Gospodine predsjedniče dižem ruku da vam se obratim …
Ne, ne samo vi izvolite.
Ne, ne dižem ruku da vam se obratim kao predstavnik kluba s obzirom da je bilo najavljeno da ide prvo Statut za agencije, sada ovdje nemamo predstavnika predlagatelja za 2. točku a vidim da se pojavio ravnatelj pa predlažem da se vratimo.
Da li se pojavio, slažem se da je to malo, jer smo rekli da ćemo ići po redu. Znači Statut Agencije za elektronične medije, potvrđivanje.
Ima netko iz Vlade da ga brani?
Dakle krenimo onda ovako kako je predložio zastupnik, da se vratimo na Statut Agencije za elektronične medije. - Statut Agencije za elektroničke medije - potvrđivanje Sukladno članku 58. Zakona o elektroničkim medijima, Vijeće za elektronične medije dostavio je Statut Agencije za elektronične medije na potvrđivanje. Statut Agencije, novi tekst jer se vratilo pa se popravljalo, primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik ako ga ima, nema. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za informiranje, informatizaciju i medije, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Dakle Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskoga sabora razmotrio je na 2. sjednici održanoj 11. ožujka 2008. godine Statut Agencije za elektroničke medije koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavilo Vijeće za elektroničke medije aktom od 28. veljače 2008. godine. Odbor je Statut Agencije za elektroničke medije raspravio kao matično radno tijelo. U vrijeme rasprave Odbor je raspolagao mišljenjem Vlade Republike Hrvatske od 6. ožujka 2008. godine, na navedeni statut. U uvodnom obrazloženju zamjenik ravnatelja Agencije obrazložio je da je donošenjem izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima u srpnju prošle godine, osnovana Agencija za elektroničke medije. Unutar nje postoji Vijeće za elektroničke medije koje upravlja Agencijom, a Agencija treba Vijeću osigurati tehničku pomoć. U raspravi na Odboru istaknuto je da se navedenom izmjenom Zakona o elektroničkim medijima premalo vodilo računa da može doći do preklapanja nadležnosti Vijeća i Agencije što je evidentno i u činjenici da su predsjednik Vijeća za elektroničke medije i njegov zamjenik ujedno i ravnatelj Agencije i njegov zamjenik. Nije jasan ni status članova Vijeća koje imenuje Sabor, a koji se mogu razriješiti ako ne prisustvuju sjednicama dulje od šest mjeseci, odnosno postaju nekakav suodnos članova Vijeća s kršenjem njihovih radnih dužnosti. Konstatirano je da nije jasno napravljena linija subordinacije između Agencije i djelokruga Vijeća te da bi to trebalo ispraviti donošenjem izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima koje će biti usklađene s direktivom Europske unije. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno sa 11 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće. Prvo, podržava se donošenje odluke o potvrđivanju Statuta Agencije za elektroničke medije. I drugo, poziva se Vlada Republike Hrvatske da u što skorijem roku donese izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima koje će biti usklađene s direktivom Europske unije.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Državni tajnik, gospodin Zoran Šikić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Napomenuti ću da je pravna osoba za donošenje Statuta sadržana u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima iz srpnja 2007. godine kojim je osnovana Agencija za elektroničke medije kao samostalna i nezavisna pravna osoba s javnim ovlastima. Važno je naglasiti da su za zaposlene Agencije statutom propisane odredbe o izbjegavanju sukoba interesa tako da osobe zaposlene u stručnim službama agencije ne mogu biti članovi uprava ili nadzornih odbora te upravnih vijeća nakladnika ili biti u članstvima bilo kojih drugih oblika udruživanja pravnih ili fizičkih osoba koja bi mogla dovesti u sumnju njihovu nepristranost u obavljanju posla. Tijela agencije su ravnatelji Vijeća za elektroničke medije. To je također činjenica. Statut predviđa da agencija podnosi Hrvatskom saboru godišnje izvješće o radu. Zaključak odbora u smislu izmjena i dopuna zakona je na tragu i obveze od znači u odnosu na direktivu koja je donesena prošle godine u 12. mjesecu, gdje su, znači gdje postoji obaveza da se u roku od dvije godine izvrši usklađivanje sa navedenom direktivom. Međutim ni jedna zemlja još nije izvršila to usklađivanje. Prvi sastanak kontaktnog odbora najavljen je za travanj, a drugi sastanak za mjesec lipanj ove godine gdje očekujemo smjernice i iskustva na koji način će se izvršiti to usklađenje. Evo toliko. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite! Nema ga. Gubi pravo rasprave. Klub HDZ-a gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Evo dozvolite nekoliko riječi o Statutu Agencije za elektroničke medije, nekoliko osnovnih karakteristika koje se odnose na organizacijsko ustrojstvo agencije, način upravljanja agencijom, mehanizmi financiranja kao i nekoliko riječi o osnovnim zadaćama ove ja bih ipak rekao važne institucije. U članku 1. stoji da se statutom uređuje naziv i sjedište te unutrašnje ustrojstvo i način rada te druga pitanja značajna za rad, a naročito djelatnost, upravljanje kao i način financiranja Agencije za elektroničke medije. Agencija je samostalna i nezavisna pravna osoba s javnim ovlastima upisana u Sudski registar Trgovačkog suda u Zagrebu, stoji u članku 2. Djelatnost agencije članak 7. Agencija obavlja administrativne, stručne i tehničke poslove za Vijeće za elektroničke medije te ostale stručne poslove u okviru djelokruga i nadležnosti određenih Zakonom o elektroničkim medijima. Prema tome agencija je oblik stručne potpore funkcioniranju i radu vijeća. Dalje. Radom agencija rukovodi ravnatelj i kao što pište u članku 8., ravnatelj agencije je i predsjednik vijeća i tu je taj dualizam koji je važno istaknuti. Ravnatelj agencije obavlja sljedeće poslove, o njima je nešto više rečeno. Način upravljanja agencijom. Agencijom upravlja Vijeće za elektroničke medije te u svom radu ima ovlasti upravnog vijeća u smislu Zakona o ustanovama. Vijeće se sastoji od sedam članova od kojih je jedan predsjednik vijeća, a koji je ujedno i ravnatelj agencije. Članove vijeća imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Vijeća obavlja sljedeće poslove i to su one ključne zadaće i odgovornost vijeća i agencije u cjelini. Prvo, provodi postupak dodijele koncesija. Znači radi se o regulatornom tijelu, dodjeli koncesija sukladno Zakonu o elektroničkim medijima i posebnom propisu. Vijeće donosi Odluku o oduzimanju koncesija u slučajevima predviđenim Zakonom o elektroničkim medijima. Kao to funkcionira u praksi čut ćemo kad agencija odnosno vijeće dostavi svoje godišnje izvješće Hrvatskom saboru. Dalje. Vijeće donosi podzakonske akte na temelju Zakona o elektroničkim medijima. Vijeće osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama utvrđenim Zakonom o elektroničkim medijima te donosi godišnji plan nadzora tj. monitoringa. Kako to i koliko učinkovito radi vijeće i agencija sukladno direktivama itekako je interesantno i važno pitanje za širu javnost, ali i za rasprave u Hrvatskom saboru. Na prijedlog predsjednika Vijeća donosi se Poslovnik o radu vijeća. Vijeće obavlja poslove međunarodne suradnje. Surađuje s inozemnim regulatornim tijelima. Upravlja radom agencije i podnosi Hrvatskom saboru godišnje izvješće o svome radu. Svakako to je interesantna tema, ali koja tek dolazi na dnevni red. Nekoliko riječi o financiranju agencije. Sredstva za rad vijeća uključujući i sredstva za plaće članova vijeća osiguravaju se u skladu s godišnjim financijskim planom iz iznosa od 0,5% od ukupnog bruto prihoda koji su u prethodnoj godini obavljanjem djelatnosti radija i televizije ostvarili nakladnici elektroničkih medija. I na kraju bi želio istaknuti sljedeće. Vijeće za elektroničke medije kao što je rečeno obavlja nadzor nad programskim sadržajima nakladnika radija i televizije tzv. monitoring. Monitoringom se utvrđuje poštuju li nakladnici odredbe Zakona o elektroničkim medijima, kontrolira se udio reklama u programskim sadržajima, razmak između reklamnih blokova, udio vlastite proizvodnje, udio hrvatskih audio-vizualnih dijelova, udio europskih auto-vizualnih dijelova, poštovanje općih načela propisanih zakonom. Zaključno. Na rad kvalitetan, učinkovit, od javnog interesa vijeće i obvezuje kao i agenciju Direktiva "Televizija bez granica" Europskog parlamenta i Direktiva Vijeća Europe usvojena 03. listopada 1989. godine. Ono što želim posebno naglasiti, što je važno u ovoj direktivi, a vjerujem i nadam se kad se bude dostavljalo godišnje izvješće da će te komponente biti prisutne u vašoj analizi kako funkcionira javna televizija, kako funkcionira komercijalna televizija odnosno elektronički mediji. Glavne zadaće kao što stoji u direktivama vijeća su: obrazovanje, zabava, informiranje. Te tri komponente su itekako važne u smislu odgovornosti elektroničkih medija prema javnosti. I nadam se i vjerujem da će kroz proces monitoringa vijeće te ocjene tj. informiranja, educiranja i zabave ocijeniti objektivno i korektno. Ono što želim posebno naglasiti to nije sporno. Zabave u elektroničkim medijima ima dovoljno, ona je vjerojatno kvalitetna. Informacije ne bih htio komentirati. Ali u svakom slučaju kada je u pitanju ovako važna zadaća i odgovornost koja je vezana za edukaciju u državi koja ima gotovo 7%, samo 7% visoko obrazovanih ta komponenta edukacije i odgovornosti elektroničkih medija kako bi dali doprinos unapređenju onoga što se zove cjeloživotno obrazovanje koje ne mora biti formalno nego može biti i neformalno kroz rad elektroničkih medija. Važna je zadaća i očekujemo svakako da ćete vašem monitoringu, toj komponenti posvetiti posebno pažnju. Kakva je kvaliteta tog monitoringa, na koji način se ocjenjuje točnost svih ovih parametara itekako je možda važno političko pitanje ali isto tako i tehničko da vidimo s kojom kvalitetom pouzdanosti se daju ti bench markovi odnosno ta mjerila, ocjene funkcionalnosti elektroničkih medija i njihove odgovornosti sukladno postavljenim očekivanjima u direktivama Vijeća Europe. Sukladno svemu rečenome klub HDZ-a dat će punu potporu potvrđivanju Statuta Agencije za elektroničke medije. Hvala.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, predstavnici vijeća odnosno agencije, kolegice i kolege. Statut ne valja, ali nije to najgore što statut ne valja. Najgore je to što se statut ne može popraviti. Statut se ne može popraviti zbog toga što su u srpnju prošle godine donesene izmjene Zakona o elektroničkim medijima u kojima je osnovana agencija a da se kod tih izmjena zakona nije nimalo vodilo računa o odnosu u koji dolazi ta nova agencija prema Vijeću za elektroničke medije koje je postojalo i po starim odredbama zakona. Prijedlog ovog statuta dakako dalo je vijeće, odnosno ravnatelj agencije jer je to jedna te ista osoba. I ovo je drugi pokušaj da na ovaj Sabor dođe kakav takav statut. Na prvi je Vlada imala značajne primjedbe pa je vraćen na doradu ali ni u drugom pokušaju predlagatelji nisu uspjeli dostaviti jedan logičan suvisao tekst. A nisu oni krivi. Nitko živ ne bi na temelju takvih odredbi zakona mogao napisati logičan statut. To je jednostavno nemoguća misija. Naime, osnovana je agencija po izmjenama zakona unutar koje djeluje vijeće pa se sad tu ne zna subordinacija, tko je tu kome šef. Članove vijeća bira Sabor, oni bi trebali biti iznad te agencije koja daje samo stručnu i tehničku pomoć vijeću. Međutim, predsjednik vijeća istovremeno je i ravnatelj agencije. Potpredsjednik vijeća istovremeno je zamjenik tog ravnatelja agencije, tako da zapravo onaj tko je na ljestvici hijerarhije viši djeluje unutar jednog organizma koji mu je podređen. To bi otprilike bilo ovako, kao da Vlada Republike Hrvatske djeluje unutar jednog ministarstva, sebi podređenog tijela. Dakle, jedna šizoidna, nevjerojatno blesava situacija. I sad bi premijer ujedno bio ministar toga ministarstva a potpredsjednik ujedno državni tajnik u tom ministarstvu je to je jedino rješenje koje su izmjene zakona dosjetile, da njih spoji u jednu osobu. Šta se sad sve tu može izroditi, kakve komplikacije. Pa gledajte, na prvi pogled ih možemo nekoliko nabrojiti a kad bi razvili maštu ne znam dokle bi došli. Najprije, tu postoji dualizam između pozicije državnog dužnosnika a to su izabrani u Saboru članovi vijeća koji su istovremeno i zaposlenici agencije pa dakle tamo djeluju kao činovnici skupa sa drugima koje još tamo zaposle u tu agenciju, pa se ne zna. Oni su čas dužnosnici a čas su državni službenici i namještenici. Vijeće na primjer donosi plan rada za tu pomoćnu službu agenciju, onda samo sebi daje zadaće jer su istovremeno i predsjednik vijeća pa sebi kao ravnatelju agencije daje zadaću što da napravi a onda opet kao predsjednik vijeća kontrolira kako je tu zadaću obavio. Dakle, nevjerojatno glupo. Zbog toga taj statut ni nije mogao biti bolji pa se pod djelatnosti agencije koja se obrađuje u članku 7. navodi samo to da agencija obavlja poslove s javnim ovlastima koji su joj povjereni temeljem odredbi Zakona o elektronički medijima. I drugo, da agencija obavlja administrativne, stručne i tehničke poslove za Vijeće za elektroničke medije te ostale stručne poslove u okviru djelokruga i nadležnosti određenih Zakonom o elektronički medijima. U Statutu Agencije za elektroničke medije samo ovo piše o djelatnosti Agencije za elektroničke medije, samo to, doslovno samo to i ništa više ali se statut najvećim djelom bavi samim vijećem, sebi nadređenim tijelom. Da nisu znali kako bi to riješili jer je to stvarno nemoguće riješiti, ja ljude niti malo ne krivi. Stoji u članku 17. da vijeće, šta sve radi. Veli na prijedlog ravnatelja agencije donosi statut agencije koji potvrđuje Sabor, pa na prijedlog ravnatelja agencija donosi godišnji financijski plan. Pa onda, na prijedlog predsjednika vijeća donosi godišnji plan nadzora. Ali taj ravnatelj agencije i predsjednik vijeća to je jedna te ista osoba, po sili zakona jedna te ista osoba. Pa onda dalje navodi opet da na prijedlog ravnatelja agencije odnosno predsjednika vijeća donosi i druge opće akte. Ljudi jednostavno nisu mogli razlučiti u ovom statutu što je posao vijeća a što je posao agencije, što rade jedni, što rade drugi, tko kome odgovara za svoj rad. Bilo bi logično da ovi koji rade tehničke i stručne poslove odgovaraju dužnosnicima. Ali kako će on odgovarati dužnosniku kad je on istovremeno sam taj dužnosnik. Sve se to dalo popraviti. U 11. mjesecu, evo čuli smo i od predstavnika Vlade, donesena je direktiva Europske unije. Pa moglo se saznati koji je sadržaj te direktive, pa pripremiti Izmjene zakona o elektroničkim medijima, pa to konačno uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije, pa onda na temelju takvog popravljenog Zakona, a ne na temelju ovih gluposti koje u Zakonu piše, donijeti normalan statut. Ne, pazite, mi smo Zakon o elektroničkim medijima zadnji puta mijenjali na ovoj sjednici, na ovoj sjednici. Ali, nije se ova direktiva u ovo uključila. Zašto nije? Nitko ne zna! Pa valjda je od 11. mjeseca do danas bilo dovoljno vremena da se u Vladi sazna. Evo, jučer smo slušali cijeli dan, kako nam je Europska unija cilj, prioritet iznad prioriteta, a teško je u tom priorittetu iznad prioriteta saznati za jednu direktivu Europske unije koja je donesena u 11. mjesecu. To je nemoguća zadaća za ovu Vladu. Pa da nam ne šalje svaki čas izmjene zakona potpuno bez veze, nego da taj zakon uskladi sa direktivama Europske unije koje su donesene, pa da onda to usvojimo i da na temelju tako izmijenjenog zakona onda ljudi pišu svoje statute. Ovako, mi imamo loš zakon, to je prvo, zakon smo mijenjali na ovoj sjednici, to nismo popravili, to je drugo. Danas moramo raspravljati statut agencije na temelju lošeg zakona, to je treće. Onda će se do kraja godine popraviti zakon, onda će se donositi novi statut agencije. Pet puta ćemo mi o jednome, umjesto da smo to napravili u jednom koraku. To se dalo napraviti u jednom koraku, ali to treba znati napraviti. Najprije netko u Vladi treba znati da se ta direktiva donosi, onda bi trebalo Vladi reći, slušajte nećemo ići sada sa izmjenama zakona na ovu treću sjednicu, bez veze, dajte da uklopimo te direktive, pa ćemo to sve odraditi odjednom, to bi bio smislen plan rada. A ovo je besmisleno, ovo se šalje u Sabor onako što se nađe na stolu, prvo, bez ikakvog reda. Šta sada nama ostaje? Ovako da se ljutimo na Vladu, nikakve koristi od toga, jasno. Šta sada da radimo sa ljudima iz agencije, odnosno vijeća koji su ovaj statut poslali? Da odbijemo ovaj statut? Što bi možda zapravo trebalo napraviti. Ali, oni ne mogu napisati bolje, ne mogu, a zakonski rok ih tjera da pošalju u Sabor statut. Šta sada da napravimo, nego da im prihvatimo taj statut, ne valja on, on ništa ne rješava, teško će se po njemu raditi, ne zna se tu tko je kome tko, tko je tu kome tetka. I da zadužimo Vladu da u što skorijem roku, uskladi zaboga taj Zakon o elektroničkim medijima s tom nesretnom direktivom i da to pošalje u Sabor. To je i zaključak Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. I to je jednoglasno usvojen. Poziva se Vlada da učini ono što je već trebala učiniti i što je zaboga posao. Ali eto, sada ju specijalno pozivamo da se bavi konačno svojim poslom. Pa se nadamo da će taj prijedlog zaključka matičnoga odbora biti ovdje izglasan i na plenarnoj sjednici, pa da onda eto, upozorimo Vladu da napravi što joj je posao. A da sada, eto, ovako šta možemo kada moramo raditi s tim što imamo, nego da prihvatimo ovaj statut kakav god da je i da molimo Boga da se po tom statutu uopće može nešto raditi. Sumnjam da će se suvislo moći raditi. Jedino vještinom tih ljudi iz Vijeća, odnosno agencije da se nekako dokopaju do dana, dovuku do dana kada Vlada konačno pošalje smislene izmjene zakona i kada konačno ih dovedemo u nekakav odnos subordinacija. Hvala.
Hvala. Prelazimo, imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospođa Suzana Bilić Vardić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Stazić je iznio niz netočnih navoda u svome izlaganju, ali sve to iz perspektive da je u ovoj Državi sve loše. Ono što ispravljam, citiram: "Statut ne valja.". Statut je usklađen sa zakonom, sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima i na njega je Vlada Republike Hrvatske dala pozitivno mišljenje. Drugi ispravak netočnog navoda: "Zakon ne valja.". Zakon koji je Hrvatski sabor donio 2007. godine imao je u ovoj godini 2008. Izmjene i dopune prema napucima Europske komisije. Prema tome, da se utvrdi, ali ne u ovome dijelu o kome gospodin Stazić govori, nego u nečemu drugome. Dakle, Zakon je dobar. A ostalim navodima ću se u raspravi referirati.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin Živko Nenadić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Agencija za elektroničke medije je samostalna i neovisna pravna osoba sa javnim ovlastima nastala, dakako, temeljem odredbi Zakona o elektroničkim medijima a mora imati i svoj statut kojim se uređuje ustrojstvo, način rada i druga pitanja neophodna za uredno i normalno funkcioniranje. I to je razumljivo i jasno i to je u redu. I zato ovaj Statut treba potvrditi jer se funkcionirati mora. A evo, i ja bih par digresija vezano za ovo što je bilo na Vijeću za elektroničke medije a evo i jutros u raspravi. Zapravo, na Odboru za informiranje, informatizaciju i medije, na to sam mislio, ne na Vijeće za elektroničke medije, pardon. Ja ću se isto osvrnuti na to, mada ne mislim da su druge odrednice Statuta ne važne, dapače, ali mi se ovaj detalj, ipak čini važnijim. Jer glavno tijelo u ovoj priči jest zapravo Vijeće za elektroničke medije. I kojemu, kaže ovaj Prijedlog: Agencija samo, agencija samo obavlja administrativne stručne i tehničke poslove. A i sam članak 11. ovoga Prijedloga Statuta kaže da Agencijom upravlja upravno Vijeće za elektroničke medije koje ima ovlasti upravnog Vijeća u smislu Zakona o ustanova. E, a, ako sam u pravu. U ustanovama upravna vijeća nisu zapravo sastavnica tih ustanova već su iznad ustanove, upravljaju ustanovama. I meni se isto tu čini jedna disonancija. Dakle, ovdje ispada da sastavni dio upravlja cjeline jedne, upravlja cjelinom. Pa mi tu malo baš i ne štima. Ja naravno ne sumnjam da je ovaj Statut napravljen sukladno zakonu koji je donesen 2003. i izmjene 2007. evo za ove izmjene sam i ja glasovao. Ali je možda prigoda da se stvarno ovo malo preispita i ja bih to tako rekao žice uštimaju kako bi se nadležnost pojedinih tijela ne bi bila ni u sukobu određenog interesa, ni u sukobu nadležnosti, niti u određenoj kontradiktornosti. Evo, ja sam htio baš na to malo upozoriti s tim što opet kažem. Statut je sukladan zakonu i treba ga prihvatiti kako bi vijeće i sama agencija što bolje i normalnije funkcioniralo. Hvala.
Hvala. Replika gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Statut je sukladan zakonu. Pa naravno da je sukladan zakonu. Drugačiji ne može ni biti. Da nije sukladan zakonu valjda bi i Odbor za zakonodavstvo to ustanovio i već ili Vlada Republike Hrvatske pa bi ga vratili. Statut jest sukladan zakonu, ali zakon ne valja. Bez obzira što ga je usvojila parlamentarna većina u ovom Saboru. I vi u svojoj raspravi zapravo implicite potvrđujete da zakon ne valja i s pravom kažete da je zakon izmislio rješenje po kojem dio jedne cjeline upravlja cjelinom. I to ste vrlo plastično i dobro rekli, vrlo plastično i dobro. Prema tome, sama rečenica Statut je dobar jer on počiva na zakonu ne znači zapravo ništa. On ne može biti dobar ako počiva na lošem zakonskom rješenju. On ako počiva na lošem zakonskom rješenju on baš s time što je u skladu s takvim zakonom, s takvim rješenjem ne valja i to je ono što moramo shvatiti. A ne sad braniti se na način a čujte sve je u redu, pa to je sve u skladu sa zakonom, pa slušajte pa taj zakon je donio Sabor pa je i to u redu. Nije u redu. Ako nije u redu, nije u redu! Ako treba popraviti, onda se mora popraviti. Pitam jedino zašto se nije do sada popravilo?
Odgovor gospodin Nenadić. Izvolite.
Kolega Stazić u svojoj replici nije me u Bog zna čemu poljuljao. Ja sam rekao da je Statut u redu i zaista Statut jest u redu, jer je sukladan zakonu, a zakon je donesen ako ćemo baš 2003.. Dakle, kad je većina bila druga opcija, vaša opcija a izmjene su donesene 2007. kad je ova opcija sadašnja imala većinu. Ja opet ponavljam Statu jest u redu jer je sukladan zakonu i treba ga usvojiti jer se mora i treba funkcionirati. A ako stoje određene primjedbe, evo ja sam i sam njih iznio da su za razmotriti. Onda to treba u budućnosti usklađivati, uštimavati. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, zamjeniče ravnatelja Agencije za elektroničke medije, uvažene kolegice i kolege. Usvajanjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima koje je ovaj Visoki dom usvojio 13. srpnja 2007. i kojim je Republika Hrvatska uskladila ovo područje djelatnosti s pravnim stečevinama Europske unije. Da podsjetim samo, radi se o direktivi o “televiziji bez granica“, Europskoj konvenciji o prekograničnoj televiziji i aktima Vijeća Europe osnovana je Agencija za elektroničke medije kao samostalna i nezavisna pravna osoba s javnim ovlastima. Iz zakona proizlazi da je agencija osnovana radi obavljanja administrativnih, stručnih i tehničkih poslova za Vijeće za elektroničke medije, te ostalih stručnih poslova u okviru djelokruga i nadležnosti određenih Zakonom o elektroničkim medijima. Zakonom je također propisano da agencija donosi Statut koji potvrđuje Hrvatski sabor. I upravo je Statut Agencije za elektroničke medije koje je usvojilo Vijeće za elektroničke medije i na koji je pozitivno mišljenje dala i Vlada Republike Hrvatske, a za koji se traži potvrđivanje Hrvatskoga sabora tema ove rasprave. Statutom kao temeljnim aktom svake pravne osobe uređeni su nazivi i sjedište, unutarnje ustrojstvo i način rada, te druga pitanja značajna za rad, a naročito djelatnost, upravljanje, službena i poslovna tajna, javnost rada i način financiranja. Tijela agencije su ravnatelj i Vijeće za elektroničke medije. Radom agencije rukovodi ravnatelj, a ravnatelj agencije je predsjednik Vijeća za elektroničke medije. Agencijom upravlja Vijeće za elektroničke medije, te u svom radu ima ovlasti upravnog vijeća u smislu Zakona o ustanovama. Kako se ovdje u raspravama nekoliko puta spomenula dvojnost funkcija u jednoj osobi treba razjasniti o tome smo razgovarali i na odboru, matičnom odboru za medije, za informiranje, informatizaciju i medije. Nakon toga odbora sam si uzela za pravo, odnosno i obvezu da saznam kako je došlo do toga da su ravnatelj agencije ujedno i predsjednik Vijeća za elektroničke medije, pa mi je rečeno da su, da je savjet u pregovorima kad se usklađivalo sa pravnim stečevinama Europske unije bio upravo taj da ista osoba bude i predsjednik Vijeća i ravnatelj agencije učvršćujući na taj način nezavisnost Vijeća za elektroničke medije. Temeljna je zadaća Vijeća za elektroničke medije da je ono regulatorno tijelo za područje elektroničkih medija koje prati i osigurava provedbu Zakona o elektroničkim medijima Europske konvencije o prekograničnoj televizije, provodi postupak dodjele koncesije sukladno Zakonu o elektroničkim medijima. Jednako tako donosi odluku o oduzimanju koncesije, donosi podzakonske akte na temelju Zakona o elektroničkim medijima, potiče samoregulaciju i koregulaciju radi provedbe zakona, osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama utvrđenim zakonom i posebnim zakonom, te donosi godišnji plan nadzora ili monitoringa. Donosi odluku o raspodjeli sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija i ima toga još, a sve sukladno Zakonu o elektroničkim medijima. Statutom se također uređuju u skladu sa Zakonom o elektroničkim medijima uvjeti imenovanja članova vijeća, trajanje njihova mandata koje je uređeno na pet godina, njihovo razrješenje kao i način odlučivanja u vijeću, djelokrug vijeća o kojemu sam već nešto rekla i druga pitanja značajna za rad vijeća. Prema Statutu i Zakonu o elektroničkim medijima sredstva za rad agencije, uključujući i sredstva za plaće ravnatelja agencije i članova vijeća osiguravaju se u skladu s godišnjim financijskim planom agencije iz iznosa od 0,5% od ukupnog godišnjeg bruto prihoda koji su u prethodnoj godini obavljanjem djelatnosti radija i televizije ostvarili nakladnici elektroničkih medija. Neutrošena sredstva postaju prihod Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija koji je također izmjenama i dopunama zakona postao fond agencije. A jasno i to smo čuli, statut predviđa da agencija podnosi Hrvatskom saboru godišnje izvješće o svojem radu. Za sve navode koji su istaknuti u raspravi na matičnom Odboru za informiranje, informatizaciju i medije zamjenik predsjednika agencije istaknuo je da Agencija za elektroničke medije funkcionira, a Vijeće za elektroničke medije nesmetano obavlja svoju funkciju. Ponovit ću ono što sam već i rekla, statut je u cijelosti usklađen s odredbama zakona i to je razlog potvrđivanja ovoga statuta kao i pozitivno mišljenje Vlade, stoga ću ja statut podržati, a založit ću se da izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima koje su sadržane i u zaključku Odbora za informiranje, budu usklađene s direktivom Europske unije najkasnije do 2009. godine što je i rok Europske unije koji je dan Republici Hrvatskoj. Naime o čemu se radi? Mislim da je i predstavnik Vlade to već rekao, da je direktiva usvojena krajem 2007. znači obveza usklađivanja je za Republiku Hrvatsku kraj 2009. godine. Prvi sastanak rečeno mi je, kontaktnog odbora, a direktiva se odnosi na audio vizualne djelatnosti, biti će održan u travnju ove godine, a u lipnju drugi jasno sa smjernicama za implementaciju direktive. Kako ni jedna članica Europske unije nije još uskladila svoje zakonodavstvo s ovom direktivom, mislim da je pretjerano tražiti od hrvatske Vlade da u što skorijem roku uskladi, odnosno donese izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima. I još jednom ću ponoviti kolegi Staziću, a i ostalima. Izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima ovaj Visoki dom je raspravljao prije dva tjedna upravo prema naputcima Europske komisije. Da je bilo nekih pogrešaka o kojima ili nevaljalosti da citiram kolegu Stazića u tome zakonu, sigurna sam da bismo bili upozoreni i da bi to bilo već predmetom i ovih izmjena i dopuna. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Ja se bojim kolegice da vi to ne razumijete. Vidite nije problem što su predsjednik vijeća i ravnatelj agencije jedna osoba. To nije nikakav problem kad bi postojao red u subordinaciji. Kao što nije problem da je potpredsjednik Vlade ministar nekog resora. Nikakav problem nije, jedna osoba, on je ujedno potpredsjednik Vlade višeg tijela i čelnik nižeg tijela. Problem je ako se kaže da cijela Vlada djeluje unutar jednog ministarstva. To je isto kao da kažete da je jedna soba, da je kuća dio sobe u toj kući. Kao da kažete da je ocean dio nekog teritorijalnog mora. Tu je problem. Ovdje je problem u logici i zato kažem da je nemoguće napraviti pristojan, logičan, normalan statut. Nemoguće. Jer je stvar u subordinaciji okrenuta naglavačke i kako će to sada ovi siroti ljudi razriješiti? Nikako. Ni vi, ni ja, ni oni, Bog otac to ne može razriješiti. Mora se promijeniti osnovni propis. A druga stvar koju kažete, velite da je to pogrešno valjda bi to netko primijetio. Tko da primijeti? Pa Vlada je tu da to primijeti. Ona je za to tu, to je njezin posao. Pazite kada je ovakav statut i Vlada imala primjedbe, pa sada ovo govorim zato da popravimo stvar, pa ljudi moraju raditi po tom propisu, sutra, prekosutra. Moraju donositi važne odluke. Oni donose odluke o koncesijama. Pa nije to nebitno. Nije ovo baš tako samo nevažan jedan propisić pa ćemo ga pustiti pa nema veze. Nema tko upozoriti. Sada upozoravam, sada upozoravamo da se to u što skorije vrijeme ispravi.
Hvala. Odgovor gospođa Bilić Vardić izvolite.
Gospodine Staziću rekli ste da ja ne razumijem. Ja možda ne razumijem jer nisam bila prošle godine u ovome Saboru kada su usvajane izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima u kojima je sadržano da je u jednoj osobi i ravnatelj i predsjednik Vijeća za elektroničke medije. Ne znam zašto to niste pitali tada. A iz vaše perspektive da ovdje apsolutno ništa ne valja, da nema tko upozoriti pa onda treba lijeva strana ove sabornice upozoravati na to, dopustite mi samo da citiram. Na predmetni zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima usvojenom u srpnju 2007. godine, Europska komisija imala je naknadne primjedbe koje se odnose na određenje itd. itd. ono što smo prije dva tjedna ovdje raspravljali. Iznijela sam da je njihov stav bio da u jednoj osobi, dakle traženje Europske komisije je bilo da se u jednoj osobi riješe obje ove funkcije i sada ja vas pitam, a tko bi onda trebao ukazati na nelogičnost ako Europska komisija je od Hrvatske tražila da u statutu, odnosno u zakonu oprostite, u zakonu bude definirano i riješeno to tako. Vi ste imali prilike, ja nisam, ali stoga ja koristim ovu priliku koju imam sada, podržati ovaj statut i rad Vijeća za elektroničke medije, odnosno Agencije za elektroničke medije. Hvala lijepo.
Hvala. Da li želi predstavnik, odnosno zamjenik ravnatelja gospodin Jure Ivančić uzeti riječ? Da. Izvolite, zamjenik ravnatelja gospodin Jure Ivančić.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zastupnici u Hrvatskome saboru. Ja sam ovdje u funkciji zamjenika predsjednika Agencije za elektroničke medije i drago mi je osobno kao i mojim kolegama da je ovaj naš statut izazvao toliku pozornost zastupnika i zahvaljujem se svima nama koji ste na bilo koji način doprinijeli svojim primjedbama, kritičkim opaskama i prijedlozima da ovaj statut bude bolje, posebno saborskim odborima i njihovim predsjednicima koji su na odborima također dali doprinos tome da mi u ovome konačnome tekstu neke stvari u tom statutu izmijenimo. No, dopustite mi da ovdje na samom početku kažem da rasprave o ovom statutu su zapravo mogle podijeliti u dvije razine. Jedna je razina zapravo koja se odnosi na kritiku Zakona o elektroničkim medijima donesenog u dva navrata, prvi puta 2003. i sada ova izmijenjena verzija. Kako mi kao agencija i vijeće nismo nadležni po tim pitanjima niti je ovaj statut pretpostavlja raspravu o samim zakonima, ja samo koristim priliku reći da su Zakon o elektroničkim medijima kao zakon i odredbe i norme koje su pod posebnom reklo bi se prismotrom Europe, posebno sada kada je Hrvatska na putu europske integracije. I da su ti zakoni koji danas ovdje trpe dosta veliku kritiku od europskih nadležnih tijela ocijenjeni kao kvalitetni i da na temelju njih se može djelovati i donositi podzakonski akti odnosno formirati nadležna tijela u ovlastima elektroničkih medija. Dileme koje su ovdje iznesene glede dvojnosti funkcija, mogućnosti funkcioniranja agencije i Vijeće za elektroničke medije, moguće s neke točke gledano, da tu može dolaziti do nerazumijevanja, do sukobljavanja nadležnosti u praksi. Ali mi koji radimo u Vijeću za elektroničke medije odnosno sada u agenciji, potpuno jasno vidimo i to možemo ukazati, odredbe statuta i zakona, da je to jasno razdvojeno i da nadležnost Vijeća za elektroničke medije kao upravnoga vijeća ima funkciju upravnoga vijeća u ustanovi koja se zove Agencija za elektroničke medije. U članku 17. zapravo koji je potpuno usklađen sa zakonom jasno definira ulogu samoga vijeća koje jeste gledano organizacijski, gledano funkcionalno, centralno tijelo i koje u samoj agenciji, koje odlučuje o onim najbitnijim stvarima što se tiče regulative u području elektroničkih medija. I ako pogledamo članak taj 17., on explicite i na vrlo jasan način, skoro u 100.-tnom svom smislu definira nadležnost vijeća. Možda da, već je netko od zastupnika i nekoliko puta se opetovano citirale te ovlasti, mislim da nema potrebe posebno to sve sada ovdje ponovno prezentirati. Ali evo, samo radi distinkcije. Znači, Vijeće za elektroničke medije je regulatorno tijelo. Ono uređuje, pravno uređuje između ostaloga odnose u područje elektroničkih medija. Znači ono što kod nas radi radio, što kod nas radi televizija. I to smo već spomenuli na odborima, manje je to za primijetiti, dijelom nadležno i za elektroničke publikacije koje se objavljuju putem Interneta ili moguće nekih drugih informatičko-komunikacijskih veza. Dok agencija je, moglo bi se reći servis. Ustvari tako i jeste. Definirana je i zamišljena uloga da bude tehnički suport. Jer gledajte. Kad je vijeće prvi put osnovano po Zakonu o elektroničkim medijima 2003. godine, tada je normalno u prvom planu bilo Vijeće za elektroničke medije. Bilo je predviđeno da vijeće osniva i stručnu službu kao svoj tehnički suport. Razvojem događaja i razvojem samoga posla nakon par godina što vijeće funkcionira uočilo se da je takav način organizacije nedostatan da bi vijeće imalo u punom smislu onaj tehnički suport za obavljanje svoje osnovne funkcije. I to je bio razlog da se kod ove izmjene zakona formira agencija koja bi trebala obavljati te poslove. Možda radi ilustracije da spomenemo kako je to u zemljama koje su prije Hrvatske krenule u ovo područje samostalnih, regulatornih tijela. Recimo jedna, može se praviti uporedba iako je to gledano po broju stanovnika i brojnost elektroničkih medija recimo jedne Njemačke, Francuske itd., te službe koje se kod nas zovu sada agencija su tijela, službe koje broje po sto, dvijesto, ne znam koliko zaposlenika i gdje ima jako puno posla koji s obzirom da je to daleko kažem prije kod njih došlo na dnevni red i počelo se o tome na takav način rješavati i odlučivati, dok kod nas mi moramo priznati ipak da smo mi tek na jednom eto odmaklome početku u ovoj oblasti. I da će uloga agencije kao tehničkog servisa sve više dolaziti do svoje te pozicije da će se u neku ruku, ona će uvijek biti puno brojnija, broj nezaposlenih i operativnim tim poslovima zauzeta, da možda u jednoj kasnijoj raspravi, u sljedećoj koju mi budemo imali, će biti potpuno jasno što je to agencija koja obavlja tehnički suport za vijeće, a što je vijeće koje je samostalno regulatorno tijelo unutar agencije. Još jedna stvar koju mislim da bi trebali razjasniti. To je pitanje istovjetnosti osobe na jednoj i na drugoj poziciji, na poziciji ravnatelja agencije i na poziciji predsjednika vijeća. Ja koliko se sjećam, prva varijanta izmjene i dopune zakona je bila da bi ravnatelja agencije imenovala Vlada ili neko drugo tijelo izvan vijeća. Kod takvoga prijedloga došlo se do zaključka da to ne bi bilo dobro, jer ovlasti predsjednika, ravnatelja agencije bi mogle, su dosta značajne, pa u nekom smislu mogle bi posredno utjecati na samostalnost Vijeća za elektroničke medije kao regulatornoga tijela. I tada je usvojeno rješenje koje je danas zakonsko i ovdje statutarno, da osoba koja je ravnatelj agencije kao pravne osobe, a agencija kao pravna osoba mora imati svog ravnatelja, da ta ista osoba može biti i predsjednik vijeća i da se na taj način postigne ono što je najvažnije, da Vijeće za elektroničke medije ostane samostalno, da ne bude u svom djelovanju, u svom radu, niti organizacijski, niti funkcionalno podređeno posebnoj izvršnoj vlasti. Evo. Ja mislim da sa ovih par objašnjenja, intervencija, da smo dali odgovore na ove dileme. Ukoliko ima još kakvih pitanja mi rado stojimo na dispoziciji da dademo i naš odgovor. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti. Prelazimo na Statut Agencije za elektroničke medije, potvrđivanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeću Odluku: Potvrđuje se Statut Agencije za elektronične medije kojeg je donijelo Vijeće za elektroničke medije 16. listopada 2007. godine. Tko je za ovu Odluku? Hvala. Protiv. Hvala. Suzdržan? Hvala. Ova je odluka prihvaćena sa većinom glasova, 125 za, 1 protiv i 2 suzdržana. Imamo Prijedlog zaključka Odbora za informiranje, informatizaciju i medije koji glasi: Poziva se Vlada Republike Hrvatske da u što skorijem roku donese Izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima koje će biti usklađene sa direktivom Europske unije. Tko je za ovaj Zaključak? Hvala lijepa. Ima li protiv? Suzdržan? Hvala. Ovaj Statut je prihvaćen jednoglasno sa 128 glasova.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Prvo da kažem koja je osnovna intencija prijedloga ovog zakona a to je znači najjednostavnije da se trenutno pokuša poboljšati standard hrvatskih građana. Mi smo svi svjesni da je u Hrvatskoj inflacija na djelu, da od prošle godine rast realnih neto plaća je samo 0,5% a po najavama gospodarskih kretanja u ovoj godini odnosno projekcija rasta gospodarskog odnosno rasta inflacije vjerojatno će neto plaće slijedeće godine vrijediti manje nego što to vrijede danas. Realni rast je planiran na 4,5% a inflacija preko 5%, tako da slijedeće godine će hrvatski građani vrlo vjerojatno odnosno gotovo sigurno moći kupiti manje roba, usluga za svoje plaće nego što to mogu u ovom trenutku. Ono što je znači osnovna intencija ovog zakona da trenutno izmjenama ovih zakona odnosno izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja trenutno podignemo neto plaće u Republici Hrvatskoj za 5,75% kada se gleda u postocima a da pritom ne opteretimo dodatno poslodavce. I još jedna stvar je vrlo bitna da se s osnova znači po obvezi osiguranja mirovinskih ne smanji, znači da se ne ide na teret naših umirovljenika. Kako to napraviti? Vi svi znate da se doprinosi mogu uzimati uz bruto plaće zaposlenih ili da poslodavci plaćaju doprinose na plaću. Ono kako bi mi trenutno omogućili rast realnih neto plaća je da se za 4% smanje obvezni doprinosi iz plaća zaposlenih u Republici Hrvatskoj na način da se smanje doprinosi za obvezno mirovinsko osiguranje sa 20 na 16% a s druge strane da se taj dio doprinosa prebaci u doprinose na plaću odnosno da se za taj isti iznos koji bi opteretili dodatno doprinose na plaću umanji doprinos za zdravstveno osiguranje. Mislimo da je u ovom trenutku realno da se može izvesti. Činjenica je da bi umanjenje stope doprinosa za osnovno zdravstvo osiguranje stvorilo određeni ajmo to tako reći trenutno manjak od otprilike 4 milijarde kuna na bazi ove proračunske godine s obzirom da inače je taj manjak oko 4,8 do 5 milijardi kuna, ali kako je ova proračunska godina već u tijeku taj bi manjak bio nešto ispod 4 milijarde kuna do kraja godine. Ali mislimo da je realno da se taj manjak potrebnih sredstava može nadoknaditi određenim preraspodjelama u državnom proračunu te oporezivanjem dodatnih poreza odnosno od prihoda poreza na kapital. Ako smo svjesni da je tu jedan veliki promet u Hrvatskoj koji još nije praktički porezno ni dotaknut mislimo da se u tom dijelu može napraviti korak da se na neki način nadomjesti ovaj manjak koji bi bio sa osnove doprinosa za zdravstveno osiguranje, a to je na neki način u skladu sa nekim europskim standardima gdje oni građani koji ostvaruju te prihode sa tih osnova i participiraju više u javnoj potrošnji, tako da kao što sam rekao primjena ovog zakona trenutno bi povećala neto plaće hrvatskih građana za otprilike 5,75% odnosno oko 300 kuna što priznat ćete nije malo kada se to računa na bazi godišnje, na godišnjoj razini to je otprilike 4 tisuće kuna što je duplo više nego što mnogi od naših građana dobivaju kroz regrese, božićnice itd. Mislim da Hrvatska mora na ovaj način pokazati skrb za svoje građane odnosno trenutno im pomoći u tome da lakše žive odnosno da lakše izdrže udar inflacije koja je danas u Hrvatskoj na djelu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 5. sjednici odbora raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno osiguranje koje je dostavio Klub zastupnika SDP-a. Odbor je prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi koja je uslijedila članovi odbora su istakli da bi se primjenom odredbi ovog poslovnika zakona smanjenjem stopa doprinosa za osnovno zdravstveno osiguranje smanjio i prihod Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje za oko 4 milijarde kuna. Po mišljenju članova odbora ovaj manjak kao i manjak u obveznom mirovinskom osiguranju koji bi također nastao ne bi se mogao pokriti iz izvora kako to predlaže predlagatelja, povećanje prihoda od PDV-a, oporezivanje prihoda na kapital te dodatnim proračunskim izvorima. Obzirom na neminovni porast deficita u sustavu zdravstva do polovine godine uz ovaj predviđeni nedostatak sredstava od doprinosa za zdravstveno osiguranje a imajući u vidu stvarni promet na burzi Republike Hrvatske i moguća sredstva od oporezivanja prihoda na kapital jasno je da se ovaj manjak ne može nadoknaditi na predloženi način i zdravstveni kao i mirovinski sustav bi ostali zakinuti za svoj doprinos. Stoga su članovi odbora nakon rasprave većinom glasova odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje slijedeći zaključak: "Ne prihvaća se Prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja u tekstu kako ga je predložio Klub zastupnika SDP-a.". Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Uvaženi državni tajnik Ivica Mladineo.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja predviđa se smanjivanje stope doprinosa za zdravstveno osiguranje sa 15 na 11% što bi ujedno i značilo manjak oko 4 milijarde kuna doprinosa do kraja godine uzevši da je ostalo još devet mjeseci. Inače, na razini godine to je bilo otprilike oko 5 milijardi kuna. Kako je već doneseni državni proračun i kako se ova sredstva iz doprinosa za zdravstveno osiguranje i po zakonu financiraju potrebe u zdravstvu i ona su nedostatna pa već i djelomično se moraju podmirivati i iz drugih prihoda. Smanjivanje doprinosa iz plaće automatski dolazi i do povećanja neto plaće. Povećanje neto plaće stvorilo bi još jedan dodatni problem, a to je udio neto plaće u prosječnoj bruto plaći, a ujedno onda i odnos neto plaće prema prosječnoj mirovini i usklađivanjem mirovina sa neto plaćama. Što znači da bi došlo još do jednog povećanja opterećenja u državnom proračunu. Također je predviđeno do kraja godine usklađivanje Zakona o obveznim doprinosima, pa Vlada i tu predlaže da će uzeti u prijedlog i razmatranje ovaj prijedlog Kluba zastupnika SDP-a znači do kraja godine i zbog toga svega navedenog predlaže da se ovaj zakon ne prihvati.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Stjepan Milinković.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Klub zastupnika HDZ-a ne može podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja. A kako se radi o posebno značajnim sustavima u našoj državi dozvolite da ih zasebno obrazložim, jer kad se spomene zdravstvo i mirovinsko onda koncentracija maksimalno poraste. Naime, predlaže umanjenje doprinosa za osnovno zdravstveno osiguranje. Dakle, kao što smo čuli sa 15 na 11%. To je onaj doprinos na plaću, ali moram spomenuti da u programu Vlade Republike Hrvatske 2008. do 2011. kao temeljni cilj se postavlja financijska konsolidacija sustava i stvaranje uvjeta za održavanje sustava. Naravno u razmatranju mjera navedeno je da je potrebito zadržati dosadašnji postotak izdvajanja doprinosa za zdravstvo i to zbog slijedećih razloga. Da se u cijelosti podmire dospjele obveze HZZO-a i svih zdravstvenih ustanova u Republici Hrvatskoj. Drugo, prioritetno osigurati sredstva za pokriće dospjelih obveza zdravstvenih ustanova starijih od 180 dana. Osigurati da se isplate zaostale naknade za bolovanje i porodiljni itd. Dakle, iz narečenoga, iz rasprave o proračunu za 2008. je potpuno razvidno da nedostaju značajna sredstva. A evo i predlagatelj u prijedlogu ovih izmjena navodi da će nastati manjak u zdravstvenom sustavu 4 milijarde i predlaže kao što smo čuli dakle namicanje tih sredstava iz PDV-a, iz oporezivanjem prihoda na kapital i iz drugih proračunskih izvora što je nerealno za očekivati kao što smo čuli i o tome smo raspravljali na Odboru za zdravstvo i socijalnu skrb jer u tom sigurno slučaju na temelju da bi se morao naravno promet na burzi bi bio toliko velik do 400 milijardi neke kalkulacije govore da bi trebao biti. Dakle, to je u svakom slučaju nerealno, pa smo razmišljanja da nije učinjeno simulacija modela koji bi jednostavno, a eksperimentirati sa tako značajnim područjem kao što je zdravstvo uistinu bi bilo nedopustivo jer to je sustav koji traži kontinuitet, koji traži kvalitetu i dostupnost i iz tih razloga Klub HDZ-a naravno ne može podržati ovaj prijedlog. Drugo, što se tiče doprinosa za mirovinsko osiguranje. Dakle, to je onaj iz plaće, iz plaće što je kolega naveo sa 20% na 16 itd., na 16%. Mora se reći slijedeće da je u posljednje vrijeme su učinjeni značajni napori glede poboljšanja materijalnog stanja umirovljenika. Dakle, izvršavanja Odluke Ustavnog suda iz 1998. Dakle, povrat duga umirovljenicima na što smo posebno ponosni. Dakle, u tijeku je obeštećenje dok je po Zakonu o dodatku na mirovinu isto tako smanjena razlika između starih i novih umirovljenika, a i programom Vlade od 2008. do 2011. su nepredviđene daljnje mjere glede poboljšanja materijalnih prilika umirovljenika, pa je potrebito ovdje spomenuti u svakom slučaju uvođenje državne potpore za osobe iznad 65 godina. Nadalje stvoriti zakonski okvir u kojem najniža mirovina za 25 godina staža bila 1500 kuna. Ali naravno i ono vječito pitanje porasta mirovina, prosječnih mirovina i tako. Naravno da će sve ove mjere zahtijevati dodatne napore financijske. Ako spomenemo samo da je za ovu godinu proračun za mirovine osigurano 33 milijarde zarez 74 milijuna, a razvidno je iz rasprave na Odboru za zdravstvo i socijalnu skrb da će i u tom dijelu ostati manjak. Pa bih rekao da i u tom dijelu nije rađena jedna simulacija koja bi nam na neki način dokumentirala ovo što predlagatelj kaže i iz tih razloga naravno nije sa ovako značajnim i važnim područjem kao što su mirovine eksperimentirat bi bilo neodgovorno i iz tih razloga klub HDZ-a ne može podržati ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani kolege i kolegice. Pa evo u ovom našem prijedlogu koji ide za time da naši građani u Hrvatskoj imaju veću plaću. Kao što znate inflacija je predviđena na 4 i pol posto i ovih 300 kuna koje mi predviđamo će puno doći nekome tko ima 1500 kuna plaće i meni je žao što vladajuća stranka i koalicijski partneri imaju jedan određeni osjećaj socijalne nepravde i da kažem socijalne sljepoće. Jer u ovom trenutku zatvoriti oči da građani Republike Hrvatske teško žive i izvlačiti se na to da nema sredstava. A s druge strane drago mi je da je državni tajnik priznao a i klub HDZ-a da će u dva velika fonda, mirovinskom i zdravstvenom, biti manjak iako smo kod obrazloženja proračuna slušali hvalospjeve da je to uravnotežen obračun koji će omogućiti financiranje sustava. Iz ovoga se vidi da će u tom sustavu u oba de facto doći do velikih poremećaja. Kad govorimo o smanjenju doprinosa na zdravstvo to nije u cilju da se smanje prava, nego da Vlada nađe sredstva izvan naših plaća da pokrije zdravstvene troškove. Svugdje u svijetu, a i u našem okruženju, ljudi koji rade izdvajaju za svoje zdravstveno osiguranje i solidarni su, a ne izdvajaju u 100%-tnom iznosu. U ovom trenutku u Hrvatskoj, milijun i pol radno uz … [[Govornik se ne razumije.]] financira 4,5 milijuna osiguranika. To nema nigdje na svijetu. U isto vrijeme je proračun, alimentira u zdravstveni sustav negdje oko 2, do 3%. Primjerice u Saveznoj Republici Njemačkoj, proračun alimentira preko 30% sredstva u zdravstveni sustav. Mi sa ove 4 milijarde koje bi našli izvan naših plaća ne bi došli još do 10%. Pitam vas da li smo još uvijek socijalno neosjetljivi, da li zatvaramo oči nad tim da naši građani Republike Hrvatske žive teško, žive na rubu egzistencije i ova priča oko prikupljanja oko pet ambalaže i svega ostaloga, govore nam da naši građani žive loše. I ono, isto drugo što pokazuje jednu socijalnu sljepoću i obrazloženje Vlade zašto se ne može prihvatiti ovaj Prijedlog zakona. Kaže, to bi po mišljenju Vlade Republike Hrvatske dovelo do pada udjela prosječne mirovine u prosječnoj nad plaći što bi dodatno otežalo mogućnost povećanja razine mirovina. Da li je Vlada protiv povećanja razine mirovine? Po ovome da, jer bilo koja, poremećaj u sustavu bi dovelo do problema o povećanju mirovina. Naši penzioneri žive teško, moj otac i puno naših roditelja žive sa 60 kuna na dan. Jedno povećanje mirovine od nekih 30 kuna, je negdje kao kuća. Mi, nama je lako koji imamo plaće u Saboru takve kakve imamo, teško nam je razmišljati o tome. I mislim da je tu na dijelu jedna socijalna sljepoća i socijalna neučinkovitost. S druge strane zdravstveni sustav, kao zdravstveni sustav se može financirati i postoji zakonska osnova da se financira, postoji članak 67. Zakona o zdravstvenom osiguranju koji kaže da će Vlada iz svojih sredstava pokriti troškove zdravstvene zaštite umirovljenika, branitelja, socijalno ugroženih, socijalno ugroženih skupina. Iz tog članka 67 je prošle godine i u proračun Ministarstva zdravstva, odnosno Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje uplaćeno 2,5% ukupnog proračuna za zdravstvo. Ako kažemo da 30% bi trebalo iz proračuna države uplaćivati u Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje da alimentiramo ta sredstva. Onda bi ta sredstva bila daleko više i bila bi daleko više od ovih 4 milijardi kuna koje mi predlažemo da Vlada nađe izvan naših plaća, izvan naših sredstava koje mi izdvajamo za mirovinsko osiguranje. … [[Govornik se ne razumije.]] ostaje i dalje solidarnost, ostaje i dalje solidarnost sa svim građanima Republike Hrvatske, ali i Vlada, odnosno vladajuća stranka bi trebala pokazati socijalnu osjetljivost a ne zatvarati oči i biti slijepa i gurati glavu u pijesak. Stoga će Klub SDP-a podržati ovaj Prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Imamo tri ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega Mrsić je, što iz neznanja, što iz demagoških razloga izrekao puno netočnosti, ja ću navesti koliko stignem. Prva. Vladajući, citiram, imaju socijalnu sljepoću. Kolega Mrsić, ova je Vlada za socijalne izdatke povećala u proračunu te izdatke u odnosu na vašu Vladu iz 2000. do 2003. godine za preko 15%. Prema tome, ne da ova Vlada ima sljepoću, ova Vlada ima dalekovidnost na socijalne izdatke. Drugo što je netočno kaže, državni proračun je uravnotežen a doći će do velikih poremećaju u zdravstvenom i mirovinskom osiguranju. Neće doći do velikih poremećaja, jer će mirovinski zdravstveni zahtijevati točno onoliko novaca koliko je predviđeno i koliko znamo da je trebalo i proteklih godina. I za to, kao što ste čuli u Izvješću o proračunu Vlada ima rješenje. I treće. Ova Vlada ima socijalnu sljepoću u odnosu na umirovljenike. Pa u odnosu na umirovljenike ova Vlada je pokazala najveći osjećaj jer im je vratila njihov dug iz davne 98. jer je povećala mirovine, povećala udio u plaće, i sve ono o čemu vi dobro znate, ali namjerno iznosite neistinite.
Zahvaljujem. Netočan, drugi netočan navod, uvaženi zastupnik Stjepan MIlinković.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, kolega Mrsić je netočno naveo da je ova Vlada protiv povećanja mirovina. Naravno da je ova Vlada pokazala i uložila značajan napor glede dakle, obeštećenja starih, umirovljenika, umirovljenika. Nadalje i u programu koje sam naveo stoje daljnje mjere unaprjeđivanja statusa umirovljenika. Te s tog razloga držim da je ovaj navod netočan.
Zahvaljujem. I treći netočan navod. Uvažena zastupnica Neda Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, ja bih također željela ispraviti krivi navod gospodina Mrsića, već je dijelom, zapravo evo, ukazali prethodno dva gospodina zastupnika, na temu socijalne sljepoće. Definitivno, ja postavljam protu pitanje, pored svih dugova koje je Vlada Republike Hrvatske u proteklom mandatu vratila našim umirovljenicima, područje županije, Šibensko-kninske, odnosno područje moga grada Šibenika, gdje je grad Šibenik zajedno sa upravom za međugeneracijsku solidarnost, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske razvilo niz projekata kao i uvelo po prvi put besplatni prijevoz u gradu Šibeniku prema umirovljenicima, ja postavljam protupitanje jel se to zove socijalna sljepoća i guranje glave u pijesak?
Ne možete postaviti protupitanje!!!
Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Klub, u ime Kluba HSLS, HSU, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, poštovani predlagači. Svaka inicijativa u ovom Hrvatskom saboru je dobro došla i svaku inicijativu treba u jednom pozitivnom ozračju i prihvatiti. Međutim, ja vam najiskrenije moram priznati, kolegice i kolege, da sam ja od jednog, jedne velike stranke, stranke koja voli za sebe reći da je stožerna stranka socijal-demokracije u Hrvatskoj, očekivao malo žešći prijedlog, malo ozbiljniji prijedlog. S obzirom da ovaj Prijedlog je po meni prelijevanje iz šupljeg u prazno. Naime, ovaj Prijedlog uzima na jednoj strani, a ostavlja otvorenu drugu stranu zdravstvenog osiguranja gdje i sada u ovom trenutku nedostaje na godišnjoj razini oko 3 milijarde i dopunjuje se iz sredstava poreznih obveznika cijele Hrvatske, a po ovom prijedlogu umjesto tri u tom dijelu bi bila praznina od 7 milijardi kuna. Isto tako govorimo o mirovinskom sustavu koji na godišnjoj razini treba gotovo 31 milijardu, skuplja 21 milijardu, recimo da je negdje oko 7 do 8 milijardi su obveze države po posebnim zakonima vezano za branitelje, vezano za posebna usklađenja itd. dakle i mirovinski sustav se dopunjuje sa nekih 3 milijarde poreznih, iz sredstava poreznih obveznika, dakle ono što se namakne kroz porez na dodanu vrijednost. Prema tome ovo nije sustav koji bi doveo do boljeg funkcioniranja, odnosno ovaj prijedlog nije u prilog boljem funkcioniranju ni mirovinskog sustava, ni zdravstvenog sustava nego kažem decentriranje ovih prihoda po doprinosima sa jedne na drugu stranu, dakle mirovinsko bi formalno ostalo onako kako je, ali bi falilo u zdravstvenom sustavu. Drugo, opet za jednu stranku koja se voli nazvati stožernom strankom Socijaldemokracije u Hrvatskoj nije mi jasno da li su vam i koliko su vam poznata iskustva drugih u europskim zemljama gdje otprilike sindikati su organizirani, koji predstavljaju društvenu snagu i temeljna im je zadaća boriti se za prava radnika uključujući naravno, odnosno na prvom mjestu boriti se za visinu plaća radnika i kupovnu moć tih plaća radnika. Ja sam puno s njima kontaktirao i za razliku mnogih u Hrvatskoj imao sam sreću da i za vrijeme rata su mi vrata zapadnih zemalja bila otvorena i puno sam učio od iskustva drugih i kod njih postoji jedno pravilo. Što se više cijene dižu to ćemo mi tražiti veće plaće u organiziranom interesnom sukobu ili u organiziranom interesnom dijalogu. Mi ovdje pokušavamo zakonom riješiti hendikep naših institucija, dakle nedjelovanje i neučinkovitost naših institucija. Dakle legitimno je pravo sindikata da na svako povećanje cijena i troškova života traže povećanje plaća. Čime? Kolektivnim ugovorima gospodo. Kultura kolektivnog pregovaranja u Hrvatskoj je gotovo na najnižoj razini. Mi s ovim što pokušavamo na jedan umjetan način dizati plaće, a s druge strane uzeti iz sredstava poreznih obveznika i potopiti taj novac za pokriće tih novonastalih gubitaka nismo pomogli radnicima. Nismo pomogli radnicima. Radnici ili će se boriti organizirani u sindikate za svoja prava ili sindikat onda ne treba, onda dajmo sve politici, neka politika bude gospodar života i smrti u ovoj Hrvatskoj. Ja nisam za takva rješenja. Socijalni dijalog mora ovdje opstati na ovim prostorima, mora se razvijati. Nije dovoljno da je on samo institucionaliziran nego on mora sustavno raditi i razvijati se. Dakle još jedna stvar, ne znam što se sada dogodilo, ali čini mi se da ste upravo vi 2002. godine uspostavili temeljni zakon, odnosno koalicijska Vlada je donijela temeljni Zakon o doprinosima za obvezna osiguranja koji je 2003. još jednom revidiran. Prije toga obveze za zdravstveno osiguranje su bili 17%, plaćali su ih pola poslodavac, a pola radnik kao i doprinosi za mirovinsko osiguranje u iznosu od 20%, pola ih je plaćao radnik, pola ih je plaćao poslodavac na plaću. To je i svim učesnicima takva distribucija do 2002. godine je dala opravdano pravo da ravnopravno sudjeluju u socijalnom dijalogu, dakle i poslodavci i radnici i Vlada jer su svi na svoj način participirali i u zdravstvenom i u mirovinskom sustavu i naravno u ovim svim drugim sustavima. Danas imamo poziciju da doprinose za mirovine plaćaju radnici iz svojih plaća, dakle formalno poslodavci ne bi imali što raspravljati o poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u mirovinskom sustavu jer ne uplaćuju ništa osim posebnog doprinosa za zaštitu na radu, odnosno posebnog doprinosa za zapošljavanje. S druge strane pak radnici ne bi imali prava u postojećem sustavu ništa raspravljati o zdravstvenom sustavu jer ne participiraju u zdravstvenom osiguranju sa nula kuna. I to su činjenice. Ako gradimo socijalni dijalog i o tim činjenicama moramo voditi računa. Ne možemo graditi formalni socijalni dijalog, dakle a to nije izmišljotina ni ove sadašnje Vlade ni one prije nego kažem tako se postavio sustav možda u najboljoj namjeri, ja uopće ne želim u to ulaziti, ali postavio se 2002. godine i u ovom prijedlogu zakona nisam vidio dovoljno argumenata da se kaže taj sustav koji je uspostavljen 2002. godine je loš i mi ga želimo promijeniti tako, tako i tako i on će bolje funkcionirati. Nema nikakve garancije da će ovo što je predloženo dati veću funkcionalnost, ali je podilaženje na političkoj sceni radnicima. Je na neki način. Lako obećanje da se lako može doći do povećanja plaća i da je ovo prijedlog zatvorenog sustava. Ne, ovaj sustav je otvoren i ustvari je prelijevanje sa jedne strane na drugu i povećanje ukupnih troškova države u intervencijama u zdravstveni sustav. Stoga ni uz najbolju volju, uz veliko razumijevanje inicijative i u svakom slučaju jednog pozitivnog ozračja prema svakom prijedlogu koji ide u funkciji boljitka jer i ovaj prijedlog će neke strasti uzbuditi, u svakom slučaju je dobro došao, ali ni uz najbolju volju ne možemo podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Pa uvaženi zastupnik Hrelja nije točno rekao da postoji gubitak u sustavu zdravstva i mirovinske skrbi jer smo po navodima rekli da evo i sam državni tajnik je rekao da će u sustavu biti gubitak, u jednom i drugom. Prema tome ta konstatacija da sustav posluje bez gubitaka nije točna.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Nije točno da stožerna stranka Socijaldemokracije ovim zakonskim prijedlogom prelijeva iz šupljeg u prazno. Ali je točno da Hrvatska stranka umirovljenika svojom uskom suradnjom s ovom Vladom za vrijeme koje je prosječna mirovina pala ispod 40% prosječne plaće i najniža je do sada u povijesti Hrvatske, ostala na jednom mandatu.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Luka Denona.
Kolega Hrelja je rekao da je očekivao ozbiljniji prijedlog od strane Socijaldemokratske partije Hrvatske aludirajući pritom da je to možda neozbiljan prijedlog. Ovo jeste ozbiljan prijedlog kako se jednokratno, brzo može pomoći onima kojima je u ovom trenutku najteže a to su radnici i umirovljenici, no međutim očito je da i u vladajućoj koaliciji za to nema sluha. Aludirajući pri tom da su nužne prije svega da bi se to ostvarilo učiniti puno reformi, to mi se čini da je vraćanje loptice na oporbu nije dobro. Čini mi se da su za reformu ipak zaduženi vladajuća koalicija koja je u ovom trenutku na vlasti.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Možda neću točno citirati ali svodi se na ispravak netočnog navoda u onom dijelu izlaganja kolege Hrelje gdje on govori da mi zapravo zauzimamo prostor sindikatima koji bi se trebali u vrijeme inflacije i rasta cijena boriti za više plaće. Međutim, to je netočno. I država koja stvara okvir za razvoj gospodarstva mora činiti svoje. Ako mi smo svi suglasni da imamo previsoku cijenu rada onda i država nešto kroz zakonodavnu aktivnost mora činiti da bi smanjila cijenu rada i na neki način povećala neto plaću. Dakle, netočno je da se samo sindikati trebaju boriti za visoke plaće nego to mora činiti i država odnosno zakonodavno tijelo.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i koelge. Ovako, par stvari samo da još napomenem. Kao što je kolegica Zgrebec sad malo prije rekla, znači tko je sve u socijalnom dijalogu. Jesu poslodavci, jesu radnici ali je i država. Mi moramo stvoriti okvir gdje će zaposlenima u Hrvatskoj biti lakše ostvarivati veće plaće. Kome mi ovih 4 milijarde kuna. Sad se spominje manjak u državnom proračunu. Kome tih 4 milijarde kuna odlazi? Odlazi zaposlenima. Znači, kroz plaću, povećanje plaće od 300 kuna odlazi svim zaposlenima u Republici Hrvatskoj. Samim time znači država pomaže svim svojim građanima, i umirovljenicima i onima koji žive od plaće i članovima obitelji. Možda je ova sintagma šuplje u prazno zbilja pregruba što je rekao gospodin Hrelja, jedino što je možda prazno u ovom trenutku u Hrvatskoj su đepovi hrvatskih građana, tako da ovaj zakon bi na taj način popravio njihovu situaciju. Ovaj prijedlog zakona nije neozbiljan. Mi smo ga pripremili zato što vjerujemo da je on provediv. Samim time smo dali i amandman na državni proračun ove godine, znači da se osiguraju ta sredstva odnosno da se napravi rebalans u državnom proračunu. Državni proračun je, donijeli smo ga, 115 milijardi kuna. Da li država može više participirati i kroz zdravstveni sustav i na ovaj način pomoći hrvatskim građanima? Ja mislim da može. Manjak sredstava u proračunu za zdravstveni sustav će se ostvariti, već je to netko spomenuo, kroz preraspodjelu unutar državnog proračuna, kroz povećanje prihoda određenih poreza. Znači, ako mi damo hrvatskim građanima 4 milijardi kuna oni će vjerojatno te novce potrošiti, ostvarit će se dodatni prihod kroz porez na potrošnju odnosno porez na dodanu vrijednost, tako da nije sve tako jednoznačno. Negdje će doći novac u državni proračun a negdje ćemo ga hrvatskim građanima dati. Što se tiče poreza na kapitalnu dobit prošle godine na burzi u Hrvatskoj je ostvaren promet 66 milijardi kuna. Rast vrijednosti Crobexa je bio 60%. Da li smo mogli pomoći na neki način državnom proračunu da se i dio tog novca koji su znači hrvatski građani zaradili. Naravno ne oni koji su zaradili male iznose nego oni koji su zaradili iznose poput jednog poduzetnika koji je prodao firmu za 2 milijarde kuna a nije platio niti kune poreza. Da li smo dio tog novca mogli vratiti u državni proračun hrvatskim građanima. I zato ovaj zakon na taj način je socijalan i socijalno osjetljiv, a morate prilikom glasanja imati na umu da je danas neto plaća u Hrvatskoj na 26,5% europske plaće a da su cijene u Hrvatskoj na 70% europskih cijena. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega, nije točno što ste rekli jedino što je prazno u Hrvatskoj to su đepovi hrvatskih građana. U usporedbi sa postkomunističkim zemljama koje nisu imale ratnu agresiju kao Hrvatska đepovi hrvatskih građana su puni i od čeških stanovnika i od stanovnika Poljske, Bugarske i Rumunjske. Prema tome, ne možete reći da su đepovi prazni a da to ne usporedite sa situacijom u Hrvatskoj, sa putom kojeg je prošla od komunističkog razdoblja do danas i sa rezultatima. Drugo što je netočno da je Crobex rastao 60% i da je trebalo iz toga uzeti i pomoći građanima. Svaka kapitalna dobit koja se oporezuje u zemljama koje su tek počele razvijati svoj sustav trgovina kapitalom od dionica do fondova itd. ubija takav sustav, onemogućava trgovinu dionicama i kapitalom, smanjuje dobit, smanjuje gospodarske vrijednosti, smanjuje sve gospodarske pokazatelje. Zato nema nijedne zemlje koja je u prvim godinama razvoja financijskog tržišta uvela porez na kapitalnu dobit, pa neće ni Hrvatska.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Pa mislim da je prejaka riječ upotrebljena da je ovaj prijedlog zakona socijalno osjetljiv. Naime, naravno da mirovinski i zdravstveni sustav spadaju u ukupni socijalni sustav ali za mirovinski i zdravstveni sustav najbitnije je da budu pravični, da na temelju ulaganja daju i poštuju ono pravo koje je čovjek zaradio kroz uplatu doprinosa kroz godine i da u zdravstvu za određenu uplatu doprinosa se jamči određeni zdravstveni standard. Mislim da je pravičnost sustava prije socijalne osjetljivost. Za socijalnu osjetljivost imamo još sustava u Republici Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Hvala. Kad govorimo o samom prijedlogu zakona i kad govorimo samo o tome što i kako krenuti dalje sjetimo se građana Republike Hrvatske koji nemaju što jesti. Sjetimo se svih onih građana Republike Hrvatske koji rade a ne primaju plaću, sjetimo se svih onih građana koji imaju 60 kuna na dan za jesti, za 60 kuna na dan se ne može baš jesti svaki dan meso. Sjetimo se onih naših građana Republike Hrvatske koji rade za minimalnu plaću, pa kad rasporede sva sredstva koja imaju ne ostaje im baš da idu svaki dan u kino, a da ne govorimo da o kazalištu ili nekim drugim kulturnim potrebama niti ne razmišljaju. Stoga ovih 300 kuna koje smo mi predvidjeli da se za to povećava plaća nije za to da se tjera luksuz, nego da omogućimo našim građanima Republike Hrvatske da normalnije žive. Isto tako malo je čudno da predstavnik Stranke umirovljenika je protiv toga da porastu mirovine. A kad govorimo o socijalnoj skrbi i kad govorimo o tome da smo izdvojili više u socijalnu skrbi, onda smo 2003. godine iz bruto nacionalnog dohotka izdvajali 0,72% odnosno milijardu 438 milijuna 235 tisuća kuna. Od tada je bruto nacionalni dohodak narastao. Narastao nam je i proračun, pa smo mi ove godine izdvojili milijardu 621 tisuću 540 kuna za socijalnu skrb, što je 0,64%. Dakle, izdvajamo za socijalnu skrb manje nego što smo izdvajali 2003. godine, što onda govori protiv toga da smo sredstva koja smo imali, sad smo stavili u socijalnu skrb i na taj način opravdavamo da nismo socijalno slijepi. Ovo potvrđuje još jedanput da jesmo. I da bi trebalo razmisliti kako građanima Republike Hrvatske omogućiti da pristojnije žive. Ovo je jedna kratkoročna mjera, vatrogasna mjera koja ide za time da građani dobiju tih 300 kuna, a i da naši penzioneri bolje žive. Stoga, a još jedanput, naravski da ne očekujemo da će većina podržati naš prijedlog, ali sjetite se da ljudi pamet. Pamte dane kada im je bilo teško i pamte one koji su im htjeli pomoći, a i pamte one koji im nisu htjeli pomoći. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda i dvije replike. Prvi netočan navod uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Prvo, mislim da nije samo ispravak netočnog navoda nego je i nekorektno me nazivati predstavnikom Stranke umirovljenika. Uvaženi kolega, ja sam predstavnik Hrvatske stranke umirovljenika, parlamentarne stranke, a to je bitna razlika, a govorio sam kao predstavnik, u ime kluba HSLS-a, HSU-a zajedničkog kluba. Drugo, netočan je navod uvaženi kolega da sam protiv povećanja mirovina jer je to jedino što činim posljednje četiri godine dakle zalažem se za povećanja i rješavam probleme koje vi čak, za vas ni ne postoje. Dakle, problemi obeštećenja umirovljenika itd. A uostalom ovaj zakon problematiku umirovljenika ne dodiruje nego samo jamči da su njihova prava ostala i da će ostati na istom mjestu. Prema tome to je zaista netočan navod.
Zahvaljujem. Drugi netočan navod uvažena zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Netočno je što je kolega rekao da ova Vlada svake godine izdvaja manje za socijalnu skrb. Ja neću krenuti od 2000., ali krenut ću od naše vlasti od 2004. Recimo, izdvojeno je za socijalnu skrb 2 milijarde i 600 tisuća. Međutim, u proračunu za 2008. godinu planirano je izdvojiti sredstva 3,2 milijarde kuna odnosno 9,4% više nego godinu prije. Retrogradno gledano svake godine za socijalnu skrb se izdvaja više.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Moram ispraviti, nekoliko puta je uvaženi zastupnik ustvrdio da ova Vlada nije socijalno osjetljiva. Navodeći, služeći se demagoškim i patetičnim rečenicama i demagogijom ja mogu ustvrditi da ova Vlada i vraćanjem duga umirovljenicima i svim drugim, što je poduzela kroz Ministarstva za socijalnu skrb u Hrvatskoj, da je uložila puno više novaca nego što je ulagala bivša Vlada SDP-a. I tvrdim da je netočno to da ova Vlada nije socijalno osjetljiva.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Vesna Škulić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mrsić, čini mi se, kada ste rekli sjetimo se građana koji nemaju što jesti. Ne samo da ih se samo sjetimo, nego ih svakodnevno gledamo ne samo oko pet ambalaže nego i svugdje oko nas. Samo malo kada se spustimo sa Markova trga dolje, pa ćemo vidjeti stvarnu situaciju u Hrvatskoj. Međutim, imam osjećaj da nekako kada govorimo kada smo čitali dva različita proračuna. Samo par naznaka kolega Mrsić ako niste upoznati, da u ovoj zemlji invalidi rada primaju 270 kuna invalidnine, da u ovoj zemlji u kojoj kažete da je Vlada odvojila 15% više socijalnih izdataka, da osobne invalidnine nisu podignute od 2001., da kako objasniti da su socijalne naknade nisu porasle već desetak godina i više. Dakle, ne znam kolega Mrsić, sada tko je socijalno neosjetljiv? Mi kao predlagatelji ili Vlada koja daje proračun i koja tvrdi da je dala više za socijalu, a ta ista socijala živi puno, puno lošije nego što je ikada živjela. Molim vas ako možete pojasnite mi to?
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Štovana gospođo zastupnice! Socijalna neosjetljivost je nešto što je percepcija u narodu i socijalna osjetljivost nije demagogija nego su fakti. Ako smo 2003. godine izdvajali 0,72% za socijalnu skrb, a sada izdvajamo 0,64% to samo govori da nije socijalna osjetljivost nešto što je primarno u ovom proračunu. A kad govorimo o štovanom kolegi Hrelji, Hrvatska stranka umirovljenika je bila koalicijski partner, a i sada je koalicijski partner, pa je 2003. godine se za mirovine izdvajalo 21 milijardu ili 10,95% bruto nacionalnog dohotka, a ove godine 2007. 26 milijardi 566 milijuna što je 10,60% bruto nacionalnog dohotka. Prema tome to je isto izdvajanje kao i dosada, a što se vidi i po tome što je udio mirovine pao na 39%, a izgleda da ima tendenciju da će pasti i više od 39% u udjelu u neto plaći. Prema tome, kada govorimo o socijalnoj neosjetljivosti, ne govorimo o demagogiji nego govorimo o faktima a i činjenicama, a fakti i činjenice su tu pred nama.
Zahvaljujem, povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, mislim da ste dužni po članku 209. intervenirati, jer gospodin zastupnik nije meni replicirao, on je replicirao, gospođi, uvaženoj kolegici Škulić i ne znam zašto me u svojoj replici njoj, na njezino postavljeno pitanje uopće spominje i navodi određene ne točnosti koje se mogu provjeriti posjetom na web stranice Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dakle, nije dozvoljeno obmanjivati javnost pod formom replike.
To nije povreda Poslovnika.
Oprostite …/Govornik se ne razumije.
Sljedeća replika uvažena zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine zastupniče, vi ste svoju raspravu sveli danas na jednu političku tribinu kao da su izbori za dva tjedna. I vi nas podsjećate, ali upravo iz tog razloga digla sam repliku da ja vas podsjetim kada je vaša stranka vodila Hrvatsku. I posjetiti ću vas koliko ste obespravili radnika, koliko ste podnijeli stečaja, na stotine poduzeća poslali ste u stečaje. Ali istovremeno ste ukinuli sva prava radnicima. Da vam ne nabrajam. Sjetite se, sjetite se policije koja je mjesecima ovdje bila pred Saborom i protestirala što ste ukinuli njihova prava. Ali, dobro ste pazili da slučajno koji službenik iz ove zgrade ne bi im odnio vrećicu sa sendvičem i sa sokom. Ja sam bila sudionik toga i to je istina, vjerojatno vam nisu vaši kolege to prenijeli. Isto tako, što se tiče naših branitelja, sjetite se koja ste im sva prava oduzeli. A mnogi su od njih bili gladni. Sjetite se na tisuće službenika državnih kojima ste ukinuli i smanjili plaće, obespravili tu populaciju. Sjetite se gospodine i zastupniče Mrsić koliko ste umirovili nasilno naših službenika i namještenika u Oružanim snagama. Koliko ste njih poslali kući bez ičega. Ti ljudi su bili gladni. I ne znam iz kojeg razloga ste uopće ovaj Prijedlog dali. Možda ste se zabunili da bi nas podsjetili, ali mi nismo zaboravili. Ovo vam nije prošlo ovaj put. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor, odgovor na repliku uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Pa štovana kolegica očito mene nije slušala, jer prvo, o braniteljima ja nisam rekao niti jednu riječ, o braniteljima sam govorio kao o skupini za koju država treba iz svog proračuna alimentirati sredstva za njihovu zdravstvenu zaštitu koja znamo da i nije zdravstvena zaštita koja je primjerena njima. Kao što znamo branitelji čekaju po šest mjeseci na jedan CT glave. Prema tome, nisam govorio o braniteljima, nisam govorio ni o službenicima. Službenici, između ostalog, vaša stranka ukida naknadu za staž, pa će, evo danas će imati već 20% manje plaće nego što je. Mi hoćemo dati 300 kuna više ljudima, vi ih smanjujete za 20%. A s druge strane valjda su Turci ovoj zemlji krivi što se tu nešto dešavalo. Tako će SDP HDZ-u uvijek biti kriv za ono što je. A uostalom i vaš premijer je rekao jučer, nemojmo govoriti o 2003., četvrtoj i petoj godini, vjerojatno zato što ne znate šta ste radili, pa ne znate što ćete raditi ni sada.
Zahvaljujem. Molim bez dobacivanja iz klupa. I molio bih da se držimo teme koja je na dnevnom redu. Uvaženi, idemo dalje pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Nedjeljko Strikić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici, gospodine državni tajniče. Ja bih ipak, moje izlaganje počeo malo drugačije i vratio se na temu, koja je tema, to je Prijedlog zakona, o izmjenama Zakona o obaveznom, dopunskom osiguranju. Prvenstveno, mene zaista, kao čovjeka veseli da SDP hoće i vodi brigu o radnicima, ali način na koji je ovo pokušao, sa ovim Izmjenama i dopunama zakona doista ne priliči jednoj ozbiljnoj, najvećoj oporbenoj stranki u ovom Visokom domu. Jer ako vi na pola papira želite prezentirati uzimanje Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje, 4% doprinosa ili u brojkama 4 milijarde kuna, a moji izračuni koji jesu za cijelu godinu na temelju onoga što je Državni proračun u ovom Saboru iznosi izdvajanja za zdravstvo 22, gotovo 22 milijarde kuna za ovu godinu. Ako to smanjimo za 4% to će otprilike na razini godišnje biti 5,7 milijardi kuna. Znači zdravstvenom sustavu, zdravstveni sustav koji u Republici Hrvatskoj počiva na dva stupa, to je solidarnost i dostupnost i ne tako davno, prošli tjedan, sjetite se da smo i minimalnu pristojbu koja je bila administrativna od 30 kuna nazvali harač, porez na bolesnike, mi smo je ukinuli. A vi sada želite zdravstvenom sustavu uzeti u godini dana 4 milijarde kuna. I ovdje ću reći, ono što smo i raspravljali pri donošenju Državnog proračuna da sve što je planirano za zdravstvo u 22 milijarde nisu predviđeni gubici i nije nedostatak novaca, ali je jasno rečeno i od ministra Šukera, da sanacija, financijska konsolidacija županijskih bolnica nije uključena u ovaj Državni proračun. To smo jasno svi čuli. I sada ako bi na tu dubiozu koju imamo u zdravstvu, sada zdravstvu uzeli još 4 milijarde kuna, pa ja vas pitam što bi vi od hrvatskih građana učinili? Njima zdravstvena zaštita ne bi bila dostupna i ne bi bilo solidarnosti. I drugo, da potpore iz Državnog proračuna u zdravstvo nisu, da iznose manje od 2%, ja bih podsjetio i uvaženog zastupnika Mrsića, da je Država u protekle 4 godine direktno iz Državnog proračuna i bolnicu u Zaboku koja košta 400 milijuna kuna, da je izgradila KBC Rebro, to se još i ne zna koliko će koštati. To je projekt u koji se krenulo bez jasne financijske kalkulacije isto kao što se ide u ovaj projekt smanjivanja doprinosa za zdravstveno osiguranje. Prema tome, vaše tvrdnje da jedna Njemačka parcipira državni proračun Njemačke s otprilike 20%. Da, ali istovremeno ste zaboravili reći da svaki osiguranik u Njemačkoj parcipira privatno više od 20% u zdravstvenom sustavu, više od 20% i svaki posjet liječniku, svaki odlazak u apoteku to građane košta. U Republici Hrvatskoj i hvala Bogu da je tako i zahvaljujući Vladi koja vodi ovu državu dostupnost i solidarnost zdravstvene zaštite i najvećeg mogućeg zdravstvenog standarda dostupna je svim građanima Republike Hrvatske. I dok Hrvatska demokratska zajednica bude vodila ovu državu tako će i biti, a da ste ozbiljna politička stranka pa zar bi 4 milijarde kuna koja će nedostajati u zdravstvenom sustavu rekli pa to ćemo namaknuti iz PDV-a, iz kapitalne dobiti. Pa ja sam mislio vi se vrlo često znate reći da ste stranka stručnjaka, vrhunskih znalaca. Pa mogli ste napraviti statističku simulaciju modela koliko ćemo to dobiti PDV-a, na koji način, iz koje potrošnje građana, koliko ćemo dobiti od kapitalne dobiti, koja je to oporeziva kapitalna dobit. Što očekujete u ovoj godini? Koliko ćemo dobiti? Ne ovdje ste rekli 4 milijarde kao da se radi o 400 kuna. Mislim zaista me iznenadilo da jedna ozbiljna stranka to može napraviti. Ali ima ona narodna “papir sve podnosi“ i mislim da je očito ovo bilo jedan prijedlog koji se netko sjetio u vašem klubu pa kaže zašto ga ne bi poslali u Sabor, a vi ste sami uvjereni da ovako nešto zaista ne može proći. I iz tog razloga klub HDZ-a ne može ovo podržati i ja osobno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Pa kolega Strikić je imao dva netočna navoda. Jedan je da mi želimo uzeti 4 milijarde kuna iz zdravstva. Ne uzimaju se 4 milijarde kuna od zdravstva. Proračun ostaje onakav kakav je s tim da država treba ako me kolega Strikić dobro slušao država treba alimentirati to iz drugih izvora. To je ono o čemu ja govorim da država treba alimentirati u zdravstveni sustav sa barem 30%. A druga netočna tvrdnja je da u Hrvatskoj građani ne izdvajaju, da u Njemačkoj izdvajaju 20% sredstava za zdravstveno osiguranje iz svog džepa. Kolegu upućujem da pogleda dokument Svjetske banke, Svjetske zdravstvene organizacije u kojoj kaže da u Hrvatskoj su izdvajanja auto poket manny. Znači, mi što plaćamo izvan zdravstvenog sustava negdje oko 10%. Prema tome, nije istina da hrvatski građani ne izdvajaju za zdravstvo iz svojih džepova. Izdvajaju i to dosta.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Pa kolega zastupnik kaže kako je ova Vlada ukinula administrativnu naknadu. Pa ona ju je i uvela i u redu je da ju je i ukinula. Ali zapravo hoću u replici nešto drugo reći. Naime, Vlada kaže da se ne prihvaća ovakav prijedlog ne samo zato što ona ne zna kako namaknuti nedostajuća sredstva za zdravstveno osiguranje, nego zato što ona ne može prihvatiti jedan oporbeni prijedlog. Ali Vlada u svom mišljenju između ostalog kaže da prema akcijskom planu za usklađivanje zakonodavstva i stvaranje potrebnih kapaciteta za usvajanje i provedbu pravne stečevine Europske unije ona će do kraja godine mijenjati Zakon o obveznim doprinosima. I tada će morati učiniti to da ne može se podnijeti u Hrvatskoj da samo zaposleni plaćaju ovaj para porez jer je on praktički i porez, a ne doprinos. S druge strane morat će povećati i udio iz proračuna za ovu namjenu. Da je to moguće učiniti ja ću reći na primjeru iz 2002. godine kada smo smanjili mirovinski doprinos za dva postotna poena. Isto toliko i zdravstveni doprinos, a mirovine su upravo u toj godini najviše i rasle. Kada smo u istoj toj godini ili istovremeno povećali za 20% osobni odbitak i kada smo prvi puta uveli olakšice pri porezu na dohodak na čak 48000 kuna i ništa se u proračunu nije desilo. Proračun je bio takav da su se mogle pokriti sve ove olakšice koje su išle na ruku zaposlenima i umirovljenicima.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Nedjeljko Strikić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo uvažena zastupnica doista je dobro konstatirala da mi jesmo uveli administrativnu pristojbu i mi kad su prestali uvjeti za njeno postojanje mi smo je i ukinuli. A drugo što vi govorite da ste 2000. godine smanjili i doprinos za mirovinsko, ali istovremeno dug i kamate koji su bili u Zagrebačkoj banci sanirala je Vlada koja je došla poslije vas. Ne zaboravite da deficit državnog proračuna u vrijeme kada ste to sve napravili i ovo što ste pričali da ste povećali bio je daleko, daleko veći nego što je danas. A istovremeno ste zaboravili reći da ste ukinuli prava branitelja, da ste ukinuli rodiljne naknade i sve ostalo što ste napravili. Zaista nemojte polemizirati o tome.
Zahvaljujem. Prije prelaska dalje na raspravu jedna obavijest. 4. sjednica Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu održat će se danas 13. ožujka u 14,00 sati, dvorana Eugena Kvaternika 233, II kat. Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče. Pred nama je jedan tipičan prijedlog zakona koji treba izazvati političke učinke pozitivne, a financijske učinke negativne. To smo navikli od lijeve strane ove sabornice, pa onda nije teško i demantirati sve činjenice koje su iznesene u jednom ovakvom prijedlogu. Prijedlog se naime miješa u nešto što je najosjetljivije u državi. To su makro financije. Bez poznavanja svih elemenata makro financija može se dogoditi ono što se je dogodilo i u vrijeme kada su predlagatelji ovoga zakona vodili ovu državu. Sve je točno. Oni su napravili velike promjene koje su rezultirale sa deficitom državnog proračuna od 6,3% po izvješću Svjetske banke i MMF-a što je dovelo državu u krizu i sva je sreća da smo imali priliku slijedeće četiri godine taj deficit smanjivati i doći na današnji deficit od nešto malo više od 2% i budući od nula posto. A deficit državnog proračuna je najveći teret za gospodarstvo iz razloga o kojima sad nećemo raspravljati, nego ćemo se vratiti na ovaj prijedlog zakona. Predlagatelj je trebao znati da državni proračun ima nekoliko izvora prihoda i jako puno stavki rashoda. Prihodi su porezi, oni se dijele na porez na dodanu vrijednost, porez na dohodak, porez na dobit, tu su trošarine, tu su carine itd., tu su doprinosi o kojima ne možemo detaljno razgovarati. Sve je to zajedno zakon spojenih posuda. To znači ako dirnete jednu, stradat će druga. U ovom zakonu su tri posude razbijene, a dvije su začepljene i rezultati bi bili zaista poražavajući i državni proračun to ne bi mogao izdržati. Već od samog uvoda i ocjene stanja u drugim državama vidi se da poslodavac nije vladao potrebnim podacima jer on uspoređuje stope doprinosa u Hrvatskoj za mirovinsko i za zdravstveno sa drugim zemljama što je apsolutno neusporedivo. Navesti ću samo nekoliko primjera. Kaže se ovdje, Austrija izdvaja za mirovinsko 22,8, a za zdravstvo 7,7. Ali u tom zdravstvu još postoji četiri velika izvora prihoda o kojima vjerojatno poslodavac ne zna ako ne zna neka se informira. Ili na primjer da je u Mađarskoj taj omjer 26% mirovinski, 15% zdravstveno osiguranje, ali u Mađarskoj još iz džepa se 20% na to daje novaca što u Hrvatskoj nije slučaj. I podatak koji je iznesen ovdje da u Hrvatskoj građanin plaća 10% iz džepa zdravstveno osiguranje, nije točan. On plaća iz džepa za sustav koji nije u državnom osiguranju, to je sustav privatnih ordinacija i ustanova koji treba uklopiti u državni sustav i vjerujem da će se uskoro učiniti, ali to nema veze sa sustavom naših državnih i županijskih bolnica u kojima su prihodi 99,5% iz državnog proračuna. Isto tako podatak da Slovenija ima manje stope izdvajanja 13,1% nije usporediv jer u Sloveniji stanovnik ili točnije 96% stanovnika ima još i dopunsko osiguranje, dakle postoji novi izvor za zdravstveno osiguranje koji kod nas ne postoji. Dakle te usporedbe su potpuno neprimjerene. Idem na prijedlog zakona. U ovom prijedlogu zakona su zapravo pobrkani lončići. Postoji prijedlog dakle da se smanji za mirovinsko izdvajanje 4% na teret zaposlenika, a da se prebaci na poslodavca. U isto vrijeme smanjuje se 4% izdvajanje poslodavaca za zdravstvo, a to se uzima iz državnog proračuna i kapitalne dobiti. O mirovinskom neću stići govoriti zbog ograničenog vremena što bi i do čega bi to donijelo u obveznom mirovinskom i što bi taj teret značio novost za poslodavca, jer smo mu naveli novi namet a nismo ga rasteretili kao što ovdje piše na drugoj strani nego ću govoriti o zdravstvu. Prvo ako se uzme 4% stope doprinosa to nije manjak od 4 milijarde nego 5 milijardi, jer jedna stopa iznosi milijardu 180 milijuna kuna, jedan postotak. Znači govorimo o 5 milijardi uzimanja iz Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Tih 5 milijardi se ovdje preporuča uzeti dijelom iz državnog proračuna, dijelom iz kapitalne dobiti. Prvo o državnom proračunu. Ako uzimamo iz državnog proračuna onda uvijek moramo reći kolege kome uzimamo, pa i kod amandmana na državni proračun, ali tako i kod zakona. Ja se slažem da se uzme iz državnog proračuna i da HZZO-u, ali neka predstavnici Ministarstva financija kažu kome će to uzeti. Mogu uzeti umirovljenicima, mogu uzeti socijalnoj skrbi, mogu uzeti braniteljima, mogu uzeti prosvjeti, mogu uzeti malo i saborskim zastupnicima. Ali kome kod uzmu neće nadoknaditi 5 milijardi kuna godišnje jedino da potpuno uzmu iz nekoliko stavki i ugase nekoliko funkcija u Hrvatskoj državi. Što se tiče kapitalne dobiti tipično nepoznavanje problematike. Kaže se da će se porezom na kapitalnu dobit namaći ovih 5 milijardi, a vidimo da toliko treba namaći jer nema u državnom proračunu, a nije priložen proračun odakle tih 5 milijardi poreza na kapitalnu dobit. Prvi je problem taj što je kapitalna dobit zaista dobro rasla proteklih godina od Crobex Indexa na dalje, ali sada zbog makro utjecaja globalne svjetske gospodarske situacije prije svega energenata, cijene pšenice itd. je u krizi kao i u cijelom svijetu, jer i to je zakon spojenih posuda, Hrvatska nije izolirana u svjetskom gospodarstvu. Dolazi razdoblje kada će kapitalna dobiti biti mala ili nikakva, prema tome odovuda nećemo moći pretočiti ovih 5 milijardi i pacijenti će ostati naravno bez lijekova, a sestre i liječnici će naravno ostati bez plaća jer tih 5 milijardi nismo mogli nadoknaditi. Ali i da ide kapitalna dobit opet uzlaznom linijom, kolika bi ona morala biti da 5 milijardi iz te dobiti pretočimo u zdravstvo, računica je krajnje jednostavna. Da bi 5 milijardi kapitalne dobiti oporezovali i dobili od tog poreza 5 milijardi, a porez na kapitalnu dobit je 20%, znači moramo imati kapitalnu dobit 5 puta veću od tih 5 milijardi, a to je 25 milijardi. Da bi imali 25 milijardi kapitalne dobiti, kolika mora biti ukupna dobit? Pa da je dobit samo 5% ona mora biti 20 puta veća, 5 u 100 ide 20 puta. Znači mi moramo ovih potrebnih 25 milijardi pomnožiti sa 20 da bi dobili dobit od 500 milijardi iz koje bi izvukli kapitalnu dobit od 25 milijardi, iz koje bi izvukli ovih 5 milijardi za zdravstvo. A ukupni promet kapitalnog tržišta u Hrvatskoj iz kojeg bi dobili 500 milijardi ukupnog prometa i potrebnu dobit od 25 milijardi imati ćemo negdje možda za 80 ili 100 godina. Dakle radi se o pogrešnim pretpostavkama, pogrešnoj računici, prelijevanju ne iz šupljeg u prazno ja bih rekao, nego iz praznog u prazno sa rezultatom koji bi bio katastrofalan za sustav zdravstvenog osiguranja. Posljedice bi bile iste kao i godine 2002. kad je ista ekipa smanjila stope doprinosa za zdravstveno osiguranje za 2%, nije supstituirala to iz drugih izvora i koji je bio rezultat. HZZO se morao zadužiti 2 milijarde i 700 milijuna kuna kod banaka, komercijalnih banaka. Naslijedili smo taj dug i vratili ne samo taj dug nego i debeloj guski smo namazali vrat što znači da smo još platili nekoliko desetaka milijuna kuna kamata bankama, naravno u vlasništvu stranaca. Prema tome ovakve eksperimente na ovakvom makro sustavu izvoditi nije ozbiljno, nije korektno, jeftini politički poeni se mogu dobiti puno jeftinije nego što košta ovaj zakon i što bi koštao i zato bi trebali izvući iz toga barem dva zaključka. Prvo kada se nekim zakonom zadire u makro financije treba konzultirati stručnjake koji će to uklopiti u cjelokupni komplicirani sustav državnog proračuna i naravno svih fondova koji se odnose u prvom na zdravstveno i na mirovinsko osiguranje. Drugi poučak bi trebao biti, da prije podnošenja ovakvog zahtjeva treba napraviti financijsku simulaciju, treba napraviti presliku tog modela na papir pa točno reći koliko koja stavka proračuna daje, koliko koja stavka poreza ili doprinosa pada ili raste i tek onda podvući crtu i reći ovo može živjeti ili ovo ne može zaživjeti. Ovaj puta zaživjeti ne može i sva je sreća da postoji filter ili zapreka za donošenje ovakvih zakona koje se zove Hrvatski sabor i zato predlažem da Sabor odbije ovakav nakaradni zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda, imamo i replika, ali prije svega obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Prvi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Ispravljam svog kolegu profesora Hebranga da je 2003. deficit 6,5% ili 6,3. Po svim zvaničnim dokumentima, svim našim statističkim podacima, podacima Narodne banke, deficit je 4,9. I jedino po tim velikim, kako ono profesor reče, makrofinancijama u Šukerovoj metodi to je 6,3. Ili političkoj metodi koja se nikada u Hrvatskoj nije primjenjivala nego po Šukerovoj metodi 2003. godine. Čak i MMF je prihvatio da je 4,9. To je toliko da znamo što znači ta makrofinancije, da su to politički podaci. Prema tome 4,9 je proračunski deficit za 2003. godinu, po metodologiji koja je postojala prije 2003. i poslije 2003., čak i za 2007.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mario Habek.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege! Pa ja bih ispravio netočan navod odnosno bilo ih je puno, ali jedan bi ispravio konkretan koji je gospodin Hebrang izjavio, da ovaj prijedlog ukoliko bi prošao odnosno da nije dobar, da je loš prijedlog i ukoliko bi prošao da bi se zdravstvo pod navodnicima raspalo u Hrvatskoj. Ispravit ću ovaj navod i rekao bi da ovaj prijedlog zakona je jako dobar i riješio bi većinu problema u zdravstvu u ovoj državi. I vi ste gospodine Hebrang ovu raspravu potpuno okrenuli u smjeru kako vama to odgovara. Iznijeli ste niz netočnih navoda, ali koliko vidim, moji kolege će vas još jednom educirati i objasniti vam ono sve što ste pobrkali u vašem izlaganju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ono prvo je bio ispravak, a ovo usmjeravati raspravu kako kome paše ne bu išlo. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Poštovani kolega Hebrang je izrekao dva netočna navoda. Prvi je da u Saveznoj Republici Njemačkoj je sustav drugačiji i da u Saveznoj Republici Njemačkoj odvajaju građani negdje oko 20%. Naš sustav je u neku ruku sličan zato što građani Republike Hrvatske koji ne mogu dobiti uslugu u zdravstvenom sustavu traže, u državnom zdravstvenom sustavu traže uslugu vandržavnog sustava. I procjena je da je negdje u Hrvatskoj zdravstveno tržište 26 milijardi kuna i da negdje oko 10% sredstava koje su u tom sustavu, su u sustavu iz naših džepova. Prema tome stoji činjenica da je 10%, a možda jer nema u Hrvatskoj do kraja istraživanja, a možda čak i više. U istraživanju koje je rađeno je pokazalo se da je 75% kućanstava u Hrvatskoj izdvajalo sredstva za zdravstvenu zaštitu izvan one zdravstvene zaštite koja je garantirana sa strane države. I sa druge strane …
Zahvaljujem. Vrijeme je isteklo, zahvaljujem. I zadnji ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Nadica Jelaš.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod zastupnika gospodina Andrije Hebranga koji je rekao da je Hrvatska u vrijeme koalicijske Vlade bila u krizi zato što je deficit države bio preko 6%. Čuli smo maloprije od kolege Linića da je on bio ispod 5%. No ono što želim istaći je da unatoč tom deficitu Hrvatska je 2002. imala gospodarski rast od 5,2%, što je tada bio najveći gospodarski rast između svih zemalja u tranziciji. Može li se zemlju koja ima takav gospodarski rast prozivati da je u krizi?
Zahvaljujem. Nategnuti ispravak ajde. Idemo sada na replike, uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kad kolega Hebrang govori o učincima koalicijske Vlade možda bi trebalo naglasiti da je to ona koalicijska Vlada jer i sad u Hrvatskoj imamo koalicijsku Vladu koja to ustvari nije, jel. To smo vidjeli jučer prilikom rasprave oko ZERP-a. Međutim ja se dijelom s njim slažem. Nisam ni ja zadovoljan kao ni on sa učincima one koalicijske Vlade. A ja bih ga podsjetio zašto nisam zadovoljan? Pa zato je smo mi 2000. zatekli groblje. Groblje za koje je dijelom i gospodin Hebrang odgovoran jer je on sjedio u tim Vladama. Da vas podsjetim. Zdravstvo, a nije bilo ni "z" od zdravstva, sustav nije funkcionirao, nitko nikome nije plaćao, kupovala se neka čudna oprema koja nikad nije došla u funkciju. Da vas podsjetim. Za to vrijeme dok ste vi bili na vlasti u Hrvatskoj je ugašeno 500 tisuća radnih mjesta. Za pet godina nakon rata uništili ste hrvatsko gospodarstvo vašom privatizacijom. Popalili ste mirovine umirovljenicima koje ste vratili. Niste branili, rat je završio. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas lijepo suočite se sa činjenicama. To nisu moje brojke. Sjećam se turiste smo na Jadranu tražili svijećom. A Europska unija, sjetite se, televizija, ljudska prava, pravosuđe, ma tko je govorio do 2000. o Europskoj uniji? Nitko. Nismo smeli poć' u Europu. Stidili smo se kad su nam dolazili izaslanstva. E to je gospodo, to su učinci HDZ-ove politike do 2000. I zato nam nakon 2000. nije išlo onako kako smo se nadali. O nelikvidnosti, o svim drugim stvarima ćemo imati prilike dosta razgovarat. Hvala.
Zahvaljujem. Molio bih zastupnike da se drže teme. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega Šime Lučin je u svom ekspozeu zaboravio samo jednu stvar. Da je do 1998. godine, do 15. siječnja Hrvatska bila u ratu, pod agresijom. Da ste gledali televiziju, čitali novine vi bi to znali. Zbog toga ovo što ste rekli da je ugašeno 500 tisuća radnih mjesta nije ugasila Vlada HDZ-a, ugasila je jednim dijelom naslijeđena ekonomija iz komunizma u kojoj je 200 tisuća zaposlenika '90. primalo plaću na račun ovog zaduženja u kojem je 70% poduzeća imalo zakonske uvjete za stečaj ali ga nisu iz političkih razloga podnijeli i u kojoj je srpska agresija ubila oko 30% infrastrukture u Hrvatskoj. Toliko o 500 tisuća radnih mjesta. A što se tiče da smo uzeli umirovljenicima. Uzeli smo onda kada smo morali naoružavati hrvatsku vojsku. Da ste pratili medije vidjeli bi da je Hrvatska tada osnovala svoju vojsku, da je dobila rat i da je tada vratila dug umirovljenicima. Isto tako za turiste koje ste tražili svijećom treba vam napomenuti i podsjetiti, opet je pisalo u novinama NATO vam je letio preko hrvatske obale i raketirao je Srbiju iz političkih razloga. I te godine smo imali jedino pad turizma i te godine smo zbog toga imali jedino negativno bruto društveni proizvod pa se onda obratiti ili NATO-u ili Beogradu za obrazloženje. Hvala.
Zahvaljujem. Druga replika uvaženi zastupnik Luka Denona.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Vidim da smo oko jednog jednostavnog zakona koji nudi vrlo jednostavno rješenje kako pomoći trenutno onima koji nemaju a to su prije svega radnici i umirovljenici napravili jednu veliku raspravu i kolega Hebrang je u tom kompliciranom obrazloženju kako odbiti takav jedan zakon o stvari rekao da evo tih mizernih ja bih rekao na sto i toliko milijardi državnoga proračuna 4 milijarde kuna ova Vlada nije sposobna pronaći. Ja se mogu složiti s njim da ova Vlada koalicijska nije sposobna da pronađe tih 4 milijarde kuna kako jednokratno pomoći zaposlenicima koji imaju malu plaću da bi pratili inflaciju i penzionerima koji imaju još manje penzije. Ali ja evo ipak vjerujem da ova Vlada baš i nije tako jako nesposobna nego jednostavno neće, znači ova Vlada ne želi pomoći umirovljenicima i penzionerima i zato jest ova žučljiva obrana da se ovaj zakon, jednostavni zakon kažem ovako odbije. I onda nas tješi te umirovljenike, te penzionere, te radnike koji imaju malu plaću evo utjeha je od gospodina Hebranga znate vi nemate prazne đepove, što biste htjeli, pa prazne đepove imaju i Česi. Mislim da tog mog susjeda koji ima malu plaću i moju mater penzionerku zaista ne zanima da li Česi imaju prazne đepove, nju zanima kako svoj đep treba napuniti a za to je vjerojatno potrebno da ova Vlada ipak nešto napravi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Zahvaljujem kolegi Denoni, on očito prenosi svoja lokalna iskustva na državnu razinu kada kaže, citiram: "Pa ove 4 milijarde koje bi mi uzeli iz 100 milijardi teškog proračuna, malo više od 100 milijardi na sreću kaže mizerno … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] kolege na ljevici ovaj je gumb moj makar je crvena boja. Možemo dati te bijedne 4 milijarde ali te bijedne 4 milijarde su 4% državnog proračuna a 4% državnog proračuna je biti ili ne biti za gospodarstvo. Znam da vi to ne razumijete jer za vas ni 4,9% što je rekao kolega Linić deficita proračuna nije puno. To je ogromno, to je nedopustivo, to je ulazak u crveno, to je zavlačenje ruke u đepove drugih generacija naše djece, naših unuka koji će to otplaćivati. 4% je kolega Denona strašno puno i 4 milijarde odgovoran zastupnik ne može proglašavati mizerijom. I zbog toga osnovna je razlika između politikantstva koje se uvodi ovdje zato jer je u pitanju zdravstvo i realnih procjena i dobrih namjera ove Vlade je vrlo značajna. Vi zadirete u đepove radnika onda kad vam to politički odgovara. Mi zadiremo samo onda kada je u pitanju obrana Republika Hrvatska. Budući da sada nije obrana u pitanju ne treba zadirati u đepove nego treba donositi onakve zakone koji će biti na korist a ne na štetu. Ovo je zakon na štetu jer uzima iz proračuna, uzima iz kapitalne dobiti koja se tek razvija i tek je u razvoju, uzima iz HZZO-a, uzima od poslodavca i uzima iz mirovinskog fonda. E, pa ako je to pozitivan i ako mi dokažete da je to pozitivan zakon ja ću dignuti ruku za njega.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik Gordan Maras. Slavko Linić. Ali oprostite uvaženi zastupniče, niste predviđeni Rajko Ostojić, Mirando Mrsić. Ispričavam se, evo tu piše. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Možemo utvrditi dvije činjenice iz ove dosadašnje rasprave. Prva činjenica oko koje se izgleda ipak svi slažemo građanima Hrvatske teško je i u 2008. bit će još teže. Građani Hrvatske živjet će realno lošije nego prošlu godinu. Na to upućuju i dokumenti Hrvatske narodne banke, na to upućuju i dokumenti našeg proračuna. I to su činjenice koje nitko u današnjoj raspravi ne osporava. Građanin Hrvatske dobit će u 2008. godini plaću s kojom neće moći kupiti iste količine hrane i odjeće kao u 2007. godini. Živjet će lošije. Što smo čak rekli i slušali? Za to mu je kriva tamo nekakva burza u Argentini, za to mu je kriva uvozna inflacija. Da li mi možemo iz Hrvatske djelovati na to? Očito da ne možemo. I evidentno je da svojim mjerama nećemo skidati stopu inflacije i poremećaje koji strani svijet ima prema građanima Hrvatske. I to je normalno za očekivati. A što su odgovori fiskalne vlasti da građani ne žive lošije. Građanin, postojimo radi građana i tu se ne razumijemo jer ova fiskalna vlast veli nije rat, živjet ćemo lošije, ne zanima nas to što ćemo živjeti lošije, nemamo rješenja za to. E tu se razlikujemo vidite. A mi velimo to je briga i nas ovdje u Saboru i to bi trebala biti briga i hrvatske Vlade i mi moramo taj lošiji životni standard građana koji očekujemo u ovoj godini spriječiti fiskalnim mjerama jer za to imamo instrumente. Ali mi se tu ne razumijemo. A oko čega se mi to ne razumijemo? E pa vidite, mi pokušavamo reći promijenimo način oporezivanja, promijenimo. Pokušajmo zdravstvo kao problem Republike Hrvatske koji nismo do kraja riješili, nismo do kraja obavili reformu. Pokušajmo teret tog zdravstva prenijeti na bogatije građane Hrvatske. Na to nas obvezuje i Ustav Republike Hrvatske. Na to nas obvezuje i trend u 2008. godini. Jer oni koji su siromašni, biti će još više siromašni, a moraju plaćati naš zajednički problem koji se zove zdravstvo. Mi iz SDP-a velimo, gospodo promijenimo odnose u poreznoj politici. Olakšajmo siromašnim građanima Hrvatske koji teško žive od rezultata svoga rada. I pokušajmo naći modele kao opteretiti one koji žive od svojih prihoda po osnovi kapitala i koji jesu bogatiji građani nego li radnik. To pokušamo predložiti. Promijenimo fiskalnu politiku da očuvamo radnika od pada standarda. Koji su vaši odgovori? Glupi smo, nepismeni smo, nestručni smo, diletantni smo, politikanti smo, hvala lijepo. To je način parlamentarne komunikacije. Hvala vam na pridjevima, nemamo ništa protiv. Pokazujete svoju kvalitetu. Prijedlog politike zaustavljanja pada standarda gdje mi velimo preraspodijelimo poreze vi nas vrijeđate, omalovažavate, odlično, gospodo pokazali ste kako razmišljate o svojim kolegama u Saboru. Tko nam daje pravo da se uopće bavimo sa tim? Mi smo grješnici iz 2003. mi smo nule, kako moj kolega govori, ni u obrani nismo učestvovali. A što je? To je način političkog ponašanja, bravo, bravo, odlično. Nastaviti ćemo tako, ali mi ćemo uporno kao SDP-ovci za ovom govornicom pokušavati nuditi rješenja jer i mi imamo dio povjerenja ovih građana. I mi imamo, a vi pokušajte umjesto argumentirano reći da je to težak problem, da ga nije moguće preko noći provesti i da treba ispitati i ovo i ono, nemamo ništa protiv. Samo vi velite, mi smo dilitanti. Nema problema. Ni prvi ni zadnji puta da tako politički komuniciramo. Pa valjda će građanima onda biti valjda i lakše razumjeti da političari jednino na taj način komuniciraju. Pa ih je teško i ne razumjeti kada nemaju povjerenja u nas. Ali draga gospodo, posao i ovog Sabora i hrvatske Vlade da riješi taj status. Vidite, mi obrnuto, za razliku od vas, samo pokušavamo jasno poslati poruku da, nama je prihvatljivo vaš stav, ne želite promijeniti porezni sustav, vi ne želite da bogatiji građani plate veću participaciju za zdravstvo, u tome se politički razlikujemo i nije problem. Mi SDP-ovci želimo da mi želimo da teret zdravstva uzmu bogatiji građani jer imamo ih, 10% dobrostojećih građana. I dali smo vam i primjere. Dobiti 20 milijuna kuna prihoda u jednoj godini po osnovu kapitala ne platite ništa. Prodate firmu 2 milijarde kuna, 2 milijarde, ne platite ništa. To su činjenice u Hrvatskoj, to se događa u Hrvatskoj. Ako se to događa u Hrvatskoj, pa nemoguće je da to ne oporezujemo. Jučer kod rasprave o Izvješću Narodne banke, što velimo. Strani vlasnici zarađuju u Hrvatskoj, a što plaćaju? Malo plaćaju, da li trebaju više?! Promijenimo te poreze, pa fali nam za zdravstvo, fali nam za zdravstvo. Ali vidite, tu se mi razlikujemo i mi vas ne želimo diskvalificirati. Mi smo velimo, ne, vi ste stranka koja se boji okrenuti sa poreznom politikom prema onima koji žive kvalitetnije od radnika, koji ostvaruju veće prihode. Mi nemamo ništa protiv njihovog prihoda ali ocjenjujemo da trebaju dati veći doprinos za probleme u zdravstvu. A vi to ne želite. Mi vas tu upućujemo ljudi idemo to promijeniti, idemo to promijeniti. Jer to je nešto što moramo shvatiti da danas u Hrvatskoj 2008. postoji. Da će u 2008. godini dio građana teško proživjeti od svoje plaće a dio njih će živjeti lakše. Idemo ih oporezovati. Idemo, to je ono što mi velimo promijenimo, promijenimo gospodo. Nećete, nećete. U tome se razlikujemo, to su razlike u našim političkim stavovima. Ali i vrlo jasna poruka. Gospodarstvo je poručilo svima nama, ne može povećati plaće, ne može gospodarstvo nositi teret pada standarda građana. Ali i gospodarstvo sa radnikom koji nije stimuliran, koji ne vidi perspektivu ulažeći svoj rad, koji se boji, neće imati tolikog efekta da bi bili konkurentni na europskom tržištu. Tu je i naša odgovornost za to gospodarstvo. Promjenama u fiskalnoj politici nešto možemo učiniti. Očito da, te suglasnosti neće biti, da tog dogovora neće biti, ali poslali smo jasne poruke. Možemo mijenjati i moramo mijenjati jer tu se svi slažemo da je građanima teže, netko ima prijedlog, to je preraspodijela poreza, obvezuje nas Ustav, obvezuje nas i situacija u gospodarstvu. Dio ljudi ocjenjuje da treba štiti manji ali bogatiji sloj građana Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Želim samo reći sljedeće. S obzirom da sam vodio sjednicu, nisam uočio kod bilo kojeg zastupnika da je bilo namjernih vrijeđanja i da nije bilo u okviru tolerantne rasprave kao što je to uobičajeno u Hrvatskom saboru. Bude li nešto slično, kao što ste rekli, sigurno da ću reagirati, ali u današnjoj raspravi, ona je bila politički oštra, ali je bila tolerantna i bez osobnih vrijeđanja. E, sada imamo jednu grupu ispravaka netočnih navoda. Prvo, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prije svega, kolega Liniću, ja bih kazao da je samo gospodinu u naumu vrijeme i dan posljednjeg dana ili ti strašnog suda kojeg ste vi ovdje sada, svojim govorom, ja bih rekao, Hrvatskoj najavili i dakle, ja se sa time ne slažem. Međutim, vaše politikanstvo je nemoguće ispraviti politikanstvom pa bih ja ispravio jednom činjenicom. Kazali ste da se mi ovdje svi slažemo i da smo kazali kako je građanima Hrvatske teško živjeti a osobito ste naglasili ali biti će im i teže. To znači i Bog sami zna što ih čeka. Dakle, mi se sa tim ne slažemo i mi to nismo ovdje kazali. Ali jesmo kazali kako ovakav jedna prijedlog kojim bi bilo uzeto 4 milijarde kuna bi doista poremetilo život u Hrvatskoj i bilo bi im teško. Međutim, od svih najteže bi bilo onima kojima je najteže, a to su bolesnici. Prema tome, doista kriti se iza njih je krajnje nekorektno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Žao mi je da kolega o ovoj Vladi govori sa takvim jezikom mržnje, pa naglašavajući stalno ova Vlada nema rješenje za ovo, ova Vlada nema rješenje. To nije točno. Vlada je pokazala da ima rješenje što su potvrdili i građani na ovim prošlim izborima upirući u umirovljenike. Ja vam mogu reći da je ova Vlada poboljšala životni standard umirovljenika nizom zakonskih akata. Da je isto tako smanjila razliku između starih i novih umirovljenika, a vi nemate rješenje za kako kažete ovako jednostavan zakon koji ste prezentirali, a predlagatelj je govorio o zakonu vjerojatnosti. Vjerojatno će biti, vjerojatno ćemo napraviti. Govorite da država mora nadoknaditi. Pa to je isto vjerojatno da država mora nadoknaditi. Ali država ima svoj određeni proračun i točno se zna koje stavke treba skinuti i koliko sa kojih stavaka treba uzeti da bi se četiri milijuna nadoknadilo. I dobro je da ste povukli ovaj Zakon o zdravstvenom osiguranju jer vam je to primjer gdje u državnom proračunu su osigurana sredstva i gdje se mogla administrativna pristojba povući. Dakle, to je bio način kako se obrazlaže jedan zakon.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Slijedeći ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Vi ste gospodine potpredsjedniče već rekli nešto o tome. Ali ja sad navodim citat: “Rekli ste da smo glupi.“ To kolega nije točno. Nikad vam to nismo izrekli ni moji kolege ni ja, jer naša razina rasprave nikad ne prelazi razinu pristojnosti. I mi smatramo da ovaj Visoki dom mora biti uzor pristojnosti i onima koji nas gledaju i onima koji su nas birali i doista to nije točno da smo rekli. Drugo što želim demantirati. Rekli ste ne želite da bogati plate više. Pa upravo HDZ-ove vlade su pravile i konstruirale ovaj naš sustav poreza u kojima definitivno bogati plaćaju više. Vi znate da i porez na dohodak ima progresivne stope itd., da postoji porez na dobit. Dakle, da ne govorim dakle mi smo to napravili da bogati plaćaju više jer je to normalno u cijelom svijetu. I treće što ste rekli ne želite povećati zdravstvene doprinose. Želimo ih povećati. Vi ih ovim prijedlogom zakona smanjujete i zato odbijamo taj prijedlog.
Zahvaljujem. Slijedeći ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, moram ispraviti kolegu Linića kada je rekao u svojoj raspravi želeći nametnuti upravo zastupnicima HDZ-a da smo rekli “vi ste diletanti, vi ste glupi itd.“ To nije točno. Ja nisam to čula. Ali reći ću vam što je točno i što sam čula i što je trebala uslijediti sinoć opomena, a to je upravo vaša kolegica gospođica ili gospođa Mirela Holy izrekla da je Vlada HDZ-a diletantska. To je točno i nemojte obrtati stvari. I drugo, drugi netočan navod vaš što ste rekli da mi naprosto ne želimo promijeniti porezni sustav da bi građanima olakšali bolji život i da bi imali bolji život. Ma to nije točno. Vi ste uporno htjeli nametnuti svoj porezni sustav, no međutim građani Republike Hrvatske dali su glas Hrvatskoj demokratskoj zajednici upravo iz tog razloga što se ne slažu s vašim prijedlogom poreza. Hvala lijepa.
Hvala. Slijedeći ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Krešo Filipović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegica je već ispravila netočan navod gospodina Linića koji je rekao da je netko od sa ove lijeve strane, znači od HDZ-ovaca rekao da su, da je ovo diletantski prijedlog ili da su kolege iz SDP-a diletanti. Mi smo jučer mogli čuti, istina je da je kolegica znači iz SDP-a, ja ne znam ime kolegice, jučer je za Vladu Republike Hrvatske rekla da je diletantska Vlada što mislim da je ispod svake razine demokratskog načina raspravljanja i dijaloga. Isto tako, gospodin Linić govori da mi odbijamo jednu smišljenu fiskalnu politiku. Istina je da se u ovim prijedlozima ne radi o nikakvoj smišljenoj fiskalnoj politici, nego se radi o pokušaju gašenja nekakvog požara gdje vatra i dalje će buktati. Znači, Vlada je najavila jednu smišljenu fiskalnu politiku i mislim da je ovo neozbiljan prijedlog jer se donosi nakon donesenog proračuna za 2008. godinu. Dakle, ovo nije smišljena fiskalna politika, nego je ovo neozbiljan prijedlog koji je donesen ovdje na Saboru od strane ili predložen od strane SDP-a.
Zahvaljujem. Slijedeći ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine dopredsjedniče, pa evo kolega Linić tvrdi, veli ne želite da bogatiji građani plate veći porez. Pa mi znamo da bogatiji građani plaćaju veći porez, da pune državni proračun što je kod nas kao i svagdje u svijetu. Međutim, meni je posebno drago evo da je kolega Linić konačno shvatio nakon pet, šest godina poruku iz Robin Huda “uzmi bogatima a daj siromašnima“. Ali vi ste radili obrnuto, vi ste uzimali siromašnima, a dijelili bogatima što hotele. Pa ste punili kešom brodogradilište, neću u banke. To smo se dogovorili nećemo više spominjati.
Zahvaljujem. Molim vas! Molim vas bez dobacivanja! Molim vas! Da li ste, molim vas! Uvaženi, molim vas bez dobacivanja iz klupe i međusobno ako tražite trebate riječ zatražite. Nemojte … … [[Upadica Linić, ne razumije se.]] Uvaženi zastupniče Linić, uvaženi zastupniče Linić, molim vas, ne činite. To vam nije rekao uvaženi zastupnik. To nije rekao. Uvaženi zastupniče molim vas ne možete po Poslovniku raspravljati iz klupe bez da ste dobili riječ i nemojte me tjerati da poduzmem mjere. Sinoć je bilo isto, ali to nije cilj. To nije cilj uvaženi zastupniče. Cilj je voditi raspravu. Nije vam rekao da ste vi lopov. To je netočno uvaženi zastupniče Linić! Molim vas! Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Rebić.
Uvaženi kolega je rekao da ova Vlada nema rješenja za rasterećenje siromašnih, a nema rješenje gospodarskih problema, a ja ću, to je već stil, dakle ja ću samo napomenuti da je ova Vlada u proteklom razdoblju otvorila 130 tisuća radnih mjesta za razliku od one Vlade koju je vodio gospodin Linić, njegov omiljeni način rješenja problema su bili stečajevi. Po prvi puta u Hrvatskoj je gotovo 450 tisuća radnika završilo na burzi rada zahvaljujući takvom načinu rješavanja problema, a dobio je i nadimak Slavko stečajko jel'. Dakle mi ni tada nismo govorili da …
Uvaženi zastupniče Rebić, molim vas!
Mi ni tada nismo govorili da uvaženi kolega i njegova stranka koja je tada obnašala vlast ne radi dobro. Mi smo i tada mislili da je bilo tvrtki koje su radi objektivnih razloga trebali završiti u stečaju, ali ne baš sve. Hvala.
Molim vas uvaženi zastupnici i zastupnice nema nikakvog razloga da zaoštravamo raspravu i da na taj način vodimo raspravu. Mislim da trebamo privesti raspravu kraju, odnosno mirno, argumentirano niti je povišenih ton argument, a niti je rasprava koju je netko rekao, dakle bez dobacivanja iz klupe. Dakle povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Gospodine potpredsjedniče ja se vama divim kako ste u dosadašnjem tijeku uspjeli i nastojali držat …
Uvaženi zastupniče koji članak je povrijeđen?
210.
Zahvaljujem jer očito niste pogledali …
210.
Ne možete 210 se pozvat. Zahvaljujem.
A vi ćete dopustiti da se u ovom Saboru … [[Ne razumije se.]] potjerajte me van, da se dijele uvrede.
Neću vas udaljavati, ali neću …
Zašto dopuštate da se vrijeđaju zastupnici?
Izvolite sjednite. Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću pokušati malo bez povišenih tonova. Smatram da ste vi povrijedili 214. članak, da ste trebali upozoriti i kolegu Markovinovića i gospodina uvaženog zastupnika Rebića nakon šta su uvrijedili svog kolegu zastupnika Linića. Gospodin Rebić je rekao Slavko, sada ja neću ponavljati šta je rekao, to je uvreda gospodo. To je uvreda. Ne možete omalovažavati svoje kolege. A gospodin Markovinović je jasno rekao ono što je gospodin Linić na što je on reagirao, da smo dijelili hotele, da smo dijelili lovu. To nije istina, vi ne možete se tako ponašati prema svojim kolegama. I molim vas gospodine potpredsjedniče da upozorite vaše kolege iz vašeg kluba da tako ne mogu razgovarati sa svojim kolegama.
Zahvaljujem. Niste slušali da sam upozorio i njih i uvaženog zastupnika Linića i ne možete vi tražiti, možete samo upozoriti. Time bi završili prijepodnevnu raspravu. Nastavljamo u 14,30 sati. Ispričavam se, Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Linić, imam još jedan ispravak netočnog navoda ja vas molim. Da na kraju bude pomirljivog tona, za razliku od mnogih što su ovdje rekli, ja sam ozbiljno slušao uvaženog kolegu Linića i nemam apsolutno ništa protiv njegove temperamentne rasprave i u okvirima, nije izvan okvira i puno toga što je rekao potpisao bih ozbiljnom stanju među hrvatskim radnicima i umirovljenicima. Ono radi čega sam se javio je jedna činjenica s kojom se osobno ne slažem, a to da hrvatsko gospodarstvo ne može trpjeti veće plaće. Ja mislim da hrvatsko gospodarstvo ne može beskrajno trpiti veće plaće, ali veće plaće može trpjeti jer danas se u Hrvatskoj profit stvara najviše na neplaćenom radu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Krivo sam rekao, pauza do 15,00 sati. Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Uvaženi zastupnik Davor Huška.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege evo nekoliko riječi da ponovim možda pred kraj ove točke dnevnog reda vezano za Prijedlog izmjena Zakona o doprinosima za obvezno osiguranje kako ne bi i tu došlo do određene amnezije kakva se događa, a vidljivo je to iz nekih proteklih vremena kada su slične odluke donošene na teret radnika pa su zaboravljene. Prema Prijedlogu ovih izmjena i dopuna Zakona o doprinosu za obvezno osiguranje, plaće zaposlenih povećale bi se za 5,75% protiv čega naravno nitko normalan ne bi imao ništa protiv a da to ne ide na uštrb i štetu smanjenja stope za osnovno, tj. obvezno zdravstveno osiguranje i to za 4% što nominalno na razini cijele godine iznosi gotovo 5 milijardi kuna manje prihoda Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Kada znamo koliko su ta sredstva značajna i koliko znače za naše zdravstvo ne može se prihvatiti jednostrano taj prijedlog. Što više, predlagač Klub zastupnika SDP-a nudi i izvore prihoda za financiranje tog smanjenja. Koliki su ti izvori realni, odnosno koliko su realni ti izvori prosudite sami, dva su ponuđena. Prvi izvor su uštede u državnom proračunu za što nema nikakvih predloženih konkretnih stavki iz proračuna, mjera i načina kako do tih ušteda doći, a bome niti iznosa koji bi se na taj način osigurali. Druga isto dosta paušalno predložena mjera, odnosno izvor za uštede je oporezivanje prihoda na kapital o čemu je već bilo riječi, a ja mislim da je dobro ponoviti, što je također jedna neargumentirana i nerealna procjena. Taj novi porez tek bi trebalo uputiti u zakonsku proceduru, pitanje je kad bi on stvarno zaživio, a troškove tj. manjak prihoda za HZZO nastao bi brzo, tj. odmah po donošenju predloženog zakona što u međuvremenu ostaje otvoreno pitanje. A drugo, vezano za prihod na kapital je ono koliko desetaka ili stotina milijardi kuna bi se morao povećati promet na tržištu kapitala kako bi se uopće došlo do tog poreza na prihod od kapitala u ne malom iznosu od 5 milijardi kuna za jednu proračunsku godinu za što također nema nikakvih pokazatelja, nikakvih izračuna u prijedlogu izmjene zakona. Naravno da je i uz sve to prisutan i oprez Vlade Republike Hrvatske, da eventualno povećanje plaća zaposlenih izaziva povećanje rashoda za mirovine a što bi ponovno financirao nitko drugi nego isključivo državni proračun. O tim rashodima također predlagač u ovom prijedlogu ne razmišlja, a isto tako ni o prihodima u proračunu za tu vrstu novih obveza koje bi ovdje u ovom slučaju nastale, a to su u osnovi i najvažniji razlozi zbog čega ovaj zakon ne treba podržati, a sklon sam razmišljanju da u različitim troškovima poslodavaca ima prostora za smanjenja, za uštede i na taj način bi se realno iz tih smanjenja i ušteda mogle povećati plaće zaposlenicima. Naravno to treba prepustiti pregovorima sindikata i poslodavaca. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Poštovani kolega zastupnik je netočno utvrdio da bi u zdravstvenom proračunu bilo manjka 4 milijarde i nešto, u ovom prijedlogu to nigdje ne stoji. Stoji da će se sredstva koja se ne izdvoje iz plaća biti alimentirana iz drugih izvora proračuna na tragu onoga da 30% zdravstvenog budžeta mora biti financirano iz drugih izvora. Prema tome netočno je da će biti manjka 4 milijarde.
Zahvaljujem. Idemo s raspravom dalje. Uvaženi zastupnik Željko Jovanović.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa SDP će se u ovom Saboru ponašati kao odgovorna oporba, a to znači da ćemo podržati svaki dobar prijedlog bez obzira s koje strane došao, ali isto tako da ćemo bespoštedni kritičari svega lošeg što smatramo da će dolaziti sa strane Vlade. I naravno ako smo odgovorni mi ćemo u periodu koji je pred nama predlagati zakonska rješenja za koja smatramo da će pomoći Vladi da omogući kvalitetniji život ljudi u Hrvatskoj. Što se dogodilo u siječnju i veljači? Dogodio se drastičan pad životnog standarda u Republici Hrvatskoj, a Vlada nije ništa učinila. Mi smatramo da to Vlada nije učinila iz jednostavnog razloga što to nije znala na koji način spriječiti daljnji pad životnog standarda. Ako pogledamo da jedini pokušaj da se životni standard dalje ne ruši bilo stvaranje povjerenstva za cijene koje je snizilo neke cijene nekih vrsta kruha, ulja i mlijeka na način da je ušteda na mjesečnoj razini bila 44 kune, mi smo ocijenili da to neće pomoći srozavanju životnog standarda u Hrvatskoj i odlučili smo ponuditi ovaj prijedlog koji danas imate pred sobom. Prema tome, potpuno su promašene one teze koje smo mogli čuti da je to neozbiljan prijedlog jer on je vrlo ozbiljan prijedlog, a izradili su ga ljudi koji imaju i znanje i iskustvo, a da imaju i znanje i iskustvo ja ću vam reći na temelju podataka vezanih za period koalicijske Vlade Ivice Račana od 2000. do 2003. kako bi odgovorio na one kritike koje su bile u jutrošnjoj raspravi. Naime, SDP je preuzeo tada Vladu na način da je GDP imao negativan rast minus 0,9% a 2003. kada je SDP predao vlast HDZ-u, predao mu je sa GDP-em koji je iznosio 6%. U tom periodu mirovine su od 2000. do 2003. rasle 8% i pratile su rast plaća. 48% iznosio je porast plaća u periodu od 2000. do 2003. HDZ je preuzeo vlast od SDP-a sa mirovinama koje su iznosile 45% prosječne plaće, a sam je sada na kraju svog prvog mandata srozao mirovine na 38%. U Hrvatskoj ima milijun i 121 tisuća korisnika mirovina. Polovica, gotovo 600 tisuća prima mirovinu nižu od 2 tisuće kuna, ima na raspolaganju 66 kuna dnevno. Tri četvrtine kućanstava u Hrvatskoj ima probleme sa podmirivanjem svojih mjesečnih financijskih obveza. 40% kućanstava u Hrvatskoj živi lošije nego što je živjelo u istom periodu prošle godine. Raste broj kućanstava koji jedva sastavljaju kraj sa krajem. 2007. u Hrvatskoj je to bilo 34%, a sada je 38%. Najviše ih je u Slavoniji 51%. Raste i broj kućanstava koji troše postojeću ušteđevinu da bi preživjeli, sa 14 na 17%. Najviše su primorana kućanstva s prosječnim mjesečnim primanjima do 2 tisuće kuna, najviše ih ima u sjevernoj Hrvatskoj, Lici, Kordunu i Banovini. Ono što je posebno zabrinjavajuće, a to je da je pogoršanje financijskog stanja kućanstva u proteklih godinu dana u sjevernoj Hrvatskoj 47%, u Slavoniji 43%. Svi oni smatraju da će u narednih godinu dana živjeti puno teže i da će za plaću i mirovinu koju primaju moći kupiti manje. Prema tome prijedlog koji je SDP ponudio omogućuje da dođe do trenutačnog porasta plaća za 5,75%. Na taj način ćemo ublažiti pad standarda u visini inflacije koja je predviđena za godinu 2008. No ono što je bitno, mi predlažemo rast bruto plaće, rast neto plaće što znači da neće biti troška za gospodarstvenike. Neće doći do porasta troška rada. Potpuno su promašene teze vezane za mirovinsko osiguranje zato što mi smatramo da na ovaj način dio tranzicijskog troška mirovinskog osiguranja kroz doprinos na temelju generacijske solidarnosti prenosimo sa radnika na poslodavca. Građani koji žive od svog rada u Hrvatskoj, svaki mjesec iz svoje plaće izdvajaju 30%. Međutim građani koji žive od kapitala ne plaćaju ni kune poreza ni dividendu. Stoga mi smatramo da naš prijedlog pokazuje jedan novi trend. Plaća više ne može biti jedina osnovica za financiranje zdravstva. Financiranje zdravstva mora se prenijeti i na građane koji zarađuju od kapitala. Ovakve porezne promjene omogućuju da se stvara solidarnost onih koji imaju više s onima koji imaju manje. A ove porezne promjene su i na tragu poreznih rješenja u zemljama Europske unije. Prema tome naš prijedlog omogućuje da Hrvatska se i po pitanju financiranja zdravstva ali i financiranju mirovinskog osiguranja približi modernim smjernicama Europske unije i da ovog trenutka našim prijedlogom spriječimo daljnje srozavanje životnog standarda ljudi u Hrvatskoj. I zato smatram da ovakav prijedlog zaista treba podržati.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi predsjedniče! Kolega zastupnik …
Ne bu išlo. Potpredsjednik.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora! Ispravljam netočan navod kolege, a pri tome nemam namjeru braniti ni Vladu ni HDZ, ali istine radi, nikada mirovina za vrijeme koalicijske Vlade nije bila 40% prosječne plaće, već su najviše 43% od prosječne plaće iznosila mirovinska davanja u što je bio uključen i povrat duga od 3 i pol milijarde godišnje. To vam je istina. A ovih 40,34% koliko je danas u ovom mjesecu učešće prosječne plaće u prosječnoj mirovini nije uključen povrat duga i nije bio uključen protekle dvije godine. Samo istine radi. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče. Kolega je naveo da je za vrijeme njihove koalicijske Vlade bio GDP plus 6%, a za vrijeme naše minus 98%, što nije točno, jer da bi se pravo stanje dobilo u to treba uračunati i zaduženje od 24 milijarde eura što su učinili u svom mandatu da bi povećali taj GDP na 6%. Dakle, onda dobijemo pravu sliku i ovo je netočan podatak. Isto tako nije točno da je porastao omjer mirovina prema prosječnoj plaći zato jer su mirovine dizali nego zato jer su plaće spustili, pa je to podatak ne u prilogu nego protiv njegove vlade. I na kraju podatak da u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske građani žive loše zbog politike ove Vlade je netočan. Oni tamo žive loše zato jer je tamo na lokalnoj vlasti koalicija SDP-a, HNS-a u raznim omjerima.
Zahvaljujem. I još jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, kolega je rekao ono što sam ja htio, ali ništa zato. Naime, kolega veli u naše vrijeme. To je vjerojatno period tamo 2000., 2003. Veli, mirovine su pratile rast plaća. Normalno mirovine mirovale, plaće padale. Možemo dovesti svjedoke, ja mislim sve zaposlene u ovoj zgradi i susjednoj zgradi i slično. Vrlo rado će svjedočiti.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Ja mislim da je stvarno u dobroj mjeri ova rasprava iscrpljena i bojim se da ništa neću novo kazati, a ni osobito pametno, pa bi se na određeni način možda samo malo osvrnuo na ono dosada što smo čuli i dao nekakav svoj komentar kao doprinos. Dakle, nažalost mi stvarno ne možemo drugačije kolega Maras ocijeniti ovaj prijedlog doli ne znam, možda je to dobar pokušaj, ali je neprovediv, u praksi je neprovediv i kao takav jednostavno mu ne možemo dati potporu. S druge strane ako bi bili malo strožiji kritičari onda bi mogli kazati da kad bi usvojili ovaj prijedlog i kad bi ga prihvatili da bi zapravo od gotova napravili veresiju iliti od sustava koji ima problema doveli sustav do sloma, jer je naprosto neprovediv. I to je osnovni problem. Vi ste kazali na početku da je to pokušaj poboljšanja standarda hrvatskih građana. Da. Ali kako? Dakle, ja ne sumnjam da ste vi imali doista nakanu to napraviti, ali kako? Zdravlje po definiciji je i socijalno blagostanje. Međutim, to socijalno blagostanje dakako uključuje i zdravlje građane, dakle ne nikako na štetu zdravlja. Prema tome i s te strane ovaj zakon, ovaj prijedlog ne drži vodu. Netko je kazao ne znam, da je ovo skrb, netko je tako kazao, skrb za građane da lakše žive. Zatim bilo je govora o tome koliko se ovdje izdvaja kad je u pitanju zdravstvena zaštita izravno iz džepa za zdravstvenu zaštitu, a koliko izdvaja država iz proračuna. Bilo je govora koliko ne znam, Njemačka izdvaja, koliko izdvaja Hrvatska. Stvarno su ti pokazatelji, ja bi rekao impresivni koliko Hrvatska izdvaja za zdravstvo i kao postotak od bruto nacionalnog proizvoda, ali i u apsolutnim iznosima i koliko to izdvaja recimo jedna Njemačka. I ako usporedimo te iznose onda ćemo doista vidjeti da ni po kojem osnovu nemamo pravo uzeti iz sustava 4 milijarde kuna, a ne osigurat njihovu naknadu. Naprosto ona nije osigurana. Bilo je govora da smo socijalno neosjetljivi dakle kao ne znam nekakva primjedba je upućena Vladi, nama ovdje svima. Ali ne znam na koju socijalnu osjetljivost odnosno neosjetljivost aludirate? Međutim kad je u pitanju sustav zdravstvene zaštite, ja ne znam niti jedan o sustava u Europi, a ne znam, ne mogu reći i u svijetu ali da je socijalno osjetljiviji kada je u pitanju zaštita zdravlja građana jedne države od hrvatskog sustava. I ona brojka koju ste, kolega Mrsiću spomenuli i to je istina da Svjetska zdravstvena organizacija navodi da ne znam Hrvatska izdvaja za zdravstvenu zaštitu, da dio o ukupnog izdvajanja za zdravstvenu zaštitu 20% ide iz džepa. Međutim, mi moramo, izravna ulaganja, međutim mi moramo znati da to se ne odnosi na javni zdravstveni servis, nego se odnosi isključivo na privatni. Dakle, ako netko hoće bržu uslugu, ako netko hoće, ne znam ni ja, neću doći k vama, pa hoću li izabrati nekog drugog liječnika. Neću sačekati ni ovoliko, ni onoliko na pretragu, nego hoću otići privatno napraviti tu pretragu itd.. Možda su ta izdvajanja i veća. Međutim, to naprosto nije devijacija sustava nego je to jednostavno mogućnost više u jednom sustavu i to je apsolutno prihvatljivo i biti će takvo svugdje. Kada je u pitanju Njemačka, već sam to provjerio podatak ovdje, koji ste vi naveli, onda Njemačka stvarno izdvaja izravno iz džepa što bi se reklo za zdravstvo negdje oko 23% u odnosu na ukupno izdvajanje za zdravstvenu zaštitu. Konačno, čulo se i kako je zapravo ovaj Zakon doprinos tzv. ili to je nekakva bila jednadžba jednokratnoj i brzoj pomoći onima kojima je najteže. Ja ostajem pri tome da koliko god bilo kome teško da Hrvatsko društvo ide svakim danom k boljem i da jednostavno da je standard življenja, ako se to tako može kazati u Hrvatskoj sve veći i veći a da onima kojima je teško ovaj Zakon naprosto pomoći neće. Ali dakako da je od svih onih kojima je teško, najteže samim bolesnicima. Međutim, oni bi bili izravno pogođeni, to smo već čuli u ovoj raspravi jutros usvajanjem jednoga ovakvoga Zakona, odnosno prihvaćanjem jednoga ovakvog Zakona. Stoga je on nama neprihvatljiv. I suprotno, odnosno i usprkos tome da predlagatelj kaže izravno, stoji u tekstu, kaže, mislimo da realno, mislimo da je realno da će se naći preraspodjelom u državnom proračunu sredstva, tj. namaknuti taj novac, i još se spominje porez na kapitalnu dobit kao izvor. Međutim, sam Odbor za financije koji ja ovdje držim apsolutno relevantnim je na određeni način dao odgovor, a i sama Vlada kada je u pitanju ovaj Prijedlog zakona i gdje je jasno rečeno da osnova oporezivanja kapitalne dobiti i je takva i sve ovo drugo što ste vi kazali da nije realno očekivati da možemo namaknuti te novce. Konačno, doista, doista ovo je jedan pokušaj da još jedanput govorimo o zdravstvu i dobro je da o njemu govorimo, ali sigurno nije doprinos da razriješimo probleme. Završio bih jednom rečenicom koja mi se jako svidjela a koju je izgovorio naš predsjednik Kluba profesor Hebrang. I mislim da bi se toga trebali svi pridržavati i mislim da bi u ovoj Sabornici trebali ovo svi usvojiti kao jedan kredo jer onda ne bi gubili vrijeme i zapravo ne bi jedni drugima, jedni druge uvjeravali u neuvjerljivo i neprihvatljivo. On je kazao. Jeftini se politički poeni mogu dobiti puno jeftinije od cijene koliko bi koštao ovaj Zakon. Stoga, doista meni je žao, ali možemo igrati nogomet skupa i možemo biti dobri prijatelji i to jesmo nadam se i biti ćemo, ali ne možemo podržati ovaj Zakon, jer on nije dobar. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Kolega Bagarić je govorio o tome da Hrvatska izdvaja impresivni iznos za zdravstveno osiguranje. A kolega Bagariću mi izdvajamo iz naših plaća 18,5 milijardi kuna. Prema tome, to mi izdvajamo. Država iz poreza i drugih fiskalnih proračunskih sredstava izdvaja manje od 2%. Prema tome, država kao sama ne izdvaja ono što bi trebala izdvajati, a to je znači da bi državni, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje trebala izdvajati između 30 i 40% prihoda. A to će nas dočekati, ako je to točno do 2009. bi se trebali završiti pregovori kao što pišu u novinama danas, to će nas dočekati jer se moramo uskladiti sa europskom direktivom gdje to tako tamo i piše. Prema tome ne izdvaja država nego izdvajaju građani Republike Hrvatske.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Karmela Caparin. Pojedinačna rasprava.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, raspravljajući dugo o ovome Zakonu, često i skrećući sa teme ovoga Zakona a bilo je vidljivo u raspravi kada se nastojalo skrenuti sa teme i govoriti o socijalnoj neosjetljivosti ove Vlade, što sam u replikama, odnosno u ispravcima netočnih navodima točno opovrgnula. Govorilo se mnogo o ovome Zakonu, ali kako bi netko to trebao riješiti, da li je to država, građani itd.. Žao mi je da kolega kada je govorio o ovome Zakonu onda je govorio kao, već sam napomenula kao jednom Zakonu koji se temelji na Zakonu vjerojatnosti, kada će, vjerojatno će biti inflacija toliko, pa će se onda morati nadoknaditi, vjerojatno ćemo morati iz državnoga proračuna. Dakle, riječ je o jednome Zakonu, koji nije, ja bih rekla i usudila bih se reći nije razrađen i žao mi je da stručnjaci iz njegovog kluba mu to nisu pomogli. Jer je očito ako se ovim Prijedlogom zakona stopa doprinosa za mirovinsko osiguranje umanjuje za 4%, dakle, sa 20% na 16%, da se ta stopa tereti onda na poslodavce. A pitanje je kako će taj poslodavac to onda nadoknaditi ako znamo da današnji poslodavci posluju sa nekom pozitivnom nulom. Ili ja ću vam reći primjer bolnice gdje znate i sami da 70 do 80% sredstava bolnice ide na plaće. I kako funkcioniraju bolnice stvarajući svaki mjesec gubitak za koji je rekla ova Vlada da će ga nadoknaditi. S druge strane stopa doprinosa za osnovno zdravstveno osiguranje smanjuje se za 4%, dakle, od 15% na 11% i gdje bi se plaća povećala 5,75%. Međutim, malo se obrazlaže ovaj manjak od 4, onda kao što smo već čuli i 5 milijardi kuna u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje. Pa bi se onda vjerojatno to moglo nadoknaditi štednjom u državnom proračunu. Mislim, nadoknaditi u državnom proračunu, a državni proračun smo već mi izglasali i sredstva su već utvrđena kuda idu. S druge strane mogli bi oporezivanjem prihoda na kapital da se uopće u tom zakonu ne govori o dobiti, o kapitalnoj dobiti kolika je i koliko ćemo od toga moći izdvojiti. I treće, povećanje prihoda od PDV-a. Dakle, da se ne ponavljam ovaj zakon nije obrazložen, nema dobru podlogu da bi se uopće mogao usvojiti i zato ja ne mogu prihvatiti ovaj zakon.
Zahvaljujem. Imamo dvije prijave po pet minuta u ime kluba. Prva je uvaženi zastupnik Andrija Hebrang u ime kluba HDZ-a.
… [[Mikrofoni isključeni, ne čuje se.]] o samim razlikama u političkim stajalištima nego o zdravstvu. Postoje dvije suštinske razlike između naših strana da ih tamo nazovem kad se govori o zdravstvu. Prva je financijska disciplina. Mi smo za apsolutnu, strogu i nezamjenjivu financijsku disciplinu i zato želimo deficit proračuna nula i zato iz proračuna ne možemo ni za zdravstvo ni za školstvo, ni za bilo što uzimati na teret prekoračenja tog proračuna. I tu je osnovna razlika. Zato mi težimo deficitu nula, zato deficit koji smo zatekli od 6,3% je bio za nas veliki teret i to nije bio nikakav Šukerov deficit nego je to bio deficit koji je danas citiran u svim međunarodnim financijskim institucijama i deficit koji za to razdoblje citira i Hrvatska narodna banka. Prema tome, to je referenca koju Hrvatska narodna banka navodi u svim statističkim tablicama, pogledajte na internetu za to razdoblje. Mi ne želimo deficit, mi želimo pomoći ovom gospodarstvu a ne odmoći. Drugo, taj deficit je napravljen na teret milijardu i pol skrivenih jamstava za obnovu i na temelju milijardu i pol skrivenih kredita za željezaru, skrivenih u iskazu a ne u doslovnom smislu. Mi tako ne želimo. Mi želimo čiste račune proračunske, čiste izvore i čiste rashode financiranja. Ono što je velika razlika među nama to je i interpretacija pojedinih prihodovnih i rashodovnih stavki. U ovom zakonu primjerice, neću ponavljati, postoji pet neraščišćenih prihodovnih i rashodovnih stavki i zato on jednostavno nije primjenjiv. Sad je pred nama novi vrlo sličan prijedlog zakona po kojem se ne oporeziva a osnovica povećava s tisuću 600 na tisuću 900 kuna. To je naravno rasterećenje za onoga tko mora platiti na dohodak, ali na čiji teret. Na teret lokalne uprave i samouprave koji to ide jer kao što znamo taj porez na dohodak ide 15% ide na županijsku razinu a 52% na općinsku i gradsku razinu. Mi ne želimo centralizirati državu nego decentralizirati pa osim što se prati prelijevanje prihoda i rashoda treba paziti da se ne poremeti ravnoteža između centralne države i lokalne uprave i samouprave. Dakle, takvi zakoni ne mogu proći dok je HDZ odgovoran za ovu državu jer bi poremetio ovaj zakon državni proračun a slijedeći koji dolazi smanjio bi financiranje decentralizirane uprave, lokalne uprave i samouprave. Drugo što je osnovna razlika među nama je ta što mi tvrdimo da je cijena zdravstvene usluge premala i to je izvor svih zala. Cijenu zdravstvene usluge netko treba platiti. Tko ju treba platiti, to se moramo mi dogovoriti. Državni proračun ne može. Moramo naći nova sredstva, nove izvore ali ne na teret državnog proračuna kao što ovaj prijedlog govori nego ćemo morati ići sa djelom cijene na tržište jer su to učinile sve europske zemlje bez ikakve direktive. Na to ih je natjerala nužda i nemogućnost podizanja cijene zdravstvene usluge na realno. Samo da vas podsjetim, moja cijena moje usluge redovitog sveučilišnog profesora i dugogodišnjeg specijaliste i subspecijaliste moja jedna usluga košta 50 kuna. A oprostite, kad se idemo šišati onda moram platiti 80 kuna. I tu je problem hrvatskoga zdravstva. Da bi ga riješili, jer naravno iz te cijene od 50 kuna nit se može platiti mene ni sestru, niti bilo koga iz mog tima, nit se može platiti lijek, niti se može dati više od 17 kuna za prehranu bolesnika na dan. I tu je izvor svih problema. I predlažem da umjesto politizacije okupimo glave skupa i pokušamo naći rješenje za to. Kad tad to ćemo morati napraviti. Ono što bi još trebalo ovdje spomenuto to je da u predloženom zakonu o kojem govorimo nije niti dirnut uzrok problema a to je niska cijena zdravstvene usluge. Naša cijena zdravstvene usluge je prilagođena socijalnim potrebama i to je moglo ići tako dugo dok cijena svjetska koja se ugrađuje u tu cijenu a to su lijekovi, oprema itd. nije počela vrtoglavo rasti. I na kraju, ja bih se podsjetio na poruku koju je za ovom govornicom nedavno dao ministar zdravstva doktor Milinović koji je rekao slijedeće: "Možemo se svaditi koliko hoćemo. Tko će izvući kraći kraj? Ni jedna, ni druga strana nego pacijenti. Predlažemo konsenzus za reorganizaciju i reformu zdravstvenog osiguranja.". Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvažene zastupnice Dragice Zgrebec.
Pokušat ću u kratkom vremenu dva ispravka. Prvo, netočno je da je Hrvatska narodna banka iskazala deficit 2003. od 6,3%. To je napravila, u izvještaju nije bilo nego je napravila na pritisak Vlade na jednom komadu papira koje nam je podijeljeno kao jedan dodatak. Drugi netočni navod, netočno je da vi želite iskazati, da vi želite deficit nula. Vi ga želite samo iskazati nula. Da je to netočno govori i eto ministar Šuker koji nam je rekao da u deficitu nisu dugovi županijskih bolnica kao da to nije dug ali nisu iskazani u deficitu niti oni podaci o kojima govori Državni ured za reviziju a to su prekoračenja planskih troškova odnosno neiskazivanje određenih troškova u vremenu kada su nastali.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Uvaženi kolega Hebrang je netočno rekao da je izvor svih zala u zdravstvenom sustavu to što je niska cijena rada a izvor problema u zdravstvenom sustavu je neorganiziranost sustava i problemi koji se javljaju u organizaciji primarne i zdravstvene zaštite koju je kolega Hebrang na ovaj način postavio prije evo sada ja mislim već jedno trinaest godina ako se sjećam, to je 95. godina. Prema tome, to je osnovni problem zašto to tako ide. Kada se riješi primarna zdravstvena zaštita tada će se riješiti svi problemi, nije problem u novcu.
Zahvaljujem. Je, sve je v penezima na kraju. I uvaženi zastupnik Silvano Hrelja u ime kluba HSLS-a, HSU-a pet minuta.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću ponoviti da sam zahvalan kolegicama i kolegama iz kluba SDP-a na otvaranju ove rasprave i na ovom prijedlogu zakona a i sama današnja rasprava koja je vođena sa dosta žara dokazuje da se radi o jednoj važnoj temi. I puno je toga što je danas rečeno istinito. I dobro bi da nakon ove rasprave ono što je rečeno istinito ostane u pamćenju, a ono što je rečeno ovako off the record ovako da prođe i da, na neki način zaboravimo. Evo, ono što, radi čega sam se javio u ovu, za ovu završnu riječ u ime Kluba HSLS-a i HSU, je da se ne bi ovdje stvarala kriva slika da ovaj Zakon eto, nudi brzu pomoć umirovljenicima i radnicima i da se stvara iluzija da je ovaj Zakon eto magično rješenje za radnike i umirovljenike. To je daleko od toga, to je jedan od pokušaja, da se razjasni ova priča, da se pokuša nešto napraviti itd., ali to je daleko od magičnih rješenja. Jer mi kao odgovorni ljudi, prvenstveno i odrasli ljudi nemamo pravo vjerovati u bajke, jer znamo da se sustav gradi metodom malih koraka, a niti imamo pravo druge uvjeravati da postoje bajke i da postoje magična rješenja. Ono što, rekao bih da je dosta onoga što je rekao gospodin Linić ovdje za ovom govornicom, vrlo temperamentno, složio bih se i kada bi danas odlučivali o porezu na kapitalnu dobit, ja bih sigurno digao ruku za to. I ni jedna stranačka stega, ni jedna koalicija me u tom smislu ne bi mogla zaustaviti. Gospodin Linić je, čini mi se, govorio o novoj socijalnoj kohezi koja je potrebna u ovom društvu. Dakle, preraspodjelu, ne preraspodjelu siromaštva nego preraspodjelu dobara jer još nečega imamo. I ja sam mu na neki način rekao i sugerirao samo da korigira stav u dijelu da naše gospodarstvo ne može isplatiti veće plaće. Naš gospodarstvo može i mora, odnosno država se mora pobrinuti da isplati veće plaće, odnosno da plati sav neplaćeni rad u trgovini, turizmu itd., kroz, dakle, stvaranja uvjeta inspekcije rada da se taj dio naplati. Kroz davanje kriterija, iz prošlog mandata imamo dobar prijedlog kolege Lesara, vezan za, vrlo jednostavan za evidenciju radnih sati na temelju koga inspekcija rada može djelovati. Dakle, danas smo suočeni sa činjenicom da se Hrvatskoj profit stvara ne na kvalitetnoj usluzi, ne na kvalitetnom proizvodu nego u najvećem dijelu na ne plaćenom radu. Ono što sam, što je moje mišljenje SDP će doći na vlast, kada, ne znam, nije mi dato da znam kada će doći ali doći će sigurno. I ja se kladim sada, s ove govornice, da u tom slučaju ovaj Zakon ne bi ponudio, nego mislim da bi išao drugim putem. SDP koliko ja doživljavam socijaldemokraciju da bi ponudio ovakva rješenja socijalnim partnerima da se oko njih očituju i tek na takvim temeljima gradio, gradio poziciju. Ja sam siguran da i kada bi došlo do toga da se 4% doprinosa usmjeri, odnosno da se oslobodi poslodavac da iz plaće uplaćuje 10, tih 4% doprinosa da bi računajući i nas kakvi jesmo da bi se prije smanjile plaće radnicima, odnosno da bi poslodavac prije smanjio plaću, odnosno ostavio je na istoj neto razini a smanjio svoja davanja prema radniku nego što bi automatizmom prihvatio ovo što je, što je predloženo. Mislim da je naše rješenje koje smo ponudili u prošlom mandatu o minimalnim plaćama, kvalitetnije rješenje. A isto tako ću reći da ovo što ste predložili i ovo što smo mi predlagali nije nespojivo. Prema tome, postoje dodirne, postoje dodirne točke. I slažem se u konačnici da za ovakve stvari je potreban konsenzus da nije dovoljna samo, suprostavljanje mišljenja u, sa ovih saborskih klupa, nego jedan temeljiti razgovor, razgovor ljudi dobre volje koji planiraju dobro za svoju društvenu zajednicu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, ispravio bih netočan navod zastupnika Hrelje, gdje je on rekao da se radi o magičnom rješenju, sugerirajući da je to nešto apstraktno, neprovedivo i tomu slično. Ja mislim da ovo niti je magično, niti je neprovedivo, nego vrlo realno i provedivo rješenje, koje u osnovi sadrži samo dvije stvari. Da li ćete se odlučiti uzeti dijelu ljudi koji imaju nešto više novca da bi više alimentirali u potrebama svih nas zajedno, u potrebama javne potrošnje. A meni je čudno, meni je čudno da gospodin Hrelja ispred Kluba HSU i HSLS koji u svojem imenu ima i socijalni komponent da se on zalaže da se taj korak ne napravi.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Rajko Ostojić.
Ja ću također ispraviti citat daleko od rješenja i to spada u bajke. Jasno da svatko može vjerovati i ne vjerovati u bajke, ali kolega Hrelja je počeo govoriti kasnije da je vidovit. Prema tome, on vjerojatno vjeruje u bajke, ja ne vjerujem u bajke. A ova rješenja, ova sva tri zakonu nude vrlo konkretna rješenja pada životnog standarda. Sva tri zakona, točka 2., 3. i 4. Da to dokumentiram. Točku 3. administrativnu pristojbu ste prihvatili. Nažalost prije četiri godine je HSU dozvolio da se administrativna pristojba naplaćuje svima uključivo umirovljenicima, uključivo umirovljenicima. To čak nema ni u Sjedinjenim Američkim Državama. A da je vrlo praktično dokazuje nam i predsjednik Odbora za financije gospodin, doktor znanosti Goran Majić koji kaže: ne možemo vam ovaj čas pristati na vaš zahtjev, ali ćemo, citiram: "…najkasnije do kraja mjeseca studenog 2008. predložiti određene izmjene ovog Zakona koje će biti usklađene sa zakonodavstvom Europske unije tako da bi njegova primjena mogla početi od siječnja 2009. godine,", završen citat. Dakle, mi vam nudimo, nemojte čekati studeni [[Upadica: Vrijeme!]] uhvatite ga sada i time imate rješenja. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. I završni osvrt predlagatelja uvaženog zastupnika Slavka Linića.
Gospodine potpredsjedniče, članovi, predstavnici hrvatske Vlade, kolegice i kolege. Zahvaljujem svim sudionicima rasprave, na učešću u ovoj raspravi. Vjerujem da je to početak naših rasprava o tome kako ćemo pokušati teret naših socijalnih problema preraspodjeliti ovisno o moći svakog građana Hrvatske. I ovdje pokušavamo otvoriti tu raspravu. Znači i onim građanima koji su nešto jače platežne moći i koji bi trebali preuzeti veći, veći doprinos za socijalne probleme građana Hrvatske. O onim koji su ušli u Hrvatsku, ostvaraju visoke profite a ne participiraju dovoljno u rješavanju naših socijalnih nagomilanih problema. Pa i o gospodarstvenicima koji evidentno znaju zaobići pojedine propise i nedovoljno platiti radnike i može se i taj dio razriješiti. To su teme koje trebamo otvarati. I još jedna tema koja ovaj puta od SDP-a nije otvorena, a to je problem umirovljenika. Jer evidentno je da još uvijek radnik nosi teret tranzicijskog troška mirovinskog sustava. Jer radnik daje participaciju i za generacijsku solidarnost i za svoju vlastitu štednju i evidentno je da radnik sa svojom plaćom ne može toliki teret prenijeti i da je evidentno da će dio toga morati preći na poslodavca. Ali onda uvijek ostaje pitanje a kako financirati zdravstvo? To su ozbiljne teme koje što prije riješimo tim ćemo prije omogućiti radnika koji će biti zadovoljniji sa svojim prihodima, koji će moći sa svojim prihodima svojoj obitelji omogućiti kvalitetniji i život i budućnost. Ali isto tako radnika koji će tada sa određenim zadovoljstvom i sigurnošću dati puno snažniji doprinos gospodarstvenicima u osvajanju europskog tržišta i jačanju konkurentske moći hrvatskog gospodarstva. Naši problemi, a to je zdravstveni sustav, a to je mirovinski sustav ne mogu biti na teret samo zaposlenih u Republici Hrvatskoj. Rješavajući zaposlene i indirektno ćemo početi rješavati i kvalitetu primanja naših umirovljenika, a to je više od 50% hrvatskog puka, više od 50% građana Hrvatske. To je ono o čemu smatramo da trebamo otvoriti raspravu, da moramo naći rješenja. Prošle su i vrijeme koalicijske Vlade, i Sanaderove Vlade, novi je mandat Vlade. Takvi potezi se trebaju na početku našeg mandata pokušati rješavati. Ovo je i onako prvo čitanje. Mi pokušavamo vezati ovaj problem sa narastujućim troškovima života građana Hrvatske koji će ih itekako ugroziti u ovoj godini. Jer odgovora na žalost nema. Poslodavci negativno, Vlada pokušava političkim akcijama utjecati na držanje cijena, a već sada znamo najave. HEP veli ne može izdržati bez rasta cijena. Struja će ići gore, nafta je problem. Ne ide ispod sto dolara. Sve su to činjenice koje ukazuju. Energetika će utjecati na rast mnogih, mnogih cijena i evidentno je da 5% inflacije još ćemo biti sretni i ostaje pitanje da li će biti i veća. A naravno bez rasta plaća nećemo moći riješiti taj dio. Ali i rast plaća samo na teret poslodavca je i onako ja bih rekao narušavanje onako teškog položaja gospodarstvenika. I zato, što prije krenemo u rješavanje ovakvih problema, što prije otvorimo raspravu evidentno da možemo imati. Da, ovdje ne govorimo o modelima. Ali čujte, ja se nadam da ćete kritični biti kod već slijedeće točke. Čini mi se slijedeća točka su standardi, kako se ono zovu? Pedagoški standardi. Čujte, ja nisam vidio ni jednu valorizaciju, ni jednu valorizaciju. Hoćemo o tome govoriti? Prema tome, je, to jesu problemi. To treba zajednički raditi. Trebaju. Imamo snažnu administraciju i mislim da se to da izračunati. To se da izračunati. Zato ja vjerujem da ako i ne dobijemo potporu većine u Hrvatskom saboru vjerujem i po najavama na raspravama na odboru da itekako će se ozbiljno već u ovoj godini govoriti o određenim promjenama u poreskom sustavu, jer će to od nas zahtijevati i ja bih rekao obveza usklađenja sa Europskom unijom. Ali ja bih rekao i obveza prema gospodarstvu da bude konkurentno, ali da bude i zadovoljan radnik. Da možda nema potrebe se vraćamo na raspravu oko ja bih rekao naših deficita, naših načina prikazivanja. To su rasprave koje eto umanjuju ja bih rekao naš manevarski prostor jer pokazujemo koliko smo se u stanju sukobljavati, sučeljavati na prošlosti. A ta prošlost, ni biračima, ni građanima bitno pomoći neće. Pa prema tome, eto nema potrebe da se vraćam na to i pokušavam odgovoriti, voditi polemiku. Eto želim i nadam se da ćemo možda ovu raspravu do kraja godine ponoviti. Bit ću zadovoljniji ako to bude na inicijativu hrvatske Vlade. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezno osiguranje koji je preložio Klub zastupnika SDP-a, zbog razloga navedenog u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Tko je za ovaj Zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj zaključak je prihvaćen sa 77 glasova za. Dakle, većinom glasova. Protiv 50, jedan suzdržan.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče. Dozvolite par rečenica samo ukratko o ovom prijedlogu zakona. Pošto smo imali jednu sveobuhvatnu raspravu oko standarda, inflacije, rasta gospodarskog i drugih stvari po prethodnoj točki dnevnog reda. Ja sad neću ponavljati više-manje sve te iste podatke. Ali intencija ovog zakona je vrlo slična kao i u onoj prvoj, a to je podizanje standarda hrvatskih građana, a pogotovo onih koji su najugroženiji, odnosno koji imaju najmanje neto plaće. Ovaj zakon predlaže tri stvari. To su povećanje neoporezive osnovice poreznog obveznika sa 1600 na 1900 kuna što bi trenutno isto tako omogućilo rast neto plaća najugroženijim dijelovima u postotnom postotku najugroženijem dijelu naših zaposlenih, onima sa najmanjim plaćama. Ostale stope bi ostale na istoj razini. Znači, 15, 25, 35 i 45%. Takvo usklađenje sa ovim prethodnim Zakonom o izmjenama Zakona o doprinosima, o obveznim doprinosima bi se ostvario puni efekt odnosno građani sa, odnosno zaposleni sa najmanjim plaćama bi imali veće plaće postotno nego oni sa nešto većim plaćama. Mislim da ne treba pretjerano govoriti o tome da je to nužno napraviti zbog toga šta hrvatski građani teško žive, da postotno trebamo napraviti što više za one koji imaju male plaće i za one kojima je svakodnevno najmanje novca dostupno za njihove svakodnevne potrebe. Ono šta je bitno reći možda će biti određene analize oko toga da ovaj zakon, odnosno Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak alimentira nešto manje sredstava za lokalne jedinice, to nije istina jer ćemo mi vjerojatno u narednom razdoblju predložiti prijedlog zakona o fiskalnoj decentralizaciji gdje će ukupan porez na dohodak ostajati lokalnim samoupravama. Kao što vam je poznato prošle godine se to promijenilo i po nekim računicama čak je nešto manje novca ostalo u lokalnim jedinicama u odnosu kada im je ostajalo kompletni, odnosno 30% poreza na dobit. Tako da ta teza da će se izmjenom ove granice sa 1.600,00 na 1.900,00 kuna nešto promijeniti u prihodima lokalnih jedinica nije istina. Drugi dio zakon obuhvaća jednu nepravdu po nama gdje su utvrđene određene porezne olakšice za zdravstvo, odnosno povećanje neoporezivog dijela dohotka za iznose stvarnih troškova zdravstvenih usluga u Republici Hrvatskoj za vlastite potrebe, a pod uvjetom da ti izdaci nisu plaćeni iz osnovnog dopunskog ili privatnog zdravstvenog osiguranja. Te su porezne olakšice do sada mogli koristiti samo rezidenti za sebe, ali smatramo da je nepravda da nisu mogli koristiti te olakšice za uzdržavane članove svoje obitelji ili svoju uzdržavanu djecu. Tu nepravednu odredbu treba promijeniti na način da se opseg olakšice proširi i za iznos stvarnih troškova za zdravstvene usluge koje su porezni obveznici plaćali za svoju uzdržavanu djecu ili uzdržavane članove uže obitelji. I treća stvar koju smo obuhvatili ovim prijedlogom zakona je potrošnja za obrazovanje koja je po nekim analizama u 2005. godini iznosila samo 528 kuna, odnosno 0,76% u strukturi ukupne osobne potrošnje. Ti su podaci porazni za zemlju koja temelji svoj razvoj na obrazovanju kao što bi trebala svaka zemlja temeljiti i mi predlažemo uvođenje novih olakšica, tj. novih osnova za povećanje neoporezivog dijela dohotka u smislu da se priznaju troškovi plaćanja poslijediplomskih studija, troškovi plaćanja akreditiranih programa cjeloživotnog učenja, troškovi plaćanja tečajeva stranih jezika i pod 4. troškove plaćanja tečajeva informatičkog obrazovanja. Mislim da vam nije potrebno dodatno obrazlagati zbog čega trebamo stimulirati naše građane da što više ulažu u cjeloživotno obrazovanje jer danas su neki standardi u svijetu da bez osnovnog informatičkog znanja ili znanja barem jednog stranog jezika niste konkurentni na tržištu rada. Najveći problem koji imamo kod nezaposlenih su ljudi koji svoj posao traže u ozbiljnijoj životnoj dobi i moramo stimulirati ih na neki način da ulažu i da im se ta porezna olakšica prizna za ulaganje u svoje cjeloživotno učenje. Na kraju bih rekao da s obzirom da smo priložili prethodni zakon i ovaj zakon je nekakva nadopuna tog zakona, pozvao bih sve zastupnike da podrže ovaj zakon zbog toga šta zbilja je po meni socijalno osjetljiv, odnosno podiže jednu razinu socijalne osjetljivosti u Hrvatskoj i na neki način pomaže onima koji su socijalno najugroženiji, onima koji zarađuju najmanje osobne dohotke u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Boris Matković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, tvrdnja da je lokalnim jedinicama ostalo manje novca promjenama Zakona o porezu na dohodak iz prošle godine, nije točna. Naime, svi smo ovdje kao zastupnici dobili odgovor Ministarstva financija na zastupničko pitanje sabornika gospodina Zvonimira Mršića. Vidljivo je iz ovoga ovdje da je svaka jedinica lokalne samouprave, svaki grad, svaka općina po županijama vidljivo dobila puno više 2007. u odnosu na 2006. Izvolite ga pogledati.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Da. Državni tajnik, gospodin Ivica Mladineo. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak koji predlaže Klub zastupnika SDP-a predlaže sljedeće promjene. To je povećanje neoporezivog osobnog odbitka sa 1.600,00 kuna na 1.900,00 kuna i onda ujedno i one osobne odbitke za uzdržavane članove. Uvođenje ili proširenje jedne olakšice porezne, a to je za zdravstvene usluge sa poreznog obveznika također i na uzdržavane članove i također uvođenje jednih novih poreznih olakšica, a to je za obrazovne potrebe također i za poreznog obveznika ali i za članove uže obitelji. Prema simulacijama koje su se radile u Ministarstvu financija ova izmjena bi rezultirala sa smanjivanjem prihoda u državnom proračunu a to znamo da je ostao onaj dio koji ide za izravnanje u iznosu od 207 milijuna kuna, za županijski proračun 180 milijuna kuna i za općinske i gradske proračune koji sudjeluju najviše u raspodjeli poreza na dohodak na milijardu i 62 milijuna kuna. Sa primjenom zakona od 1. siječnja 2005. propisan je već veliki broj poreznih olakšica i smatramo da uvođenje novih i proširenje starih poreznih olakšica bi dovelo do dodatnih teškoća i u primjeni poreznih propisa ali i povećavanju troškova ubiranja poreza. Još nešto, a to je da su prihodi od poreza na dohodak već i predviđeni u proračunima jedinica lokalne uprave i samouprave koji su i doneseni i znači sa ovom promjenom dolazilo bi do određenih poteškoća u njihovoj provedbi i manjoj naplati tih prihoda. Osim toga, kao i kod poreza, kao i kod obveznih doprinosa predviđeno je krajem godine usklađivanje i Zakona o porezu na dohodak sa pravnom stečevinom Europske unije, pa Vlada predviđa da i ova razmatranja i ove prijedloge koje moram kazat, mislim da traže ipak i malo detaljniju analizu. I sve zadire u državni proračun i u proračun jedinica lokalne samouprave. Znači da će uzeti u obzir i kod prijedlog izmjena i dopuna i Zakona o porezu na dohodak, a i obveznih doprinosa znači bi se uzelo u razmatranje i detaljno ispitalo, napravilo detaljne analize i na osnovu njih išle određene promjene. Zbog toga Vlada predlaže da se ovaj prijedlog zakona ne prihvati. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, predstavnici Ministarstva financija, kolegice i kolege! Što nas je motiviralo da idemo sa ovakvim prijedlogom zakona? Naime, prije samo nekoliko dana donijeli smo proračun za 2008. godinu u kojem smo i planirali određene makroekonomske pokazatelje. Planirali smo inflaciju oko 5% i planirali smo rast društvenog bruto proizvoda 4 do 4,5%. Rečeno je da je to jedno konzervativno planiranje, a iz takvog konzervativnog planiranja onda proizlaze i mnogi drugi problemi. Trenutačno u prvom mjesecu ostvarujemo inflaciju oko 6%. Plaće koje su isplaćene u prošlom mjesecu za 1% su realno manje nego što su to bile mjesec dana ranije. Prema tome to je razlog za uzbunu i Vladi bi morao biti, Vladi da nešto počinje poduzimati. Ja se slažem sa kolegom Hreljom koji kaže da je to jednim dijelom uloga sindikata. Sindikati bi se morali boriti za više plaće kada dolazi do značajnog porasta cijena. Međutim nije to do kraja točno. I Vlada koja stvara određene okvire za gospodarski razvoj i rast mora voditi računa kako o kapitalu tako i o radu odnosno da rad bude pošteno plaćen. Naši su radnici u ratu podnijeli najtežu žrtvu. Oni su imali niske plaće, istovremeno i mirovine su bile niske, dok su bili na ratištima njihove su tvrtke privatizirane, kad su se vraćali s ratišta nisu više imali niti radna mjesta. Nepošteno je i zaista bi od nas bilo nepošteno da tražimo od njih da podnesu i najtežu ili najveću žrtvu ili cijenu u procesu tranzicije našega društva. Mi nemamo utvrđenu minimalnu plaću, a istovremeno apeliramo na naše poduzetnike za koje kažemo da ostvaruju profite i da su ti profiti takvi da bi oni mogli jednim dijelom ići u plaću. Apelom se očito ništa ne postiže. Jer da se apelom nešto postiže kada naš predsjednik Vlade apelira na poduzetnike da podignu plaće, onda plaće ne bi realno za 1% pale u ovom mjesecu. Prema tome apeli na pomažu, ali bi moglo pomoći nešto to bi se kroz zakonodavnu proceduru provelo. Eto to je i razlog zašto smo mi predložili ovakav zakon. On je vezan i za onaj prethodni zakon, međutim kako vodimo odvojenu raspravu treba se malo podsjetiti što smo i tamo predlagali. Ako gledamo ovaj prvi dio prijedloga gdje predlažemo da se osobni odbitak, porezni odbitak sa tisuću 600 kuna poveća na tisuću 900 kuna onda treba reći da u četiri godine, da je ovo četvrta godina kako se porezni, osobni porezni odbitak nije mijenjao. Dakle, 2004. godine zakonom smo utvrdili visinu od tisuću i 600 kuna. To je manje od 20%. Prema tome uključimo ovdje i inflaciju, uključimo tu nešto i rast cijena koji je bio u te četiri godine, vidjet ćemo zapravo da je to što se tiče poreznog odbitka čak i nešto manje nego što je to bilo 2004. godine. I sve veći broj ljudi dolazi u onu kategoriju koji moraju plaćati porez. Dakle, ako ostvare 2 tisuće kuna neto plaće, oni, ako koriste samo osobni odbitak na 100 kuna plaćaju stopu poreza od 15%. Istovremeno netko tko će na burzi zaraditi milijune ili će prodati svoju tvrtku za milijarde neće platiti niti jednu lipu. Očito je da mi ne provodimo odredbe našeg Ustava koji kaže da su građani dužni plaćati odnosno pridonositi državi i društvu ovisno o svojoj ekonomskoj snazi. I mi to moramo prije ili kasnije početi primjenjivati. Drugi dio se odnosi na određene dodatne olakšice. Vi se sjećate da smo mi do 2004. godine do promjene Zakona o dohotku imali olakšice koje su se odnosile na različite kategorije od zdravstva, stanovanja, podstanarstva i slično do 48 tisuća kuna. Dakle, po svakoj osnovi tisuću kuna mjesečno. Tada smo to promijenili i smanjili na svega 12 tisuća kuna. Očito je da sve veći broj korisnika odnosno poreznih obveznika koristi određene vidove ovakvih olakšica. Jučer nam je rekao državni tajnik preko milijun prijava za, poreznih prijava dakle neće sve biti povrat, nešto će biti i uplata. Ali očito je da su ljudi prihvatili ovu, ovakvu odredbu i ovakvu mogućnost. Međutim, nije logično da porezni obveznik može koristiti određene olakšice za sebe, ali ne može koristiti za uzdržavanoga člana svoje obitelji. I zaista to ne bi trebalo biti niti čak veliki izdatak jer smo rekli da se porezna osnovica odnosno može umanjiti maksimalno za 12 tisuća kuna. I ako to računate po onim stopama od 15 do 45%, to nisu tako ogromna sredstva. Dalje eto kolega koji je govorio u ime predlagatelja objasnio je što predlažemo još dodatno da bi se koristilo kao neoporezivi dio dohotka. Dakle, odnosi se uglavnom na obrazovanje. Vlada nam kaže u svojem mišljenju da poduzetnici imaju pravo koristiti poreznu olakšicu ako svoje radnike šalju na doškolovanje. A onda nije normalno da ako čovjek sam plaća svoje troškove dodatnog obrazovanja ili troškove obrazovanja za svoje dijete da takvu olakšicu ne može koristiti. Zaista meni to nije logično. I na kraju govori se o tome kako bi naša lokalna i regionalna samouprava ostala bez velikog dijela poreznih sredstava. Kažem, mi smo ova dva zakona dali u paketu. Po jednom zakonu bi se plaćalo nešto više što se tiče poreza na dohodak jer bi i osnovica za oporezivanje bila za onih 300 kuna veća a ovdje je praktički što se tiče onih najnižih plaća, osobni odbitak bi se povećao adekvatno odnosno u istom iznosu. Po simulaciji ako radnik dobiva prosječnu plaću koja je isplaćena za prošli mjesec tih razlika zapravo ne bi niti bilo, ona bi se odnosila samo na ona najniža primanja. I samo rečenicu, dvije oko mišljenja Vlade. Mislim da se do sada još nije desilo ili vrlo rijetko se dešava da bi Vlada dala pozitivno mišljenje za jedan zakonski prijedlog koji podnosi opozicijski klub ili opozicijski zastupnik. Pa nas niti ne čudi što je Vlada dala takvo mišljenje. Međutim, naša je želja bila između ostaloga da ponudimo i određena rješenja koja bi se mogla eventualno koristiti tijekom godine kada će doći do usklađenja poreznog sustava sukladno sustavima u Europskoj uniji. Pa i Vlada oko toga nešto govori. Ona kaže da predlaže Saboru da ne prihvati ovaj prijedlog ali istovremeno kaže da eto i ona ima u planu do kraja godine kao i o Zakonu o obveznim doprinosima ići u određene promjene. Pa ovdje kaže da će i ona u okviru zakonodavnih aktivnosti usklađivati Zakon o porezu na dohodak sa pravnom stečevinom Europske unije u četvrtom kvartalu, dakle tek na kraju godine. Mi bismo ju željeli sa ovim našim prijedlogom malo i požuriti. I ono što je nama zanimljivo, u ovom mišljenju kaže da će se tada razmotriti i dodatno analizirati prijedlozi našega kluba. Prema tome, to nisu tako nerealni prijedlozi, u njima ima realnosti i nama će biti drago ako Vlada se posluži ovim našim prijedlogom kada će nam predložiti izmjene Zakona o porezu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajnici, cijenjeni kolegice i kolege. Pristupajući raspravi o predmetnom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak važno je odmah u uvodu napomenuti da su Zakonom o porezu na dohodak već određene porezne osnovice i porezne stope na osnovi koje se poreznom obvezniku utvrđuje iznos poreza kojega je obvezan platiti mjesečno na temelju svog dohotka. Osnovni i osobni odbitak odnosno neoporezivi dio porezne osnovice poreznog obveznika sada iznosi tisuću 600 kuna mjesečno te se ovim prijedlogom izmjena zakona predlaže povećanje neoporezivog dijela porezne osnovice na tisuću 900 kuna. Osim samog povećanja neoporezive osnovice ovim prijedlogom izmjene Zakona o porezu na dohodak predloženo je da se opseg olakšica proširi i za iznos stvarnih troškova za zdravstvene usluge koje su porezni obveznici plaćali za izdržavanje članova uže obitelji. Istodobno predlaže se uvođenje novih olakšica, tj. novih osnova za povećanje neoporezivog dijela dohotka i to taksativno navedeno troškova plaćanja poslijediplomskih studija, troškova plaćanja akreditiranih programa Cjeloživotnog učenja, troškova plaćanja tečajeva stranih jezika i troškova plaća tečaja informatičkog obrazovanja. Ove predložene olakšice su u izravnoj korelaciji s poslodavcima i poslovnim organizacijama jer su neposredno zainteresirani dodatno obrazovati i usavršavati svoje zaposlenike a za sve novo predložene olakšice, poslovne organizacije i druge institucije imaju već porezne olakšice po postojećem Zakonu o dohotku. Važno je podsjetiti da je Zakonom o porezu na dohodak koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine uvećan osnovni osobni odbitak s tisuću 500 kuna na tisuću 600 kuna mjesečno a tada su uvećani i čimbenici osnovnog osobnog odbitka za uzdržavanu djecu, uzdržavane članove uže obitelji te za invalidnost poreznog obveznika, svakog uzdržavanog člana uže obitelji i svako dijete. Uvedeno je i uvećanje osobnog odbitka za poreznog odbitka svakog uzdržavanog člana uže obitelji i svako dijete ako im je rješenjem utvrđena invalidnost po jednoj osnovi 100% ili koji radi invalidnosti imaju pravo na pomoć ili njegu. Sve ovo navodim radi ilustracije opsežnosti i različitosti već postojećih poreznih olakšica. Simulacija prosječne plaće zaposlenika u iznosu od 7 tisuća kuna s jednim uzdržavanim djetetom i predviđenog povećanja osobnog odbitka s tisuću 600 kuna na tisuću 900 kuna upućuje na to da bi se porezi i prirezi smanjili sa 14% ili nominalno iskazano 207 milijuna 756 tisuća 58 kuna državnom proračunu, 180 milijuna 960 tisuća 998 kuna županijskom proračunu i milijardu 62 milijuna 802 tisuće 944 kune na gradskim i općinskim proračunima. Dakle, nedvojbeno je da bi eventualno ovako predložena izmjena zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak rezultirala neizvjesnom nadoknadom a izvjesnog smanjenja prihoda jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Valja napomenuti da je izmjenama i dopunama Zakona o financiranju lokalne i područne odnosno regionalne samouprave koji je stupio na snagu 1. siječnja 2007. porez na dohodak postao isključivo prihod tih jedinica lokalne i područne samouprave. Točno je da u prihodima državnog proračuna ostaje 21% prihoda od poreza na dohodak ali se taj isti iznos temeljem istog zakona planira i na rashodovnoj strani u Ministarstvu financija i to upravo za financiranje decentraliziranih funkcija i tijekom godine doznačuju se jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Dakle, od poreza na dohodak državi ne ostaje ništa jer su prihodovne i rashodovne stavke na temelju poreza od dohotka uravnotežene. Osim toga, država umjesto jedinica lokalne i područne samouprave koje imaju tretman posebne državne skrbi ili su na brdsko-planinskim područjima vraća porez na dohodak građana tih jedinica a što godišnje iznosi oko 550 milijuna kuna. Ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak predviđeno je i smanjenje doprinosa za mirovinsko osiguranje i to prvog stupa s 15 na 11% a predviđeni način nadoknade tih smanjenih prihoda je prilično neizvjestan i povezan je s Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja. Cijeneći osnovnu namjeru i motiv pri izradi i podnošenju ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak uočljiva je preambiciozna i teško ostvariva zamisao predlagatelja da se 5 milijardi kuna uprihoduje od poreza na kapitalnu dobit. Stav kluba HDZ-a je da se već važećim Zakonom o porezu na dohodak, da su već važećim Zakonom o porezu na dohodak propisane brojne porezne olakšice, te da nema potrebe u sustavu poreza na dohodak uvoditi nove porezne olakšice s obzirom da bi to rezultiralo netransparentnim poreznim sustavom, dodatnim poteškoćama u provedbi pozitivnih poreznih propisa i povećanjem troškova ubiranja poreza. Istodobno bi i predloženim zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak došlo do izravnog smanjenja prihoda kako državnog tako i županijskih, gradskih i općinskih proračuna što bi posebice dovelo u pitanje učinkovitost funkcioniranja lokalne i regionalne samouprave. Stoga klub HDZ-a neće podržati ovaj prijedlog i neće glasovati za prihvaćanje Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Želim iznijeti nekoliko razmišljanja osobno kao građanin korisnik cijelog niza poreznih olakšica, odbitaka s naglaskom na područje posebne državne skrbi na kojem živim i osvrt na prijedlog povećanja neoporezive osnovice sa 1600 na 1900 kuna kao gradonačelnik jedinice lokalne samouprave na ratom stradalom području, preciznije području grada Pakraca a vezano za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak kome je predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Kao prvo, u proteklih četiri godine uveden je cijeli niz dodatni poreznih olakšica, tj. odbitaka koji koristimo mi građani prilikom podnošenja godišnjih poreznih prijava gdje stvarno postoji jedno zadovoljstvo među građanima vezano za porezne olakšice, tj. odbitke. Uvođenjem daljih olakšica, a bez osiguranih sredstava u proračunu za njihovo konzumiranje nije realno i smatram da prijedlog nije dobro pripremljen. Predlagači u raspravi na sjednici Odbora za financije i državni proračun govore da se neće povećati rashodi jer se ne povećava maksimalni limit od 12000 kuna. To nije točno. Evo samo jednog jednostavnog primjera. Ako netko danas ostvaruje maksimalan zbroj olakšica na primjer do 8000 kuna u navedenom razdoblju zahvaljujući novim predloženim olakšicama, odbicima dođe na maksimum olakšica od 12000 kuna ostvaruje pravo na veći povrat poreza na teret državnog proračuna. Znači, da je činjenica da uvođenje novih poreznih olakšica stvara nove rashode u državnom proračunu. Ne kažem da u narednim godinama ne treba razmišljati o novim poreznim odbicima, olakšicama za građane. Ali to treba kvalitetno pripremiti i naravno osigurati dodatna sredstva za tu namjenu u državnom proračunu. Drugi dio na koji se želim osvrnuti je povećanje neoporezive osnovice sa 1600 na 1900 kuna. O ovome imam izuzetno negativno mišljenje. Kao predstavnik izvršne vlsti u jedinici lokalne samouprave to jest gradu Pakracu, a siguran sam da govorim u ime gotovo svih načelnika i gradonačelnika za koje smo čuli od kolege Borisa da su praktično svi gradovi participirali u većem iznosu u poreznim prihodima u svoje proračune. Jer to bi direktno dovelo do smanjenja prihoda kako smo čuli u državnom proračunu za 207 milijuna kuna, u županijskim, tj. regionalnim samoupravama smanjenje za 180 milijuna kuna, a u gradovima i općinama ni manje ni više nego smanjenje za milijardu i 62 milijuna kuna. Što to konkretno znači za jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave, za gradove i općine koji su svi praktično donijeli svoje proračune za 2008. godinu, gdje su prihodi svi naravno od poreza planirani za različite projekte i proračunske korisnike. Što bi značilo ovakvo predloženo smanjenje u tijeku ove godine i onemogućilo u potpunosti normalno funkcioniranje regionalne i lokalne samouprave u većem dijelu i samog državnog proračuna posebno na ratom stradalim područjima, tj. područjima posebne državne skrbi. Uvođenjem ovog zakona jedinice lokalne samouprave na žalost samo kratko bi participirali u sredstvima decentralizacije koje su napokon spuštene u proračune općina, gradova, županija. Evo, zbog svih ovih navedenih razloga koliko god su oni možda, podvlačim možda bili dobre, iskrene namjere predlagača ove predložene izmjene Zakona o porezu na dohodak ne mogu podržati. Hvala.
Hvala. U ime predlagatelja gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Kolegice i kolege, čisto da rasprava ne skrene u pogrešnom smjeru. Ovdje se govori o sredstvima kojim se ovim prijedlogom oštećuje i državni proračun, županijski proračuni i posebno jedinice lokalne samouprave. Mislim da te računice nisu točne ako uzmete u obzir da je ovaj zakonski projekt vezan sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim doprinosima. Jer ukoliko primijenite taj zakon poreska osnovica za obračun poreza na dohodak povećava se za 300 kuna i ima isti efekat o kojem ovdje govorite kao negativnom efektu. Što znači, nema negativnih efekata ni za državni proračun, ni za županijski, ni za jedinice lokalne samouprave. Taj negativni efekat osjeća se samo kod jedinica lokalne samouprave koji ne ostvaruju prosječnu plaću, samo kod tih jedinica. Jer one općine i gradovi koji nemaju prosječnu plaću s kojom smo mi kalkulacije radili u tima se osjeća nedostatak sredstava. I u tim jedinicama lokalne samouprave moguće je ostvarenje nešto nižih prihoda. I simulacije provedene na ovom zakonu kad se isto provedu na Zakonu o obveznim doprinosima vidjet ćete da se međusobno poništavaju. Naravno, ostaje pitanje što sa jedinicama lokalne samouprave koji imaju niže prosječne plaće a ima takvih i to značajni broj. E sada onda ponovo je pred Vladom jedna od dilema, da li dodatna decentralizacija ali postoji i još jedna mogućnost, a to je ono što SDP naglašava, sve veća nejednakost među građanima Hrvatske. Znači sve veći broj menadžera i ostalih koji imaju vrlo značajne prihode po osnovu plaće. Pa prema tome, moguće je uvesti i još jednu stopo za oporezivanje onih koji su itekako prisutni sa značajnim prihodima pa je i to način kako se može u dijelu osiguranja dodatnih sredstava za jedinice lokalne samouprave razriješiti problem. To je nešto što SDP u svom drugom čitanju može predložiti i dopuniti kao prijedlog kako je moguće obeštetiti jedinice lokalne samouprave koje imaju ispod prosječne plaće. I zato da vas ne zavede analiza samo na ovom zakonu, usporedite sa prethodnim zakonom pa ćete vidjeti da kada su u pitanju jedinice lokalne samouprave jednostavno i državni proračun u prosjeku nema ni plusa ni minusa, a sve je to rađeno upravo sa ciljem da se osigura barem oko 5%-tno povećanje plaće jer smo procjenjivali da će to biti otprilike inflacijski udar u ovoj godini. A ono što nas posebno motivira, to su podaci za siječanj koji je pokazao da je i inflacija daleko veća od 5% koliko smo i mi pokušavali procijeniti. Što se tiče olakšica koje smo predložili evidentno je da su to olakšice koje su prije svega vezane za obrazovanje i za zdravstvo, jer neprekidno pokušavamo reći koliko je važno obrazovanje i koliko želimo Hrvatsku znanja, pa prema tome svaku želju pojedinca da se doškoluje, da svojim znanjem da doprinos hrvatskom društvu i ja bih rekao konkurentnosti hrvatskog društva onda je jednostavno iznos dopunskih olakšica koji se treba osigurati nešto što je najmanje u ovom trenutku što se može uložiti u poticaj građana Hrvatske.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi je gospodin Davor Huška. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče pa želio bih ispraviti netočan navod jer je kolega Linić rekao da projekcije pokazuju drugačije. Mi u prijedlogu nismo vidjeli te projekcije, nema nigdje ni jedne brojke niti izračuna iz kojeg bi bilo vidljivo da je to stvarno drugačije pa ne možemo u to stvarno ni povjerovati. I želim samo reći da bi u ovom slučaju one najsiromašnije jedinice lokalne samouprave upravo doživjele najveći udar na svoje proračune. A kada se spominju olakšice za znanje i društvo znanja, želim podsjetiti da je ta stavka našla svoje značajno mjesto u proračunu Republike Hrvatske u ovoj godini. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam netočan navod kolege Linića, koji govori o tome da jedinice lokalne samouprave ne bi izgubile sredstva, a povezujem to i sa točkom dnevnog reda koja je bila prethodna, a koja govori o potrebitih iznalaženih 4 milijarde kuna vezane za financiranje temeljem takovih predloženih izmjena i dopuna Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja, pronalaženje 4 milijarde kroz kako kolega kaže izmjene PDV-a, oporezivanje prihoda na kapital te dodatna proračunska izvore što znači da sve to se bitno i direktno očituje na stanje proračuna već donesenog za ovu godinu na državnom nivou te u međusobnoj povezanosti jedne i druge točke bitno govori o izmijenjenim uvjetima.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolege zastupnici. Što se tiče povećanjem osobnog odbitka kao neoporezivog dijela dohotka sa sadašnjih 1.600,00 kuna na 1.900,00 kuna doista bilo bi određeno povećanje neto plaće radnika i sigurno bi bilo dobro u tu svrhu rasteretiti porezne obveznike. No, zbog mogućih posljedica za radnike i građane smatram da bi Zakon o porezu na dohodak trebalo cjelovito pripremiti uz cjelovito sagledavanje utjecaja tih promjena na lokalne jedinice, a posljedično normalno po građane tih lokalnih jedinica. Potrebno je predvidjeti supstituirajuće izvore prihoda za financiranje lokalnih programa. Osim znači ovog pozitivnog učinka koji sam rekao, znači da bi se povećale neto plaće radnika bez dodatnog opterećenja troškova rada za poslodavce, postoje i negativni učinci pa npr. smanjeni su prihodi poreza na dohodak, a time posljedično i od prireza jer se prirez obračunava na porez na dohodak. Obzirom da je prihod od poreza na dohodak isključivo prihod jedinica područne samouprave općina i gradova pa se otvara pitanje iz kojih izvora namaknuti taj manjak sredstava za njihovo financiranje ili će se to ostaviti jedinicama područne samouprave da se one same snađu, a to je upravo ta nova opasnost za građane i radnike kojima će se povećanje neto plaća vraćati kao bumerang. Na primjer temeljem bruto plaće od 7 tisuća kuna koliki je približno prosjek Republike Hrvatske danas, on je točno 7 tisuća i 47 kuna u bruto iznosu, jedinica područne samouprave po zaposlenom sa takvom, a ako ima veću plaću još više, gubi cca 95 kuna po znači zaposlenom koji ima znači takvo prosječno primanje. Zagreb će izgubiti normalno i više jer je prosječna plaća bruto negdje 8 tisuća 982 kune za prosinac 2007. godine. Općine i gradovi normalno da taj manjak sredstava namaknuti će od svojih građana na način da će povećati cijene usluga onih poduzeća, trgovačkih društava koje su u njihovom vlasništvu. Ili nekim novim lokalnim nametima kojima će direktno ugroziti socijalni standard građana. Znači uzimat će iz džepa svojih sugrađana. Slično bi se moglo desit kao što se desilo po modelu Grada Zagreba. Možda i Rijeke u jednom dijelu. Drastičnim povećanjem cijena komunalnih usluga npr. ili uvođenjem kazne za siromaštvo od 300 kuna za one koji eto bore se da bi preživjeli, pa ne valjda svojom voljom moraju doći do kanta za smeće da bi preživljavali. Zato još jednom ponavljam da zbog navedenih posljedica taj zakon treba odgovorno i cjelovito sagledati i pripremiti. Sigurno da bi tu bilo puno kvalitetnije razgovarati da su uz taj zakon dane i konkretne analize. Kažem, ne bi bilo dobro ovakav zakon prihvatiti, još jednom ponavljam, jer on će se vratit kao bumerang radnicima i građanima jedinica lokalne samouprave. Oni sigurno će namaknuti ta sredstva koja ćemo im oduzeti tim zakonom, ali opet će ih namaknut na štetu svojih sugrađana. Zato ponavljam treba pripremiti malo bolje taj zakon, cjelovitije i odgovornije. I mislim da on u principu, suštini nije loš. Hvala.
Prvo se javio za ispravak netočnog navoda gospodin Davor Bernardić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega! Pa vi ste rekli jedan netočan navod u kojem će jedinice lokalne samouprave na temelju ovog prijedloga zakona izgubiti. No međutim u uvodnom slovu ovaj prijedlog zakona treba gledati u prijedlogu prethodnog prijedloga, znači u tom kontekstu, i po tome će na razini prosječne plaće prihodi jedinica lokalne samouprave biti isti. Isto tako rekli ste da će Grad Zagreb u tom dijelu isto tako izgubiti dio poreza na dohodak pa će to morati namaknuti s drugim prihodima. I to je ono isto tako netočan navod. Budući da Grad Zagreb koji ima prosječnu plaću veću od državnog prosjeka će upravo ostvariti i veći prihod sa osnove poreza na dohodak po cjelovitom prihodu, po ovom cjelovitom prijedlogu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite!
Zahvaljujem predsjedniče. Ispravljam netočni navod kolege Kunsta. Po ovom zakonu zaista državni proračun gubi 207 milijuna, županije 180 milijuna, milijardu i 60 lokalne samouprave. Po prethodnom zakonu država dobiva 207, županije 208, izvinjavam se 108, lokalne milijardu 62 plus i minus nula. Prema tome ovi projekti govore da nema ni više ni manje za proračune države i lokalne samouprave, jer jedan i drugi zakon su vezani. Problem je samo u jedinicama lokalne samouprave koji nemaju prosječnu plaću od 7 tisuća. I rekao sam, SDP će to u drugom rješenju popraviti. Samo to je problem. Znači nije problem milijardu 449 milijuna.
Također ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče! Kolega Kunst je u negativnom kontekstu spominjao grad Rijeku vezano za povećanje komunalnih naknada i troškova na teret građana. Grad Rijeka nije povećala niti će povećati te cijene na teret građana. I grad Rijeka ima prirez od 6,25 dakle najniži koji je moguć. I unatoč tome ima vrlo visok standard komunalni u gradu Rijeci i sve ostale usluge koje pruža građanima.
Hvala. Imamo replika gospodin Gordan Maras. Izvolite!
Hvala lijepo. Ja sam dignuo za repliku gospodinu Kunstu, ali ponovit ću sad što je rekao i kolega Linić i kolega Bernardić. Znači po ovom zakonu neće se, ako se gleda parcijalno samo ovaj zakon, onda će se izgubiti dio sredstava, ali će se po prethodnom zakonu dobiti. Tako da je konačna jednadžba identičan prihod lokalnih jedinica po obadva zakona, zato šta će se nakon šta se oporezivi dio plaće poveća povećati i prihod sa osnove oporezivanja. Jedini je problem taj što je rekao i kolega Linić što će se u ispod prosječnim, znači tamo gdje su jedinice lokalne samouprave sa plaćama koje su ispod prosječne biti prihod nešto niži, ali ćemo to dodatnim zakonom pokušati nadomjestiti odnosno poravnati.
Hvala. Odgovor gospodin Kunst. Izvolite!
Gledajte, radi se o tome prije svega prethodni zakon, o njemu smo raspravljali prije ovog zakona. I ako gledate analizu koju ja ovdje imam a volio bi da ju imate sad svi pa bi mogli pratiti točno po stavkama kako je to pripremljeno, onda bi u svakom slučaju vidjeli da jedinice lokalne samouprave gube. I to je činjenica. E sad. Mi možemo se vezat ne znam, ako će biti prethodni zakon usvojen, ali ako neće biti onda ovaj zakon u principu ostaje takav i po njemu se gubi. A ja u ovom trenutku raspravljam isključivo o ovom zakonu jer je on kao posljednja točka dnevnog reda. Znači on nije napravljen kao poveznica u smislu da raspravljamo jedinstveno o cijelom paketu ili da u tom dijelu raspravljamo onda bi mogli drukčije. Ja isključivo raspravljam o zakonu koji je točka dnevnog reda. Hvala.
Hvala. Replika gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Također repliciram gospodinu Kunstu, a ne skrivam se iza ispravka netočnog navoda jer mi je stalo zaista do rasprave i možda je dobro da gospodin Kunst i odgovori ukoliko želi. Naime, ovdje često se stvorila sada jedna dilema tko će, evo vidite imamo i mišljenje Vlade. S ovim prijedlogom zakona osiromašili bi se prihodi fiskusa dakle državnog proračuna. Što je sa prihodima županije, gradova, općina? Uvijek smo zabrinuti za nekog drugog, trećeg. Ajmo mi malo promijeniti filozofiju, pa onda ako radniku ostane više bit će bolje i za državu, bit će bolje za općinu, bit će bolje za grad, bit će bolje za županiju. Ja mislim da bi država u ovom vremenu … [[Govornik se ne razumije.]] kapitalizma trebala imati te mjere. Najprije evo, koristim i ovu prigodu što je ovdje gospodin Mladineo, da se dobro porezi prihoduju, a ne da porezna uprava ide tamo da bi nekoga po nekakvim principima druge naravi i drugih motiva. Mislim da znate o čemu govorim. I to bi onda već bio manji problem. Drugo, da naša zemlja prestane biti raj za strani kapital od kojeg svi kao nekako strepimo, jer eto neće biti toliko milosrdan da naši radnici budu njima pomoćna radna snaga. Izvolimo kao država napraviti takva pravila igre da zaštitimo radnika, čovjeka koji stvara na kraju krajeva sve vrijednosti. Ja mislim da je to nužno potrebno, navlastito u ovom vremenu rasta nezaposlenosti i smanjenih plaća, mirovina i svega onoga što nas čeka, pa i za nešto što nismo sve krivi s obzirom i na svjetsko tržište i tako. To nam je dužnost i odgovornost svih ovdje nas. Hvala.
Hvala. Odgovor, gospodin Kunst. Izvolite.
Gospođo zastupnice Antičević, u svakom slučaju to sve zgodno zvuči, ali ako mi raspravljamo trenutno o ovom zakonu, a ja raspravljam isključivo o ovom zakonu, činjenica je da će gradovi i općine gubiti. Oni sigurno neće to izgubiti, tim se pomiriti, nego će tražiti načina kako da to što će izgubiti nekako namaknu. To je činjenica. Ja sam samo naveo primjer Zagreba npr. Najvjerojatnije to bi i ostali gradovi učinili i općine nekim mjerama, mjere su im najbolje da neke svoje dodatne lokalne poreze ili preko usluga kojima su, preko usluga poduzeća kojima su oni vlasnici trgovačkih društva namaknuti tu razliku i to je činjenica. I onda je to bumerang koji se vraća. Ja se s vama slažem da bi to sve bilo zgodno, tada bi to bio jedan paket o kojem bi mi mogli fino razgovarati i raspravljati pa vidjeti gdje da faktički ne ide na štetu poslodavaca, radnici dobivaju, država ne gubi, sve bi to bilo zgodno, ali ja raspravljam o ovom zakonu kao jednoj zasebnoj cjelini koja je ovdje predložena. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa Dragica Zgrebec. Izvolite.
Pa evo, kolega Kunst se ipak dolazeći sa sindikalne scene meni malo čudno više orijentirao u ovom zakonu na to kakvi će prihodi biti lokalnoj i regionalnoj samoupravi, nego kako riješiti i u jednom dijelu plaće zaposlenih. Mi smo već rekli da ovaj zakon je zapravo treba gledati u kontekstu i onog prethodno zakona. To što se oni nisu objedinjeno raspravljali, nema veze, to je papir zakona koji treba gledati u cjelini. Dakle i rečeno je da će samo jedinice lokalne i regionalne samouprave koje imaju niže plaće ostati bez dijela prihoda. Međutim, mi i tako imamo u državi tzv. Fond poravnanja kojima se uz određene kriterije u određenim jedinicama lokalne samouprave i regionalne, naravno samouprave dodjeljuju određena sredstva kao transferi iz državnog proračuna. Postoje različite mogućnosti dodatnog prikupljanja fiskalnih sredstava, poreznih sredstava. Dakle tu je u prvom redu da se obuhvate oni prihodi koji danas nisu oporezivani. Mi možemo i dalje ići sa progresivnim oporezivanjem dohotka, mi već imamo na desetke tisuća ljudi koji zarađuju i do 100 tisuća kuna prihoda, a plaćaju maksimalno stopu poreza od 45% na određenu visinu, iznad određene visine prihoda. Dakle, mi možemo i dalje ići sa progresivnim stopama i na takav način oporezivati visoke dohotke u Hrvatskoj.
Hvala. Odgovor, gospodin Kunst. Izvolite.
Gospođo zastupnice Zgrebec, pazite ja nisam rekao da je ovaj prijedlog vaš je loš. Ja sam rekao da je dobar, ali da ide na štetu dok cjelovito nešto ne predložite, da ne bude bumerang onima u principu koji bi nešto dobili više, a da im se kao bumerang ne vrati da bi trebalo riješiti. Pa upravo dilema sindikata je bila i zbog toga Zakon o minimalnoj plaći na žalost još nije doživio, jednim dijelom i zbog toga, svijetlo dana jer je bilo i među sindikatima razmišljanja oko neoporezivog dijela dohotka da se on poveća sa tisuću … [[Govornik se ne razumije.]] na tisuću 900 kuna pa se upravo vodila rasprava što će učiniti gradovi, jedinice lokalne samouprave, općine, što će učiniti, kako će ta sredstva namaknuti i da se upravo to ne vraća kao bumerang i tu je bio jedan kamen smutnje, na žalost konačno nešto su se usuglasili sindikati oko toga, ali godinu i pol dana se oko toga isto vodila rasprava. Znači, ja jesam za, ali dajte nešto cjelovito predložite onda. Nemojmo predlagati, predlažemo jedan zakon po zakon, onda treba povezivati. Napravite neku analitiku, dajte da sjedne i dapače, pa nitko nije ništa protiv da se radnicima poveća plaća da ne ide na štetu poslodavaca, a i da država ne gubi. Pa tko bi bio protiv toga, taj mora biti lud.
Hvala. U ime predlagača, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče, kolegice i kolege. Da ne bi bilo dvojbi, u uvodnom obrazloženju za ovaj zakon, prvi pasus piše: "Povećanje neoporezive poreske osnovice na tisuću 900 kuna mjesečno ne bi smanjila prihode državnog proračuna s osnova Zakona o porezu na dohodak jer bi se izmjenama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja osiguralo smanjenje MIO I. stupa i na taj način direktno povećali ukupni porezni, poreske osnovice i svih poreznih obveznika u Republici Hrvatskoj, na osnovu kojega se taj prihod ostvaruje." Prema tome, ukoliko bi se prihvatio ovaj Zakon, a ne bi se prihvatio prvi zakon, rješenje tada nije dobro. To se slažemo. Ali predloženi su u isto vrijeme od kluba SDP-a i jedan i drugi zakon, i jedan i drugi. U obrazloženjima govorimo upravo o tom mogućem negativnom efektu i velimo kao SDP riješili smo taj problem da ne dođe inicijative gradova i općina da nedostajuća sredstva nalaze na drugi način. Završavajući ove prijedloge došli smo naknadno do saznanja da je problem u mnogim općinama i gradovima koji imaju niže prosjeke i ocjenjujemo da u drugom čitanju i to smo u stanju riješiti, što znači da tamo gdje su viši prosjeci gradovi i općine će ostvariti i veće prihode po osnovu ova dva zakona i zato moramo zaštititi gradove sa manjim prosječnim plaćama, jer je to neophodno važno, pogotovo ako još gledamo i područje od posebne državne skrbi. I to je nešto što ćemo riješiti, pokušati riješiti u drugom čitanju. Ali i jedan i drugi prijedlog zakona su pred vama, raspravljamo ih odvojeno, ali u obrazloženjima mi smo se vezivali da pokušamo vrlo jasno reći da ne ostaju problemi, barem po ovom zakonu. Kad govorimo o onom prvom zakonu, da, mi velimo ostaje težak teret i pred Vladom, pred svima nama kako pronaći model dodatnog oporezivanja građana koji bi morali preuzeti dio socijalnih problema u Republici Hrvatskoj koji do sada nitko još u Hrvatskoj nije uveo. To jesu novi problemi, to jesu nove teškoće, ali to nas čeka. Prema tome, govoriti o porezima na kapitalnoj dobiti jer su to građani koji ostvaruju dodatne prihode ili žive od kapitalne prihoda, a ne od svoje plaće ali i oni moraju na neki način početi sudjelovati u rješavanju naših problema kao što su mirovine, kao što su problemi zdravstvenog osiguranja. I to je ono što nije razrađeno u našem prvom zakonu i to je ono o čemu smatramo da ćemo itekako se morati pozabaviti u skoro vrijeme. Ali što se tiče ovog zakona SDP je ponudio rješenje da se ne bi dogodilo niti udar na standard komunalni a niti na cijene komunalnih usluga.
Hvala. U ime Vlade gospodin državni tajnik Ivica Mladineo. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Samo dva navoda ako mogu. Što se tiče da neće biti manjka ako se usvoji prvi i drugi zakon. Mislim da hoće. Analiza je rađena na osnovu samo drugog zakona milijarda ona i pol koja je, ali ako se prihvati prvi zakon i kad bi se svih 4 milijarde kuna pretočilo u dohodak sa prosječnom stopom poreza na dohodak na plaće oko 12% to bi opet bilo oko 500 milijuna znači dodatnog poreza a milijarda i pol je novog. Znači, to bi već bio jedan određeni manjak i još plus još one olakšice koje imamo koje bi uvećalo taj manjak. To je što se tiče prvog. Ja govorim, ograđujem se o točnim iznosima na ovo ali otprilike to je bilo. Što se tiče što je gospođa zastupnica Antičević kazala mogu samo navesti nešto da porezna uprava ipak pazi na naplatu prihoda, da je prihodi koje porezna uprava za prošlu godinu naplatila u odnosu na prethodnu godinu preko 15%, da porezna uprava prati sa puno više pravne osobe, poduzeća, naročito velika poduzeća, naročito strana poduzeća. Znači, 15% nije malo a i jedinice lokalne uprave i samouprave, naročito ovdje imamo dosta gradonačelnika koji dobro znaju da je naplata i poreznih prihoda poreza na dohodak za prošlu godinu 19% veća nego što je bila prethodne godine.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Na izgled građanima se na prvi pogled može ovaj prijedlog zakona činiti prihvatljivim i privlačnim a to je da se poveća osobni odbitak sa tisuću 600 na tisuću 900 kuna jer to je 300 kuna ili povećanje od 18,75% što svatko zna i može izračunati. Kažem na prvi pogled jer je to samo tako i jedino na prvi pogled je stvarna konkretna računica, na bilo kojem uzorku pokazuje drugačiju sliku odnosno daje daleko manje efekte koristi za građanina radnika sa prosječnom plaćom. Evo jednog konkretnog primjera. Ako uzmemo recimo jednu plaću u Zagrebu neto isplata negdje 5 tisuća 450 kuna bruto plaća bi bila 8 tisuća, doprinos tisuću 600, dohodak 6 tisuća i 400, osobni odbitak tisuću 900, porezna osnovica 4 tisuće 500, porez po stopi 15% 480 kuna, porez po stopi 25% 325 kuna, ukupno porez 805 kuna, prirez Zagreba 18% 144,90 kuna. Dakle, ukupno porez i prirez 949,90 kuna i to vam iznosi povećanje ako gledamo na onu poreznu osnovicu od tisuću 600, tisuću 900 1,65%. I slažem se sa gospodinom Kunstom da ovi zakoni se moraju gledati posebno a ne nekako objedinjeno jer nema projekcije financijske ni po jednom ni po drugom prijedlogu. Dakle, kao što se vidi iz konkretnog izračuna radnik nije dobio ni približno iznos od 300 kuna odnosno povećanje njegove plaće iznosi samo 1,65%. S druge strane, štete koje bi nastale u sadašnjoj situaciji po državni i proračun županije odnosno gradova i općine bile bi veće od koristi i dovele bi u mnogim jedinicama lokalne uprave i samouprave u pitanje izvršenje proračuna za ovu godinu. Prema simulaciji koju je u svom obrazloženju dostavila Vlada manjak u proračunu po toj osnovi iznosio bi za državni proračun preko 200 milijuna, za županije preko 180 milijuna i za gradove i općine preko milijardu kuna. Nadalje, porezne olakšice koje koriste građani prema sadašnjoj ocjeni iznositi će oko 2 milijarde kuna koje će se vratiti građanima odnosno koje će praktički umanjiti prihod ostvaren iz poreza na dohodak u 2008. godini. To konkretno znači da proračuni navedenih korisnika proračunskih sredstava ukoliko bi se prihvatile predložene izmjene samo u ovoj godini mogu računati sa 3,4 milijarde kuna manje. Predlagatelj nije naveo izvor prihoda kojim bi se pokrile predložene olakšice i oslobođenja nego je deklarativno navedeno da se taj manjak prihoda, da će se nadoknaditi uštedama u proračunu i oporezivanjem prihoda od kapitala. A pitam vas s kojim uštedama u proračunu kao da u njemu ili njima ima viška sredstava kad svi dobro znamo kakvi i koliko su pritisci na proračunska sredstva i kad svi traže samo više. Kome u toj situaciji smanjiti ili ukinuti sredstva i na kojim stavkama u proračunu štedjeti, to nigdje ne piše. A drugo, da bi se oporezivanjem kapitalnih prihoda namaknula potrebna sredstva potrebno je mijenjati druge zakone, Zakon o porezu na dobit i prateće propise a time bi efekti tih mjera bili znatno manji. Što se tiče poreznih olakšica mislim da ih u postojećem poreznom sustavu ima dovoljno ali da do sada nisu bile dovoljno korištenje što potvrđuju i podaci o broju podnesenih poreznih prijava koji raste iz godine u godinu ali još više i stalno rastuća visina novca koji se vraća građanima nakon obrade poreznih prijava. Pored toga širenje kruga poreznih olakšica i na druga područja, stručno usavršavanje, specijalizacija i drugo učinilo bi porezni sustav netransparentnim a njegovu provedbu i kontrolu kompliciranu i neučinkovitu. Zbog toga podržavam mišljenje Vlade da se ovaj prijedlog ne prihvati ali da postoji mogućnost dodatnih analiza i razrade prijedloga te da se oni djelomično ugrade u Zakon o porezu na dohodak prilikom njegovog usklađivanja s pravnim stečevinama Europske unije krajem ove godine. Na kraju, ne mogu se oteti dojmu da se pojedini prijedlozi izmjena i dopuna zakona koji dolaze od strane oporbe, odnosno posebno SDP-a rade kako bi se moglo reći kako su oni imali puno prijedloga ali ih je HDZ glatko odbio. Mislim da se prijedlozi zakona bez obzira sa čije strane oni dolaze morali bi se raditi stručno, studiozno i argumentirano vodeći prvenstveno računa o koristi koju će oni donijeti dobrobiti društva i građanima i oni moraju biti usuglašeni između svih zainteresiranih stranaka. U protivnom, imat ćemo šumu izmjena i dopuna zakona u kojoj se nitko neće moći snaći a njihova primjena će biti spora a kontrola neučinkovita. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Replicirao bih gospođi Majdenić. Sad smo čuli još jednu stvar od jutra. Znači, da predlažemo samo da bi se predlagalo, odnosno da su to prijedlozi koji nisu dobro odvagani, analizirani itd. Ja to moram odbiti. Mislim, mi smo tu napravili simulaciju i sad vam je malo prije gospodin državni tajnik rekao da nema usporedbe o prihodima koji će dodatno biti od osnove poreza na dohodak ukoliko se prihvati prvi zakon. Znači, ja vam kažem da smo mi simulirali i da neće biti nikakvih gubitaka za lokalne jedinice ukoliko se prihvati prvi i drugi zakon. Ta simulacija je napravljena na toj bazi. Vi ste rekli i tu računicu vjerojatno je točna da će plaća u Zagrebu skočiti za ne znam koliko jedan i nešto posto. Da, ali opet kažem, kada se iskombiniraju oba dva zakona mi smo računali da plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj će u prosjeku skočiti 5,75%. Zato molim vas nemojte nas vrijeđati. Mi smo vrlo dobro odvagali. Predložili smo nešto za što mislimo da je provedivo i što će nam u konačnici biti korisno za naše građane. Ja bih vas molio gospodine predsjedniče da zamolite kolege zastupnike da ne omaložavaju prijedloge drugih kolega iz ovog Doma.
Pozivam vas da ne omalovažavate prijedloge i nemojte se ugledati na bezbroj primjera koje smo slušali jučer itd., nego stvarno budimo korektni i cijenimo napor kolega da predlože ovaj zakon. Replika. Gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, pa ja se zaista čudim kako ljudi kad dođu u ovu sabornicu zaborave možda nekakve svoje priče. Evo i kolegica Majdenić kaže da nama nisu potrebne dodatne porezne olakšice posebno ove koje se tiču obrazovanja. Mi stalno govorimo o društvu znanja, a to je jedna fraza koja je ušla u rječnik svakog političara. Ali kad se na konkretnoj situaciji može zaista nešto učiniti da postanemo društvo znanja, onda to mi odbacujemo u pravilu. Hrvatska ima 300 000 visoko obrazovanih ljudi. U Hrvatskoj godišnje se stvara novih 300 doktora znanosti, a treba nam 700. Ali da pustimo sad doktore znanosti. Cjeloživotno učenje je nešto bez čega se više ne može zamisliti razvoj jednog društva, pa tako ni Hrvatske, a ja vam tvrdim da poslodavci najčešće nisu zainteresirani ni da omoguće učenje stranih jezika, niti da omoguće dodatno usavršavanje u nekakvom području koje tog radnika zanima. Pa prema tome, 2005. godine potrošeno je 528 kuna za edukaciju po kućanstvu. To je 0,76% ukupnih izdataka. Da li ćemo sa tim postati društvo znanja? Nećemo. Pa zašto onda onemogućiti ljudima da ulože u svoje obrazovanje i da za to dobiju poreznu olakšicu. Ja to zaista ne razumijem!
Odgovor gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Pa gospodine zastupniče ja nikako nisam protiv stručnog usavršavanja. Ja samo želim da primjena poreza na dohodak bude što transparentnija. Činjenica je da oni koji su slabijeg imovnog stanja poreznu olakšicu iskoriste do kraja. Ovakve porezne olakšice uglavnom pogoduju onima koji imaju veća primanja. Ja ne vidim razloga zašto ne bio jedan prijedlog, dakle da oni koji su manjeg imovinskog stanja da imaju neku dodatnu poreznu olakšicu. Ali oni koji su većeg, koji imaju recimo evo ovdje ne znam saborski zastupnici. Zašto bi oni imali tu poreznu olakšicu? Recite mi zašto? Nema opravdanja. A što se tiče naše Vlade ona stimulira školovanje i ovako poslodavci su stimulirani slati radnike na školovanje i stručno usavršavanje odnosno obrazovanje, izobrazbu sukladno Zakonu o državnoj potpori za obrazovanje i izobrazbu, “Narodne novine“ 109/2007 i 134/2007, budući da time ostvaruju određene porezne olakšice. Prema tome, Vlada vodi računa o obrazovanju, a ponovo kad vam kažem da oni koji imaju dobru plaću da ne trebaju imati poreznu olakšicu za, nego se sami, fino stručno usavršavaju. Hvala lijepa.
Replika gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovana gospođo Majdenić, vi ste rekli, a bolje rečeno citirali izvješće Vlade, jer u svojoj raspravi ste uglavnom pročitali izvješće Vlade da bi uvođenje novih poreznih olakšica rezultiralo transparentnim poreznim sustavom. Možete li mi objasniti što je netransparentno uvođenju novih poreznih olakšica?
Hvala. Obavještavam da je prošlo vrijeme za prijavu od deset minuta prije pola minute. I replika gospođa zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa ja u stvari želim polemizirati sa tezom da se zakoni pišu da bi se stvorio dojam o tome da se puno radi. Možda neki rade i tako. Međutim iza, u osnovi ovog zakona i svih proračuna i svih, svega onoga o čemu se danas ovdje govorilo stoji jedna nepobitna činjenica, a to je izuzetno velik rast cijena i pad životnog standarda ljudi. To je bio razlog zašto se krenulo u traženje rješenja. Vjerujte da se ne bi izgubilo toliko vremena, mučilo se jer ne raspolažemo u SDP-u sa svim onim informacijama koje su nam potrebne da bi se napravile dobre simulacije. Ali evo vidite uspjelo se napraviti ako ne u kunu točne simulacije, onda približne simulacije kako bi se riješio jedan veliki i ozbiljan problem ljudi i to onih koji imaju više i onih koji imaju manje. A kad već govorimo o poreznim olakšicama one ne mogu biti supstitut loše socijalne skrbi. Porezne olakšice prije svega imaju zadaću stimulirati građane da financiraju neke svoje potrebe koje su važne za ukupan razvoj društva. Kao što je malo prije govorio kolega Jovanović ulaganje ljudi u zdravstvo, obrazovanje, davanje za to poreznih olakšica garancija je da u budućnosti nećemo imati problema sa rastom bruto društvenog proizvoda sa strukturom kvalifikacija radne snage i sa svim onim što zaustavlja gospodarski rast. Ali to je samo dodatno što sam htjela reći. Osnovno s čime sam htjela polemizirati je znači ovi zakoni imaju za cilj i u osnovi njihove izrade stoji veliki i elementarni problem građana ove zemlje: rast cijena, pad životnog standarda, niski rast bruto društvenog proizvoda i visoki rast inflacije.
Hvala. Odgovor gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Ako netko vodi računa o standardu građana onda vodi Vlada doktora Ive Sanadera. To je sigurno. Nikako ne možete reći da ova Vlada ne vodi računa i brigu o socijalnoj skrbi. Znači, prema onima koji su ugroženi. No ovi prijedlozi koje ste ovdje predložili su nevjerojatni. Dirati zdravstvo, dirati mirovinsko i reći da će se nekako nadoknaditi bez neke konkretne simulacije. To jednostavno ne stoji. Idete na kapitalnu dobit kao tu će se ostvariti neki prihod koji može biti jedne godine, može biti izvanredno velik, ali tko kaže da će sljedeće godine, da će broj transakcija na tržištu kapitala biti velik. Prema tome dirati u mirovinsko i zdravstveno osiguranje, smanjiti tamo konkretno prihode, mislim stvarno da je neodgovorno. Jedna simulacija bi rekla, ali znači konkretne neke prihode, a ovo ovako kaže, porez na kapitalnu dobit. Koliko je to? Gdje je da simulacija? Mislim da se previše igrate ovim važnim, a mogu vam reći ako ćemo gledati o standardu građana, onda je zdravstveno i mirovinsko izuzetno bitno. To je ono najbitnije. Svaki čovjek želi imati dobro zdravstveno osiguranje. Prema tome mislim da ovi prijedlozi nisu dobri, diraju ono što ne bi trebalo, a kažem očito nemate nekih novih boljih prijedloga, dajete ovo i ja mislim da će to ljudi shvatiti da to nije pravo rješenje niti je to, niti ti prijedlozi idu u smjeru povećanja standarda građana.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću samo o dijelu novih poreznih olakšica u ovom zakonu, jer mi se čini da o tome ne razgovaramo dovoljno. Ja sam pomalo možda i naivno vjerovala da pozitivni i dobri prijedlozi koji se predlažu ovdje u Hrvatskom saboru, a koji upravo kao što je i kolega Jovanović malo prije rekao, idu na traju onoga čeg su nam svima puna usta, društva znanja će dobiti koncenzualnu podršku ovdje u Saboru. No međutim ovdje očito nije bitno što se predlaže nego je očito bitno tko predlaže, da je sasvim nekakvom zabunom u nekakvoj hipotetskoj situaciji nekome iz HDZ-a tako nešto palo na pamet tu bi slušali cijeli dan hvalospjeve. Prva porezna olakšica u odnosu na neki način proširenje postojeće porezne olakšice koje predlažemo je proširenje korištenja porezne olakšice za zdravstvene usluge. Naime tijekom ovog vremena podnošenja poreznih prijava tijekom veljače često nam se javljaju i meni osobno kao zastupnici, ali i nama u klub zastupnika građani koji opravdano upozoravaju na jednu nelogičnost. Građani koji koriste za sebe poreznu olakšicu za zdravstvo, one račune koji nisu mogli ostvariti u obveznom sustavu zdravstvenog osiguranja koji su sami platili zdravstvene usluge to mogu koristiti kao poreznu olakšicu. Ako nekim slučajem ti porezni obveznici imaju bolesno dijete koje uzdržavaju, za troškove liječenja svoga djeteta ne mogu koristiti olakšicu. Za sebe mogu, za svoje maloljetno dijete ne mogu. To je velika velika nepravda koja pogađa zaista najugroženiji dio populacije, odnosno bolesnu djecu i predlažemo da se naprosto olakšica za zdravstvo proširi da ako rezident, dakle porezni obveznik može koristiti poreznu olakšicu zdravstva za sebe, da to isto tako može koristiti i za dijete koje uzdržava. Mislim to je elementarna logika i elementarno poštenje i pravednost prihvatiti taj prijedlog. Drugo, predlažemo uvođenje poreznih olakšica za obrazovanje. Dva su cilja na neki način poreznih olakšica kako ih ja vidim opet vodeći se elementarnom logikom, s time da sada prevladava ovaj prvi tim poreznih olakšica a to je da su na neki način one socijalna mjera. Gospođa Antunović je dobro rekla da porezne olakšice zapravo ne bi trebale biti supstitut za socijalnu politiku, na žalost još uvijek jesu. Mi imamo olakšice kojima se omogućava rješavanje stambenog pitanja, imamo olakšice kojima se omogućava rješavanje zdravstvenog pitanja i one su na neki način sve socijalnog karaktera. Drugi tip poreznih olakšica svrha je da potaknemo građane, građane gospođo Majdenić a ne poduzetnike nego građane za sebe, da potaknemo na ulaganje ono što država smatra poželjnim ulaganjem. Šaljemo građanima poruku što je to poželjno ulaganje za njihovu budućnost. Mi im želimo poslati poruku kao država, a mislim da bi im trebali poslati, da je poželjno ulaganje u obrazovanje. Čuli smo već ovdje podatke i to smo napisali u svom prijedlogu zakona, da godišnje jedna obitelj na obrazovanje troši 528 kuna, manje nego za telefonski račun mjesečno. Time kolegice i kolege mi ne možemo postati niti država niti društvo znanja i naše je naravno zapitati se kao zastupnika i zastupnice što smo učinili da građane potaknemo da ulažu u svoje obrazovanje i obrazovanje svoje djece. Slika jedna zašto predlažemo ove olakšice. Mlađa osoba ima 25-26 godina, završila je fakultet, ima nekakvu visoku stručnu spremu, evo reći ćemo da je nastavničkog smjera, da je diplomirani učitelj ili profesor nekakvog jezika, zaposli se u školi, radi u školi, u školi su ljudi jako potplaćeni, radi za plaću manju od prosječne plaće u državni i ona se odluči dalje usavršavati. Odluči upisati poslijediplomski studij. To je dobro za nju osobno, to je dobro za djecu kojoj predaje, to je dobro za državu. Njezin poslodavac, a to je država, toj osobi i tom radniku nikada neće platiti njezin poslijediplomski studij. Nikada. Mi predlažemo da taj iznos troškova poslijediplomskog studija koji godišnje po semestru dođe do 10 tisuća kuna, ovisno o studiju, ali više od 5 manje od 10, uđe kao porezna olakšica. Vi ste protiv toga. Scena druga. Osoba koja godinama stoji na zavodu za zapošljavanje i nezaposlena je, odluči platiti tečaj informatičkog opismenjivanja. Vidjeli smo kod rasprave o proračunu da Hrvatski zavod za zapošljavanje planira informatičko opismeniti nekoliko stotina ljudi, svega. Odluči sama financirati taj tečaj i platiti si, to košta nekoliko tisuća kuna, osoba je nezaposlena. Mi predlažemo kad već negdje nađe taj novac da joj se ti troškovi priznaju kao porezna olakšica. Vi ste protiv toga. Roditelji odluče, jer u školi još uvijek nemamo dovoljno stranih jezika, odluče svoje dijete upisati u školu stranih jezika ne bi li mu tako omogućili da ima bolje životne kompetencije, obrazovne kompetencije, da bude sutra lakše zaposleno na tržištu rada posebno na zajedničkom tržištu Europske unije. Ti tečajevi stranih jezika koštaju nekoliko tisuća kuna, više od prosječne plaće. Mi predlažemo da to bude porezna olakšica. Vi ste protiv toga. Vi ste protiv uvođenja poreznih olakšica za obrazovanje. Ovo su samo neke od ilustracija. Tu ćemo razgovarati još mnogo puta o tome u Saboru, ja sam gotovo sigurna da ćete svi imati puna usta društva i države znanja, kako je to nama bitno, kako je to nama važno, ali kontinuirano odluku po odluku ne prihvaćate ovakve prijedloge. Ja ću podsjetiti kolege koji nisu bili ovdje u prošlom mandatu, a mislim da treba podsjetiti i neke koji su ovdje sjedili u prošlom mandatu, da je ovaj prijedlog SDP već podnio. Taj isti prijedlog smo podnijeli u prvoj polovici 2004. godine. Vlada je tada to odbila sa jednim vrlo zanimljivim obrazloženjem, koji je otprilike išao da, evo ovi SDP-evci tako svašta hoću, ali oni tako pišu svakakve prijedloge koji nisu dobri, kompletni, kvalitetni, ali da zato eto imamo jako dobru Vladu koja to podupire u načelu i u ideji i da će Vlada predložiti svoje cjelovite prijedloge. Prošle su četiri godine, jednog prijedloga od Vlade nije došlo i sad hoćete da povjerujemo Vladi kad nam u Izvješću Vlade piše da će oni sad to razmotriti. Još četiri godine, a cijelo vrijeme ćemo pričati da smo za državu i društvo znanja. U mišljenju Vlade inače ima dosta zanimljivih stvari, ja bih voljela da meni predstavnik Vlade to i obrazloži. Kaže da ne možemo uvoditi nove porezne olakšice jer već imamo dosta olakšica. Naime, za obrazovanje olakšica koje mogu koristiti rezidenti, odnosno porezni obveznici nemamo. Imamo za poslodavce, imamo za poduzetnike, za rezidente i građane porezne olakšice nemamo. Ja ne znam kako se mogu zbrajati kruške i jabuke. Mi ovdje, Vlada u svom izvješću zbraja kruške i jabuke. I onda kaže da nema potrebe za uvođenjem novih poreznih olakšica, jer obzirom da bi to rezultiralo netransparentnim poreznim sustavom. Ako već imamo olakšicu za zdravstvo, za ove investicije u životno osiguranje, za rješavanje stambenih pitanja, ako dodamo još jednu koja se uklapa u taj cenzus od 12 tisuća kuna godišnje što bi tu bilo netransparentno, a da je dosad bilo transparentno. Onda kaže Vlada da bi to izazvalo dodatne teškoće u provedbi propisa. Da bi izazvalo u poreznoj upravi dodatne teškoće. Iskreno, kao zastupnici ako postoji ovdje konsenzus, a mislim da bi oko toga trebao postojati konsenzus, ako postoji dogovor da nam je znanje strateški bitno mislim da svi se možemo složiti i reći da vjerujemo da je porezna uprava dovoljno sposobna da se organizira i da nema poteškoća, da naprosto drugačije organizira način obrade. U situaciji kad je sve povezano računalima, poreznoj upravi svake godine morate nositi jedne te iste papire. Sad smo podnosili godišnje porezne prijave, pa neka malo primjenom tehnologije, drugačijom organizacijom rada pa im neće biti komplicirano, odnosno povećanja troška ubiranja poreza. Ponavljam, dodajemo porezne olakšice koje spadaju u isti onaj cenzus od 12 tisuća kuna, ne dodajemo nove iako ste, ova Vlada HDZ ih je već smanjila. Mi smo imali 12 plus 12 plus 12. Vlada je to smanjila. Sada je samo 12. Posebno je zanimljivo, tu su neki kolegice i kolege već govorile kao super kontra argument, kao poslodavci imaju, su stimulirani da šalju radnike. Pa ne govorimo mi o poslodavcima. Dapače da su stimulirani, još najbolje da nisu. Ovdje govorimo o potrebi da se građani stimuliraju za ulaganje obrazovanja. Ja ponavljam na kraju i zaključit ću svoju diskusiju, negdje se nadam da će biti pameti u ovom Parlamentu da se to podrži. To je naprosto pitanje pameti i hrvatske budućnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kažete gospođo zastupnice da nije pravedno da porezni obveznik ima olakšice za zdravstveno osiguranje i takve usluge za sebe, a da nema za svoje malodobno dijete koje uzdržava, iako ima olakšicu za njega, ali ne i za sve zdravstvene usluge, odnosno njegove zdravstvene potrebe. Početkom siječnja Agencija GPK je objavila podatak da je 75% kućanstava imalo izvanredne zdravstvene izdatke, osim zdravstvenog koji ne pokriva zdravstveno osiguranje. To je alarmantna situacija, a ovo kolegice Lugarić ne da nije pravedno, nego je van svake logike i pameti da dajemo onome ipak odraslome koji se brine o tom djetetu, konkretno za zube. Pa stariji i ne mora žvakati, ali dijete mora. Pa to je van pameti. Pa dajte ljudi. Ja ispočetka nisam mislila da takav zakon će morati postojati, iako dugo, na žalost i svi smo pomalo krivi za to. Govorim ovo da se neke zaista, nije sad pitanje poena. Ja sam zaista i to dugo egzistira u našem zakonodavstvu, takva jedna nebuloza i krajnje je vrijeme da se bar to popravi. pa ne možemo to opravdati našim građanima. Ljudi misle da je nekakva zabuna, idemo svi gledati, pa vidimo, eto otkrivamo ponekad što se nešto godinama provlači što nije normalno, što je van logike, što se neda nikakvom političkom bojom, opcijom, opredjeljenje nekakvim različitim vizijama i pristupima, proračunu, poreskoj politici pravdati zdravom logikom i zdravom pameću. Dajte bar to ispravimo.
Hvala. Mada mislim da teško se može ostati živ bez toga, ali može infuzija se recimo premostiti. Izvolite gospođo, odgovor.
Gospođo Ingrid Antičević, mislim da i stariji moraju žvakati, ali zaista ste u pravu kad kažete kad već starijima dozvoljavamo da koriste olakšice za popravak zubi da to imaju i djeca koju oni ipak uzdržavaju. Hvala lijepa.
Replika, gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pa evo ono što hoću reći, a to je da ova Vlada, Vlada Hrvatske demokratske zajednice od dolaska na vlast kontinuirano ulaže u znanost i obrazovanje. Svake godine se povećavaju sredstva i stvarno iskreno želimo da ovo bude zemlja, hrvatska zemlja znanja. Ono što ste, što vezano uz olakšice u obrazovanje, ja samo mogu reći da vi niste dobro shvatili. Ja nikako nisam protiv olakšica, ali želim reći da na ovaj način, da je ovo neprimjereno i da olakšice moraju biti dobro integrirani u porezni sustav. Prema tome, nisam protiv toga, krivo ste razumjeli, a jesmo. Ova Vlada i ova parlamentarna većina je sigurno za ulaganje u zdravstvo i obrazovanje, u znanost i obrazovanje. Hvala lijepo.
Odgovor, gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Tri stvari. Odgovor na argument da Vlada kontinuirano povećava ulaganje u obrazovanje je naprosto da se ulaganje u sve ostale sektore povećavaju. Državni proračun 2003. godine je bio 75 milijardi, sad je 110 ili 111 i povećanje ulaganja za obrazovanje u odnosu na povećanje ulaganja ostale sektore nije ni po čemu različito, dapače čak je i manje. Dapače, čak je i manje. Drugo, ja se nadam kad ste sad izrekli da niste protiv olakšica za obrazovanje, da ćemo u vrlo skorom roku od vas kao očito stručnjakinje, jer smo mi očito svi u SDP-u nestručnjaci i ne znamo u vrlo skorom roku da ćete evo vi inicirati da će klub HDZ-a predložiti zakon kojim će se uvesti porezne olakšice za obrazovanje. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin Boris Matković, također replika.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Uvažena kolegice Lugarić, nemam ništa osobno protiv vašega prijedloga isključivo iz razloga jer sam 25 godina dakle radio kao profesor u srednjoj školi i razumije otprilike problem o kojem vi pokušavate govoriti, pa i u ovom pogledu. Međutim ja se ne mogu složiti s vama u smislu da te olakšice, recimo vi ste naveli primjer jedan na postdiplomski studij. Škola ima, na primjer srednja škola sasvim ima u svom dakle, u svojoj tamo sistematizaciji da je sasvim dostatno da ja završim visoku školu i da predajem svoj predmet. Dakle i to je sasvim dostatno. Ako ja želim postdiplomski onda bih ja to trebao platiti. To se nigdje u svijetu ne plaća. Pa to su ostaci nekog sustava koji smo prošli. A to trebati vi platiti sami. Vi ćete sve da vam škola to i plati, vi ćete poslije otići i škola od vas nema koristi. Njoj je dostatno ono što vi imate kroz visoku stručnu spremu. To je život. To je sigurno. Govorite o nekom tečaju stranih jezika. Pa vidite moje dijete, ja imam troje djece svi govore engleski jezik, nitko nije išao na tečajeve jer u Vrgorcu nije bilo tečajeva. Ali su od predškolskog odgoja, preko osnovne škole, srednje škole ako imaju kvalitetne profesore, kroz programe to mogli usavršiti. Prema tome u tom smislu u svakom slučaju nemam ništa protiv ovoga što vi govorite. Ali sam na strani, kolegice Majdenić očito niste dobro razumjeli nešto. A nemam ništa osobno protiv vas… Vi mislite da smo mi protiv toga? Ma ne. Dapače.
Odgovor gospođa Marija Lugarić. Izvolite!
Poštovani kolega! Ako vi niste protiv vi ćete glasati za ovaj prijedlog. Mislim dakle nema između. Ima izrijeke u narodu za to, ali dobro. Ali dakle da se vratimo na ove poslijediplomske za nastavnike itd. Govoriti u 21. stoljeću da je za obrazovatelje dovoljan stupanj obrazovanja fakultetska naobrazba i iščuđavati se nad činjenicom kako bi netko uopće sa znanstvenim stupnjem ili stručnim stupnjem magistra znanosti došao raditi bilo u osnovnu ili srednju školu je suludo. U kolektivnim ugovorima i za osnovno i za srednje školstvo imate stoga povećanje plaće za ljude koji rade sa znanstvenim stupnjem magistra znanosti u osnovnoj i srednjoj školi upravo zato da se tako dobro obrazovani ljudi stimuliraju da dođu raditi u školu. Upravo zato kolega. A ne, a vi se nasuprot tome iščuđavate kome bi uopće palo napamet? Pa valjda želimo dobro školstvu. A to vidi ministarstvo jer je u kolektivne ugovore i tu mogućnost predvidjelo. I takve ljude još dodatno stimulira.
Izbjegavajmo… … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas! Nije dozvoljeno bez pitanja i molio bi da se ovako ove, ukrasni izrazi kao suludo i to zapravo izbjegavaju da ne bi nitko se osjetio povrijeđen i tako, moj prijedlog. Jeste razumjeli gospođo? Ovo upotrebljavanje suludo nešto i tako to nije baš je li. Hvala. Imamo jedan ispravak gospođa Neda Klarić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora! Ispravila bih netočan navod zastupnice gospođe Lugarić koja kaže da se, i upozorava nas da se porezne olakšice ne smiju trošiti kao supstitut za socijalnu politiku. To je naprosto netočno gospođo zastupnice, jer upravo ova hrvatska Vlada je primjenom Zakona o socijalnoj skrbi, nizom podzakonskih akata na vrlo razvidan način pokazala svima nama kako se skrbi o svakoj dobnoj skupini svih građana Republike Hrvatske, jednako kao što je i razvila i omogućila modele kako jedinice lokalne kao i regionalne samouprave skrbe o svojim socijalno ugroženim građanima. Hvala lijepa.
Hvala. Povreda Poslovnika gospođa Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče! Povrijeđen je članak 209. stavak 4., jer zastupnik koji kaže da zastupnik može ispraviti netočan navod o iznesenim činjenicama. Ja sam upravo suprotno gospođo izgovorila da je jedna od svrha poreznih olakšica da budu socijalna mjera, a vi mene ispravljate da, govorite da sam rekla nešto potpuno suprotno. I molim vas da drugi put ne zloupotrebljavate ovaj institut ispravka navoda.
To se još uvijek ja brinem oko toga i kao što znate prelazim preko bezbroj vaših i sličnih ispravaka takvih. A pozivanje na članak 209., gospođa je tvrdnju, na vašu tvrdnju rekla svoju tvrdnju. … [[Upadica se ne čuje.]] Tvrdnju je rekla. I sad ići u parnicu, neku ovdje raspravu tko je šta i kako rekao, dajte molim vas nemojte nas dovodit u takve situacije jer onda samo možemo gubit vrijeme i u besplodnim polemikama oko toga. Sa velikim iščekivanjima očekujem promjenu Poslovnika i racionalizacija ovog Sabora će sigurno se odraziti na državnom proračunu jer ćemo manje trošit vremena, pa ćemo bit racionalniji u našim raspravama. Ja vas molim lijepo evo idemo dalje na, sada ima svoju raspravu gospodin Ante Kulušić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak predlagatelj predlaže izmjene u oporezivanju dohotka koji u prvom redu znače povećanje olakšica za obveznike poreza na dohodak. A u drugom redu udar na proračun ili uvođenje novih poreza. Predlagatelj izmjena članka 36. Zakona o porezu na dohodak traži povećanje osnovnog osobnog odbitka sa tisuću i 600 na tisuću i 900 kuna. Pored toga traži se proširenje poreznih olakšica za stvarne troškove za zdravstvene potrebe uzdržavanih članova obitelji kao i troškove plaćanja postdiplomskog studija, tečajeve stranih jezika, tečajeve informatičkog obrazovanja. Sve je to lijepo i krasno i svi bi mi htjeli veće plaće, veće olakšice. Međutim, odakle sredstva? Čak u točci 3. prijedloga o izmjenama zakona piše. Za provedbu ovog prijedloga nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. A logika nalaže ako povećavamo olakšice zar nije logično da će porezni prihodi biti manji i da je potrebno osigurati dodatna sredstva u proračunu. Da bi osigurali isti prihod od poreza na dohodak i da stvarno ne bi trebalo osigurati dodatna sredstva u proračunu predlagatelj u točci 2. prijedloga traži smanjenje doprinosa za mirovinsko osiguranje i to prvog stupa sa 15 na 11 i na taj način osiguranje uvećanja poreznih osnovica koje se oporezuju u porezu na dohodak. Kako sada namaknuti manjak od četiri postotna poena na poziciji obveznog mirovinskog osiguranja na teret poslodavca, ali da poslodavac ne bi više bio opterećen nego sad? Smanjuje se doprinos za zdravstveno za četiri postotna poena sa 15 na 11%. Na ovakav način neće možda biti manje naplaćenog poreza na dohodak, neće biti manjak obveznog mirovinskog doprinosa, ali stvara se manjak doprinosa za zdravstveno osiguranje i to kako stoji u točci 3. prijedloga čak četiri milijarde kuna. Naravno sad dolazimo do toga da je potrebno osigurati potrebna sredstva u proračunu vezano za uvećanje olakšica kod poreza na dohodak. Naravno da jest samo pretakanjem sa jedne pozicije proračuna na drugu, sa druge na treću stvara se privid da dodatna sredstva u proračunu nisu potrebna zbog povećanja olakšica kod poreza na dohodak. Prihvaćanjem uvećanih poreznih olakšica a neuvođenjem novih davanja poreza ili doprinosa značilo bi daleko veći deficit državnog proračuna što je u ovom trenutku neprihvatljivo. Na kraju predlagatelj u točci 3. traži uvođenje poreza na prihod od kapitala od čega slijedi da je sam svjestan netočnosti da nije potrebno osigurati dodatna sredstva iz proračuna. Dodatna sredstva su uvijek potrebna ako smanjujemo jednu prihodovnu stranu proračuna ako u isto vrijeme ne smanjujemo rashodovnu stranu. Sve drugo je veći deficit proračuna. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak osobno ne prihvaćam. U ovom trenutku ne postoje sredstva iz kojih bi se mogao namaknuti manjak sredstava u proračunu prihvaćanjem ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak osim uvođenja novih poreza. Nisam za uvođenje novih poreza na bilo koji način. Hvala.
Hvala. Gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni kolegice i kolege. Već sam govorio u ime kluba zastupnika, ali evo nakon rasprava i čuvši različita mišljenja, različite opservacije, replike, ispravke netočnih navoda osjetio sam potrebu još jedanput i pojedinačno raspraviti na jedan način koji možda malo odudara od onoga uobičajenog. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak koji imamo ovdje na klupama pred sobom mogu kazati da u samoj svojoj namjeri doista sadržava socijalnu notu i humanu ideju a to je povećanje neto plaće najslabije plaćenim zaposlenicima u Hrvatskoj. Međutim, uvjeren sam da svatko od nas tko sjedi u ovim klupama želi da su plaće zaposlenika veće a posebice onim kojima su najniže, onim ako istodobno rade u najtežim uvjetima privređivanja i poslovanja. Ali treba imati na umu da je prvenstvena zadaća zakonodavne vlasti stvoriti i održavati povoljno zakonodavno okružje koje će u suglasju s ostalim ponajprije ekonomskim pa onda i tehnološkim, kulturnim, društvenim okružjem, gospodarskim čimbenicima omogućiti i poticati gospodarske aktivnosti i ostvariti preduvjete u kojima će gospodarski subjekti imati mogućnost razvoja svojih poslovnih aktivnosti. Mislim da je pravno odnosno zakonodavno okružje u Hrvatskoj, da ono nije idealno baš za razvoj gospodarske djelatnosti ali da je izuzetno povoljno za ostvarenje i isplatu pristojnih plaća onim gospodarskim subjektima koji tu aktivnost i obavljaju. Isto tako mislim da su razlozi niskih plaća ponajprije tih najnižih višestruki i iznimno slojeviti. Osobno doista smatram a što sam nekoliko puta i javno govorio da je neto plaća ispod 4 tisuće kuna nedostojna čovjeka 21. stoljeća i da se s takvim plaćama ne može nitko ponositi ali ponajprije poslodavac koji isplaćuje te plaće. I tu zanemarujemo najvažniju stvar a to su poslodavci jer odgovornost i socijalna i pravna za plaće je na poslodavcu jer se i ugovori o radu kojima se određuje i iznos plaće sklapaju između zaposlenika i poslodavca. Nesporno je da u Hrvatskoj postoje pravne pretpostavke koje poslodavcima omogućuju povećanje najnižih plaća i to bez dodatnih izdataka za zaposlenike. Naime, samo kao jedan primjer razloga ekstremno niskih plaća pojedinih struktura zaposlenih može se unutar već postojećeg fundusa izdataka za zaposlenike povećati preraspodjelom unutar tog fonda i ukupnog troška svih zaposlenika u organizaciji. Neprirodno je, ekonomski neopravdano i neetično u istim poslovnim organizacijama imati tzv. proizvodnu strukturu zaposlenika koja ima neto plaću cirka 2 tisuće kuna i na stotine istodobno, na stotine u istoj toj poslovnoj organizaciji menađere i golobrade, tzv. menađere sa stotinama tisuća kuna izdataka mjesečno ili sa plaćama znatno većim i od predsjednika Sabora, predsjednika Vlade i od mnogih menađera u zapadnim i europskim vrlo sređenim sredinama. Osobno sam bio direktor jedne velike tvrtke gdje su imali također niske plaće ali gdje je najveća plaća bila 15 tisuća kuna a najniža 3 tisuće kuna. Danas nakon pet, šest godina u istoj toj sredini ostale su plaće ovim najnižima isto tako 3 tisuće kuna ali ima 70 i nešto, čini mi se pet šest novih tih modernih mladih kvazi menađera koji imaju plaću iznad 40 tisuća kuna. Dobro je primijetio jedan ekonomski znanstvenik iz Njemačke koji je kazao da nije bitno kolika je plaća zaposlenika nego da je najvažnije koliko zaposlenik košta organizaciju. A mjesečno koštanje mnogih u organizaciji je previše. Jer, u koštanje su i skupocjeni automobili i troškovi reprezentacije doduše i neto plaće ali i tzv. službena putovanja a zapravo više naliče hedonističkim putovanjima, koštaju znatno više iznad europskog standarda. Navest ću još jedan primjer gdje postoji prostor za povećanje plaća najlošije plaćenih zaposlenika. Poznato je da u troškovnu stranu poslovnih organizacija spada štošta što tamo ne pripada, pa tu po prirodi stvari nije mjesto ali tu su i otplate za dionice upravo tih firmi kojima se i upravlja i kojima se zaposlenicima 70, 80% od ukupnog broja zaposlenika drže na najnižim i neprihvatljivim plaćama. Taj nesrazmjer između učinka i visine plaća je ogroman prostor za podizanje standarda najugroženijih. Ovo sam želio istaknuti samo iz razloga što mi se čini da se odgovornost za nisko plaćen jedan dio zaposlenika doista velik dio zaposlenika u Hrvatskoj neopravdano koncentrira na državu i političko okružje a zanemaruje onaj najbitniji segment a to su poslodavci. Osobno sam protiv Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o dohotku jer uvijek načelno podržavam sustavno rješavanje svakog uočenog problema. I ovo je jedan veliki problem u Hrvatskoj i zato sam za njegovo sustavno i sistematično rješenje. Neće smanjenje doprinosa sa četiri postotna poena možda tako imati izravni efekt ne bi imao, jer smo isto tako znajući mentalitet poslodavaca u Hrvatskoj da svaku situaciju pokušavaju iskoristiti samo za povećanje dobiti, a ne za zaposlenike. Pa sjetimo se da je isto tako u ovom Saboru i rasprave bilo o smanjenju PDV-a na novinska izdanja i samo se iskoristilo u povećanje dobiti. To zaposlenici nisu osjetili iako je 12 postotnih poena bilo smanjeno. Zato kažem da još jedanput s obzirom da je ovo samo jedan pojedinačan pristup, jedan segment koji zahvaća jedan veliki i složen problem, samo sam zato iz razloga da se ne prihvati ovaj zakon. Ali doista se ukazao da je vrijeme, da dolazi vrijeme da se oko ovoga ozbiljnije pozabavi i na sustavan način rješava u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupniče. Pa evo ja ću se morati s vama dva puta složiti. Prvo rekli ste da su troškovi u tvrtkama rashoda za vozni park, znači na puno većoj razini nego što su plaće za zaposlenike. Tu se slažem i slažem se da su plaće zaposlenika na razini od 2000 i 4000 kuna na razini dostojanstva. I tu se slažem, i zbog toga što se s tim slažem volio bih da se i vi složite sa mnom, odnosno sa dijelom nas koji misle da su upravo poticanje obrazovanja kao nužan uvjet prekvalifikacije, tranzicije i mobilnosti radnog mjesta nužni uvjeti da ljudi oni koji se zapošljavaju mogu ostvariti i veću plaću. I u duhu toga volio bih da podržite prijedlog barem u ovom dijelu koji se tiče obrazovanja. Podsjetit ću vas na to da je 2004. godine bila zadnja izmjena Zakona o poreznim olakšicama, a vezana je na to da je od 1.1.2005. ukupna masa poreznih olakšica koje može konzumirati pojedinac sa 48000 kuna smanjena na 12000 kuna. Dakle, 2005. ona je smanjena četiri puta i upravo u duhu toga što je već smanjena ta ukupna masa četiri puta, ja apeliram sada da ovaj dio koji je vezan za obrazovanje se ugradi u porezne olakšice da bi se ljudi mogli što bolje i što lakše zapošljavati upravo s te osnove što su obrazovaniji. A što se tiče prijedloga, drugog dijela prijedloga oko porezne osnove on je usko vezan uz ovaj prethodni zakon. Dakle, ili glasate zajedno za oba zakona ili odbijate oba zakona. Činjenica je da je proračun već za 2008. napravljen, da su u njega ugrađene određene stavke. No, volio bih kad bi zajedno i vi sa nama, onako kako mi razmišljamo razmišljali da možda to počnete primjenjivati od 1.1.2009. Nikad nije kasno za dobar prijedlog.
Hvala. Odgovor gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime, već sam u izlaganju u ime kluba HDZ-a kazao da olakšice koje ste predložili za obrazovanje već imaju poslovne organizacije i sve institucije, odnosno organizacije. One imaju olakšice za to dodatno obrazovanje, a upravo su njima i najpotrebniji ljudi koji se obrazuju. Dakle, nema potrebe onda i pojedinačno kad to već tu poreznu olakšicu mogu koristiti i organizacije. A zašto još ne mogu prihvatiti. Samo bih ponovio da podržavam načelno sve što teži poboljšanju standarda bilo kojeg pojedinca, najugroženijeg da se razumijemo. Ali ne djelomično rješavanje, nego sustavno rješavanje. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključno u ime predlagača gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U ime kluba SDP-a hvala na sudjelovanju u raspravi po ovom prijedlogu zakona. I mislim da iz vaših rasprava puno toga bi mogli iskoristiti za pripremu drugog čitanja ukoliko zakon bude prihvaćen u ovom prvom čitanju. Kad govorimo o tim prijedlozima koji su došli s vaše strane onda je to evidentno prijedlog da zbog ogromnog broja ljudi u trgovačkim društvima koji koriste svoje položaje i ostvaruju visoka primanja, nesrazmjerna u odnosu na prosječna primanja radnika neposredno zaposlenih u proizvodnji ili u trgovini i da je evidentno razmišljanje o novoj stopi koja će ići sa dodatnim poreznim opterećenjima prema upravo tim koji dobivaju iznad nekakvih odnosa jedan naprama deset, jedan naprama dvanaest, da je evidentno da nova porezna, porezni razred je nešto što je odgovor koji bi se moglo dati i na taj način ja bih rekao destimulirati za tako ne osnovane visoke plaće. S druge strane, u cijeloj ovoj raspravi evidentno da ta najniža osnovica koja je manje-više četiri godine prisutna u našim rješenjima, neoporeziva osnovica od 1600 kuna je nešto što je evidentno da bi trebalo promijeniti. Mi smo i predložili tu osnovicu od 1900 kao neoporezivu i iz razloga što na neki način smo vezivali uz prethodni akt koji je govorio o 300 kuna povećavanja prosječne plaće koju otprilike mislimo da bi trebali osigurati ako želimo ublažiti udar inflacije od 5,7%. I tu je onda ta neka kalkulacija. Vjerujem da bi daleko kvalitetniji prijedlog bio kad bi ga vezivali uz najnižu plaću o čemu sada Vlada i sindikati pregovaraju. Jer očito da je i to jedno važno pitanje. Zašto? Ne samo zbog ovakvih ja bih rekao kvazi menadžera koji uopće ne vode brigu o zaposlenima, nego o svojim profitima i visokom plaćama. Ali evidentno je da u Hrvatskoj imamo i djelatnosti, gospodarskih djelatnosti koje ne podnose ja bih rekao nešto veće plaće, pa je stalni rad ja bih rekao Vlade i sindikata i poslodavaca što je to najniža plaća i gdje bi najniža plaća bila. Tako da budimo svjesni da jača pozicija i Vlade u ovim pregovorima bi bila 1900 kuna kao nekakva baza. Jer znate, ovako vam poslodavci kreću u pregovore ali 1600. Ovo što sindikati vele je previsoko. Vlada da bi bila jača u pregovorima mora shvatiti da neoporezivi dio plaće mora biti nešto veći da bi i pregovaračka pozicija sindikata i Vlade u odnosu na poslodavce za najnižu plaću bila veća. Prema tome pokušajte shvatiti mi ćemo morati taj dio uskladiti jer ju nismo usklađivali četiri godine. 2004. Sanaderova Vlada je trenutno izmijenila u niskoj inflaciji tada za 100 kuna. Evidentno da sa ovom inflacijom i pregovorima pred minimalnu plaću bitno je ovo značajnije korigirati. Malo smo bili iznenađeni da sa prijedlogom proračuna nije došlo do toga, ali evidentno je da u toku ove godine mi to moramo riješiti. Jer budite uvjereni da će biti teški pregovori oko minimalne plaće bez rješavanja i najnižeg, odnosno neoporezivog dijela plaće. I to je razlog zašto smatramo i vidimo iz vaših rasprava da uopće to nije upitno, ali je sada upitno kako razriješiti problem pogotovo problem financiranje jedinica lokalne samouprave ako ne idemo u izmjenu Zakona o obveznim doprinosima. Ako ne idemo onda će biti problem to podizanje, ali je ono neophodno. U tom dijelu evo mislim da u drugom čitanju se mogu doraditi ovi prijedlozi i da se može na neki način i očekivati nekakvi rezultati pregovora Vlade, poslodavaca i sindikata oko najniže plaće pa će se nekako staviti u korelaciju na najniže. Kada govorimo o olakšicama poreznim, mislim da jednostavno to nisu veliki izdaci za državu. To nisu. Ali su tu poruke prije svega po meni, poreznika. Jer je to i neki pozitivni način da se svako od građana Hrvatske disciplinirano odnosi prema poreskim prijavama, da bude zainteresiran za redovitu poresku prijavu, da na neki način ima i stimulans za taj dio. Tu ste sami napominjali da su poslodavci i kvazimenadžeri ajde nemojmo svih metnut u to, neodgovorni. Nemojte očekivati da će taj brinuti o tome da mu radnik dobije kvalitetniju naobrazbu. U takvim slučajevima sam radnik to mora učiniti, sam radnik se mora pobrinuti da sa novom naobrazbom može promijeniti takvog poslodavca, dajmo mu tu priliku. Prema tome evidentno je da još uvijek ne možemo biti sretni ja bih rekao sa odnosima ni nas kao zakonodavca, ali ni sindikata sa poslodavcima i da imamo puno nesporazuma, puno problema, puno gluhih i u tom trenutku to je potreba nas parlamentaraca da pokušamo radnicima omogućiti da sami mijenjaju poslodavca, ali da bi to učinili moraju se dodatno obrazovati i zato je i važno. A o onom drugom dijelu kada govorimo da bi zdravstvenu uslugu trebalo proširiti na obitelj nosioca porezne prijave, mislim da je to čisto samo jedna ispravka i zato smatramo da nije problem taj dio podržati. Ili u krajnjem slučaju ako već i ne prođe ovaj prijedlog, očekujemo da će to učiniti sama Vlada i da ćemo na taj način u ovoj godini pripremiti građanima mogućnost da već porezne prijave za iduću godinu budu sa njihovim pojačanim interesom zbog ulaganja u zdravstvo, zdravstvenu zaštitu i zbog ulaganja u dodatna životna obrazovanja. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Izgledno je odlučivati sutra. Hvala. Zaključujem raspravu. Izgledno je odlučivati sutra.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, gospodine državni tajniče. Dozvolite da u kratkim crtama vam približim izvješće Odbora za etiku. Dakle Odbor za etiku, znanost i visokom obrazovanju osnovan je 6. veljače 2006. godine temeljem članka 112. stavka 1. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju te ima devet članova. Temeljem stavka 2. Zakona o znanstvenoj djelatnosti članovi su izabrali sami predsjednika i zamjenika predsjednika. U opisanom razdoblju, a sukladno članku 6. Poslovnika o radu odbora, tri člana zatražila su razrješenje tj. dali su ostavke. Točnije član koji je bio izabran za predsjednika odbora zatražio je razrješenje nakon osnivačke sjednice. Njegova zamjena koji je predstavnik istog fakulteta također je izabran za predsjednika, a svoju ostavku najavio je nakon druge, a uručio nakon treće sjednice Odbora. Njegovim odlaskom za predsjednika Odbora izabran je dotadašnji zamjenik predsjednika. Ovi članovi obrazložili su svoje ostavke značajnim povećanjem svojim znanstveno-nastavnih obaveza na matičnom fakultetu. Treći član dao je zbog značajnih zdravstvenih tegoba ostavku krajem 2007. godine, koja je prihvaćena na prošlotjednoj sjednici Sabora. Poslovnik Odbora za etiku usvojen je na sjednici 3. srpnja 2006. godine, a etički kodeks na sjednici 13. studenoga 2006. godine. U razdoblju od osnutka odbora do donošenja etičkog kodeksa odbor je predmete zaprimao, ali ih nije obrađivao, izvještavao ili davao o njima svoja mišljenja, osim u najširem kontekstu. Sukladno članku 112. stavka 3. zakona, zadaća je Odbora za etiku i promicanje etičkih načela i vrijednosti u znanosti i visokom obrazovanju u posebnim odnosima i u odnosima prema javnosti te u primjeni suvremenih tehnologija i zaštiti okoliša. Odbor je tu svoju zadaću ispunio. Temeljem članka 11. Poslovnika o radu odbora, odbor je u proteklom razdoblju zaprimio 16 predmeta koji su izravno upućeni odboru. Za većinu predmeta odbor je donio završno mišljenje, a za neke je donio privremene odluke ili ih uputio drugim tijelima na razmatranje. Administrativnu, stručnu i financijsku potporu radu odbora od osnivačke sjednice do završno s 2. travnjem 2007. godine, pružala je Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa kada tu ulogu preuzima Agencija za znanost i visoko obrazovanje. Djelovanje Odbora za etiku predstavljeno je na više europskih i svjetskih znanstvenih i stručnih skupova, sjednicama UNESCO-a, suradnji i zajedničkim projektima s predstavnicima sličnih tijela u drugim zemljama gdje ističemo posebice SAD, Norvešku, Finsku, Dansku, Nizozemsku, Veliku Britaniju te Austriju te u javnim medijima. Suradnja s ustanovama u sustavu znanosti i visokog obrazovanja najvećim je dijelom ostvarena. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Na saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu mi smo smatrali da ovo izvješće ne treba prihvatiti, a tome je cijeli niz razloga. Već i na sjednici odbora smo iznijeli cijeli niz dilema i gotovo strukturnih poteškoća u radu Odbora za etiku, a tokom vremena dakle između sjednica odbora na kojem je razmatran taj izvještaj i ove sjednice smo došli do uvida u još neke ja mislim neispravnosti u radu odbora. Podijelili, ja bih ih podijelio u nekoliko poglavlja. Riječ je o kadrovskim, riječ je o koncepcijskim i riječ je o pragmatičkim poteškoćama. Prvo, kadrovske opet dijelimo nekoliko aspekata i želim vas upozoriti da sastav članova Odbora za etiku ne ispunjava odredbe Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Članak 112. stavak 1. spomenutog zakona glasi Hrvatski sabor na prijedlog Vlade imenuje Odbor za etiku u znanosti i visokom obrazovanju koji ima 9 članova, dakle 9 članova, od kojih su 6 iz redova istaknutih znanstvenika i sveučilišnih profesora, a 3 su osobe primjerenog ugleda u javnosti. U sadašnjem sastavu imamo dva docenta, bolje rečeno jednu docenticu i jednog docenta. Dakle nemamo ljude koji su svi profesori istaknuti znanstvenici i osobe primjerenog ugleda u javnosti, nego imamo dva znanstvena ili znanstveno-istraživačka juniora. Podsjetio bih vas da je običaj u svijetu kada postoje etička povjerenstva da to budu iskusni seniori, da to budu osobe koje su u trajnom zvanju, s jedne strane da bi svojim iskustvom mogli uredovati među sporovima i s druge strane da ničim ne bi bila … [[Govornik se ne razumije.]] Jednako tako mi se čini da dva spomenuta juniora ne spadaju niti u redove istaknutih znanstvenika, niti s ljudima primjerenog ugleda u javnosti, osim ako naravno nisu genijalci, jer je za to ipak potrebno određeno iskustvo, a kao što znate znanstveno-istraživačka djelatnost je eminentno-kumulativna. Drugo, kolegice i kolege, zakon propisuje da odbor ima 9 članova. U trenutku podnošenja izvještaja odbor je imao 7 članova i nikada nije imao više, a danas ih ima 6, jer smo u međuvremenu razriješili još jednu članicu. Sastav od 9 članova mišljenje između ostaloga i zato da bi u odboru mogli sudjelovati predstavnici svih znanstvenih područja i da bi jednako tako u njemu mogli sudjelovati možda i ljudi primjerenog ugleda u javnosti, pa ne nužno i znanstveno-istraživačke i sveučilišne djelatnosti. Jednako tako, mišljenja smo da odbor ni svojim sastavom, dakle supstancijalnim ispunjenjem ne može u potpunosti udovoljavati zahtjeve koje mu je odredio poslodavac. Upozoravam vas da u odboru od sada 6, a donedavno 7 članova nema nikoga tko je stručnjak za etiku, mislim ni jedan član odbora nije filozof, etika je naravno filozofska disciplina, niti nekoga tko je stručno usko i duboko bolje rečeno profiliran u toj problematici. I konačno, što se kadrovske problematike tiče želim istaknuti da smo već i tokom rasprava na odboru, a pogotovo kasnije ustanovljavali da su neki članovi odbora u sukobu interesa. Dapače, od dekanice jednog fakulteta sam obaviješten da jedan član odbora također pod istragom Odbora za akademski integritet na matičnoj, dakle vlastitoj ustanovi, što samo po sebi nije inkriminirajuće, ali je zapravo također indikativno za sastav odbora. Drugo poglavlje na koje želim upozoriti, a iza čega je na svu sreću Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu stao, jest da primjedba da je sam kodeks napisan na način da on ne može biti korišten na konzistentan, pa na momente niti suvisao način i zahtjeva se dakle dosta ozbiljna i nomotehnička, kao uostalom i jezična redaktura, pa možda i rekonceptualizacija kodeksa. Osim toga u samom kodeksu postoje i strukturni problemi, jer je s jedne strane kodeks planirao da se Odbor za etiku ustoliči ili da se Odbor za etiku smjesti u Ministarstvo znanosti, a jednako tako je kodeks odredio da predmete Odboru za etiku dostavlja i Ministarstvo znanosti. Drugačije govoreći, u jednom dijelu svojih odredbi Odbor za etiku jest na žalost u našem slučaju produžena ruka jednog državnog organa i to po našem sudu ni u kom slučaju nije dobro. Osim toga u pravilniku Odbora za etiku, između ostalog piše i sljedeće, da Ministarstvo znanosti obavlja administrativne i stručne poslove odbora, pa jednako tako da se arhiva odbora nalazi u ministarstvu. Onoga trenutka kada izvršni organ vlasti počinje obavljati stručne poslove za neko tijelo, to tijelo zapravo prestaje biti u potpunosti samostalno i autonomno. I treće poglavlje jest ono koje sam uvjetno nazvao pragmatičnim tj. poglavlje koje govori o dosadašnjem radu odbora. Mišljenja i odluka su sročena pa možda čak i protivno dobrim običajima i najboljim praksama, tako da se iz dispozitiva koji izlaze sa sjednica odbora ne zna niti o čemu se radi jer nije opisan slučaj, a nisu navedeni razlozi zbog kojih je donesena određena odluka. Drugo, u jednom slučaju mišljenje odbora nije dostavljeno niti inkriminiranoj osobi, a niti mišljenje osuđenome, a kao niti njegovoj matičnoj ustanovi. Pa se zapravo postavlja pitanje na koji način cijela stvar uopće funkcionira? Što je svrha toga? I konačno supstancionalno gledano u praksi jedan dio mišljenja odbora je u direktnoj suprotnosti sa odlukama fakultetskog vijeća jednog od naših najvećih i najuglednijih fakulteta koje je najvjerojatnije stručno najkompetentnije tijelo u tom području u zemlji a možda i u regiji. Kolegice i kolege! Sabor imenuje članove odbora, Saboru odbor podnosi izvještaj i Sabor o njemu donosi sud. Mi mislimo da su to dovoljni razlozi da se ovaj izvještaj ne prihvati i da se time otvori mogućnost za promjene koje bi bile poželjne u kadrovskom smislu kao jednako tako i promjene koje bi bile potrebne u koncepcijskom smislu. Ako prihvatimo ovaj izvještaj bojimo se da niti nećemo otvoriti ovu mogućnost kada ćemo legitimirati i protuzakonitosti i nezakonitosti i ono što sam nazvao nestručnosti pa na neki način i nesuvislosti, a možda i zlouporabe određenih ovlasti. Ako ne prihvatimo ovaj izvještaj onda kao što sam rekao otvaramo mogućnost za i redefiniciju a možda i kadrovsku restrukturaciju tog odbora. Odbor za etiku bi nam svima mora biti primjer i svijetao, a pokadkad i nama ostalima nedostižni uzor. Meni se čini da je on toliko manjkav i u svojoj koncepciji i u svojoj djelatnosti, pa vas još jedanput pozivam na neprihvaćanje ovog izvještaja. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Ja nisam htio dva puta uzimati riječ i kao predsjednik odbora i u ime Kluba zastupnika HDZ-a jer mi se čini zaista da trebamo malo ekonomizirati vrijeme i da stvari koje možemo sažeti da tako i napravimo. Samo ću kratko ponoviti. Vi ste dobili svi izvješće odbora. Taj je odbor raspravljao o ovom izvješću o radu Odbora za etiku, da je konstatirao neke probleme koje je i kolega Flego sad ponovio. Oni su tu u izvješću koje je pred vama. I da je na koncu ipak odbor sa 6 glasova za i 3 suzdržana donio odluku da se to izvješće prihvati. Ja bih sada otvorio neka pitanja u vezi upravo sa radom odbora pa i sa ovim izvješćem. Činjenica je da je ovaj Odbor za etiku, znanost i visokom obrazovanju praktički započeo svojim radom koncem 2006. godine kad je prihvaćen etički kodeks. Prema tome možemo konstatirati da se taj odbor nalazi još u jednoj neću reći eksperimentalnoj fazi, ali svakako u jednoj fazi u kojoj treba tek na jedan bolji, kompletniji, potpuniji način definirati neke osnovne, temeljne stvari. Naime, nitko ne dvoji, nema apsolutno spora o tome da postoje neki temeljni problemi koje valja definirati da bi odbor u budućnosti mogao raditi zaista kvalitetno i da bi mogao u potpunosti odgovoriti svojoj svrsi. Ja ću spomenuti neke od tih problema. Problem odnosa prema odgovarajućim odborima i institutima u sveučilišnoj zajednici. Naime, na sveučilištu postoji također etičko povjerenstvo na razini sveučilišta. Na razini većine fakulteta postoje također etička povjerenstva. Mislim da se pri formiranju ovog odbora koji je nesumnjivo potreban i koristan nije dovoljno promislilo problem odnosa između ovog odbora i postojećih odbora na razini sveučilišta i na razini fakulteta. Što je ovaj odbor u odnosu na povjerenstva odnosno komisije, odbore kako li se već zovu na razini sveučilišta, na razini fakulteta? Da li je on neki treći prizivni stupanj, da li je on neko tijelo kome se mogu uteći nezadovoljnici odlukom na razini fakulteta ili sveučilišta? Nisam siguran da možemo zaista tako definirati svrhu ovog odbora. Pitanje je također kakav je odnos tog odbora prema znanstvenim radnicima koji ne rade u sustavu sveučilišta? Većina znanstvenih radnika je zaista obuhvaćena u sustavu sveučilišta, ali nisu svi. Postoje znanstveni instituti koji neki također vjerojatno imaju svoja etička povjerenstva, neki nemaju, ali kažem dakle tu otvaramo još jedan problem koji apsolutno u budućnosti moramo promislit i definirat. Drugi problem koji je već ovdje naznačen i koji je odbor u svom izvješću apsolutno i spomenuo, to je osipanje sastava tog odbora. Činjenica je da su dva predsjednika odbora do sada dala ostavke i to dva uglednika sa Bogoslovnog fakulteta, ukoliko točno kažem, što mislim moramo konstatirati sa žaljenjem jer sigurno da su se time preostali članovi odbora našli u jednoj situaciji koja je i za njih bila ne tako sretna i ne tako ugodna. Imali smo konačno i ovaj treći slučaj, ostavku koju smo neki dan prihvatili. Dakle, kažem postoji drugi problem. To je osipanje članstva. Mislim da je taj drugi problem u mnogočemu vezan uz onaj prvi tj. da je već pri formiranju odbora nije jasno definirana njegova svrha i namjena, da nije jasno definiran njegov odnos prema odgovarajućim tijelima na razini sveučilišta, na razini fakulteta i na razini drugih znanstvenih ustanova. Logično da u tom međuprostoru jasno je da su možda neki članovi odbora zaista zaključili da im je možda teško ili nezgodno raditi. Još jedna stvar koja je vrlo delikatna i tu je logično da je odbor u jednoj delikatnoj situaciji. Radi se o odnosima unutar znanstveno nastavne zajednice. Znači, unutar jednog svijeta ako hoćete gdje smo svi kolege jer smo svi na neki način prijatelji bilo u istoj struci, bilo u drugim strukama. Prema tome, i tu je isto tako vrlo delikatno nekome suditi i presuđivati. Budući da je bila zadaća odbora da u nekim situacijama reagira ja bih spomenuo još jedan problem možda slučajan a to je da se Odbor za etiku znanosti u jednom možda malo ne tako logičnom razmjeru bavio problemima sa medicinskog fakulteta. Ja pretpostavljam da nekih problema ima na drugim fakultetima, da nisu samo medicinari ti koji dolaze u sukob sa nekim etičkim normama ili ih se s ne pravom može biti i to jasno okrivljuje da su došli u sukob s tim nekim etičkim normama. Međutim, u raspravi je odbor zauzeo jedan stav koji je mislim u redu i zbog kojeg ću ja predložiti konačni prijedlog u ime Hrvatske demokratske zajednice. Naime, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je, bili su kažem tri suzdržana, stao na stajalište da odbor ne može ulaziti u meritum odluka koje je donio Odbor za etiku u znanosti i visokom obrazovanju jednostavno stoga što bi za ući u meritum bilo kojeg od tih šest mislim odluka da sam upravu, šest konačnih odluka, drugo su preporuke i upućivanja na druge instance. Trebalo bi jasno ući u jednu dokumentaciju za koju na kraju krajeva mi nismo ni kompetentni da u nju ulazimo. Prema tome, upravo zbog toga činjenica da je odbor podnio izvješće u čiji meritum mi ne možemo ulaziti, da je to izvješće argumentirano mi smo stali na stanovište i to će biti moj prijedlog kao zaključak kluba Hrvatske demokratske zajednice da se ovo izvješće prihvati ali da se apsolutno otvori i ja ću kao predsjednik odbora to inicirati, da se otvori pitanje odgovora na sve ove probleme koje sam sad natuknuo i otvorio i koje mi se čini da je apsolutno potrebno rješavati da bi u budućnosti Odbor za etiku u znanosti i visokom obrazovanju mogao u potpunosti ispuniti svoju svrhu. Zbog toga kažem klub Hrvatske demokratske zajednice glasovati će da se ovo izvješće prihvati. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege. Evo, priključujem se raspravi o Izvješću Odbora za etiku u znanosti i visokom obrazovanju ograničavajući se na ocjenu izvješća a ne i na način rada za koji nemam dovoljno argumentacije da bi komentirao kao ni na ustanovljenje odbora po kriterijima po kojima je formiran i osoba koje su za to izabrane jer mislim da mogu dati povjerenje onima koji su to u prethodnom mandatu napravili. Dakle, ja se ograničavam na samo izvješće i pokušavam iz izvješća rađe izvući dobre nego negativne stvari, ali naravno ne mogu ni preskočiti neku svoju vlastitu opservaciju u odnosu na ono što je eventualno moglo biti ili bi moglo biti bolje. U svakom slučaju, vrlo zanimljiva i pohvalna činjenica da jedan ovakav Odbor za etiku postoji, da se uhvatio u koštac sa temom koja je vrlo delikatna jer je etika vrlo krhka, nikad dorečena i nikad jednoznačna. Čak je i teško, vrlo je teško je definirati i vremenom je mjerom i promjenjiva. Mijenjaju se okolnosti pa se i neki naši odnosi prema nekim stvarima mijenjaju. Ja bih pored same činjenice da je donesen kodeks kao pokušaj ili za sada nešto jedino što postoji po kojem odbor radi, ja bih istakao zadaće odbora koje su postavljene neovisno o tome koliko su te zadaće ostvarene, koliko su mogle biti ostvarene ili bi mogle biti puno više ali mi se čini izuzetno bitnim da se po prvi put govori o tome da je javnost rada prisutna Odbora za etiku, da je dostupna svakome i da se svak tome može prikloniti. Čini mi se vrlo vrijednim koliko se to uspjelo ili nije da je neprihvatljivo iznošenje optužbi na račun znanstvene etičnosti kolega bez podnošenja dostatnih dokaza za takve tvrdnje jer imamo praksu da se mnogi optužuju a da za to ne postoji valjana argumentacija, napose i s time se posebno slažem kad se to događa putem sredstava javnog priopćavanja. Čini mi se da su ove dvije točke, zadaće odbora izuzetno važne. Nadalje, čini mi se da je vrlo vrijedno istaknuti da su spremni na najoštrije osude anonimnog denunciranja i … [[Govornik se ne razumije.]] znanstvenika i znanstvenih ustanova putem masovnih medija uključujući Internet. Meni je drago da postoji svijest o tome da mora postojati ozračje međusobne znanstvene tolerancije, da se afirmira i da je Sveučilište u Zagrebu donijelo svoj etički kodeks na koji je odbor dao konstruktivne primjedbe, dakle već su neke druge stvari potaknute. Čini mi se da je ovaj odbor imao jednu nesretnu okolnost, sretnu ili nesretnu kako se problemu priđe, a to je što su određene teme odnosno određeni slučajevi ako bih tako mogao kazati kojima se etički kodeks bavio bile medijski vrlo zanimljive zbog osoba o kojima se radilo ili o temama koje su bile predmet toga i da je ta jedna velika medijska pozornost stvarala određeni pritisak na rad odbora koji se mogao iščitavati u medijima. Gledajući što je sve odbor odradio ovih šesnaest predmeta čini mi se da su se dosta dobra nosili s time. A kao što je rekao kolega Petar Selem teško je ulaziti u meritum problema i odluka koje su oni donijeli. Je li ovaj odbor mogao raditi više, da li je ovaj odbor mogao puno toga drugačije napraviti ovisi o tome koliko je tema došlo na sami stol. I čini mi se da je veća vrijednost obrađenih tema, obrađenih slučajeva u tome što će potaknuti neke druge da etički problemi izađu na vidjelo i da se obrade i da se zapravo ovo jedno izvješće, prvo izvješće nakon što je ovaj odbor, prvo izvješće koje ja gledam podnio može biti jedan poticaj mnogima drugima ali i svaki slučaj sam za sebe je na određeni način, a govorimo kao neki dijamant šansa za brušenje ne bi li došli do pouzdanijih svojih stavova i mogli donositi kompetentnije odluke. Ne bih se toliko obazirao na dob ljudi koji se etičkim problemima bave. Jer dob sama po sebi nije mjerilo nečije etičnosti, nego način kako netko živi svoj život. Meni je vrlo interesantno da je predsjednik odbora ili predsjedavajući odbora osoba koja i predaje kolegij o etičnosti u znanosti što predstavlja na određeni način vjerujem i njemu samome izazov. Jer kroz ovu jednu trasu konkretnih problema može izvući zaključke i za svoj profesionalni rad. Hvala vam lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo rekao bih na početku podupirem u potpunosti posebno uvodne rasprave koje su bile dobronamjerne, koje su usmjerene unapređenju kvalitete ovog važnog tijela koje je tek počelo sa svojim radom u jednom vrlo važnom, osjetljivom području kao što je etika u znanosti i visokom obrazovanju. Pitanja koja su istaknuta a zaslužuju pažnju vezana su uz sastav i izbor osoba koje sjede u tom tijelu i koje upravljaju tim tijelom. Nije suvišno naglasiti s obzirom na osjetljivost problematike, s obzirom na njihov značaj za temeljne društvene vrijednosti u sustavu znanosti i obrazovanja seniornost je važna komponenta. Onog časa kad se daju ocjene o pojedincima onda je to iskustvo i ta mjera itekako važna i značajna i osoba svojim kredibilitetom kao i svi oni koji sjede u tom odboru garantiraju svojim životnim ikustvom, svojim znanjem, svojim referencama, profesionalnim odnosom prema znanosti i visokom obrazovanju garantiraju i podupiru i afirmiraju rad odbora i ocjene koje koji puta imaju veliki odjek u hrvatskom društvu i medijima. I tome smo bili svjedoci. Svakako profesor Selem je istaknuo i neke važne probleme i ja sam isto uočio. Imamo jedan Etički kodeks Odbora za etiku u znanosti i visokom obrazovanju. Imamo Etički kodeks Sveučilišta u Zagrebu. Da li imamo etičke kodekse drugih sveučilišta? Kakav je njihov međusobni hijerarhijski odnos? Kakva je kompatibilnost tih etičkih kodeksa? To su pitanja koja zaslužuju pažnju i naše zajedničke napore kako bi standardizirali, jer nema potrebe da imamo više etičkih kodeksa koji reguliraju ova važna pitanja u znanosti i visokom obrazovanju. U preambuli ovog vašeg Etičkog kodeksa stoji slijedeće i to želim istaknuti i naglasiti. Kodeks određuje etičnost kao skup načela, prava i obveza kojima se uređuju ljudski i profesionalni odnosi, međunastavni, znanstveni, u studentskim i administrativnim članovima znanstveno-obrazovne zajednice. Temeljne vrijednosti za koje se odbor zalaže su poštenje, sloboda, ali istaknuli ste akademska izvrsnost. Čini mi se da je to nepotrebno i da je to pretenciozno. Akademska izvrsnost i opredjeljenje svakog onog koji je ušao u taj prostor koji želi svojim ozbiljnim, profesionalnim i odgovornim radom ne samo kao pojedinac, nego i sastavni dio institucije osiguravati najbolju moguću kvalitetu. U tom smislu mislim da je to možda bilo nepotrebno i takvih konstatacija nema u Etičkom kodeksu Sveučilišta u Zagrebu. Primjena ovog kodeksa pretpostavlja dobru namjeru i poštenu prosudbu, a odnosi se na sve ustanove u sustavu visokog školstva i znanosti s pravom javnosti u Republici Hrvatskoj. Dalje, Etički kodeks Sveučilišta u Zagrebu donesen je 2007. godine. Rekao sam zaista su potrebni i ima smisla uložiti napore kako bi se vidjela kompatibilnost tih etičkih kodeksa i kako bi se učinili svi oni napori da se standardizira dio dobre prakse koja osigurava visoku razinu etike u znanosti i visokom obrazovanju. Imamo Etički kodeks Sveučilišta u Zagrebu. Šta je sa Etičkim kodeksom Sveučilišta u Osijeku, Rijeci i nekim drugim sveučilištima. Kakav je hijerarhijski odnos između Etičkog kodeksa Sveučilišta u Zagrebu i pojedinih fakulteta. Kao što je rečeno pojedini fakulteti imaju odgovarajuća Etička povjerenstva. I osobno sam razgovarao sa članovima etičkih povjerenstava na svom fakultetu, Fakultetu elektrotehnike i računarstva. Standardiziranje i ujednačavanje, reguliranje svih onih temeljnih vrijednosti bez potrebe da se reguliraju detalji. To mislim da ima smisla učiniti. Čini mi se da u vašem Etičkom kodeksu ima detalja koji su očiti i pripadaju jednoj struci. Zaista, kad se reguliraju ta pitanja, onda ti detalji nisu nužni i nisu potrebni. U svakom slučaju slažem se sa osnovnom konstatacijom da je jedno ovakvo tijelo itekako važno, da zaslužuje našu potporu i da zaslužuje napore kako bi ono u svom radu bilo što je moguće efikasnije u osiguranju visoke etičnosti, a to znači kvalitete znanosti i visokog, odnosno i visoke kvalitete u sustavu visokog školstva u Republici Hrvatskoj. Neka izvješća koja stoje u ovom, odnosno neki komentari i neki prilozi koji stoje u ovom izvješću zaslužuju pažnju i to je onaj dio koji izaziva medijsku pozornost. I zbog tog razloga seniornost pojedinaca i ljudi koji sjede u takvom tijelu je izuzetno važna. Citiram: “Tvrdnje navedene u članku itd. o plagiranju profesora Kurjaka sukladno dostupnoj dokumentaciji istinite su i nedvojbeno je potvrđeno da je tekst preuzet bez naznake o izravnom preuzimanju.“ To je za svakog tko ima iskustva u znanstvenom radu zaprepašćujuće. Ali je to važno konstatirati i to je jedna od glavnih funkcija, itekako važnih funkcija da se takav oblik ponašanja suspendira iz sustava znanosti i sustava visokog obrazovanja, jer danas kada često u ovom Saboru govorimo o kvaliteti, razvoju, rastu utemeljenom na znanju, o konkurentnosti, onda moramo znati da te kategorije upravo izviru iz temeljnih načela visoke etičnosti i visoke profesionalnosti posebno u znanstvenom radu. Imali smo prilike u našoj nedavnoj prošlosti slušati različite komentare na tu temu. Jedan od naših kolega je pred nekoliko godina izjavio citiram: "to puno više govori o njima nego meni". Nadam se da ćete se sjetiti tog komentara koji je ukazivao na nedovoljnu profesionalnost i neetičnost na nekim institucijama našeg sveučilišta. U svakom slučaju ocijenio bih izuzetno važnim zadaću i misiju ovog tijela kao dio preventivne strategije koja treba spriječiti pad kvalitete koji se može dogoditi i zbog toga mislim da ovakvim preventivnim prepoznavanjem i javnim raspravama posebno u Hrvatskom saboru vjerojatno nikom ozbiljnom, odgovornom i pametnom neće pasti na pamet učiniti ono što je u suprotnosti sa interesima znanstvene akademske zajednice, visokim standardima kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Konkurentnost, svakako nema konkurentnosti, nema dobrog proizvoda koji se može komercijalizirati na današnjem modernom globalnom konkurentnom tržištu bez visoke kvalitete obrazovanja, visokog profesionalnog razvoja, pravih i ozbiljnih publikacija, pravih i ozbiljnih recenzija. I zbog toga na kraju bih rekao, slažem se sa svim što je do sada rečeno. Naša je obveza poduprijeti rad ovakvog tijela i učiniti sve da svojim komentarima usmjeravamo njegov rad da bi bio što je moguće funkcionalniji i kvalitetniji u zajedničkom interesu. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, gospodine državni tajniče, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Dopustite nekoliko misli o izvješću o radu Odbora za etiku u znanosti i voskom obrazovanju za razdoblje od 6. veljače 2006. do 1. siječnja 2008. Namjerno čitam datum jer iz same te činjenice da je Hrvatskom saboru podneseno ovakvo izvješće, iz same činjenice da na poseban način razvijamo i znanost i visoko obrazovanje ja sam protiv da se odbije ovo izvješće, dapače … [[Ne razumije se.]] Svakako slažem se sa nekim primjedbama koje je i kolega iz SDP-a iznio i kolega Selem, da ima ovdje nekih manjkavosti tako i kod sastava odbora, to je činjenica, ali provjerio sam ima dovoljno i znanstvenih savjetnika i redovitih profesora, a naravno treba i nadopuniti. I to je činjenica i to treba iz ove govornice reći, ali treba reći i sljedeće. Znanstveno mišljenje možda je najdominantnije mišljenje u razvitku modernog hrvatskog društva koje izravno ulazi u razne sfere društva pa i proizvodnje, ono što može stvarati rast, ali to znanstveno mišljenje može se često i zloporabiti osobito sjetimo se da smo osnovali ove jadranske sveučilišta, da smo samo osnovali šest veleučilišta, koliko može tu biti i raznih i krivih poteza i treba imati razinu s koje se može određene stvari posuđivati. Ja sad ovdje neću čitati o čemu sve kodeks i što sve tretira ali je to jako dobro zahvaćeno i u tom pogledu čini mi se da je ovaj odbor počeo davati rezultate i da je i to treba reći i dobro je to u hrvatskoj sabornici reći da nad ukupnim tim radom neko di je i vidi da li smo dovoljno etični, da li smo dovoljno tolerantni, da li ima dovoljno povjerenja, odgovornosti, respekta te jedne univerzalne civilizacijske vrijednosti u tom sustavu. Ja osobno želim reći da u toj velikoj želji da stvorimo visoka učilišta, veleučilišta ili pak sveučilišta ponekad su ambicije veće od mogućnosti. Ponekad se mora pribrojiti određeni broj znanstvenika i ono sve što ide, a s druge strane kada gledamo benefit od našeg znanstvenog rada i doprinosa i kada bi podvukli crtu i počeli gledati koliku korist hrvatsko društvo od toga ima, također bi se otvorile velike rasprave, ali da je to velika mogućnost to stoji i to živimo i u tom mišljenju svaki dan se moramo inovirati jer svjetski potencijal znanja to više-manje uopće poznato, od 5-6 godina se udvostručuje, a taj svjetski potencijal znanja treba i prihvatiti kroz znanstvenu aparaturu, kroz stručnu aparaturu to najbolje činimo, ali bez etičnosti, bez odgovornosti tu mogu nastati posljedice. Ja bih rekao da znanstveno mišljenje pati najviše od jedne činjenice, a to je parcijalnost. Život je cjelina, a ponekad i genijalne stvari parcijalne ne mogu živjeti ono što hoćemo, a upravo u širokim i to javnim transparentnim otvorenim raspravama to je lako uvidjeti. I ja mislim da svako društvo koje misli u sebi, mora dobro prosuđivati za što se ulovit, na čemu graditi i na čemu opstajati, jer proizvodit život i sebe sigurno ti pomaže i znanstveno mišljenje, ali ponekad treba puno kompleksnije se toj problematici dati. Ja ovdje želim reći da načela koja uzima ovaj odbor vjerojatno su kompatibilna i s etičkim načelima sveučilišta i fakulteta, to je logično. Pa takvi treba biti i mi moramo potaknuti da sveučilišta imaju svoja etička načela i da se već na toj razini bave tom problematikom i da se može definirati ono što se može etičkom raspravom riješiti, a ono što je zloporaba što se treba … [[Ne razumije se.]] nekim drugim institucijama, na tim pitanjima ne može nitko riješiti, niti ovo povjerenstvo neke zloporabe i neke pogreške nije moguće samo etičkim putem riješiti. Ali etička odgovornost i ovaj kompleks pitanja sigurno su određene kočnice koje imamo u sebi i određene odgovornosti koje dajemo. Jer svi dobro znamo kada nastupa znanstveno djelo u kom času, a da bi do toga došli ako dajemo svoj originalni pristup, za to moramo biti pohvaljeni, nagrađeni, napredujemo i možemo prenijeti to znanje na druge. Ja ovdje želim istaknuti radi javnosti da visoka načela ovog i zadaća odbora jesu da je etički neprihvatljivo unutar akademske i znanstvene zajednice iznošenje optužbi na račun znanstvene etičnosti kolega bez podnošenja dostatnih dokaza za takve tvrdnje. To je jedna vrlo važna kategorija. A zamislite da ovo prenesemo na političko mišljenje i da počnemo ovakav kodeks donositi koliko bismo si imali što reći, ali to ne znači da u našem ponašanju te odgovornosti ne trebaju biti. Dapače. Itekako trebaju biti, ali ako nitko, ama baš nitko o tome ne govori u Hrvatskoj, to je onda loše, ali Hrvatski je sabor ja mislim da je baš mjesto da se o tome govori, jer mi moramo imati kočnicu na nečemu, ne možemo baš sve što hoćemo. Nadalje, napose je etnički neprihvatljivo iznošenje nedokazanih i neprovjerenih tvrdnji od strane članova akademske znanstvene zajednice putem sredstava javnog priopćavanja. Također jedna vrlo važna ograda. Odbor zauzima stav najoštrije osude anonimnog denuciranja. Ja bi vam mogao iz vlastite prakse reći koliko takvih dolazi na primjedbi. Prema tome, jedna praksa koja nije jako popularna, a svi mi koji radimo u znanstvenim institutima, ustanovama, znamo da se počesto pokrada po fakultetima kolaju takva pisma ili takve činjenice. Ja nisam protiv, možda i na taj način se može nešto riješiti, ali bojim se da je tad već prekasno i da treba znati naći komunikaciju i s takvim problemima. To je vrlo, vrlo važno. Ja se ovdje ne bih posebno osvrtao na pojedine predmete koje je odbor raspravljao, već želim reći i podcrtati tu činjenicu da je ovaj odbor mlad odbor, da ima svoju perspektivu i da ove slabosti koje su uočene treba poduprijeti da se ispravi, tim više ja ne vidim ni jednog razloga da odbor ne bude kompletiran. To je sigurno činjenica koja stoji. Isto tako držim da će cijeli kompleks pitanja zaživjeti još više na etičkim povjerenstvima sveučilišta i fakulteta. Isto tako u akademskoj zajednici sigurno i samim djelovanjem ovog odbora doći će još veće držim odgovornosti i onoga što znači ovaj kompleks pitanja. I ono što želim reći, a primjenom bolonjskog procesa gdje se sama metodologija i tehnička poučavanja i toliko toga mijenja i odnos sa studentima, ali i odnos u onome što smo i danas u ovoj sabornici čuli prema cijeloživotnom učenju i odnos prema onim ljudima koji nastavljaju svoje postdoktorske, postdiplomske studije, na doktorskim studijama. Tu je još važnije ponašanja upravo učitelja ako smijem tako reći, profesora jer svi mi koji smo u kontaktu s time, ja ponekad na sveučilištu gdje imam jedan kolegij, studenti mi kažu da ne mogu doći do profesora, neke druge stvari, znači ta javnost koja mora biti nazočna u tome, mislim da je jako, jako potrebna. Jer biti snaga nekome, vrlo teško gospođe i gospodo mi možemo svoje iskustvo nekome prenijeti. Mi možemo znanje, ali to duboko iskustvo u komunikaciji s nama zrači i drugi se odluče na to ići. To su neke stvari koje su jako važne. A reći ću ovdje što sam rekao i mojim studentima jedanput u jednoj raspravi, predavanju, i onda sam rekao stajao sam na nogama, ja ću se zauzeti za sve to, ali iz jednog još razloga, a znate kojeg razloga. Upravo ti mladi ljudi u našim uvjetima kao što je Hrvatska zaradit će naše mirovine, ako mi njima ne udahnemo onoliko kompetencija, snage iznutra, ta naša mirovina može biti mršava, jer hrvatski sustav je takav da mora iz sebe graditi. Ja bih htio ovo kao oluziju, htio bih reći kao oluziju jer ta snaga je u nama i u onima koji dolaze, jer ako ne prenesemo, ako ne otvorimo vrata, ako ne kažemo i tu se slažem sa zastupnikom, gospodinom Flegom koji je rekao da uglednici, da oni ljudi koji su dokazali u društvu da to mogu učiniti da trebaju progovarati o ovim pitanjima. Da apsolutno stoji zato jer upravo, to je ta etičnost, to je ta odgovornost, ali svakako i da se svi mi odgovorno s visokim povjerenjem i respektom odnosimo u našim ustanovama.
Hvala lijepa. I kao posljednji u današnjoj raspravi od zastupnika je gospodin Antun Vujić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Meni je malo neugodno govoriti iza ovoliko plemenitih nastupa ovdje koji su svi podržali etiku. Inače, kako da kažem, ni ja ne spadam u one koji su protivni etici, dapače nešto smo od toga i studirali, dijelimo ta mišljenja itd. Ali etika ima neko svoje mjesto, ona ima mjesto u svojoj struci, ona ima mjesto u našim međusobnim odnosima, a inače za politiku je njen javni oblik pravni. Svojedobno je bila rasprava nezavisno od ovih diskusija iz davnog preporoda koje smo čuli i kada se formirala hrvatska država, bilo je i ovakvih ideja da recimo bude ministarstvo istine. Ne znam da li vi gospodine predsjedniče tome toga slažete, i onda je onako ipak pokušajem i argumentacijom pravne i druge znanosti rekla da je istina relativno tako relativno relativna, da upotrijebim taj pleonazam, a da se zapravo ministarstvo mora biti pravosuđe, da vide kakvi su zakoni, da li se primjenjuju i kako može itd. Dakle ovako, nešto apsurdnije od Odbora za etiku koji bi bio paradržavna ustanova ja nisam još uopće mogao zamisliti da postoji. Ja sam inače sam sebi upućujem kritiku da je do ovakvih prijedloga došlo, a i vjerojatno je došlo u plemenitoj namjeri kada su se oni postavljali. Oni su se vjerojatno postavljali da bi pravni kodeksi i da bi na neki način ukupnost naših da tako kažem svih pozitivnih svojstava što bolje dolazila do izražaja. Međutim, na što se svodi na kraju izvješće ovoga Odbora za etiku, znanost i visoko obrazovanje? Ima nekoliko teza i nekoliko slučajeva. Pa dajte pogledajmo malo te teze. Kaže ovako, šta radi odbor. On je zauzeo načelni stav temeljem članak tog i tog, zakona da je etički neprihvatljiv unutar akademske i znanstvene zajednice … [[Govornik se ne razumije.]] optužbi na račun znanstvene etičnosti kolega bez podnošenja dosadnih dokaza za takve tvrdnje. To je objeda. To nema nikakve veze s etikom, to je najgolija objeda i šta ima Odbor za etiku sa time? To je posao sudstva, posao tužbi itd. Drugo, napose je etički neprihvatljivo izvršen nedokazanih i neprovjerenih tvrdnji od strane članova akademske i znanstvene zajednice putem sredstava javnog priopćavanja. To je kleveta. Kakve to veze ima sa Odborom za etiku? To je kleveta. Gledajte ovako. Ideja Odbora za etiku se vjerojatno zasniva na nečemu što bi svi voljeli, ali na žalost tako to nije, da postoji neko tijelo koje može utvrditi što je istina, pa onda od toga i što je dobro, pa onda poslije toga što je još probitačnije itd., međutim toga nema. Ne može biti Odbor za etiku koji je vezan na paradržavne ustanove, koji je vezan na slučajeve arbitraže. Zato postoje sudske instance, zato postoje da tako kažem svi drugi elementi, a inače u znanosti, znanost i etika imaju mnogo složeniji odnos od ovoga. U znanosti je etično biti znanstven. U znanosti je etično istraživati stvari do kraja i od onoga do čega si došao da tako kažem, to staviti kao znanstvenu, autonomnu istinu do koje si došao u javnu službu na polemiku sa tim idejama da bi se utvrdilo što je što. A ovdje se ulazi u slučajeve. Kome se podnaša izvještaj da bi možda Sabor trebao da uopće spominje imena koja su ovdje unutra, da li su ona pozitivna ili negativna. To se ovoga Sabora ne može uopće ticati. Neću spomenuti niti jedno ime, neka su toliko poznata i znana da ih je bolje ne citirati da im ne otežamo niti ne olakšamo njihovu sudbinu ako su u sukobu. Oni su u sudskim problemima, oni su u drugim problemima, u kaznenim. Što sa tim ima ikakav Odbor za etiku? Ono što ja mislim to je da bi sigurno trebalo jačati etičku svijest u sveučilišnoj zajednici, u znanstvenoj zajednici itd., ali to se ne može putem Odbora za etiku. Ja mislim da ovo izvješće Odbora za etiku pokazuje da Odbor za etiku nema nikakvoga smisla i da je to jedna od ovih patetičnih ustanova koju treba ukinuti, afirmirajući da tako kažem sve one vrijednosti za koje se zalaže znanost u natjecanju, u kompeticiji tipa da tako kažem suprotstavljanja, u polemikama itd. Ovo je jedan da tako kažem utopijsko rezidualni relikt jednoga shvaćanja koje nema veze sa suvremenom državom koja ima nekoliko svojih da tako kažem, ne nekoliko nego razvedena svoja svojstva na kojima rješava ovakve probleme. Da je ovo moglo biti bolje onda bi i slučajevi opisani trebali biti drugačiji. Dakle, kada se sve svede govori se o tome da se oni bave pitanjima pobjede, pitanjima klevete, a time se bave drugi organi, ovo nema smisla osim ukoliko to neće netko zloupotrebljavati. Prosuđivanje o nekim slučajevima liči na zloupotrebu prosuđivanja o tim slučajevima. O tome ovaj Sabor pogotovo ne smije ulaziti. Ovaj Sabor nema veze sa procjenama tko je upravu u pojedinim od ovih slučajeva, njega se to ne tiče. On je preveliki naslov da se bavi ovim stvarima. Dakle, u ime etike, u ime Hrvatske Države, u ime pravnog sustava, u svoje osobno ime smatram da treba pokrenuti radnje da se ovaj odbor ukine. Hvala lijepa.
Imamo jedan ispravak gospodin Bagarić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ja mislim da treba ispravit krivi, po meni krivi navod kolege Vujića koji je kazao kako je ovaj odbor neka velika, nepotreban itd. A upravo stoga što ne radimo u idealnom društvu ni u idealnoj državi, a nije ni idealna znanost ni akademska zajednica on je nužan i potreban kako bi korigirao slabosti. S druge strane vi kažete kako nema smisla ovdje u ovom Saboru raspravljati na ovu temu. Itekako ima smisla i to je netočan navod po meni, radi toga što mi na jedan način potičemo i dajemo podstrek...
Kolega! Ovo je replika.
Ispričavam se.
… [[Govornik naknadno uključen]] Predstavnik Vlade gospodin državni tajnik Dražen Vikić Topić, nadam se da će kratko zaključno.
Poštovani gospodine predsjedniče! Bit ću vrlo kratak jer evo već je skoro sedam sati. Prvo bi se i poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici, prvo bih se zahvalio na konstruktivnoj diskusiji i vrlo konstruktivnim prijedlozima koje smo kolega Katavić i ja slušali. Zahvaljujem se u ime ministarstva i Vlade. I mi ćemo pokušat što više tih stvari i implementirati. Ali odmah bi vam rekao u početku da je bila odlična ideja da ovaj Sabor prije skoro dvije godine, potaknuo i osnovao ovaj odbor, jer takav odbor imaju Austrija, imaju skandinavske zemlje Finska, Švedska, Norveška. Mi znamo kako kod njih znanost teče, koji to standard ima Velika Britanija. Nažalost nemam kod sebe pismo kojim su nam Britanci čestitali na par odluka koje smo donijeli, jer ljudi to prate u inozemstvu. Vi biste se začudili. I British Medical Journey nam je čestitao i Commity Public of … [[Govornik se ne razumije.]] itd. I mislim da je takav definitivno odbor potreban. Samo naravno on kao i svaka stvar u početku koja je kao malo dijete, mora mu se dat malo podrške i svjesni smo da ima poteškoća koje ćemo ispravljat. Samo ću kratko ispravit par stvari. Odbor ovog trenutka ima 8 članova, nikako 6 kao što je rekao cijenjeni zastupnik gospodin Flego. Ima 8 članova. Nedavno smo razriješili jednog na osobni zahtjev zbog bolesti. Doći će i novi sada. To je znači to. On se bavi, zapravo zašto je on važan? On se bavi odgovornom provedbom istraživanja. Njemu nije toliko funkcija da gleda etiku sa filozofskog stanovišta, nego odgovornost i istraživanje u vremenu kada imamo GMO-e, kada imamo biotehnologije i slično. Zašto je slučajno, još samo komentar, nekako bilo dosta iz medicine? Pa gledajte, u Hrvatskoj 46% znanstvenika se bavi biomedicinskim i biološkim znanostima. Pa onda normalno da tu ima i više će se naći nekih problema. Ali nije to sve skupa puno s obzirom na broj znanstvenika i koji se bave tim istraživanjima. Što se tiče kodeksa rekao bih da osim zagrebačkog sveučilišta ima i riječko sveučilište kodeks. I naravno i druga sveučilišta bi morala svoje kodekse napravit. I napravit će. Instituti mnogi imaju, samo se to više zovu kao pravilnici odgovorni provedbenim istraživanjima u zajednici u … [[Govornik se ne razumije.]] projekata su svi znanstvenici morali potpisati da će provoditi odgovorno istraživanje. I to je ključno. To je jedan novitet kod nas, a vani to najnormalnije funkcionira. U SAD postoje dva odbora na nivou cijelih Sjedinjenih Američkih Država. Tako da mislim da se ne bi trebali s tim opterećivati jel to treba ili ne treba. Inače što se tiče odbora evo u početku ga je moralo naravno ministarstvo pomoći, a sad je on prešao u Agenciju za znanost i visoko obrazovanje i kompletno se sve radi tamo. Znači on je … [[Govornik se ne razumije.]] i mislim da nema nikakvog miješanja ministarstva u radu odbora. Evo, ja se još jednom zahvaljujem zaista na konstruktivnim sugestijama i nadam se da će sljedeći izvještaj biti još kvalitetniji nego što je ovaj. I smatram da ga treba i Vlada ga je zato prihvatila. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. I sad ćemo prekinuti sjednicu. Sutra nastavljamo u 9,30 sati sa dnevnim redom koji je ovdje po redu. Nadam se da ćemo imati uvjete za ovu točku Potvrđivanje Sporazuma Republike Hrvatske i Makedonije i tako redom. S time da bi u 13,30 sati bilo glasovanje. U 13,30 sati kako ne bi morali čekat, ali nećemo onda sutra imati pauzu znate. Onda bi u 13,30 sati nastavili sa glasovanjem. Ja vas molim i klubove da to osigurate. Hvala lijepa i prijatno! Idemo na Izvješće o radu Odbora za etiku i znanost, u znanosti i visokom obrazovanju za razdoblje od 6. veljače 2006. do 1. siječnja 2008. godine. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o radu Odbora za etiku u znanosti i visokom obrazovanju za razdoblje od 6. veljače 2006. do 1. siječnja 2008. godine. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj je zaključak prihvaćen sa 78 glasova za, 56 protiv i 2 suzdržana.