo stvarno potrebno.
Da, slažem se s Vama. Ja ne vidim ovdje nikog iz Ministarstva civilnih poslova ali vidim šefa svih ministarstava, znači predsjedavajućeg ovdje, pa ja predpostavljam da ukoliko bude potrebe on može intervenisati. Znači, Sadik Ahmetović, diskusija.
Uvaženi predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege. Ovo, ja sam prije, ne znam, nekoliko mjeseci tražio dakle jednu ovakvu informaciju da ne dođemo u situaciju u kojoj smo danas, a to je da se nad bošnjačkom djecom, govorim zato što poznajem, dakle, taj problem, vrši jedna apsolutna diskriminacija i ponižavanje i roditelja, i djece, i na kraju rekao bih da se to radi i u Srebrenici, Bratuncu, djeci koja su indirektne žrtve genocida. Ovo je za nepovjerovati šta piše u ovoj Informaciji, ovdje piše da je sve u redu. Ovo je nešto što kažem, na 6. strani ove Informacije Ministarstvo prosvjete i kulture Republike Srpske, prema navodima Ministarstva prosvjete i kulture Republike Srpske u Republici Srpskoj učenici izučavaju nacionalnu grupu predmeta i to: bosanski jezik, istoriju, vjeronauk islamski i katolički. Bosanski jezik ... od drugog do petog, itd., itd. U Osnovnoj školi „Kozarac“ u Kozarcu 326 učenica izučava bosanski jezik. Dakle, ja ne znam da li vi imate ovo ili su meni dali, ovaj, posebnu ovu, obzirom da u zadnje vrijeme puno govorim o, dakle ja ne mogu da vjerujem da je neko smogao snage da ovoliko laže. Dakle, ili laže ovaj, ili ministar, kako se zove ovaj iz Vlade Republike Srpske ili ovi dobro ne prepisuju u Ministarstvu civilnih poslova ono što im je poslano iz Banja Luke. Dakle, ili mi svjesno obmanjujemo one koje najmanje trebamo obmanjivati, kojima trebamo kazati istinu, a to su djeca. 31 Ja, dakle, ponovo mislim i tražim da se održi, kada, evo, budete imali kvalitetan materijal a ne laži, jer ovo je jedna klasična prevara, da se sazove hitna sjednica gdje će prisustvovati i entitetski ministri i da ovu oblast dok nije eskalirala dovedemo u mjeru. Ako neko misli da će 20 godina nakon rata kršiti, udarati na identitet jednog naroda, pogotovo na identitet žrtava genocida, vara se da neće dobiti odgovor. Odgovor može biti svakakav. Ja vas pozivam na razum, da sazovete sjednicu, da pozovete ministre i da ovo pitanje riješimo. Ja ovo kad govorim ne govorim ni u ime bilo koje stranke, govorim u moje lično ime i govorim, ako mogu reći, u ime onih koji imaju ovaj problem. Hvala lijepo.
Hvala. Milica Marković, ispravka krivog navoda.
Pa, javila sam se za ispravak krivog navoda zbog ovog, da kažem, sugestivnog pitanja kolege Ahmetovića koji je postavio pitanje ... ovog materijala – ko laže a ko ne laže. Pa s obzirom da je ministar koji je pisao ovu Informaciju, odnosno čije je ministarstvo pisalo ovu Informaciju, iz Vaše partije gospodine Ahmetoviću, ja Vam odgovorno tvrdim da ministar prosvjete i kulture Republike Srpske sigurno ne laže. Informacija koja je došla iz Vlade Republike Srpske u skladu sa onim što piše u Ustavu Republike Srpske, a to znači jezik bošnjačkog naroda. Što će reći da to, ta Vaša dilema koju postavljate očigledno mogla bi se ovdje tumačiti i diskutovati u kontekstu ministra koji je pisao ovu Informaciju i što Vas dovodi u dilemu. Ali to je Vaš problem i problem Kluba SDA, to nije naš problem. I ja bih molila Kolegijum ovog Doma da ubuduće prilikom ovakvih istupa koji u sebi sadrže konotaciju određene prijetnje kako je iznio ovdje gospodin Ahmetović kada je rekao odgovori na ovakvo ponašanje mogu biti svakakvi, pa sad svako će tumačiti, oni koji se više plaše će tumačiti na strašniji način to što je on rekao, ja očigledno ne spadam u te koja se plaši Vaših konstatacija. Ali želim reći ovdje o materiji, kada razgovaramo o materiji koja je apsolutno ustavna materija iz Ustava Republike Srpske onda, gospodine Ahmetoviću, morate se pomiriti sa činjenicom da taj Ustavni sud BiH, koga Vi toliko obožavate i čije odluke obožavate i samo čekate kad će da objavi Ustavni sud kakvu odluku po određenoj apelaciji, je i sam rekao da to što, kako radi Ministarstvo obrazovanja i kulture Republike Srpske i daje instrukciju svim školama u Republici Srpskoj da je jezik, kada je riječ o Bošnjacima, to je jezik bošnjačkog naroda u skladu sa Ustavom Republike Srpske. To je Ustavni sud BiH objavio. E sad Vama te odluke Ustavnog suda su Vam itekako drage i dobre kad objave odluku o 9. januaru i proslavi u Republici Srpskoj, ali kada objave ovakvu odluku onda Vam to nikako ne odgovara i onda pozivate institucije kao što je Ministarstvo obrazovanja i kulture u Vladi Republike Srpske da radi i djelu protivustavno. To se nikad neće desiti. Koliko god da Vi ovdje prijetili, koliko god da Vi bili nezadovoljni to Ministarstvo će raditi i dalje u skladu sa Ustavom. A ako se desi da se taj Ustav nekad promijeni, u šta ja sumnjam, onda imate pravo naravno da svašta tražite, ukoliko Vam to neko bude podržao.
Hvala. Nikola Špirić, ispravka krivog navoda. 32
Gospodo predsjedavajući, predsjedavajući Vijeća ministara, uvaženi ministri, kolege i kolegice. Ono što mene počinje polako da brine jeste način na koji mi raspravljamo o izazovima koje ima Bosna i Hercegovina, ne samo na jednom njenom dijelu, entitetu, nego i drugom entitetu. Ja mislim da se stvari trebaju vratiti u institucije da se o njima iskreno razgovara. Na prvoj tački dnevnog reda, obzirom da sam najmanje pozvan da pričam o ravnopravnosti jezika, nema ovdje manje i više pozvanih, svi smo pozvani da kao poslanici otvoreno, argumentovano razgovaramo, ja sam samo upozorio da u institucijama koje mi koristimo jezik nije ravnopravan, a pravdano je iz Vijeća ministra troškovima. Dakle, ravnopravni su jezici samo ako se objavljuju zakoni. To je bila poenta mog postavljanja pitanja i odgovora. I ono što bih molio da vratimo raspravu u civilizovane tokove. Sve što može ličiti na bilo kakvu vrstu prijetnje neće doprinijeti da se riješi problem za kojeg ja ne sumnjam da kolege hoće da se riješi. Mora se razgovarati, ne treba praviti predstavu za javnost od problema koji ako postoje postoje. Ali bih ja volio da poslanici koji tako žustro i žestoko raspravljaju, koji imaju dijametralno suprodstavljene stavove, evo praznih sala, ... ni jedan dan nisam ušao i našao bilo koga da razgovara o onome što može biti problem odraslih, djece, staraca, bilo kog drugog. Dakle, sve postaje u ovoj zemlji manipulativna kategorija dok i sama ne postane to isto. I zato ja upozoravam, ja mislim da smo na dobrom putu da i od Bosne i Hercegovine, ja ne bih volio ... naljuti, ne napravimo manipulativnu kategoriju. I moje upozorenje je da se smire strasti, ništa nećemo postići ako kažemo ... ..., ne znam, upotreba ... sredstava da se problem riješi. Samo demokratska sredstva ..., to smo svi probali, samo demokratska sredstva u ovoj zemlji mogu biti rješenje za bilo koji otvoren problem ako postoji. Sve drugo ja ne mogu da shvatim da nakon 25 godina pominjemo kao moguće rješenje. Hvala lijepo.
Hvala. Momčilo Novaković, ispravka krivog navoda.
Hvala gospodine predsjedavajući. Evo, ja ću odustati od diskusije jer vidim da ovo ide u nekom sasvim drugom pravcu, ali prokomentarisaću samo ovdje jednu konstataciju da su podaci koje je dostavilo Ministarstvo iz Republike Srpske netačni, lažni, itd. Evo, ja ne znam jesu li takvi, ovaj, da li postoji mogućnost ili ne da jesu takvi, ali sigurno je da podaci iz Federacije nisu lažni. A podaci iz Federacije kažu ovako – da u Tuzlanskom kantonu u osnovnim školoma 42 učenika izučavaju srpski jezik, u čitavom kantonu. Podaci kažu, evo samo ću neke navesti primjere, da u Tuzlanskom kantonu u srednjoj školi ima 7 učenika koji izučavaju srpski jezik, dakle u čitavom Tuzlanskom kantonu, ili u Zeničko-dobojskom kantonu stoji rečenica – nastava se izvodi na bosanskom i hrvatskom, a u pripremi je organizacija nastave na srpskom jeziku u opštini Maglaj. 25 godina poslije rata se pripremamo za to. Ili u Sarajevu čak nemamo podatke da li se uopšte izučava u srednjim i osnovnim školama srpski jezik, s tim da ima da se vjeronauka, ima 20 učenika koji izučavaju pravoslavnu vjeronauku i 8 protestantsku. Ili, i ili, ili, i tako mogu navoditi u svakom kantonu u Federaciji i Sarajevu kakva je situacija. Ja mislim da mi nismo dobili pravu informaciju, da nije na isti način i jednoobrazno svaki kanton odgovorio na postavljeni upit i da ovu Informaciju treba osvježiti, odnosno da je Ministarstvo trebalo dostaviti praktično jedan formular u kome bi 33 svi dali iste podatke, koje bi mi danas ovdje mogli da upoređujemo. Mi ovako imamo podatke koji jednostavno svakome od nas daju za pravo da diskutuje na svoj način i dokazuje svoje teze, bez obzira šta drugi misli i kako drugim to pitanje ... Hvala.
Hvala. Zamjenik predsjedavajućeg Šefik Džaferović, ispravka krivog navoda.
Krivi navod se odnosi na izlaganje gospođe Marković kada je bosanski jezik nazvala jezikom bošnjačkog naroda ili da učenici u Republici Srpskoj uče jezik bošnjačkog naroda. Ja bih zamolio da zaista mi ovdje koji sjedimo u ovoj sali poštujemo, prije svega Ustav BiH, Opći okvirni sporazum za mir u Bosni i Hercegovini i da onda upotrebljavamo termine onako kako je to označeno u tim dokumentima. Na kraju Općeg okvirnog sporazuma za mir u Bosni i Hercegovini, koji obuhvata i Ustav i ostalih deset aneksa, stoji da je on potpisan na bosanskom jeziku, na srpskom jeziku, na hrvatskom jeziku, to piše, dakle, tamo baš ovako. Ja vas molim, i na engleskom jeziku je potpisan, da to poštujemo. Drugo, kada je u pitanju Odluka Ustavnog suda BiH vezano za upotrebu jezika u Republici Srpskoj ja imam nešto drugačije mišljenje u odnosu na tu Odluku. Ja mislim da je dispozitiv Odluke trebao da glasi drugačije i da Ustav Republike Srpske nije u skladu sa Ustavom BiH po tom pitanju, ali Ustavni sud je zaključio drugačije i to je tako, bez obzira šta ja o tome mislio. Ali treba biti pošten kada se o tome govori, pa onda nastaviti dalje pa kazati da je Ustavni sud također kazao da su svi autoriteti u Bosni i Hercegovini, pa i obrazovne institucije u Republici Srpskoj, dužne da poštuju naziv jezika onako kako ga označi osoba koja upotrebljava jezik. Djeca Bošnjaci u Republici Srpskoj traže da se njihov maternji jezik imenuje bosanskim jezikom u dokumentima, a vi, odnosno vlasti Republike Srpske to ne poštuju i onda upotrebljavaju formulaciju iz Ustava Republike Srpske i kažu Ustavni sud je tako presudio. Ustavni sud je kazao i ovo – da se mora poštovati naziv kojeg označi učenik, odnosno roditelj. I ja vas molim da se to poštuje u Republici Srpskoj. Nemojte nam govoriti da se to poštuje tako što se poštuje Ustav Republike Srpske, pa se piše da djeca Bošnjaci govore jezikom bošnjačkog naroda, ali se ne piše da djeca koja dolaze iz srpskog naroda govore jezikom srpskog naroda nego se piše da je njihov maternji jezik srpski jezik. Trebamo da budemo, dakle, potpuno dosljedni i moramo, dakle, poštovati, ovaj, Ustav BiH. I, gospodine Špiriću, ja Vam jutros nisam odgovarao na ovu provokaciju koju ste iznijeli kada je u pitanju naziv jezika, Vi dobro znate kao i ja da je službeni jezik u Bosni i Hercegovini bosanski jezik. Ako ste to zaboravili u međuvremenu pogledajte vrijeme kada ste bili samnom zajedno ovdje u periodu od 2002. do 2006. godine predsjedavajući i zamjenik predsjedavajućeg, koliko ste zakona Bosne i Hercegovine potpisali u čijem sadržaju stoji da su jezici u službenoj upotrebi u Bosni i Hercegovini bosanski jezik, srpski jezik i hrvatski jezik. Toliko, hvala vam.
Hvala. Sadik Ahmetović, ispravka krivog navoda. 34
Znam, onaj, zašto toliko replika kad sam lično, rekao sam, u trećem mjesecu tražio ovu informaciju. Niko iz, od poslanika iz srpskog naroda nija glasao da je dobijemo, ni informaciju o kakvom stanju iz Republike Srpske, u kakvom je stanju ova oblast u Bosni i Hercegovini. Sada kad je došlo do takve situacije da imamo veliki problem, ponavljam, ja nikom ne prijetim, ali kompromisa, pregovora oko jezika bosanskog nema, niti će biti, a odgovor ko ga bude negirao i bude negirao identitet bosanskog, bošnjačkog naroda, pogotovo žrtava genocida, imaće odgovor. Dakle, ponavljam imaće odgovor. Eto, dakle ako, ne želim niko da se boji ovog, ali isto tako ponavljam da niko neće žrtvama genocida nametati, dakle, kojim će jezikom govoriti kad na to ima ustavno pravo.
Nikola Špirić, povreda Poslovnika.
Ja ću samo kratko, pošto tastatura nije ...
Ok, može, može.
krivog navoda, a da bi se prijavio. Ja, očito da problemi postoje, ali ja sam samo upozorio da smirimo doživljaje. Nećemo ništa riješiti svako vrijeme ima svoje breme, neće se ništa riješiti ovakvim javnim manifestacijama bez mnogo rasprava, mnogo argumenata, itd. I niko se ovdje nikoga ne plaši, to odma treba da svi znaju. Dakle, to biće ovakav ili biće onakav odgovor, ja bi volio da odgovor bude stvar o kojem će ljudi sjesti i da razgovaraju bez bilo kakve podvojenosti, ne znam zlih namjera, itd. I tačno je to da svako vrijeme ima dio minimuma ... ali problem postoji u ovoj zemlji i on gotovo je sigurno ne može biti nametnut, i sve dotle dok ne dođe do bilo kakvog sporazuma ... izmjene, ovo će biti teme, samo bi ja volio da one budu drukčijeg tona. A ako hoće neko da se svađa, galami, prijeti, može do sutra što se mene tiče, ja sam spreman da sjedim i da slušam. Hvala lijepo.
Hvala. Ja sam mislio da vam predložim da skratimo diskusiju na 5 minuta, ovo jeste nezgodan prijedlog, nije on da se ne bi diskutovalo o ovom, nego da vas informišem da imamo jednu tačku koja zbog tajnosti zahtijeva pripremu sale od sat vremena. Znači, ideja je bila da se ta pauza od sat vremena spoji sa pauzom pred glasanje, znači da završimo sve ovo i praktično pauzom za ručak. Znači, predlažem vam da smanjimo, ne donosim odluku, nego predlažem da smanjimo na 5 minuta ako se slažete. E hvala, onda diskusija ide na 5 minuta. Gospodin Zaim Backovć je sljedeći.
Zahvaljujem se gospodine predsjedavajući. 35 Puno onoga što sam želio reći je rečeno i ja ću pokušati samo kratko da ni tih 5 minuta ne iskoristim. Dozvolite da u ovoj zemlji ljudi, da su ljudi ono što jesu, da se osjećaju onako kako jesu i da pripadaju onome kome oni smatraju da pripadaju, bez da se volja drugoga prenosi na njih ili da se njihova volja prenosi na druge. Svi su ovdje u pravu, ali svi. Čudi me da iz hrvatskog puka niko ne reaguje da nema u izvještaju iz Republike Srpske nigdje da se izučava uopšte hrvatski jezik, znači nema djece, nepostojeća su. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Dobro, nepostojeća su. Ali moram ovo da kažem, da sam sasvim slučajno vidio svjedočanstvo u kojem piše hrvatski jezik, vidio svjedočanstvo u kojem piše srpski jezik i nije mi jasno kako onda može da piše jezik bosanskog, bošnjačkog naroda. Onda neka piše jezik srpskog naroda, jezik hrvatskog naroda, pa bi onda to bilo negdje egal, a ne srpski, hrvatski, a ovamo jezik nekog naroda. To nije fer. Ništa ja ne umanjujem, i o ovome sam govorio, realnu problematiku u Federaciji, zaboravljamo mi da u Federaciji to nemamo riješeno. Pogledajte Drvar, pogledajte taj kanton, evo ovdje ima izvještaj, pogledajte u Srednje-bosanskom kantonu, pogledajte izvještaj, sve će vam biti jasno. Izgleda da je separisanje isključivo po osnovu ja ovdje vladam i biće ovako. Ne da se djeca, onaj najosjetljiviji dio populacije koji mi imamo, osjeća sretan i ravnopravan, nego da se kroz našu priču i onda kroz priču, naravno, svoji roditelja, koji to osjećaju kao balans prema njima i pritisak na njih, osjećaju podređeni. Zašto to radimo? Prisjetite se da sam tražio ovdje da se ide na izmjene Okvirnog zakona. Ja razumijem sve frustracije koje svi imamo u prethodnom periodu, ali da li nam to daje za pravo da naše frustracije prenosimo na te male glave koje sutra treba da vode ovu zemlju, ili treba da ih učinimo zemljoljubcima, da malo više vole svoju zemlju od zmijoljubaca, crtanih filmova, a mi ih okrećemo protiv svoje zemlje. Zašto to radimo? Upravo ta nacionalna grupa predmeta je nešto što mora dati kvalitet življenja, a ne stalne antagonizme. A mi imamo stalne antagonizme. Do kada će ovi antagonizmi trajati, ima li iko da ustane i kaže da prekinemo sa ovim? Pa opet, pogledajte kanton gdje je Drvar, pogledajte Srednje-bosanski, ali pogledajte i Republiku Srpsku, ne može u jednom svjedočanstvu da piše srpski, u drugom hrvatski, u trećem jezik naroda. Taj jezik ima svoje ime i tako se istorijski zove. I nemojte to da radimo. Kao što i istoriju očito želimo pod različitim nakovnjima kovati i stvarati za nekoga laž, za nekoga istinu, pa onda za drugog istinu prema tamo je laž. I tako već 20 godina, umjesto da smo obnovili 20 hiljada tvornica, mi više razgovaramo o ovim stvarima. Na kraju ovaj Izvještaj, i slažem se sa pojedinim diskutantima, ni u jednoj tačci nije tačan i bilo bi potrebno održati posebnu sjednicu i donijeti smjernice, ako ništa da smo čisti pred građanima koji su nas birali. Jer ovakav pristup ne vodi ničemu, činimo da djeca žele bježati. Jedan od razloga bježanja iz ove zemlje je upravo ovo o čemu mi sada razgovaramo. Hvala.
Hvala Vam. Nikola Lovrinović, ispravak krivog navoda. 36
Ma, pošto dolazim iz Središnje Bosne, a jedini sam zastupnik koji je izabran sa lista odozdo Središnje Bosne, znači iz Središnje Bosne baš županije, ne izborne jedinice, ovaj, moram odgovoriti gospodinu Backoviću i pitat ga, dakle, a gdje se to izučava hrvatski jezik u Sarajevu? Volio bi čuti gdje se izučava hrvatski jezik u Sarajevu, u Zenici, u ..., dakle je državna škola, onaj ..., znam ja šta, nemojte Vi meni uskakati u riječ. Druga stvar, ja bih volio da gospodin Backović objasni kako misli organizirati, ili bilo tko ovdje u dvorani, dakle, nastavni progoces na službenom jeziku bilo kojeg naroda? Kako to misli organizirati? Dakle, ja bih volio da mi netko ovdje objasni kako po njegovom viđenju izgleda nastavni proces u jednoj srednjoj ili osnovnoj školi na službenom jeziku jednoga naroda, a da to bude ... kako vi to mislite i tražite, dakle, a da to nije rješenje kao što je u Središnjoj Bosni. Dole ima nastavni proces na hrvatskom jeziku, ima nastavni proces na bosanskom jaziku, nema nastavnog procesa do kraja zadovoljeno na srpskom jeziku, to ovisi opet od odgojnih obrazovnih skupina, dakle nastavnog plana i programa, potreba itd., što ne kažem da ih nema i što ne kažem da nije greška, itd. Ali, dakle, pošto sam se prijavio za diskusiju ovo mi je kratko vrijeme da vam odgovorim malo o zakonu kojeg sam ja ponudio, pa ste ga upravo i vi bili odbili, dakle kad je riječ o nacionalnoj skupini predmeta.
Saša Magazinović, ispravka krivog navoda.
Zahvaljujem predsjedavajući. Jedna diskriminacija ako postoji ne može biti opravdanje za drugu. I taj princip negdje nešto nema zato što nema i na drugom području to je nešto katastrofalno. Katastrofalno je kad se čuje u javnom diskursku, a posebno je katastrofalno kad se čuje u Parlamentarnoj skupštini BiH i za mene je to porazno. Dakle, jednu diskriminaciju pravdati drugom. Jedini odgovarajući pristup je rješavati nediskriminacije koje postoje, bez obzira na koga se odnose i gdje. Druga stvar, u ovoj diskusiji, a to se ne odnosi na Vas kolega Lovrinoviću, se koriste teške riječi, pa ih neko doživi kao prijetnju, neko ne. A onda ti koji to izgovore uslikaju se naravno, to je medijima atraktivno, uzmu 5 hiljada i više plate i odoše, do sljedeće sjednice i sljedećih teških riječi, kojima se neće riješiti sasvim sigurno taj problem. A da li će se napraviti neki drugi ne znam, volio bih da neće, a moguće je i da hoće. Dakle, jednako kao što se jednom nediskriminacijom ne rješava druga i ne može opravdati, tako se isto teškim riječima neće sigurno ovdje ništa postići. I za one koji tvrde da je bošnjački, da je bosanski jezik jezik bošnjačkog naroda, a sjede ovdje, ja vas molim da to ne radite, jer to jednostavno nije tačno. Na taj način samo pomažete svima onima koji bosanski jezik žele zaista da bude isključivo jezik bošnjačkog naroda u javnom prostoru da to i postane. Kada govorite, ja vas molim kao svoje kolege, o pravu da se jezik naziva onako kako se ljudi osjećaju, molim vas da ne govorite o pravu bošnjačkog naroda, nego svih onih u Bosni i Hercegovini koji taj jezik doživljavaju kao svoj i govore ga. I nemojte mene tjerati, koji nisam Bošnjak a govorim bosanski jezik, da moram razmišljati o tome šta ja sutra treba da kažem, kojim jezikom se ja služim i koji jezik govorim. Hvala.
Mirsad Isaković, ispravka krivog navoda. Izvinjavam se ovdje je ispala greška neka, ispalo je da je prije vas Zaim Backović, zaista izvinite. Zaim Backović. 37 ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Problem je, šta je sad ovdje, očigledno je neki problem sa prijavom na kompjuteru. Hajte gospodine Isakoviću izvolite, Pošto vidim da je već označeno Vaše ime ovdje.
Da, moja ispravka krivog navoda je gospodinu Lovrinoviću. Želim jasno staviti do znanja da Katolički školski centar u Zenici se finansira iz budžeta Zeničko-dobojskog kantona jer sam učestvovao u tome i dobro znam, dakle nije to. I rećiću Vam gospodine Lovrinoviću da i Franjevačka gimnazija u Visokom se finansira iz budžeta Zeničko-dobojskog, i reći ću vam JOŠ da u Žepču, dakle postoji Srednjoškolski centar „Don Bosco“ koji se takođe finansira i koji je Vlada Zeničko-dobojskog kantona, dakle, opremila informatički i svakako ..., svake godine u budžetu stoje i sredstva za grijanje i ostale stvari. U tom Srednjoškolskom centru čak je i otvoreni i fakulteti iz Mostara, odnosno iz Osijeka pa se i to finansira. Dakle, evo toliko, ne finansira se fakultet, ali se finansira, dakle, učionice, ovih oprema, itd. Evo to je toliko samo.
Hvala. Zaim Backović, ispravKA krivog navoda.
Ne želeći ulaziti uopšte u polemiku, ni na kraj pameti mi ne pada, ali ono što nisam rekao ne treba mi, to je isto kao ono kad sam govorio u prvom licu, a poštovana gospođa je generalisala da sam govorio u ime svih. Poštovani kolega, ako ste dobro čuli, rekao sam da svugdje postoji, ja sam samo rekao pogledajte kao primjere, i sad me tjerate da navodim druge primjere. E sticajem okolnosti kolega prije mene je ustao, pa na budžetu Sarajevskog kantona nalaze se škole u kojima je isključivo hrvatski jezik. One ne pripadaju sistemu javnog školstva, vlasništvo su, ovako Vam kažem izvolite budžet, vlasništvo su ne Sarajevskog kantona ili neke općine, nego jedne, ne znam kako, institucije koja je religijska, osnovna škola, jedna srednja škola, druga srednja škola. Takođe ne želim opet ulaziti u polemiku, ali nemojte zaboraviti da ljudi upisuju svoju djecu u takve škole, i to je njihovo pravo i ja im to ne spočitavam. Svaki roditelj ide za onim što smatra najbolje za svoje djete. I nemojte tako generalisati stvari jer nisu tačne, nisu tačne, naprosto nisu tačne. I ja ni jednog trenutka nisam govorio, ako se razvije diskusija po ovome suviše je podataka, previše, ja sam želio da ovo svedemo na to, da vidimo da ima problema, da ima svugdje u svim dijelovima Bosne i Hercegovine i da mi kao odgovorni ljudi na to moramo tražiti rješenje i odgovor ili zapadamo u sve veće blato. Hvala.
Hvala. Nikola Lovrinović, ispravka krivog navoda. 38
Katolički školski centri su dio javnog sustava, ali nisu državne škole, dakle njih je osnovala katolička crkva. I ja nisam spominjao Zeničko-dobojsku županiju uopće dakle, znam za taj podatak, međutim ne znam znate li Vi za podatak da se u Središnjoj Bosni financira medresa, financira se u Zeničko-dobojskom kantonu medresa iz proračuna. Dakle, onoliko koliko obavljaju javnu funkciju u oblasti školstva. Ali ja sam Vas, dakle, pitao, ne želim ja naravno o tome polemizirati, možemo mi kakve god hoćete podatke iznositi ovdje, dakle, i budite sigurni da ima za to odgovor, ja sam Vas pitao, kao gospodina koji je iznosio određene stvari, ne Vas, nego bilo koga da kaže – kako će organizirati obrazovni sustav na način da svak ima pravo da se školuje na vlastitom jeziku, posebice službenom, a da to ne bude dvije škole pod jednim krovom, da to ne bude nacionalne skupine predmeta, ..., dajte mi recite tu formu? Dakle, pravo da se moje djete, moja unuka obrazuje na vlastitom jeziku hrvatskom je pravo ili nije, ili nije, a to pravo znači od osnovne škole do fakulteta, i kako to vi vidite. Ja bi volio da mi netko ovdje ustane i kaže tu formu, a ne samo da pričate floskule kao što sami govorite, dajte kažite to jednom. Dakle, katolički školski centari, medrese i neke druge škole koje imaju funkciju javnosti nisu osnovane od države, to što im je država dala malo para iz proračuna može im i ukinuti, dakle u Središnjoj Bosni to se rješava odlukama, dakle nije to stalni izvor financiranja, to se može i prekinuti, a one koje osnuje država mora ih financirati. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Pa i ovdje je stalni, ispada da je godinama tako, ali navedite mi državnu školu u Sarajevu u kojoj se izučava hrvatski jezik, koju je država osnovala, osnovnu i srednju, navidite mi. Pustite Katolički školski centar, ____________(?) Pa „Don Bosco“.
Sadik Ahmetović, ispravka krivog navoda.
Može se to kolega Lovrinoviću, samo mi malo pričamo različito, Vi govorite o obrazovanju na hrvatskom jeziku, a ja sam ovdje govorio o izučavanju bosanskog jezika. Dakle, izučavanju bosanskog jezika i to je različito, to je tako malo. Dakle, mi smo prije rata u Bosni i Hercegovini imali puno škola gdje je bio engleski, njemački, ruski, itd., i onda se iz jednog razreda ode kad su ti jezici u tri učionice. Zašto se ne da tako malo bošnjačkoj djeci u Republici Srpskoj? Kako to nazvati? Ja ovdje nisam, nema potrebe niko da se boji, ali se neće bojati žrtve genocida, to je sušta poruka, suština poruke, neće se više bojati 20 godina poslije rata. Hvala lijepo. 39
Salko Sokolović, diskusija.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ma evo kratko. Ja mislim da ovo nije dobra Informacija i ne znam da li je mi danas usvajamo ili prihvatamo, primamo k znanju, ali u svakom slučaju niti bi je trebali prihatiti, niti bi je trebali primiti k znanju. E sad se postavlja pitanje – zašto? U naslovu Informacije, ko je dobro iščitao, kaže – Informacija o primjeni Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u Bosni i Hercegovini, sa naglaskom na izučavanje nacionalne grupe predmeta, itd., itd. Šta je sa Okvirnim zakonom, šta je sa njegovom primjenom, u ovoj Informaciji mi nemamo, imamo samo naglasak, a naglasak je evo ovo još ću jednom ponoviti, izučavanje nacionalne grupe predmeta. Ako može kolege samo malo glasnije ...
Molim vas, molim vas za pažnju prilikom diskusije.
Ovaj, nisam se ja smeo, hoću da čujemo svi ovo o čemu ja govorim, jer niko o tome nije govorio. Znači, mi ovdje govorimo, ponavljam još jednom Informacija o primjeni Okvirnog zakona, mi primjenu Okvirnog zakona uopšte u ovoj Informaciji nemamo. Imamo samo ovaj naglasak i evo upleli smo se u to neko, da kažem, vrzino kolo i očito je da je ova Informacija netačna, ne samo, znači, za prostor, za informacije koje dobivamo iz Republike Srpske već i iz Federacije. Govoriti da je bosanski jezik zastupljen u školama, a imati kroz sredstva informisanja stalne informacije da se dešavaju neke loše stvari kad je u pitanju bosanski jezik na prostoru Republike Srpske, onda podrazumijeva da i te informacije koje dobivamo iz Republike Srpske nisu dobre. Ovo što imamo iz kantona, iz jednog kantona imamo deset rečenica, iz drugog kantona 38 rečenica, iz ..., čini mi se iz Sarajevskog kantona koji je, hajde da kažem, po obimu, po broju osnovnih i srednjih škola trebao da nam da malo više informacija imamo par rečenica, itd., Unsko-sanski kanton se nije odazvao da pošalje informacije, čini mi se, Distrikt Brčko, itd. Znači, imamo neku informaciju o kojoj je, evo koja je evo ovdje među nama poslanicima samo proizvela određenu buru negodovanja, rasprave, ubjeđivanja. Mislim da ona nije dobra i o njoj nismo trebali razgovarati, ali ona neminovno traži da ovu, ovaj, tematsku sjednicu kad je u pitanju obrazovanje imamo što prije, sa nekom konkretnom, evo ovdje je predsjedavajući Vijeća ministara, sa jednom kvalitetnom informacijom od strane Vijeća ministara i da onda raspravljamo na temu i da se ne desi, evo ova jedna nelogičnost, ja ne znam jeste li je vi kroz čitanje ove Informacije primijetili, kaže – nadležene obrazovne vlasti su svjesne činjenice da je važno svoj djeci osigurati jednak pristup osnovnom obrazovanju i omogućiti im nastavak daljeg školovanja u sredinama i školama koje poštuju ljudska prava i osnovne slobode prema Ustavu BiH. Znači, mi imamo škole koje ne poštuju osnovna ljudska prava, ljudska prava i osnovne slobode, a onda je trebalo biti ovdje precizirano koje su to škole, da li su to te škole koje bosanski jezik ne priznaju već ga nazivaju nekim drugim jezikom, itd. Znači, ne može u informaciji koju daje zvanična državna institucija zaključak biti vezan, izveden na takav način da nam otvara prostor da u ovoj državi Bosni i Hercegovini imamo, evo kad je obrazovanje u pitanju i škole koje ne poštuju ljudska prava i ne ponašaju se prema osnovnim slobodama definisanim Ustavom države Bosne i Hercegovine. Predlažem da ovu Informaciju ne usvojimo. Hvala predsjedavajući. 40
Hanka Vajzović, diskusija.
Hvala predsjedavajući. Više ne znam šta bih trebala kazati. Vvjerovatno sam profesionalno najpozvanija da govorim o ovim pitanjima jer sam, profesionalno dakle, jer sam o tome i pisala i objavljivala, i sve kazano, i sad osjećam kao da trebam dokazivati aksiom. Kao da ne znam ni ja odakle više da krenem, da li da repliciram, svašta se danas čulo. No, ako krenem od ove Informacije onda ću reći da ovo nema smisla ovako uputiti, ne znam šta je bio odgovor, a ujedno iskoristiti priliku i reći kako nam ovakve agencije nisu ni potrebne. Mi imamo obrazovanje na kantonima u Federaciji, imamo tamo, i mi imamo sad ovdje nekakvih agencija koje se bave i visokim obrazovanjem, srednjim, osnovnim, trebalo nam je jedno ministarstvo, problem traje već odavno. U svakom slučaju riječ je o, ono što je sporno, o dva plana. Jedan je sadržajni, govorimo o jeziku, drugi je formalni, govorimo o nominaciji jezika. I mi to dvoje pomiješali. Sigurno jeste, koliko god bogohulno zvučalo, da mi imamo jedan jezik, i svi bi to priznali kad bi im se dozvolilo da kažu – jeste, to je jedan jezik, ali je on moj. Jedan, da jeste jedan evo valjda mi ovdje najbolje znamo, niko nikog ne treba prevoditi, riječ je o adaptaciji prema onom malom postotuku razlika između, stvorenih u procesu standardizacije, i sad se mi o tome sporimo. Sigurno jese diskriminatorno, reći ću da je, evo kazaću da je to politička drskost, a da nisam ovdje možda bih rekla i politički bezobrazluk, u smislu te vrste diskriminacije da se samo jednome narodu da deskriptivni naziv. Ma možete li zamisliti, ima, postoje li Austrijanci, ljudi koji žive u Austriji, narod Austrije, hoćemo li govoriti nije njemački njihov, nego je to jezik austrijskog naroda i ne znam kojeg sve naroda. Gdje to ima? To nigdje nema, ima naziv jezika jer se on tako i tako imenuje. Pogotovo ako je diskriminatorno, pa i za jedne jeste, opisno, a za druge je normalno naziv jezika. Dakle, imamo različite nazive jezika, imamo zajednički sistem sporazumijevanja, zajedničko sredstvo sporazumijevanja, imamo razlike neke male u procesu standardizacije, diferencijalne crte, i mi sad od toga napravimo aman Bože problem, poubijaćemo se valjda što je sada tako kako jeste. Mislim da problem ne postoji, mislim da se odlično možemo sporazumijevati, da ovo pitanje treba uskladiti sa Ustavom i da naprosto ne vidim nikakav jezik, lingvistički ne postoji, politički je stvoren vještački, ovakav jedan problem. Ako mogu još, ako imam, imam li, nemam, ja sam probila vrijeme, sad ste skratili na 5 minuta, možda je korisno kolegici Tomić da priznam da sam ja ta koja je uvela, najvjerovatnije misle i drugi, da je tako 1999. skraćenicu, jer nisam imala izbora drugog, skraćenica BHS i mislim da ona ujedno odgovara i ovo o čemu je govorio Saša maloprije, kolega Magazinović. Dakle, BHS ostavlja prostor svima da se pokrije, knjigu sam objavila, pisala prije rata, objavila 1999., nije bilo srpskohrvatskog, iskoristila sam ovo. Dakle, to je ono što jeste bivši bosanskohercegovački standardno jezički izraz. Za razliku od varijanata ovo je bio izraz i to jeste jezik Bosne i Hercegovine koliko god ga neko htio i to i jeste njegovo bogatstvo. Zato nam je i sistem i sustav, zato nam je sve ovdje apsolutno dozvoljeno, čini jedno bogatstvo jezičko. Ne vidim problem nigdje, ovo naravno vidim kao ozbiljnu diskriminaciju kojoj naprosto treba staviti tačku, bilo gdje ko hoće da se izjasni da je to taj i taj, nek mu se dozvoli je li to u Federaciji, je li to u Republici Srpskoj, ako želi da se baš tako zove, inače idemo sa skraćenicom koja je BHS i nikom nije krivo. Kad je riječ o predmetu, pazite, nije ovdje, mislim da i Sadik Ahmetović griješi, upotreba jezika i treba da bude i to naravno da ukazuje se, a šta ćemo kad je na času biologije učenik, ko će mu tad osigurati hrvatski, bosanski, ili geografije, mi imamo samo sustave jezičke kad 41 izučavamo treba pustiti koga interesuje ili ukazivati na razlike, nemamo druge. Ja sam to radila i uvijek inzistirala, pardon, insistirala i to sam zvala jezičnom tolerancijom, nauči od svih da možeš osposobiti se za komunikaciju, sve gdje jesu diferencijalne crte savladaj i poštuj svoje, slobodno se opredjeli, izaberi ono što je tvoje, ali kao nastavni predmet nema druge, nema druge naprosto nemamo izbora. Hvala.
Hvala. Maja Gasal-Vražalica, diskusija.
Zahvaljujem predsjedavajući. Evo, ja ću se zaista potruditi da govorim o suštini, o dostavljenom dokumentu, a ne da koristim ovo za populizam i etnički, daljnji etnički naboj u Bosni i Hercegovini. Kada se pročita sam naslov dostavljenog dokumenta, kaže – Informacija o primjeni Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u Bosni i Hercegovini, i onda se govori, tu se spominje, konstantno kroz tekst se provlači termin nacionalna grupa predmeta, a uzimajući u obzir zakon koji je 2003. donijet a zove se Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju, to kao termin samo se spominje za Bosnu i Hercegovinu i zemlje u regionu ili zemlje u Evropi gdje postoji potreba da naša djeca koja su u dijaspori izučavaju svoj jezik, pa tako sukladno tim sporazumima se koristi taj termin – nacionalni predmet. Ono što se u ovom Zakonu spominje jeste zajedničko jezgro, odnosno izučavanje, pa se tu, naravno, kroz sve te stavove spominje, je li, kako treba uvažavati da ne bi bilo segregacije, diskriminacije i svega ostalog, i da ne pominjem ono sve što je Bosna i Hercegovina preuzela kao obavezu potpisivanjem Konvencije za ljudska prava. I onda dobijemo od uvaženog ministra Adila Osmanovića, je li, koji je član SDA, na toj konferenciji, na kojoj ja molim gospodina Ahemtovića, budući da je ovako jako zainteresiran za rješavanje problema, da također dođe na tu konferenciju, gdje većinom sjede takođe ministri obrazovanja iz SDA, također iz HDZ, pa svi oni koji su zainteresirani, da zajedno prodiskutujemo, jer ja jedina iz Parlamenta sudjelujem na toj konferenciji. Ali ne kao jedan član koji ima pravo, odnosno pravo da odlučuje, nego eto kao pridruženi član Zajedničke komisije za ljudska prava. Ono što meni također nije jasno jeste da je ovu Informaciju razmatrala samo Ustavnopravna komisija, nije delegirano na Zajedničku komisiju za ljudska prava, pa se dozvolilo da se ovako rasplini, odnosno u predizbornom ovom procesu da se još više pokaže kako su svi zainteresirani za rješavanje problema. U stvari niko, odnosno većina nije zainteresirana, jer da jeste ne bi bilo 20 godina ovog problema. Ono što jeste tragično, u stvari a što je s jedne strane i pohvalno, jeste da ove starije generacije drže status quo, međutim evo pored svih ovih nedaća koje su zadesile mladu populaciju u Bosni i Hercegovini društvene mreže konstantno objavljuju jednu pozitivnu informaciju, a to je tamo gdje je 12% populacije zainteresirano za dvije škole pod jednim krovom jesu Stolac i Jajce, i to roditelji koji su bili ispitanici, odnosno sudionici u UNICEF-ovom upitniku i obuhvaćeno je 1.043 osobe. I roditelji su Jajcu i Stocu 12% zainteresirani za dvije škole pod jednim krovom, ali evo u zadnjih, zadnje dvije sedmice imamo informaciju gdje srednjoškolci u Jajcu ne dozvoljavaju podjelu po etničkom principu, odnosno da se odvajaju, da se vrši segregacija unutar objekta. Ono što mene još zanima jeste da u Informaciji samoj, koliko je ona suhoparna, koliko je neadekvatna, koliko se čovjek počinje pitati koliko je zapravo zaposlenih u Ministarstvu civilnih poslova, u Sektoru 42 obrazovanja, da nisu bili u stanju da dostave informaciju adekvatnu nazivu kako je imenuju. S druge strane nisu u stanju da dostave mišljenje na ovu Informaciju. Šta mi imamo od ove Informacije? Pa ovo smo mi mogli dobiti kao zastupničko pitanje, svako od nas je mogao postaviti i dobio bi isti tabelarni prikaz. I da to zajedničko jezgro koje je definirano članom 43. treba da bude svugdje isto, pokazuje ova Informacija da nije isto. Vi imate, recimo Tuzlanski kanton, kaže da je to samo maternji jezik, pa bosanski, hrvatski i srpski navodi, i vjeronauka, dok Kanton 10 kaže da je to i istorija, pa kaže u Kantonu 10, koji je dostavljen moram reći malo sam pozitivno iznenađena jer kada sam ja postavila zastupničko pitanje da mi se dostavi informacija koliko djece u Kantonu 10 se ispisalo ili tražilo ispis zbog odlaska u dijasporu, tada nisu mogli da daju tu informaciju, jer zaboga to bi sigurno značilo koliko, ko je sve ostao u Livnu, u Livanjskom kantonu da živi, i kaže ovdje Livanjski kanton, kada navodi koliko djece izučava bosanski jezik, kaže nema djece za bosanski jezik, nema djece za bosanski jezik. Da li to znači da je ta teritorija etnički čista? To nije informacija koja bi, informacija jeste da ima, ali nemaju mogućnost da uče bosanski jezik. I to ... i ovu Informaciju, ova Informacija zaslužuje posebnu sjednicu, a ne ovako u 5 minuta, pa je, 5 minuta ste skratili Izvještaj o radu Vijeća ministara gdje sam ja tražila gdje je izvještaj o Agenciji za osnovno i srednje obrazovanje. Nema ga, u 2014. ste imali unutar Izvještaja o radu Vijeća ministara, 2015. nemate tog izvještaja. To pokazuje svu spremnost Vijeća ministara za rješavanje problema, to pokazuje koliko je koalicija zaista posvećena i želi da riješi ovaj problem, to pokazuje kako je sve iskorišteno za predizbornu kampanju, to pokazuje da djeca u Bosni i Hercegovini, ta mlađa populacija je osuđena na propast, odnosno na napuštanje Bosne i Hercegovine zbog nespremnosti vladajuće koalicije da riješi problem. Hvala.
Hvala. Predrag Kožul, rasprava.
Uvaženi predsjedavajući, kolegice i kolege, Vijeće ministara u jednini, da tako kažem, i ostali gosti, sve vas skupa pozdravljam. Moram reći da sam ovo Izvješće pročitao sa grčem u želudcu. Reći ću vam zašto. Ono je, mogu se složiti sa kolegom Sokolovićem, u mnogo toga manjkavo, tekst ne odgovara naslovu, kao da je u novinama to, gdje ... to često dešava, ali ono što sam pročitao fokusirat ću se na nekoliko stvari, jer zaista nisam stručnjak za obrazovanje, pa ni za jezik i lingvistiku, brojke su mi bliže, pa ću nekoliko brojki kazati. U vrlo kratkom izvješću iz Kantona Sarajevo vidimo da 770 učenika pohađa katolički vjeronauk. U gradu Sarajevu je po popisu iz 1991. živjelo otprilike, u Kantonu Sarajevo, otprilike 70 tisuća Hrvata. 770 ih pohađa danas katolički vjeronauk djece u gradu koji širom svijeta nosi karizmu multikulturalnosti, za razliku od jednog drugog grada Mostara koji se na istu tu temu često ili dnevno pribija na križ srama. Gdje su ta djeca, gdje su ti ljudi, kako su nestali? Da ne ponavljam ono što mi je kolega Backović dodao, 199 u Republici Srpskoj ima djece koja pohađaju katolički vjeronauk, nastave na hrvatskom jeziku, dakle, nema, a samo u Banja Luci je po popisu iz 1991. živilo 29.026 Hrvata. Mi smo jednu tešku temu danas bacili kraju, popis stanovništva, bavili smo se njome, ova tema nas je, nam je kao bumerang se, nas vratila, na neki način, na tu temu. Čisto tih nekoliko podataka. I zato ono što nam danas ovdje zaista ne treba je licemjerje bilo kakvo, pa i to da predlagatelj zakon, predlagatelj ovog 43 Izvješća, odnosno onaj koji je Izvješće uradio nije danas ovdje da porazgovaramo na koji način je nastalo Izvješće, zašto je manjkavo i u kojoj mjeri je manjkavo. Rekao sam ne smijem se ni slučajno, nisam iz te branše, s kolegicom Vajzović na temu lingvistike plemizirati, ali mogu vrlo jasno kazati ono što piše u Ustavu o jezicima konstitutivnih naroda ... koji ovdje jesu. I to je nastalo iz nekih lingvističkih analiza. Često spominjemo neke sretnije države ovdje koje isto tako, primjer Skandinavije, imaju svoje jezike vrlo slične, ne znam da li slične kao ovi naši jezici, ali se jako dobro razumiju. I slušao sam nekada kako se oni hvale kako su osigurali da pod jednim krovom imaju dvije škole, da se izučavaju dva jezika, bez obzira koliko malo djece bilo danske u Švedskoj, norveške u Danskoj, itd. Kada su nam pričali kako ćemo mi riješiti ovaj naš sustav govorili su nam o tim svojim pozitivnim iskustvima. Kada govorim o licemjerju ne znam, postavit ću, vjerojatno ne mogu na ovakav način dobiti odgovor na to pitanje, pa će to ići kroz zastupničko pitanje, opet o brojkama. Nadopuniću se, malo ću se nadovezati na ono što je kolegica Tomić govorila, u Tuzlanskom kantonu u osnovnim školama ima 85 učenika koji izučavaju BHS jezik, u srednjim školama ih je 1.738. Zanimljiv je taj skok iz 8. ili 9. razreda osnovne škole u prvi srednje. Zanimljiv za analizu, ali tako piše. Ono što je možda licemjerno, ali evo to ću pitanje postaviti, na koji način se odvija ta nastava BHS jezika, da li zasebno ili slučajno možda ta djeca koja ne insistiraju d im se jezik zove BHS, ili njihovi roditelji, tu nastavu BHS jezika pohađaju na nastavi bosanskog jezika, a u đačku ispravu ili ne znam dje se zapiše taj drugi jezik, BHS. Bojim se da je tako. I to je ono što bih volio vidjeti i provjeriti, jer to je onda licemjerje. Onda na taj način krijemo neku drugu, ili treći, ili petu stvar. Zahvaljujem na višku vremena, završio sam.
Hvala Vam. Hanka Vajzović, ispravka krivog navoda.
Kratko ću, nemam druge nego ispravak krivog navoda, a htjela bih zapravo pojasniti na koji način ovo mislim da je to zapravo recept, to je model koji bi bio dobar. Ja sam ga primjenjivala u nastavi, dakle na kojem jeziku komunicira nastavnik, kakav ima ono što je njegov, i on naravno u skladu sa normama stalno ukazujući gdje jesu diferencijalne crte, a njih nema puno. Literatura, nauka kaže da jedan jezik procjenjuješ prema stepenu razumljivosti njegovih korisnika, ukoliko se razumiju i gdje su. Sve ono što mi imamo je simboličke naravi, što imamo kao tu vrstu diferencijalne, diferencijacije u standardnom jeziku i simboličke, ništa komunikativno. Mogu nabrojati evo 5 nekih ili 10 sklučajeva gdje će biti ugrožena poruka, sve drugo je na razini simbolike. Evo, na nivou ili na razini, nekad mi je ovo zgodno, nekad ono. Hoću reći da je to vrlo moguće i da ne mora ići ni na štetu niti jednog naroda. Nastavnika ima i Hrvata i Srba i Bošnjaka. Neka onako kako oni, naravno kako je pismeno, kako je u skladu sa normama, tako će i oni govoriti, ne mogu izlaziti iz tih okvira, upozoravajući uvijek ili obavještavajući .../vrlo teško se razumije/... moramo komunicirati. Mislim da je to tako dobro, koliko god zvučalo nekom ... Ja vam govorim šta kaže lingvistika, šta kaže jezička praksa, Ustav je drugo. Što je neko unio da je to sve tako, da se sada moramo svađati zbog toga je drugo pitanje. Hvala.
Mirsad Đonlagić, ispravka krivog navoda. 44
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pa, ja sam se par puta javljao, možda ste to primijetili, i svaki put odustanem jer mislim da nema smisla učestvovati u ovakvoj raspravi. Kakav god ovaj materijal da jeste on je puno bolji nego što je rasprava. Rasprava je otišla u jednom potpuno drugom pravcu i ta rasprava je očito obilježena nadolazećim lokalnim izborima, to je sasvim evidentno. To je jedna stvar. Druga stvar, želim da upozorim i da zamolim ove koji ovdje govore i u negativan kontekst dovode Tuzlu i Tuzlanski kanton da to ne čine jer ne znaju kako stvari stoje. Ovdje je evidentan podatak, ne radi se o naglom skoku nego se radi o padu, pad je uzrok mnogo, mnogo čega ili posljedica mnogo čega, mnogo toga šta se dešava u ovoj zemlji. Iseljavaju se pojedinci pa i čitave porodice, a srednja škola ide prije nego što ide osnovna škola. Tako da bi to trebalo da se vodi računa o tome. To je drugi podatak. Treći podatak, BHS jezici, vidite nešto, onaj ko ide sad u srednju školu išao je, prije 8 godina išao je u osnovnu školu, a ovi koji krenu u osnovnu školu krenuli su tek sad u osnovnu školu, tek su sad oni suočeni sa problemom. Tek će za par godina sveučilišta, univerziteti, fakulteti imati grozne probleme. Odavde se ljudi iseljavaju, ovakve diskusije doprinose tome da ljudi jednostavno ne vide svoju perspektivu u ovoj zemlji. I to jeste onaj osnovni problem. Što se tiče BHS i podatke 1.700 ili 1.740 učenika da sluša, da se opredijelilo za to, na fakultetima Univerziteta u Tuzli diploma se dobija za BHS jezike. Tako je podešeno zato što je tako u školskom sistemu označeno. Dakle, taj, za te jezike ili za taj jezik se opredjeljuju učenici, ili za tu grupu predmeta ili isključivo za jedan od jezika, da li bio srpski, hrvatski ili bio bosanski jezik, dakle BHS jezici. Dakle, ja molim da oni koji ne poznaju stvari za Tuzlu i Tuzlanski kanton, a posebno Tuzlu ne dovode u negativan kontekst u kome je vođena diskusija ovdje. Ovdje očito je da nema se dovoljno podataka, da se ne pozna dovoljno situacija, globalno kada govorimo o Bosni i Hercegovini ili Federaciji BiH i da je diskusija utemeljena isključivo na političkim razlozima i ubiranju političkih poena. Evo, to je bila, nekoliko puta sam to želio da diskutujem, pa na kraju ipak sam se odlučio da kažem ... Hvala lijepo.
Hvala. Nikola Lovrinović, diskusija.
Dakle, želio bih sada u diskusiji da još neke stvari kažem, naravno referiraću se i na nešto što je u međuvremenu rečeno. Dakle, sljedeće, gospođa Hanka, koleginica Hanka je rekla da je ona to prilagodila, dakle, osobama koje izvode nastavu. Ja mislim gospođo profesorice da to nije standard, dakle u školi mora biti službeni jezik i na njemu moraju govoriti nastavnici. Dakle, prvenstveno je pitanje učenika, a ne onoga kako govori nastavnik. Znači, ne može sada doći nastavnik govoriti na njemačkom jeziku i izvoditi nastavu na njemačkom jeziku ako djeca to ne razumiju. Znači, u nastavnom procesu se može koristiti jedan službeni jezik, sve drugo je 45 izučavanje stranih jezika i kako se mi u Bosni i Hercegovini eventualno dogovorimo o nacionalnoj skupini predmeta, a nastava se mora izvoditi na jednom službenom jeziku, a ne kako to nastavnik odnekud dođe, može i Makedonac biti. Kada je gospođa Hanka, koleginica Hanka rekla za Jajce, dakle moram joj reći sljedeće, da je, dakle dvije srednje škole u Jajcu imaju nastavni proces na hrvatkom jeziku. I zahtjev načelnika općine, zahtjev roditelja djece je bio da se organizira nastava na bosanskom jeziku. Kada se to pokrenulo onda sada kao djeca to neće. Pazite, sad ja onda ne znam šta ko hoće. Dakle, to je pravo bošnjačkog naroda da izučavaju nastavu na bosankom jeziku. Kada se to pokušalo ostvariti sada je ispalo da neće djeca, a za razliku od njih roditelji, načelnik, to žele. I kada je procedura krenula u Parlamentarnoj skupštini Sabora županije onda se dogodio nekakav obrat. Ne znam zašto. S njom se takođe slažem da nacionalna skupina predmeta nije model po kojem jedan konstitutivni narod može obrazovati svoju djecu. To se sa koleginicom Hankom, Majom slažem, međutim to je bio model koji je govorio o zonama povratka, sjetite se 2002. godine i da bi sad, bilo je danas malo, imalo fer rasprave, sjetite se da sam ja ponudio zakonski da se to regulira pitanje nacionalne skupine predmeta. To doista nije rješenje za obrazovni sustav, ali jeste za naše pitanje zona povratka. Može biti i neko rješenje trajnije ako već se tako dogovorimo, tamo gdje ne možemo dobiti nastavu kompletnu na jednom, drugom ili trećem službenom jeziku takođe može biti rješenje, ali sam spreman za takvu vrstu rasprave bilo gdje i bilo kada, ne znam gdje sve se to spominje. I kada je u pitanju, recimo katolički školski centri, znači samo ću reći za Travnik, odlukama Suda za ljudska prava čak i u Strazburu trebala se vratiti zgrada, nije vraćena, do danas nije vraćena od 2006. godine. Dakle, tamo se počela javna zgrada jer idu djeca iz državne škole, pa onda je ona zapasana od 15 miliona maraka, naravno nema novca za to, to je sasvim slučajno da ona toliko košta da se ne bi mogla djeca iseliti, da ne bi se moglo vratiti to tamo gdje treba. I to su sve problemi koji prate obrazovni sustav. Ali hoću reći sljedeće, dakle da nije fer da sam, dakle, prije pola godine kolegama koji su danas toliko žučno raspravljali ponudio zakon koji je rješavao pitanje nacionalne skupine predmeta. To vam je šest predmeta i to vam je ozbilja, ozbiljna dakle intervencija u obrazovnom sustavu, po meni. Znači, ako negdje imate, recimo u Prijedloru šest predmeta iz nacionalne skupine predmeta da je tad to prihvaćeno, a nisu ni oni koji to danas zagovaraju, u šta spada vjeronauk, jezik, likovno, glazbeno, povijest, znači nije se prihvatilo i nije se našlo rješenje. A to vam ... upravo koliko ja znam iz Konjević Polja traže, dakle da bar imaju nacionalnu skupinu predmeta. Naravno poenta je na jeziku, ali ja o tome nisam govorio niti tražio nikakvo obrazloženje. Meni je što se tiče jezika, dakle moje opredjeljenje je jasno, bošnjački narod ima pravo da naziva jezik kako želi, ja to prihvaćam, samo ako ćemo analogiju izvoditi iz toga, dakle naziv naroda daje ime jeziku. Ako pak to narod želi drugačije nazvati ja i to poštujem, ali ako bi ta analogija bila onda bi to bio Bošnjački jezik. Međutim, ja prihvaćam ono kako neko želi da se zove neka se zove, ja nemam ništa protiv. Dakle, ovo je, po meni, informacija koju je Ministarstvo civilnih poslova moglo dati, dakle sukladno svojim ustavnim ovlaštenjima i nadležnostima. I ono je to dalo, ono što su dostavila ovlaštena ministarstva, i ono je takvo kakvo je. Vjerovatno je i manjkavo i vjerovatno da treba debela rasprava i siguran sam da su ovo stručne teme koje moramo u nekim, kako je gospodin Špirić rekao, sobama, gdje su slobodne, raspraviti, oni koji žele u tome sudjelovati, nemoramo ovdje da ne budemo populisti, što je kolega jedan rekao ovdje. Informacija je točka dnevnog reda, samo sam je iskoristio, ja vjerujem i druge kolege, da o njoj ..., ništa više. Dakle, što se mene tiče ja sam spreman za raspravu ove vrste i dalje. Hvala lijepo. 46
Hvala. Maja Gasal-Vražalica, ispravka krivog navoda.
Pa evo, pošto sam i ja profesorica njemačkog jezika i književnosti ja bih gospodina Lovrinovića, evo samo da informišem da postoji na trećoj i četvrtoj godini metodologija i didaktika nastave njemačkog jezika gdje se izbjegava govoriti bilo kojim maternjim jezikom. Dakle, to se daje na znanje da tek u nužnim slučajevima koristite maternji jezik jer se tako uči, odnosno sluša i naglasak stranog jezika. I to je za djecu koja pohađaju strane jezike vrlo korisno. S druge strane ovo gdje možda ne postoji razumijevanje, što je moja uvažena kolegica Hanka Vajzović govorila, jeste da sam i ja završila Filozofski fakultet Univerziteta u Sarajevu gdje smo imali profesoricu koja je predavala njemački jezik a prevod koristila na sva tri jezika. I to je taj BHS. I mi smo taj predmet zvali BHS jezik, gdje je svako imao mogućnost kada se prevodi jedan tekst ili jedna riječ da čuje da se to bosanskom, odnosno srpskom kaže ovako, hrvatskom onako, gdje postoje leksičke ... razlike, itd. Ono što bih ja još jednom da napomenem, gdje suštinu mislim da možda nije gospodin Lovrinović dobro razumio, zašto sam se ja dotakla zajedničkog jezgra. Zato što je to član 43. Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju. I tu piše da je ad hok komisija, koju je imenovalo Ministarstvo civilnih poslova, na prijedlog privremenog tijela te ad hok komisije postignut je Sporazum o zajedničkom jezgru nastavnih planova i programa i potpisuju to svi ministri entiteta, odnosno kantona, odnosno Brčko Distrikta. Ja sada postavljam pitanje – što nije u ovoj Informaciji uvaženi ministar dostavio informaciju da li ova ministarstva obrazovanja imaju jedan sporazum adekvatan za entitete, za sve kantone, Brčko Distrikt ili je sa svakim kantonom, odnosno entitetom, odnosno Brčko Distriktom postignut jedan sasvim drugi sporazum o zajedničkom jezgru. I to je sigurno tako, samo ja hoću to napismeno. A iz Informacije se vidi da u jednom kantonu ... zajedničko jezgro maternji jezik, vjeronauka, istorija, u drugom kantonu to nije, jer vidite da je neko dostavio tabelarni prikaz, neko nije imao šta da napiše. S druge strane tamo gdje postoji fenomen dvije škole pod jednim krovom, pa niko nije dao informaciju da i ako postoji nacionalna grupa predmeta, odnosno [[poslanik se upozorava na vrijeme]] jezgro, da su to fizički odvojeni đaci, da đaci idu u školu jedna jutarnja, jedna, jedni idu u jutarnju smjenu, jedni u drugu smjenu, kako se ne bi ni fizički čak pozdravili na školskom dvorištu. To je suština.
Hvala. Nikola Lovrinović, nepridržavanje utvrđenog dnevnog reda.
Nemam druge, ali pomalo i jeste nepridržavanje dnevnog reda, jer ovu informaciju o zajedničkoj jezgri ne postoji. Dakle, prije svega i ja sam profesor koleginice i taj isti fakultet završio samo prije Vas na 20 i nešto godina, imao sam i didaktiku i metodiku nastave i sve ostalo. Dakle, samo da Vam kažem jednu stvar, zajednička jezgra nije ono što Vi govorite, zajednička jezgra postoji u sadržajnom smislu za svaki predmet i ona se treba implementirati u svim nastavnim planovima i programima. Ako ste profesorica razumijet što govorim. Dakle, ne 47 priča se o jednom ili drugom predmetu, nego u svim predmetima se traži zajednička jezgra koju će kao ishod učenja učenici imati iz svakog predmeta u bilo kojem nastavnom planu i programu. Dakle, jednostavno ste pobrkali pojmove, ali eto, razgovarat ćemo nekad drugi put.
Damir Arnaut, povreda Poslovnika.
Zaista gospodine predsjedavajući ne razumijem zašto ovo pustite. Znači, ustane čovjek i kaže Vam – jeste, nemam pravo na treću repliku pa sam se prijavio za nepridržavanje dnevnog reda i onda ode na repliku. I evo danas imamo jednu konstantu, pripadnici sva tri konstitutivna naroda su neistinu rekli kada su se prijavili za diskusiju, prijavili se pod potpuno ... osnovu i ustali su i svjetla obraza diskutovali. Samo mi nije jasno zašto ste ih pustili.
Pustim zbog dosadašnje tradicije. Predrag Kožul, ispravka krivog navoda.
Pa evo, što se tiče kolege Arnauta, ja ću sasvim regularno ispraviti krivi navod, a referirt ću se na izlaganje, na ispravku krivog navoda kolege Đonlagića, na način da kažem da u ovoj državi nema svetih krava pa to nije ni Tuzla, pa ćemo ipak ponekad je spomenuti, bez obzira u kojem kontekstu. A ako u Izvješću, ovaj, uporaba jednog jezika, pa makar se zvao i BHS iz osnovnih prema srednjim školama naraste, opet ću jezikom brojki, 2.000% u apsolutnim brojkama, a 4.000% kad relativno gledamo brojke. Ili nije u redu Izvješće ili nešto nije u redu sa, evo, ovaj, modelom ... tog jezika. Ja ću bez obzira na te odredbe zabrane ostaviti sebi mogućnost da provjerim na koji se način odvija nastava četiri različita jezika u Tuzlanskom kantonu.
Poslanica Milica Marković, rasprava.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa evo, prvo da se referiram na ono što je gospodin Džaferović u svojoj replici rekao da on prihvata da je Odluka Ustavnog suda BiH takva kakva jeste, ali da on misli da bi ipak vlasti Republike Srpske trebale da prihvate i da nazovu jezik, da formulišu jezik onako kako ga naziva jedan njegov narod, misleći na Bošnjake i bosanski jezik. I ja sam šokirana tom činjenicom iz koje proizilazi sada da bih ja kao profesor jezika trebala da ubjeđujem gospodina Džaferovića kao pravnika da Ustav i ustavna kategorija nisu dnevne novine pa danas može da stoji jedan sadržaj, sutra će stajati treći, prekosutra drugi, prekosutra treći, i tako redom. Dakle, sve ono što je ovdje izneseno i što je rečeno u pogledu formulacije jezika bošnjačkog naroda u Republici Srpskoj proizilazi iz Ustava Republike Srpske. I ja ne znam da li ovo sad ovakvi današnji komentari, gdje smo se svašta naslušali, znači da neko od kolega poziva sad instituciju jednog entiteta da radi protivno Ustavu, ustavne kotegorije i ustavne definicije kako stoji. Do, evo do jutros, do danas smo čuli da Bošnjaci žele da se njihov jezik naziva bosanski jezik, a evo danas u diskusiji spontano smo došli do saznanja da više to sad nije ni bosanski nego je to BHS jezik. I ovo što je koleginica Monika Tomić na početku rekla – ko je sad uveo tu kategoriju, odakle ta kategorija, ko je to smislio, gdje to stoji, na kom zakonu je utemeljeno? To upravo govori da je 48 vrlo opasno i pogrešno prihvatati da u zvaničnom stavu jedne institucije stoje konstatacije onako kako bi neko želio u tom trenutku. A to što želi juče ne znači da želi i danas, danas već može nešto drugo da želi, sutra će želiti treće i tako redom. Reći, gospođo Vajzović, da je politička drskost to što neko neće da nominuje jezik jednog naroda onako kako taj narod naziva svoj jezik je, rekla bih, u najmanju ruku politički bezobrazluk, termin koji ste Vi već iskoristili ovdje u ovom Parlamentu, mada je neprimjereno ovoj sali, iz razloga što sve ono ovdje, podaci koji su nam plasirani u ovoj Informaciji govore o jednoj drugoj činjenici – da prisustvo srpske djece u školama u Federaciji i izvođenje nastave na srpskom jeziku i nacionalne grupe predmeta se svodi na neke promile. Jer ako uporedite brojeve koji su ovdje naznačeni djece koja pohađaju nastavu na srpskom jeziku, pri tom nemaju nacionalnu grupu predmeta, kad to izvedete matematički to je 0,000 nekoliko posto. Ovo što stoji ovdje podaci da srpska djeca pohađaju vjeronauku to ne znači, to nije učinak škola u Federaciji, to je učinak i doprinos Srpske pravoslavne crkve koja je organizovala sveštenike i vjeronauke da dolaze u te škole da drže djeci tu nastavu. Dakle, te škole ne mogu sebi uzeti kao nekakav svoj učinak da kažu, evo mi smo to učinili, eto to je taj doprinos. Jedno je vjeronauka, roditelj može da kaže moje dijete će ići ili neće ići na vjeronauku ali maternji jezik i nacionalna grupa predmeta je nešto što bi trebalo da je obavezno u školama. I politička drskost i bezobrazluk kod onih koji koriste ovu današnju tačku dnevnog reda da bi rekli kako, evo oni ne spore da u Republici Srpskoj ima zastupljen, i da se izvodi nastava i na jeziku bošnjačkog naroda i da postoji nacionalna grupa predmeta. To niko nije sporio danas ovdje niti se to pominjalo. Ako spori samo to kako piše u đačkoj knjižici, koji je to jezik, to se spori. A ja vam kažem sad da u Janji pored Bijeljine gdje ima značajan broj Bošnjaka koji žive se izvodi i maternji jezik i nacionalna grupa predmeta, i vjeronauka koja izvodi se u školama po programima Tuzlanskog kantona. A da li to ima u ovoj Informaciji ovdje, evo ovdje imamo informaciju, kaže – Ministarstvo obrazovanja, nauke, kulture i sporta Srednje-bosanskog kantona, kada govori kako se izvodi nastava onda kaže – u informaciji nadležno ministarstvo navodi da ukoliko bude zahtjeva i kada se stvore uslovi nastavni proces će se organizovati na srpskom jeziku za učenike srpske nacionalnosti. Zamislite, 20 godina nakon nekih procesa Ministarstvo vam napiše ovako. Ili drugo recimo Ministarstvo borazovanja, nauke i kulture Županije Zapadno-hercegovačke, kaže – nadležno ministarstvo je izvijestilo samo o broju učenika u osnovnim i rednjim školama koji pohađaju islamski vjeronauk, 36 učenika pohađa islamski vjeronauk. Gdje su ostali? Kakva je to informacija da se to, ovo izgleda ovi koji su pisali ove informacije iz ovih kantonalnih ministarstava su, njima da li im je rečeno ili su mislili da ove informacije šalju u kancelariju Glavnog odbora SDA ili to šalju u Ministarstvo civilnih poslova koja će doći ovdje pred Parlament. Dakle, ovdje su stvari nedopustive, nedopustive sa aspekta da onaj koji ništa nije uradio tamo gdje je odgovoran i nadležan da omogući da se zakon primjenjuje apsolutno na isti način. Ako to tražite u Republici Srpskoj onda to isto morate omogućiti drugima u Federaciji i u kantonima. To nije slučaj, traži se samo za jedne a tamo ćemo tražiti dlaku u jajetu da vidimo sad kako piše u knjižici, ako piše bošnjačkog naroda to nije u redu, ima da piše kako mi kažemo. A ovdje nema uopšte [[poslanik se upozorava na vrijeme]] tu djecu, da ne govorim o tome gdje su ta djeca. Neko je pomenuo u Banja Luci koliko je živilo Hrvata, pa evo i ja vam kažem do '92. je živilo 150 hiljada Srba u Sarajevu, ovdje, pa gdje su ta djeca danas. Možda ima neki koji su se vratili ali nema niko da im organizuje nastavu na njihovom jeziku. I ja znam odlično da u Kiseljaku, gdje vlast vrše, dakle ne Srbi, tu nemaju nikakve veze sa vlašću u Kiseljaku, kada je [[poslanik se upozorava na vrijeme]] grupa roditelja tražila da se srpskoj, koji je vrlo mali broj, srpskoj djeci omogući nastava na srpskom jeziku i pravoslavni vjeronauk ostalo je ćutanje. A 49 danas imamo da jedan možda mali procenat od te djece idu da pohađaju, moraju ići u školu zato što tu živu, pohađaju na nekom drugom jeziku. E to je Bosna i Hercegovina i nema potrebe ovdje da se ubjeđujemo. Dakle, institucije Repbulike Srpske će poštovati Ustav i nema niko pravo da ih poziva da rade drugačije.
Hanka Vajzović, ispravka krivog navoda.
Ma evo, ja mislim da je krajnje vrijeme da posložimo stvari, je li govorimo o nastavi na tom i tom jeziku ili govorimo o predmetu kojim se pokriva određeni jezik. Kako mislite da ovdje nije diskriminacija, kako hoćete, ja dobijem iz Republike Srpske, šta je pravilo, dobijem na ćirilici, dobijem na srpskom jeziku, tamo gdje je prepoznatljivo diferencijalno. Ko je diskriminiran? Hajmo reći, da li se poštuje pravo, nemoguće oboje, i vi pišete na srpskom i da ja tebi osiguram na bosanskom, naprosto nije moguće. Hoću li biti toliko tolerantna da znam ako je tekst od nekoga ko se opredijelio za hrvatski jezik da ću dobiti na hrvatskom. Ja moram, o tome govorim, o toleranciji, ja moram znati taj, tu razliku i vladati tim, zato se obrazuju ljudi, da mogu ja se poslužiti tim tekstom, ali dozvolite da i vi onda na ovom drugom. Ovdje ovo, govorimo o diskriminaciji, politički bezobrazluk, rekla sam da sam na drugom mjestu onda ne bih rekla drskost nego bezobrazluk, nisam to upotrijebila, ali, evo slažem se da to jeste, govorim isključivo o diskriminaciji. Ako je jazik bošnjačkog naroda onda će biti i srpskog i hrvatskog, a ne jednima ovako, jednima onako. Nije moguće organizirati nastavu na srpskom, na bosanskom, na hrvatskom, na svim jezicima, to nije moguće. Možemo predmet izdvojiti, šta ćemo sa ostalim sadržajima? Nisam razumjela kolegu Lovrinovića da mora iz tog jezika doći nastavnik. Stvarno je li to znači onda da engleski moraju predavati samo izvorni, onaj kome je maternji izvorni ..., što bi morao hrvatski predavati neko ko je hrvatski, ... zato se obrazuje. Ja nisam razumjela šta ste, a ovo kako funkcionira, odlično funkcionira. Evo, jezičnom tolerancijom BHS da upozorimo, ovdje se stvaraju razlike, ovdje je norma rekla da su razlike, ima da naučiš, izaberi svoje, poštuj tuđe. I to je sva priča. Zato hoćemo li to nazvati, [[poslanik se upozorava na vrijeme]] jezički izraz koji neće niko da prizna ...
Hvala. Mirsad Đonlagić, ispravka krivog navoda.
Hvala gospodine predsjedavajući. Evo ovo sad ja sam sebe uzimam kao primjer, ovo je nešto u što nisam želio da budem uvučen, jel' je diskusija cjelokupna ovdje izvan konteksta i izvan onoga šta je bio cilj ove Informacije. Ovo se potpuno pretvorilo u jednu, jedno politikantstvo i sa ovom diskusijom nećemo doći nigdje. Ni jednog trenutka mi nije bila namjera da od Tuzle pravim „svetu kravu“, bez obzira koliko to zvučalo kao karikatura, kolega Kožul to jako dobro zna, a ako utvrdi on neku nepravilnost, što ja ne kažem da je nema, možda je ja ne znam, ja ću biti prvi s njim koji će ići da se suprotstavlja toj nepravilnosti, pa nema veze što se to dešava u Tuzli, ali moj zadatak je 50 da to ja uz Tuzli ispravljam. I ja pozivam vas sve ako ste spremni da ispravljate neprevilnosti ispravljajte ih u svojoj sredini, a nemojte da ih mi kritikujemo samo ako ih vidimo u drugoj sredini. Ovdje je upravo to došlo do prepucavanja i mislim da je to politikantstvo došlo maksimalno do izražaja danas na ovoj tačci dnevnog reda. To nije dobro. Ali evo, zaista ni jednog trenutka i nikad mi nije palo napamet da zabranim da se raspravlja o Tuzli, sve što je negativno ja ćemo i kolega Kožul otići u Tuzlu i na vrata ta otići i mi ćemo to tamo na licu mjesta raspraviti. Eto, hvala lijepo.
Nermina Kapetanović, ispravka krivog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pažljivo sam slušala diskusiju gospodina Džaferovića u segmentu kada je rekao da je Dejtonski mirovni sporazum potpisan na bosanskom, hrvatskom, srpskom jeziku i mislim da je dodao i engleskom, tako je kazao. Referiraću se, u svojoj diskusiji zastupnica Marković spočitava gospodinu Džaferoviću rečeno i pri tom ga upozorava oštrim naredbodavnim tonom da je ona profesorica, takođe jezika, ali treba reći da je profesorica francuskog jezika pa bi onda, ne znam kako zamišlja verbalnu komunikaciju, hoće li ona to njemu objasniti na francuskom jeziku, ali mislim da je ona najmanje pozvana da ovdje govori o političkoj drskosti i bezobrazluku, jer je najveći mogući nivo političke drskosti i bezobrazluka je ultimatum u kome ona stalno govori i prijeti i kaže – ima da piše kako mi kažemo. Samo je još falilo da tresne rukom pa da kaže onako kako mi iz SNSD-a kažemo, jer ja znam da ne misli tako baš sva većina iz Republike Srpske. Ja se Vama ovom prilikom izvinjavam zbog moje reakcije od maloprije, ali ja bih voljela da ovdje u ovoj sali svi jedni druge jednako poštujemo, kako ja poštujem da se zove srpski jezik, tako bih voljela da se i moj jezik poštuje da je bosanski jezik, i da jedni druge uzajamno uvažavamo. A ja i prema Vama kao predsjedavajućem i svim kolegama uvijek iskazujem moje duboko poštovanje, ali neću da ostanem sa šutnjom na činjenicu da gospođa Marković stalno spominje SDA. Meni je drago što su Vama uvijek puna usta SDA, što Vi jako vodite računa o Stranci demokratske akcije, i hvala Vam na značaju koji nam dajemo, mi i zaslužujemo da imamo značaj jer smo najbrojnija politička partija, dakle po članstvu, u državi Bosni i Hercegovini, ali Vaše perfidne insinuacije da izvještaj o učenju islamske vjeronauke se fakturiše pretenciozno iz Ministarstva civilnih poslova Glavnom odboru SDA, je takođe politička uvreda, i Vijeću ministara, i SDA, ali ponajviše onima koji prakticiraju islam kao svoju religiju. Ima SDA nečim drugim da se bavi, a nemojte Vi voditi računa o tome šta Glavni odbor SDA radi, niti nemojte vezivati učenje islama kao nauke, kao vjeronauke, nemojte to vezivati, on nije ekskluzivitet Stranke demokratske akcije, apsolutno. Islam prakticira onaj ko kako želi, ko želi i ko kako osjeća u svom srcu. Stoga mislim, naravno, naravno nemojte nas više vrijeđati i nemojte nam više prijetiti u sali Parlamentarne skupštine BiH.
Nikola Špirić, ispravka krivog navoda.
Kolege predsjedavajući, kolegice i kolege poslanici. 51 Ja sam najbliže stavu kolege Đonlagića, meni nikakve razlike ne smetaju, ni etničke, ni jezičke, smeta mi samo što mi 20 godina poslije Dejtona trudimo se da izmišljamo razlike koje će nas i dalje sve više udaljavati. To je tragična činjenica u ovoj zemlji. I ne može niko nikom ništa da nameće, niti je cilj da nameće. Mislim da ne postoji ministarstvo koje može opisati sistem obrazovanja u Bosni i Hercegovini. Pa, ja ne znam, vi ste državni poslanici, razgovarte sa ljudima iz vana, pa obrazovanje 25 godina je samo poticalo podjele u Bosni i Hercegovini. Način naše rasprave danas, ko sluša, je samo produbljavanje te podjele. Zato sam govorio dobili smo informaciju, ljudi su ukazali na probleme koje imaju na terenu u opštinama, entitetima, itd. Očito je da problemi postoje, nema apsolutno ... ni isključivih krivaca za taj problem. Ali ono što mene brine da ovdje ne postoji volja da mi to riješimo. Da postoji volja onda bi bilo, mi danas smo osuli po ovoj Informaciji, ona je po meni takva kakva jeste, ne može da napiše da ima ni više, ni manje, ali sistem obrazovanja 25 godina poslije Dejtona i inače sistem obrazovanja je napravio takve ožiljke na Bosni i Hercegovini da su oni teško popravljivi. I ja vas zato molim nemojte da vodimo, ovo što je rekao kolega Đonlagić, predizbornu kampanju, Informacija je takva kakva jeste, ljudi da se nastavi razgovarati, šta fali da entitetske vlade, nadležni ministri otvore raspravu o problemima i izazovima sistema obrazovanja. Slušao sam skoro jednu sociološku studiju gdje kažu otišli su u Jajce iz Banja Luke i pitali djecu u osmogodišnjoj i u srednjoj škli – odete li vi u Banja Luku? Kažu – kako da ne, ful, divno, krasno, ali mi se ne razumijemo. Kako se ne razumijete? Kaže – mi kad odemo, dakle razumiju ljudi govor, a mi kad odemo natpisi su na ćirilici, mi ne znamo natpis stadion Borca. Ljudi to je 60 km od Banja Luke, za 15 godina kroz ovaj sistem će biti jednako kao da smo razgovarali sa djecom iz Beča. Govorim samo primjer, dakle, ne govorim ništa negativno, djeca žive u takvom ambijentu i na jednoj i na drugoj strani. Hoću da govorim samo koje tragove je ovaj sistem obrazovanja ostavio, a mi danas govorimo ko je više učestvovao u tome a ko manje, gdje je kao idealna sitaucija, a gdje ništa ne valja. I postavlja se pitanje jesmo li mi na tom nivo političke zrelosti da ovom problemu priđemo suštinski? Evo to me samo interesuje. Ja mislim da nismo i bolje bi bilo, žao mi je što je danas ova rasprava otišla u ovome toku i znao sam i zato sam i upozoravao da se držimo Informacije, a ne impresije kako ko ima o jeziku bilo čijem. Hvala vam lijepo.
Damir Arnaut, ispravka krivog navoda.
Ja mislim, gospodine Špiriću, da Vi niste na tom nivou političke zrelosti jer ste Vi upravo bili ti koji ste kad se ... mašine pojavile u ovom Predstavničkom domu problematizirali činjenicu da jedan od jezika koji je tu naveden je bosanski jezik. Prema tome, nemojte nam Vi o tome pričati, Vi ste najmanje pozvani da o tome govorite. Što se tiče ovoga što je Vaša stranačka kolegica, gospođa Marković rekla, ovo je već ko zna koji put da ja čujem u ovoj sali da kaže da je šokirana nečim, a primjetio sam da to kaže svaki put kad ne razumije nešto što je neko drugi rekao, tako da je gospođa Marković vrlo često šokirana. Gospodin Džaferović uopšte nije rekao ono što ste Vi interpretirali u svom, svojoj ispravci krivog navoda. Dakle, Ustavni sud BiH u svojoj odluci odlučio da formulacija koja se nalazi u Ustavu RS entiteta, a to je da su zvanični jezici jezik bošnjačkog, jezik hrvatskog i jezik srpskog naroda, da ta formulacija kao takva nije protivna Ustavu BiH. I gospodin Džaferović je rekao da bi on, da je on o tome odlučivao, otišao korak dalje i našao da jeste to protivno Ustavu BiH. Ali se onda vratio na onu suštinu odluke Ustavnog suda BiH, koja se tiče ove tematike, a to je da niti jedan entitet, odnosno niti jedan organ vlasti u Bosni i Hercegovini, niti jedan autoritet 52 nema pravo da osporava bilo kojem konstitutivnom narodu to njegovo pravo, pravo tog kontitutivnog naroda da svoj jezik nazove onako kako hoće. Dakle, to je suština odluke Ustavnog suda BiH, a ne ona prva stvar o kojoj je gospodin Džaferović govorio i u vezi čega je onako usput rekao da bi i oko toga on otišao korak dalje. Ali ono gdje je suština je da niti jedan autoritet, a autoritet u tom kontekstu te odluke Ustavnog suda znači čak i direktor osnovne škole, dakle niti jedan autoritet u Bosni i Hercegovini nema pravo osporavati bilo kojem konstitutivnom narodu pravo da taj narod nazove svoj jezik onako kako taj narod želi, uključujući i da mu u đačkim knjižicama piše bosanski jezik. Dakle, kad bi se odluka Ustavnog suda, o kojoj smo govorili obojica i na kraju i gospođa Kapetanović, kad bi se ta odluka u potpunosti implementirala onda bi problem đačkih knjižica bio odmah riješen, jer bi u njima pisalo bosanski jezik. Ono što mi sad imamo je akutna diskriminacija, da u slučaju jednog naroda piše srpski jezik u đačkim knjižicama, u slučaju drugog naroda da piše jezik bošnjačkog naroda. I ja vam garantujem kao neko ko zaista može govoriti autorativno o ovim pitanjima da će Evropski sud za ljudska prava to vrlo lako pobiti. Zahvaljujem.
Milica Marković, ispravka krivog navoda.
Pa, ja bih voljela kad bismo imali jedne prilike vremena da nam neko pusti ovdje javno stenogram i da čujemo šta je gospodin Arnaut pričao prije, pa nema više od pola godine, kad su bili opozicija, a naročito u vrijeme kad je gospodin Džaferović predsjedavao ovim Kolegijumom, da mu se nije skidao ni sa jedne tačke nego je, maltene na svakoj tački je imao i repliku i poslaničku intervenciju. Mislim da bi Vam, kad bi Vam neko tad ovdje javno pustio taj stenogram da bi Vam bilo vrlo neugodno, a sad se branite, a sad se javljate da branite lik i djelo gospodina Džaferovića. Mislim, ja nemam komentar na to uopšte da kažem. Što se tiče Vas, gospođo Kapetanović, iznijeli ste nekoliko netačnih konstatacija ovdje. Prvo da sam ja profesor francuskog, francuskog, italijanskog i latinskog to niste znali, i na mom fakultetskom školovanju sam imala četiri semestra sam slušala srpski jezik i književnost i polagala ispit, za Vašu informaciju. Kao drugo, ja nisam rekla ovdje da ima da bude kako mi kažemo, to ste potpuno izmislili i plasirali ovdje, ja se pitam gdje Vam je politička kultura da tako s vremena na vrijeme se uključite u diskusiju, pa ono što Vi mislite da ste čuli to nekome prigovarate i spočitavate ovdje. I kao treće, mene apsolutno ne zanima SDA, niti su mi puna usta SDA, ne znam zašto bi bila, nikakvih razloga nemam za to, meni su puna usta Saveza nezavisnih socijaldemokrata. Ali ono što sam ja rekla ovdje i citirala, ono, informacije koje su poslala dva ministarstva u ovoj grupnoj Informaciji ja sam rekla, ljudi su izgleda mislili da to što pišu šalju u kancelariju Glavnog odbora SDA, a ne da Vi meni spočitavate to što Vi ste zamislili tako da ste čuli i sad meni to prigovarate. Mislim zaista se pitam gdje Vam je politička kultura.
Nikola Špirić nema pravo na treću repliku. Nermina Kapetanović, ispravka krivog navoda. Treća Vam je replika. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] 53 Molim?
Ne, ne ... tehnika dobro radi.
Nermina Kapetanović, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Gospođo Marković imate strašni problem kad pričate sa anestezijologom. Anestezijolog i reanimatolog je osoba koja zna apsolutno i šta radi, i šta kaže, i šta napiše. Rekli ste ultimativno i ja napisala iste sekunde, ima da piše kako mi kažemo, jedan. Dva, recite gospodinu Džaferoviću jednog nekog naroda, bosanski narod nije jedan neki narod nego konstitutivni narod Bosne i Hercegovine jednako kao što je hrvatski i srpski narod. I tri, mislim da ste Vi osoba koja apsolutno ne poznaje političku kulturu, osoba koja pokušava da izazove nemir i nered u Bosni i Hercegovini, a to predstavlja nemoć i slabost Vaše političke partije iz koje Vi dolazite.
Safer Demirović, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsjedavajući i pozdravljam sve prisutne. Evo imam nagovore da budem jako krakat i nastojaću da budem. Zanimljiva tema, diskusije jako široke, jako, onaj, promašene neke stvari, i ja se sam sebi nekad čudim kako mi, i o čemu mi ovdje, onaj, kako posmatramo neke stvari. U 21. vijeku mi akademski ljudi da se blamiramo, da pričamo da li neko ima pravo i kako treba da nazove svoj jezik, za mene je to neprihvatljivo. Ova Informacija možda je trebalo da kaže, da nam kaže kakvo je stanje osnovnog obrazovanja, kakvo je stanje srednjeg obrazovanja, da li treba tu neku reformu da se vrši, šta je tu, nije u redu. Glavna je, glavni je akcenat na jezik, na izučavanje jezika, nešto što mi, što je sasvim normalno, civilizacijski, ljudski da mi, da mi uvažavamo jedni druge i kažemo ti tako govoriš i to je tvoj izbor ok, ... stvar. Imam potrebu da navedem samo dva, tri primjera kako mi to sebi neke stvari redamo. Spominjan često puta Katolički centar, evo recimo Katolički školski centar u Tuzli pohađaju ga i Bošnjaci i Srbi, obrazovanje na hrvatskom jeziku, nikom to ne smeta. Naravno, ljudi žele dobro gimnazijsko obrazovanje svojoj djeci, uputili su djecu u tu školu. Isto tako Međunarodna srednja škola u Tuzli obrazovanje na bosanskom jeziku, Srbi, Hrvati, želi dobro tehničko obrazovanje, ma bitno je svom djetetu, ili mi ko god ima priliku poslaće svoje djete u školu gdje je jezik engleski, njemački, znači stvar je sistema kvaliteta obrazovanja. A ove stvari oko jezika, mislim to, o tome ga mi sad raspravljamo stvarno mi je, stvarno mi je nezamislivo. Ja se zahvaljujem.
Hvala. Ovim smo završili diskusiju po ovoj tačci dnevnog reda. 54 Prije nego što pređemo na tačku 11. predlažem da se objedini rasprava o tačkama od 11. do 13. s obzirom da se radi o saglasnostima i ratifikacijama. Molim vas da glasamo o objedinjavanju. Znači 39 glasalo – za 28, 11 uzdržanih. Imamo entitetsku i opštu većinu, objedinjujemo raspravu po ove dvije tačke. Ad. 11. – 13. Davanje saglasnosti za ratifikaciju sporazuma Otvaram raspravu. Nemamo prijavljenih za raspravu, zatvaram ovu tačku dnevnog reda. Prije prelaska na 14. tačku moram dati pauzu od 60 minuta, koja vam je pauza da znate i za pripremu za glasanje, pošto tehničke službe moraju da pripreme adekvatno salu zbog zahtjeva za tajnost sljedeće tačke dnevnog reda. Znači, ovo je ujedno pauza i za ručak i priprema glasanja i priprema za tačku ... Znači u 15:30 nastavljamo sa radom.
Molim vas nastavljamo sa radom. Mi prelazimo na izjašnjavanje o dnevnom redu 32. sjednice Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Glasamo o prvoj tački dnevnog reda – Usvajanje Zapisnika sa 31. sjednice Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Pripremite se za glasanje. Glasamo o Zapisniku. Za 36, nema protiv, nema suzdržanih. Postoji entitetska većina iz oba entiteta. Konstatujem da smo Zapisnik usvojili. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – Prijedlog zakona o obilježavanju malog oružja, lakog naoružanja i pripadajuće municije – predlagač: Vijeće ministara BiH (prvo čitanje), skraćeni postupak. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Dakle, 32 za, 4 protiv, dovoljna entitetska većina. Konstatujem da je Zakon usvojen u prvom čitanju. Idemo na tačku 4. – Izvještaj Zajedničke komisije oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku – predlagač: Vijeće ministara BiH. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Dakle 27 za, 4 protiv, 5 suzdržanih, Dovoljna entitetska većina iz oba entiteta. 55 Konstatujem da smo usvojili Zakon, ma ustvari dakle Izvještaj ove Zajedničke komisije i usvojili smo Zakon o upravnom postupku, usaglašeni tekst, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o upravnom postupku. Prelazimo na tačku 5. – Izvještaj o stanju radijacione i nuklearne sigurnosti Bosne i Hercegovine za 2015. godinu – podnosilac: Državna regulatorna agencija za radijacionu i nuklearnu sigurnost. Glasamo o usvajanju Izvještaja. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Za 31, nema protiv, 5 suzdržanih, dovoljna entitetska većina. Konstatujem da smo usvojili ovaj Izvještaj. Idemo na tačku 6. – Izvještaj o radu Ureda za razmatranje žalbi za 2015. godinu – podnosilac: Ured za razmatranje žalbi. Glasamo o usvajanju Izvještaja. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Dakle, 16 za, 11 protiv. Iz Federacije BiH 12 za, iz Republike Srpske 4 za, nema dovoljne entitetske većine. Nemamo drugog kruga glasanja, nema nam kolege ovdje tako da ovo ostaje za iduću sjednicu. Postoji opća većina, ali nema entitetske većine iz entiteta Republika Srpska, tako da otpada i glasanje o ovom zaključku, jel' tako, usaglašavanje će biti naknadno. Glasamo, sada idemo na tačku 7. dnevnog reda – Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2015. godini – podnosilac: Ministarstvo sigurnosti BiH. Glasamo o primanju k znanju Informacije. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Dakle, 25 za, protiv 8, suzdržanih 3, dovoljna entitetska većina iz oba entiteta. Konstatujem da smo primili k znanju ovu Informaciju o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2015. godini. Prelazimo na tačku 8. dnevnog reda – Informacija o stanju javne zaduženosti Bosne i Hercegovine na dan 31.12.2015. godine – podnosilac: Vijeće ministara BiH. Glasamo o primanju k znanju Informacije. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. 24 za, 4 protiv, 8 suzdržanih, dovoljna entitetska većina. Konstatujem da smo primili k znanju Informaciju o stanju javne zaduženosti u Bosni i Hercegovini na dana 31.12.2015. godine. Prelazimo na tačku 9. dnevnog reda – Informacija o nestalim licima u Bosni i Hercegovini i Mišljenje o inicijativi ICMP-a o preuzimanju nadležnosti od strane Vijeća ministara Bosne i Hercegovine – podnosilac: Vijeće ministara BiH. Glasamo o primanju k znanju Informacije. Pripremite se za glasanje. 56 Glasajte sad. 26 za, nema protiv, protiv 4, suzdržanih 6, dovoljna entitetska većina iz oba entiteta. 21 Federacija BiH, 5 Republika Srpska. Dakle, primili smo k znanju ovu Informaciju o nestalim licima u Bosni i Hercegovini. Tačka 10., prelazimo na tačku 10. dnevnog reda – Informacija o primjeni Okvirnog zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju u BiH, s naglaskom na izučavanje nacionalne grupe predmeta i izučavanje materinjeg jezika na cijeloj teritoriju Bosne i Hercegovine – podnosilac: Ministarstvo civilnih poslova BiH. Glasamo o primanju k znanju Informacije. Pripremite se za glasanje. Možete glasati. Ovdje je za 8, protiv 18, nema opće većine, tako da ova Informacija nije primljena k znanju. Suzdržanih je 10, dakle 8 za. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Hoćemo, hoćemo. Na zahtjev Kluba SBB-a ponavljamo glasanje. Pripremite se za glasanje, ponovoljeno glasanje, tačka 10. ponovljeno glasanje. Možete glasati. Dakle, 4 za, 20 protiv, suzdržanih 12, nema opće većine. Konstatujem da ova Informacija ... ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]