Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 133 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine, i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da nijedan poslanik nije prijavio da je sprečen da prisustvuje sednici. Primili ste ostavke narodnih poslanika Vladete Jankovića, Vuka Antonijevića, Nenada Jankovića i Miodraga Đidića na funkcije narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaje Administrativnog odbora Narodne skupštine povodom razmatranja ovih ostavki. Odbor je utvrdio da je podnošenjem ostavki nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i stav 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima: Vladeti Jankoviću i Vuku Antonijeviću, izabranim sa Izborne liste DSS - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica, i Nenadu Jankoviću i Miodragu Đidiću, izabranim sa Izborne liste DS - Boris Tadić, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dajem pauzu od 30 minuta kako bi Administrativni odbor i Republička izborna komisija održali sednice. Rad nastavljamo u 12,40 časova. Obaveštavam da je Administrativni odbor u plavom salonu. Hvala. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, pošto su se stekli uslovi, predlažem da sada konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je Izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Nikoli Laziću i Marku Jakšiću, izabranim sa Izborne liste Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija- dr Vojislav Koštunica, i Milanu Stanimiroviću i Slavoljubu Stajkoviću, izabranim sa izborne liste Demokratska stranka - Boris Tadić. Na osnovu Izveštaja Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Nikoli Laziću, Marku Jakšiću, Milanu Stanimiroviću i Slavoljubu Stajkoviću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao izuzetno za petak, 8. jun 2007. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, kao i mimo dana i vremena utvrđenih u članu 85. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koje su, u svom zahtevu za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, odredila 122 narodna poslanika. Dostavljeni su vam zapisnici Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 22. i 23. maja 2007. godine, i Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2007. godine, održane 25, 28. i 29. maja 2007. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnikenavedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 22. i 23. maja 2007. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 129, protiv - jedan, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, od ukupno 135 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 22. i 23. maja 2007. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godine, održane 25, 28. i 29. maja 2007. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 133, protiv - niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, od ukupno 138 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godine, održane 25, 28. i 29. maja 2007. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, koje je sazvano na zahtev 122 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 166. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja, sa unapred utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini određen je sledeći: Dn e v n ir e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, koji su podnela 122 narodna poslanika; 2. Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, koji su podnela 122 narodna poslanika; 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, koji su podnela 122 narodna poslanika; 4. Predlozi odluka o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koje su podnele: Poslanička grupa Liberalno-demokratske partije; Poslanička grupa Demokratske stranke; Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije - Nove Srbije - dr Vojislav Koštunica, Poslanička grupa G17 plusi Poslanička grupa Srpske radikalne stranke; 5. Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, Predlogu zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja iPredlogu zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 135, protiv - niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, od ukupno 141 prisutnog narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, javila sam se da intervenišem po članu 104. Poslovnika Narodne skupštine, a vi ste, gospodine Duliću, u međuvremenu napravili i drugi prekršaj. Pokazivala sam Poslovnik, glasno sam izgovarala da želim da govorim po Poslovniku, a vi ste to ignorisali i stavili ste na glasanje utvrđivanje dnevnog reda. To, jednostavno, nije dopustivo i zaista je krajnje vreme, gospodine Duliću, da proučite Poslovnik. Od onda otkada ste rekli javno, na jednoj televiziji, da još ne znate Poslovnik, prošlo je deset dana i ja sam mislila da ste ovu pauzu u radu Parlamenta napravili upravo da biste naučili Poslovnik. Vidim da niste pametno iskoristili ovo vreme. Sednicu koju ste za danas zakazali, takođe ste zakazali potpuno suprotno Poslovniku Narodne skupštine. Narodni poslanici su u poslaničkim klubovima tek juče, po završetku radnog vremena Skupštine, odnosno skupštinskih službi, imali saziv i materijal za današnju sednicu, koju ste zakazali za 12 sati. To je nedopustivo i koliko god se vama žuri, gospodine Duliću, treba da vodite računa o Poslovniku. Trebalo je o toj žurbi da razmišljate ona tri meseca kada vam nije palo na pamet da konstituišete Narodnu skupštinu. Trebalo je da razmišljate onoga dana kad smo vam skretali pažnju na to da je ona prethodna sednica, zakazana za 30. maj, zakazana suprotno članu 5. Zakona o sprovođenju Ustava.I tada su narodni poslanici skupštinske većine tvrdili da mi koji smo osporavali tadašnji dnevni red nismo u pravu i da je sednica zakazana apsolutno u skladu i sa Poslovnikom i sa Ustavom i sa Ustavnim zakonom. Danas ti isti poslanici predstavljaju Vladu, odnosno skupštinsku većinu, kao predstavnici predlagača. Ne znam šta se u međuvremenu desilo. Vi ste, gospodine Duliću, povredili dostojanstvo Narodne skupštine zato što ste rekli javno da tražite od stručne javnosti u Srbiji da vas obavesti da li ste povredili Poslovnik. Gospodine Duliću, vi imate sekretara, dva zamenika sekretara, sve diplomirani pravnici, a u ovom parlamentu sedi bar 50 narodnih poslanika koji su pravnici. Neverovatno je da sva ta mišljenja nisu dovoljna, pa ste čekali da se Momčilo Grubač, vrsni pravnik, izjasni o povredi Poslovnika. Sada vam predlažem, vidim da je prošlo tri minuta, dozvolite još 10 sekundi, da svaki put kada intervenišemo i upozorimo da ste povredili Poslovnik, vi, lepo, raspišete referendum i napravite pauzu u radu Skupštine, da se građani izjasne o tome da li ste povredili Poslovnik.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić, izvolite, pa narodni poslanik Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je poslednji čas da pokušamo da zaštitimo dostojanstvo Narodne skupštine, da se izborimo da Skupština radi po Ustavu i zakonima, da Skupština radi po Poslovniku i da Skupština ne bude sluga većine koja vlada Srbijom. Nama je dovoljno to što izvršnu vlast moramo da trpimo, ne moramo da trpimo ponašanje predsednika Narodne skupštine i poslaničku većinu u Narodnoj skupštini, koja nas tretira kao da smo mi taoci one izvršne vlasti koja vlada Srbijom. Gospodine predsedniče, prekinuli ste prošlo zasedanje i dali obrazloženje, predstavili se kao nekakav veliki legalista i demokrata, rekli ste da je i vama sumnjivo da li je to zasedanje zakazano u skladu sa Ustavom, da li je dnevni red u skladu sa Ustavnim zakonom. Obratili ste se Vladi i zatražili mišljenje, i to zasedanje je prekinuto. Vlada je povukla zakone i povukla svog predstavnika u Skupštini Srbije. Smetalo vam je što je bio u JUL-u. Zakazali ste nam u roku kraćem od roka propisanog Poslovnikom novo zasedanje. Ne postoji nijedno racionalno obrazloženje za taj kraći rok, a onda ste načinili novu grešku, jer dnevni red nije sačinjen u skladu sa Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava. Ovo je samo polovični dnevni red, predviđen za prvo zasedanje nakon izbora Vlade. Nije dovoljno izvršiti samo dve estetske i jednu veoma bitnu izmenu u tri zakona koji se tiču onoga što treba da bude na dnevnom redu. Vi nama predlažete nekakve promene Zakona o Zaštitniku građana, o pravu građana na obaveštenost, ali nam ne predlažete danas kandidate. Mi na današnjem zasedanju moramo da izaberemo Zaštitnika građana, njegove zamenike, lice koje je nadležno za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost i njegove zamenike, guvernera Narodne banke i organe Državne revizorske institucije. Taj dnevni red mora da bude potpun. Ovim izmenama i dopunama zakona to ne samo da usklađujete sa Ustavom, nego i sa svojim željama i aspiracijama, sa svojom nesposobnošću. Vi sada predviđate blaži uslov za izbor lica na funkcije, blaži stručni uslov nego što je to važilo do ove vlade, a neki rok od sedam godina, za koji je Skupština u prošlom sazivu ustanovila da je potreban da bi se neko bavio određenim poslom, da bi mu Skupština poverila funkciju, smanjujete na pet godina, zato što lice koje ste, izgleda, namerili da izaberete na ovu funkciju ne ispunjava uslov da ima sedam godina staža u struci. Da vidimo sada hoće li predstavnici ostalih poslaničkih grupa ući u borbu za legitimitet i legalitet Narodne skupštine. Hoće li sada ući u borbu za dnevni red koji je propisan Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava ili će se obračunavati isključivo sa pojedinim predstavnicima bivšeg režima koji su sada u vlasti? Ako je Balinovac, kao državni sekretar, bio problem za Narodnu skupštinu, kako to da vam nisu problem drugi članovi JUL-a koji su sada čak i na funkcijama al pari sa ministarskim funkcijama. Kako vam to ne smeta? Kako to sada nije razlog za opstrukciju, dok se ne prizove pameti demokratska većina? Mi vas upozoravamo, jednog dana imaćemo Ustavni sud, jednog dana biće demokratije u Srbiji, jednog dana taj ustavni sud će imati priliku da ocenjuje ustavnost svih akata koje donosi Narodna skupština, zakona, odluka, uredbi. Jednog dana proceniće Ustavni sud da li je ova sednica u skladu sa Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava. Mi vam kažemo da nije. Mi vam kažemo da se ne igrate. Ako ste posumnjali u ustavnost prošle sednice, ne možete sada da se pravite kao da je ova sednica u skladu sa Ustavom, a ništa se nije promenilo. Prigovarali smo vam da prvo zasedanje mora da bira Zaštitnika građana, da bira lice koje brine o pravu građana na obaveštenost, da bira organe Državne revizorske ustanove. Vi nam nudite član zakona, po dva ili tri člana kojima, ponavljam, kozmetički privodite zakon Ustavu, kao da je to ovog časa mnogo važno. Ovog časa je mnogo važno da ti ljudi budu izabrani u skladu sa Ustavom, a zakon ćete vi, ovakav ili onakav, donositi u ovom sazivu, pre ili kasnije. Istovremeno, gospodine predsedniče, kako to da vam ne pada na pamet da raspravljamo o izveštaju Komisije Vlade Republike Srbije za obavljanje pregovora o Kosovu i Metohiji u Beču? Od Beča do danas ima bar još pet svetskih gradova u kojima su donošene odluke o sudbini Kosova i Metohije. Šta čeka Vlada Republike Srbije, što ne podnese izveštaj o tome dokle se stiglo? Šta nas čeka? Šta će biti? Šta ste zastupali? Šta ćete da zastupate? Zašto bežite od donošenja jedne rezolucije ovog saziva Narodne skupštine Republike Srbije o Kosovu i Metohiji? Zato da biste mogli da kažete - ne obavezuje nas Rezolucija prethodnog saziva, jer je taj saziv imao neku drugačiju većinu. Mislim da je nemoralno počinjati bilo koje zasedanje bez rasprave o Kosovu i Metohiji. Ako biste pitali građane Republike Srbije, oni bi od vas tražili da raspravite i o hapšenju generala Tolimira. Pa, da vidimo, ako je već uhapšen, gde je uhapšen, a ako je uhapšen u Beogradu, kao što jeste, zašto to krijete od građana Srbije. Ako ste preuzeli, pod tačkom 3, obavezu da izručujete građane Srbije u Hag, zašto nam niste rekli - da, uhapsili smo generala Tolimira u Beogradu, slučajno smo ga sreli u stanu iz koga nije izlazio godinu dana i isporučili smo ga u Hag? Onda da trljate ruke i da se radujete i veselite i da najavljujete kako je taj čovek, taj živi grob, bio jedini uslov da mi postanemo član Evropske unije. U toj raspravi bismo opomenuli jednog vašeg kolegu, pripadnika vladajuće većine, koji se cinično izražava o izgledu i zdravstvenom stanju gospodina Tolimira, pa kaže - znate, za svoje godine, on izvanredno izgleda. Nekima sam u prošlom sazivu za takve reči govorio da su džukele. Sada sam se nešto popravio, pa neću to da kažem dok ga ne budem prozvao po imenu i prezimenu. Pozivam vas da pokažete malo više ljudskosti prema ljudima koji su nas branili, prema ljudima koje su optužili zato što su Srbi i zato što su generali, prema ljudima koji nisu osuđeni. Svako od vas može da bude optužen, ali to neće biti povod da mu se ja obraćam kao da više ne postoji. Čak i da vas osudi neka vlast, ako budem ubeđen da niste krivi, za mene ćete i dalje biti čestiti ljudi. Ili biste možda rekli da niko od onih koje je Milošević osudio nije bio čestit čovek? Pošto to ne može da se kaže, onda ne mogu ni za DOS da kažem da niko od onih koje DOS osudi nije čestit čovek. Hajde da mi sa sobom raščistimo ko je čestit, a ko nije, ali je, svakako, čestit onaj ko nije osuđen. To vam odmah sada kažem, ako iole marite za ljudskost. Dakle, gospodine predsedniče, upali ste u zamku Vlade Republike Srbije i predsednika Republike Srbije, zakazujete noćne sednice, u neradne dane, na 24 sata pred održavanje sednice, ponašate se isto kao i sve dosadašnje sluge Vlade Republike Srbije koje su sedele na tom mestu. Upozoravam vas, sudbina koju su oni doživeli čeka i vas. Srbija još nijednog predsednika Skupštine ne pamti kao demokratu. Eto, moglo bi da se kaže za Predraga Markovića da se jedno vreme približio onome što bi u Srbiji moglo da se nazove demokratskim predsednikom Skupštine, ali kada je Vlada navalila na njega, on je potpuno izgubio kompas. Izgleda da vi taj kompas niste uzeli u ruku ni onog dana kada ste izabrani za predsednika Skupštine. Gospodine predsedniče, ova sednica vam ne služi na čast. Mi ćemo iskoristiti i ovu sednicu da vam ukažemo na sve ono što u Srbiji ne valja od kako ste i vi predsednik Skupštine, a vi samo nastavite po svome. Naš je posao da ukazujemo na vaše greške, vaš posao bi bio da greške ne pravite, ali ko to vama da dokaže kad ste vi u 31. godini već postali predsednik Narodne skupštine.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Ivica Dačić, pa potom narodni poslanik Gojko Radić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao što znate, na ova ista pitanja smo ukazivali i na prošloj sednici Narodne skupštine, a to je problem nepoštovanja Ustavnog zakona, za koji ste svi vi ovde glasali, oni koji su tada bili u Parlamentu. Pokazalo se da smo bili u pravu kada smo insistirali na tome. To je uvideo i predsednik Narodne skupštine i došlo je do promene dnevnog reda. Postavlja se pitanje, kakvi su uopšte bili razlozi za stavljanje na dnevni red zakona koji su bili na prošloj sednici, a tada su oni stavljeni po hitnom postupku? Vidite da nije bilo razloga za hitan postupak, jer se oni danas ne nalaze na dnevnom redu. Takođe, verovatno će i u okviru Vlade Republike Srbije biti obavljena lustracija, jer predviđate da novi dnevni red sa ovim tačkama ne obrazlaže Zoran Balinovac. Onda to lepo kažite ovde narodnim poslanicima. Takođe, Demokratska stranka je tražila, kada se obratila Narodnoj skupštini i svim poslaničkim grupama, da se Milena Milošević hitno izabere za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Imala je dva razloga zašto traži da to bude odmah. Prvi je bio da se razmotri izveštaj Državnog pregovaračkog tima o Kosovu i Metohiji, koga opet danas nema na dnevnom redu. Drugi razlog je bio da se prekine neustavno finansiranje Republike Srbije. Zakona o budžetskom sistemu takođe, nema na dnevnom redu. G17 PLUS je, takođe, tražila da se promeni Zakon o budžetskom sistemu, a danas predlažete potpuno drugačiji dnevni red. Kao što znate, Ustavnim zakonom je predviđeno da se u toku prvog zasedanja posle izbora Vlade izvrši i izbor lica koja su tamo navedena. Ovde na dnevnom redu nije izbor tih lica, nije na dnevnom redu ni izbor guvernera NBS. Malopre, na sednici Odbora za finansije je odbijen predlog da Jelašić bude kandidat za guvernera. Predstavnik G17 PLUS nije došao na tu sednicu, vršeći opstrukciju. Dame i gospodo koji činite parlamentarnu većinu, molim vas da kažete građanima Srbije da li imate parlamentarnu većinu ili je nemate. Vi ste već u prvih mesec dana vaše vlasti došli do toga da međusobno vršite opstrukciju jedni drugima. Danas nemate kandidate zato što o tome nemate dogovor. To što vi nemate dogovor, ne znači da smete da kršite Ustav i Ustavni zakon. Očigledno je da je Vlada Republike Srbije formirana ne na osnovu dogovora, nego na osnovu naredbe da se ona formira. To nije razlog da se ne poštuje Ustavni zakon i Ustav Republike Srbije. (Predsednik: Vreme.) U skladu sa tim, zaista mislim da bi bilo dobro da se ovaj dnevni red, pošto ste vi predlagači dnevnog reda, a ne Vlada Republike Srbije, pošto se Vlada Republike Srbije, očito, povlači iz Parlamenta, jer ih nema ni kao ovlašćenih predlagača ovih tačaka dnevnog reda,dopuni onim čime mora da se dopuni, u skladu sa Ustavnim zakonom, a to je izbor Poverenika za informacije, to je izbor Državne revizorske institucije, to je izbor guvernera i to je izbor Ustavnog suda. Vi ste morali danas da stavite na sednicu izbor sudija Ustavnog suda. (Predsednik: Vreme.) Mi smo prošlog puta započeli sednicu, koja je kasnije prekinuta. Dame i gospodo, vaš potpredsednik Vlade Božidar Đelić je skrenuo pažnju poslanicima da će morati da rade celo leto zato što smo izgubili vreme. Zbog koga mi ovde gubimo vreme? Deset dana ste dali pauzu u Parlamentu. Zbog nas gubite vreme? Predlažem da izbacite opoziciju iz Parlamenta. Čak i ako izbacite opoziciju iz Parlamenta, vi ne možete sami sa sobom da se dogovorite. U tome i jeste problem, zato što ste vi nespojivi, a neko vas je spojio. Da li vam je opozicija kriva što niste kandidovali Radovana Jelašića za guvernera? Neka izađe G17 PLUS i neka kaže zašto nisu sišli na sednicu Odbora za finansije. Da li su oni vlast ili su opozicija? Ko danas u ovoj Srbiji čini vlast, dame i gospodo? Znači, što se toga tiče, nema nikakvih razloga da počinjemo sednicu na kojoj nema onih tačaka dnevnog reda koje su predviđene Ustavnim zakonom. Gospodine predsedniče, to predlažem i zbog vas, da ne biste bili u situaciji da u 21 sat večeras ponovo prekidamo sednicu i da je nastavljamo za deset dana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Gojko Radić, potom narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 226. Dolazim iz Subotice, a u Subotici se ponovo pojavljuje pljačka društvene imovine ili imovine Republike Srbije...
Izvinjavam se, gospodine Radiću, morate samo da kažete po kom članu se javljate.
Po članu 226. Tražim objašnjenje i od predsednika Narodne skupštine i od ministara ili Vlade, pošto je ovaj ugovor potpisala Direkcija Vlade Srbije za imovinu. U Subotici je učinjena neviđena pljačka imovine Republike Srbije, gde je jedan poslovni prostor, koji je kupljen u privatizaciji i plaćen 30 miliona dinara, zamenjen za sedam poslovnih prostora u strogom centru Subotice. Da bolje razumeju poslanici i Vlada Republike Srbije, da im malo približim ovaj potez, to je kao kad bi menjali prostor «Ruskog cara» za neki prostor na Labudovom brdu koji se ruši. To je otprilike tako. Ali, toliko vredi samo ovaj jedan poslovni prostor u centru Subotice, koji se nalazi u ulici Borisa Kidriča br. 2. Da bih vam još bolje približio ovu situaciju, navodim da je novi vlasnik, koji je izmenjao ove poslovne prostore i dobio 7 prostora za 1, uputio ugovor novom poslodavcu koji je pod zakupom u tom poslovnom prostoru, kojim mu traži kiriju od 11 hiljada evra plus PDV. Kada izračunamo -kirijom za 70 dana za samo jedanposlovni prostor, on otplaćuje onu sumu kojom je kupio na aukciji preduzeće «Minervu». Vlada možda nije znala za ove vrednosti, možda su ovi eksperti iz G 17 u poreskoj upravi dobro obračunali iste vrednosti, ali kad pogledamo tamo gde se računaju tavanske površine, mogli su onda izračunati kolika je površina krova, pa da kažu - toliko i toliko kvadrata. Ako znamo da poslovni prostori na Korzou u Subotici ne mogu da se izdaju ni u zakup bez licitacije, a ne da se prodaju bez licitacije, onda je očito da je ovde došlo do sprege pojedinaca, pravnih lica, da je u pitanju organizovani kriminal i pljačka. Tražimo od Vlade Republike Srbije da poništi ovaj ugovor, da ga proglasi pravno ništavim, od Republičkog tužioca za organizovani kriminal tražimo da pokrene postupak protiv lica koja su učestvovala u kompletnom ugovoru, a predsednika Skupštine pozivam, pošto je iz Subotice, pošto njegova stranka kontroliše preduzeće za imovinu u Subotici, Direkciju za izgradnju Subotice, da preispitaju ovo, ako nisu i oni u ovo ogrezli, ali mislim da oni tada nisu bili u Vladi, sada je nova vlada, pozivam ga, znači, da svojim uticajem pomogne da ovaj ugovor proglasimo ništavim. Nijednog Subotičana ne možete ubediti u to da ovi poslovni prostori i ovaj objekat koji je menjan imaju ovu vrednost. Da vam pojasnim, samo jedan objekat, koji se nalazi u Borisa Kidriča, vredi dva puta više nego objekat «Minerve» koji je menjan za ovih 7 objekata imovine Republike Srbije. Mi ćemo kao Opštinski odbor SRS u Subotici uputiti poziv Vladi Republike Srbije, Direkciji za imovinu Srbije, Agenciji za privatizaciju, Republičkom tužiocu za organizovani kriminal, okružnom javnom tužiocu u Subotici, da pokrenu postupak da se svi ovi ugovori preispitaju i da sva lica koja su učestvovala u tome snose odgovornost.
Zahvaljujem. Da li želite da se vaš zahtev postavi u formi poslaničkog pitanja, gospodine Radiću? (Da) Molim stručne službe da zapišu da se ovo postavi u formi poslaničkog pitanja. Povredu Poslovnika je reklamirao narodni poslanik Zoran Krasić, potom narodni poslanik Nikola Žutić. Čitam vam redom - Dragan Todorović, Vladan Batić, Bojan Milovanović, Dušan Bajatović. To je po redosledu prijavljivanja. Izvolite, gospodine Krasiću.
Upozoravam predsednika i potpredsednike Narodne skupštine na povredu Poslovnika. Radi se o članu 167. Poslovnika koji reguliše dnevni red vanrednog zasedanja Narodne skupštine. Obraćam se, prevashodno, predlagačima ova tri zakona. Znači, za prvi zakon predstavnik predlagača je gospođa Nada Kulundžija, za drugi zakon, narodni poslanik Suzana Grubješić, i za treći - narodni poslanik Miloš Aligrudić. O čemu se radi? Član 167. Poslovnika ne dozvoljava ovakvo tumačenje kome ste vi pribegli kada ste formirali dnevni red. Zašto? Zato što to vaše tumačenje odudara od nečega što je napisano u Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava Republike Srbije, i to je član 5. Samo da vas podsetim, član 5. stav 1. kaže da će na prvom zasedanju, u skladu sa novim ustavom, da se usaglase Zakon koji uređuje Zaštitnika građana i Zakon o ostvarivanju prava građana na obaveštenost. Znači, danas na dnevnom redu ne može da bude ovaj treći zakon, jer Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji nije predviđen članom 5. Ustavnog zakona, ali je predviđeno da se na današnjoj sednici izvrši izbor. Šta to znači? To znači da je ona većina koja je donela Ustav, koju su građani potvrdili, zaključila da nije potrebno usaglašavanje Zakona o Državnoj revizorskoj ustanovi sa novim ustavom, iz prostog razloga što, kada je Rade Obradović obrazlagao taj zakon, taj zakon tada nije imao ustavni osnov. I ona Narodna skupština i građani na referendumu su rekli da je Zakon o Državnoj revizorskoj ustanovi prihvatljiv i da nema potreba da se u prvoj etapi menja, jer ovo što vi predlažete nije usaglašavanje sa Ustavom. Vi samo menjate jedan od uslova za izbor nekih ljudi koji bi radili u toj instituciji, sedam godina radnog iskustva smanjujete na pet godina. To nije usaglašavanje sa Ustavom. Ne postoji obaveza da se vrši usaglašavanje što se tiče Ustavnog zakona, a, pravno-tehnički, ono što nudite nije usaglašavanje sa Ustavom nego pokušaj da promenite te uslove i prilagodite ih nekim potencijalnim kadrovima koji bi došli na to mesto. Znači, član 169. Poslovnika ima svoj formalni značaj, koji kaže da oni koji traže vanredno zasedanje utvrđuju dnevni red i po tom dnevnom redu se radi. Međutim, Ustavni zakon je viši pravni akt od Poslovnika Narodne skupštine i on mora da se poštuje. Na ovom zasedanju mi ne možemo da vršimo usaglašavanje...
Vreme, gospodine Krasiću.
Gospodine Duliću, ja sam očekivao da će za vas kao predsednika koji se baš ne razume u ove stvari ovo biti poučno, ali vama očigledno nije potrebno neko iskustvo.
Zahvaljujem. Nikola Žutić, potom narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite. (Zoran Krasić, s mesta: Ja tražim odgovor na ovo. Ako ne date odgovor, tražim da se Skupština u danu za glasanje izjasni o ovome.)
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, po Poslovniku, član 226, tražim obaveštenje od nadležnih ministara vezano za hapšenje Srba iz srpskih zemalja, od Slavonije, Bosne, do domicilne Srbije. Nespokoj zbog Kosova i Metohije prešao je već u akutnu fazu. Optužbe na račun srpskog naroda i države su već postale prirodne i normalne, pa čak i one o genocidnosti celokupnog srpskog naroda i države. Na sve izazove i optužbe okolne i šire geografske regije, srpska država mudro ćuti i gandijevski prihvata sve optužbe Bosne i Hercegovine i Hrvatske za izmišljeni genocid nad bivšim bratskim narodima. Zbog takvih teških, iskonstruisanih optužbi, bar se Skupština mogla sastati i, argumentovanom diskusijom narodnih poslanika, usvojiti deklaraciju o zaštiti srpske države i naroda, o zaštiti elementarnih nacionalnih prava Srba i lojalnih građana Srbije. Naime, na nejaka pleća Srbije svaljuju se teške optužbe o genocidnosti države i naroda. Jedva smo se odbranili od neosnovane optužbe Muslimansko-hrvatske federacije za tobožnji genocid, a već nam se preti realizacijom optužnice Hrvatske protiv Srbije. Zapanjujuće je potpuno defanzivno nastupanje srpske države u slučaju optužbe genocidne države Hrvatske i habzburške Ka und Ka tvorevine Bosne i Hercegovine protiv Srbije. Prema tim optužbama, Srbi su genocidan narod koji treba izbrisati sa mape Evrope. Sve bi to bilo u redu da Srbi nisu narod koji je najviše stradao od genocida tokom 20. veka. To je sve, prosto, neverovatno. Skandalozno je što bivše vlade i predsednici Srbije nisu do sada preduzimali pokretanje kontraoptužbi protiv Hrvatske i Muslimansko-hrvatskog dela BiH. Najnovija presuda Suda pravde u Hagu povodom tužbe Bosne protiv Srbije aktuelizuje niz pitanja za neodgovorno i sramotno ponašanje srpske države prema Srbima, naročito prema krajiškim Srbima, od 1992. godine. Istorijska je prilika da se konačno osude svi zločini genocida nad srpskim narodom koji su dugo skrivani i minimizirani. S međunarodnog aspekta, zločini genocida ne zastarevaju. Krajnje je vreme da se srpska država, odnosno Narodna skupština Republike Srbije konačno lati velikog posla i pokrene niz optužbi protiv Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine za zločine genocida nad srpskim narodom tokom celog 20. veka, koji su prikrivani i od monarhističke i od komunističke Jugoslavije. Takvi procesi su mogli da se pokrenu već 1990. godine, posle propasti socijalističkog sistema Josipa Broza.
Vreme, gospodine Žutiću.
Koje je njegovo bratstvo i jedinstvo bez Srba? Zbog ostvarenja bratstva između švercera i koljača, u potpunosti je amnestirao zločine genocida nad Srbima. Narodni poslanici Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke su dostavili svim poslanicima Predlog deklaracije o osudi svih zločina počinjenih na teritoriji bivše SFRJ, s tim da se ona usvoji na prvoj narednoj sednici Narodne skupštine.
Gospodine Žutiću, ja vas molim, pošto ste se pozvali na član 226. Poslovnika, uputićemo ovo pitanje nadležnom ministru.
Hteo sam samo informaciju o tome koliko je Srba pobijeno?
Hvala vam. Molim stručnu službu da, pored ovog poslaničkog pitanja, stavi u dan za glasanje i povredu Poslovnika koju je izneo gospodin Krasić. Dragan Todorović ima reč, potom narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, reklamiram Poslovnik, član 226, i skrećem vam pažnju da ste dužni da, kao predsednik Skupštine, uvek kada se pojavi kršenje i kada se pojavi negde zloupotreba zakona, na to ukažete i da skrenete pažnju, posebno kada je u pitanju Gradska skupština Beograda. Jer, prema Poslovniku Skupštine grada Beograda, između ostalog, poziv za sednicu Skupštine, sa predlogom dnevnog reda i materijalom, obavezno se dostavlja i Narodnoj skupštini Republike Srbije. Obaveštavam vas, predsedniče Skupštine Srbije, da je na 17. sednici Skupštine grada Beograda grubo prekršen Poslovnik i Statut Skupštine grada Beograda, da Demokratska stranka od momenta kada je došla na vlast nije promenila način svog funkcionisanja. Kako ste krali prilikom donošenja Zakona o radu, kada je vaš poslanik Novaković iz Soluna glasao i kako ste to radili u Bodrumu, tako nastavljateda radite i danas. Podmetnuli su predsedniku Skupštine grada Beograda ostavku. Pazite, ponovo se pojavljuje gospodin Dragan Šutanovac. Vi se sećate, podmetnuli su mu ostavku, i to je onaj poslanik koji je glasao za sebe kao ministar i onda otrčao da podnese ostavku. Tako su podmetnuli predsedniku Skupštine grada Beograda ostavku Dragana Šutanovca i on je na sednici konstatovao tu ostavku, mada ta ostavka nije išla na Administrativni odbor Skupštine grada Beograda. Za vas je to ništa, šta je to, pa Poslovnik, pa zakon, zašto se držati zakona i Poslovnika ko pijan plota. Samo da približim ovim vašima iz DS, gospodine predsedniče, ubuduće vam uopšte nisu potrebni izveštaji Administrativnog odbora u Skupštini. Jednostavno, poslanik pošalje ostavku, vi tu ostavku uzmete, obavestite Skupštinu o tome, i završen posao, završena procedura. Zašto da ide uopšte na Administrativni odbor? To je način na koji vi funkcionišete. Nijednu jedinu stvar ne možete da uradite na način propisan zakonom, Poslovnikom. To objašnjava vaš karakter. Vi uvek gledate da nešto muvate, a sve u cilju, navodno, da ispadnete pošteni. Ta vam se deviza, odnosno parola od 1994. godine, jako svidela, ali vam postupci nijednog jedinog momenta nisu u skladu sa tom parolom. Naprotiv, debelo se razlikuju od toga. Gospodine predsedniče, kao predsednik Skupštine, trebalo bi, posebno kao član Demokratske stranke, da zahtevate kompletan materijal, jer ne samo da je prekršen Poslovnik, već ovde dolazi do izražaja vaš koalicioni potencijal, ili kapacitet, kako vi to volite da kažete, i odnos prema vašem koalicionom partneru. Nemam ništa protiv i vidim da se njima svima ovde "crvene uši", verovatno ste im skinuli hulahopke. Kada je ovo došlo na Administrativni odbor, normalno, ja nisam hteo da razmatram ovakav izveštaj, jer je protiv Poslovnika i ne može da se na ovakav način abolira kršenje Poslovnika. Izašli su predstavnici Srpske radikalne stranke i ostali su predstavnici Demokratske stranke. Pazite sada do kojih granica ide vaše licemerje.
Samo sekund, gospodine Todoroviću. Naravno, dopustiću vam da završite, samo da znate da ste već pet minuta govorili. Izvolite.
Ovo govorim zbog vašeg koalicionog partnera. Pazite, oni usvajaju izveštaj po kome je ovaj postupak potpuno u skladu sa Poslovnikom, ali kažu da je predsednik Skupštine grada Beograda iz redova DS prekršio Poslovnik. To govori i o vama i o njima, kakve odnose vi imate i na šta sve oni pristaju.
Hvala vam puno. Povredu Poslovnika je prijavio narodni poslanik Vladan Batić, potom narodni poslanik Bojan Milovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre deset dana smo u najboljoj nameri upozorili na kršenje odredaba Ustavnog zakona. Čitav dan, gospodine predsedniče, pokušavali smo, dobronamerno, da vam ukažemo da se ne može na taj način održavati sednica Narodne skupštine. Pokušavali ste raznim egzibicijama da to osujetite, pauzama od dva minuta, pa pauza od pola sata; vaš zamenik ili potpredsednik Narodne skupštine je dao pauzu za ručak pre uobičajenog vremena. Sugerisali smo razgovore šefova poslaničkih grupa i odbijali ste sve, da biste vi to na kraju prihvatili. Inače, reklamiram povredu člana 90. koji se tiče dnevnog reda, povredu odredaba članova od 190. pa nadalje, to je odnos Narodne skupštine i Vlade, i povredu člana 226. To se događalo pre deset dana. Onda je pre par dana, bar u medijima, najavljeno da će sednica Skupštine biti u ponedeljak, pa je onda, nenadano, zakazana za danas. Ja sam sada stigao na sednicu i nemam predlog dnevnog reda, niti predloge zakona koji su na dnevnom redu. Kako mislite da o njima raspravljamo i da se o njima izjašnjavamo? Ali, molim vas za malo pažnje. Gospodine predsedniče, ono što ste uradili nakon neslavne prethodne sednice Parlamenta je ponovo povreda Ustava. Vi ste tražili od Vlade da odgovori da li je predlaganjem zakona koji su bili na dnevnom redu povređen Ustav. Vi ste zamenili uloge Narodne skupštine i Vlade. Gospodine predsedniče, po članu 124. Ustava, Vlada je odgovorna Narodnoj skupštini. Obraćam se građanima Srbije, a da li je tu predsednik ili nije, nije ni bitno. Dakle, Vlada je odgovorna Skupštini, a ne Skupština Vladi. Vlada nam predlaže protivustavne zakone, pa onda predsednik Skupštine pita Vladu da se izjasni da li su oni u skladu sa Ustavom ili nisu. To je flagrantna povreda Ustava. Još nešto, povodom današnjeg novog predloga dnevnog reda, ne može nijedna tačka, nijedan zakon da bude na dnevnom redu pre nego što se izabere Ustavni sud Srbije. Gospodo, ima ovde pravnika, ako ih slepa partijska poslušnost obavezuje da i nad tim zažmure, onda ne znam dokle ćemo dogurati. Evo o čemu se radi.
Gospodine Batiću, vreme je prošlo.
Vreme moje tek dolazi.
Vreme za Poslovnik, po kome ste se javili, isteklo je, a za vaše vreme...
Nemojte vi to da komentarišete, to je moj komentar. Sad pokušajte da čujete šta ću, vrlo kratko, reći i napregnite se da zapamtite. Znam da je teško, ali potrudite se. Dakle, treba nam Ustavni sud jer je svaki zakon podložan oceni ustavnosti. Pogledajte član 168. Ustava - 25 narodnih poslanika može da pokrene postupak za ocenu ustavnosti, čak i pre nego što se donese ukaz o proglašenju zakona. To vam odredbe člana 169. govore. Prema tome, gospodo, stvar je vrlo prosta. Moramo formirati Ustavni sud, jer ako donesete zakon i ako 25 poslanika zatraži ocenu ustavnosti, ne može ništa da se radi jer nema Ustavnog suda, nema ko da ocenjuje ustavnost. Ko da donese privremenu meru Ustavnom sudu? Hajde da malo poštujete Ustav, vi koji se kunete da ste zagovornici demokratije, pokušajte da poštujete Ustav. Još nešto. Pošto je naša poslanička grupa osporavala da gospodin Balinovac bude predstavnik Vlade na prošloj sednici Parlamenta, da kažem da ne smeta nama što je on bivši član JUL-a, pa sada član jedne druge stranke. Svaka stranka ima pravo da bude sabirni centar, da bude deponija, mi se u to nećemo upuštati. Ne smeta nam ni da takav čovek bude funkcioner Vlade, to je na vladajućoj koaliciji, ako njima ne smeta, neka bude, ali nećemo nikada dozvoliti da neko ko je na takav način kršio zakon i ono što on treba da predstavlja, suštinu demokratije, predstavlja zakone u ovom parlamentu. To vam mi garantujemo. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Predsednik Narodne skupštine Republike Srbije je sazvao sednicu Narodne skupštine, na osnovu Poslovnika, na osnovu člana 166. stav 3. Ustava Republike Srbije i na zahtev 122 narodna poslanika. U skladu sa članom 90, koji ste vi reklamirali, objedinjene su tačke dnevnog reda itd. Neke tačke mogu da se spoje, kako član 90. kaže, a što se tiče člana 190, pa nadalje, rekli ste da se to odnosi na neko prošlo vreme,prošle sednice. Da li je ovo objašnjenje dovoljno ili tražite da se Skupština izjasni o tome? Hvala. Gospodin Batić traži da se Skupština izjasni o tome. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Bojan Milovanović.
Gospodine potpredsedniče, uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, poštovani Raščani, javljam se po Poslovniku, član 225. i 226. Kolege poslanici, verovatno vam je poznato šta se ovih dana radilo u opštini Raška. Po nalogu Specijalnog tužilaštva za ratne zločine, ovih dana se vrše istražne radnje o postojanju, navodne, masovne grobnice na teritoriji naše opštine. Zamolio bih vas za malo pažnje. Ovo ne bi bilo toliko interesantno, zato što nakon 2-3 dana radova na potencijalnoj i imaginarnoj lokaciji nema nikakvih izveštaja, ili tako stidljivih, u javnosti, da se stiče utisak da su se teško razočarali oni koji su predviđali da će se tamo nešto i naći. Moram napomenuti da su Raščani ovo na svojoj teritoriji doživeli jako teško, iz prostog razloga što je opština Raška prva turistička destinacija u našoj republici. Radi se o prostoru gde je i Nacionalni park Kopaonik i Park prirode Golija i čitava zaostavština iz srednjevekovne srpske nacionalne kulture. Postavlja se pitanje da li je ovo zaista trebalo Specijalnom tužilaštvu, da na ovako pompezan način saopšti da se tamonalazi masovna grobnica 300-500 ljudi. Raščani su potreseni, pre svega, i razočarani zato što portparol Specijalnog tužilaštva nije izašao sa jednom fleksibilnijom informacijom, koja podrazumeva da postoji sumnja i da će se nakon istražnih radnji ono što je nađeno na terenu prezentirati javnosti. Mi smo svedoci da je nekoliko medija, koji su, uglavnom, potpirivali i sa radošću primili ovakvu informaciju, danas razočarano. Ali, opština Raška će sigurno u svom parlamentu, u svojoj lokalnoj skupštini imati tu tačku dnevnog reda i opština Raška će sigurno pokrenuti tužbu protiv odgovornih, protiv svih onih navodnih svedoka da se tu nalazi masovna grobnica. Podsetiću samo da se Raška nalazi na administrativnoj liniji sa Kosmetom i u Raškom okrugu, pa možda i nije sasvim slučajno izabrana destinacija kao što je Raška. Sigurno ćemo tražiti nadoknadu štete, u sudskom postupku, i za moralnu i za materijalnu štetu, za ono što se Raščanima dogodilo. Još jednom insistiram da nam i Parlament pomogne, da, pre svega, prema svojoj opštini i svojim građanima na pravi način postupamo. A, odgovornost, pre svega, portparola Specijalnog tužilaštva za ratne zločine, evidentna je. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovane kolege poslanici, uvaženi predsedavajući, prošli put smo lepo pričali, gospodin Albijanić i ja, za ovom govornicom. Javio sam se po članu 225, stav 1, koji govori o tome da bi narodni poslanici, a pretpostavljam i javnost, trebalo da budu informisani o svemu onome što je u interesu rada i odlučivanja Skupštine. Ne vidim da smo od predsednika Skupštine niti od predsedavajućeg dobili jasnu informacijuo tome zašto se danas na dnevnom redu nalazi samo deo tačaka predviđenih Ustavnim zakonom za prvo naredno zasedanje posle formiranja Vlade. Mislim da predsedniku Skupštine, koji je zakazao ovu sednicu, nije problem da objasni zašto ju je ovako zakazao. Naime, poštovane kolege, na današnjem dnevnom redu su Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, čuvenom ombudsmanu, Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Predlog zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Molim vas, poštovane kolege, ovo su tri zakona koji su osnova antikorupcijskog postupanja u Srbiji. Samo da vam kažem, Zakon o slobodnom pristupu informacijama, prosto, nije mogao da se realizuje jer je gospodin Rodoljub Šabić rekao u nekoliko intervjua sredstvima javnog informisanja, tj. žalio se na vlast da nije u mogućnosti da sprovodi ono za šta je zakonom ovlašćen, a od strane građana, iz poreza, plaćen. Zakon o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Pa, Državna revizorska institucija nikada nije formirana. Znači, osnova kontrole rada vlasti, utroška budžetskih sredstava. Državna revizorska komisija nikada nije formirana, a Zakon je donet još 2005. godine. Sada postavljam pitanje Vladi, a veoma je čudno da ove zakone predlažu 122 poslanika; to nije nelegitimno, nije protivno Poslovniku o radu Skupštine, ali je veoma interesantno da ovde nisu i ljudi koji treba da obavljaju ove funkcije. Postavljam javno pitanje, da li je u Vladi u toku podela plena, s obzirom na to da je predlog za imenovanje guvernera pao na Odboru za finansije, i to nedolaskom člana njegove partije, ili se radi o nečemu drugom? Da li možda Vladi i vladajućoj većini odgovara da opozicija vrši opstrukciju? Objasniću i zašto. Iz dva razloga. Prošli put je opozicija u ovom parlamentu, bez obzira na to što je različite boje i fele, iz različitih motiva vršila jasnu opstrukciju rada, sa ciljem da pokaže izvršnoj vlasti da ne želi da ta...
Vreme, gospodine Bajatoviću. Podsetiću vas da ste prošli put govorili previše.
Vi ste veoma brzi na okidaču. Da se ne bih javljao dva puta, da završim. Samo minut, neću duže. Znači, Vlada Republike Srbije je morala da dostavi predloge i za ljude koji će obavljati ovo. Da se vratim na ono što sam hteo da kažem, pa me gospodin Albijanić prekinuo, kome odgovara ova opstrukcija? Opozicija je pokazala da neće mirno gledati dominaciju izvršne vlasti, tj. Vlade, i pokazali smo da ćemo biti istrajni do kraja, po Poslovniku, sve dok ne zakažete sednicu sa dnevnim redom kako je to gospodin Dulić obećao. S druge strane, možda su u pitanju najave izmene Poslovnika, u kojima vi želite da ograničite mogućnost poslanicima, pretpostavljam svima, pre svega poslanicima opozicije, da na sasvim legitiman način, zahvaljujući tome što vi ne radite po Ustavu i zakonu, vrše opstrukciju rada Parlamenta, ne biste li vi počeli da radite u skladu sa Ustavom i zakonom. Ili, možda, i samoj vladi odgovara da mi ovde u Parlamentu raspravljamo o tome kako ne rade po Ustavu i zakonu, a da oni i dalje, mimo Ustava i zakona i dobrog političkog morala, vrše podelu plena daleko od očiju javnosti? Hvala i izvinjavam se vama lično, gospodine Albijaniću.
Koliko sam razumeo, gospodine Bajatoviću, vi tražite od nekoga odgovor, od Narodne skupštine ili od predsednika Narodne skupštine, i u skladu sa tim doći će odgovor. Sednica Skupštine nije delimična. Možda vi želite da još tačaka bude na dnevnom redu, ali biće ih na narednim sednicama. Po Poslovniku, narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Dame i gospodo poslanici, meni je potpuno jasno na šta se pozvao predsednik Skupštine, na član 166. i 167. o vanrednom zasedanju Skupštine. Međutim, ima nešto što nama, narodnim poslanicima koji dolazimo iz unutrašnjosti...
Izvinite, na šta se vi pozivate kada govorite o Poslovniku, gospodine Jovanoviću?
Na član 84, 225. i 226. Ono što želim da posebno istaknem, jeste sledeće. Mi smo dobili juče popodne, negde oko 16-17 časova, poziv za današnju sednicu. Nismo dobili predloge zakona koji su stavljeni na dnevni red. Da li narodni poslanici koji se pozivaju u 16 ili 17 časova prethodnog dana imaju mogućnosti da dođu do predloga zakona, da ga pogledaju i ravnopravno učestvuju u njegovoj raspravi? Koliko znam, po članu 84, to je dužan da učini predsednik Skupštine, a dužna je i stručna služba Skupštine da na vreme dostavi materijal. To je jedno. Mi se u ovom vremenu, koliko vidim, nadmećemo politički. Nismo poštovali Ustav, ne poštujemo Ustavni zakon i ne poštujemo Poslovnik o radu ovog najvišeg doma. Formirana je skupštinska većina, izglasali smo Vladu. Vlada se sada bavi svojim unutarpartijskim pitanjima, postavljanjem najodgovornijih ljudi na najodgovornije funkcije, kako u ministarstvima, tako i u javnim preduzećima. Postavljam pitanje ovom domu, postavljam pitanje predsedniku Skupštine. Jedno od najvažnijih pitanja o kojima treba da raspravljamo jeste upravo budžet, a mi još uvek ne vidimo da će budžet doći u ovaj najviši dom. Zašto to želim da istaknem? Dve osnovne stvari koje budžetskim sistemom treba da budu rešene jesu sledeće. Mi očekujemo da Zakon o nacionalnom investicionom planu bude realizovan. Ovih dana se susrećemo sa velikim pritiskom izvođača radova koji su po opštinama izvodili radove na infrastrukturi. Međutim, resorna ministarstva, koja po obavezama NIP-a nisu dobila sredstva iz budžeta, ne mogu da realizuju ispostavljene obaveze prema izvođačima. Takođe, ovih dana zapadnu Srbiju...
O zapadnoj Srbiji ćemo u sledećem javljanju, pošto je isteklo vreme.
Samo malo. Podrinje, Kolubaru, Mačvu, pogodilo je nevreme. Mi ovih dana čujemo izjave iz resornog ministarstva da nema dovoljno raketa. Seljak treba da se moli Bogu da ne dođe do grada, a imali smo velike štete. Kada je u pitanju član 225. i 226. Poslovnika, želim jedno objašnjenje kada je u pitanju hapšenje generala Tolimira...
Gospodine Jovanoviću, vreme je isteklo. U sledećim javljanjima, te članove ćemo elaborirati.
Samo jednu rečenicu. Mediji B92, RTS i Pink, na dan 31. maja, dolazili su na područje graničnog prelaza u Ljuboviji, između Ljubovije i Bratunca, i pitali građane da li je došlo do hapšenja generala na našem području, na graničnom prelazu. Građani s jedne strane Drine i s druge strane Drine, osim pojave helikoptera, nisu bili ubeđeni da je to hapšenje bilo izvršeno na tom području. Oni traže, a i ja tražim odgovor na pitanje gde je uhapšen general, i trebalo bi...
Kome želite da bude upućeno to pitanje, gospodine Jovanoviću.
Trebalo bi da građani dobiju odgovor na to postavljeno pitanje. Postavlja se pitanje odgovornosti organa, da li su oni objektivni, da li su pravovremeno i na pravi način informisali građane. To građani Ljubovije i građani okolnih mesta traže. Postavlja se, pre svega, pitanje da li smo mi do sada imali efikasan rad, ili neefikasan, da li smo bili racionalni? To će sigurno građani imati prilike da ocene.
Što se tiče pitanja za poštu, ja se izvinjavam, gospodine Jovanoviću, zaista ćemo se raspitati zašto je nekoliko sati kasnila pošta u Ljuboviji, a ova pitanja ćemo uputiti - kome? Niste rekli nadležnu instituciju. Savet za nacionalnu bezbednost. Videćemo onda mi kome treba da se upute, pošto niste rekli. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Momir Marković. Počeli smo malo kasnije rad tako da neće biti pauza u uobičajeno vreme. Hvala na razumevanju.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da odgovorim, bar delimično, na pitanja koja je moj prethodnik postavio u vezi s nedostatkom raketa. Kada je Boris Tadić bio ministar vojni, naredio Solana da uništi rakete, a on, mučenik, mislio - sve rakete, pa počistio i ove za protivgradnu odbranu. Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, član 226, u vezi sa članom 158. Naime, u Poslanički klub Srpske radikalne stranke su došle neke informacije i ja bih da postavim poslanička pitanja i tražim da mi resorni ministri odgovore. Pitam, da li je tačno da je 27.10.2006. godine iz kancelarije 708 Agencije za privatizaciju nestao lap-top u kome su se nalazili podaci za NIS, EPS i Bor? Da li je tačno da je mesec dana kasnije, 24. 11, nestao iz kancelarije 712 drugi lap-top, u kome su se nalazili podaci o NIS-u i Boru? Da li je tačno da je u Agenciji za privatizaciju nestalo dva miliona evra? Da li je tačno da su zbog toga podneli ostavke: Časlav Petrović - izvršni direktor, Vladimir Galić - generalni direktor, Aleksandar Pravica - direktor tendera, Željko Matijević - direktor Centra za aukcije, Goran Obradović - direktor Centra u kontroli? Postavljam još jedno poslaničko pitanje. Čujemo da se Agencija seli u zgradu Glavne pošte, kamena zgrada u Takovskoj ulici, i da je za adaptaciju potrošeno 160 miliona dinara. Postavljam pitanje gospodinu Mrkonjiću, tražim da mi izračuna koliko se novih kvadrata moglo napraviti od 160 miliona dinara. Dame i gospodo narodni poslanici, sada je jasno da ovu vladu ne drži Solanin lepak, nego kriminal u kome su vezani jedni i drugi. Ovo nije Vlada, ovo je onda udruženi zločinački poduhvat i organizovani kriminal. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da sve narodne poslanike upozorim na sledeću činjenicu. Po članu 168. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, za vreme vanrednog zasedanja, na sednici Narodne skupštine mogu se postavljati poslanička pitanja samo ako je predlagač vanrednog zasedanja to predvideo u svom zahtevu. Takvog predviđanja nije bilo. Prema tome, molim vas da Poslovnik koristimo u pravom smislu te reči, a ne da koristeći Poslovnik sami kršimo Poslovnik Narodne skupštine. Gospodine Markoviću, da li ste vi zadovoljni ovim objašnjenjem? Niste. Dobro, zahvaljujem. Narodna skupština će se u danu za glasanje izjasniti o tome. Za reč, po Poslovniku, javio se narodni poslanik Zoran Krasić, zatim narodni poslanik Vjerica Radeta. Vi ćete malo sačekati, ima vremena za vas.
Hteo sam da upozorim one koji predsedavaju sednicom Narodne skupštine, s obzirom na vrlo česte, leteće, izmene, kao u hokeju, da je povređeno više odredaba Poslovnika Narodne skupštine. Prvo, član 139. Mi nemamo mišljenje niti stav Vlade povodom predloženih zakona koje su sazivači vanrednog zasedanja stavili na dnevni red. Smatramo da je potrebno da Vlada dostavi svoje mišljenje, s obzirom na to da je to poslovnička obaveza uvek kada neki zakon predlaže neko drugi, a ne Vlada. Vlada mora da da svoje mišljenje povodom tog predloga zakona. Ovde je to izostalo. Poslovnik je predvideo i situaciju ukoliko se ne dostavi mišljenje. Međutim, smatram da je uvredljivo za Narodnu skupštinu ukoliko u ovoj situaciji i povodom ovih tačaka dnevnog reda, koje se direktno tiču Ustava, Vlada Republike Srbije pokazuje tu vrstu pasivnosti da nju, prosto, ne interesuje šta se dešava na sednicama Narodne skupštine. Druga povreda Poslovnika jeste, bar tako sam čuo od predsedavajućeg, već izvršeno spajanje, odnosno objedinjavanje rasprave povodom ova tri zakona. Moram da skrenem pažnju da ova tri zakona apsolutno nemaju nikakvih dodirnih tačaka. Oni regulišu potpuno različitu materiju. Ukazao bih na još jednu povredu koju je učinio predsednik Skupštine, a predsedavajući je to pokušao da anulira, pa je upao u još veću grešku. Većina narodnih poslanika koja je reklamirala povredu Poslovnika i pozvala se na član 225. je tražila obaveštenje, a ne odgovor na poslaničko pitanje. Materija poslaničkog pitanja je nešto što je regulisano članom 170. i još nekim, čitavo poglavlje, gde je potpuno drugačija procedura, ali je tačno da u toku vanrednog zasedanja nema mogućnosti da se postavljaju poslanička pitanja ukoliko sazivači to nisu predvideli. Međutim, svi poslanici koji su izlazili za ovu govornicu, pozivali su se na član 225. i još na neki drugi član, koji ukazuje da koriste pravo da traže objašnjenje povodom aktuelnih pitanja i nečega što im je neophodno da bi vršili funkciju narodnog poslanika. Ovo na šta vas je predsedavajući trenutno upozorio možete slobodno da zaboravite, jer se ne radi o poslaničkom pitanju. Još jedna stvar koja je vrlo važna za sve gledaoce ovog televizijskog prenosa sednice Narodne skupštine. Nije na delu opstrukcija rada Narodne skupštine. Ne. Poslanici Srpske radikalne stranke samo žele da ukažu na jedan neprimereno pasivan odnos Vlade Republike Srbije i onih stranaka koje čine većinu u Narodnoj skupštini, jer, vidite i sami, oni, radi uveseljavanja javnosti, neozbiljno pristupaju poslu koji se zove sazivanje sednica Narodne skupštine, neozbiljno postupaju poslu koji se zove usaglašavanje zakona sa novim ustavom Republike Srbije. Prosto, žele da skrenu i temu rasprave i da usmere interesovanje publike ka nečemu što može...
Gospodine Krasiću, već odavno je isteklo vreme.
... nečemu što se zove aktuelna dnevna politika...
Da li ste me čuli?
Nešto ste me pitali?
Isteklo je vreme već odavno.
Mislim, gospodine Albijaniću, da vi niste gospodina Ristića shvatili svojevremeno. On se zalagao ovde za službeni časovnik, upravo zbog onih stvari koje su se vama dešavale pre dve godine u Narodnoj skupštini, kada se nije znalo da li je ostavka podneta ili nije podneta. To što se pozivate na nekog ko nije zvanično, niti je službeno verifikovani časovnik za merenje vremena, samo shvatam kao vašu preporuku. To ću da poštujem i nije nikakav problem, ali stičem utisak da je to malo i bezobrazno sa vaše strane, jer ste neke moje prethodnike samo upozorili da pričaju već šest, sedam minuta.
Hvala, gospodine Krasiću.
Naravno da nisam zadovoljan vašim odgovorom, jer vi niste ni u mogućnosti da odgovorite...
Tek ću da vam odgovorim.
Ako mogu da završim rečenicu. Znam da ste nestrpljivi. Naravno da ne mogu biti zadovoljan vašim odgovorom, jer znam kakav je kapacitet da se pronađe odgovor. Tražim da se i povodom ovih povreda glasa u danu za glasanje.
Pošto ste tražili da se glasa, nema potrebe da se objašnjavamo, mada u Poslovniku, član 139. stav 5. glasi: «Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja.» Dakle, radimo sve u skladu sa Poslovnikom. Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, a zatim narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da su neki narodni poslanici navikli da idu na ručak u 14 časova, pa ih baš briga što sednica traje. Sa ove strane gde sedi skupštinska većina, ni deseti deo poslanika nije tu. Dobro, to je odnos skupštinske većine prema Skupštini i prema poslovima narodnog poslanika. Upravo zbog toga i danas intervenišemo u ovoj meri po Poslovniku. Intervenišem po članu 100. i 104. Intervencija po članu 100. odnosi se većim delom na predsednika Narodne skupštine, a u jednom delu na vas, gospodine, trenutno, predsedavajući. Predsednik Narodne skupštine, prošli put sam ga upozorila dobronamerno, skrenula mu pažnju da pročita član 100, nikako da nauči da je u obavezi da svaki put kada narodni poslanik govori o povredi Poslovnika mora da da objašnjenje, u skladu sa stavom 3. člana 100. Poslovnika. Nadam se da će pročitati stenogram, pa da će konačno to da nauči. Gospodine Albijaniću, vi koristite ovu mogućnost ipokušavate da date objašnjenje narodnim poslanicima. Ne ulazim u kvalitet vašeg objašnjenja, imate pravo da kažete onako kako vi vidite, ali pravite jednu grešku kada pitate narodnog poslanika, sa vašeg mesta, a poslanik je već u svojoj klupi: "Da li ste zadovoljni ili da se Skupština izjasni o tome?". Gospodine Albijaniću, ne možete tako da komunicirate sa narodnim poslanicima, kao komšinice preko plota. Ako narodni poslanik nije zadovoljan vašim odgovorom, mora da izađe za ovu govornicu i da jasno i glasno, radi stenograma i radi javnosti, kaže: "Nisam zadovoljan i tražim da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika". Molila bih vas da vodite računa o tome. Što se tiče člana 104, jedan od kolega je rekao da se vrši opstrukcija zato što narodni poslanici govore o povredi Poslovnika, a sasvim sam sigurna da kolega nije mislio da je to zaista opstrukcija. Radi javnosti, želim da kažem da to što mi iz SRS, govorim za našu poslaničku grupu, intervenišemo po Poslovniku, nije zato što imamo nameru da vršimo opstrukciju, već zato što želimo da skupštinsku većinu naučimo da se ponaša u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Ništa se nije promenilo od onog 30. maja kada smo vam skretali pažnju na obavezu člana 5. Ustavnog zakona. Ni danas nisu predložene tačke koje predviđa član 5. Ustavnog zakona. Takođe, mislimo da ne postoje uslovi za održavanje ove sednice. Kako god vi to nazivali, jedna koleginica narodni poslanik je pre neki dan na TV, čak, rekla da su ovo što radikali iznose za govornicom fašisoidne i šizoidne izjave, koje ona, kaže, ne može da sluša.
Nemojte tako o radikalima. Prošlo je već četiri minuta.
Prijavljujem se ponovo po Poslovniku.
Pošto po članu 100, kao predsedavajući, dajem objašnjenje za svaku povredu Poslovnika, smatram da je i ovo moje obraćanje objašnjenje po tom članu. Vi ste rekli član 100. i član 104. Zaista, i ja, kao i vi, apelujem na dostojanstvo Narodne skupštine. U tom smislu, da li vi tražite da se o ova dva člana izjašnjava Narodna skupština? (Da) Po Poslovniku, narodni poslanik Srđan Šajn, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić.
Po članu 225. i članu 226, vezano za tri pitanja. Prvo pitanje. Iako su se stvorili formalno-pravni uslovi za zakazivanje vanredne sednice za izbor Romskog nacionalnog saveta, nadležno Ministarstvo za lokalnu samoupravu još uvek to nije uradilo. Postavljamo pitanje, zbog čega to nije uradilo? Nadam se da će se moje kolege Rajko Đurić i Jovan Damjanović složiti sa ovim i da će da se pridruže ovoj inicijativi. Dakle, prvo pitanje je da nam se objasni iz kojih razloga to nije urađeno. Drugo pitanje. Građani u Kulturnom centru Roma u Subotici pitaju zbog čega Ministarstvo za obrazovanje ne isplaćuje nadoknade romskim asistentima od januara ove godine, koji redovno dolaze na posao, a ne dobijaju novac za to? Treće pitanje - koja javna ovlašćenja ima Sekretarijat za romska pitanja u okviru Vlade i koja javna ovlašćenja imaju članovi Sekretarijata?
Gospodine Šajn, malopre sam izneo da poslanička pitanja nisu moguća po članu 168. Poslovnika, ali ćemo vaša pitanja svakako proslediti nadležnim ministarstvima.
Moraću da vas podsetim na jednu stvar. Slažem se sa vama da se po članu 199, po pravilu, zakazuje posebno vreme za pitanja, i to na kraju zasedanja, po iscrpenom dnevnom redu, međutim, kako je prethodna sednica prekinuta, a čekao sam da na kraju dnevnog reda te sednice to postavim, sada sam to učinio. Znači, sa vama se slažem. Da vam ukažem samo na još jednu stvar. Kada budemo govorili o izmeni Poslovnika, govoriću o tome kako ovde piše da samo poslaničke grupe mogu, najmanje jednom u toku meseca, da predlože da se odredi dan za poslanička pitanja. Kako to nije u skladu sa Ustavom, kako ovaj poslovnik ne daje svim poslanicima ista prava, mislim da ćete da shvatite potrebu da u ovom trenutku govorim o tome.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Krasić, a zatim Nebojša Stefanović.
Na početku ću da navedem koji su članovi u pitanju. U pitanju su svi oni članovi koji se tiču vanrednog zasedanja Narodne skupštine, od 166. do 169, i, naravno, u pitanju je član 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Da bi građanima Republike Srbije bilo sve apsolutno jasno, u uvodu bih hteo posebno da potenciram da je Ustav Republike Srbije usvojen na referendumu, da je Ustavni zakon donet po istoj proceduri kao što je donet i Ustav, znači, posebnom većinom. To što je propisano Ustavnim zakonom, ukoliko bi se menjalo, moralo bi u istoj formi, po istom postupku i istom većinom da se menja. Mi smo danas svedoci da grupa ljudi, koja se proglasila da je većina u Narodnoj skupštini, praktično, menja Ustavni zakon, sa 122 potpisa ljudi koji smatraju da je to sasvim dovoljno da se zakaže vanredno zasedanje, a na vanrednom zasedanju - da se raspravlja o onim tačkama dnevnog reda koje nisu u potpunosti predviđene članom 5. Ustavnog zakona. Da bismo bili u granicama ustavnosti i zakonitosti, mi bismo danas na dnevnom redu morali da imamo i predlog za izbor guvernera Narodne banke Srbije. Mi takav predlog nismo dobili. Naravno, ne tražim odgovor na pitanje zašto nema predloga za izbor guvernera NBS, već samo ukazujem na bitnu povredu zbog koje, praktično, današnje zasedanje ne bi moglo da se održi, jer dnevni red nije formiran u skladu sa Ustavnim zakonom. To je prva stvar gde bi oni koji su došli na ideju da na ovaj način usaglašavaju zakone sa Ustavom i da, pri tome, poštuju Ustavni zakon, trebalo da uvide da su napravili strašnu grešku. To je opet jedna manipulacija, koja nas uopšte ne iznenađuje, jer je to, prosto, manir od kada je demokratija, paljevinom Skupštine, došla u Srbiju. Dalje, moram da vam skrenem pažnju da je, po logici koju je primenio onaj ko je sazvao ovu sednicu, on upravo insistirao na ovome što se danas dešava, da se ova sednica i ne otvori, da javnost, navodno, vidi kako opozicija opstruiše rad, blokira Vladu, a Vlada, inače, ima veliku želju da bude mnogo uspešna i da radi u korist svih građana Republike Srbije. Naravno da je to obična zamena teza. Tražim da se o ovim povredama na koje sam ukazao Narodna skupština izjasni, ukoliko dođemo do tog trenutka da možemo da kažemo da ćemo imati dan za glasanje. Stvarno sumnjam u to posle ovakvih kršenja i ovakvih stvari, gde se, bukvalno rečeno, gura prst u oči građanima Republike Srbije, ne poštuje njihova volja, ne poštuje njihova odluka, maltretira Narodna skupštinanekom kvazidemokratskom vlašću, koja nam ovde nešto glumi. Tražim da se u danu za glasanje, ako dođemo do tog dana, konstatuje da su načinjene i ove povrede Poslovnika o radu Narodne skupštine.
Narodna skupština će se u danu za glasanje o ovim povredama izjasniti. Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Nebojša Stefanović. Neka se pripremi narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Ulazimo u situaciju sličnu onoj koju smo imali na prethodnoj sednici. Kada smo iznosili, veoma precizno, argumente kako se krši Ustav i Ustavni zakon Republike Srbije, sa govornice predsedavajućeg, odnosno predsednika Skupštine, slušali smo ista objašnjenja, predstavnici vladajućih stranaka su se smejali, a onda je Vlada povukla sa dnevnog reda sve te zakone, pod pritiskom tih argumenata, jer su zaista bili neustavni. Sada imamo situaciju da se sve ponavlja. Još jednom se krši Ustavni zakon, član 5, u kome se govori koji zakoni moraju biti na dnevnom redu. Mi danas imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, dopunu Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, izmene Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji itd. Ovo su veoma važni zakoni. Dodatno moram da kažem da je veoma zabrinjavajuće što su zakoni koji se bave antikorupcijskom materijom dostavljeni narodnim poslanicima u najkraćem mogućem roku. Narodni poslanici, pogotovo ovi iz unutrašnjosti, nisu u stanju da pogledaju materijal jer ga dobiju tek ujutru, nekoliko sati pred sednicu, pa ne mogu da se pripreme ni amandmani ni bilo šta slično. Ovo je zaista skandal. Da ne pričam o tome da su u zakonima, kao što je ovaj o Državnoj revizorskoj instituciji, izmene koje su predviđene daleko od onog što piše u Ustavu. Nikakvog usaglašavanja sa Ustavom ili Ustavnim zakonom nema, već se očigledno pravi priprema za ljude kojima su ta mesta namenjena, kao što je slučaj sa članovima Saveta Državne revizorske institucije. To je, zaista, veoma važna materija, veoma važna mesta, ljudi koji se bave borbom protiv korupcije i kriminala, koji cvetaju danas u Srbiji, koji su u Srbiji dostigli neviđene razmere. Verovatno će se Srbija uzimati kao primer zemlje u kojoj su smišljene nove metode i primenjena nova metodologija kako da se pljačkaju građani i kroz...
Gospodine Stefanoviću, učinilo mi se da pričate po Poslovniku. Koji član Poslovnika?
Da, pričam po Poslovniku. Rekao sam na početku. Da ste me pažljivo slušali, čuli biste, rekao sam da je povređen član 104. Molim vas da ovo vreme sada odbijete, pošto ste me prekinuli tokom diskusije. Dakle, bez obzira na to što vladajuća većina pokušava, što Vladu ne interesuje da li se zakon krši, da li se predlažu zakoni koji ne mogu biti na dnevnom redu, da li se prave razne malverzacije u Srbiji, da li je general Tolimir uhapšen u Srbiji, kao što jeste, pa nam se posle pričaju razne bajke koje ne bi prihvatio niko, da li se ruše silni privredni objekti ljudima po celoj Srbiji...
Vreme je, po Poslovniku, isteklo. Inače, kršite Poslovnik.
Završavam. ... čime se uništava privredni potencijal zemlje. Ovo je jedina zemlja u kojoj građani moraju da osnivaju udruženja koja se nazivaju "opstanak". Da je ovo normalna zemlja, ovde bi se osnivalo udruženje koje se zove "napredak", "boljitak", «bolji život» itd. Ovde ljudi moraju da osnuju nešto da bi opstali. Završavam. Pre nekoliko nedelja bilo je u medijima da je ministar japanske poljoprivrede izvršio samoubistvo, jer je otkrivena korupcija od 236 hiljada dinara. Ne bih voleo da bilo ko od naših ministara krene sličnim putem, ali spram onih miliona koje su oni pokrali, mi bismo ostali brzo bez Vlade.
Hvala. Da li tražite da se Skupština izjasni o ovoj povredi Poslovnika? (Da) Hvala. Reč ima narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović, a zatim narodni poslanik Željko Vasiljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke, obraćam se prvenstveno vama. Pre nego što kažem ono zbog čega sam izašla, htela bih da opomenem gospodina predsedavajućeg na njegovo ponašanje, da se konačno upristoji, jer njegovo ponašanje dekoncentriše narodne poslanike, naročito narodne poslanike SRS koji su ovde došli da ozbiljno rešavaju probleme državne prirode, a nisu došli da gledaju njegovo ponašanje, u smislu, verujte mi, malopre sam videla, čovek je, kako da kažem a da ne budem nepristojna, kako kulturno to da kažem...
Hvala na komplimentima. Možemo da pređemo na Poslovnik, molim vas.
Gospodine predsedavajući, meni je jako žao što jedan takav čovek sedi iza mene i što gleda ovolikim ljudima u oči. Nemam kulturnu reč koju bih upotrebila da objasnim njegovo ponašanje i njegov stav. Zato ću sada da prećutim, nadajući se da će on to da ukapira i da će da nastavi normalno da se ponaša, prema visini zadatka koji obavlja. Znači, javila sam se po Poslovniku, a Poslovnik je prekršen u više članova - 104, 225. i 226. Po članu 104, već sam objasnila, tražim da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i da kažem da su poslanici SRS ozbiljno sprečeni da učestvuju u formiranju ozbiljnih državnih institucija zbog kojih su ovde i došli. Mi ovde nismo došli da gubimo vreme. Mi smo došli ovde iz svih krajeva Srbije. Ja sam, konkretno, ostavila troje dece, sve sa namerom da pomognemo građanima i da formiramo neke institucije koje su bitne za dalji rad Republike Srbije. Međutim, jasno se vidi da je moja leva strana poluprazna, žao mi je što ovde nema kamermana da to lepo snimi, a ta leva strana je, u stvari, vladajuća koalicija i podrška te vladajuće koalicije, koja zauzima apsolutno isti stav prema problemima građana i prema problemima Republike Srbije u kojima se sada nalazimo. Upozorila sam na način vođenja sednice, a sada upozoravam na dnevni red. Želim da kažem da ovakvim dnevnim redom upravo potvrđujete, odnosno vladajuća koalicija potvrđuje koliko joj je malo stalo do rešavanja glavnih i važnih državnih pitanja zbog kojih smo se ovde svi skupili. Znači, vladajuća koalicija, apsolutno, poštovani građani, vama se obraćam, nema nameru da reši nijedno pitanje vezano za naš život i život naše dece. Zato vam skrećem pažnju da je ova sednica trebala da započne time što će se formirati Ustavni sud i izabrati sudije Ustavnog suda, da bi bilo nekog ko će da kaže za sve ove zakone koje su oni do sada provlačili i zakone koje su danas stavili na dnevni red da nemaju nikakve veze sa dnevnim redom Drugog zasedanja Narodne skupštine, koje je ovde vanredno. Šta želim dalje da vam kažem. Želim da kažem da ovde, na krajnje nelegalan način, vladajuća koalicija želi da provuče određene zakone, jer mi nemamonikakvo pravo i nikakvu zakonsku mogućnost da kontrolišemo i proverimo da li su ti zakoni u skladu sa Ustavom ili nisu, jer mi nemamo Ustavni sud onakav kakav bi trebalo da imamo. Zato vas molim da se upristojite i da konačno odredite ono za šta smo i došli, ono šta očekuju građani Srbije od nas, a građanima Srbije se obraćam i kažem da je za stanje odgovorna većina Narodneskupštine i da Srpska radikalna stranka ne snosi ama baš nikakvu odgovornost za ovakvo stanje.
Prekršili ste vreme. Javili ste se po Poslovniku, članu 104, da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. I ja sam za to, kao i većina narodnih poslanika. Molim vas da se ne krši Poslovnik kada se govori po njemu. Tri minuta je predviđeno Poslovnikom za to i sve vreme duže od toga jeste kršenje Poslovnika. Da li vi želite da se Skupština izjasni o članu 104, 225. i 226. Poslovnika u danu za glasanje? (Da) Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, potom narodni poslanik Slaviša Topalović, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću i poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ovde se više poslanika javljalo za reč i govorilo o prekršenim članovima Poslovnika, i od 166. do 169.
Za koje članove se vi javljate?
Ja se javljam, pored svih ovih, i povodom članova 225. i 226. Međutim, gospodine Albijaniću, pogledajte.
Član 225. i član 226, kao i 168. nisu danas na dnevnom redu.
U članu 168. primenjuju se odredbe ovog poslovnika o vanrednom zasedanju. Ja bih vas zamolio da mi dozvolite da po članovima 225. i 226. obavestim ovu skupštinu i sve građane o jednom jako važnom pitanju koje će uskoro da bude vrlo interesantno za Srbiju, a to je, gospodo draga, da jedanas je u dnevnoj novini "Politika" objavljen tekst «Evropa protiv Aeroflota» i oni kažu, Evropska komisija kaže ....
Molim vas, ne možemo sada da čitamo novine kada se javimo po Poslovniku o radu Narodne skupštine Republike Srbije.
Jako je važno i tražim da se Skupština o ovom izjasni, odnosno ne Skupština, nego tražim da se predsednik resornog odbora Skupštine Srbije izjasni hitno o ovom pitanju. Takođe, tražim da se resorni ministar gospodin Velimir Ilić izjasni da li je ovo tačno. Suština je u tome da je Evropska unija s negodovanjem ocenila mogućnost da u predstojećoj privatizaciji JAT ervejza većinski vlasnik našeg nacionalnog avioprevoznika poštuje i Aeroflot. Tim povodom, Evropska komisija, kao izvršno telo EU, posle izjave ministra za infrastrukturu Velimira Ilića da je Aeroflot najozbiljniji kandidat za kupovinu JAT-a, takav stav je u pisanoj formi uputila Srbiji. Potvrdili su to u direktorijatu civilnog vazduhoplovstva. Zašto je ovo, gospodo moja draga, vrlo važno? Važno je zbog toga da mi ovde kao poslanici konstatujemo kakav odnos prema Srbiji, njenim zakonima i njenoj vladi ima Evropska unija kojoj mi bezrezervno težimo. Mislim da, u skladu sa interesima ovog naroda i interesima ove skupštine, moramo da tražimo hitno izjašnjavanje onih ljudi o kojima sam na početku govora pričao, da nam kažu da li je ovo tačno i da li ćemo mi JAT prodati kompanijama iz EU po mnogo nižoj ceni, nego Aeroflotu ili, ne znam, ER Indiji, po mnogo povoljnijoj ceni za Srbiju i za srpski narod. Zahvaljujem vam na toleranciji.
Pitanje ćemo uputiti nadležnom odboru i ministru. Rekao sam vam da nije po Poslovniku da se po članu 168. upućuje pitanje. Hvala vam. Narodni poslanik Slaviša Topalović, potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Albijaniću, javljam se po Poslovniku, čl. 103, 104, 225. i 226. Gospodine Albijaniću, vi ste trenutno predsedavajući i hvala Bogu što je samo trenutno. Nemojte mnogo da se radujete, doći će vam gospodin Dulić i vašoj sreći će doći kraj. Vlada koju podržavate hapsi, kidnapuje i izručuje svoje državljane Haškom tribunalu. Znamo da je za izručenje Slobodana Miloševića neko od vas uzeo pet miliona evra, pa postavljam pitanje – koliko i ko je uzeo sada novac za izručenje generala Zdravka Tolimira? Dolari su u pitanju i, eto, da vam malo pomognem. Koštunica je bio neobavešten, kao i uvek do sada, pa i u slučaju nedavnog hapšenja našeg generala. I u ovom slučaju se dokazalo da je Koštunica neobavešten, jer državni organi tvrde da je general Tolimir uhapšen u Republici Srpskoj. Ovo govorim zbog građana Srbije, jer je to čista laž. To sada svi znaju, pa i vaša saradnica i prijateljica Karla je potvrdila da je to neistina. Ona je rekla da Koštunica laže i Evropsku uniju i srpski narod. Zapitajte se zašto je i ona to potvrdila i zašto je i ona rekla Koštunici da laže. Potvrdila je zato što zna da je to istina i da je general Tolimir uhapšen na Bežanijskoj kosi, na Novom Beogradu, da je u crnom džaku prebačen u auto, pa u helikopter, i odvezen u Republiku Srpsku. Navodno je uhapšen na prelasku Ljubovija-Bratunac. Tamo mu je rečeno od strane pripadnika BIA da ga sklanjaju iz Beograda samo dok ne prođe gužva, jer dolazi Karla del Ponte, pa da se ne bi neko izlanuo u međuvremenu. Onda su ga na već poznati način, na način Vuka Brankovića i u vašem DOS-ovskom maniru, izdali i predali Dodikovim vlastima, da ga proslede u Hag. Ona je to rekla zato što treba poniziti u demokratskom bloku one velike i odvojiti njihove veće poslušnike. Veliki njihovi poslušnici su DSS i Vojislav Koštunica, a veći od tih velikih, malo veći, DSi ostale šifrovane «kombi stranke», kojoj pripadate i vi, gospodine Albijaniću, a koje se nalaze na političkoj sceni Srbije. Videli ste kako je Koštunica prihvatio oberučke vruć krompir, nema šta, izdajnički gest, i predao generala. Odgovornost za ovu obmanu srpskog naroda treba da prihvati Koštunica i njegov ministar policije Dragan Jočić. Videli ste kako... Gospodine Šami, jel sve u redu? Videli ste kako Šuki «Elp pumpe», ministar odbrane, pere ruke od kidnapovanja i odvoženja generala u Republiku Srpsku.
Vreme. Morate da završite, inače kršite Poslovnik.
Samo sekund. Kažete da vojni organi nisu učestvovali u toj otmici. Vojislave Koštunica,iovaj put su te izdali i izigrali, nasamarili, i ovaj put su pokazali da ste nesposobni za vođenje države. Ovaj put niste obavešteni vi, Vojislave Koštunica, zajedno sa ministrom policije.
Gospodine Topaloviću, da li ste razumeli da je vreme prošlo?
Znam da vi hoćete što više govornika da imate za vreme kojim predsedavate, dok ne dođe Dulić, i da je vama to u interesu, ali dozvolite mi samo da završim ili ću se javiti ponovo po Poslovniku.
Izvolite.
Vojislav Koštunica je i ovaj put, kao što sam rekao, izigran i nasamaren i pokazao je da je nesposoban da vodi državu Srbiju i srpski narod. Ovaj put nije obavešten, kao inače, zajedno sa ministrom policije i direktorom policije Veljovićem, koji bi trebalo da odgovaraju.
Možete vi sve ovo da dovedete u vezu sa članovima 103, 104. i 225. i 226, pošto to nismo čuli u objašnjenju.
Da li mogu da završim ili da se javim ponovo po Poslovniku, gospodine Albijaniću?
Završite izlaganje.
Hajde onda malo kada dođe gospodin Dulić, pošto ste vi nervozni. Hoćete još više govornika da imate.
Nisam ja nervozan, nego vi kršite Poslovnik.
Jeste, jeste. Gospodine Albijaniću, da li ste vi možda iz Kosjerića?
Zahvaljujem. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, Poslovnik Narodne skupštine, koji je donet u vreme prošlog saziva, kada ste, gospodine Albijaniću, i vi bili u ovom parlamentu, toliko je restriktivan da je očigledno da narodni poslanik u vremenu koje je predviđeno da se govori po Poslovniku nije u stanju da iskaže ono zbog čega se zapravo javio. Pouzdano znam da planirate da sada donesete još retriktivniji poslovnik, da biste na svaki mogući način onemogućili poslanicima opozicije da govore o onome o čemu treba da govore, odnosno da rade svoj posao. Vi ste mene malopre prekinuli kada se govorilo o povredi članova 100. i 104. Poslovnika Narodne skupštine, zato što je isteklo vreme po Poslovniku za povredu Poslovnika. Naravno, to se uvažilo i zato sam se odmah javila i rekla da me pišete u sledeći red po Poslovniku, da bih završila ono što sam htela da kažem i da bih vama, gospodine Albijaniću, skrenula pažnju da i dok predsedavate, i kada budete donosili ovaj novi poslovnik, vodite računa da niste u stanju da poslanike Srpske radikalne stranke sprečite da govore. Mnogo vam je bolje da budete malo fleksibilniji i da svaki čas ne prekidate zato što su protekle tri minute. Ja bih malopre celo svoje izlaganje završila za još 15-ak sekundi, ali vi ste me naterali da govorim još tri minuta. Povređen je član 104. i ta povreda je trajala sve dane od 30. maja do dana današnjeg, i to na javnim nastupima poslanika skupštinske većine, koji su tvrdili da nije povređen član 5. Ustavnog zakona, a da su poslanici opozicije, pre svega, Srpske radikalne stranke krivi, kako ste govorili, za opstrukciju rada Parlamenta. Niko nam još nije objasnio u čemu je problem, zašto ste danas promenili dnevni red, ako ste tvrdili da ste bili u pravu. Tvrdim da niste bili u pravu, ni tada, a ni sada niste u pravu, jer opet niste postupili u skladu sa članom 5. Zakona o sprovođenju Ustava. U okviru tog blaćenja opozicije, ponavljam, malopre ste me prekinuli kada sam rekla da je jedna koleginica narodni poslanik rekla da radikali daju za govornicom šizoidne i fašisoidne izjave, koje ona ne može da sluša. Verovatno zbog toga danas ceo dan nije ovde, a na blagajni je, valjda, bila.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Gospođo Radeta, zaista ću se truditi da budem fleksibilan u tome, ali moramo poštovati Poslovnik, svi zajedno. Ne menjam ja Poslovnik, nego će to raditi čitava Narodna skupština, pa i vi.
Podsećam vas ponovo na članove 166. do 169. našeg poslovnika. Radi javnosti, po Ustavnom zakonu, mi bismo morali na današnjoj sednici, kako su oni to zamislili, na vanrednom zasedanju, da završimo posao koji se zove usaglašavanje propisa sa Ustavom. Mi bismo po, Ustavnom zakonu, morali da imamo na dnevnom redu dva predloga zakona o izmenama i dopunama, jedan kojim se vrši usaglašavanje Zakona o Zaštitniku građana i, drugi, koji reguliše ostvarivanje prava građana na obaveštenost. Danas smo, po Ustavnom zakonu, morali da imamo i četiri izbora, znači, da biramo Zaštitnika građana, organ nadležan za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost, guvernera Narodne banke Srbije i organ Državne revizorske institucije, s tim što moram da ponovim da je svojevrsna prezumpcija nečega što mora da prethodi ovome - formiranje Ustavnog suda, izbor sudija Ustavnog suda, jer se u ovoj fazi nakon donošenja Ustava, kada se Zakonom za sprovođenje Ustava propisuju ti kratki rokovi za usaglašavanje nekih propisa i izbor nekih organa, praktično, završava proces uobličavanja državnih organa, usaglašavanje njihovog rada sa nečim što je najviši akt, a to je Ustav. Vidite, danas imamo na dnevnom redu samo dva predloga zakona iz ovog dnevnog reda koji je obavezujući po članu 5. Ustavnog zakona. Nemamo nijedan predlog za izbor i imamo jedan, sa gledišta Ustavnog zakona, nezakoniti predlog, za promenu Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Znači, nalazimo se u potpuno nelegitimnom stanju. Već odavno je parlamentarna praksa, jedan parlamentarni standard, da uvek u zgradi Narodne skupštine, tokom sednica, bude prisutan neko od predstavnika Vlade Republike Srbije. Od kako je konstituisan novi saziv Narodne skupštine, jedanput su bili predstavnici Vlade Republike Srbije ovde i više ih nema. Zašto ih nema? Zato što je to, u suštini, rđava vlada, strašno rđava vlada. Obaveštavam parlamentarnu većinu, skupštinsku većinu koja je ovde prisutna da bi davala podršku takvoj vladi, da vi podržavate dokazano rđavu vladu. To nije stvar vrednosnog suda, to nije stvar vremena, vreme ne može da izleči rđavost, ono može samo da je pojača, rđa onda preuzima mnogo više kada vi, koji dobacujete o vremenu, vi pripravnici, vodite računa; vreme je najbolji sudija za sve. Za sve vas će vreme biti vrlo dobar politički sudija jer, vodite računa, svi pomalo bivaju u ovoj zgradi, ali mnogo duže i češće bivaju na ulici, u komšiluku, kod rodbine. Posle svake ovakve sednice, imate mnogo manje argumenata i ponosa da nekome pogledate u oči. Videli ste onoga što se kleo u oči, pobegao je, nije smeo nikoga da pogleda u oči, a sada se priprema da 9. ide da čuje još jednu lekciju u Moskvi, kako to može na jednoj stolici da bude sa dve polovine. Tražim da se glasa da je došlo do povrede Poslovnika.
Gospodine Krasiću, pošto su to članovi od 166. do 169, a bilo je malopre od vas zahteva da se glasa, je l' ne moramo dva puta, da li je dovoljno jednom da se glasa?
Ne, gospodine Albijaniću, niste shvatili. Ti članovi sa težištem na član 5. Ustavnog zakona, to je sada, otprilike, neka koalicija dva propisa. Ustavni zakon je u svakom pogledu viši pravni akt od Poslovnika.
Shvatili smo i rekli da će Skupština da se izjasni. Samo da potvrdimo, da li mora dva puta.
Niste me shvatili. Prošli put sam nešto drugo pričao. Niste me razumeli.
Hvala, gospodine Krasiću. Dva puta će se Skupština o tome izjašnjavati.
Tri puta sam izašao, gospodine Albijaniću, i tri puta će Skupština da se izjašnjava, ali vi stvarno niste informisani, niste u toku. Tri puta sam insistirao da se u danu za glasanje Skupština izjasni povodom mojih primedaba. Moje primedbe su vrlo precizne, jasne, verovatno se nalaze u stenogramima.
Stavićemo ih na glasanje. Hvala gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa odredbom člana 98. stav 2, predlažem da se napravi pauza u radu da bi se izvršile potrebne konsultacije, jer, čini mi se, ponovo ulazimo u onu agoniju koju smo imali na prethodnom zasedanju, u potpuno besciljno i bezrazložno gubljenje vremena. Ponovo apelujem da većina, bar na papiru većina, ne vrši teror nad manjinom. Ovo je uvreda za sve narodne poslanike, ovo je uvreda za građane Srbije, ovo je uvreda za zdrav razum, uvreda za inteligenciju. Evo, vidim ovde šefa, odnosno predstavnika parlamentarne većine, pa apelujem - ne može se nijedan zakon donositi ako se ne može obezbediti i zaštita pred Ustavnim sudom, u smislu prava i mogućnosti prava da se traži ocena ustavnosti i zakonitosti svakog pojedinačnog zakona. Podsećam na odredbu člana 168, koji se tiče ocene ustavnosti i zakonitosti koju može tražiti najmanje 25 narodnih poslanika. Po članu 169, čak pre stupanja na snagu zakona, znači, pre nego što predsednik Republike ukazom potvrdi zakon, jedna trećina narodnih poslanika, to je nešto više od 80 poslanika, može se ovde obezbediti da to bude nešto više od 80 poslanika, može tražiti da taj zakon ne bude proglašen. Ustavni sud je obavezan da reaguje u roku od sedam dana. Hipotetički, mi danas možemo nastaviti rad, može se izglasati ovaj dnevni red, mogu se izglasati ovi zakoni. Zatim, treba da idu kod predsednika Republike na potvrđivanje ukazom. Jedna trećina narodnih poslanika traži ocenu njihove ustavnosti i traži da se proglasi da je neustavan taj zakon, ali nema od koga. Nema Ustavnog suda. Jedino što Narodna skupština može da radi, a ovlašćenja jojdaje član 9. Ustavnog zakona, jeste da sa kvote predsednika Republike i kvote Narodne skupštine, kad već nema Vrhovnog kasacionog suda i Visokog saveta sudstva, izabere Ustavni sud koji onda neće imati potpun sastav, ali će imati dovoljnu većinu za funkcionisanje. Jer, ako donesete zakon, bilo ko ko je ovlašćen da traži ocenu ustavnosti, to ne može da realizuje, jer nema Ustavnog suda. Ne možemo se igrati, a Parlament je mesto gde mora da se poštuje Ustav. Za Parlament je Ustav svetinja. Za narodnog poslanika Ustavni sud je jedna od najvažnijih institucija. Ne možemo ništa da radimo ako nemamo Ustavni sud. Možete li to da razumete. Tu ne treba nikakvo... Molim, jel imate nešto da kažete? Izađite, pa kažite, nemojte kao miševi da čučite u rupama i da dobacujete. Vi pripadate vladajućoj koaliciji, kako se ne stidite? I to još partiji koja je, tobože, legalistička. Pa, šta je ovde legalistički? Ovde nije potrebno ni teleološko, znači ciljno tumačenje, ni semantičko, znači pojmovno. Potrebna je logika i gramatika, jezik. Logično, gramatičko i jezičko. To svaki laik razume. Nemate, ljudi, Ustavni sud, a bez Ustavnog suda ne vredi donositi nijedan zakon. Možete li to da shvatite? Nemojte nas praviti majmunima. Prošli put nismo mogli da gledamo finale Evrovizije.
Gospodine Batiću, vreme vam je već prilično odmaklo.
Samo da završim, hvala na toleranciji. Nismo mogli da gledamo finale Evrovizije. Sada će da igra Novak Đoković. Nemojte da pravite budale od narodnih poslanika. Nismo mi taoci vaše nesposobnosti, vašeg bezobrazluka. Hajde da završimo ovo mučenje, gospodine Albijaniću, gospođo Kolundžija. Dajmo pauzu, dajmo konsultacije, da izađemo iz ove agonije. Niko nije lud ovde.
Hvala, gospodine Batiću. Po članu 98, predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu. Može, znači može, u pravu može, a ne mora. To je jedno. Drugo, što se tiče pauze, redovne pauze, malo smo kasnili sa početkom, pa je red da efikasno radimo i da kasnije damo pauzu. Za reč se javila narodni poslanik Nataša Jovanović, a zatim narodni poslanik Miroslav Dimitrijević, još uvek po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, tačna su izlaganja poslanika Srpske radikalne stranke, pre svega, jednog od najvećih pravnika, eksperata u Srbiji, kolege Zorana Krasića, što je potvrđeno i prekjuče na statusnoj konferenciji predsednika Šešelja, kada je on rekao da ni u Haškom kazamatu ne postoji pravnik takvog ranga. Ali, vi ne želite da slušate ni njegovo upozorenje, ni upozorenja poslanika SRS vezana za neustavno sazivanje ove sednice. Pošto je i gospodin Batić malopre konstatovao da nema Ustavnog suda, a pošto ćete vi, vašom očiglednom skupštinskom većinom, koja se graniči sa bahatošću ili je bahatost u pravom smislu reči, da izglasate neustavan saziv, odnosno tačke dnevnog reda, pozivam, na osnovu člana 189, prvo, predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, jer verujem da vi, gospodine Albijaniću, nemate tu informaciju, da me obavesti čim se bude vratio da li je na osnovu člana 189. obavestio Borisa Tadića da se održava sednica Narodne skupštine. Na osnovu člana 225, tražim da nam lično predsednik Narodne skupštine Republike Srbije pribavi informaciju o tome čijim parama je, narodnim parama, parama siromašnih građana Srbije, Boris Tadić putovao u Finsku da bi pratio utakmicu Finska - Srbija, zajedno sa svojim mentorom Olijem Renom, a onda nas, po sistemu svog sad najboljeg druga, Vojislava Koštunice, obavestio da on nije ništa znao o hapšenju generala Tolimira, koji je uhapšen ne u okolini Ljubovije, što je malopre rekao i gospodine Vidoje, već u Beogradu, na Bežanijskoj kosi, o čemu imamo dokaze, mi srpski radikali. Gospodin Nikolić je spreman da ih prezentuje i želim da pozovem gospodina Dačića, koji će kasnije, verovatno, da se vrati u salu, da nam kaže dokle je kao predsednik Odbora za odbranu i bezbednost stigao u svojoj saradnji, odnosno komunikaciji sa nadležnim ministrima. Koliko danas, hitno moramo da imamo sednicu na kojoj će da se pojave Dragan Jočić, Dragan Šutanovac i Rade Bulatović, zato što je Vlada Republike Srbije širila lažne vesti, dezinformacije, isto tako i predsednik Republike, koji je rekao da o tome ništa ne zna. Uznemirili su građane u danu kada je slavni srpski general, državljanin Srbije, uhapšen u Beogradu, a onda, pošto je tako kidnapovan, u vreći za mrtve ljude prebačen je u Republiku Srpsku i slikan pored vojnih objekata u Bratuncu. Da bi se ovakva situacija rešila, pozivam se na 112. član Ustava Republike Srbije, predsednik Republike bi mogao da spreči, ako želi, ovo ustavno nasilje. Ne verujem da je to njegova namera, zato što mu je bilo preče da ide sa Renom na utakmicu, dok za to vreme država propada; zabrinut narod na Kosovu i Metohiji, sprema se nova rezolucija - da nam otmu našu južnu srpsku pokrajinu, narod sve siromašniji, fabrike ne rade, ljudi nemaju hleba da jedu, a on ima preča posla. On jedino može to da reši, po članu 112. Ustava Republike Srbije, i koristim ovu priliku i član 189. Poslovnika, kao i 225, da pozovem Borisa Tadića da ne potpiše ukazom predsednika Republike ove zakone. Jer, ako on to bude uradio, jednog dana će, kada se formira Ustavni sud, morati, kao i Oliver Dulić i ovlašćeni predstavnik predlagača, da odgovara za ustavno nasilje koje se sprovodi, odnosno za kršenje Ustava i Ustavnog zakona. Predsednik Republike nikako ne bi mogao to da potpiše pošto Skupština, u nekom narednom danu, verovatno u ponedeljak ili utorak, opet kažem, vašom bahatošću, izglasa ove zakone, jer time ulazi u neustavan aranžman i posle toga je normalno da očekujemo da podnese ostavku, a i inače se bliži kraj njegove vladavine, kao i vaše. Vi mislite da to što je sada Koštunica još agilniji u izdaji naroda i srpskih slavnih generala...
Gospođice Jovanović, vi ste potpredsednik Narodne skupštine i morate da poštujete... Četiri i po minuta je prošlo.
Znate šta, gospodine Albijaniću, pošto je vama pripala ta neslavna uloga da vi ulazite, takođe, u ovaj neustavan aranžman i da predsedavate u jednom delu sednicom Narodne skupštine, da sam na vašem mestu, zapitala bih se i stavila prst na čelo. Obično se promućka, ako ima nešto unutra. Stavite prst na čelo i vidite šta će sa vama da bude, da li ćete vi, takođe, da snosite odgovornost jednoga dana. Pravda je možda spora, ali dostižna. Svi ćete da odgovarate za ovo kršenje Ustava. Građani nisu izašli na referendum 28. i 29. oktobra prošle godine da u onolikom procentu potvrde Ustav Republike Srbije da biste se vi sada iživljavali i da biste ga na ovakav način kršili. Boris Tadić nikako ne sme, po slovu Ustava i zakona, da potpiše...
Žao mi je, nema više vremena, prekršili ste sve norme.
... zakone koje vi budete izglasali. Sada ga na to upozoravam. Hvala.
Gospođice Jovanović, prosledićemo vaša pitanja nadležnima, ali za pitanja upućena predsedniku Skupštine, pošto vi sedite pored njega, mogli biste ponešto i da ga priupitate. Hvala. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević, a zatim narodni poslanik Slaviša Topalović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, tražim obaveštenje, po članu 226. i 225. Poslovnika, pred ovim parlamentom i pred građanima Republike Srbije, pre svega, od postojeće parlamentarne većine (jeste da ih nema, tačno je, ali bar od onih kojih ima, koji su prisutni), o tome zašto smo proćerdali i zašto je uzaludno prošlo Prvo redovno zasedanje Parlamenta? Tako je neefikasno sve urađeno da sada, u vanrednom zasedanju, još ništa ne radimo od onoga što treba da se radi u prvom redovnom zasedanju. Podsetiću na sve ono što je trebalo uraditi, da građanima bude jasno. Trebalo je razmatrati Zakon o Zaštitniku građana, Zakon o ostvarivanju prava građana na obaveštenost, izabrati Zaštitnika građana, izabrati organ nadležan za ostvarenje prava građana na obaveštenost, izabrati guvernera Narodne banke, izabrati Državnu revizorsku instituciju. S obzirom na član 9. Ustavnog zakona, koji kaže - izbor, odnosno imenovanje sudija Ustavnog suda izvršiće se najkasnije do kraja prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine, trebalo je raditi i na zakonu o uređenju Ustavnog suda i na zakonu o postupku pred Ustavnim sudom, pa je trebalo da predsednik Republike Srbije predloži 10 kandidata Skupštini, da se Skupština izjasni. Narodna skupština je trebalo da predloži 10 kandidata predsedniku Republike Srbije da bi se konstituisao Ustavni sud. Sve je ovo trebalo uraditi da bi se uopšte mogle verifikovati i ostavke narodnih poslanika i novi mandati narodnih poslanika, da bismo mogli da glasamo za bilo koji zakon, da bismo mogli da glasamo za bilo koju važnu odluku, za koje može, s pravom, da se sumnja u njihovu ustavnost i da se pokrene pitanje ustavnosti, pa da verifikujemo međunarodne ugovore, pa da imamo pravo da donosimo međunarodne ugovore i da o njima pričamo. Umesto toga, mi smo u toku Prvog redovnog zasedanja jedva sastavili Vladu, jedva doneli Zakon o ministarstvima, a najvažnije je bilo to da smo pritvor produžili do mogućih 40 godina. Takođe smo bili na putu da donesemo zakone koji nisu bili bitni za Prvo redovno zasedanje, ali ticali su se političkih interesa partija koje čine političku većinu u Parlamentu danas. Odbori? Valjda ćemo ih konstituisati do kraja Drugog redovnog zasedanja. S obzirom na to da je vreme prošlo, tri minuta i 11 sekundi, hvala lepo.
Hvala. Narodni poslanik Slaviša Topalović, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić. Javljanje po Poslovniku.
Javljanje po Poslovniku, povreda Poslovnika, član 103. Gospodine Albijaniću, nije ovo vaša stolica u porodičnoj kući nadomak Kosjerića, pa da vi uzurpirate i prekidate narodne poslanike u izlaganju.
Molim vas, precizno navedite.
Imate Poslovnik, član 103. Nemojte tako da prekidate narodne poslanike. Samo da nastavim izlaganje od malopre. I ovaj put Vojislav Koštunica nije obavešten, zajedno sa ministrom policije Draganom Jočićem, direktorom policije Veljovićem, koji treba javnosti Srbije da objasni zašto je i da li je primoran da da onakvu izjavu - da general Tolimir nije uhapšen u Srbiji, u Beogradu, nego u Republici Srpskoj, tačnije, u Bratuncu, pored vojnog objekta. Zajedno sa njima, i zbunjeni gospodin Šormaz, koji je morao da laže, isto, u onoj emisiji na TV Foks; i pored toga što zna da ne govori istinu, morao je da se pridržava toga. Tolimir je uhapšen na Bežanijskoj kosi i to svi građani tamo znaju. U 03,15 časova ujutru je izvršen upad i kidnapovanje. Razvaljen je štok od vrata, zajedno sa vratima. Građane koji su čuli buku i koji su izašli u hodnik da vide šta se to tamo dešava, dželati sa crnim fantomkama na glavama su bukvalno uterali u njihove stanove i rekli im da gledaju svoja posla. To je istina i to treba cela Srbija da zna. Vi ste izdali srpskog generala, vi planirate da izručite i generala Mladića. Vi sada nosite odgovornost na leđima. Za vreme kada ste vi vladali, najviše je Srba izručeno Haškom tribunalu, u hašku tamnicu. Narod Srbije će vas adekvatno kazniti na predstojećim izborima. Nemojte više da pričate, sprovodeći vaš politički program, da se vi razlikujete od Demokratske stranke. Ne, vi ste isti kao i oni, i još gori od njih. Oni pričaju da su «žuti» i da će predati sve svojim zapadnim mentorima, da će izaći u susret svim njihovim zahtevima zarad ulaska u Evropsku uniju. Nemojte da se pravdate, jer vi to isto radite, ali prethodno lažete i obmanjujete Srbiju i srpski narod. Noću hapsite srpske generale i prebacujete ih tajno na teritorije drugih država, daleko od očiju javnosti, kako biste izbegli odgovornost za to sramno hapšenje. Gospodine Albijaniću, vi ste deo svega ovoga. I vi podržavate ovu vladu Srbije i smatram da bi trebalo, glasanjem, da se izjasnimo o povredi Poslovnika, član 103. Kao što znate, u članu 103. Poslovnika, između ostalog, piše: «Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika». Zahvaljujem, gospodine Albijaniću.
Narodni poslanik Zoran Krasić. Replika mora da sačeka, ovo su javljanja po Poslovniku. Narodni poslanik Zoran Krasić, a zatim narodni poslanik Božidar Delić. Jedino ako svi poslanici dozvole, gospodine Šormaz, da se vi javite sada za repliku, tako možemo. Inače, javljanje po Poslovniku uvek ima prednost.
Tvrdim da je povređen član 27. Poslovnika. Takođe, ne tvrdim da je to uradio trenutno predsedavajući, to je uradio predsednik Narodne skupštine, te od predsedavajućeg i ne očekujem objašnjenje. Bilo bi i neukusno da on daje objašnjenja. U Danu za glasanje će i to da se reši. U članu 27. propisano je da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Starati se ne znači da sedne na mesto predsedavajućeg i da dočeka duboku starost, jer od kada je došla demokratija tako se doživljavaju državne funkcije. Zasednem u fotelju, pa čekam penziju ili duboku starost. Staranje o primeni Poslovnika treba da znači da predsedavajući, odnosno predsednik ima jedan vrlo odgovoran, čestit i častan odnos prema poslu koji radi i prema onome što je napisano u Poslovniku. Poslovnik je tehničko sredstvo koje omogućava poslanicima da što bolje izraze volju svojih birača. Kada se ukazuje na povredu Poslovnika, upravo zbog toga što taj koji treba da bdi nad Poslovnikom to ne čini uspešno, on pravno-tehnički onemogućava da izborna volja naroda dobije pun značaj. Šta to u prevodu na ovaj naš domaći jezik znači? To znači da je predsednik Narodne skupštine pogrešio, a tvrdim sada da to čini namerno i svesno, jer kada je dobio materijal za vanredno zasedanje Narodne skupštine, on je morao predlagača i ove koji traže vanredno zasedanje da upozori na čitav niz odredaba Poslovnika koje mogu biti prekršene ukoliko se ovaj saziv podeli poslanicima i pokuša da se održi ova sednica. Čitav niz odredaba Poslovnika je prekršen. Naravno, on nije hteo da ih upozori zato što je deo te koalicije, deo tog plana kako treba da se radi. Vidite, "demokratski blok" nas vraća unazad, a poenta Ustavnog zakona i člana 5. jeste, pre svega, da se izvrši neophodno usaglašavanje nekih zakona sa Ustavom, da bi se sproveli izbori za te državne organe. Znači, težište je na izboru Zaštitnika građana, na izboru guvernera NBS. Vidite, kod guvernera se procenilo da nema potrebe da se menja Zakon, nego samo da se promeni guverner, da se izabere novi, da se da nova krv, nova snaga državnim organima, u skladu sa novim ustavom. Ne starajući se o Poslovniku, kršeći Poslovnik, predsednik Narodne skupštine svesno opstruira državu. Molim narodne poslanike da prihvate moje upozorenje i ovu povredu i kada bude dan za glasanje, da svi glasaju za to, jer ovaj čovek ne zaslužuje da bude predsednik Narodne skupštine. Vidite, on u trećem pokušaju dokazuje kako krši Poslovnik. To više nije slučajno, to je deo jednog plana kako da se osujeti razvoj, opstanak Republike Srbije. To je opasno, jer on na ovaj način ugrožava vitalne interese građana, naroda i nečega što na nekoj teritoriji treba da bude vlast i država. Zato vas molim da ozbiljno protumačite ovu moju primedbu i u Danu za glasanje podržite ovo i na taj način upozorite predsednika Skupštine da je vreme da ide.
Narodna skupština će se u Danu za glasanje izjasniti o ovim zahtevima. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Nebojša Stefanović, takođe, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika, članovi 104. i 87. Gospodo, haos u Srbiji širi se upravo iz ove najviše zakonodavne institucije u kojoj mi svi zajedno sedimo. Na prošloj sednici, od 10 ujutru do 20,45 uveče, raspravljali smo o tome da li se krši Ustav ili se ne krši. Gospodo koji predstavljate većinu u ovoj skupštini i koji ste stali iza ovog dnevnog reda, morate jednom shvatiti da opozicija, koja sedi sa ove druge strane, ne opstruiše rad Skupštine. Upravo ste vi ti koji opstruišete rad Skupštine i koji ste krenuli ne samo na opoziciju, nego i na zdrav razum građana Srbije. Prošli put ste potpuno, od prve do poslednje tačke dnevnog reda, kršili Ustav. Danas ste napravili drugi dnevni red kojim se, takođe, krši Ustav. Kršenje Ustava ne može biti malo ili mnogo. Ili ima kršenja Ustava ili ga nema. Znači, treba i danas, kao što smo to uradili na prošloj sednici, da izgubimo ceo jedan radni dan i da zaključimo ovo zasedanje opet s konstatacijom da je prekršen Ustav i da smo izgubili dva radna dana Skupštine. Kako će na to reagovati građani i kako oni treba da cene naš rad? Sve što sam do sada, za ovih nekoliko meseci i za ovih desetinu sednica, čuo od građana o našem radu - negativno je, ali ne zbog opozicije, nego zbog vas koji, praktično, svojom većinom, vršite pravno nasilje nad Ustavom. Gospodine predsedavajući, molim vas, kada dođe predsednik Skupštine ili na onoj velikoj pauzi, neka se sastanu šefovi poslaničkih grupa i neka se dogovore, da ne čekamo ponovo do 21 ili 22 sata i da ponovo prekidamo sednicu Skupštine. Mi moramo, makar iz ovog doma, od prvog do poslednjeg slova Ustava ispuniti. Moramo sebi postaviti pitanje da li smo mi najviši zakonodavni organ ili smo obična transmisija Vlade. Ako smo transmisija Vlade, siguran sam da ovaj desni deo ovog doma, koji predstavlja opoziciju, neće u tome da učestvuje.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, a zatim narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Republika Srbija ulazi u veoma ozbiljnu krizu. Ne radi se ovde o krizi koju sprovode narodni poslanici, pogotovo ne iz reda opozicije, jer mi se ovde zaista lavovski borimo da sprečimo kršenje Ustava i zakona i na takav način najbolje štitimo interese građana Republike Srbije. To je ono što je suština. Parlamentarnu i ustavnu krizu sprovodi upravo Vlada Republike Srbije i skupštinska većina koja je podržava. Iako smo više puta iznosili naše stavove o neustavnom dnevnom redu, taj dnevni red nas je dočekao i danas. Mi imamo situaciju, kao što su neke od mojih kolega već napomenule, da se ovde uopšte ne govori o izboru nosilaca onih funkcija koje su propisane Ustavnim zakonom, već se predviđaju izmene i dopune zakona koji uopšte ne mogu biti u skladu sa Ustavnim zakonom. Mi smo jutros u 10 časova imali sednicu Odbora za finansije i na toj sednici, voleo bih još jednom da obavestimo građane, većinom glasova, odbili predlog da guverner Narodne banke bude Radovan Jelašić. Većina članova Odbora je glasala protiv. Ovaj predlog danas, dok se ne nađe ponovo na dnevnom redu i dok, možda, nekoj drugoj većini to ne uspe, neće biti na dnevnom redu. Takođe, kada se govori o revizorskoj ustanovi, imamo situaciju da Savet koji treba da se izabere, koji je najviši organ ovog tela i koji se bavi ozbiljnim antikorupcijskim materijalom, takođe, neće biti izabran, možda do naredne nedelje, pošto konkurs za izbor članova Saveta traje do srede naredne nedelje, a sednica Odbora za finansije će biti tek u petak. O Ustavnom sudu, mislim da nema potrebe preterano da pričam, pošto u ovoj Srbiji očigledno postoji neko kome odgovara da Ustavni sud ne postoji, da nemamo sudije Ustavnog suda. Onda su i građani, poslanici i svi drugi, ostavljeni vladajućoj većini na milost i nemilost. Zato poslanici Srpske radikalne stranke danas u Srbiji imaju veoma težak zadatak - da se izbore sa svim ovim, da zaštite Srbiju od korupcije i kriminala, da je zaštite od bezakonja. Zbog toga se mi ovoliko borimo ovde svaki dan. Ovo zaista nije nikakva opstrukcija, ovo je način da se pomogne građanima, da se obezbedi bolja budućnost i da se pobedi korumpirana vlada koja upravlja ovom zemljom.
Molim vas da ne dajemo kvalifikacije o Vladi napamet. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Dragan Šormaz, po Poslovniku.
Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku jer smatram da je povređen član 27. Poslovnika Narodne skupštine koji obavezuje predsednika Narodne skupštine da vrši poslove predviđene Ustavom. Kao što vidite, u diskusiji je rečeno dosta o tome šta je prvorazredno trebalo da se rešava na Drugom zasedanju Narodne skupštine. Politička klima za velike zakonodavne poduhvate u Srbiji nije povoljna. Ustavni sud ne funkcioniše, organi pravosudne vlasti predviđeni novim ustavom, kao što je Vrhovni kasacioni sud, Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaca, još nisu formirani. U članu 5. stav 2. se kaže - u toku zasedanja za novi izbor Vlade, Narodna skupština će uskladiti sa Ustavom zakone koji se odnose na primenu odredaba Ustava na sudove i javna tužilaštva. Šta je trebalo, pre svega, uraditi kao prethodno pitanje? Ustavni zakon za sprovođenje novog ustava predviđa razrešenje dosadašnjih i izbor novih predsednika svih sudova u Srbiji i javnih tužilaca, kao i reizbor svih sudija i zamenika javnih tužilaca, odnosno razrešenje postojećih i reizbor novih. U atmosferi neizvesnosti koja je ovim izazvana u redovima pravosudnih organa i njihovih kadrova, promena propisa bi stvorila dodatnu konfuziju. Pre primene, novi propisi se moraju detaljno proučiti. Ko da ih proučava, sudije i tužioci koji odlaze ili oni koji treba da dođu? Kako da ih proučite, pre reizbora ili posle izbora? Posebno zabrinjava stanje u ustavnom sudstvu Srbije. Od kraja 2000. godine do danas, Ustavni sud Srbije dugo vremena nije uopšte funkcionisao, i to ne samo jednom, već nekoliko puta. Prvi put, na samom početku, od februara 2001. do avgusta 2002. godine, zatim od oktobra 2006. do izbora novih sudija, koji ne treba očekivati pre kraja 2007. godine. Do blokade u radu Ustavnog suda je dolazilo iz raznih razloga, a u najnovije vreme Sud je prestao da radi posle penzionisanja njegovog predsednika, od oktobra 2006. godine. Dakle, dame i gospodo...
Gospodine Jojiću, prošlo je vreme, a moje pitanje glasi - da li Skupština o ovome treba da se izjasni, pošto je teško objasniti tu povredu Poslovnika o kojoj vi pričate?
Ovo je povreda Poslovnika u članu 27, koji kaže da predsednik Narodne skupštine, pre svega, vrši poslove predviđene Ustavom.
On vrši poslove predviđene Ustavom.
On ih vrši, po vašem mišljenju, ali vi niste stručnjak za pravo i ustavno pravo. Pročitajte član 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava koji predviđa šta na drugom zasedanju treba Parlament prvo da donese, koje zakone, pa onda možemo govoriti o vinu i rakiji, o lovu i ribolovu. Za vas su, možda, preči ti zakoni, ali za pravosudni sistem u Srbiji treba da budu, pre svega, reorganizovani i formirani pravosudni organi, u skladu sa Ustavom, da nemamo bezakonje u državi.
Gospodin Šormaz, po Poslovniku, a zatim gospodin Jovan Damjanović.
Gospodine predsedavajući, valjda smo ovde svi ravnopravni, po redu smo se prijavljivali, mada je u mom slučaju reč i o povredi Poslovnika, član 104, od kolege radikala kome se ne sećam imena, u svetlom odelu, koji me je pominjao u svom govoru, ali može da se podvede i pod repliku. Ali, neka bude povreda člana 104. Ne može pod repliku, rekao sam, član 104. Ne sporim pravo kolegi poslaniku iz SRS da veruje svojim partijskim liderima i da misli da je istina to što su mu oni rekli - da je general Tolimir uhapšen na Bežanijskoj kosi, kao što meni niko ne može da ospori pravo da verujem dvema srpskim državama, Republici Srbiji i Republici Srpskoj, koje kažu da je uhapšen na seoskom putu u opštini Bratunac i da je odatle isporučen Haškom tribunalu. Ne sporim da je policija bila u tom stanu gde se, navodno, krio general Tolimir, ali ne to veče i tu noć, gde su pronađena neka stara dokumenta, jer nova nije ni mogao da ima čovek koji se nalazi na međunarodnoj poternici, ali još jednu stvar moram da poručim gospodi radikalima, koji su sada dosta nervozni. Ne možete da imate dvostruke aršine. Možete, ali to se onda naziva drugačije.Ne možete da se pozivate na međunarodno pravo, na Povelju Ujedinjenih nacija, na Rezoluciju 1244, kada branimo Kosovo i Metohiju, a da ne priznate Haški tribunal koji su osnovale Ujedinjene nacije. To što imate problem sa tim, meni je potpuno svejedno, to što ne poštujete svog predsednika, gospodina Vojislava Šešelja, koji se dobrovoljno predao Haškom tribunalu i otišao tamo da se brani i dobro se, kao što vidimo, odbranio. Evo, četiri godine ne mogu ni optužnicu da podnesu protiv njega, niti da počnu suđenje. Ako on može dobrovoljno da se preda, ne vidim zašto biste vi pozivali druge koji su na međunarodnoj poternici da se ne predaju dobrovoljno i zašto biste optuživali državu Srbiju i Republiku Srpsku za ono što rade po zakonu i što su, po sopstvenim zakonima, dužni da čine. To je naša međunarodna obaveza, ali i unutrašnja obaveza po našim zakonima, svidelo vam se ili ne. A i gospodin Vojislav Šešelj je to ispoštovao i dobrovoljno otišao u Haški tribunal da se brani...
Gospodine Šormaz, vreme je isteklo, molim vas da završite.
...što je mnogo časnije nego što su uradili oni koji su dozvolili da budu hapšeni. Ja bih ovu priliku iskoristio da sve preostale optužene, kaoi generala Mladića, pozovem da se ponašaju onako kako je gospodin Šešelj učinio, da se dobrovoljno predaju i da odu da se brane tamo i dokažu da su nevini.
Za reč se javio narodni poslanik Jovan Damjanović, zatim narodni poslanik Paja Momčilov. Ide redom, svi su po Poslovniku, Jovan Damjanović, Paja Momčilov, Vjerica Radeta, Aleksandar Martinović, Miloš Aligrudić, Slaviša Topalović, Aleksandar Vučić. Možemo da budemo fleksibilni. Izvolite, gospodine Vučiću. Objašnjenje - jedan od poslanika je ustupio svoje mesto.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, u redu je da mi imamo ovde poklisare Karle del Ponte. Da vas obavestim, gospodine Šormaz, Karla del Ponte je napustila Beograd, Rade Bulatović je dobio čokoladicu od Karle del Ponte, to smo uspeli da saznamo. Ne znam šta ste vi očekivali, ali ovog puta nećete dobiti ništa.
Gospodine Vučiću, morate nam reći po kom članu Poslovnika pričate o čokoladicama i poklonima?
Reč je o povredi dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije, i to da jednog od ljudi kojeg na poseban način kontroliše Narodna skupština nekakvi inostrani predstavnici daruju čokoladicama, a dosad su nas darovali samo što džakovima, što sankcijama. Sada nešto o čemu je malopre govorio gospodin Šormaz. Iako su računali da može da prođe to što su već bezbroj puta ponovili, što su pustili kroz neke svoje medije kao specijalne operacije, kako je izgledalo hapšenje na mostu, naknadno su se setili da je glupo da hapšenje bude baš na mostu, iako su naslikali most. Ali, nemojte da mislite da su oni toliko sposobni da uzmu foto-aparat, pa da slikaju most. Ne, oni su skinuli sa «Gugla» snimak i prikazali da je tu uhapšen general Tolimir. Zanimljivo je da jedan izuzetno zanimljiv, inteligentan general i, možda, najsposobniji srpski general bude uhapšen na mostu pet metara širokom, a i s jedne i s druge strane stoje policijski punktovi. Ne znam kome bi to palo na pamet. Nevezano za sve to, onda se setio gospodin Šormaz da kaže da je to bilo na seoskom putu kod Bratunca. Malo sam proveravao seoske puteve kod Bratunca na karti. To nije odmah uz granicu na Drini, gospodine Šormaz. Kakve to veze ondaima sa vašom policijom? Šta je onda radila policija Republike Srbije? Ili je to policija Republike Srbije, u obaveštajnom smislu, saznala da je on u nekom selu kod Bratunca, pa krenula na seoski put kod Bratunca. Da manemo sada šale i vaše besmislice, da manemo sve gluposti koje ste izgovorili prethodnih dana. Ima jedna vrlo važna stvar - nemojte da vređate inteligenciju Srbije i nemojte da vređate i da lažete građane Srbije, jer na to niko nema pravo u ovoj zemlji. Ućutali su i predstavnici državnihorgana, zato što ih je sramota da više lažu. Dodika pitaju - gde je uhapšen. «Ja sam dobio informaciju da je to u Republici Srpskoj, ali jedino je važno da je uhapšen Tolimir.» To je odgovor Dodika. Zato što je čak i njega, a to je bilo po sistemu - pitaj brata lažova, i tog brata lažovaje, čak, sramota da toliko laže i da kaže da je uhapšen na teritoriji Republike Srpske. Samo vas nije sramota i ja znam da to vas ne brine mnogo, znam da to nikog od vas ne sekira. Našli ste drugu temu. Biće stotinu mafija svaki put kada dođe neka velika tema gde vi u crnim džakovima nekoga izručujete, a ni u jednoj mafiji nema nijednog ministra.
Vreme.
U vreme vlasti Slobodana Miloševića uhapšena su dvojica ministara - Sava Vlajković i onaj drugi, mislim da je Ignjatović. U vaše vreme, sve prepošteni ministri, a sve one ministre zajedno da spojite, nemaju para koliko vaš jedan ministar ima. Ko je tu mafija i ko je tu šta?
Vreme, gospodine Vučiću.
Završavam, gospodine Albijaniću.
Ne možemo tako da se izražavamo o ministrima, a vreme je odavno isteklo.
Ja mogu, gospodine Albijaniću, kako hoću, jer sve to mislim, a tu su građani da to procene. Samo mi, kratko, dozvolite da završim. Mogu ovde da se pokažu, sa sve potpisom, zavedene sa svim dokumentima, kao što vidite, službene beleške koje jasno govore o tome gde, kako i kada je uhapšen Zdravko Tolimir. Možda je blizu seoskog puta u Bratuncu, ali sigurno nije. To je Bratunac na Bežanijskoj kosi. Kažu da je u tom stanu, kada se dogodilo, inače, hapšenje, što se poklapa upravo sa tim trenutkom, pronađen pasoš....
Molim vas da te službene beleške prosledimo nadležnim organima da provere autentičnost.
Pasoš Republike Srbije broj 183353 i zdravstvena knjižica na ime Zdravko Tolimir, JMBG 2711948380014, u komodi dnevne sobe, crni muški novčanik sa ličnom kartom, vozačkom dozvolom, čekovnom karticom Poštanske štedionice i mesečnom karticom GSP, sve na ime Tolimir Zdravko. Ovde piše i ime lica koje je to pregledalo i koja su lica iz BIA sa tim licem bila. Ako je reč o nekoj običnoj krađi, izvinite, ili teškoj krađi ili razbojništvu, šta rade onda tri lica iz BIA, ili šta radi jedno lice iz FBI ili neke druge strane organizacije? Molim vas i zahvaljujem se na vašem strpljenju, gospodine predsedavajući, molim vas da više ne obmanjujete građane i da ljudima ne govorite da je belo crno, a da je crno belo. Još jednu stvar da znate, mi vidimo šta vi danas radite i vi sve možete, mnogo ste moćni i mnogo ste jaki. Ne zna se ko je od vas moćniji i jači, ne zna se ko od vas ima veću silu, da li "žuti", da li DSS, da li G17.Nikada takva sila Srbijom nije upravljala, ali, pre svega, sila da otme, da uzme ono što pripada narodu. Nemojte jednu stvar da smetnete s uma, sada vam to govorim i zapamtite to. Svašta ste uradili, izmišljali ste zakone o lustraciji gde ćete da progonite one koji drugačije misle, jer ne možete da im nađete kršenje zakona, pa će sada neki komitet o tome da odlučuje. Nema šta niste radili u prethodnom periodu protiv političkih protivnika. Ja vama samo kažem - za ovo što vi radite, za sve te crne džakove koje stavljate na glave srpskih generala i srpskih oficira, za ono kako ste hapsili i Miloševića i Tolimira, svi koji su u tome učestvovali odgovaraće pred licem pravde i završiće iza rešetaka kad-tad. Hvala vam.
Dozvolite, pošto smo bili tolerantni da se promeni redosled, ja bih zamolio šefa Poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije Miloša Aligrudića da uzme reč po Poslovniku, pa nastavljamo posle po Poslovniku. Moramo da budemo tolerantni.
U pitanju je, naravno, član 104. stav 1. Poslovnika, u vezi sa članom 100. Prvo ću vezano za ovo, i ne govorim samo o prethodnom govorniku, govorim, uopšte, o toku rasprave i govorim o povredi Poslovnika. Članom 100, u stavu 1, kaže se: «Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi Poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika.» To je u redu i to se, uglavnom, poštovalo. Sada smo napravili par izuzetaka, mislim da ih ubuduće neće biti. U članu 104, na koji se najčešće danas ovde pozivamo, imao sam prilike da slušam ovu poslaničku raspravu, govori se o povredi dostojanstva Narodne skupštine. Zaista je vrlo teško zaći u motive onoga ko izađe za govornicu i oseti da je, po njegovom mišljenju, povređeno dostojanstvo Skupštine, pa ima nezadrživu potrebu da to kaže za ovom govornicom i da se koristi svojim pravom iz člana 100. Mislim da je to u redu i da to nije nikakav problem. Međutim, voleo bih da kažem da i ja imam takvu potrebu, da osećam da je na neki način član 104. u ovom domu povređen, da se vređa ceo dan danas, od strane svih onih koji kažu šta imaju da kažu ili onih koji čuju da su njihovi prethodnici izgovorili apsolutno isto ono što oni kasnije ponavljaju. Verujte mi, ako tvrdite i mislite da je tačno ono što kažete, ili smo uvereni da je istina ono što govorimo,ta istina neće biti veća zbog toga što se 40 puta kaže. To je neko ranije mislio, ranije govorio, pre Drugog svetskog rata u Nemačkoj, imao je takvu vrstu taktike i mislioda ako se 50 puta nešto izgovori - automatski postane istina. Ne kažem da oni koji ovde izgovaraju ono što izgovaraju, izgovaraju laži. To neću da kažem, to ne smem da kažem, prosto, zbog toga što ne znam, a ne znam zbog toga što neko može izgovoriti neistinu a da pri tom ne zna da je izgovorio neistinu, da bude uveren da je ono što govori tačno. To se svakom od nas može desiti, a svaka poslanička grupa ovde ima pravo i da izgovori neku svoju poentu i da koristi ove odredbe Poslovnika da to kaže. Molim vas, i ovo ostaje na nivou molbe, jedna molba je onima koji ovo rade i koji imaju ovakvu političku taktiku, a druga molba je upućena predsedavajućem. Prva molba je, ako imate nameru da nešto kažete i koristite odredbe Poslovnika i prava iz člana 100, koja niko neće osporavati, ni meni to ne pada na pamet, jer upravo to i ja sada činim, zar nije dovoljno da se bar 10 puta kaže jedno te isto da biste svi vi shvatili šta želite reći? Predsedavajućem želim da kažem da je ipak potrebno, ne ovaj predsedavajući, nego bilo koji predsedavajući koji danas predsedava, samo nemojte da me shvatite pogrešno....
Zahvaljujem, gospodine Aligrudiću.
Potrebno je da se nakon svakog izlaganja o povredi Poslovnika, ipak, da jedno kraće objašnjenje i pita uvek poslanik da li je zadovoljan objašnjenjem, šta god da je bio sadržaj onoga zbog čega poslanik smatra da je Poslovnik povređen, jer, u suprotnom, to preraste u besmisao. Ako govorimo o nekim drugim stvarima koje se tiču poštovanja Ustava i Ustavnog zakona, pa upravo da bismo krenuli da poštujemo Ustavni zakon, moramo poštovati dostojanstvo jednih i drugih, poštovati dostojanstvo ovog doma, i, ipak, u jednom trenutku omogućiti da krene i rasprava o tim suštinskim pitanjima. Dakle, hteli bismo da vidimo šta je zapravo cilj. Ako je cilj da se govori o povredi Poslovnika, što je moguće, po ovom istom Poslovniku, 45 sledećih dana, nikakav problem nije, ali ako je cilj zaista ono što se u ovim izlaganjima priča, da se zaista radi po Ustavu i da se poštuje Ustavni zakon, onda se i to u jednom trenutku mora omogućiti. Hvala vam.
Pokušali smo i sve vreme pokušavamo da objasnimo problem vezan za povrede Poslovnika, ali narodni poslanici ne prihvataju objašnjenja. Sve smo činili da idemo u tom smislu. Imam obaveštenje za narodne poslanike. Prilično smoizgubili vremena u dosadašnjem delu rada, u današnjem danu, i zbog toga, na osnovu člana 85. stav 5, produžujemo rad Narodne skupštine do završetka načelne rasprave o ovim objedinjenim tačkama. Zaista bih voleo da nemamo razloga da produžimo rad, da započnemo dnevni red, ali moram, za svaki slučaj, da produžim do 4 sata. Hvala na razumevanju. Zaista se nadam da ćemo završiti po Poslovniku i omogućiti narodnim poslanicima da izlože materiju o predloženom zakonu. Po Poslovniku, ima prijavljenih još nekoliko narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se da ukažem, ispred poslanika Srpske radikalne stranke, na povredu člana 83. u celosti i dela člana 84. u drugom stavu. U članu 83. piše: «U predlog dnevnog reda sednice Narodne skupštine mogu se uvrstiti samo oni predlozi akata koji su pripremljeni u skladu sa Ustavom i ovim poslovnikom». Ono što je ovde sada očigledno, jeste da se vodi jedna maratonska, višesatna rasprava i da se od strane pozicije poslanicima opozicije zamera da vrše opstrukciju. Ne, ne vršimo opstrukciju, mi samo ukazujemo da se u ovom parlamentu ruši legalitet i da se ne poštuje Ustav Republike Srbije. Ponovo ćemo, sto puta ćemo ponavljati kako se krši Poslovnik. Krši se neprimenjivanjem člana 5. Ustavnog zakona, koji jasno definiše dnevni red druge sednice ove skupštine. I poslanik Krasić i gospodin Batić su vam ukazivali taksativno, nabrajali na koji se način ovo krši, da vi namerno od ove skupštine pravite ono što će neko nazvati cirkusom, a opet, drugi će to nazvati vašarom; to je stvar afiniteta, kako ljudi osećaju i kakve imaju sklonosti prema tim institucijama koje sada spominjem, to je više nego jasno. Naime, šta se sada ovde demonstrira? Ovde se jasno demonstrira, jer smo vam kazali da, kada se bira predsednik Narodne skupštine, mora biti kvalifikovan, apsolutno se dokazuje da naš predsednik Skupštine nijekvalifikovan. Ne mora ni biti. Može biti kompetentan, nije ni kompetentan, nije to stekao na osnovu nekog dugogodišnjeg iskustva. Dokaz da nije ni kvalifikovan ni kompetentan jeste da ga nema ovde. Jednostavno je isturio drugu ličnost. Predlagač zakona, takođe, nije dugo vremena bio u ovoj sali, ne prati ovu raspravu. Prema tome, ono što je sasvim jasno, mi sada dolazimo u sumnju, a ja neću da verujem da je to tačno, da je moj mladi kolega i neodgovorna ličnost. Isturili ste ga napred ovde, terate ga da se ponaša mimo zakona, mimo Ustava, da krši Poslovnik. On to sigurno ne želi, ubeđen sam. Sada od njega pravite neodgovornu ličnost,jer njega ovde nema. On mora da sedi ovde, jer se vodi ozbiljna rasprava. Njegovo je obrazloženje da mi danas imamo ovakav dnevni red i da se sastajemo u petak u 12 sati. Pa, čekaj, mi smo Evropljani, u kom evropskom parlamentu imate ovakav rad, da se zakazuje sednica u petak u 12 sati i da se zakazuje po hitnom postupku, a materijal se ne dostavlja narodnim poslanicima da ga vide, nego ga mogu videti neposredno pred početak sednice? Šta to znači? Vi od ovog parlamenta pravite ''vlak bez voznog reda'', kako bi rekao kolega predsednik, jer ovaj parlament sve više na to liči. Vi od ovog parlamenta pravite cirkus i vi hoćete da se ovde na neodgovoran način raspravlja o zakonskim predlozima. Iznurujete narodne poslanike, koji su jutros doputovali iz svojih gradova i sela, ovde ih maltretirate da do kasno u noć sede, da bi na jedan nefiziološki, nenormalan način radili. Tako se, gospodo, u Evropi ne radi. Ne lažite više da nas vodite u Evropu. Vi nas vodite u haos. Ne vodite vi nas ni u Aziju, ni u Afriku, nego u haos, i to je prava reč.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a zatim Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Srpske radikalne stranke misle da su vam već dovoljno ukazali na kršenje najvišeg pravnog akta naše zemlje i propratnih zakona. Očigledno je da to vas naročito ne interesuje, ali ću, pre nego što kažem šta je i kakav će biti odnos poslanika Srpske radikalne stranke, da vam ukažem na sledeću stvar. Malopre je gospodin Aligrudić, držeći nam tiradu i predavanje, rekao kako su neki u Drugom svetskom ratu ponavljali nešto 50 puta, pa mislili da to postaje istina. Ne znam na koga ste mislili, gospodine Aligrudiću, da li na gospodina Tadića ili na gospodina Koštunicu. Meni i jedan i drugi liče na te o kojima ste govorili. Po čitav bogovetni dan, na svim mogućim televizijama, gledam gluposti o nekakvom pridruživanju nečemu, ali sa minus 15% teritorije, jer se otvoreno zalažu za otcepljenje Kosova i Metohije. Stotinu puta sam video seoski put kod Bratunca, kojim niko živi nije prošao već tri godine, ili su dva seljaka prošla na biciklu, a vi tamo uhvatili Tolimira. Svakog dana gledam vaše laži, kako narod u Srbiji živi kao u Švajcarskoj, otprilike, bogato i uspešno, a samo vam smeta opozicija, samo vam smeta Srpska radikalna stranka, samo smo mi krivi. Imamo ovde ljude koji nas na najgori mogući način vređaju kada izađu iz ove sale, od gospođe Kolundžije, pa nadalje, nema reči koju ne izgovaraju, o fašisoidnim idejama, o fašisoidnom pristupu, o ne znam čemu. Jeste, gospođo Kolundžija, to ste vi rekli, a ovo je rekao gospodin Aligrudić. Da li je to vaša politika? A, ne, to nije ona, to je gospođa Marković, izvinite. Pomešao sam, oprostite. To je gospođa Marković, znao sam da je neki genije, ali, oprostite, gospođo Kolundžija. Nije mi ni ličilo na vas, a na gospođu Marković mi sasvim liči. Hoće ona to, misli da je mnogo pametna, samo ne sme na skupštinsku govornicu da izađe i kaže to. Samo da vam kažem, gospođo Marković, veoma poštujem svakog narodnog poslanika, ali moram da vam kažem da fašisoidne ideje zastupate vi. Sad ćemo da govorimo o teoriji fašizma i o tome šta su ti koji zastupaju takve ideje...
Molim vas, gospodine Vučiću, to je davno prošlo vreme. Nećemo valjda da se vraćamo.
I ja sam tako mislio dok vas nisam video na vlasti, gospodine Albijaniću, sve zajedno sa takvima. Ja sam bio uveren da je to tako, gospodine Albijaniću, dok ne videh takve koji samo što nam ne govore o plavoj krvi. Radikali, pa to su tamo neki kužni, šugavi, ovakvi i onakvi, a mi, mi smo plava krv, mi smo demokratske snage, mi smo ti koji možemo i moramo ovu Srbiju da odvedemo u budućnost, jer bi ovi da je vode u prošlost. To je fašizam, gospođo Marković. Ali, šta ja da vam radim, samo vi napadajte Srpsku radikalnu stranku, to jasno govori u kakvom se strahu i panici nalazi režim Boris Tadića i Vojislava Koštunice. Što se Srpske radikalne stranke tiče, mi tu vrstu problema nemamo. Mi samo zastupamo narodne interese. Uvek ćemo biti na strani građana Srbije i na strani istine. Kako vam nije palo na pamet da nas pitate odakle nama informacije gde je uhapšen Zdravko Tolimir? Kako to da smo mi pre nego što je Tolimir rekao da je uhapšen u Srbiji znali da je uhapšen u Srbiji? Hoćete li da vam kažem kako? Tu se vidi vaš poraz, u tome što ljudi iz službi koje vi kontrolišete nama dostavljaju i papire i informacije, jer i ti ljudi se bore za slobodu i čekaju slobodu kao ozeblo sunce, čekaju da vam vide leđa, čekaju da vas ne vide više nikad na bilo kakvim državnim funkcijama. Zato smo sve to dobili, a vi i dalje to niste dobili. Vi i dalje ni imena da im pohvatate, a kamoli da znate ko su sve ljudi koji pomažu srpskim radikalima. Vidite, upravo zato mi u SRS uvek donosimo odluke u skladu sa interesima građana i obaveštavamo ih o onome što se u našoj zemlji događa. Zato, gospodine Albijaniću, bez obzira na to što vi to niste zaslužili, što vlast to nije zaslužila, SRS neće da vam opstruiše rad u Parlamentu, nego vi pređite na dnevni red, ali ćete i po dnevnom redu videti šta ste uradili i kako ste uradili. Da vas podsetim, na dnevnom redu danas nema Kosova i Metohije. Juče su na ručku razgovarali oni čije nije Kosovo i Metohija, a mi ni za doručak, ni za ručak, ni za večeru, ni pre ni posle doručka, ručka i večere ne možemo da razgovaramo o Kosovu i Metohiji, jer vas to ne interesuje, jer vas ne zanima. Jedino što vas interesuje to je gde će koji, u koje javno preduzeće, na koju javnu funkciju i gde koliko para ima, i ništa više. Zato se, gospodine Albijaniću, poslanici SRS više neće javljati, pre prelaska na dnevni red, povodom povreda Poslovnika, ali ćemo u svakom slučaju i na svakom mestu ukazivati javnosti i građanima, ali i vama ovde da ne možete prema najvećem delu naroda da se odnosite kao da je kužan, a vi ste, otprilike, prosvetljeni i mnogo pametni, samo što to ne smete da nam kažete kada smo u direktnom duelu, nego negde gde nema radikala. Po mogućstvu, ako vas ima trojica-četvorica, da jedan drugog branite od sopstvenog mišljenja. U svakom slučaju zahvaliću vamna pažnji. Samo hoću da vam ukažem na činjenicu da je Kosovo i Metohija mnogo važnija tema od bilo kakvog pridruživanja i fašisoidnih ideja gospođe Marković i nekih drugih u ovoj sali. Hvala vam mnogo.
Narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Socijalističke partije Srbije nisu nijednim postupkom opstruisali rad Parlamenta. Oni su radili svoj posao i to će činiti i ubuduće. Želim da vas, takođe, obavestim da se u daljem toku sednice, pre početka rada po tačkama dnevnog reda, naši poslanici više neće javljati po Poslovniku, osim ako to ne skrivite i nemojte očekivati da pucate na nebranjen gol, nemojte očekivati da sami sebe driblate. Očekujte da vam se suprotstavljamo svaki put kad za to postoji valjan razlog. Pravim rekapitulaciju onoga što ste skrivili i zbog čega smo govorili. Skrivili ste nekoliko stvari. Permanentno, od konstituisanja Parlamenta, kršite Ustav, zakon i Poslovnik. Za to nemate nijedan razlog. Poslanici SPS će ispoštovati svaki dogovor kod predsednika Parlamenta na koji se odazove šef našeg poslaničkog kluba i koji pristane na ono što je tamo bila tema, ali vi, gospodo, ne poštujete dogovore postignute kod predsednika Parlamenta sa šefovima poslaničkih klubova. Kad to budete naučili, onda ćete imati nešto lagodnije uslove da ovde radite. Svakodnevno nemate kvorum na sednicama odbora u kojima činite većinu. Povlačite pet-šest tačaka dnevnog reda na koje smo vam ukazali da nisu u skladu sa Ustavom i Poslovnikom. Jutros niste uspeli da obezbedite da vaš predlog prođe na Odboru za finansije, osim što niste predvideli da ćemo razumeti da ste to učinili iz posebnih političkih razloga, zato što vaša neprogramska koalicija nije u stanju da izdrži mandat Jelašića još pet godina, nego računate da je lakše da otalja to za dve godine. Dakle, nemojte se na nas ljutiti. Mi ovde radimo svoj posao. Nismo mi zakazali sednicu Parlamenta tako što smo jutros vama poslali materijal, nego vi nama. Nismo mi rekli da će biti sednica Parlamenta u ponedeljak, pa je danas u petak. Nismo mi skrivili što Parlament ne zaseda deset dana. Nismo vas ni u čemu sprečavali, naprotiv, omogućili smo, sa ostalim opozicionim strankama, da u minut do ponoći, minut pre ustavnog roka izaberete Vladu. Da se ne bi protumačilo da imamo ovakav ili onakav politički interes, naš vrhovni politički interes je Srbija i u tom smislu ne menjamo teze. Zato vas molim i za ubuduće, nema nijednog razloga da to radite. Socijalisti drže reč. Kad se sa nama o nečemu dogovorite, onda sa nama nemate problem. Ali, vi kršite dogovore koje sami inicirate i za koje je garant vaš predsednik Parlamenta. Kad to budete promenili, onda ćete imati, kako vi to kažete, normalnije uslove za rad. Od nas ne očekujte da vam damo kvorum na sednicama radnih tela, da glasamo za vaše predloge i da ovde sedimo i divimo se vašem političkom umeću. Naš posao je nešto sasvim drugo, i to ćemo raditi s punim političkim žarom i sa puno energije. To ćemo učiniti svaki put kad nam se učini da je važno, a jeste važno jer mi imamo odgovornost prema onima koji za nas glasaju, kao što je vi imate prema onim ljudima koji su zaokružili redni broj ispred imena vaše stranke ili koalicije. U tom smislu, zahvaljujem, gospodine predsedavajući, prošlo je šest, sedam sekundi od predviđenog vremena. Takođe želim da počne rasprava o pitanjima koja nisu najznačajnija. Ima važnijih, ali, evo, uvrstili ste to na način kao što sam objasnio u dnevni red i, što bi se reklo, neka igra počne. Zahvaljujem.
Zahvaljujem na razumevanju. Da pređemo na dnevni red. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres (16,05 časova) o 1, 2. i 3. tački: - PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITNIKU GRAĐANA, - PREDLOGU ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O SLOBODNOM PRISTUPU INFORMACIJAMA OD JAVNOG ZNAČAJA, I - PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O DRŽAVNOJ REVIZORSKOJ INSTITUCIJI. Da li predstavnici predlagača, narodni poslanici Nada Kolundžija i Suzana Grubješić žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik Poslaničke grupe Demokratske stranke. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Ustavni zakon o sprovođenju Ustava, u članu 5, kaže da se izbor Zaštitnika građana i Poverenika za informacije sprovodi nakon usklađivanja zakona o Povereniku i o Zaštitniku građana. Između ostalog, to je razlog što je nemoguće na istoj sednici i usvajati zakon i birati one koji se po tom zakonu biraju, jer se usklađivanje sa Ustavom, zapravo, odnosi na one odredbe koje utvrđuju način izbora i način opoziva. Osnovne odredbe Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona odnose se na činjenicu da je Zakon usvojen 2005. godine. Tadašnji ustav nije poznavao instituciju Zaštitnika građana. Novi ustav definiše ustavni položaj, nadležnosti, način izbora i način opoziva Zaštitnika građana. U tom smislu, menjaju se samo oni članovi Zakona koji proističu iz obaveze prema Ustavu, da se postupak izbora Zaštitnika građana vodi prema odredbama Ustava. Dakle, umesto odredbe koja je glasila da se Zaštitnik građana bira većinom glasova prisutnih poslanika Narodne skupštine, taj član se menja i usklađuje sa ustavnom odredbom, koja kaže - Skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira Zaštitnika građana. Na isti način se usklađuju odredbe o zamenicima Zaštitnika građana, kao i o proceduri i postupku za smenu. Dakle, ono što se ovim zakonom menja jeste isključivo direktna primena ustavnih odredaba koje definišu način izbora Zaštitnika građana. Hvala.
Da li narodni poslanik Suzana Grubješić želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Suzana Grubješić, predsednik Poslaničke grupe G17 Plus.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja je danas na dnevnom redu. Inače, Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja stupio je na snagu 2. novembra 2004. godine. Potrebno je da se pojedine odredbe ovog zakona usklade sa novim ustavom Republike Srbije. Iz Predloga koji ste svi dobili vidimo da se ne radi o brojnim dopunama ili promenama Zakona, već se menja samo šest članova, u onim stavovima koje je potrebno uskladiti sa Ustavom. Pobrojaću ih: Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, bira Poverenika za informacije od javnog značaja i njegovog zamenika, a na predlog skupštinskog Odbora za kulturu i informisanje, na isti način, dakle većinom glasova svih narodnih poslanika, odlučuje o prestanku dužnosti Poverenika i njegovog zamenika. Skupštinski Odbor za kulturu i informisanje utvrđuje da li postoje razlozi za razrešenje Poverenika, a na osnovu inicijative jedne trećine narodnih poslanika. Dopunama se predviđa da Poverenik, u okviru svojih nadležnosti koje su nabrojane u Zakonu, može da pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti zakona i drugih opštih akata. Danas više od 30 zemalja ustavom garantuje pravo svojim građanima na slobodan pristup informacijama od javnog značaja, a preko 50 zemalja je zakonom uredilo slobodan pristup informacijama, dok je u oko 30 zemalja zakon u fazi pripreme ili usvajanja. Pored država, principom javnosti u svom radu, dostupnosti informacija, rukovode se pojedine međunarodne organizacije, a pomenuću primer Evropske unije, čiji ugovor o osnivanju izrikom govori o dostupnosti podataka koji su u posedu njenog parlamenta, komisije i saveta ministara, a Povelja o osnovnim pravima EU garantuje građanima Unije slobodan pristup ovim informacijama. Većina zemalja koja je donela zakon o slobodnom pristupu informacijama ugledala se na američki zakon donet 1974. godine, koji je 1996. godine dopunjen pravima na dostupnost elektronskih vidova informacija, delom zbog toga da bi regulisao obavezu institucija da informacije objavljuju i na internetu. Građanima Srbije je pravo na slobodan pristup informacijama koje su u posedu javnih vlasti prvi put priznato tzv. «malom poveljom», odnosno Poveljom o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama, a u punom smislu, građani Srbije su ovo pravo stekli donošenjem Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Pomenuću i to da je donošenjem ovog zakona ispunjen jedan od formalnih uslova za naše članstvo u Savetu Evrope. Slobodan pristup informacijama od javnog značaja uslov je za kvalitetno i efikasno uživanje drugih ljudskih prava i sloboda, slobode mišljenja, prava na informisanje, biračkog prava i nezamenljiv je instrument za vršenje kontrole nad radom države. Ovo pravo građanima otvara put da bez posrednika, stvarno i odgovorno učestvuju u vršenju javnih poslova i u procesu donošenja odluka, kao i da utiču na njihov sadržaj i efikasno sprovođenje. Znači, od 1. novembra 2004. godine, ona čuvena rečenica - ne mogu da vam dam tu informaciju, više nije dobar izgovor za službenike državnih ustanova u razgovoru sa građanima ili predstavnicima medija. Naravno, kao i uvek, mnogo je lakše doneti zakon nego ga u potpunosti primeniti, bez obzira na to što je ovaj naš zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja od domaće, inostrane i stručne javnosti ocenjen kao dobar, moderan i napredan. Svedoci smo da se protivnici primene ovog zakona nalaze u tradicionalnom i konzervativnom delu društva, jer Zakon dovodi u pitanje brojne interese pojedinaca i grupa, koji su vrlo različiti. Napredna društva se prepoznaju i po tome da li su donela zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i da li ga efikasno primenjuju. Mi smo ovaj prvi uslov ispunili, a o drugom ću govoriti nekom drugom prilikom. Hvala.
Obaveštavam vas da su ovlašćeni predstavnici, ispred Srpske radikalne stranke - narodni poslanik Vjerica Radeta, a ispred Liberalno-demokratske partije - narodni poslanik Vesna Pešić. Moramo da se dogovorimo o daljem radu. Predlažem da onu jednosatnu pauzu koja nam sledi u toku dana sada imamo, a da odmah iza nje idu šefovi poslaničkih grupa. Moram da pitam sada. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Posle pauze, nastavljamo. Pauza od jednog sata i nastavljamo rad u 17 časova i 10 minuta. Hvala na razumevanju. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SRS, gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu su predlozi zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji i Zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Na predlog šefa Poslaničke grupe DS-a, skupštinska većina je jutros prihvatila da spoji ove tri tačke u jednu tačku - za načelnu raspravu, što je prosto neverovatno. Ako se spajaju neke tačke i ako se objedinjeno raspravlja o njima, onda bi trebalo da postoji neka logična veza između tih tačaka, mada ni to nije prihvatljivo. Jer, šta, zapravo, znači predlog i prihvatanje da se spoje tri ili ne znam koliko tačaka dnevnog reda u jednu tačku? To samo znači da vladajuća većina želi da spreči poslanike opozicije da govore o predlozima koji su na dnevnom redu. Ovo znači da ste vi nama tri puta skratili vreme rasprave koje, po Poslovniku, koji je još uvek na snazi, imamo. Jedino za šta bismo mogli da kažemo da je zajedničko za ova tri predloga jeste član 5. Ustavnog zakona, koji opet niste poštovali, dame i gospodo. Mi smo danas ceo dan proveli pokušavajući da ubedimo skupštinsku većinu, predsednika ili predsedavajućeg Parlamenta, da moraju da vode računa o obavezama iz Ustavnog zakona. Kada smo, u neko doba, shvatili da ipak ne želimo da neko može da kaže da mi na bilo koji način opstruišemo rad ovog parlamenta i kada smo rekli da nećemo više da upozoravamo na povredu Poslovnika i Ustavnog zakona, onda je predstavnik predlagača izašla i opet pokušala da nas ubedi kako mi ceo dan nismo bili u pravu, kako nije povređen ni Poslovnik ni član 5. Ustavnog zakona. Ovo je zaista neverovatno! Istu priču smo imali i 30. maja, kada smo vas upozoravali na povredu Poslovnika i ovog člana. I tada ste nas, takođe, ubeđivali da nismo u pravu. Posle nedelju dana ste shvatili da smo bili u pravu i da morate bar donekle da poštujete Ustav, odnosno Ustavni zakon. Zašto smo mi danas, neko je ovde rekao, gubili vreme, ali ja to ne prihvatam. Kada narodni poslanici govore u ovom parlamentu, nikada ne gube vreme. Trošimo vreme. Vi možete da procenjujete da li je to vreme utrošeno uzalud ili ne, ali, u svakom slučaju, ne može biti izgubljeno vreme. Izgubljeno je vreme od tri meseca, koliko je vama trebalo da sastavite Vladu, da formirate skupštinsku većinu. Izgubljeno je ono vreme koliko je trebalo vama, gospodine Duliću, da konsultujete, kako ste rekli, stručnu javnost, da vam objasne da li ste prekršili Poslovnik i Ustavni zakon. To je izgubljeno vreme, a ono što ovde radimo nije izgubljeno, može se samo reći da je potrošeno vreme. Moram da podsetim, radi javnosti i radi stenograma, pre svega, da član 5. Ustavnog zakona kaže: "Novoizabrani sastav Narodne skupštine će u toku prvog zasedanja, nakon izbora Vlade, uskladiti sa Ustavom zakone kojima se uređuju: Zaštitnik građana i ostvarivanje prava građana na obaveštenost i izabrati Zaštitnika građana, organ nadležan za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost, guvernera Narodne banke Srbije i organe Državne revizorske institucije. Dakle, neverovatno je da vi na ovaj način mislite da su narodni poslanici, da su građani Srbije nedovoljno obrazovani, glupi, ne znam kakvi. Jednostavno, vi vređate inteligenciju građana Srbije, vređate inteligenciju narodnih poslanika, kada mislite da ćemo mi da prihvatimo da ste, evo, vi sada pola obaveza iz člana 5. ispunili i sada treba to da prihvatimo kao da nije bilo ni povrede Poslovnika ni povrede Ustavnog zakona. Gospodine Duliću, upravo sam dobila informaciju da nema TV prenosa ove sednice, pa vas molim da napravite pauzu, da vidite o čemu se radi.
Naravno, to mora da se proveri. Dajem pauzu dok se ne obezbedi TV prenos. Dajem pauzu tačno do 17 časova i 30 minuta. Izvinjavam se, zbog Dnevnika nije bilo prenosa. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo se uverili da je počeo TV prenos, nastavlja ovlašćeni predstavnik SRS, gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo poslanici, danas na dnevnom redu imamo tri predloga zakona - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, Predlog zakona o izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji i Predlog zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Ova tri predloga zakona trebalo je da se nađu na dnevnom redu Parlamenta, na prvoj sednici, na prvom zasedanju koje smo imali nakon konstituisanja Parlamenta. Skupštinska većina to tada nije želela da shvati, pa smo imali neki drugi dnevni red, pa smo o povredama Poslovnika raspravljali ceo dan. Nismo uspeli da ubedimo ni predsednika Parlamenta, ni skupštinsku većinu, ni predstavnika Vlade da nismo mogli da radimo po dnevnom redu koji je bio 30. maja ovde predviđen, pa je onda predsednik Parlamenta pozvao u pomoć širu javnost, tako je bar rekao, i valjda ga je neko iz javnosti ubedio da je zaista kršio Poslovnik, da je kršio Zakon o sprovođenju Ustava, i danas imamo na dnevnom redu ono što je trebalo da bude pre nedelju dana. Ovim je samo jednim delom ispunjena obaveza iz člana 5. Zakona o sprovođenju Ustava. Radi javnosti, želim da podsetim da nas je, kada smo tog 30. maja ceo dan proveli ubeđujući poslaničku većinu da nisu u pravu, tada predsednik Poslaničkog kluba DS-a ovde ubeđivala da nije u pitanju povreda Poslovnika, da nije u pitanju povreda Ustava i Ustavnog zakona, da je sve apsolutno u skladu sa Zakonom i sa Ustavom. Danas je imamo kao predstavnika predlagača zakona za koje smo tvrdili da moraju biti prvi na raspravi i usvajanju nakon konstituisanja Parlamenta. Danas smo dobar deo dana proveli ubeđujući poslaničku većinu da nisu u pravu i da nisu dali potpuni dnevni red, u skladu sa Ustavnim zakonom, članom 5. Ustavnog zakona. Vrlo mali broj poslanika skupštinske većine je pokazao interes da učestvuje u radu Parlamenta, ali oni koji su učestvovali, pokušali su opet da nas ubede kako mi nismo u pravu, kako mi opstruišemo rad Parlamenta. Moram da podsetim, opet kažem, pre svega, radi javnosti, da to što poslanici SRS žele da skupštinsku većinu ubede da treba da seponašaju u skladu sa Ustavom, zakonima i Poslovnikom, nije nikakva opstrukcija, već zaista naša dobra namera da ovaj parlament bude ono štojeste, da ne srozavamo dostojanstvo i nivo Parlamenta, jer niko na to nema pravo. Nemate pravo, pogotovo vi koji medijima pričate kako moramo da radimo danonoćno, i leti i zimi, kako reče predsednik Parlamenta, zato što nešto preterano žurimo sa donošenjem nekih zakona. Naravno da mi iz Srpske radikalne stranke, to građani znaju, nemamo nikakav problem ni sa radnim vremenom, ni sa radnim danima, mi smo uvek tu, radimo i nikada ne pravimo problem oko toga; i kada se radi celu noć, naši poslanici sede i učestvuju u radu. Ali, zaista je neprimereno da neko ko je tri meseca zamajavao građane Srbije i nije mogao da se dogovori oko nekakve skupštinske većine i oko formiranja Vlade, može da priča da je neko drugi sada kriv zato što smo mi sada u zaostatku sa donošenjem zakona. Ne znam samo ko je zadao tu normu i koja je to norma koju ovaj parlament mora ili treba da ispuni. Takođe, nema pravo da proziva za opstrukciju Parlamenta neko ko je bez ikakvog razloga nedelju dana Parlament držao na nekom odsustvu, nemamo pojma zbog čega. Jednostavno, vi procenjujete ili utvrđujete kad vama odgovara vreme za rad i onda tako i radite. Nagovestite da ćete sednicu da zakažete za ponedeljak, pa je onda zakažete za petak, i to je zakažete u četvrtak u 17 časova, a tek u petak ujutru poslanici dobiju materijal, sve to sa ciljem da se poslanicima uskrati njihovo pravo na rad, a obaveza poslanika i pravo poslanika je da radi, a to znači da komentariše Vladine predloge, da podnosi amandmane, da učestvuje aktivno u donošenju zakona. Naravno, poslanici SRS su našli načina i vremena i uspeli smo da uradimo sve amandmane koje smo imali nameru da uradimo, ali, jednostavno, moram da skrenem pažnju javnosti na koji način vi, gospodine Duliću, i skupštinska većina pokušava da radi. Dulić je mlad, možda će nešto i da nauči, ali ipak nije smeo da prihvati i da glasa da se za ova tri predloga zakona vodi jedinstvena rasprava, jer to znači, gospodo iz skupštinske većine, da je poslanicima koji žele da učestvuju u radu onemogućeno da koriste vreme predviđeno po Poslovniku. Zapravo ste nam tri puta smanjili vreme rasprave o ovim zakonima, a ova tri zakona nemaju apsolutno nikakve veze jedan sa drugim, niti mogu da budu u objedinjenoj raspravi. Želim još jednom da naglasim da niste poštovali član 5. Ustavnog zakona, zato što niste na dnevni red stavili izbor Zaštitnika građana, organ nadležan za praćenje ostvarivanje prava građana na obaveštenost, guvernera Narodne banke i organe Državne revizorske institucije. Objašnjenje, koje smo čuli, zbog čega to niste uradili nema veze sa logikom, ali, što je najgore, nema veze ni sa ovim članom 5. Ustavnog zakona. Jedan od zakona o kojem mi danas razgovaramo jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana. Ovde nam jerečeno da otkad je ovaj zakon donet u Parlamentu više niko ne može da kaže da građanin ili neka institucija, ili bilo ko ko je zainteresovan, ne može, odnosno neće dobiti informaciju i da se nikada više neće desiti da se kaže e, o tome ne možemo da vas obavestimo. Želim da vas obavestim, drage kolege, da ćete vi, i s ovim zakonom i bez ovog zakona, ono što budete želeli da krijete, kriti, kao što ste to radili i kao što to radite i ovih dana. Želim da naglasim i da Srpska radikalna stranka i naša poslanička grupa nemaju ništa protiv da u Srbiji postoji ovaj zakon i da postoji Zaštitnik građana, ali ne na način kako ste vi to predvideli. Dakle, vi ste rekli da se ovaj zakon, kao i ovi ostali, menja radi usklađivanja sa Ustavom Republike Srbije, a ja ću da vam kažem da to, jednostavno, nije tačno. Tačno je da u nekom delu usklađujete zakone sa Ustavom, ali ste u sva ova tri zakona provukli i nešto što vama, naravno, odgovara, a što nema apsolutno nikakve veze sa obavezom iz Ustava Republike Srbije. Ne znam zašto ste, recimo, u članu 3. predvideli da Zaštitnik građana i zamenik Zaštitnika građana ne mogu biti članovi političkih, pisalo je - organizacija, a sada ste precrtali «organizacija», pa napisali - stranaka. Licemerno je da ovakve stvari pišete u zakonu, kada je opštepoznato da nikada za ovih sedam godina ni na jednu funkciju koja je predviđena kao nestranačka niste izabrali nestranačku ličnost. Nikada niste i nikada nećete, pa nema potrebe da se bilo kojim zakonom ljudi koji su članovi neke stranke na bilo koji način izopštavaju i da im se ne omogućava da rade bilo koji posao i vrše bilo koju funkciju u Republici Srbiji. Šta to znači, da li ovo znači da ljude, građane Srbije, treba da ubeđujemo i teramo ih da se ne učlanjuju u stranke i da se ne bave politikom? Gospodo, bitno je da ovaj zaštitnik građana svoj posao radi u skladu sa zakonom i da ga radi profesionalno, da ne zastupa političke stranke i, naravno, stranke koje predstavljaju koaliciju na vlasti. Da li je on članneke vaše stranke, to zaista nije bitno. Naravno da će biti, vi ste toliko puta to pokazali. Evo, tvrdili ste da predsednik ove komisije koja je utvrdila ovih Đelićevih 11 miliona evra, to je bio Odbor za sukob interesa, da ste na čelo tog odbora postavili nestranačku ličnost, a vidimo koliko je nestranačka kada kaže – da, tačno je da Božidar Đelić jeste zakasnio nekoliko dana da prijavi 11 miliona evra, ali nije prekršio zakon. Nisu se upustili u to odakle Đeliću 11 miliona evra, kažu da za to nemaju mogućnosti po zakonu, ali bar je trebalo da se zapitaju da li bi Đelić prijavio tih 11 miliona evra da ga Aleksandar Vučić sa govornice nije prozvao vojvodom od «Meridijan banke», pa je onda objasnio da on ima tih 11 miliona evra u tim akcijama. Tek tada se Božidar Đelić udostojio da prijavi svoju imovinu. I vi to zovete nestranačkim funkcionerima! Zato nemojte da budete licemerni, gospodo, i nemojte da ograničavate ljude koji su članovi bilo koje stranke, da mogu da obavljaju funkcije koje su predviđene zakonima koji se donose u ovom parlamentu. Rekli ste, takođe, da zastupnik građana i zamenik Zaštitnika građana ne mogu davati izjave političke prirode, pa ste onda to brisali iz ovog predloga. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci mislimo da nema potrebe da se ovo briše, nego samo treba da kažemo da Zaštitnik građana i njegov zamenik ne smeju zastupati interese nijedne političke partije. U članu 19. osnovnog zakona, a to je član 9. zakona o kojem danas raspravljamo, predvideli ste da je Zaštitnik građana ovlašćen da pokrene postupak pred Ustavnim sudom za ocenu ustavnosti i zakonitostidrugih propisa i opštih akata kojima se uređuju pitanja koja se odnosena prava i slobode građana. Vi ste u ovom predlogu brisali reči: «kojima se uređuju pitanja koja se odnose na slobode i prava građana». Mi smo, amandmanom, predložili da ovo vratite, jer ne možete nikome da date potpuno odrešene ruke, svako mora biti zakonom ograničen, da bi mogao da obavlja funkciju na koju ga postavljate. Kada je u pitanju Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, e, tu ste se hvalili kako ste učinili veliko i kapitalno delo zato što ste doneli ovaj zakon i zato što imamo Poverenika za informacije od javnog značaja. Za ovo je neko od poslanika skupštinske većine rekao da se više nikada neće desiti da građani neće dobiti informaciju koju traže. To, jednostavno, nije tačno. Tražim da pitate vašeg poverenika zašto nikada redakciji «Velike Srbije» nije dostavio podatke vezane za "Mobtel", koje je redakcija tražila od njega? Zašto niste objasnili, i zašto nije objasnio kako je to Velimir Ilić mogao ugovor o koncesiji da proglasi državnom tajnom? Velja može sve, da li je tako? U pravu si, Meho. Ne znam dokle će moći tako. Dakle, kako, pored ovog zakona i pored Poverenika, može da se desi da Velimir Ilić kaže da je ugovor o koncesiji tajna i da ni Parlament, ni građani, niti iko živi u Srbiji može da zna šta u tom ugovoru piše? Kako možete da se hvalite ovim zakonom, kada krijete činjenicu, odnosno pokušavate da sakrijete, ali vam ne uspeva, činjenicu da je general Tolimir uhapšen na Bežanijskoj kosi? Zašto vam tu ne dođe do izražaja i ovaj zakon i Poverenik? Zašto Poverenik ne traži od nadležnih službi da kažu istinu građanima Srbije, a istina je ono što kaže general Tolimir, ono što kažu komšije sa Bežanijske kose i ono što kaže Srpska radikalna stranka. Istina je da je general Tolimir uhapšen na Bežanijskoj kosi i istina je da se ta činjenica krije, zato što Vojislav Koštunica ne želi da razočara birače, kojima je obećavao da on nikada nikoga neće isporučiti Haškom tribunalu. Ovaj zakon ima šest članova i reklo bi se - mali zakon, ali se ovde i te kako kriju neke začkoljice koje nemaju veze, ponavljam, sa Ustavom. Predvideli ste da birate Poverenika na rok od sedam godina. Zaista se pitam gde nađoste sedam godina? Prethodno ste nam ponudili onaj zakon, biće verovatno iduće nedelje na dnevnom redu, o Vladi i državnim službenicima, gde planirate da državne sekretare i još neke funkcionere postavite na pet godina. Vi ćete, gospodo, da ispostavljate sve vaše stranačke funkcionere na državne funkcije, u skladu sa zakonima koje ovde donosite, i onda vas baš briga da li će biti izbora, neće li biti izbora, vi imate svoje funkcionere. Ali, biće izbora, biće nova vlada, biće nova skupština. Ta nova skupština će promeniti vaše zakone. Nemojte da se zanosite da će iko od ovih koje vi postavljate na pet ili sedam godina opstati na tim funkcijama kada bude neka druga skupštinska većina, već posle narednih izbora. Ovo ste isto predvideli i za zamenika Poverenika. Predvideli ste u članu 5 sledeće: «Ako isto lice ponovo bude birano za Poverenika ili zamenika Poverenika pre nego što mu istekne mandat, njemu mandat prestaje po isteku sedamgodina od prvog izbora i može biti birano još jedanput». Stvarno ne znam da li onaj ko je ovo pisao ovo razume;očigledno, ovde samo fali fotografija. Trebalo je da stavite fotografiju, da znamo, da onaj ko je, eventualno, u nedoumici zna tačno na koga se odnose izmene Zakona. O tome ćemo više da govorimo kada budemo govorili o pojedinostima. U ovom i u sva tri zakona smo vam stavili amandman na ovaj poslednji član, kojim predviđate da ovi zakoni stupaju na snagu danom objavljivanja u «Službenom glasniku Republike Srbije», zato što ne postoji nijedan opravdan razlog da kršite Ustav bez valjanog obrazloženja, da primenjujete izuzetke koje predviđa Ustav, zato što tri meseca niste hteli da radite, zato što vi sad nedelju dana niste hteli da radite, zato što ste se danas uskomešali kada su poslanici opozicije rekli da više nećemo o Poslovniku da govorimo. Gospodine predsedniče, evo, iskoristila sam 20 minuta i sedam sekundi, a nisam uspela da kažem nijednu reč o trećem predlogu zakona. Ovo je dokaz na koji način kradete vreme narodnim poslanicima. Ali, govorićemo u pojedinostima još o svakom zakonu. Nećemo glasati mi, srpski radikali, ni za jedan vaš zakon, zato što u svakom predlogu imate, pored onoga što vam jeste ustavna obaveza, još nešto što treba da se čita među redovima, a što treba da služi za zadovoljavanje vaših stranačkih funkcionera.
Zahvaljujem . U ime Poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije, ovlašćeni predstavnik, gospođa Vesna Pešić. Izvolite.
Za Liberalno-demokratsku partiju, ovi zakoni su od izuzetne važnosti, zato što se, pre svega, odnose na ljudska prava. Kada je reč o instituciji Državnog revizora, moramo da skrenemo pažnju da, kao što znate, budžet već tri ili četiri godine nema nikakvu kontrolu, tako da ovo zaista jeste od izuzetne važnosti. Međutim, zapazili smo da predlagač ove dopune zakona, pre svega, kada je reč o Zaštitniku građana, a zatim i o dopuni Zakona o pristupu informacijama, nije pedantno uradio. Prvo što bismo rekli, to je zašto je bilo potrebno da se, u smislu usklađivanja sa Ustavom, bez ikakve potrebe, ubacuje skupštinska većina od ukupnog broja poslanika, zato što se to primenjuje automatski, pošto je to sada ustavna odredba, na sve takve zakone gde Skupština odlučuje o svojim izbornim nadležnostima. Ako bismo gubili vreme da u svaki takav zakon ubacujemo skupštinsku većinu od ukupnog broja poslanika, apsolutnu većinu, znači 126, to bi bio beskoristan posao kojim bismo izgubili ogromno vreme. Mi smatramo da je to nepotrebno, što ću pokazati naročito kada dođem do zakona o pristupu informacijama. Kada je reč o zakonu o Zaštitniku prava građana, primećujemo da je zakon pokušao da insistira na nezavisnosti ombudsmana, time što je pojačao odredbe o njegovom imunitetu, zatim da mu prestaju sve druge javne funkcije, da ne može biti član političkih partija. Skrećemo pažnju da je nezavisnost ombudsmana postojala i u ranijem predlogu ovog zakona, 2005. godine, gde je bio problem u tome što se predlagalo da ombudsman bar 24 meseci pre toga nije trebalo da vrši bilo kakvu funkciju u izvršnoj vlasti ili u drugim organima vlasti, kao što je to učinjeno u vojvođanskom zakonu. Međutim, kao što vidimo, to nije prihvaćeno i tu ulažemo zaista značajnu primedbu - da zakon nije do kraja ispoštovao da ombudsman zaista mora biti nezavisan. Pored toga, u ovoj dopuni Zakona se insistira da ombudsman, Zaštitnik građana, ne može da daje izjave političke prirode. Mi se u principu slažemo s ovim predlogom, zato što on i ne bi trebalo da se meša u konkretna politička pitanja. Ali, kada uzmemo u obzir dosadašnje iskustvo koje smo imali sa Poverenikom za pristup javnim informacijama, za slobodan pristup informacijama od javnog značaja, videli smo koliko puta izvršna vlast vrši veliki pritisak na takve ombudsmane, do toga može doći i ovom prilikom, da se vrše snažni pritisci a da, pri tom, dođe do političke situacije da se ne može odgovoriti tom pritisku. Takođe, kad god se govori o ljudskim pravima, uvek je to na neki način političko pitanje. Ne može se, kada je reč o ljudskim pravima, isključiti da to ima određenu političku dimenziju. U tom smislu, naš klub, Liberalno-demokratske partije, traži da predlagač objasni šta je mislio pod tim kad kaže da se ne mogu dati nikakve izjave političke prirode, jer to, zaista, može dovesti do velikih nedoumica. Znamo da još uvek izvršna vlast ima uticaja na sudsku vlast i da može doći do velikih nesporazuma i da se ugrozi vladavina prava. Pored toga, smatramo da nema razloga da je, kada je reč o suspenziji ombudsmana ili njegovih zamenika, dovoljna prosta većina. Nema nikakvog razloga za tu efikasnost, kako se kaže u obrazloženju, zato što može da bude i smuvano, ako se neko nekome ne sviđa, pa može i bez ovih 126 glasova da nekoga suspenzuje, prema potrebi. Prema tome, predlažemo da se ne dozvoli da za suspenziju bude manji broj glasova od većine od ukupnog broja poslanika. Bilo bi jako dobro i da, to ćemo posle, u pojedinostima, posebno naglasiti, kada je reč o ombudsmanu, on može da se meša i da štiti i ona prava koja proizilaze iz međunarodnih ugovora koji su kod nas ratifikovani, a ne samo ono što je po Ustavu i drugim opštim aktima,što je, takođe, jedan od propusta. Ovo što sam sada dodala, o tome ćemo raspravljati u pojedinostima, preko naših amandmana. Ali, ovo, kada je reč o nezavisnosti ombudsmana i o političkim izjavama, kada je reč o ljudskim pravima, zaita može doći do velikih pritisaka i sukoba, koje smo već imali prilike da vidimo. Moram da kažem da je nas, a i javnost, u velikoj meri iznenadio ovaj drugi zakon, dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama. Dobili smo i određene dopise od strane javnosti iz kojih se vidi da je javnost duboko uznemirena zbog toga što su ove izmene uopšte ubačene u Zakon o slobodnom pristupu javnim informacijama. Ako pogledate član 5. Ustavnog zakona, ja ću ga pročitati,molim vas da vidite da li se uopšte odnosi na Zakon o pristupu informacijama. Uopšte se ne odnosi na taj zakon. Evo, ja ću vam pročitati taj član: «Novoizabrani sastav Narodne skupštine će u toku prvog zasedanja nakon izbora Vlade uskladiti sa Ustavom zakone kojima se uređuju Zaštitnik građana i ostvarivanje prava građana na obaveštenost...», pa kakve to ima veze sa slobodnim pristupom informacijama, nikakve, «i izabrati Zaštitnika građana i organ», molim vas, koji organ, «nadležan za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost». Molim vas, predlagač nije prisutan, gospođa Suzana Grubješić. Zašto se ovaj zakon, znači član 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava uopšte odnosi na Zakon o slobodnom pristupu informacijama? Po kom tumačenju? Ovo je dovelo do velikog uznemirenja. Molim vas, svi se mi sećamo šta su vlastodršci radili kad je bio donošen Zakon o sprovođenju Ustava, Ustavni zakon, gde smo mi lepo videli da je počela da se dešava, da bi to bilo usvojeno, «trgovina glavama». Jedna glava za drugu glavu, kao što se to obično čini. Jelašića za Žabića, ovoga za onoga. Sada, kada je trebalo doneti ovaj zakon, pokušalo se da se ne primeti da je to bila jedna trgovina koja se pokušava nekako ispraviti, pa se onda donose nekakve dopune koje su potpuno nepotrebne. Za jednu dopunu sam to potpuno rekla i obrazložila. Znači, objasnila sam da je onu većinu od ukupnog broja poslanika, koju možete videti kod dopuna Zakona o slobodnom pristupu informacijama, vidite lepo da stoji jedno isto, potpuno nepotrebno unositi; s tim ili bez toga, ta se ustavna odredba automatski odnosi na sve takve slučajeve. Molim vas, pogledajte još jedno, navodno, usaglašavanje sa Ustavom kada je reč o ovom zakonu. Navodno, Poverenik ima pravo da postavi pitanje zakonitosti i ustavnosti pojedinih opštih akata, pa se onda u samom obrazloženju kaže da svaki državni organ ima pravo da postavi to isto pitanje. Zašto je onda to potrebno, ako svaki državni organ, a ovo je državni organ, ima pravo da postavi pitanje ustavnosti i zakonitosti? I to su dopune koje su... Molim vas, moram da kažem da je ovde reč o pravnim akrobacijama, da se po svaku cenu želi dalje uznemiravati javnost, da se postavlja pitanje da li je ovo pretekst, da bi se na osnovu ovakvih nepotrebnih odredaba, i ne odnosi se uopšte, kao što sam rekla, na ovaj zakon, ovaj član 5, da li se time želi po svaku cenu neko smenjivati i da li se, na osnovu ovih izmena i dopuna, želi po svaku cenu smeniti Poverenik, koji uživa veliko poverenje javnosti?! Neću da navodim ovde koliko je ljudi i organizacija potpisalo i molilo da reagujemo na to da se javni funkcioneri, koji su potpuno savesno izvršavali svoje zadatke, na ovakav način, znači, izvrgavanjem zakonitosti, pokušavaju na silu smeniti. Naša poslanička grupa poziva sve poslanike da sa dnevnog reda skinemo ovaj lažni predlog, jer niti se odnosi na član 5, niti ovo što je stavljeno u zakon ima ikakve veze, niti je to trebalo stavljati, jer to se piše u Ustavu i primenjuje se automatski. Mi ne možemo nikako drukčije ovo razumeti nego kao jednu pravnu akrobatiku, gde nam većina i koalicija nije stavila na znanje šta smera i šta hoće sa ovakvim promenama. Znači, predlažemo da se sa dnevnog reda skine ovaj predlog, jer nema nikakvu relevanciju, niti se odnosi na član 5, niti bilo šta, a i uznemirava javnost.
Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih klubova ili šefova poslaničkih klubova želi reč? Ukoliko ne, zahvaljujem. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4.Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: SRS, DS, DSS i NS- dr Vojislav Koštunica i SPS. Dajem reč narodnom poslaniku Jovanu Palaliću, a neka se pripremi narodni poslanik dr Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, nesumnjivo jedan od važnih kvaliteta usvojenog ustava jeste i činjenica da je u njegovom tekstu definisana institucija Zaštitnika građana. Mi smo još 2005. godine, i to je bio predlog i deo našeg političkog programa, programa Demokratske stranke Srbije, predložili tadašnjem sazivu Skupštine zakon, a Skupština ga je usvojila - Zakon o Zaštitniku građana. Da se podsetimo samo nekoliko osnovnih motiva zašto je tadašnji saziv Skupštine, u jednoj stručnoj diskusiji, usvojio taj predlog zakona i uveo jednu novu instituciju, koja ima dugoročni značaj kada je u pitanju demokratizacija našeg društva. Nema sumnje da nas je pitanje zaštite pojedinačnih, konkretnih prava građana pri državnim organima i sama činjenica na koji način državni organi rešavaju pojedinačno pravo, kakva je to birokratska svest i način razmišljanja bio u državnim organima pre nego što se počelo razmišljati o zaštiti građana, motivisalo da tada raspravljamo o odnosu građana prema institucijama i odnosu institucija prema građanima kada rešavaju njihova konkretna pojedinačna prava. U toj diskusiji smo više puta ponovili da naši državni organi, na jedan način koji ima dugu tradiciju, rešavaju ta prava tako da su građani bili u potčinjenom položaju, u zavisnosti od volje i načina razmišljanja pojedinih službenika u državnim organima. Niti su se oni adekvatno ponašali kada je u pitanju rešavanje u rokovima pojedinih prava, niti su uvek na zakonit način rešavali pojedinačna prava, niti su građani mogli ikom da se obrate kada je u pitanju kršenje njihovih prava pred državnim organima. Činjenica da su tada, kroz diskusiju, uočeni problemi u funkcionisanju naše državne uprave i sve slabosti, odsustvo demokratske svesti da državni organi treba da budu u službi građana, a ne da građani budu u službi države, podstakla nas je na usvajanje jednog ovakvog zakona i uvođenje u naš pravni sistem institucije Zaštitnika građana. Ta institucija će se, nesumnjivo, razvijati u narednom periodu upravo na taj način da građani osete da jedna nezavisna institucija, a ovim zakonom i izmenama Zakona njena nezavisnost se i te kako jemči i načinom izbora u ovoj skupštini, bude nešto što će biti oslonac kada njihova konkretna prava budu rešavana pred različitim institucijama i državnim organima. Upravo činjenica da smo sada i Ustavom definisali poziciju Zaštitnika građana ili, kako se to obično u našoj javnosti govori, ombudsmana govori o tome da tada imali na umu potrebu ovakve jedne institucije. Predlog ovog zakona, zaista, samo usklađuje rešenja koja su bila u postojećem zakonu sa ustavnim tekstom. Dobro je da se, na vrlo konkretan način, jača institucija Zaštitnika građana, upravo kroz način izbora. Da ne bude dileme, kroz sav tekst o tome kako se i kojom većinom bira, jasno je rečeno - apsolutnom većinom. Ta kvalifikovana većina će nesumnjivo biti jemac i podići autoritet ovoj instituciji. Ono što je jako važno spomenuti u ovom predlogu zakona jeste činjenica da se sloboda delovanja ove institucije kroz Ustav, a i kroz ove izmene Zakona, još više povećava činjenicom da Zaštitnik može biti ovlašćeni predlagač zakona iz oblasti koje su u njegovoj nadležnosti. Vrlo je važno da Zaštitnik građana, kroz jedan period svog rada, sagleda potrebe pravnog normiranja pojedinih pitanja i da, nevezano od volje ovlašćenih predlagača zakona, sam pokrene zakonodavnu inicijativu pred Narodnom skupštinom. Važno je upravo da ova rešenja podržimo. Što se tiče onoga što se očekuje od Zaštitnika građana, to je da on u narednom periodu promoviše jedan nov pristup u odnosima državnih organa svih državnih institucija prema samim građanima, da građani ne budu uplašeni, da građani ne budu nezadovoljni, da građani od države očekuju, kada uđu u bilo koju instituciju, da blagovremeno i zakonito rešava njihova prava i da ta njihova prava ne trpe od volje ili zlovolje pojedinih službenika ili državnih organa kada se oni pred njima nađu. Vrlo je važno da se blagovremenost, rokovi i zakonitost poštuju. Očekujemo od budućeg Zaštitnika građana da tu funkciju vrši na taj način da građani steknu poverenje da će, kada on pokrene bilo kakav postupak pred bilo kojom institucijom, kada se desi povreda, pojedinačna povreda prava građana, to biti blagovremeno i rešavano. Naravno, mi kao narodni poslanici pratićemo njegov rad. U osnovnom tekstu zakona definisana je njegova obaveza da izveštava Narodnu skupštinu o svom radu. Mi očekujemo da ćemo u diskusijama kojebudu inicirane od samog zaštitnika građana, kada bude podnosio svoj izveštaj, sagledati koliko su građani zadovoljni njegovim radom i koliko je ova institucija dala svoj efekat. Ubeđeni smo da će efekta biti i da će novi zaštitnik građana, kojeg ćemo izabrati vrlo brzo, biti u funkciji građana i štititi njihova konkretna prava u svakom slučaju i na svakom mestu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Žarko Obradović, a neka se pripremi narodni poslanik Boško Ristić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, skupštinska većina je donela odluku o čemu će Skupština raspravljati. U odnosu na to, za nas poslanike Socijalističke partije Srbije, postavlja se nekoliko vrlo logičnih pitanja. Naime, koji su to motivi i šta je to odlučujuće kod skupštinske većine kada predlaže Skupštini razmatranje određenih zakona. Da li je to, prvo, ispunjavanje obaveza utvrđenih Zakonom o sprovođenju Ustava? Drugo, da li je to značaj nekog pitanja, pa taj značaj iziskuje da Skupština o njemu raspravlja. Treće, da li je u pitanjudogovor skupštinske većine o tome šta može, po njihovom mišljenju, najbrže i najbezbolnije da bude predmet rada Narodne skupštine, a neće imati veliki značaj i u javnosti će ostaviti utisak da se nešto radi. Mi, poslanici SPS, potpuno smo ubeđeni da je reč o ovom trećem, iz razloga što Ustavni zakon, Zakon o sprovođenju Ustava, vrlo precizno utvrđuje šta su obaveze Narodne skupštine Republike Srbije u prvom zasedanju i šta Narodna skupština Republike Srbije treba da stavi na dnevni red. Zakoni koji su stavljeni na dnevni red današnje Skupštine su takvi da se može reći da je dnevni red nepotpun. Zašto? Član 5. Zakona o sprovođenju Ustava vrlo taksativno utvrđuje da je potrebno sa Ustavom uskladiti zakon kojim se uređuje Zaštitnik građana, što jeste ostvarivanje prava građana na obaveštenost, a može da znači sve i ne znači ništa. Izbor Zaštitnika građana nemamo kao tačku na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije. Uzgred, Odbor za ustavna pitanja je pokušao da održi jednu sednicu pre neko veče, i nije bilo kvoruma. Skupštinska većina nije uspela da obezbedi 13 prisutnih poslanika da bi utvrdila predlog ko bi ispred njih mogao biti kandidat za Zaštitnika građana. Zatim se kaže - izbor organa nadležnog za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost. Šta to znači? To sam Bog zna. Može se zaključiti da se Povereniku za informacije sprema smena, jer očigledno je da je to suština cele priče oko ovog zakona. Znači, izbor guvernera Narodne banke Srbije, čega nema, kao i organa Državne revizorske institucije, čega ima. Znači, vrlo je selektivan pristup, ali ne treba zaboraviti još jednu stvar. Nekoliko kolega poslanika Narodne skupštine Republike Srbije pomenulo je i to da je, bez obzira na to da li su usvojeni zakoni iz oblasti pravosuđa, a koji imaju veze sa izborom sudija Ustavnog suda, u svakom slučaju, Narodna skupština trebalo da izabere sudije Ustavnog suda, bilo iz reda onih kandidata koje predlaže predsednik Srbije, ili iz reda kandidata Narodne skupštine, jer takav je sastav Ustavnog suda. Vidimo da ništa od toga ovde na dnevnom redu nije, odnosno da se ove obaveze utvrđene Zakonom o sprovođenju Ustava vrlo selektivno tumače, onako kako odgovara skupštinskoj većini, a u javnosti to može izgledati kao da dobro rade. Kada je reč o drugom osnovnom pitanju, da li su na dnevni red stavljena pitanja koja imaju značaj, vidi se da toga nema; čim je selektivan pristup, nije obaveza poštovanja zakona. Na kraju krajeva, setite se prošle sednice Narodne skupštine Republike Srbije, imali smo tri zakona zakoje Ustav predviđa da se mogu usaglasiti do 31. decembra 2008. godine, a danas je jun 2007. godine. Tada smo od predlagača bili ubeđivani da se mora, po cenu života, Skupština o tome izjasniti, da se zakoni moraju usvojiti, naravno bez Ustavnog suda, jer odredbe tog zakona su vezane za rad Ustavnog suda, ali je bila suština stvoriti prostor, kadrovski, da se u ministarstvima mogu smenjivati ljudi i pripadnici SPO i drugih nekih stranaka koji nisu sada deo skupštinske većine. O tome ćemo, u svakom slučaju, razgovarati. Postavlja se pitanje, zašto na jednoj sednici koja je sazvana po hitnom postupku nije, primera radi, bilo nešto od državno važnih pitanja? Tu mislim na pitanje Kosova i Metohije, jer to pitanje jeste i važno, i hitno, i državno važno. Jedno od pitanja za koje se zalagala i Demokratska stranka, koja je, takođe, potpisnik ovog zahteva za vanredno zasedanje, jeste zašto nije bilo budžeta Republike Srbije, zašto se ne ukine važenje onih neustavnih uredbi o privremenom finansiranju. Ne treba zaboraviti da je to apsolutna nezakonitost, koja postoji i koja traje. Skupštinska većina se pravi kao da je tu sve u redu, čekaju budžet, pa da onda prestane važenje tih uredbi, da se ne bi posle reklo da je, eto, Vlada donela neustavnu uredbu. Pošto su u koaliciji, sada sve ono što su govorili loše jedni o drugima više ne važi, zaboravljeno je, bar sa njihove strane, kao da nije ni postojalo. Kada je reč o kombinaciji zakona i potreba skupštinske većine, vidi se da je ovde, očigledno, dnevni red tako koncipiran da će se nešto uraditi, za nešto će se stvoriti uslovi, a nešto će se desiti kasnije. Suština je da će Narodna skupština Republike Srbije vrlo brzo birati Zaštitnika građana. Postavlja se jedno logično pitanje, zašto do sada, pošto je to usvojeno pre skoro dve godine, zašto Narodna skupština nije usvojila Zaštitnika građana da brine o zaštiti ljudskih prava i sloboda, jer da je tu Zaštitnik građana, možda se ne bi desilo ovo što se desilo prilikom hapšenja generala Tolimira. Ovo što je rekao kolega prethodnik, da građani treba da budu uvereni u nepristrasnost države itd, u slučaju generala Tolimira, očigledno da je država trebalo da ubedi svoje građane da prihvate sve što država radi i da ćute, da se saglase i da ne kažu nijednu reč protiv. Kad je reč o Povereniku za informacije, definitivno se tom čoveku sprema smena, jer ima, kako bi narod rekao, «dug jezik» u odnosu na posao koji obavlja. Ova formulacija koja stoji u Zakonu o sprovođenju Ustava i cela priča oko Poverenika je vrlo čudna, definitivno se, u ovoj formulaciji - organ koji je nadležan za praćenje i ostvarivanje prava građana na obaveštenost u odnosu na izbor tog organa, Povereniku za informacije sprema smena. Čudi zašto Vlada, ili skupštinska većina koja voli da drži predavanje o transparentnosti, upotrebljava ovaj novogovor koji ne znači ništa. Zašto ne kažu - menjamo Zakon o Povereniku da bismo izvršili smenu i izabrali nekog čoveka koji će biti prema nama bolji, jer ovaj očigledno mnogo priča. Ovo ne govorim slučajno. Ako su kolege narodni poslanici imali priliku da vide izveštaj o radu Poverenika, onda su mogli da vide i koji je to set pitanja na koja nikad nije dobijen odgovor ni od jednog zvaničnog državnog organa. Vredi ovde pomenuti neka od njih, pošto nema dovoljno vremena da bi se sve to pročitalo. Neka od pitanja su, primera radi, izgradnja mosta kod Beške i žičare na Kopaoniku, o projektima u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, o pet najvećih investicija u Srbiji od strane Ministarstva za kapitalne investicije, o činjeničnom stanju i preduzetim merama po krivičnim prijavama u vezi sa slučajem "Mobtel", o platama direktora ili naknadama članova upravnih i nadzornih odbora u JP NIS i Aerodromu "Nikola Tesla", Novinskoj agenciji "Tanjug", o isplaćenim naknadama na ime zastupanja, svedočenja i veštačenja pred arbitražnim sudom u Cirihu, u okviru spora JP PTT Srbija i preduzeća braće Karić "Sistem BK trejd». Naravno, ima toga još. Treba vrlo pažljivo pročitati ovaj izveštaj, da bi se videlo da je ovde reč o spremanju zakonske podloge da se jedan čovek smeni, odnosno da se izabere neko drugi na njegovo mesto. U svakom slučaju, nama socijalistima je jasno da ovaj dnevni red nije trebalo da bude dnevni red o kome Skupština raspravlja, jer je ovde, očigledno, reč o tome da, posle onog neuspelog početka, skupštinska većina ne može da se dogovori oko suštine i da je deset dana, koji su, navodno, potrošeni za dogovaranje, u stvari, potvrdilo da skupštinska većina vrlo teško funkcioniše. Sada je trebalo predložiti Skupštini neke zakone i stvoriti utisak da Skupština, kao, radi, oni se o nečemu brinu. Sasvim na kraju, dobro je što je juče dobijena dozvola da se nastavi Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, ali način na koji su predstavnici Vlade predstavili to u javnosti, taj slavodobitni izraz na licu, kod nas građana Republike Srbije ostavlja utisak da bi bilo dobro da čujemo i šta je iza toga, zašto prekjuče Tolimir, a juče dozvola ili ulaznica za potpisivanje Sporazuma o pridruživanju. Ne treba zaboraviti da je taj sporazum bio potpisan i pre dve godine. Bilo bi dobro, pošto razgovaramo o ovim zakonima koji se odnose na zaštitu ljudskih prava i sloboda, ako ima države, a ta tema će vrlo brzo biti na dnevnom redu, da čujemo sve informacije vezane za hapšenje generala Tolimira, ako ni zbog čega drugog, makar zbog jedne male, naglašavam to - male, ali važne činjenice, da je reč o državljaninu Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svakom slučaju, dobro je da Srbija dobije Zaštitnika građana, jer za ono što je iskustvo u nekim evropskim zemljama još od 1807. godine, vreme je da i mi ovde učinimo neke konkretne korake u tom pravcu. Dobro je to da građani osete da u nekim pitanjima nisu sami, da imaju nekoga ko će da ih podrži, jer smo za samo nekoliko meseci rada u Skupštini, u Romskoj partiji, imali niz primedaba građana i niz zahteva, da nemaju odgovarajućih mehanizama da se na lokalu bore sa administracijom koja radi i po zakonima Republike Srbije, a i po određenim uredbama, odlukama lokalnih organa. Moramo da shvatimo činjenicu da se nalazimo u periodu kada imamo u državnim organima predstavnike koji i dalje misle da su građani tu da bi njih služili, a ne da su državni organi tu da bi pomagali građanima da njihov život bude bolji. Onda nam se desi da u nekim ustanovama, naročito one kategorije koje imaju velikih problema, a to su socijalno ugrožene kategorije, to su raseljena lica, to su neobrazovane kategorije stanovništva, uključujući tu i Rome, ne mogu da se obrate nikome zato što nema mesta gde to mogu da učine. Stoga, imamo ozbiljnu rezervu prema jednom rešenju. Jeste dobro da postoji mogućnost da se organizuje jedna mreža predstavnika ove institucije Zaštitnika građana u Srbiji, ali nismo u to sigurni. Zato bismo voleli, kada se bude birao, da se on obrati Skupštini, kao što u Zakonu piše da će da se obrati odboru, da ovom najvišem zakonodavnom domu obeća da će da napravi adekvatnu službu širom cele Srbije. Gospodo, ukoliko neki poljoprivrednik, koji nema para ni da dođe do opštine, a ne da dođe do Beograda, treba da ostvari neko pravo, ukoliko neki Rom to želi, koji ne može da kupi kartu iz mahale da dođe do centra grada, a ne do Beograda, kako će on da ostvari svoje pravo, kako će on da ima kontakt sa ovim zaštitnikom građana. Dajte da taj zaštitnik građana ne bude privilegija samo grada Beograda, samo administrativnog centra Srbije, nego dajte da svi zajedno ostvarimo taj član koji stoji u zakonu, neka on nama svima ovde obeća da će svoju službu da raširi po celoj Srbiji, da svi građani Srbije imaju mogućnost da on bude zaista njihov pravi saradnik. Takođe, imamo jednu ozbiljnu primedbu i predložio sam, u ime Romske partije, kao narodni poslanik, amandman. Naime, mi moramo da stvorimo takvu situaciju u Skupštini, u izbornom postupku, da to zaista bude čovek o kome se izjasnila Skupština Srbije, da to bude osoba u čijem izboru je, od početka do kraja, učestvovala Skupština Srbije, a ne da učestvuje skupštinski odbor i samo poslaničke grupe, jer zbir poslaničkih grupa nije jednako - Skupština Srbije. Slika u odboru nije jednako - slika Skupštine Srbije. Na način kako ovaj zakon govori, da će samo odbor da predloži, da on ima ekskluzivno pravo na taj predlog, mi ograničavamo pravo svakog pojedinog poslanika. Mislim da je to neustavno, da to moramo da promenimo. U tom pravcu sam i predložio amandman. Mi moramo da stvorimo jasnu predstavu građanima Srbije da je Zaštitnik građana izabran po najvećoj mogućoj demokratskoj proceduri, da je svaki predstavnik u ovom parlamentu imao mogućnost da ga predloži, u saradnji sa drugima, a mi predlažemo da to bude najmanje 20 poslanika, jer u Odboru za ustavna pitanja nemaju sve političke partije koje participiraju u radu ovog parlamenta svoje predstavnike. Onda je nelogično da na tom nivou presecamo određene stvari. Dakle, apel je, time ću da završim, da zaista stvorimo uslove da neko koga predstavljamo kao Zaštitnika građana bude izabran na taj način što ćemo da omogućimo svim predstavnicima građana u ovoj skupštini da mu daju pun legitimitet, jer jedino pun legitimitet daće mu mogućnost da odgovara, zaista, ovoj skupštini.
Reč ima narodni poslanik Rajko Đurić, a neka se pripremi narodni poslanik Gojko Radić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi poslanici, javio sam se za reč najpre iz profesionalnih razloga, jer sam veliki deo života proveo u novinarstvu. U celosti se slažem sa onim što je rekla gospođa Pešić, jer mislim da bi prihvatanje ovog predloga moglo da otvori vrata mnogim nepoželjnim stvarima. Gospođa Pešić je već citirala neke rečenice. U cilju racionalnog rada ove sednice, neću to ponavljati. Mi imamo dovoljno iskustva iz vremena komunističkog perioda i dobro znamo, kako je to odavno već Bizmark rekao: "Dajte mi jednu rečenicu i ja ću se potruditi da svakoga dovedem na vešala". Dakle, u tom smislu se, u ime stranke kojoj pripadam i kao narodni poslanik, potpuno pridružujem mišljenju gospođe Pešić i mislim da bi odista trebalo staviti ad akta ovaj predlog koji se odnosi na Predlog zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, jer, naravno, razumem, i gospodin Obradović je tu u pravu, suština stvari jeste zašto se to predlaže, a mi, ipak, nismo neobavešteni da ne znamo o čemu je reč. Dakle, ja sam protiv toga, jer kao novinar i doskora urednik u Tanjugu moram da uvažim pravo na slobodnu informaciju, ako bi se obezbedilo da stvorimo uslove za slobodne informacije, i to praktikuju mnoge zapadnoevropske zemlje, počev od tzv. zelenih knjiga, crnih knjiga, crvenih knjiga, belih knjiga, itd. Biće, verovatno, neophodno da i mi to imamo, ali kada, to ćemo videti kada se stvore odgovarajući uslovi. Druga stvar jeste Predlog zakona o Zaštitniku građana. Molim vas, mislim da mi, generalno, imamo pogrešno razumevanje demokratije. Profesor Ekmedžić, koji je to briljantno analizirao u knjizi "Stvaranje Jugoslavije", rekao je - kod nas se najčešće demokratija praktikovala kao sredstvo za uništavanje demokratije. Mi smo imali veličanstvene demokrate u Srbiji, kao pojedince, ali jedva da smo imali demokratski izgrađene institucije. Sada smo čuli neka mišljenja, gde je osnovni problem, to je moj sud, u tome da mi još imamo potpuno otvoren prostor između države i društva i taj prostor, nažalost, ispunjavaju političke stranke umesto demokratski izgrađenih institucija i civilnog društva. Nije reč o tome da Skupština, ili, ne daj Bože, država postavi poverenika. Sami građani moraju da postave svog poverenika. Dakle, nužno je imati ono što se u normalnim demokratskim i pravnim državama zove - građanska inicijativa. Tu je suština stvari. Najzad, dolazimo do predloga koji je nasušno potreban ovoj državi, a to je revizorska institucija. Mi toga, nažalost, nemamo i zbog toga se dešavaju užasne stvari. Ja ću vam, ilustracije radi, samo navesti primere šta se događa sa Romima. Imamo gospodina Ljuana Koku koji je, objavljen je podatak zvanično, ima na sajtu, 20. januara 1999. godine primio, doduše zajedno sa četvoricom, 1.380.136.013 dinara preko "Stankoma". Taj čovek je danas šef strategije za Rome, njegovo je sedište u Palati federacije. Gospodin Damjanović zna, jer on ima dokumente kao i ja, da je on prodavao pasoše Romima, izbeglicama sa Kosova, po ceni od 25 hiljada maraka. Sada se i dalje predlaže da nam on bude «ciganski kralj». S druge strane, u Nacionalnom savetu, neću nikoga imenovati jer je to javna tajna, sav novac je pokraden i neki od tih ljudi viđeni su opet u ministarstvima, pojedinim ministarstvima novoformirane vlade. Rekao sam, kao stranka, Unija Roma Srbije i lično, naravno, podržavamo Vladu, ali to nipošto ne znači da se slažem sa svim ministrima. Ima ministara od kojih bi se, najčasnije rečeno, udaljio na sto ili hiljadu kilometara. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gojko Radić, a neka se pripremi narodni poslanik Slavoljub Matić.
Ne znam ja to o Đeliću, ja ću radije o gradu iz kog dolazim da malo pričam. Kolege poslanici, čuo sam da je neko od prethodnih govornika pominjao da imamo pozitivno iskustvo iz Vojvodine, ombudsmana u Vojvodini, a imamo i lokalne, opštinske ombudsmane. Ne bih baš rekao da je to pozitivno iskustvo sa ombudsmanima, jer, uglavnom, ombudsmani donose odluke koje zavise od toga ko je na vlasti. Malo gde, ili jako malo možemo da nađemo slučajeva da su u sporu između lokalne samouprave i građana građani dobili sporove. Tako, isto, i u drugom pravcu, tamo gde je u sporu bila pokrajina sa građanima, da su dobili građani sporove. Mislim da ništa bolji slučaj neće biti ni na republičkom nivou i da to jedno sa drugim ide. Naveo bih određene primere iz grada iz kog dolazim. Bilo mi je jako neugodno kad u razgovorima kažu - vi u Subotici, tamo je najveći kriminal, vi ste leglo kriminala. Meni je bilo jako neugodno, pa sam se branio - nije baš tako. Možda je tako i u drugim gradovima, ali vi ćutite o tome, nećete da pričate. Evo, izneću vam primere iz Subotice, gde smo se mi obraćali i ombudsmanu, i lokalnim i pokrajinskom, ali nema sluha i niko ne reaguje. Recimo, imali smo izbor dekana na fakultetu gde, očito, Dosovska vlast želi da zadrži profesora protivzakonito; ne može da bude dekan jer nije redovni profesor, zakon to ne dozvoljava, ne poznaje slučaj da dekan može biti vanredni profesor. Istekao mu je mandat, on ne želi da se skloni, njegova katedra ne želi da učestvuje u glasanju i večito je status kvo, a mi u Subotici nemamo dekana. Obraćali smo se ombudsmanu, da se oni oglase, da pokušaju izvršiti pritisak preko Vlade i legalnih institucija države. Međutim, nije njihova nadležnost kada je njihov interes. I tako redom. Da ne nabrajam druge slučajeve, mada je za svakog njegov slučaj najteži, a posebno kada se tiče naših građana. Šta se dešava? Isto se dešava i sa lokalnim ombudsmanima, u više navrata. Ne bih navodio ove primere, ali imamo sada u Subotici ovu pljačku. Ne želim da optužujem Demokratsku stranku. Ovde se ne pominju imena iz DS oko ove pljačke, ali DS je sada u Vladi. Tada nije bila, u četvrtom mesecu ove godine, kada je potpisivan ovaj sporazum. Ali sada ima mogućnost da poništi ovako nešto. Danas sam dobio telefonski poziv kojim me pozivaju jer je vlasnik ovih lokala koje je zamenio spreman na dogovor. Srpska radikalna stranka je uvek spremna na dogovor i razgovor, ali ne o kriminalu i pljački. Mi takve dogovore ne želimo. Ne znam samo kakav je poziv upućen DS-u da ćuti o svemu ovome. Neka se izjasni, neka kaže Demokratska stranka. Imamo probleme i sa pravobraniocima. Pravobranioci reaguju kada je opština u pitanju i kada su interesi u pitanju. Ja odgovorno, sa ove govornice, mogu da kažem da su prava Srba u Subotici ugrožena. Mogu da navedem primere, koliko god hoćete primera, upravo oko ovih zamena prostora. Mogu da vam navedem primer kad Srbi učestvuju u privatizaciji, kad srpski biznismeni kupe nešto na privatizaciji. Imamo primer rasadnika u Subotici, koji su kupili Srbi, organizovali se, njih desetak, i kupili su rasadnik. Šta se dešava? Kada su ga oni kupili, izlicitirana je roba, visoka cena, negde 90 miliona; početna vrednost je bila devet, iako je početna vrednost ovog drugog bila 30 i ostala je tolika. Ali, šta se dešava? Onda imamo čuvenu ministarku za poljoprivredu Dulić, kasnije potpredsednicu Vlade Srbije, koja je sve učinila da ovu imovinu i zemlju otme od ovih Srba i da je prebaci opštini. I pravosuđe je pomoglo ovim događajima, oko 50 hektara ove zemlje sud je preveo opštini Subotica, evidentirao, uknjižio sve, tako da nijednog trenutka vlasnici koji su bili tamo nisu mogli da reaguju, da kažu bilo šta o ovom slučaju. To su prava građana u Subotici. Gde su ombudsmani, gde su lokalni, gde su pokrajinski? Ne verujem da će se i republički oglašavati. Kako to u ovom slučaju, ponovo postavljam pitanje, kako to da se ovde ne pojavljuje ni republički tužilac za organizovani kriminal, kako DS, koja ima direktora u Direkciji za izgradnju grada, opštine Subotica, i ona gospodari ovim prostorima, nije još reagovala? U našem gradu još uvek nisu održali ni konferenciju. Najverovatnije hoće, ali još nisu reagovali. Ali, ima vremena. Trebalo je da reaguju, da vidimo kakvo je njihovo mišljenje i šta se dešava. Ne može nijedan građanin Subotice ovakvo nešto da prihvati. Danas nisam imao vremena, pa sam prešao samo letimično preko svega. Naveo sam primer «Ruskog cara», tj. da bi to bilo isto kao kada bismo «Ruskog cara» zamenili nekim objektom na Labudovom brdu koji se ruši. To su takve vrednosti i takav je jedan objekat na subotičkom Korzou, to je dragstor subotički, na uglu, koji gleda u spomenik i u fontanu. On vredi duplo više od ovog objekta koji je zamenjen «Minervom». Šta se dešava sa «Minervom»? «Minerva» je kupljena i privatizovana za 30 miliona i to su procenili eksperti iz G17 plus. Ko vodi agenciju, ja više ne znam, ali Vlada sigurno. Šta se desilo sa radnicima? Vlasnik koji je kupio «Minervu» radnicima je ponudio mesta po svojim vinogradima i ne znam gde još, da kopaju njegovu lozu. Možete da zamislite ljude koji su se bavili štamparijom, štampanjem knjiga itd., da idu u vinograd i da ga obrađuju, ili da idu kući ako neće da to rade. Dobili su otkaze, a država ćuti. Uzeta je na šest godina, i nikom ništa. Sada se ta ista firma, ta ruševina, menja za sedam poslovnih prostora, a ne znamo cenu. Otkud znamo kakva bi bila cena kada bi se to iznelo na licitaciju. Šta se dešava? Nekoga će zavarati čak i ime direktora «Minerve», zove se Zoran Nikolić. Znate, ti veliki «bosovi» imaju neke nesretnike koje imenuju za direktore, pa ako treba ići u zatvor, oni idu i njima nose cigarete. Iza ovog svega se krije Lajoš Čaka, koji u Subotici ima kompletnu Engelsovu ulicu, još samo da privatizuje Privrednu komoru, zgradu Privredne komore, i završio je celu priču. Mi imamo ovde poslanike iz Subotice, pa ako nešto izmišljam, mogu da kažu da to nije istina. Lajoš Čaka. Da li treba još jednom da ponovim? Šta se dešava? Ovi poslovni prostori se nalaze u strogom centru grada i, da ne bude vrag, da li možete da zamislite, evo, nije imao vremena i živaca da čeka, pa je odmah poslao ugovore. Da ne bih sve ugovore listao, evo, vidite, jedna banka se nalazi u tom prostoru dve-tri decenije. On upućuje jednom našem trgovačkom preduzeću, «Dragstoru», svoj ugovor, da ga potpiše u roku od 15 dana. Cena je 11.000 evra, plus PDV 18%, što iznosi 13.000 evra. Vi sada izračunajte, za 70 dana pod kirijom, ako "Trgopromet" prihvati ovakav ugovor, on plaća svoju «Minervu», on je sve poslovne prostore dobio mufte, tako što se za 70 dana strpio. Država ćuti. Imamo i predsednika Skupštine i ja se nadam da će, sa sadašnjom većinom koju sačinjavaju, reagovati, da će njegova stranka preduzeti nešto i da će se ovi ugovori poništiti. Ne treba stati na tome, nije dovoljno samo poništiti ugovore, ovde treba Tužilaštvo da reaguje. Ovde je sprega pravnog faktora i fizičkih lica, u sprezi su u kriminalu, i tu više učesnika ima. Ovo nisu mogla dva-tri čoveka da odrade. Ovde ih više ima. Znamo da je u Subotici do 2001. godine brisano iz republičke imovine oko 100 prostora poslovnih. To je ustanovio Anketni odbor koga je formirala SO Subotica, da bi na zahtev Tužilaštva, 2003. godine, ušlo Ministarstvo unutrašnjih poslova i ustanovilo da je brisano od 2001. do 2003. godine i da fali još sto i nešto tih prostora, ukupno 200 i nešto poslovnih prostora. Republika ćuti i niko ne reaguje ni na šta. Gde je društveni pravobranilac i zašto ne reaguje? Znate kada reaguje? Kada Srbi negde nešto zamene ili privatizuju, onda oni kažu - to je društvena svojina i ne može to da ide u privatizaciju, ne može da se prebacuje, i onda oni to otimaju. Nijedan slučaj nemamo, ako su to kupili neki drugi, tj. pripadnici druge nacije u Subotici, da se reagovalo i da se oduzimalo po ovom principu. Ne, ne reaguje se i ja odgovorno tvrdim da su Srbi ugroženi u Subotici i da nemaju prava kao drugi građani u Subotici. Primere imamo. Gospodo, vladajuća koalicijo, dozovite se pameti, tamo je granica, primenite zakon. Mi Srbi ne tražimo nikakve privilegije u Subotici. Tražimo samo da se primenjuje zakon, za sve isto da se primenjuje. Prevarite Srbe, nešto im prodate, pa kažete - društvena imovina, i kasnije im otmete, a kada prodate drugima, onda nije društvena imovina, onda je to njihovo. Onda im dozvoljavate još da pljačkaju i dalje, raznim zamenama i smicalicama, društvenu imovinu. Ja sada ponovo pozivam Republičkog tužioca za organizovani kriminal da nešto preduzme. Mi ćemo uputiti službeni dopis i tražiti od Vlade Republike Srbije da hitno suspenduje ovaj ugovor i da ga proglasi ništavnim. Tražimo da Agencija za privatizaciju poništi ugovor o kupoprodaji «Minerve», jer nije ispoštovan, samim teranjem radnika iz firme, i ima puno elemenata da se ovo poništi. Posebno tražimo od predsednika Skupštine da se zauzme za ovo, pošto je stanovnik Subotice, i dalje je tamo prijavljen, a i njegova stranka ima i te kako interese. Ako ne preduzmu ništa, pitanje je kako ćete proći na sledećim izborima.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, imamo tri zakona pred sobom. Mislim da se radi o vrlo značajnim zakonima koji, u osnovi, grade ustavni sistem koji smo propisali novim ustavom. Naravno da je neke zakone potrebno uskladiti sa novim ustavom Republike Srbije i mi to činimo. Ja ću se osvrnuti na treći predloženi zakon - Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, sa jednakim željama, kao i moj prethodnik, da se država efikasno i na zakonit način bori protiv različitih vidova kriminala. Mislim da smo svi mi, poslanici, kao i čitavo građanstvo, najosetljiviji kada osetimo da se nešto krade ili potkrada od onoga što izdvajaju poreski obvezniciRepublike Srbije. Upravo takvo telo kakva je Državna revizorska institucija treba da na jedan nezavisan i zakonit način pomogne da se budžetski novac troši na zakonit način. Podsetiću da je krajem 2005. godine prošli saziv Parlamentaizglasao ovaj zakon i da je to bio jedini zakon koji je bio predlog poslanika. Svi ostali zakoni su bili, uglavnom, predlozi Republičke vlade, a ovo je bio poslanički zakon i na kraju je donet velikom većinom. Ono što je mene obradovalo na sednici Odbora za finansije jeste da su gotovo svi poslanici bili za ove izmene i dopune, zato što omogućavaju da na jedan liberalniji način dođemo do pravih kadrova, koje ćemo ovde, u Parlamentu, izabrati za Savet Državne revizorske institucije. Naime, ovim izmenama omogućava se da se proširi krug kandidata. Podsetiću da i ove izmene imaju vrlo oštre kriterijume, naime, 10 godina iskustva, tj. radnog iskustva, i pet godina iskustva na poslovima u vezi sa nadležnostima Državne revizorske institucije. To je suština ovog zakona. Želim da vas obavestim da sam podneo jedan amandman, koji usklađuje ovaj zakon sa novim ustavom Republike Srbije.Naime, valjano je i ustavno da se sve što je u nadležnosti naše skupštine donosi većinom glasova. Upravo takav amandman ćete za koji minut dobiti u svoje ruke. To je jedan predlog za koji nema razloga da ga ne podržimo. Mi smo suočeni s tim da izvršna vlast vrlo malo polaže na izgradnju onih delatnosti koje kontrolišu različite budžete i budžetski novac. Podsetiću vas da u ovom trenutku Ministarstvo finansija raspolaže sa 15-ak budžetskih inspektora. To je nedovoljno da bi se kontrolisao budžetski novac, jer se budžetski korisnici nalaze u svakoj opštini, a to je 166 lokalnih samouprava. Tu su ustanove, bolnice, škole i mnogi drugi koji troše budžetski novac. Dakle, potrebno je da se vrši stroga kontrola trošenja budžetskog novca. Mislimo da je ovakav način, da Parlament bira jedno nezavisno telo koje će se baviti kontrolom trošenja budžetskog novca, pravi put. Podsetiću novije poslanike da je ovaj zakon urađen nakon detaljnih pregleda zakona susednih zemalja. Posebno su nam koristila iskustva iz Kanade, Rusije, Slovenije, da kažem, susednih zemalja. Nadam se da će sam zakon pokazati punu efikasnost. Mislim da smo makar za ovaj treći predlog zakona obezbedili ne samo apsolutnu većinu, koja je potrebna, nego ćemo, nadam se, obezbediti i glasove gotovo svih poslanika koji su za kontrolu budžetskog novca. Pozivam poslanike da skratimo ova naša izlaganja. Mislim da je red da damo podršku velikom borcu, Srbinu Novaku Đokoviću, koji i dalje ima šanse da dobije Rafaela Nadala. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo, Novak Đoković, naravno, na posebnom kanalu pokazuje svoje umeće, na opšte zadovoljstvo svih u Srbiji, ali Parlament radi na drugom kanalu i to s tim nema nikakve veze. Pročitaću kako se tačno zove ovo o čemu mi razgovaramo -zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, Predlogu dopuna Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Predlogu zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Veoma poetično i veoma skladno. Ovo je zajednički pretres o svim ovim pitanjima i onda, naravno, mi u ovih nekoliko minuta treba da kažemo šta imamo u vezi s ovim. Ne sporimo da je bilo neophodno da se donesu zakoni o kojima je ovde reč. Ovo o čemu je govorio uvaženi kolega Matić je sve tačno, osim što nije tačno da je to predlog jednog poslanika. Uvaženi kolega Rade Obradović jeste potpisao Zakon, inače, Zakon je radio Odbor za finansije, jedna velika grupa poslanika koji su imali studentske posete u vezi sa ovim, dakle, zbog informisanja građana. Ono što meni smeta, taj stav sam izneo i u Odboru za kulturu i informisanje, koji je matični odbor za jedan od ovih zakona o izmenama i dopunama zakona, jeste da se izmena i dopuna jednog zakona upodobljava jednom personalnom rešenju. To nije korektno. Takođe, nije korektno da se spušta lestvica, da se spušta nivo potrebnih kvalifikacija i potrebne stručne i svake druge kondicije za nekog ko treba da bude biran. Ako je zakon rekao sedam godina, zašto sada pet? Zbog čega? Zato što neko nema dovoljno kvalifikovanih i motivisanih ljudi, spremnih da se bave ovim poslom, koji su u srodnim poslovima sedam godina. Onda se to lepo kaže, izvinjavamo se, nemamo takve ljude, molimo vas glasajte za izmene i dopune ovog zakona zato što član naše stranke ima pet godina i jedan dan radnog staža u ovoj branši. To je mera stvari, a ne da se to ovde uvija u oblande kao da to nismo sposobni da prepoznamo. Ne bismo se ovim bavili da je tako. Najvažnije pitanje u vezi sa današnjom sednicom jeste zašto ovde nema nekih drugih tačaka dnevnog reda i da li se moglo bez ovih. Nema gospodina predsednika, a vas sam upravo hvalio, gospodine Obradoviću, istina, posredno. Gospodin Dulić je pre nekoliko dana rekao sledeću stvar: ''S obzirom na to da su opozicione stranke ukazale da je došlo do eventualnog kršenja Ustava kod prethodne sednice, moliću da se Vlada Republike Srbije i stručna javnost izjasne da li je došlo do kršenja Ustava''. Prenesite gospodinu Duliću. Danas je na dnevnom redu morao biti izbor sudija Ustavnog suda, pa da se onda gospodin Dulić, i svaki drugi građanin ove zemlje, obrati Ustavnom sudu i pita da li je prekršen Ustav. To je suština. O gospodinu Šabiću, da kažem samo jednu rečenicu, iako nisam ovde njegov advokat. Taj čovek je imao jednu priliku u životu da pokaže da li je čovek. Što se nas i Socijalističke partije Srbije tiče, on je to dokazao, to neću da elaboriram. Dakle, gospodin Rodoljub Šabić je pokazao, neko može da ga osporava, neko može da ga hvali, neko može da ga voli ili ne voli, da u jednom komplikovanom političkom kontekstu, u jednom, što se Socijalističke partije Srbije tiče, dramatičnom postupku, sudi po pravu i pravilima i po faktima. Zbog toga, imam obavezu da to ovde kažem, a ako su mu ministri zamerili, koji su bili njegovi doslovni kompanjoni, to treba javno da kažu. On nije zaslužio da bude razrešen tako što mu nalazite kvake, izvinjavam se zbog žargona, na način kao što to danas činite. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Baraliću. Reč ima gospodin Vlatko Ratković.
Dame i gospodo narodni poslanici, potrudiću se da ne ponavljam ono što su moji prethodnici već rekli. Iskoristio bih jednu metaforu, pa bih rekao da je temeljni princip koji je ustanovljen našim ustavom - suverenitet građana, i to je fundus na kojem počiva naše društvo. Krovna konstrukcija je, svakako, korpus ljudskih prava i sloboda. Između tog temelja i tog krova stoji nekoliko stubova. To su zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Imamo i nekoliko manjih stubova, koji su, takođe, veoma važni, a to su upravo ova tri pravna instituta, to su ombudsman, odnosno Zaštitnik građana, Poverenik za informacije od javnog značaja i Državna revizorska institucija. Zaštitnik građana je jedan institut sui generis, kao što znamo, i on ima veoma bogatu uporednu pravnu tradiciju, ali za tranzicijske zemlje kao što je Srbija je od izuzetnog značaja, s obzirom da smo mi društvo u kojem se još grade i izgrađuju institucije za zaštitu ljudskih prava i sloboda. Sigurno je da je svest naših građana o sopstvenim pravima islobodama na znatno višem nivou u odnosu na neki period od pre 20 ili više godina. Međutim, imamo jedan problem u realizaciji tih prava sa kojim se naši građani sreću. Upravo je ombudsman, odnosno Zaštitnik građana, institucija koju ovaj zakon i predviđa, brana, ustava samovolji, ili nekompetentnosti birokratije, koji omogućava da građani ostvare efikasno i brzo svoja prava. Isto se odnosi i na Poverenika za informacije od javnog značaja, a posebno na ovaj treći segment, pošto vodimo objedinjenu raspravu, na Državnu revizorsku agenciju, jer, na početku trećeg milenijuma, suština demokratije i demokratskih procesa se manje svodi na ideologiju a više na trošenje budžeta u odnosu na poreske stope i poreska zahvatanja od građana. Treba istaći nekoliko činjenica koje su važne za Zaštitnika građana, a to je da on u sebi supstituiše nekoliko vrsta vlasti, ali, prvenstveno, da je to naš organ, odnosno organ ove skupštine. Gospodin Rajko Đurić je rekao da je trebalo da ga bira narod. U stvari, posredno ga i bira narod, on je jedan derivativni institut kojeg bira Narodna skupština. On odgovara Skupštini i njegova specifična težina proizilazi iz činjenice koja je data u ovom predlogu zakona, da ga bira kvalifikovana većina, znači većina od ukupnog broja poslanika, kao i Poverenika za informacije od javnog značaja. U svakom slučaju, Demokratska stranka će podržati svepredložene izmene zakona, jer će direktnu, isključivu korist od primena ovih normi imati naši građani. Napomenuo bih samo to, da ne bude zabune, podsetiću vas na izvorni tekst Zakona, da Zaštitnik građana ne sublimira sudsku vlast; on ne može da se upušta u odluke sudske vlasti, on je, pre svega, brana organima uprave, državnim organima i, da tako kažem, jednom birokratskom aparatu koji je, priznaćete, neretko ili nekompetentan ili bahat. Zbog toga je izuzetno važno da izglasamo ove izmene, ne samo da bismo formalno uskladili zakonske tekstove sa Ustavom. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, pa onda narodni poslanik Donka Banović.
Poštovane kolege, na dnevnom redu je i zakon koji je meni posebno zanimljiv, u okviru ove spojene rasprave, a u suženom vremenu da o tome razgovaramo, zakon o Državnoj revizorskoj instituciji. Zašto je zanimljiv? Od 2000. godine do danas, vladajuća koalicija, u bilo kom vidu DOS-a, nije uspela da obezbedi završni račun eksternog revizora, niti bilo koju vrstu kontrole koja je neophodna u prikupljanju i trošenju narodnih para, a na način kako to država uvek radi, preko njenih izvršnih organa. U mandatu prošlog Odbora za finansije, čitav posao, na primer, oko izbora eksternog revizora se sveo na galimatijas i vrćenje u krug, u kome mačka juri svoj rep, jer se ne zna ko je nadležan da raspiše javnu nabavku za nabavku te usluge eksterne revizije. U jednom trenutku je to Odbor, odnosno Ministarstvo finansija, pa kad se izgubi dovoljno vremena, onda se posao vrati na početak. Rezultat je sledeći - još uvek ne postoji izabran eksterni revizor za kontrolu završnih računa budžeta Republike. Da gledaocima približim temu i šta to znači. Od 2001. godine do danas, ni javnost, ni poslanici nisu dobili izveštaj o tome kako su sredstva koja su planirana i obezbeđena u budžetu i potrošena. Da li su to uradili ovlašćeni korisnici, da li su na to imali pravo, da li je bilo zloupotrebe u trošenju tih para, mi nemamo o tome ni izveštaj ni rezultat. Čak je i savetnik, predstavnik Međunarodnog monetarnog fonda, Harold Hiršhofer, čovek iz struke i onaj koga vi poštujete, rekao da su vam budžetske stavke vrlo nepregledne, i to nije slučajno. Znači, čak i kad ste dužni da date neki izveštaj poslanicima, narodu preko poslanika, vi to radite na takav način da se tragovi onoga što se srpski zove - ili direktna zloupotreba ili sukob javnog i privatnog interesa, ako je to ikako moguće, sakrije, odnosno ne vidi. Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji je zakon koji je trebalo da omogući, kao jedan od prvih zakona koji će se primeniti samim izborom ljudi - koji će članovi Saveta da rade taj posao, ozbiljnost u trošenju i kontroli državnih sredstava, i to ne samo kao kontrolu trošenja, nego kao svrsishodnost, kao, uopšte, opravdanost stvaranja nekih troškova. Zakon usvojen u novembru 2005. godine, trebalo je da stupi na snagu za šest meseci. Znači, u junu prošle godine. Vlast nije imala vremena, imala je prečih poslova, zato što polaganje računa narodu nije interes ove vlasti. Nije ništa urađeno i danas se suočavamo sa potpuno suvišnim poslom. Znači, Zakon je na snazi i trebalo je da izaberemo ljude koji će taj posao raditi. Mi se suočavamo sa Predlogom izmena koje snižavaju kriterijume. Kako snižavaju kriterijume? Da ljudi koji se bave poslom revizije treba da imaju ne sedam godina iskustva u struci, nego pet. Naši građani odlično znaju od kad je revizija postala praksa za iole ozbiljnije preduzeće, a kamoli za državu. Znači, nije tačno da nemamo ljude koji se bave tim poslom sedam godina. Očigledno da nemamo odgovarajuće ljude, od kojih očekujemo da budžete države, lokalnih samouprava, završne račune i svu dokumentaciju javnih preduzeća, fondova, javne nabavke, račune političkih stranaka, kontrolišu nepristrasno. Snižavate kriterijum zato što želite da to rade ljudi koje ste nacrtali i koje ste takvim načinom izbora, znači već im prilagođavamo zakon, predodredili da pristrasno rade svoj posao. Snižavate kriterijum i time što kažete da taj posao, tj. isključuje se deo koji kaže da ga mogu raditi ljudi koji rade u Vladi ili su radili u Savetu ministara, bili na nekoj funkciji dve godine unazad. Znači, treba da postoji prekid od dve godine njihovog direktnog rada, u smislu nespojivosti funkcija. Ljudi, vi znate da je Zakon o privrednim društvima takvu ograničavajuću klauzulu dao za člana nadzornog odbora, gde se njegova nepristrasnost definiše tako da niti, on niti član njegove familije, niti bilo ko drugi po pobočnoj i vertikalnoj liniji može da bude zaposlen ili da je radio u toj firmi gde je on član nadzornog odbora. Hoćete li vi meni da kažete da je država, da je Republika Srbija manje važno, manje kompleksno preduzeće od bilo kog preduzeća koje mora da poštuje odredbe Zakona o privrednim društvima? To ne možete da kažete, u to ne možete da nas uverite. Zaista želimo da ne postoji nijedan izgovor više da se ne izabere eksterni revizor i da ne postoji zakonska osnova za kontrolu sredstava. Zašto je to važno? Živimo u državi koja se, po definiciji, zove zarobljena država. Za one koji ne znaju, reći ću vam da je zarobljena država ona u kojoj je privatizovan javni interes od strane određenih dominantnih grupa. Kad ste nam nedavno predlagali Zakon o Vladi, rekli ste da ćete se boriti, odnosno da je nedozvoljeno da se stvori situacija u kojoj se javni i privatni interes može zloupotrebiti. Ja u vašu nameru nemam razloga da sumnjam, mogu da je podržim, ali šta govori praksa? Kad u zakonu piše da član Vlade ne može da vrši neku funkciju, pa, evo, i u ovom zakonu o reviziji o kome govorimo, to znači da ne može da vrši nespojivu funkciju. Ako postoje organi koji to utvrđuju, npr. uzmite ovaj odbor za sprečavanje sukoba interesa, ako takav organ može da radi bez pritisaka i dvostrukih standarda, onim štozovemo u narodu protekcijom ili gledanjem kroz prste, i ako postoji kazna s kojom će se prekršilac suočiti, pa makar to bio i novinski tekst, javna objava u "Službenom glasniku" da se taj neko postidi, onda ne bi bilo mesta prigovoru. Zaista ne bismo imali šta prigovoriti. Šta o tome govori primer gospodina Đelića, kao najsvežiji? Mene, zaista, personalna rešenja ne zanimaju. Nije mi ni on interesantan, naprotiv. Uzimam ga kao princip zloupotrebe vlasti. O čemu je reč? O tome da se gospodin nije mogao suočiti sa onim što se zove klauzula zabrane konkurencije. Vi ste ovde ljudi koji moraju da znaju šta znači klauzula zabrane konkurencije. Svako, makar bio prodavac u prodavnici boja, zna da kada potpisuje ugovor o radu ima klauzulu zabrane konkurencije - da ne sme, kada napusti tu prodavnicu, da ponese sa sobom spisak poslovnih partnera i da taj spisak koristi u korist drugog poslodavca, ako njemu ode, ili u sopstvenu korist, ako otvara privatnu firmu, jer će ga za to dočekati sudski postupak i naknada štete. Klauzula zabrane konkurencije omogućava da čovek kojizloupotrebljava stečene veze ili određene tajne može da odgovara, ali funkcioner, ali bivši ministar, onaj koji je to ponovo postao, to može da radi potpuno nekažnjeno. Evo kako on to može da radi. Gospodin Đelić je većinski vlasnik lista "Ekonomist", po sopstvenoj izjavi. Znate, nemam prijatelje u BIA-i, u tajnim organizacijama, ne upotrebljavam poverljive, lične ili tajne podatke. Govorim samo o, kako se to moderno kaže - proverljivim podacima, a kada je gospodin Đelić u pitanju, govorim samo o njegovim ličnim izjavama i onim podacima koje je uneo u registre o osnivanju tih preduzeća. Znači, većinski vlasnik "Ekonomista", akcionar i, nadam se, donedavni direktor «Kredi agrikol» banke, osnivač dve firme – «Altis kapital», koju on naziva Investicionom bankom, i «Altis konsalting». Čoveka koji raspolaže bogatstvom vrednim nekoliko miliona evra imenujemo kao gospodina Đelića. Taj čovek, koji je aktuelan i uz ovaj zakon, u stvari, neko ko je bio ministar u Vladi od 2001. do 2004. godine, bio je političar u biznisu. U tom krugu, u tom, bolje reći, trouglu moći, novca, biznisa i politike se kreće sve vreme, a na našu štetu. Ono što povezuje to njegovo kretanje, novac, moć, biznis, politiku, jeste izuzetna ambicija da se zaradi ogroman novac, ne pitajući na koji način i dovodeći sve nas diplomirane ekonomiste, ili magistre ekonomije, ili one koji su redovno završavali škole, dotle da ne umemo da radimo svoj posao, odnosno nameće nam jedan osnovni model, koji se zove pohlepa. Bestidni nameću pohlepu i nama i mladima kao osnovni model i to je najveći razlog zašto gospodina Đelića uzimam kao primer u sva tri ova zakona. Da li znate o čemu je, u stvari, reč kada govorimo o "Ekonomistu", «Kredi agrikol» banci i «Altis» kompanijama? Govorim o tome da je, u stvari, reč o klasičnoj definiciji korupcije, i u administrativnom, i u ekonomskom, i u javno interesnom smislu, a što teoretičari najbolje znaju. Zašto je važno što kažem - bio je ministar? Ni uz jednu njegovu fotografiju, izjavu ili ime nije propušteno da se napiše - bivši ministar finansija, do onog trenutka kada je ponovo postao ministar. To je činjenica koja govori da je taj čovek, do 2004. godine, do marta, kada više nije bio u Vladi, imao pristup važnim informacijama, tajnama,odnosno stekao je širok krug poslovnih partnera. Svako ko je bio na takvom mestu zna dobro o čemu govorim. To što sam navela je klasičan tip klauzule zabrane konkurencije, za koju će svaki običan čovek, prodavac u fabrici boja ili šefica radnje, da odgovara. Gospodin Đelić je nagrađen ponovo mestom u Vladi. Da li znate šta još očekuje? Da mu vičemo - bravo. To nije za bravo, to nije za - ua, to nije za - dosta, to je za -primenite, gospodo, zakone koji sprečavaju sukob javnog i privatnog interesa, jer ovako ismevate mene, sve moje kolege, sve fakultetski obrazovane ljude, svu našu decu, koju učimo da se pošteno zarađuje hleb, svojim znanjem, a ne zloupotrebama. Moraću još neki detalj da vam dodam, ima tu još zloupotreba. «Altis» je osnovan 2004. godine, ali je registrovan u junu 2005. Sve vreme, od 2004, od kada je osnovan, čovek se predstavljao vlasnikom tih kompanija za konsultovanje i tim investicionim bankama. Znači, nije otvoren žiro račun, tekući račun, sve usluge su išle nekim drugim putevima. Po njegovom priznanju, u toj firmi je okupio sve bivše viđenije ljude i funkcionere Vlade, od gospodina Slobodana Milosavljevića, bivšeg viceguvernera Velje Tatića, Siniše Malija iz Vlahovićevog kabineta itd. Posredovao je u sklapanju biznisa između srpskih i stranih banaka i kažu, i Đelić i Vlahović, da nisu zloupotrebljavali stečene veze. Molim za punu koncentraciju. Na sajtu gospodina Đelića, po njegovoj izjavi, ne znam u kom periodu, verovatno od kada je otvorio račun, hvali se da je savetovao sve najuspešnije firme i da su učestvovali u transakcijama vrednim preko 500 miliona evra. Ako je provizija za ove transakcije u visini od 5%, koju, inače, regularno propisuje pravilnikom ministar za privredu i privatizaciju, pa kada se obavi privatizacija, prvo, zadrži 5% kao nagrada za uspeh u privatizaciji, prostom računicom se dolazi do podatka da je Đelićeva firma na tim poslovima zaradila, samo na tim, po sopstvenoj izjavi, priznatim poslovima, 25 miliona evra. Da li su «Altis kapital» i «Altis konsalting» zaradile, odnosno isplatile porez na tih 25 miliona evra? Pitanje je i kako je «Altis» dobijao poslove, zašto baš taj konsultant, da li se kvalitet podrazumevao, da li su informacije bile najznačajnije da baš on dobije taj posao, ali o tome ćemo kada budem imala vremena. Sada dopuštam svojim kolegama da još ponešto o ovome kažu. Hvala.
Po kom osnovu? Niko vas nije prozvao. Niste vi imenitelj, ne možete da dobijete reč, izvinite. Možete po Poslovniku, ali niste prozvani. Po Poslovniku, gospodin Batić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, zbog konteksta u kome je gospođa Tabaković pomenula bivšu vladu i pojedine članove bivše vlade, ne želeći na bilo koji način da osporim verodostojnost informacija koje je gospođa Tabaković iznela. Istine radi, pošto sam bio ministar pravde u prvoj demokratskoj vladi Zorana Đinđića, samo da kažem da je pre formiranja te vlade, što bi moglo da bude putokaz i za neke druge vlade, pa i ove koja se danas formira, a očito nije, Zoran Đinđić insistirao da svi kandidati za ministre potpišu jedan džentlmenski sporazum da ne mogu imati privatnu firmu, privatno preduzeće, akcije, deonice, ni oni, ni članovi njihovih najužih porodica. Rekao sam da ne osporavam verodostojnost ovih informacija. Dakle, ni u zemlji ni u inostranstvu ne mogu imati, a da prethodno ne prijave nekretnine, bankovne račune. (Vjerica Radeta, sa mesta: Da li je Đinđić prijavio svoju imovinu? ) Ne možete da komentarišete tako, s mesta. Izađite i komentarišite. To je necivilizovano.
Molim vas da omogućite gospodinu Batiću da nam objasni povredu Poslovnika.
Dakle, bilo je više odredaba tog džentlmenskog sporazuma. Dakle, neki ljudi koji su bili članovi Vlade Zorana Đinđića, nakon potpisivanja tog džentlmenskog sporazuma su možda i prekršili odredbe nečega što su potpisali pre konstituisanja Vlade. Podsećam gospođu Tabaković da bi, što se tiče ministara u današnjoj vladi i onih u prethodnoj vladi Vojislava Koštunice, moglo i mnogo više da se kaže. Ticaće se ovih zakona i biću sklon da to iznesem do detalja, recimo, za lik i delo Mlađana Dinkića.
Replika, Jorgovanka Tabaković.
Gospodinu Batiću, samo u prilog verodostojnosti ili u prilog nečije namere da svesno ulazi kao akcionar u «Meridijan banku», odnosno da bude član Vlade, pa da posle kaže da je kasno prodao akcije. Kada je gospodin Đelić bio najavljen za direktora «Kredi agrikol banke», u maju 2005. godine, uslov poslovodstva «Kredi agrikol banke» je bio da se povuče iz politike. U tom trenutku je gospodin Đelić već bio savetnik, navodno neplaćeni, gospodina Pajtića i dolazio je u Novi Sad i nastupao kao besplatni savetnik, ali je otkazao i to savetovanje i gospodinu Tadiću poslao poruku da neće nastupati na stranačkim skupovima, jer je to nespojivo sa učešćem u toj banci. Kako je nastupio prema nama - građanima? Registrovao je svoje akcije u «Meridijan Kredi agrikol banci», to je zvaničan podatak iz Narodne banke i možete na sajtu doći do njega, preko firme "Soparsas", koja ima 9,99% učešća u vlasništvu «Meridijan banke». Znate zašto ta lepa cifra 9,99%? Da je 10%, struktura akcionara bi morala biti prikazana do poslednjeg fizičkog lica. Imao je nameru da sakrije svoje učešće, kao fizičkog lica, u toj firmi, što samo dokazuje da neko ovaj narod, loše zakone u ovom narodu i njihovo neprimenjivanje koristi za lično bogaćenje.
Reč ima poslanik Donka Banović. Kao šef Poslaničkog kluba imate pravo da dobijete reč prilikom otvaranja načelnog pretresa i na kraju. To piše u Poslovniku, član 93.
Gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, neko je ovde govorio o tome da Srbija postaje zarobljena zemlja. Meni se čini da ćemo mi uskoro postati zarobljena Skupština. Počeli smo raspravu u načelu negde oko četiri sata. Do sada smo mogli sve to da završimo i da lepo odemo kući kada se završi radno vreme. Danas imamo objedinjenu raspravu o tri veoma važna zakona, odnosno o predlozima za izmene i dopune tih zakona. Kada god govorimo o izmenama i dopunama već postojećih zakona, onda to znači da se predlagač trudi da popravi postojeća zakonska rešenja. Govoriću o Zakonu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, u stvari, sve nas ću podsetiti zašto je taj zakon jako važan. Afirmacijom prava na slobodan pristup informacijama značajno jača uloga građana kao kontrolora vlasti. Građani i javnost predstavljaju značajan faktor kontrole državnih organa i drugih javnih institucija i predstavljaju aktivne učesnike u realizaciji složenih javnih poslova neophodnih za razvoj i napredak društva. Poverenje građana dobijeno na slobodnim i neposrednim izborima predstavlja nužan, ali ne i dovoljan uslov za legitimnost koja u toku mandatnog perioda mora uvek i iznova da se potvrđuje u svakodnevnom delovanju. Stoga je u političkoj i pravnoj teoriji gotovo jedinstveno prihvaćeno načelno stanovište da je narodno poverenje dobro, ali da je kontrola nužna. Vekovno iskustvo, nažalost, nedvosmisleno pokazuje i dokazuje da svaka vlast kvari svoje nosioce, pogotovo ako odgovarajućim pravnim instrumentima nije dovoljno ograničena. Ustavom je utvrđeno da suverenost pripada građanima. Građani vrše vlast, bilo posredno, bilo neposredno. Shodno tome, svi državni organi i nosioci javnih ovlašćenja, a pre svega izvršni organi i organi uprave, dužni su da svoju ukupnu aktivnost stave u službu javnog interesa građana. Javnost rada državnih organa i drugih nosilaca vlasti i sloboda pristupa informacijama čine suštinska obeležja savremene pravne države. Bez neposrednog uvida u rad i postupanje subjekata koji vrše vlast i upravljaju javnim poslovima, posebno bez istinitih i potpunih informacija o obavljanju tih poslova, nije moguće na efikasan način ostvarivati neophodnu javnu kontrolu. Sloboda pristupa informacijama danas je i značajno sredstvo u opštoj borbi protiv korupcije, posebno u javnoj upravi. Sama činjenica da se rad uprave može učiniti transparentnim, odnosno da se mogu tražiti informacije u posedu državnih organa i javnih institucija, bitno doprinosi povećanju motivacije građana da ima i svrhe i smisla ulagati pojedinačne napore radi iskorenjivanja korupcije i nezakonitog ponašanja. Pravo na slobodan pristup informacijama danas je efikasno sredstvo koje stoji na raspolaganju građanima, u stalnoj borbi protiv uzurpacije vlasti i korupcije. Pozivam vas da glasate za predložene izmene i dopune Zakona.
Po Poslovniku se javio Žarko Obradović. U članu 93. Poslovnika je definisano kako predstavnici poslaničkih grupa dobijaju reč, ali mislim da nije sporno da Ivica Dačić, kao predsednik Poslaničke grupe SPS, iako nije direktno u skladu sa Poslovnikom, dobije reč. Mislim da ostali poslanici neće imati ništa protiv.
Zahvaljujem. Mislim da ove odredbe Poslovnika treba menjati, jer je apsolutno nemoguće da šefovi klubova nemaju prava da se jave u toku rasprave, da iskoriste svoje vreme, a da predlagač zakona ili bilo ko drugi ima to pravo i da može da ga koristi. Znači, pravo je svakog šefa poslaničkog kluba da sam procenjuje kada će iskoristiti vreme i šta će smatrati uvodnom reči, a šta će smatrati zaključkom ili, kako se ovde kaže - završnim delom svog govora. Socijalistička partija Srbije neće glasati za predloge zakona, iako smatramo da bi ono što je ovde predloženo moglo da bude sastavni deo paketa o kojem se danas raspravlja, ali uz neophodni izbor ljudi koji su predviđeni Ustavnim zakonom. Zato, još jednom ponavljam da smo sigurni da u vladajućoj koaliciji postoji duboka kriza, koja rezultira i neslaganjem oko načina i postupka izbora guvernera Narodne banke Srbije, što je rezultiralo i današnjom sednicom Odbora za finansije, na kojoj G 17 nije bio ni prisutan. Uostalom, ne vidim da je danas bilo ko od poslanika G 17 plus prisutan u ovoj sali. Verovatno imaju neke važne konsultacije. U svakom slučaju, to jasno govori o problemima koji postoje unutar vladajuće koalicije. Naravno, to je vaš problem. Želeo bih da skrenem pažnju da je SPS godinama ukazivala na potrebu da se izvrši revizija budžeta, odnosno da se usvoje završni računi budžeta Srbije za godine kada je DOS bio na vlasti. Ako se sećate, u ovoj istoj sali, uz veliko likovanje je tadašnja vlada Republike Srbije govorila o velikim zloupotrebama bivših vlada u kojima su bile SPS, SRS i neke druge. Pošto je od te vlade ovde prisutan jedino ministar Batić, možda se on seća toga što su govorili, ali verovatno se seća za šta su nas sve optuživali. Između ostalog, ljudi koji su bili na čelu, npr. Upravnog odbora Fonda «Tržište rada» su dobili krivične prijave zato što je taj fond uplatio određena sredstva porodicama poginulih vojnika i policajaca za vreme bombardovanja Srbije. To je nenamensko trošenje sredstava. Kasnije ste promenili taj zakon i to za šta ste optuživali socijaliste postalo je prekršaj, nije više krivično delo. Baš bismo voleli da vidimo kako ste vi trošili narodne pare ovih sedam godina. Do dana današnjeg, nijedan završni račun nije došao na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije. Ovi zakonski propisi su doneti unazad nekoliko godina. Do sada nije izabrana državna revizorska institucija. Očigledno je da postoji nešto što se krije. Bivša vlada Vojislava Koštunice, u kojoj je bio G17, imala je toliko kritika prema prethodnoj vladi, Zorana Živkovića i Zorana Đinđića. Sećate se da je Mlađan Dinkić ovde govorio kako su pare koje su prikupljene od privatizacije trošene u predizbornoj kampanji Demokratske stranke, pred te izbore 2003. godine. Međutim, kada neko dođe na vlast, to se promeni. Sećate se da je G 17 govorio o raznim aferama svakog dana, takođe, DS je govorila o raznim zloupotrebama Vlade Vojislava Koštunice i Mlađana Dinkića u ovom prethodnom periodu, a sada ste svi zajedno u Vladi i siguran sam da nećete izreći nijednu kritiku međusobno i da ćete međusobno jedni drugima sve oprostiti. Ovde je osnovno pitanje - da li Narodna skupština Republike Srbije ima pravo i da li treba da raspravlja o tom pitanju, pitanju završnih računa, i zašto se oni do dana današnjeg ne nalaze na dnevnom redu sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Takođe, izabrali smo Poverenika za informacije. Pošto je taj poverenik za informacije izgubio bazu, kako se to kaže u političkom rečniku, iz Kumrovca, pošto ovde ima mnogo kumrovačkih đaka, nažalost, ili na sreću, ponajmanje ih ima u SPS, ali ih ima u nekim drugim strankama koje su se dobro potkovale u vreme komunističkog sistema, pošto je Poverenik za informacije izgubio bazu, njegova stranka više nije vladajuća, njegova stranka više nije u Parlamentu. Očigledno je da se njemu priprema smena. Ali, to nije sporno. Ne mora se menjati čitav zakon da bi se on upodobio i uskladio sa onim ljudima koji treba da budu izabrani na određene funkcije. Tako se danas ne nalazi na dnevnom redu ni pitanje guvernera Narodne banke, a jasno je definisano da se na ovoj sednici, a trebalo je i na prošloj, mora izabrati guverner Narodne banke Srbije. Pošto G 17, očigledno, neće učestvovati u radu Skupštine dok se to pitanje ne reši, apošto vi, poslanici u Skupštini, ne pratite šta izjavljuju različiti politički funkcioneri, da kažem da G 17 izjavljuje da će Jelašić sigurno biti guverner, ali da se mora dogovoriti sa koalicionim partnerima o načinu kako će se taj izbor izvršiti. Kako će se taj izbor izvršiti? Da neće možda dekretom? Ponajmanje bi, možda, neko voleo da to bude prozivkom, kao za predsednika Parlamenta, bez rasprave. Ali, očigledno je da neko mora u ovom parlamentu da donese odluku o tome ko je guverner Narodne banke Srbije. Da li G17 to pitanje uslovljava svojim učešćem u Vladi Republike Srbije, to vi najbolje znate. Ali se to pitanje mora naći na dnevnom redu Parlamenta. Danas ste morali da stavite na dnevni red izbor Ustavnog suda. To je propisano i definisano Ustavnim zakonom. Istekli su svi rokovi. Kada ćemo imati Ustavni sud? Danas, svi oni koji žele da se žale na ustavnost i zakonitost, nemaju kome da se žale, jer ne postoji Ustavni sud Republike Srbije. Takođe, Zakon o Zaštitniku građana, naravno da je potreban, potreban je i Zaštitnik građana, ali o tome smo ovde raspravljali više puta, bilo je čak i kadrovskih predloga, pa su oni koji su predlagani odustali. Građani Srbije moraju da imaju ista prava. Da li su prava generala Tolimira ugrožena i da li mu je ugroženo pravo da bude izručen na osnovu zakona koji ste, suprotno Ustavu, doneli pre nekoliko godina u Saveznoj skupštini? On, čak, ni to pravo nije mogao da iskoristi, da iskoristi proceduru koja je propisana tim zakonom za izručenje Haškom tribunalu. Zaista pozivam Vladu Republike Srbije da kaže šta hoće, da li je za izručenje ili je za dobrovoljne predaje, ili je za dobrovoljne predaje koje liče na izručenje, ili, u ovom slučaju, nešto što je možda trebalo da liči na dobrovoljnu predaju, ali je general Tolimir rekao da je, ipak, on uhapšen ovde i odveden, odnosno izručen. On nije izručen Haškom tribunalu iz Srbije, on je izručen Republici Srpskoj ili BiH, ako su tačne informacije koje postoje u javnosti. Naravno, na sednici Odbora za odbranu i bezbednost je to pitanje pokrenuto, ja sam se, kao predsednik Odbora, obratio nadležnim državnim organima, u sklopu svojih ovlašćenja. Od nekih sam dobio odgovore, od nekih još nisam, i to ćemo razmatrati na sledećoj sednici Odbora za odbranu i bezbednost. Da li je on uhapšen u Srbiji i da li su u njegovom hapšenju učestvovali pripadnici strane službe bezbednosti? Ako Vlada Srbije hoće da ispunjava obaveze prema Hagu putem izručenja, onda toga ne treba da se stidi. Batić kritikuje ovu vladu zato što ih ranije nije uhapsila. Mi ih kritikujemo zato što ih, uopšte, hapse i izručuju Haškom tribunalu. Ali, o tome mora da se zna puna istina. Naravno da je potrebno, onda, da postoji Zaštitnik građana. Na samom kraju, pošto govorimo o otvorenosti procesa informisanja i informacija, želim da podsetim Narodnu skupštinu Republike Srbije da je u ovoj istoj skupštini svojevremeno bilo pokrenuto od strane Dragana Maršićanina pitanje formiranja anketnog odbora radi sagledavanja stanja u oblasti proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda. To je bilo onda kada je Dragan Maršićanin bio predsednik Skupštine. Vi iz DOS-a bolje znate kad je to bilo, to je bilo na početku vaše vladavine. Želim da vam kažem da je tada Žarko Obradović, koji je bio zamenik šefa Poslaničkog kluba, rekao da su socijalisti za formiranje anketnog odbora koji će utvrditi sve činjenice važne za ovaj slučaj. Prilikom glasanja, ovaj predlog nije dobio većinu, za njega su glasali socijalisti i glasali su, verovatno, predstavnici Demokratske stranke Srbije i, ne znam, verovatno, pretpostavljam, da je i Srpska radikalna stranka. U svakom slučaju, oni koji su napadali Socijalističku partiju Srbije da, ne znam, Slobodan Milošević ima neke veze sa tim slučajem, nisu hteli da glasaju za formiranje takvog anketnog odbora. Zašto? Zato što su na čelu tih kriminalnih grupa bili oni koji su finansirali dolazak na vlast DOS-a 2000. godine. Tek toliko da se zna. Danas, posle sedam godina, te ljude hapsite. Hapsite ih, ali one pare, za koje sada policija kaže da su oštetile budžet, završile su, pretpostavljam, u vašim predizbornim kampanjama 2000. godine, za obaranje Slobodana Miloševića i Socijalističke partije Srbije. U to sam siguran i zato neka se sve ispita do kraja i ko god da je kriv treba da odgovara. Ali, u ono vreme kada je trebalo to da radite i kada ste došli na vlast, kada ste govorili da ste vi oličenje demokratije i pravde, štitili ste ljude koji su bili na čelu «duvanske mafije». Sedam godina ste u fioci držali tu akciju «Mreža» i sada ste se setili. Verovatno vam nisu dali pare za ovu kampanju. Hvala vam puno.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, reklamirala je Poslovnik, posle nje, gospodin Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika i obraćam se predsedniku Odbora za odbranu i bezbednost, gospodinu Dačiću. Kao član Odbora za odbranu i bezbednost, imam pravo od vas, gospodine Dačiću, da tražim informaciju o tome dokle ste stigli u toj komunikaciji sa Radetom Bulatovićem, Draganom Jočićem i Draganom Šutanovcem. Ko vam se javio na telefon i da li ste vi njih obavestili da smo na sednici Odbora, mi srpski radikali izneli zahtev da se onog dana, kada je bilo evidentno da je gospodin Tolimir kidnapovan i u vreći za mrtve ljude spakovan i odveden u Republiku Srpsku, a onda u haški kazamat, pojave u zgradi Narodne skupštine. Nije bilo dovoljno glasova ni za kakvu odluku, i sami znate da je bilo 7:7 glasova. Na naš predlog i zahtev da se oni istog dana pojave, sa pauzom, jer im je potrebno vreme da dođu, ako ih njihova učiteljica, mentor i monstrum Karla del Ponte pusti tog dana, oni nisu došli. Pošto je ona sada otišla i, kao što reče gospodin Vučić, Rade Bulatović dobio čokoladicu, ovi ostali ne znam šta su dobili od nje na poklon što su isporučili jednog srpskog generala i, što je najvažnija stvar, teško bolesnog čoveka, ja od vas tražim da me obavestite, kao i sve narodne poslanike, da li je moguće da tu sednicu Odbora imamo već u nedelju, ako treba i sutra, uopšte nije važno, ali, najkasnije u ponedeljak. Sve posle toga je rasplinjavanje. Mi govorimo o najvažnijoj stvari i zbog toga smo podneli zahtev za izglasavanje nepoverenja Vladi Vojislava Koštunice. Ja ne mogu da čekam, kao što ne može da čeka nijedan srpski radikal, ni patriota, ni građani Srbije, koji su svesni toga da ih je Koštunica slagao, da je krenuo u lov na srpske glave, da je izdajnik, isto kao i ovi sa kojima je u Vladi i za koje je do juče pričao da su drugačiji i da je on najveći patriota, glasno jegovorio. Sada izdaje srpski narod i onoga koga mi treba da štitimo, prava tih ljudi da, pošto su glasali za takav zakon da se Srbi isporučuju haškom kazamatu, i imaju ta prava. Mi smo imali, čak, takav bezobrazluk jednog poslanika DSS-a, koji nije prisutan u sali, gospodina Mamule, koji se pojavio na sednici Odbora i koji je, na naše očigledno ukazivanje povreda tog i takvog zakona o saradnji sa zlikovcima iz Haga, saradnji sa zlikovcima i kidnapovanju gospodina generala Tolimira, rekao - vi ulazite u način njegove odbrane, on se juče izjasnio pred Haškim tribunalom, na prvoj statusnoj konferenciji. Svi vi sada razmišljate kako će on da se brani. To dovoljno govori o DSS-u i o Koštunici, o takvim nesrećnicima koji to pričaju. Mi nećemo da učestvujemo u tome. Mi hoćemo stvari da isteramo na čistac i dobro ste me podsetili, gospodine Dačiću, da vam kažem. Pošto je Srpska radikalna stranka još za vreme ministrovanja Dušana Mihajlovića, kada je profesor doktor Vojislav Šešelj pokrenuo aferu i napisao knjigu, koju ste i vi kupili, i većina tadašnjih poslanika DOS-a, a najviše ih je kupovao gospodin Mrkonjić, koja se zove «Stanko Subotić, Cane Žabac, kralj duvanske mafije», hajde da otvorimo onda i to pitanje na sednici Odbora za odbranu i bezbednost. Pravo da vam kažem, pošto je mnogo toga Jočić strpao u fioku, a što je radio pre njega i Dušan Mihajlović, hoćemo da pokrenemo i ta pitanja, ali ovo je ključno – kako i gde je uhapšen, odnosno kidnapovan i odveden u haški kazamat general Tolimir. Ne možemo više da čekamo i stalno ćemo na to da podsećamo, a ja od vas tražim da ta vaša komunikacija sa njima bude efikasnija i da mi sada ovde, za govornicom, kažete šta su vam rekli. Verovatno oni vas dezavuišu i kažu da nemaju vremena, da čekaju da se napravi redovan izveštaj o radu MUP-a i BIA. Mi, kao članovi Odbora, po članu 46, 1. i 2. stavu, imamo pravo da i pored redovnih izveštaja, na pola godine, MUP-a i BIA-e tražimo da se oni u svakom trenutku pojave. Koja je to država u kojoj se ministri ne pojavljuju kod takvog važnog pitanja? Kakva su to njihova preča posla i šta oni to imaju da rade? Prema tome, koliko sutra, ali najkasnije u ponedeljak, da dođu ovde, u zgradu Narodne skupštine, i da krenemo od Tolimira, preko Caneta Žapca i svega onoga što su zaboravili ti koji se bore protiv kriminala i korupcije, pa da vidimo ko je u državi lopov, ko skriva lopove i ko je njihov zaštitnik. Hvala vam.
Gospodin Batić ima reč, pa onda gospodin Dačić. Gospodin Batić vas je pomenuo, ali ne u negativnom kontekstu. On je pomenuo činjenicu da ste bili član te vlade, čini mi se. Samo izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja se neću baviti do detalja onim što je gospodin Dačić govorio, ali se nadam da će novoizabrani poverenik za informacije od javnog značaja, koji će imati veću specifičnu težinu, jer treba da ga bira većina od 126 poslanika, proveriti sve ove navode i da će mu biti dostupne te informacije. Nadam se da će tom novom povereniku biti dostupne neke druge informacije od javnog značaja, na primer, šta se dogodilo u noći predaje Milorada Ulemeka Legije i kako to da ga u zgradi Ministarstva unutrašnjih poslova, kao da je najviši državni funkcioner neke zapadnoevropske zemlje ili Sjedinjenih Američkih Država, dočeka vrh vlasti. Falila je počasna garda i crveni tepih, jer su tu bili ministar unutrašnjih poslova, ministar pravde, šef kabineta premijera, šef javnog servisa itd. Nadam se da ćemo dobiti te informacije, jer su one od javnog značaja, kao i ovo gde i kako je uhapšen general Tolimir. Ja, naravno, mislim da svi optuženi treba da odu u Hag, da ne bi svi građani ove zemlje bili njihovi taoci, ali se ne smeju lagati građani. Zašto se slavodobitnički to propisuje kao uspeh ovih vlasti, ako je, tobože, uhapšen u okolini Bratunca, od strane policije Republike Srpske? Kakve to veze ima sa BIA-om i policijom Republike Srbije? Dalje, nadam se da će novi poverenik za informisanje razotkriti šta se događalo, kako i ko je ubio dvojicu nesrećnih gardista na Topčideru, ko se skrivao u podzemnom skrovištu «Karaš» i zašto je napravljena ona farsa u postupku takozvane vojne istrage. Nadam se da će novi poverenik za informisanje otkriti najveće finansijske zloupotrebe vezane za odnošenje i nevraćanje para sa Kipra, za pranje para za jednu političku stranku preko računa «HVB banke» u Segedinu i za zloupotrebe oko Nacionalne štedionice i oko «Euroaksis banke». Pošto se bira novi guverner i pominje se ime gospodina Jelašića, valjda će novi poverenik za informisanje utvrditi koliki je stvarno porez za njegovu vilu na Dedinju, šta je uradio sa blagajničkim zapisima, gde su pare od prodaje "Mobtela" i da li se, možda, tim parama trguje na berzi. Zatim, gde se nalaze devizne rezerve zemlje i da li su one u prometu na berzi, u ime "tajkuna" koji vladaju ovom zemljom. Sve su to informacije od javnog značaja. Nadam se da će novi poverenik za informacije od javnog značaja utvrditi šta se događa sa «putnom mafijom», čiji vrhovi vode ka javnim putevima Srbije i Ministarstvu za infrastrukturu. Kako se to lokomotive kupuju preko butika? To su informacije od javnog značaja. Kako su privatizovane mnoge firme u Srbiji od strane tajkuna, gospodara Srbije? Konačno, da se razotkrije zašto su dvojica najvećih tajkuna u Srbiji, koja su i te kako bili u vrhu «duvanske mafije», mimoiđeni iz ove najnovije afere zvane ''duvanska mafija'', dvojica od trojice gospodara Srbije. Gospodo, pogledajte njihove račune, račune njihovih kompanija na Kipru, kako su rasli ti računi! Da li je to od šverca duvana? Neki su imali banke i imaju svašta. To je za Poverenika za informisanje i informacije od javnog značaja.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima gospodin Ivica Dačić.
Dame i gospodo, pošto je gospođica Jovanović govorila o Odboru za odbranu i bezbednost, ja sam, na osnovu ovlašćenja koja imam, uputio dopis Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu odbrane, direktoru Bezbednosno-informativne agencije, načelniku Generalštaba i direktoru Vojno-bezbednosne agencije - da nam dostave eventualne informacije koje poseduju o hapšenju generala Tolimira. Od nekih od njih sam dobio odgovor, ali o tome ćemo raspravljati na sednici Odbora za odbranu i bezbednost, koja će biti održana veoma brzo. Pošto bih o tome govorio na toj sednici, želeo bih ovde da informišem javnost o tome ko je kako glasao te 2001. godine. Znači, 13. decembra 2001. godine, Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi sagledavanja stanja u oblasti proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda. Zamolio bih vas za malo pažnje, biće vam veoma zanimljivo ko je kako glasao ovde. Kao što sam rekao, za formiranje tog anketnog odbora su glasali, pored socijalista, pored Demokratske stranke Srbije, koja je to predložila, i poslanici Srpske radikalne stranke, a protiv su glasali svi ostali, između ostalih i Neda Arnerić, valjda je bila u Beogradu kada je glasala, Goran Vesić, Čedomir Jovanović, Jožef Kasa, bio je tu i Marko Đurišić, Nada Kolundžija, Nebojša Leković, Stevan Lilić, Milena Milošević, Nataša Mićić, Zoran Mićević, Bojan Pajtić, Srđan Popović, Slobodan Radulović, koji je tada bio još ovde na slobodi, Boško Ristić, Dragor Hiber, Gordana Čomić, Dragan Šutanovac.Ne znam razloge zašto je ko glasao za ili protiv. Prema tome, danas nemojmo govoriti o svemu tome na način da optužimo nekog drugog. Vidi se jasno iz ovoga ko je bio za kakvu borbu protiv kriminala te 2001. godine. Zato je bitno da postoje sva tela i organi koji su dužni da obezbede pravovremenost, valjanost prava građana da dobiju informaciju o najvažnijim pitanjima. Ovo sam spomenuo isključivo zbog toga što se ovih dana po novinama ponovo proziva Socijalistička partija Srbije i neko drugi povodom tog pitanja. Mi smo i tada bili za i sada smo za, samo ne znamo ko će sve biti na optuženičkoj klupi i čije su dresove nosili. Jeste da su ih stalno menjali, ali čini mi se da mnogima od njih dugujete, ili možda više nisu sa vama oni koji znaju da im nešto dugujete. Jedva čekam da neki od njih budu uhapšeni, da budu na optuženičkoj klupi i da ispričaju sve što znaju o finansiranju 5. oktobra, o finansiranju pre 2000. godine, naravno, i ko se s kim vozio tim avionima itd. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Posle njega, reč ima narodni poslanik Jelena Marković. Ukupno preostalo vreme za Socijalističku partiju Srbije je 7 minuta.
Hvala lepo. Imajući u vidu upozorenje predsedavajućih o tome koliko imamo minuta na raspolaganju, daće Bog, biće ih mnogo više, iskoristiću svoje pravo da u mnogo manje vremena od toga iskažem naš stav. Poslanici Socijalističke partije Srbije neće glasati za predloge izmena i dopuna zakona o Zaštitniku građana, Povereniku za informacije i o Državnoj revizorskoj instituciji. Poslanici neće glasati za ove zakone ne samo po definiciji opozicije, već zato što je i ova sednica još jedno kršenje Ustava i Ustavnog zakona. Da podsetim građane Srbije, u proteklu sredu održana je sednica na kojoj su bile tačke dnevnog reda koje nisu predviđene u Ustavnom zakonu. Ceo dan smo se trudili da upozorimo predsednika Skupštine da se krši Ustav i Ustavni zakon. Iza toga, predsednik je prekinuo sednicu, obavio je, kako kaže, konsultacije u Vladi i u stručnoj javnosti i zakazao sednicu sa dnevnim redom iz koga se može videti da je on obavio samo pola konsultacija, jer je pola obaveza stavio na dnevni red. Umesto, za šta se Socijalistička partija Srbije zalaže, da se, na prvom mestu, u Skupštini razmatra zakon o Ustavnom sudu, o položaju, postupku, izboru i imenovanju sudija Ustavnog suda, a zatim, prema članu 5. Ustavnog zakona, sve ono što je predviđeno, na dnevni red je stavljena samo polovina toga. Stavljene su izmene Zakona o Zaštitniku građana, izmene Zakona o organu za praćenje dostupnosti informacija građanima itd, nešto što jeste u skladu sa Ustavnim zakonom. Nije stavljeno ono što je moralo da se stavi, a to je predlog kandidata za izbor Zaštitnika građana, Poverenika za informacije, Saveta Državne revizorske institucije i guvernera Narodne banke. Zašto to nije stavljeno? Zato što se potvrđuje na delu jedna teza, koju ponavljamo već nekoliko dana, da Vlada nema vremena da se bavi tim pitanjima jer sve vreme potroši na podelu kolača, kako će kome šta da pripadne. Ova vlada još jednom pokazuje da nema međusobnog poverenja unutar nje same. Kako, inače, objasniti da guvernera Narodne banke većina ne može da predloži Skupštini Srbije, osim da se oni sami s tim ne slažu. Kada je u pitanju Zaštitnik građana, neću mnogo o tome, jer ovaj narod i ove građane ne može niko da zaštiti od ove vlade osim njih samih, na sledećim izborima, kada će glasati i promeniti tu vladu. Kada je u pitanju Poverenik za informacije, mislim da su moje kolege sasvim dovoljno rekle i da nema nikakve veze to što će promeniti sadašnjeg, jer koji god bude poverenik za informacije, onog momenta kad čačne u korupciju, kad čačne u ono što čine ministri i ljudi iz Vlade, naći će se način kako da se smeni. Samo, vrlo kratko, da se zadržim na ovom trećem predlogu zakona. Ovo je Predlog zakona o izmeni Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Inače, izmene tog zakona nisu bile obavezne po Ustavnom zakonu, ali jeste bila obaveza da se predloži Savet Državne revizorske institucije. Sada, umesto toga, mi još jednom obmanjujemo narod i građane Srbije, a imali su priliku da se uvere. Tzv. demokratski blok svako veče, na svim mogućim televizijama, priča o potrebi efikasnog rada, o potrebi da se što pre razmatraju životna, ključna pitanja, a deset dana ne zakaže sednicu Skupštine na kojoj bi se razmatrala ta životna pitanja. Mnogo je važnih pitanja - o Kosovu, o budžetu i da ne nabrajam dalje. Umesto toga, potpuno su besmislene ponuđene odredbe za izmenu zakona. Inače, da građani Srbije znaju, predložene izmene Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji samo pogoršavaju dosadašnji tekst zakona. Još nešto, umesto da Zakon prilagode Ustavnom zakonu, oni su ga pogoršali. Nisu, recimo, predvideli da se tako važna državna institucija bira na isti način kao Poverenik za informacije i Zaštitnik građana, dakle, apsolutnom većinom svih poslanika. Mnogo važna ta institucija, jer Srbija već šest godina nema nikakvu kontrolu nad javnim prihodima i rashodima u državi Srbiji. Podsetiću vas, 2000. godine je 35 milijardi iznosio ceo budžet, sada je 600 milijardi. Sve je van kontrole. Još nešto, dva puta godišnje je obaveza Vlade da, po Zakonu o budžetskom sistemu, podnosi izveštaj budžetske inspekcije Skupštini. Nijednog do sada nije bilo. Zašto? Može da saopšti sve ono što su čuvali, a što je suprotno Zakonu o budžetskom sistemu i Zakonu o budžetu. Na kraju, još jednom ponavljam, mi nećemo da glasamo za ovo jer je ovo još jedna obmana građana Srbije i zato što to nisu zakoni koji doprinose boljem životu građana Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jelena Marković, pa onda narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, meni je drago što se pred nama nalaze tri zakona koji su temelji u svim demokratskim društvima i što ćemo imati priliku da te zakone upodobimo sa nedavno donetim Ustavom i Ustavnim zakonom. Vrlo su važna sva tri zakona, zato što nam omogućavaju ono što se u teoriji zove participativna demokratija, odnosno mogućnost građana da kontrolišu državne organe, državnu upravu i njihovo funkcionisanje. Tu je, pre svega, važna institucija Zaštitnika građana. Želim samo da vas podsetim da je Zakon o Zaštitniku građana donet 2005. godine i da on do sada nije izabran. Takođe, 2002. godine je, prilikom pristupanja, odnosno početka procesnog pristupanja Srbije i Crne Gore Savetu Evrope, jedna od naših obaveza bila izbor ombudsmana i nismo je do sada ispoštovali. To je, nažalost, pokazalo ne samo da ne poštujemo međunarodne obaveze, nego da ne poštujemo ni svoje građane, s obzirom na to da je za građane ova institucija jedna od vitalnih, omogućava im da kontrolišu državnu upravu, da izražavaju pritužbe na loš rad državne uprave, na njenu bahatost ili protivpravno postupanje. Ove izmene zakona koje su pred nama ojačavaju ulogu Zaštitnika građana, zato što on sada ima mogućnost zakonodavne inicijative, zato što je za njegov izbor potrebna apsolutna većina, čime dobija veći legitimitet, omogućava bolju komunikaciju između Parlamenta i Zaštitnika građana, a tako nama, parlamentarcima, omogućava da vidimo sve zloupotrebe u državnoj upravi i reagujemo na njih, ukoliko se ne otklone. Ono što je vrlo važno, to je što ove izmene zakona omogućavaju Zaštitniku građana da ima i imunitet. To mu omogućava da sa većom hrabrošću pristupa tome da kritikuje i pokreće inicijative protiv državne uprave, koja nam se ponekad čini svemoćnom. Hoću još da vam kažem - šta je dobro iskustvo ombudsmana, kada je on dobro izabran. Srbiji je mnogo pomogao Marek Novicki, ombudsman koji je radio na Kosovu, koji je, osim Srba, jedini govorio o kršenju ljudskih prava na Kosovu i taj posao odlično odradio. Zato je naš posao ne samo da donesemo danas izmene zakona, nego da mudro izaberemo ombudsmana, osobu sa ozbiljnom hrabrošću, integritetom, koja će moći javno da govori o svim zloupotrebama i kršenjima zakona. Samo još nešto da vam kažem. Prvi ombudsman je izabran u Švedskoj 1809. godine i imao je pravo da kontroliše kralja i njegovo postupanje. Nadam se da će Srbija dobiti nekoga ko će moći da kontroliše državnu upravu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, pa narodni poslanik Nikola Žutić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolege iz SRS, mi možemo da govorimo po šest minuta o ova tri zakona, pošto nas je toliko preostalo na listi. Sad ću, konkretno, da počnem da pričam o Zakonu o Zaštitniku građana tzv. ombudsmanu, kako se on zove u ovim, navodno, demokratskim zemljama koje hoće da nam otmu Kosovo i Metohiju i tako se brinu za prava Srba na Kosovu i Metohiji da tri godine posle pogroma nad našim narodom, u martu 2004. godine, Srbi u Kosovskoj Mitrovici spavaju u tehničkoj i u drugim školama, na nekim vrećama. Što se tiče raseljenih i prognanih sa Kosova i Metohije, oni u izbegličkim centrima, kakav je onaj, jel tako, koleginice Radeta, u Mataruškoj Banji, u Trmbasu kraj Kragujevca, u Rači Kragujevačkoj, nemaju elementarne uslove za život, niti njihova deca. Toliko o njihovoj brizi i o njihovim modelima. Moram da vam kažem da je Srpska radikalna stranka bila skeptična i glasala je protiv ovog osnovnog zakona koji se sada usklađuje, samo u roku, sa Ustavom Republike Srbije, zato što smatramo da je ta institucija, koja je tako uvažena u tom tzv. demokratskom svetu, zapravo obična farsa. Postojanje lokalnih zaštitnika građana, odnosno gradskih, građanskih branilaca, kakav je taj ombudsman u Kragujevcu i u drugim gradovima u Srbiji, pokazuje da su oni i te kako pod uticajem političkih stranaka i da je sve ovo što piše u zakonu, da su oni depolitizovani, da suvan svakog uticaja, da će sada novi član, koji im omogućava da dobiju imunitet, da ih okuraži, da će oni da budu hrabri – samo fraza. Nemojte, molim vas, da nas zasmejavate da će taj, ma kako da se zove, ili ta gospođa ili gospodin koje izabere skupštinski Odbor, odnosno predloži, za ustavna pitanja, a izabere najmanje 126 poslanika, da se suprotstavi mafiji kakva danas vlada u Srbiji i prstom da pokaže na nekog vodećeg tajkuna ili u da će u procesu privatizacije Naftne industrije Srbije, koji nameravate da sprovedete, smeti, a ombudsman je, odnosno Zaštitnik građana, da se suprotstavi Hamoviću ili Lazareviću. Pa, neće smeti na senku da im stane, a kamoli nešto da kaže o njihovom mafijašluku i o tome šta su prethodnici radili. Gospođa Tabaković je na jedan sjajan način, primeren njenom znanju i obrazovanju, iznela sve ove podatke, ali samo deo podataka i, naravno, priznanja sadašnjeg potpredsednika Vlade Božidara Đelića. Ali, nije stigla, jer joj to vreme nije dozvolilo, kao što neće ni meni, da u procesu i u kontekstu onih provizija o kojima je govorila, čuvenih pet posto za procenu vrednosti kapitala, za učešće i posredovanje u procesu privatizacije, pomene jednog od kolega, a taj Aleksandar Vlahović. Ovaj bivši ministar za privatizaciju je i glavni začetnik pljačke u Srbiji, ne samo kao ministar, nego još dok je gospođa Tabaković bila ministar za privredu i privatizaciju on je bio na čelu kompanije "Diloit tuš", koja je sve vreme radila. Za vreme dok smo se mi branili od agresije i branili Srbe na Kosovu i Metohiji, on je stavljao šape i vršio procene, još tada, vrednosti kapitala preduzeća koja su kasnije privatizovana uz ogromnu proviziju, koju je uzeo on i njegova kompanija, preduzeća kao što je Beogradsko brodogradilište, cementare, šećerane, a danas mu je dovoljno da bude i poslanik, da dođe i da se šepuri, da se nasmeje i ode, registruje se, i baš ga briga da li će ovaj zakon da ima svoju primenu ili neće, kad on zna da neće da mu fali dlaka s glave. Šta ste radili, gospodo iz Demokratske stranke, odnosno tadašnjeg ili sadašnjeg DOS-a, i kakvu ste kampanju vodili protiv ljudi koji su, za razliku od vas koji u svojim redovima imate samo kriminalce i lopove, i koje neće taj zaštitnik građana da štiti.... Ne znam zašto vi udarate, gospođo, i što ste nervozni. Trebalo je danas da vam donesem sve knjige koje je pisao dr Šešelj, pre nego što ste mu napisali optužnicu i poslali ga u haški kazamat, u kojima jasno i nedvosmisleno govori o tome kakve veze su imali pojedinci iz vrha vlasti i Zoran Đinđić sa Canetom Žapcem. Nisam se ja vozila u njegovom avionu, nego vaš bivši premijer, a Darko Glišić, poslanik SRS, išao je i na sud, po tužbi mafijaša Caneta Žapca, da dokazuje da je mafijaš i da je upleten u posao šverca cigareta sa vrhom državne vlasti. O tome se ovde radi. Radi se o tome da taj zaštitnik građana, ma kada da se sprovede ta procedura, a morala je da se sprovede danas, ovog dana kada ste to stavili na dnevni red, neće ni sa pet imuniteta da bude zaštićen ni od pretnji, ni od pritisaka, ni od političkih uticaja, zato što je to za vas normalna pojava u Srbiji. Ko god da vam se pojavi, ili da odete u Savet Evrope, bilo ko da vam dođe sada, u ovom periodu dok smo mi predsedavajući, vi ćete da kažete, pa mi smo ispunili sve demokratske standarde, to je tako demokratski, evo, imamo i Zaštitnika, i izabraćete ga. Da li će taj smeti, kao u nekoj drugoj državi gde se gone takvi kriminalci najvišeg ranga, da se suprotstavi? Naravno da neće. Zato što je ova država, vrh državne vlasti prožet kriminalom i korupcijom. Neće, sve dok se ne primeni putinovski recept i model, jer Putinu nije važno da li ima zaštitnika građana, odnosno ombudsmana, nego mu je važno da su pod njegovom vlašću svi kriminalci završili u zatvoru i da je on očistio zemlju od tajkuna. Jedino tako mi možemo da budemo sigurni da će građani da imaju zaštitu u pravom smislu reči. Pošto je Božidar Đelić, o kome smo danas puno govorili, a gospođa Tabaković je iznela samo deo njegovih zloupotreba, po njegovom ličnom priznanju, počeo svoju političku karijeru u Srbiji pozivom tetke, koja ga je zvala da mu kaže da ga čeka podstanarski krevet i da mu je umesila, odnosno nafilovala oblande, koje nam je donosio ovde da ih probamo, a drugi poziv mu je stigao pre neki dan, kako je šeretski izneo na jednoj TV, odnosno za govornicom, od Oli Rena, moram da mu poručim da će treći poziv, kada Srpska radikalna stranka preuzme vlast u Srbiji, oslobodi policiju i sudstvo od uticaja, biti od istražnog sudije, da dođe da položi račune. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nikola Žutić, a po Poslovniku se javio narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Naime, govoriću o obezbeđivanju pristupa informacijama iz srpskih arhiva. Posle tzv. demokratskih promena 2000. godine, ništa značajnije nije urađeno da se obezbedi potpuna dostupnost arhivskih fondova. Na čelu arhivskih institucija su i dalje ljudi odgovarajuće moralno-političke podobnosti. Nekada su to bili pojedinci komunističke, odnosno socijalrealističke moralno-političke podobnosti, sada su to pojedinci liberalno-demokratske moralno-političke podobnosti. Arhivska građa u nekim arhivama građanima nije dostupna ni posle 30 godina. To je sve u rukama direktora, cenzora koje imenuje Vlada, republička ili gradska. Često su fondovi nesređeni, sa sumornimobaveštajnim sredstvima, odnosno inventarima. U Vojnom arhivu je u potpunosti nedostupna arhiva od 1945. godine. Opravdanje za to, po njihovim rečima, vezano je za nesređenost, zatim nedostatak kadrova i bombardovanje iz 1999. godine. U Arhivu Srbije su važni fondovi dislocirani u isturene arhivske punktove. U Železniku je, na primer, vrlo važan fond Kasacionog suda iz 1846. godine. Gospodo, ono što je najvažnije, ne poštuje se arhivska nadležnost arhivskih institucija. Tako, na primer, kapitalni fond Josipa Broza, posle ukidanja arhiva Memorijalnog centra «Josip Broz», nije dospeo u nadležnost Arhiva Jugoslavije, nadležne institucije, već se čuva, bolje rečeno, skriva u Muzeju Jugoslavije. To je nečuveno u arhivskoj delatnosti. Ko to i dalje čuva lik i delo najvećeg sina svih naših naroda i narodnosti? Inače, Arhiv Jugoslavije predstavlja svetao primer što se tiče dostupnosti fondova, zahvaljujući dobrim inventarima i ranijem predanom radu arhivista. Nažalost, i Arhiv Srpske pravoslavne crkve je teško dostupan zbog slabije sređenosti fondova. Arhiva bivše državne bezbednosti je najveći problem. Šta je sa obećanjem VBA, bivšeg KOS-a, da će se osloboditi građa istraživačima od 1945. do 1977. godine? Tu ima čak oko 200.000 stranica arhivske građe. Sve je to rečeno u javnosti, međutim, od toga do danas ništa nema. Šta je sa arhivom Državne bezbednosti, odnosno BIA-e? U Sloveniji i Hrvatskoj je u potpunosti otvoren arhiv državne bezbednosti. Hrvati su objavili već sada arhive OZNE i KNOJ-a iz 1944, odnosno 1946. godine. Ova skupština treba da urgira kod odgovarajućih Vladinih resora da se stanje izmeni. Takozvane demokratske vlade nisu učinile nikakav pomak u odnosu na zatvorenost arhiva u komunističkom periodu. Centar za kritičko mišljenje Instituta za savremenu istoriju uputio je državnim institucijama apel za otvaranje arhivskih fondova. Pročitao bih taj apel, jer je od izuzetnog značaja. "Pozivajući se na obavezu države da svojim građanima obezbedi zakonom garantovan pristup informacijama, dole potpisana grupa javnih radnika apeluje na državne institucije i pojedince da obezbede uslove za poštovanje postojećih propisa o odlaganju, čuvanju, depozitu i stavljanju na uvid arhivskog materijala i tako raskinu sa konspirativnom tradicijom otežavanja pristupa građi i uništavanja i selektivnog obelodanjivanja dokumenata, koja je do sada skupo koštala srpsku nauku i društvo. Građa koja se nalazi u posedu Ministarstva unutrašnjih poslova, Ministarstva spoljnih poslova, Ministarstva odbrane i BIA-e, a koja je odavno izgubila svoj operativni karakter, od velikog je značaja za razumevanje prošlosti Jugoslavije i Srbije. Njenim zadržavanjem se doprinosi održavanju nenaučnih predstava o prošlosti i uskraćuje pravo na istinu građanima Srbije. Iskustva drugih zemalja jasno pokazuju da je odnos prema pisanom nasleđu državnih institucija, kao i spremnost da se poštuje sopstvena zakonska regulativa u ovom domenu, jedan od odraza demokratičnosti društva. Manipulacija argumentom državne tajne, kojim se opravdava izbegavanje zakonske obaveze, u nesaglasju je sa idealom transparentnosti savremene države i nanosi štetu njenim građanima i nauci. Ni posle skoro tri godine od ustupanja dela dokumentacije BIA-e arhivima, koja se odnosi na period posle Drugog svetskog rata, navedena arhivska građa nije dostupna istraživačima. Ne ulazeći u razloge objašnjenja, apelujemo na državne institucije i organe da u što kraćem roku otklone sve zakonske i druge prepreke i omoguće nesmetan uvid istraživačima u za sada još uvek nedostupne arhivske fondove". To je apel koji su potpisali ključni srpski naučnici, uglavnom društvenih nauka. Nadam se da će ova, tzv. demokratska vlada postupiti u skladu sa najboljim tradicijama liberalne demokratije i uslišiti apel srpskih naučnika. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović, po Poslovniku, a neka se spremi gospodin Radiša Ilić. Molim poslanike za malo tišine, bližimo se kraju.
Reći ću tri stvari. Prvo, o članu 218. Malo će vam delovati čudno, a to je da Vlada mora da izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a reći ću i zašto. Gospodina iz SRS bih molio da ne krši član 103. Gde se sad setio Tita i komunista, uopšte mi nije jasno. Troši nam vreme. Treća stvar, ukrali ste Poslaničkoj grupi SPS-a skoro ceo minut. Zato sam se javio, da bih mogao da ostvarim svoje pravo. Niste dobro merili. Ako ne verujete, uzmite našu štopericu. Prošla su vremena kada se tako radilo u Parlamentu. Samo nekoliko rečenica, jer vidim da nema svrhe, ovde uglavnom sedi opozicija. Kolundžija, vama svaka čast, vi tu sedite po službenoj dužnosti, ostale to ne interesuje. Ovo je set antikorupcijskih zakona. Gospodo iz vladajuće nomenklature ili iz vladajuće elite, nije problem Srbije na putu u Evropu samo Hag, koji vi tumačite kako vi želite, a oni drugi, koji ne misle kao vi, onako kako oni žele, i mislim da su ovi drugi ispravni, problem je korupcija, jer smo jedna od najkorumpiranijih zemalja u Evropi i u svetu, a vi ne želite da dovršimo problem konstituisanja ovih antikorupcijskih tela. Problem je lopovluk, krađa, recimo, u okviru privatizacije. Još uvek nije završeno, recimo, suđenje gospodi iz «stečajne mafije», gde je izvršena jedna od najvećih pljački u istoriji Srba i srpske države, o kojoj mi danas ne želimo da pričamo. Sledeća stvar, koja je jako važna, zašto sam spomenuo Vladu Republike Srbije? Zato što, očigledno, dok se ne dogovorite u Vladi, ni poslanička većina od 122 poslanika, koja je više nego kvalifikovana, nije mogla da nam predloži kadrovska rešenja za ombudsmana, za Poverenika o javnim informacijama i za sastav Državne revizorske komisije i njenog direktora. Znate šta to govori nama koji ovde kontrolišemo šta radite vi kao vladajuća većina i kao Vlada, verovatno i javnosti Srbije? Da nastavljate praksu da se u okviru Vlade Republike Srbije deli plen. Pošto se niste dogovorili, vi ovde pričate, navodno, o stručnjacima, o ljudima koji imaju pet ili deset godina ovog ili onog iskustva, a suština je sledeća: na sva ova ključna mesta za utvrđivanje korupcije u Srbiji, na ključna mesta za utvrđivanječinjenica kako su potrošene budžetske pare, kako su budžetske pare distribuirane budžetskim korisnicima i potrošene, a i tu su velike zloupotrebe,vi ne želite da dovedete nikakve stručnjake, nikakve nezavisne ljude, vi želite da dovedete ljude koji su pod vašom stranačkom kontrolom. Onda nam pričate o unapređenju demokratske prakse. Izvinite, molim vas, ali demokratija znači upravo postojanje institucija, postojanje procedura i da se zaista svi, pošto nije moguće sve propisati zakonom, svi držimo toga da ono što piše u zakonu zaista i sprovodimo u praksi. Zaista moram da kažem da smo, recimo, u prethodnom sazivu, kada je manjinsku vladu DSS-a i njenih partnera podržavala SPS, doneli preko 200 proevropskih zakona, ali za njih nije htela da glasa Demokratska stranka, verovatno iz svojih uskostranačkih interesa. Sada će ih valjda podržati. Gospodo, većina tih zakona ili nije primenljiva na način na koji ste vi to pokušali da uradite ili, jednostavno, te zakone ne primenjujete. Jedna je stvar što imamo zakonodavni okvir, jedna je stvar što ovde promovišete prava, a druga je stvar što ta ista prava, koja zakonom donosimo, u praksi nismo u stanju da sprovedemo, jer vi ne želite ni pravog čoveka, pre svega, u Državnoj revizorskoj komisiji, ni pravog čoveka koji će kontrolisati informacije od javnog značaja, a ombudsmana niko nije hteo ni da se prihvati, jer je znao da biste mu vi, u svojim međusobnim trgovačkim transakcijama, nametali šta je ono što je ugrožen interes običnog čoveka. Usput, samo da vas pitam - da li ima većeg posla u Srbiji za nekog ko želi da se bavi ljudskim pravima, a jedno od osnovnih prava je pravo na rad, od prava 940 hiljada nezaposlenih?
Hvala, gospodine Bajatoviću. Ako je štoperica kod gospodina Obradovića, molio bih da je ustupi generalnom sekretaru radi vođenja evidencije. Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Javljam se po članu 1. Poslovnika, zato što je moje pravo i obaveza da i vas, gospodine Bajatoviću, a i Narodnu skupštinu obavestim da je uvaženi kolega dr Nikola Žutić doktor istorijskih nauka, čovek koji se dugo godina, u svom istraživačkom radu, bavio naročito zločinima koji su izvršeni nad srpskim narodom zapadno od Drine i Dunava, u Republici Srpskoj Krajini. To što on sa skupštinske govornice pominje samo neke delove iz te tragične istorije pod Brozovim režimom, to je edukativnog karaktera. Najsrdačnije vam preporučujem da sve njegove studije, a jedna od njih je inkorporisana i u novu knjigu prof. dr Vojislava Šešelja "Rimokatolički zločinački projekat veštačke hrvatske nacije", pročitate, tek toliko da imate malo drugačiju predstavu o tom delu srpske istorije, o 50 godina totalitarnog režima. Ono što je najopasnije, i o čemu možemo da pričamo naširoko i nadugačko, to su neokomunisti iz Dosovske vlasti, koji sada pljačkaju građane Srbije i koji vladaju Srbijom na način na koji to čine, tako da ih se stide oni koji su iz ideala, kao mladi komunisti i skojevci, bili pripadnici tog pokreta koji se borio protiv fašista. Mnogo su opasniji ovi neokomunisti na vlasti iz Dosovske vlasti nego neki ljudi koji su to radili iz ideala. Brozomanija, koja je toliko zla učinila našem narodu – Srbima, koja je učinila da mi posledice takve politike, zbog Broza i svih neprijatelja srpskog naroda, trpimo, i naš narod na Kosovu i Metohiji, i Srbi u Republici Srpskoj, i prognani Srbi iz Republike Srpske Krajine, nešto je što je naša bolna rana i mi o tome stalno moramo da govorimo. Sreća je da Srbija ima dr Vojislava Šešelja, koji je spreman o tome da piše i da, uz ovakve saradnike kao što je dr Žutić, da nemerljiv doprinos srpskoj nauci, pre svega, istoriji.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dušan Bajatović.
Samo dve rečenice. Ne brinite, neću mnogo da se svađam s radikalima, samo onoliko koliko mi treba da vratim svoje biračko telo. Ako sam nekoga i pomenuo, nisam ga ubio, gospođice potpredsednice. Samo sam rekao da ne treba ovde da raspravljamo o Titu i totalitarnom režimu, jer se totalitarizam sprema danas u Srbiji ako ovo sve pustimo. Dakle, na to sam mislio. Mislio sam da imamo prečih poslova nego da preturamo istoriju, koja danas deli Srbiju, jer je različito posmatramo. Slažem se da je on istoričar i da Šešelj piše najbolje knjige, sve to znam, čuo sam hiljadu puta. Samo hoću da vam kažem, dajte, ljudi, da mi zajedno gledamo šta se ovde danas dešava. Pustite istoriju. Mi danas u mnogim segmentima, po načinu na koji se vlada u Srbiji, imamo elemente u kojima jedna vrsta vlasti, a to je izvršna vlast, želi da se nametne u tolikoj meri da druge dve grane vlasti postanu potpuno poništene. Zato mi, kao opozicija, već uveliko pokazujemo kapacitet da vladajućoj partiji nećemo dozvoliti da radi ono što je njoj volja.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su tri predloga zakona o izmenama i dopunama - Zakona o Zaštitniku građana, Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Ova sednica je trebalo da se održi mnogo ranije, odnosno onako kako je nalagao Ustavni zakon. Poslanici SRS su na prošloj sednici uporno iznosili argumente upravo u prilog ovome što se danas dešava. Izgleda da je važnije bilo da se donesu izmene i dopune Zakona o Vladi, Zakon o državnoj upravi, Zakon o državnim službenicima, kako bi se bez svađa preraspodelila radna mesta u novonastaloj vladajućoj koaliciji. Malo ironično zvuče obrazloženja za predloge zakona koji su danas na dnevnom redu. Ironična su zato što se u njima predlagači pozivaju na Ustav, na Ustavni zakon. Dakle, isti oni koji su pre nedelju dana pogazili taj ustav i taj ustavni zakon i tako pokušali da grubo naruše ustavni poredak Republike Srbije.Sada, kao da se ništa nije dogodilo, kao da se neko poigravao sa građanima Republike Srbije. Što se tiče Predloga izmena i dopuna Zakona o Zaštitniku građana, stiče se utisak da ste nekim kozmetičkim izmenama pokušali da pripremite teren pojedincima iz vaših interesnih grupacija, koji će reagovati po potrebi vladajuće garniture, ili Solane, ili Olija Rena, ili Majkla Polta. Kakvi će biti rezultati Zaštitnika građana? Da li će uspeti da se stavi u ulogu zaštitnika prava građana, da znaju kako da se zaštite od svih onih silnih mafija, duvanske, prosvetne, drumske, saobraćajne, naftne, stečajne, carinske, pošto je u svakoj ordinirao poneki državni službenik, čak i jedan pomoćnik ministra. Već u članu 2. se vidi koliko će Zaštitnik građana biti nezavisan i samostalan, kada ga bira i predlaže vladajuća većina. Nema tu interesa da se bilo šta promeni. Zaštitnik građana bi trebalo da zaštiti građane Srbije i od saznanja da je potpredsednik Vlade Republike Srbije težak 11 miliona evra. To treba mentalno da podnese građanin ove države, koji nema za struju, koji nema za lečenje, koji ujutru nema čime dete da isprati u školu. Ne trebaju nama zaštitnici građana za ukras, da pišu elaborate o slučajevima kada službenik doručkuje u nevreme ili kada neko ne dobije obaveštenje od Javnog preduzeća o radovima na vodovodu. Malo mi ovaj zaštitnik građana liči na jednu drugu vanustavnu instituciju, koja, kao, hoće nešto da pomogne građanima a, u stvari, služi samo za trošenje narodnih para. To je Narodna kancelarija predsednika Republike. Po šablonu se daju odgovori obespravljenim građanima, samo se upiše ime, prezime i adresa. Tako se dešavalo da su pojedini građani, koji su tražili nekakvu pravnu pomoć ili pomoć za lečenje, dobijali blanko odgovore da nisu u mogućnosti da im pomognu za izmirenje duga za električnu energiju. Eto, tako će Zaštitnik građana reagovati. Čuli smo danas poslanika Momira Markovića, poslanika Srpske radikalne stranke, koji je govorio o nestalim milionima u Agenciji za privatizaciju, o pokradenim lap-topovima, sa podacima o JAT-u, Boru i NIS-u. Tim stvarima treba da se bavi Vlada, policija, pa i Zaštitnik građanina, jer neko će sigurno tražiti pomoć i od tog zaštitnika, kada bude izabran na tu dužnost, povodom nečega ovako drastičnog. U ovim izmenama i dopunama se uočava jedna prikrivena namera predlagača, i to se najbolje vidi u članu 3, kojim se u članu 9. reč "organizacija" zamenjuje rečju "stranka". Znači, budući zaštitnik građana neće moći da bude član nijedne političke stranke. Pitanje je - zašto u Predlogu zakona niste ostavili i reč "organizacija"? Da li planirate da nastavite praksu udomljavanja pripadnika nekih nevladinih organizacija? Imali smo primer CESID-a. Čovek je ekspresno došao na mesto zamenika sekretara Narodne skupštine. Sam predsednik Narodne skupštine hvali se kako je pohađao neke kurseve, čiji je promoter bila, ni manje ni više, nego Sonja Liht. Ne bih se iznenadio da za Zaštitnika građana izaberete Sonju Biserko ili Natašu Kandić i onda bi slika aktuelne vlasti u Srbiji bila kompletna. Još fali da nam Karla del Ponte izabere šefa BIA, pa da ukrasimo tu Dosovsku porodičnu fotografiju. Što se tiče Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, odnosno dopuna ovog zakona, ništa bitno Poverenik ne menja u svom radu na osnovu tog zakona. Dopune su uslovljene donošenjem novog ustava. Ovaj zakon, kao ni Poverenik, ništa bitno neće promeniti u odnosu - vlast naspram javnosti. Radiće onoliko koliko to dozvole oni koji su na vlasti. Evo vam prostog primera. Sva pitanja oko hapšenja generala Tolimira, pa do učešća pojedinih državnih funkcionera i službenika u pojedinim aferama koje su potresle srpsku javnost u poslednje vreme, ostaju bez odgovora. Neka Poverenik poveri javnosti Srbije valjane informacije o svemu ovome, a sigurno je bilo i onih koji su ih tražili. Ovako, radikali prozivaju predstavnike vlasti na sednicama Narodne skupštine da pruže građanima informacije, kad ono, i oni ćute. Čitava javnost u Srbiji se pita - šta se to krije od građana, a kada Poverenik pokuša da dobije neku informaciju od predstavnika vlasti, naiđe na opstrukciju, ili mu to što mu ponude tako ufilujuda je potrebna šifra da se otkrije šta je državni organ hteo da kaže. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a posle njega, narodni poslanik dr Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram najpre da konstatujem da je Vlada Republike Srbije uz punu, rekao bih, pre svega, logističku podršku aktuelnog predsednika Skupštine, uvela vanredno stanje u Skupštinu Republike Srbije. Da je tako, dokaz je i ova današnja sednica i sve sednice koje smo održali od izbora nove vlade. Naime, iako u Poslovniku stoji da se sednice održavaju isključivo utorkom, sredom i četvrtkom, od 10 do 18 časova, mi u te dane ne držimo sednice, već, naprotiv, petkom, subotom, nedeljom i, eventualno, ponedeljkom, po pravilu, u kasnim večernjim satima. Da u Skupštini, a rekao bih i u Srbiji, na određen način, vlada vanredno stanje, dokaz je i ova sednica koja je krštena kao Drugo vanredno zasedanje . Neću pričati o ovim zakonima koji su danas na dnevnom redu. Samo ću da ukažem na suštinu onoga što se dešava danas u Skupštini Srbije, a to je uporno kršenje Ustava Republike Srbije od strane Republičke vlade, naravno, preko predsednika Skupštine i skupštinske većine. U članu 5. Ustavnog zakona jasno stoji šta se mora naći na dnevnom redu prve sednice Narodne skupštine posle izbora Vlade, znači, posle konstitutivne sednice. Ta prva sednica je prošla pre deset dana. Na toj sednici nije urađeno ništa, vođena je debata desetak sati, pa su se nakon toga razišli bez ikakvog zaključka i ikakve odluke. Naime, u članu 5. Ustavnog zakona stoji da novoizabrani sastav Narodne skupštine u toku prvog zasedanja nakon izbora Vlade treba da uskladi sa Ustavom zakone kojima se uređuje zaštita građana i ostvarivanje prava građana na obaveštenost i izabere Zaštitnika građana, zatim, organ nadležan za praćenje ostvarivanja prava građana na obaveštenost, kao i guvernera Narodne banke Srbije i organe Državne revizorske institucije. Znači, ni ovo što je danas na dnevnom redu, iako je ovo druga sednica, nije u skladu sa Ustavom, jer je danas morao da se izabere i Zaštitnik građana i guverner Narodne banke Srbije. Čuli smo od predstavnika predlagača da se ne može danas birati Zaštitnik građana, jer su danas na dnevnom redu izmene i dopune tog zakona, ali mogao je guverner Narodne banke. Zašto nije? Zato što nije postignut dogovor ili trgovina među koalicionim partnerima u Vladi Republike Srbije, o tome ko bitrebalo da bude guverner Narodne banke. Takođe, da je država na određen način u vanrednom stanjugovori činjenica da nemamo Ustavni sud već mesecima u Srbiji. Ustavni zakon i Ustav Srbije obavezuju i u svakoj normalnoj državi Ustavni sud postoji permanentno. Nema pauza u postojanju i radu Ustavnog suda. U članu 9. Ustavnog zakona piše da će se izbor, odnosno imenovanje sudija Ustavnog suda izvršiti najkasnije do kraja Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. To prvo redovno zasedanje nekako se podudarilo s onom konstitutivnom sednicom i ona je zauzela taj prostor, ali je, po nekoj logici, trebalo da se na Prvoj vanrednoj sednici izaberu sudije Ustavnog suda. Imamo uslove, to je ovaj ustavni zakon, koji, takođe, govori da izaberemo 10 sudija, što daje mogućnost da Ustavni sud punopravno radi i odlučuje. Neću pričati o ovome što je na dnevnom redu. Želim i imam obavezu da i vama, kao poslanicima, a i javnosti Srbije, ukažem na situaciju u kojoj se danas u Srbiji nalaze izbegla, prognana i raseljena lica. Naime, pre nekoliko dana sam bio u jednom kolektivnom centru i dobio sam informaciju da ih raseljavaju iz tog centra. Vidim da je to trend u celoj Srbiji i da ih iz svih centara preseljavaju u druge centre itd. Mnogi od tih ljudi su u pojedinim centrima, na pojedinim lokacijama, proveli 15 godina. Posle 15 godina, ponovo postaju izbeglice u Srbiji i ponovo odlaze na nova mesta, u nove centre, i ponovo treba da se adaptiraju na neke nove uslove i da izgrađuju neke veze sa lokalnim stanovništvom na drugim mestima. Situacija je vrlo teška i mene interesuje da li aktuelna vlada ima ikakvu strategiju ili bilo kakav drugi plan sa tim ljudima? Oni su jednu tragediju doživeli u svom zavičaju i sada ih ponovo ovde izlažemo tim neprijatnostima, da se ponovo sele, sve stvari koje imaju, a vrlo malo toga imaju, da pakuju kofere i da idu u neka nova boravišta. Komesarijat za izbeglice ne radi ništa u tom pogledu, ili se bar ništa na terenu ne vidi. Sredstava nema, bar ne vidimo na terenu da postoje bilo kakva sredstva koja Vlada izdvaja za ove namene, jer su ti ljudi prepušteni sami sebi. S druge strane, mnogi od njih, i ako pokušaju i zatraže državljanstvo ove države, ne mogu da ga dobiju, prvo, zato što je cena tog zahteva oko 10.000 dinara. Oni te pare nemaju. Ako neko i uspe da podnese taj zahtev, čeka godinama da dobije rešenje o upisu u knjigu državljana. Treće, njihova imovina u državama iz kojih su proterani i iz kojih su izbegli ostala je tamo i ova naša država ne vodi računa o tome, odnosno naša diplomatija ništa nije učinila da se ta njihova imovina što pre vrati, da dođu u njen posed, da bi mogli bar na određen način da se obeštete i da ovamo u Srbiji započnu neki novi život. Postavio bih poslaničko pitanje, da li ova vlada ima jasnu strategiju i jasan plan i da li želi da integriše te ljude u pravni i društveni sistem ove države ili ne? Ako ona to ne želi, treba to javno da im kaže, da oni znaju na čemu su, da bi mogli da planiraju ostatak života na drugačiji način. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik dr Paja Momčilov, posle njega, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, sada je već skoro devet sati, a mi smo počeli rad u 12 sati u petak. Znači, na jedan evropski način vodimo raspravu i naše sednice, nastavlja se, u stvari, jedna Dosovska politika u Srpskom parlamentu, gde se gaze i Ustav i zakoni i Poslovnik. To je činjenica koju sigurno treba da istaknemo. Kome priliči da drži sastanke noću, u petak, da zakazuje u 12 sati, dan uoči zasedanja, sastanak, da ne kaže istinu poslanicima i da im prvo saopšti da će se održavati sastanci Skupštine naredne nedelje, pa onda iznenada da zakazuje ovakve sednice? Samo državama koja se zovu banana države, i to treba kazati. Neko bi mogao da pomisli - zašto se ovo nama događa i da li je to nesnalaženje, da li je to nestručnost. Nije. To je smišljeno urađeno, jer se želi da se izmuče poslanici, želi se nekvalitetna rasprava i želi se da poslanici nemaju mogućnost da kažu ono što treba da kažu. Zašto bi neko imao motiv da tako postupa, postavlja se pitanje. Vrlo je prosto naći odgovore kada pronađete motive. Prvo, danas ne treba govoriti o Kosovu u ovom parlamentu. To je tema koja je trenutno zabranjena. Drugo, ne treba govoriti i treba prikriti one igre koje se događaju oko privatizacije NIS-a i EPS-a, i to je sasvim jasno. Naravno, ne treba mnogo pričati ni o onome što nam se događa na ulici i što vidimo, hapšenje i udvaranje Karli del Ponte, koja je ovde gostovala četiri dana, kao da je na letovanju i na godišnjem odmoru. Zna se koliko su primerene posete državnika. I ona je, možda, neki državnik, pa zaključite i sami o tome. Ono što je potrebno kazati jeste, sasvim sigurno, da Srpska radikalna stranka ne možeda podrži ove dopune. Ovo nisu zakoni, ovo su samo dopune, i to su vrlo male kozmetičke dopune. Kada naši građani slušaju ovu našu raspravu, ne mogu ni da sagledaju o čemu mi to pričamo i zašto mi to pričamo. Biću slobodan da navedem primer samo iz Predloga zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Vi imate tu šest članova. U tih šest članova, šta se samo dodaje: «većinom glasova svih narodnih poslanika». To je taj značajni zakon, to je ta epohalna stvar zbog koje mora da se u petak u 12 sati, na brzinu, zakaže sednica, da se takve izmene donesu. To je igranje i izvrgavanje ruglu parlamentarizma i ozbiljnosti rada u Skupštini, u kojoj mi sada radimo. Imamo zakon, naravno, prvi je o ombudsmanu, ili, kako se zove, zakon o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana. Nema građaninu spasa i pored zakona. Naravno, mi još uvek nemamo ombudsmana, mada bi trebalo odavno da ga imamo. Naš građanin je izložen svakodnevnoj pljački.Ja ću vam reći primer iz zdravstva, meni je to najbliže. Vi imate od ove vlade i od prethodne vlade sistematsku pljačku građana Srbije. Kako? Upravo kroz jedan, tobož, legalni sistem i nestandardne usluge u zdravstvu. Kada odete da kupite novine, morate da dobijete fiskalni račun, a u zdravstvu postoje tzv. nestandardne usluge u 270 zdravstvenih ustanova u Srbiji. Desetine hiljada građana dnevno su morale da plate iz svog džepa nestandardne usluge. Šta biva? Nema fiskalnog računa. Šta ima - ima blok račun. Kako se dolazi do nestandardnih usluga? Direktor i upravni odbor odrede šta je nestandardna usluga, odrede i cenu. Onda se crni fondovi na taj način stvaraju, jer nisu podložni društvenoj kontroli.Koliko se toga skupi godišnje? Minimum 220 milijardi evra. Gde to ide? Ide u nabavku tzv. potrepština ustanova. Kako? Bez tendera, prijateljski, partijskim firmama se naduvanim računima plaćaju neke usluge. To je svakodnevni način kako se pljačka građanin. Danas imate jednu interesantnu raspravu u našem društvu. Naime, nestandardna usluga je i epiduralna anestezija obezboljavanja porođaja. Vi danas čujete, vi koji vodite u Evropu, da vaši predstavnici pričaju u medijima, i ne sramote se, da treba platiti obezboljavanje porođaja danas, da treba platiti prisustvo oca pri porođaju danas. Gde se to u Evropi plaća, pitam ja vas? Uzmite i atlantske zemlje, Ameriku, uzmite i Australiju. Još nas ministar resorni ubeđuje da je bol trpeti nešto što je prirodno. Toliko neznanja i toliko nehumanosti nisam skoro čuo. To je ono čemu smo danas izloženi. Neću duže govoriti o ovom trećem zakonu, to je jasno. Samo se menja jedan član gde se kaže, umesto da imaš sedam godina iskustva, potrebno je da imaš pet godina iskustva. Dovođenjem ovakvih kadrova, snižavanjem kriterijuma, jasno je šta se hoće, urušavanje sistema našeg, urušavanje institucija. To vam je kao kad vidite ovog mlađanog ministra inostranih poslova, ode u Rim i ne može da se snađe oko protokolarnih stvari, pa počne da trči levo-desno pri pozdravu i sviranju himne, kao kad gledate ovu «SIS agenciju», ako gledate odjavnu špicu, e tamo, skinuli su ministra u onom haotičnom kretanju levo-desno. Prema tome, nećemo za ovo glasati. Ovo što radite je izvrgavanje parlamentarnog života ruglu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada ste dolazili na vlast 2000. i 2001. godine, obećavali ste građanima Srbije, kako vi to volite da kažete, da koristite strane reči, nekakvu transparentnost. Pa, nije mogao čovek od ministara tadašnjeg DOS-a da se koncentriše na bilo šta drugo osim na priču kako će se sva sredstva iz budžeta, koja su narodna, koja se ubiru prilikom poreza, trošiti transparentno. Do dana današnjeg, videli smo kako usvajate budžete, videli smo kako usvajate zakone iz Bodruma, iz Soluna, ali još uvek narodni poslanici, od 2000. godine, naovamo, nisu imali priliku da vide kako trošite budžetska sredstva. Navodno, bio je jedan pokušaj u toku 2005. godine, valjda kao opravdanje za sve ovo što se desilo do sada, kao opravdanje za sve što niste do sada uradili, da se napiše jedan ovakav zakon o državnoj revizorskoj instituciji, da forma bude zadovoljena, kako je zakon tekovina nove demokratije; nije bila predlagač Vlada, nego Odbor za finansije i narodni poslanici. U jednom delu priče moram da se složim sa vama, Zakon je nešto bolji nego većina zakona koje ste do sada doneli, a to je zato što ste prihvatili najveći broj amandmana Srpske radikalne stranke u ovom zakonu. Očigledno je da vama ni amandmani Srpske radikalne stranke ne mogu sasvim da isprave zakon. Evo, od 2005. godine, od kad smo doneli ovaj zakon, još uvek nemamo državno-revizorsku instituciju, nema ko da iskontroliše kako to ministri od 2000. godine naovamo troše narodne pare. Razloga je često bilo mnogo, nesaradnja sa Hagom, pa Mlađan Dinkić neće da učestvuje u donošenju zakona itd, pa onda donošenje Ustava. Nekako ste uvek pronalazili razloge kako da ne primenite jedan zakon. Nije problem u zakonima, nego je problem u vama koji zakone primenjujete. Šta je sada razlog? Sada imamo izmene i dopune Zakona, pa se kaže u tim izmenama i dopunama da se, u članu 16, na poslovima koji su povezani sa nadležnostima institucije, umesto sa 7 godina, može raditi i sa pet godina iskustva. Evo razloga: nemamo dovoljno stručnjaka. Pre će biti da je razlog što nemate dovoljno poslušnih ljudi koje ćete da postavite u jednu ovakvu državno-revizorsku instituciju, jer ukoliko stavite poštene i prave stručnjake, posle revizije trošenja budžetskih sredstava ide revizija data od tužilaštva za sveministre iz Vlade Zorana Đinđića, iz Vlade Zorana Živkovića, iz Vlade Vojislava Koštunice. To je vama problem. Dalje, da ne mislite da srpsku javnost zamajavate kako vi nešto radite i kako radite u interesu građana, kako nemate šta da krijete od građana, vi biste primenili već član 18. Zakona, koji, takođe, daje određena ograničenja kako može da se radi revizija. U članu 16, takođe, brišete jedan član, vratiću se malo kasnije na član 18, briše se stav 2. koji kaže - za člana Saveta može biti izabrano lice koje dve godine pre izbora nije bilo član organa Vlade, odnosno član Saveta ministara državne zajednice Srbija i Crna Gora. Hajde, ovo poslednje, da nije bio član Saveta ministara državne zajednice Srbija i Crna Gora, to mogu da razumem zašto brišete, jer ste i državnu zajednicu i Saveznu Republiku Jugoslaviju upropastili, kao što upropastite sve čega se dohvatite, ali mi nije jasno zašto brišete i deo - da član Vlade i pre isteka od dve godine može biti član Saveta. Ili je to možda već u članu 18, da se vratimo na taj član, koji kaže, u stavu 2. - član Saveta ne može učestvovati i odlučivati u postupku revizije ako je bio radno angažovan kod lica koje je predmet revizije ili je obavljao određene poslove za račun subjekta revizije, a od prestanka tog zaposlenja ili završetka poslova nije proteklo pet godina. Prevedeno, pod formom javnosti u radu i formom namenskog trošenja sredstava, formiraćete Savet, a pošto nije napisano samo ko će biti član tog saveta, verovatno će neki od bivših pomoćnika ministara, zamenika ministara, ministara iz Vlade Republike Srbije biti članovi Saveta, radiće nekakve revizije manje bitnih privrednih subjekata, javnih ustanova. Kada je u pitanju trošenje budžetskih sredstava, tu ćete naći opravdanje - e, pa, znate šta, ne možemo da radimo reviziju budžeta Republike Srbije jer su članovi Saveta iz neke vlade kojoj je istekao mandat pre dve ili tri godine i tako pet sledećih godina neće biti revizije poslovanja i trošenja sredstava iz budžeta Republike Srbije. Još jednom utisku ne mogu da se otmem, a to je da, kada ste izabrali napokon ovu vladu, nekako nije bilo euforije ovde. Niste se iskreno radovali, a to govori da ste svesni da je ovo poslednji put da ste prevarili građane Srbije. Svesni ste da dolaskom vlade u kojoj će biti Srpska radikalna stranka, posle revizije Državne revizorske institucije, ide revizija javnog tužilaštva i pravosudnih organa.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, narodni poslanici, Srbija želi da se pridruži Evropskoj uniji, aktuelna vlast želi da putem inflacije, donošenja raznih zakona dokaže, toj Evropskoj uniji kako mi postajemo demokratsko društvo, kako ćemo se uključiti u evropske tekovine i kako ćemo da poštujemo i da usvajamo te evropske vrednosti. Želeo bih da vas podsetim samo, možda neki nisu znali, ali ću vam reći da je Srbija zemlja okupirana, zemlja čija je bezbednost ugrožena, država na koju je bačeno tamno svetlo, država čiji su građani i političari osuđeni i ocenjeni kao ljudi koji imaju samo govor mržnje, kao ljudi koji ne zaslužuju ljudsko dostojanstvo. Citiraću i nabrojaću neke činjenice, jer su vezane i za predlog zakona koji se danas nalaze na dnevnom redu. Od velikog broja često neverovatnih izjava, izjava mržnje prema srpskom narodu, mi ovde navodimo samo nekoliko, i to onih koje su potekle od Evropljana, a odnose se na sledeće. Na početku, svakako treba citirati ono što je izjavio Piter Justinov, a što je Zoran Piroćanac stavio u korice svoje knjige. Kao vrlo upečatljiv ambasador UNICEF-a, Justinov je u kolumni u londonskom nedeljniku "Evropljanin", 10.6.1993. godine, zapisao i ovo: «Životinje koriste svoje resurse znatno srećnije nego ovi naopaki stvorovi», misli na Srbe, «čija je pripadnost ljudskoj rasi u velikom zakašnjenju.» Jel vidite šta nam kažu demokrate i Evropljani kojima demokrate iz naše zemlje žele da odu i da im služe dokle ovi budu hteli. Poljski dnevnik "Žiće Varšava" je februara 1990. godine objavio sledeće - Srbi jedino razumeju jezik sile, a Helmut Kol je, takođe, bio vrlo direktan kada je početkom 1998. godine izjavio i to da Srbi treba da se podave u sopstvenom smradu, slično kao i njegov ministar Kinkel, koji je 27.5.1992. godine izjavio da Srbe treba naterati da kleče. Tamara Honal: «Srbi su narod parija, trule jabuke u buretu Evrope». Više je nego interesantan incident koji se dogodio na sastanku šefova država i vlada članica Evropske unije u Parizu, 1995. godine. Najpre je govorio grčki ministar Papandreu, o tome da se u Bosni vodi građanski rat sa elementima verskog rata, ali ga je Žak Širak grubo i nediplomatski prekinuo, rečima - dozvolite mi da vas prekinem, gospodine predsedniče, Srbi su narod bez zakona, bez vere, to je narod razbojnika i terorista. Ovaj incident je presedan i prenesen je samo u pariskom dnevniku druge televizije. Sa završetkom NATO bombardovanja nije se, međutim, završila kampanja govora mržnje protiv Srba. Naprotiv, u izjavama mnogih, i običnih ljudi, ali i evropskih zvaničnika, i dalje su se mogle čuti izjave koje su odisale više nego mržnjom. Za kraj, ovde napominjemo samo vrlo karakteristične izjave. Šta je rekao onaj koji je danas postao ministar Francuske? Bernard Kušner, koji je bio šef civilne misije u to vreme na Kosovu, izjavio je u dokumentarnoj reportaži emitovanoj na državnoj televiziji Francuske krajem marta 2000. godine sledeće: «Prošle nedelje smo imali devetoro ubijenih Srba, ove nedelje imali smo osam. To je vidan napredak.» General Majkl Džekson, britanski komandant KFOR-a je, prema pisanju "Njujork tajmsa", februara 2000. godine rekao - što je manje Srba na Kosovu, što ih manje ostane, Kosovo će lakše biti osigurati. Dakle, dame i gospodo, kao što vidite, za te naše nazoviprijatelje mogu reći da su oni najveći neprijatelji srpskog naroda, jer su to dokazali, a to je i objavljeno u «Reviji za kriminologiju i krivično pravo» u Beogradu, Udruženja za krivično pravo i Instituta u Beogradu. Dame i gospodo, kada se govori o ombudsmanu, ovo je zakon koji više liči na zakon o lovu i ribolovu ili zakon o vinu i rakiji. Sadrži 15 ili 20 članova, ali se opet ne vodi računa o tome da je ovo izuzetno značajna materija, koju tretiraju sva tri zakona, pogotovo zakon o Zaštitniku građana. Šta je bilo potrebno uraditi? Treba ovde sto stvari regulisati putem zakona. Ostale su brojne praznine. Skrenuću vašu pažnju i ukazati na uporedno pravo, kako je to regulisano. Šta bi trebalo imati na umu kako bi takva konvencija osigurala ulogu ombudsmana kao delotvornog sluge zakona, Vlade i građana? Prvo, utemeljavanje pravnog osnova institucije ombudsmana u Ustavu. Imamo to predviđeno u Ustavu, to je nesporno. Zatim, regulisanje pojedinih funkcija i institucija ombudsmana samo jednim zakonom; opis pozitivnih i negativnih preduslova za postavljanje ombudsmana; utvrđivanje većeg kvoruma umesto proste većine za izbor ombudsmana. Veći kvorum, kako reguliše uporedno pravo u zemljama Zapadne Evrope i Evropske unije, za opoziv nego za izbor ombudsmana. Sledeće, jasna pravila za opoziv ombudsmana; davanje imuniteta i privilegija u zavisnosti od toga da li stepen razvoja države to zahteva ili opravdava; plata kojaisključuje sklonost ka korupciji. Dalje, zbrinjavanje ombudsmana nakon odlaska sa funkcije, jer je to garantovanje najlakšeg pristupa građaninu institucije ombudsmana. Kako su naši građani, prema ovom zakonu, obavešteni? Koji su putevi da oni dođu i da budu obavešteni? Sedište institucije ombudsmana ne treba da bude u okviru uprave, jako je važno da on bude dislociran, da neko ne vrši direktni uticaj na njega. Nadležnosti ombudsmana - da obaveštava i daje savete, proverava žalbe na osnovu zahteva građana, proverava pretpostavljene nepravilnosti eks oficio, znači službeno. Zatim, pravo na davanje preporuka sa obavezom primaoca na davanje odgovora na podnetu preporuku. Pravoi obaveza podnošenja redovnih i vanrednih izveštaja. Pravo na podnošenje zahteva za ponavljanje sudskih postupaka, ovo kod nas nije predviđeno, shodno zahtevima i stanju razvoja društva i države. Tu je i pravo na podnošenje zahteva za preispitivanje normi nadležnosti u konkretnom sudu, podnošenje zahteva odgovarajućim sudovima radi donošenja odluke u sporovima nadležnosti sa organima uprave, kao i povezivanje sa ostalim vrhovnim državnim organima, na primer, sa Ustavnim sudom, Vrhovnim sudom, po krivičnimi građanskim stvarima, Upravnim sudom, vrhovnim kontrolnim organom, vrhovnim javnim tužilaštvom, radi rasvetljavanja pitanja od značaja za rad ombudsmana, pitanja koja, u suštini, ne spadaju samo u njegovu nadležnost. Obaveza je da građaninu, prema stanju stvari, bude i lično naraspolaganju. Dalje, da se ombuduman što je moguće više rastereti administrativnih poslova u okviru svoje institucije, bez obzira na njegovu konačnu odgovornost, kako bi mogao da se posveti svome radu u svojstvu ombudsmana. Zatim, garantovanje slobode u pogledu prava, naredbi i nezavisnosti ombudsmana, putem sopstvenog budžeta i prava izbora službenog osoblja; pravo ombudsmana na istupanje i pri razmatranju njegovih izveštaja u parlamentarnim odborima i na plenarnim sednicama parlamenta. Zabrana suspendovanja institucije ombudsmana usled uvođenja vanrednog stanja i ratnog vremena. Vidite, ovo je vrlo važna stvar. Ukoliko se uvede vanredno stanje, kao što je bilo uvedeno 2003. godine, da smo imali tada ombudsmana, ne bismo doživeli da nam 12,5 hiljada nevinih građana bude pohapšeno i držano u zatvorima, a da do današnjeg dana nije izrečena, tako reći, nijedna presuda. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovaj zakon, kako u odnosu na Poverenika, tako i u odnosu na Zaštitnika građana, valjalo suštinski razraditi, napraviti jednu studiju iz uporednog prava, preko Instituta za uporedno pravo. Imali bismo u tom slučaju jedan sažet, konkretno razrađen zakon, zakon koji bi omogućio našim građanima da se obrate nekome, da ih neko zaštiti i da na taj način budu zaštićena građanska prava, jerto Srpska radikalna stranka želi. Kada sam govorio o govoru mržnje, optužili su nas i oni spolja i neprijatelji o kojima sam govorio, a pomogli saučesnici u ovoj zemlji, da se i Vojislav Šešelj optuži za govor mržnje. Da li vam je bilo dovoljno, dame i gospodo narodni poslanici i građani Srbije, ako ste čuli šta su govorili šefovi vlada i država Evropske unije o Srbima i srpskom narodu? Vojislav Šešelj nije govorio govorom mržnje. Ovo su neprijatelji, ovi koji su govorili najvećim govorom mržnje u istoriji srpskog naroda. Na kraju, dozvolite mi da samo još jednom istaknem da je SRS ponosna i da je profesor dr Vojislav Šešelj, predsednik SRS, veoma poštovan i cenjen u srpskom narodu, zajedno sa njegovom velikom i uvaženom Srpskom radikalnom strankom.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović. Imate devet i po minuta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo priliku danas da u jednom vrlo teškom danu za Srbiju, zato što se u ovoj skupštini dogodilo novo kršenje Ustava, Ustavnog zakona, vidimo kako na delu izgleda demokratija kada je sprovodi ova sadašnja skupštinska većina. Istini za volju, moram da kažem da dan nije počeo tako loše, jer u 10 ujutru, u Odboru za finansije, većina odbornika odbila da Radovana Jelašića predloži za novog guvernera Narodne banke. Pokazalo se, zaista, da je ovaj odbor, kojim predsedava gospođa Tabaković, imao veliku moralnu snagu da kaže da ljudi koji su bili predmet mnogih afera u poslednjem periodu, koji su vodili lošu i fiskalnu i monetarnu politiku, ne mogu ponovo predstavljati Narodnu banku Republike Srbije. Međutim, nakon početka sednice, danas, imali smo priliku da vidimo da će se, i pored svih onih primedaba koje su poslanici SRS iznosili, i na prethodnoj sednici, vezanih za kršenje Ustava i Ustavnog zakona, naročito tačaka 5. i 9. koje govore o tome šta mora biti na redu ove sednice, ponovo dogoditi kršenje Ustava i Ustavnog zakona i da na dnevnom redu neće biti ove tačke. Imamo danas objedinjenu raspravu o tri zakona, o zakonu o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, zakonu o revizorskoj ustanovi i, naravno, zakon o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana. Pored činjenice da su svi zakoni na dnevnom redu neustavni, odnosno u nesaglasnosti sa Ustavnim zakonom, moram da kažem da ćemo, zbog javnosti, kada budemo govorili o pojedinostima ovih zakona, ipak nešto reći i o tome da je, prosto, neozbiljno da razgovaramo o tome da li, na primer, Poverenik za informacije može da pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti kada ne postoji organ pred kojim bi taj proces mogao da bude pokrenut. Ustavni sud nije usvojen, što je bila ustavna obaveza i predsednika Skupštine i Vlade. Ne postoje predlozi za sudije Ustavnog suda i vi ste sada, bukvalno, i građani Srbije i narodni poslanici, taoci i većine i Vlade, koja može da ocenjuje po slobodnoj volji da li je nešto ustavno ili nije i da li su svi akti koji se podnose u skladu sa našim lex superiori. Nažalost, u Srbiji danas ne postoji bilo kakva obaveza vlasti, odnosno postoji kao zakonsko rešenje, ali ne postoji bilo kakav način i mehanizam da nosioce vlasti naterate da vam pruže informaciju na koju imate pravo. Čak je i gospodin Šabić, koji je do sada obavljao ovu funkciju, više puta u javnosti iznosio informaciju da mu je bilo potpuno nemoguće, da ne postoji mehanizam kojim bi mogao da natera nosioce državne vlasti da pojedine informacije daju i da su oni to u nedogled odugovlačili, da su pokušavali da zakon i volju građana ismevaju, i to su, u stvari, uspešno radili. Mi sada vidimo kakva je želja i pokušaj vlasti da i ovim, kozmetičkim izmenama samo još malo ulepša zakon, alimi i dalje nemamo Zaštitnika. Mi nemamo Zaštitnika građana, a pričamo o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana. Mandat od sedam godina, a opet kažem, vezano za zakon dostupnosti informacija, koji se predviđa za nosioca ove funkcije, neprimeren je. Odslikava želju vlasti da udomi neke svoje kadrove i da im obezbedi dug staž, da na takav način bude sigurna da će i posle promene vlasti, a siguran sam da će biti vrlo brzo, taj čovek ostane na toj funkciji. Moram da dodam da bi, kada smo već ušli u kršenje Ustava i Zakona o sprovođenju Ustava i kada nismo razgovarali o tačkama koje su na dnevnom redu, mnogo bolje bilo, i za ovu većinu ovde, i za građane Srbije, da smo razgovarali o Kosovu i Metohiji. Vidim da tu temu skoro više niko ne pominje. Kada smo izabrali Vladu Srbije, prvo što smo videli, videli smo ministre koji se pojavljuju u Atini. Pomislim, možda su ljudi otišli da razgovaraju o nekoj važnoj temi za Srbiju, o Kosovu i Metohiji, o nekoj privrednoj reformi. Ne, oni su otišli na utakmicu. Na fudbalsku utakmicu Liverpul-Milan. Nakon toga, Boris Tadić sa Olijem Renom u Finskoj, opet na fudbalskoj utakmici. Gde su razgovori o Kosovu? Na kraju se uzdamo u Rusiju da nam spase Kosovo, a da naša Vlada ne želi da uradi ništa protiv onih koji nam Kosovo otimaju. U trenutkukad kažemo, da, mi želimo da uđemo u NATO, Boris Tadić je to rekao, Rusija šalje signal da će to shvatiti kao akt neprijateljstva. Opet molimo tu Rusiju i Vladimira Putina da stave veto i da spasu Kosovo i Metohiju. Zakon o Zaštitniku građana, koji je pred nama, veoma jezanimljiv. Ovaj zakon je usvojen u prethodnom mandatu i tada nismo imali Zaštitnika građana. Evo, danas razgovaramo o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, a da Zaštitnika građana nema. Nije čak ni na dnevnom redu. Očigledno, postoji volja da tog zaštitnika i ne bude. Sreća po građane Srbije da imaju svoju Srpsku radikalnu stranku da ih zaštiti od sve korupcije i kriminala koji nosi ova vlada, od svih neprincipijelnih, nemoralnih, kriminalnih i korupcionaških poteza koje oni povlače. Nemaju više građani kome da se obrate. Čak i kada imaju nekome da se obrate, dobijaju neke besmislene odgovore. Kome da se obrate kada im ruše svaki dan, kao što se dešava u Beogradu, i kioske, i privremene objekte, od kojih izdržavaju porodice i za koje plaćaju porez, zapošljavaju radnike i pomažu privredu ove zemlje, poput onog što je radila Italija 60-ih godina da pokrene svoju posrnulu privredu. Znam da je žalosno što je stanje privrede Srbije danas kao u Italiji pre 50 godina, ali za to je kriva ova vlada i sve ove koje su bile od 2000. godine naovamo, koje su uspešno uništile privredu ove zemlje. Sada pokušavaju da ljudima koji preživljavaju, bukvalno, oduzmu i to parče hleba. Kome da se obrate građani novobeogradskog bloka 43 koje u narednih nekoliko dana iseljavaju iz njihovih kuća, iz privremenih objekata u kojima su smešteni već 30 godina i niko neće da kaže gde će sa tim ljudima? Oni su naše komšije i naši prijatelji, oni su građani Srbije i imaju pravo na zaštitu. Nema u Republici Srbiji volje vlasti da zaštiti građane. Ovde je volja da se uzme što više, da se otme od građana Srbije, a za građane vas baš briga. Šta da rade kada se direktori poslovnog prostora bogate, kada ne znaju ni koliko im kvadrata poslovni prostori imaju iz godine u godinu, a onda, kad konstatuju manjak u državnoj firmi, onda ga presele na višu funkciju, u grad, zaboraviće se. Kada se to kaže, nikom ništa, podignu se ruke većine i "pojela maca" itd. Kada dođemo do zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, pored činjenice da je zakon protivustavan i u nesaglasnosti sa Zakonom za sprovođenje Ustava, moram da kažem da je ovaj zakon zaista monstruozan i da postoji volja da se njime urade neke stvari koje su rađene u prethodnom periodu. Konkurs za članove Saveta ove institucije je u toku. Iako je po Ustavnom zakonu obaveza da na dnevnom redu danas bude izbor tih ljudi, nama je konkurs u toku i završava se tek u narednu sredu, najranije u naredni petak će biti sednica Odbora za finansije, na kojoj će biti ili neće biti usvojeni predlozi za ove ljude i tek će onda moći da dođe na dnevni red. To je bila procedura koja je propisana Ustavom. To je ono što je trebalo da bude urađeno.
Vreme.
Šta se dešava u Predlogu izmena zakona? Sedam godina radnog staža u institucijama koje su bile relevantne za obavljanje ovog posla, smanjuju se na pet godina. Ovo jasno pokazuje da su ljudi koji treba da dođu na ova mesta postojeći, da su njihova imena već negde zabeležena i da se sada, nažalost, čega nema ni u jednoj zemlji na svetu, zakon usaglašava sa njihovom stručnom i radnom sposobnošću. Fascinantno! Ovo je zaista sunovrat i sumrak parlamentarizma. Ovo čak ni stranke vladajuće većine nisu smele da dozvole. Za Savet ovakve institucije, koja se suštinski bavi antikorupcijskom materijom, ovo nije smelo da se dogodi.
Molim vas, završavajte. Imali ste devet i po minuta.
Još vrlo malo. Posao kojim se bave nazovieksperti - očigledno da ne postoji namera da to budu neki časni i pošteni ljudi, kako nikada ne bi izašla na videlo sva nenamenska trošenja budžetskog novca, kako nikada ne bismo saznali informaciju gde se drži novac poreskih obveznika, budžetski novac, u kojim bankama, ko je odlučio da on bude tamo i pod kojim uslovima. To su vrlo važne teme. Znam da poslanike vladajuće većine, kojih nema u sali ili ih ima vrlo malo, ovo ne zanima. Ovo je još jedna tema koja je vezana za život građana Srbije, koji njih, takođe, ne zanimaju. Oni su svoje živote lepo obezbedili, a vi građani Srbije - šta ćete. Mislim da su afere koje su bile u ovoj zemlji u prethodnih sedam godina obeležile Srbiju na jedan specifičan način, Srbija je postala veoma poznata kao zemlja afera. Nizale su se afere, sada da ih ne pominjem, ali znate sve.
Hvala, gospodine Stefanoviću.
Nedostatak ekspertske revizije i gotovo četiri godine bez završnog računa, od 2001. godine naovamo, imali smo tek pre nekoliko dana pokušaj da nam se dostavi preko noći završni račun, pa da se razgovara o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, što je Vlada povukla kao neustavno, isto nam pokazuje svu nesposobnost i nestručnost Vlade. Mi od 2001. godine nemamo priliku da vidimo kako su utrošena sredstva poreskih obveznika koja su projektovana budžetom. Mi nemamo priliku da proverimo da li su ona utrošena namenski ili nenamenski. To pokazuje i govori sve o ovoj vladi i o vladama koje su bile pre nje. U svakom slučaju, da završim, sve ovo pokazuje da se radi o veoma lošim zakonskim rešenjima. Nije ni čudo što su zakonska rešenja loša kada ih je predložila ovakva vlada. Pošto će uskoro na dnevni red ove skupštine doći i predlog Srpske radikalne stranke da se Vladi izglasa nepoverenje, najbolje je da ova vlada pre tog zahteva poslanika SRS-a sama podnese ostavku, da Srbiju poveri u ruke SRS-u na narednim izborima, koja će umeti da izvuče zemlju iz ekonomske krize i povede svoje građane u slobodan i normalan život.
Povredu Poslovnika je reklamirala narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću govoriti o članu 104. Poslovnika, jer ste toliko dostojanstvo bacili pod noge da mislim da više nema ni smisla reklamirati taj član Poslovnika. Malopre, dok je kolega Nebojša Stefanović govorio za ovom govornicom, poslanik DS-a mu je opsovao majku, valjda nervozan što mora da sluša narodne poslanike koji govore istinu o DS-u, o kriminalu, o lopovlucima, koje provodi "žuto lopovsko preduzeće". Nisam mislila uopšte da se javim po Poslovniku. Ovo što sada hoću da kažem mogla sam da kažem i u nastavku u utorak, ali sam se javila samo zato što ste nervozni i što hoću da pokažete svoje pravo lice. Hoću da iskoristim svoje pravo i da upozorim vas, gospodo koji ste glasali za Olivera Dulića, da je zaista krajnje vreme da tog mladog gospodina naučite da postoji nešto što se zove Poslovnik Narodne skupštine i da ga naučite da taj poslovnik primenjuje. Ovaj put govorim o članu 229. Poslovnika Narodne skupštine. Po tom članu, narodnom poslaniku se posle izvršene verifikacije mandata izdaje i posebna legitimacija. Drage kolege, nama je verifikacija mandata izvršena 14. februara. Skoro će četiri meseca, a da gospodinu Duliću i vama koji ste skupštinska većina ne pada na pamet da bar tu formalnost završite. Niste to hteli da uradite u vreme dok je predsedavala gospođa Borka Vučić, niste to hteli da uradite u vreme dok je predsednik bio Tomislav Nikolić, zato što niste hteli da na poslaničkim legitimacijama ostane upisano neko časno ime koje bi potpisalo tu poslaničku legitimaciju. Čekali ste svog Olivera Dulića. Sada pitam vas i pitam njega, ne znam gde je ceo dan, nije obavestio Narodnu skupštinu, da li je opet otišao prekoputa, kod Borisa Tadića, da li je opet zaustavio saobraćaj, kao pre neki dan, kada je kolima prelazio u zgradu preko ulice, ali su svi ljudi morali da budu sklonjeni, jer, Bože moj, prelazi preko ulice Oliver Dulić, ide kod Borisa Tadića. Dakle, dame i gospodo poslanici, valjda i vi iz skupštinske većine treba da povedete računa i valjda znate da treba da imate poslaničku legitimaciju, da biste mogli da se na određenim mestima legitimišete kao narodni poslanici, pogotovo vi koji nikada ne izlazite za ovu govornicu, pa vas i ne znaju. Ako ne zbog nas, ono zbog vas, dobro bi bilo da nam gospodin Dulić izda poslaničke legitimacije.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne) Zaključujem zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Zaštitniku građana, Predlogu zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Predlogu zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Ovim završavamo današnji radni dan. Nastavak sednice je u utorak u 10 časova.