Poštovana gospodo narodni poslanici, član 51. tretira jednu oblast koja je od posebnog interesa za Republiku Srbiju i predstavlja jedno od strateških obezbeđenja sigurnosti Republike Srbije. On govori o robnim rezervama. Postojećim propisima robne rezerve u Srbiji formira Republika i opštine. Njihov strateški značaj je razvijan iz više razloga. Prvi i osnovni je sigurno - ukupna stabilnost, očuvanje stabilnosti resursa. Koji su to resursi? To je pre svega hrana.Ona je sadržana najviše u ovoj oblasti materijalnih rezervi. Poveravanjem ove nadležnosti Vojvodini, Republika Srbija možda najviše ovde odstupa od koncepta ekonomske politike i čuvanja strateških rezervi, koje su od najbitnijeg značaja za stanovništvo. Da podsetim, to su pre svega žitarice, pšenica i kukuruz, uljarice, šećer, meso i mesne prerađevine, a naravno i druge vrste proizvoda pre svega, u vezanih za poljorivrednu proizvodnju. Prenošenjem ove oblasti na autonomnu pokrajinu,sigurno se narušava i bezbednosna sigurnost Republike Srbije. Moram da kažem da ćemo na isteku ove kalendarske godine imati priliku, kao uža Srbija, da kupujemo od Vojvodine pšenicu, kukuruz, meso i mesne prerađevine, ulje i šećer. Naravno, pored ovih strateških sirovina, tu postoje i druge, kao što su energenti, kao što su određene vrste materija u oblasti hemijskih proizvoda itd. Mislim da se ovde najdalje odstupilo od koncepta državnosti i stvorili su se uslovi za nešto što ponajviše Vojvodini daje atribute republike. Postojećim zakonskim propisima ti elementi su nedostupni autonomijama i sa njima može samo da raspolaže Republika. Na kraju svake fiskalne i ekonomske godine, Republika sabira svoje resurse, svoje viškove u proizvodnji, i pravi bilanse, a iz te oblasti izvozi te strateške sirovine i nabavlja one druge energente, kao što su sirovine za preradu lekova, kao što je nafta i naftni derivati, kao što su ostale vrste potrebnih sirovina za Republiku Srbiju i za rad privrede u Srbiji. Donošenjem ovakvog člana zakona u ovom omnibusu mnogo toga je ugroženo. Mislim da i predlagač, a i onaj koje dao saglasnost za ovakav član zakona, nikako ne vodi računa o interesima Republike Srbije. Mi smo imali ovde izlaganje i premijera Đinđića o ekonomskoj politici Republike Srbije za 2002. godinu. Ona je dijametralno različita u odnosu na ovaj član zakona, jer je ovim direktno ugrožena ekonomska stabilnost Republike Srbije, dato je u ruke rukovanje važnim državnim resursima nekim drugim organima, u koje ja, da budem iskren, nemam poverenja i ne verujem da će ostvarivanje ove funkcije biti u interesu svih građana Srbije. Prema tome, očekujem da prihvatite ovaj amandman i da odbijete ovo što ste predložili, jer imam utisak da niste ni razmišljali, a verovatno dobar deo poslanika i ne zna šta znače robne rezerve, pa predlažem da ovaj amandman prihvatite i da odbijete ovo što je predloženo uzakonu. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 51.podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Za 48, protiv94, uzdržanih28, nije glasalo 14, od ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 53. amandman je podneo narodni posalnik Predrag Čanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Predrag Čanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 53. Predloga zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine govori o ingerencijama autonomne pokrajine u regulisanju oblasti sporta. Poslanička grupa SSJ smatra da je ovaj član potpuno nepotreban i da ga u celosti treba brisati. Naime, po našem mišljenju, ne postoje nikakvi opravdani razlozi da se za teritoriju AP na poseban način reguliše oblast sporta. Ta oblast se mora regulisati na potpuno jednak sistemski način na teritoriji celokupne Republike, a preko posebnog ministarstva za sport i omladinu. Sport je oblast koja valjda treba da spaja ljude i narode, a ne da ih razdvaja. Bar je naše poimanje sporta takvo. Pročitaću samo jednu tačku iz člana 53. Predloga zakona. To je tačka 7) gde se kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast sporta: utvrđuje programe međunarodnih sportskih takmičenja od interesa za autonomnu pokrajinu". Zar to ne predstavlja preuzimanje određenih državnih ingerencija?Program međunarodnih sportskih takmičenja valjda bi trebalo da uređuje država preko resornog ministarstva, a to je ministarstvo za sport. Očigledno je da autonomna pokrajina pokušava da preuzme i neke državne ingerencije. Iz tog razloga, poslanička grupa SSJ smatra da ovaj član u potpunosti treba brisati, dakle, prihvatiti naš amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Borislav Pelević, zamenik predsednika poslaničke grupe SSJ.
Poštovani građani Srbije, uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici nevladinih organizacija, smatram da bi Narodna skupština trebalo da usvoji i da glasa za amandman dr Čanovića, koji je ispred stranke SSJ podneo na član 53. Predloga zakona o vraćanju nadležnosti AP Vojvodini. Ovo govorim i kao narodni poslanik i kao sportski radnik. Kao što vam je poznato, u Srbiji ne postoji ministarstvo sporta, postoji samo Uprava za sport pri Ministarstvu prosvete i sporta, što nije isto. Naravno, nije isto ni kada se radi o određivanju budžeta, koji se raspoređuje na određena ministarstva. Time najveću štetu imaju sportisti i svi oni koji se bave sportom i fizičkom kulturom. Ne treba zaboraviti da je sport u prošloj godini bio naša najuspešnija grana. U ekipnim sportovima smo postali najuspešnija nacija na svetu - košarka, rukomet, odbojka, vaterpolo. I ne samo u kolektivnim, nego i u pojedinačnim sportovima smo se visoko vinuli u prošloj godini, i to zahvaljujući samo entuzijazmu sportista i sportskih radnika. I pojedinačni sportovi, kao što su kik-boks, karate, streljaštvo i tenis, nalaze se u samom svetskom vrhu. Smatram i ponovo kažem, da jedina grana u ovoj zemlji koja predstavlja naš najbolji izvozni program jeste sport. U situaciji kada nemamo republičko ministarstvo sporta, pojavljuje se predlog koji je definisan članom 53. ovog predloga zakona, gde se predviđa u tački 7) da pokrajina utvrđuje programe međunarodnih sportskih takmičenja, od interesa za autonomnu pokrajinu, kao da se radi o nekoj grani koja nema nikakve veze sa Srbijom i Jugoslavijom. Tačka 9) kaže: "osniva pokrajinski zavod za sport i utvrđuje uslove za njegov rad", što znači da se samo pod drugim imenom, pod imenom zavoda, osniva pokrajinsko ministarstvo sporta. Da li to, dame i gospodo narodni poslanici, znači da ćemo sutra na prvenstvima Evrope i sveta imati reprezentaciju Vojvodine, pod svojom himnom? (Glas iz sale: Znači.) Kaže neko iz Vojvodine - znači. Dobro, ali ne verujem da ćemo to moći da izvedemo na taj način. Da li to znači da će separatno na prvenstvima Evrope i sveta učestvovati reprezentacija Srbije, reprezentacija Jugoslavije i reprezentacija Vojvodine? Nadam da do toga nikada neće doći, nikada i neće doći, i zato predlažem zaista da se ovaj amandman dr Čanovića usvoji. Još je crnje obrazloženje koje daje predlagač, kada kaže: "Nema nikakvog pravnog osnova za centralizovano uređivanje ove oblasti" (misli na sport), te bi sve ingerencije, koje imaju organi Republike, trebalo preneti da na teritoriji pokrajine obavljaju organi pokrajine". Šta to znači, nego cepanje jedinstvene grane, sportske grane, jedinstvenog sporta, cepanje na nekoliko reprezentacija, na nekoliko ministarstva, na nekoliko saveza. Mislim da to nije dobro i mislim da to ne bismo smeli nikako da prihvatimo. Hvala na razumevanju.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Peleviću, podsetiću vas kao sportistu da se decenijama unazad u ovoj zemlji organizuju sportska takmičenja na nivou opštine, grada, regiona, pokrajine, Republike, kao i na nivou savezne države. U članu 53. postoji rečenica u kojoj se kaže da autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast sporta, preuzima na sebe realizaciju određenih prava, odnosno raspolaganje pravima i realizaciju obaveza koje proizilaze iz zajednički utvrđenih sloboda. Taj zakon nije promenjen i stoga ste vi u potpunosti pogrešili tražeći argumentaciju za amandman koji je predstavnik vaše stranke podneo. Nema smisla pričati o reprezentaciji Vojvodine u trenutku u kojem istovremeno kao argument koji treba da održi centralizaciju našeg sporta pominjete odbojkašku reprezentaciju. Upravo je Vojvodina ili u kompletnom smislu Novi Sad doneo sve one trenutke uspeha i slave našem društvu, koje između ostalog koristite pokušavajući da odbranite jedan svoj politički stav koji je legitiman, ali koji nema uporište u ovom članu. Govori se o sportskim takmičenjima koja su od regionalnog i pokrajinskog značaja. Podsetiću vas na brojne regate koje se održavaju svake godine i o kojima država do sada nije brinula na način na koji bi recimo, to mogla da učini pokrajina, s obzirom da su one za pokrajinu od velikog značaja, a za državu od minimalnog. Mislim, recimo, na biciklistička takmičenja, trke koje su organizovane poslednjih nekoliko godina i koje su bile potpuno zapostavljene zbog brojnih problema, a ne zbog toga što neko o njima nije želeo da brine. Ako pokrajina iz svojih sredstava, na osnovu ovog zakona i korekcije koju je Vlada učinila, obezbedi finansijsku pomoć i realizaciju nekog takmičenja, zašto tako nešto ne omogućiti, jer mislim da niste u pravu kada ste se poslužili jednom dosta rigidnom argumentacijom, pogotovo ne zbog toga što se bavite sportom i znate da se oduvek u ovom društvu negovao sportski duh koji je sam po sebi imao i lokalni karakter. Bez takve vrste takmičenja nema ni uspešnog sporta. Mislim da moramo podržati ovaj član zakona zato što on zapravo afirmiše onu vrstu sportskog takmičenja i organizacije, koja je sama po sebi bila u nepovoljnom položaju zbog našeg stava da se mora ukinuta republičko ministarstvo sporta, koje samo po sebi nije posvetilo potrebnu pažnju onim oblastima sportskog života kojima je moralo da se bavi do sada.
Pravo na repliku narodni poslanik Borislav Pelević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Jovanoviću, očigledno je da se niste nikada bavili sportom i da ne razumete dovoljno problematiku sporta. Ja sam se bavio sportom duže vremena, a trenutno sam član Predsedništva Jugoslovenskog olimpijskog komiteta i jako su mi dobro poznati svi problemi u sportu u Jugoslaviji. Ne osporavam to što ste vi rekli, da je Vojvodina dala neizmeran doprinos razvoju sporta u Srbiji. Naravno, ali isto toliko koliko i svi drugi krajevi Srbije. Ovde se radi o nečemu drugom. Ovde se jedinstva država Srbija želi pocepati baš preko sporta i to uvek ide najlakšim putem. Dakle,upozoravam na opasnost koja je sadržana u članu 53, posebno na tačke 7) i 9), kao i na obrazloženje, gde se kaže da sve ingerencije koje danas ima Uprava za sport, odnosno Ministarstvo sporta Srbije, treba preneti na pokrajinske organe i na pokrajinski zavod za sport, što znači na pokrajinsko ministarstvo sporta. To je ono na šta ukazujem; u svakom slučaju mi, takođe, u svim sportskim granama imamo vrsne sportiste i sportske radnike iz Vojvodine i tako treba i da ostane. Zar treba dozvoliti da se jedan jedinstveni sport Srbije pocepa na nekoliko saveza, na nekoliko ministarstava, a o tome se upravo radi u Predlogu ovog zakona, naročito po članu 53, i o tome sam govorio. Jedinstvena država se najlakše cepa preko cepanja jedinstvenog sporta, jedinstvene informativne delatnosti i svega onoga što kreće kao početak, da bi se na kraju završilo sa nekakvim ustavotvornim skupštinama i sa pravljenjem ustava; jer oni prave ustav svakako. Oni prave nacrt ustava - 14 stranaka iz Vojvodine i iz nevladinih organizacija prave nacrt ustava. Kao što znate, ustav nije osnovni akt pokrajine, nego je statut osnovni akt pokrajine, a ustav je osnovni akt Republike;o tome se radi gospodine Jovanoviću.
Za reč se javio narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo poslanici, narodni poslanik Socijalističke partije Srbije gospodin Rade Bajić takođe je podneo amandman, i ja ću šire govoriti umesto njega, pošto je trenutno odsutan; procenio sam da je u ovom trenutku važno da se uključimo u raspravu povodom amandmana narodnog poslanika gospodina Čanovića. Oni su suštinski skoro isti, amandman gospodina Radeta Bajića i Čanovića, upravo zbog sledećeg: kada govorimo o sportu, uglavnom, svakome od nas je u glavama profesionalni sport. Međutim, za jednu državu, za svaku porodicu, amaterski sport ima višestruko značajniju ulogu, jer vaspitava mlade. Omladina koja se okreće sportu, omladina koja putem sporta nauči na kolektiv, na to da ima pravo da očekuje da može na nekoga da se osloni i da neko može da se osloni na njega u odlučujećem trenutku, takva omladina koja se kroz sport razvija je omladina koja će sutra biti kvalitetan student, kvalitetan radni čovek, otac svoje porodice i građanin ove zemlje. Zbog toga jeste izuzetno važno za jednu zemlju da u oblasti sporta ima svoje ministarstvo sporta. Mi smo se zbog toga zaista žestoko protivili, ali nismo mogli da ubedimo većinu tadašnjeg DOS-a od 176 poslanika, da Ministarstvo sporta i omladine mora da opstane. Umesto da imamo ministarstvo sporta i omladine, koje će se na nivou Republike Srbije jedinstveno, pre svega, brinuti o amaterizmu u sportu, mi sada dobijamo Predlog omnibus zakona koji u članu 53. faktički nigde ne spominje Republiku Srbiju, ni SRJ, i jednostavno ide ka tome da potpuno na teritoriji Vojvodine, kao delu Srbije, organizuje, u suštini, ovaj vid društvenog života. Čarapa se definitivno, čarapa mislim ustav, para do kraja članom 53.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 55, protiv 95, uzdržanih 27, nije glasalo 12, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 53. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kakve su stvarne namere predlagača Skupštine AP Vojvodine vidi se i kroz oblast sporta, o kojoj je bilo reči u prethodnom amandmanu. Ispred poslaničke grupe SRS na ovaj član sam podnela amandman, gde tražimo da se brišu određene tačke, i upravo te tačke za koje smatramo da je neophodno da se izbrišu iz člana u kome se govori o sportu, govore u prilog onome što iznosi SRS neprekidno za ovom govornicom, a to je da su namere separatista iz Vojvodine da ovakvim predlogom zakonom sebi omoguće buduće ustavno ustrojstvo severne srpske pokrajine, da izvrše secesiju i izdvajanje Vojvodine iz ustavno-pravnog poretka Srbije. Što se tiče ovog člana, da su namere predlagača takve - secesionističke, autonomaške, ne samo da govore ovi članovi u kojima se traži da u oblasti sporta autonomna pokrajina utvrđuje da li su ispunjeni uslovi za organizovanje sportskih takmičenja, već i tačka 7) za koju mi tražimo da se briše: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast sporta: utvrđuje programe međunarodnih sportskih takmičenja od interesa za autonomnu pokrajinu". Sada ću vam reći ono što mi srpski radikali neprekidno ponavljamo, a to je da je interes građana na teritoriji cele Srbije jedinstven, i tako treba da bude i u ovoj oblasti. To, da apsolutno nisu tačna obrazloženja zbog kojih se odbija ovaj amandman SRS, argumentovano ću vam, kroz nekoliko primera, ilustrovati: naime, do sada je svima vama poznato da su interesi građana, pojedinaca i sportskih klubova sa teritorije AP Vojvodine u oblasti sporta ostvarivani u okviru republičkih sportskih saveza, za svaki sport pojedinačno, i u okviru saveza na nivou SRJ. Sada se postavlja pitanje, zašto to sada traži autonomna pokrajina, ako će oni reći da to nije ono za šta ih mi optužujemo, kada su do sada građani i sportski klubovi, dakle pojedinci, imali apsolutnu mogućnost da se preko sportskih saveza na nivou Republike i na nivou SRJ afirmišu. Sport je toliko afirmisan decenijama na teritoriji AP Vojvodine,samo ako pogledate nekoliko sportova pojedinačno videćete da nisu baš prave namere predlagača, kako oni žele da se predstave, već da kroz ovakve tačke ovako predloženog člana zatraže da u dogledno vreme budu članovi evropskih i svetskih sportskih asocijacija, kao što su UEFA, FIBA, FIFA. Sada će prvo da traže da organizuju sportska takmičenja, a onda će u tom procesu svoje secesije i zalaganja da Vojvodina postane republika uraditi sve ovo ostalo. Dakle, sport je toliko afirmisan i AP Vojvodina, klubovi i pojedinci su imali tako značajnu ulogu da, recimo, ako pogledate Vaterpolo klub "Bečej", koji deluje i delovao je u okviru Vaterpolo saveza Jugoslavije, ne samo što je postigao izvanredne i veoma velike rezultate na međunarodnim sportskim takmičenjima, nego je Vaterpolo klub "Bečej", dakle i grad Bečej, opština, organizovao susret za četiri najbolja vaterpolo kluba u Evropi. Recimo, ako pogledate našu rukometnu ligu, videćete da je polovina klubova iz Vojvodine u rangu najboljih takmičara u ovom sportu. Na primer, Rukometni klub "Jugović" iz Kaća, osim što je postigao izvanredne rezultate na međunarodnim sportskim takmičenjima, imao je mogućnost da, delujući u okviru Republičkog rukometnog saveza, organizuje značajna takmičenja. Ako pogledate SPENS, koji je izgrađen 1981. godine za svetsko prvenstvo, videćete da niko nije izmestio taj veliki sportski centar. Ako pogledate da su naše reprezentacije, kako omladinska, tako i prva "A" reprezentacija (fudbalska, košarkaška) išle na pripreme u Veternik, na Palić,organizovane su velike sportske manifestacije gde je učešće uzela naša "A" reprezentacija, videćete da nikako nije bila zapostavljena AP Vojvodina i da su stvari krenule u drugom pravcu, u onome o kojem mi govorimo i upozoravamo našu javnost. (Predsednik: Zahvaljujem vam se na diskusiji. Prekoračili ste vreme.) Dolazimo do toga da će ovakvim svojim postupcima DOS-ovska vladajuća većina u Skupštini Srbije omogućiti autonomašima iz Vojvodine baš ono što ste omogućili Čoviću. Kada govorimo o sportu, dok se sve te stvari dešavaju na Kosovu i Metohiji, gde su Srbi obespravljeni narod, isto tako ćete uz pomoć vaše glasačke mašine dati mogućnost Čanku i njegovim separatistima da svaku oblast uređuju kako žele. (Predsednik: Upozoravam vas na vreme.) Za to vreme potpredsednik Vlade, zadužen za Kosovo i Metohiju, se rekreira kroz organizovanje košarkaških turnira. Jasno nam je kuda Srbija ide sa ovakvim zakonima i sa ovakvom DOS-ovskom većinom.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, bio sam sportista, ne baš vrhunski, ali to se valjda i ne očekuje od svakoga ko se bavi sportom. U međuvremenu sam počeo da se bavim politikom i nisam sportski radnik. Smatram da niko ko se bavi politikom ne sme da bude sportski radnik, a mi imamo takvu situaciju da nam se u sport mešaju i pripadnici MUP-a i da se u odnosu prema sportu ništa nije promenilo onoga dana kada je promenjena vlast. Najgori ljudi u sportu su političari, a možda su gori od njih političari policajci. U oblasti koja je dragulj izvoznih poslova, kako je neko možda malo grublje nazvao, u oblasti u kojoj se okreće ogroman novac, čim vidite političara, znajte da tu nikada zakona neće biti, nikada poštivanja zakona. Sport treba privatizovati, prepustiti ga onima koji u njega žele da ulažu; država da kontroliše odnose, a gde će sportista da se takmiči, kako će biti organizovana njegova takmičenja, hoće li biti gledalaca ili ne, što bi to interesovalo političare, i uvek one koji su na vlasti. Mi ovde imamo političare koji drže čitave fudbalske klubove. Mi ovde imamo političare koji drže agencije za prodaju fudbalera. Oni svi sede u Narodnoj skupštini i tobož o važnim stvarima ovde odlučuju, a čim izađe i dođe u domet mobilnog telefona, on priča koga ima za prodaju, koliko taj košta i koliki je njegov procenat. Nema kod političara interesa za sport. Ima interesa samo da ostvare što više glasova, da se deci nametnu kao ljudi koji o njima brinu. Baš nas političare briga o tome koji će klub da uspe. Ono jedino što nosite u srcu od deteta, kao navijač, to je valjda sav interes političara prema sportu. Sada se pronašla Skupština AP Vojvodine kao dušebrižnik o sportu u Vojvodini, pa tačka 1) kaže: "utvrđuje interes građana (autonomne pokrajine) "u oblasti sporta". Sada će pojedinačno dva miliona građana da se izjašnjava pred autonomnom pokrajinom, kao pred anketnim odborom, koji je njihov interes u oblasti sporta! Njihov interes je da deca mogu da se bave sportom, da kasnije o razvoju brinu stručni treneri i da dete koje je vrhunski talenat, kada se oduži onima koji su ga školovali, na tome zaradi, jer je život sportista veoma kratak, a iskušenja su ogromna; jedna povreda pred vrhunsko takmičenje na kome se očekuje da postavite svetski rekord, liši vas cele karijere; jedna povreda vas isključi iz polusezone u svom klubu i više ne možete da zaradite novac; nigde nisu osigurani; nijedan klub im ne isplaćuje ono na šta se ugovorom obaveže i živi se na obećanjima; mešetari uzimaju novac. Sada će mešetara da ima i u Vojvodini. Šta će Vojvodina - da igra neku svoju ligu? Tu će biti kvaliteta? Na nivou Jugoslavije ne možete da pronađete dovoljno klubova da igraju u ligi u bilo kom ozbiljnijem sportu, a sada će Vojvodina da utvrdi svoj interes i da ima ligu, ili će da igra ligu sa Mađarskom, Rumunijom. Šta ako neko u Skupštini Vojvodine većinom utvrdi da nije interes građana autonomne pokrajine da igraju ligu sa Srbijom, nego će igrati ligu ili sami ili će igrati sa nekim u inostranstvu. Ako idete na utakmice u kojima igraju klubovi iz Vojvodine i klubovi iz onog drugog dela Srbije, vi već možete da čujete divljanje koje šire političari i prenose na sportski teren. Samo da vas ne podsećam, da je ona Jugoslavija, komunistička, propala najpre na sportskim terenima. Prvi su rat poveli navijači i nikada ga nisu prekinuli. Ko je imao prilike da posmatra prenos košarkaške utakmice Cibona-Partizan, video je da se ništa nije promenilo i da su sva vaša ljubljenja sa Hrvatima pala u vodu na onoj utakmici. Hrvatska je organizovala da navijači dođu i da masakriraju košarkaše Partizana. Sada ih ubedite da igraju Ligu jadransku sa Hrvatima, koji ih onako dočekuju. Pojavio se i Kutiljero u Vojvodini, a vi ovde pričate priče, usvajate amandmane, obezbeđujete kvorum. Pojavio se onaj Kutiljero... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, zahvaljujem vam se na diskusiji i upozoravam vas da ste prekoračili dozvoljeno vreme.) Vas moja diskusija sigurno nije navela da mi se za bilo šta zahvaljujete, ali je moja diskusija bila iskrena i tačna, samo vi nastavite da igrate košarku; jedni stavite dres Jugoslavije, a jedni Srbije, pa igrajte, znojte se tamo; matora čičišta kao ja, debela, pokazuju decu za to vreme, vrti se reklama "fast" cigare, pozdrav iz Rovinja, "ronhil", viski se pokazuje na sve strane...
Gospodine Nikoliću, vreme i tema. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 53. koji je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Za 49, protiv 86, uzdržanih 26, nije glasao 21, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 53. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Rade Bajić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije u sali. Da li neko drugi želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Rade Bajić je, inače, jedan od poznatijih sportista u Vojvodini, naravno da ima mnogo motiva da prouči član 53. omnibus zakona. On je u svom amandmanu zahtevao da se tačke 7) i 10) brišu, a suština je u sledećem - više puta za ovom govornicom ukazivano je na ustavne odredbe člana 71. i 72. i oblast upravnog nadzora. Po ustavnim odredbama, upravni nadzor Republika Srbija ne može da prenosi ni na jednu instituciju na delu svoje teritorije, isključivo mora da zadrži pravo, ukoliko želi da bude celovita i jedinstvena Republika, da ona vrši upravni nadzor. Ovde imamo i jednu nelogičnu spregu.U početku se kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast sporta", pa se navodi šta se sve radi, jednostavno, treba da radi sve kao zasebna država. Tačno je to da se navodi u skladu sa zakonom, a naravno ne kaže se kojim zakonom. Pretpostavka je republičkim Zakonom o sportu. Ali, član 10. Predloga zakona govori: - "vrši upravni nadzor nad radom organizacija i pojedinaca u oblasti sporta sa teritorije autonomne pokrajine." Rezultat je potpuno jasan. Ako postoji republički zakon po kojem će organi AP Vojvodine raditi sve što treba da rade od utvrđivanja interesa građana sa teritorije pokrajine, do načina utvrđivanja i ispunjavanja uslova znači, svega što se može pomisliti u oblasti sporta. Ako oni istovremeno vrše upravni nadzor, to će sve biti potpuno nespojivo sa nekom celovitom politikom. Moguće da bude nespojivo sa celom tom politikom na nivou Republike Srbije. Prema tome, ovaj amandman je potpuno jasan. Ovim amandmanom narodni poslanik Rade Bajić ukazuje da se krše članovi 71. i 72. Ustava. Bez obzira na to što se članom 53. poziva da se postupa u skladu sa zakonom, istovremeno se onima koji treba da u skladu sa zakonom dejstvuju, stavlja u ruke instrument upravnog nadzora, da oni sami procenjuju da li dejstvuju po važećem zakonu ili ne, a ne Republika i Republička skupština, koja je taj zakon donela. Naravno, u celom tom kontekstu tačka 7) koja govori o međunarodnim sportskim takmičenjima je tačka koja izaziva zebnju. I u minulih 10 godina forsirala se regionalna i prirodna saradnja između Mađarske, Rumunije i dela Srbije u Vojvodini. Kada se ta međunarodna saradnja može da odigrava mimo republičkih institucija, pa i zbog upravnog nadzora, to onda može da miriše na određenu internacionalizaciju događanja na teritoriji Vojvodine, a i u oblasti sporta. Jednostavno, ovo je jedan od poslednjih članova koji pokušava jedan značajni deo opozicije ovde da promeni. Čarapu ste dobro oparali, skoro je doterali do kraja. Ovim članom 53, nažalost, i šumarstvo, i vodoprivreda, i stočarstvo, urbanizam, prostorno planiranje i sve što udomaćinskoj državi, što domaćinska kuća vodi na nivou cele kuće, a ne na nivou dela kuće, otišlo je. Nemojte da ode i ovaj deo koji je vezan za jednu značajnu društvenu aktivnost, koja je i te kako značajna za vaspitavanje budućih generacija koje treba da nose ovu državu. Hvala lepo.
Hvala. Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 78, uzdržanih 27, nije glasalo 22, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 54. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Gordana Pop-Lazić, Petar Petrović i Dragan Todorović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč? (Da.) Izvolite. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SRS u načelnoj raspravi i u raspravi u pojedinostima u više navrata je potencirao da smo apsolutno protiv donošenja ovakvog jednog zakona, jer je on protivustavan. Samo Ustav može da utvrdi nadležnosti autonomne pokrajine, ali smo svejedno amandmanima reagovali na gotovo sve oblasti koje ovaj zakon tretira. Ovo je poslednja oblast od ukupno 24 koliko ih ima i koje se ovim zakonom regulišu. Član 54. reguliše polaganje pravosudnih ispita, gde se autonomnoj pokrajini utvrđuje kao poverena nadležnost da uređuje polaganje pravosudnog ispita za lica koja imaju prebivalište na teritoriji autonomne pokrajine, kao i da obrazuje ispitni odbor. Mi se pitamo zašto samo za lica koja imaju prebivališta na teritoriji AP Vojvodine? U obrazloženju predlagač kaže da je ovo potrebno iz razloga racionalnosti i ekonomičnosti, odnosno da pravnicima bude bliže i jeftinije, jer je Novi Sad bliži nego Beograd, da tamo pred ispitnom komisijom polažu pravosudni ispit. Taj razlog je neprihvatljiv i neodrživ. Pravnicima iz Vršca, Kovina, Alibunara, pa i ovima iz, recimo, Iriga i Mitrovice mnogo je bliži Beograd nego Novi Sad. S druge strane, ovima u Šapcu bliži je Novi Sad nego Beograd. Ako su hteli tako nešto, nije trebalo da barem postoji ova odredba da je samo za lica koja imaju prebivalište na teritoriji AP Vojvodine neophodno da pravosudni ispit polažu u Novom Sadu. To je obrazloženje koje daje predlagač, a Vlada, kao argument za neprihvatanje amandmana, inače mi tražimo potpuno brisanje ovog člana 54, kaže da je Zakonom o pravosudnom ispitu i inače predviđeno da se može obrazovati više ispitnih odbora. To je tačno. I danas u Beogradu postoje dve ispitne komisije, dva ispitna odbora; ne postoji razlog da se ne formiraju tri ili četiri komisije onoliko koliko je potrebno. Ne vidimo nikakvu smetnju da ta ispitna komisija ode, recimo, u Novi Sadiliu Niš, odnosno približi se onima koji treba da polažu pravosudni ispit. Ali, ne zaboravimo da se ta komisija obrazuje u Beogradu, da je obrazuje Ministarstvo pravde, i prosto ne mogu da verujem da Ministrstvo pravde nije u stanju da takav posao uradi, da eventuelno prevaziđe taj problem, nego je potrebno da se potpuno ratosilja te brige i da na AP Vojvodinu prebaci taj posao oko obrazovanja ispitnog odbora i polaganja pravosudnog ispita. Nije u tome stvar. Stvar je u tome što tu ima i nešto malo novaca, malo više novaca, a za one koji polažu pravosudni ispit to uvek košta, i to je dobar prihod za budžet Skupštine AP Vojvodine. Imajući u vidu sve ove oblasti koje su spomenute u ovom zakonu, i to da ste, recimo, čak predvideli članom 37. da se u oblasti transporta, distribucije i korišćenja prirodnog gasa, obrazuje ispitni odbor za polaganje stručnog ispita u Novom Sadu, zatim za geološka istraživanja u oblasti rudarstva - vidimo da vi u stvari pripremate teren za stvaranje situacije koja bi samo bila prihvaćena posle, eventualno, nekih ustavnih promena. Već godinu dana se priča o ustavnim promenama, iako ste obećavali izbore nakon godinu dana od prošlih izbora, rekli ste za godinu dana novi demokratski izbori pod vašom kontrolom, da se vidi kako narod misli i šta hoće, dovoljno vam je godinu dana da pokažete da ste vredni, pametni i sposobni, da je Srbija krenula napred, a sada opet čujemo iz jednog tabora, predsednika SRJ - treba prvo izbori za ustavotvornu skupštinu, pa onda promene ustava... (Predsednik: Tema i vreme.) Govorim o temi, naravno, a iz drugog tabora, DS-a, kažu da nisu potrebni izbori više nikada. Narod je jednom rekao, izabrao DOS da dođe na vlast, da uređuje sve oblasti društvenog života i izbori nam ne trebaju, čak ni 2004. godine, kada bi trebalo da budu redovni izbori. Znači, do donošenja tog nekog novog ustava, koji je visio o dugačkom štapu, kada, kako i šta, da sve što treba prebacimo na AP Vojvodinu; i već ste ovde u diskusiji, u više navrata, a meni je to zasmetalo, imputirali ste samo naziv Vojvodina, bez prefiksa AP, imputirajući tako onaj užas od Srbije, da polako građanima ulazi u uši da postoji uža Srbija i da postoji tamo neka Vojvodina koja nije u sastavu Srbije, ne bi li to mnogo lakše građani Srbije podneli onog momenta kada budete dobili ... (Predsednik: Gospođo Pop-Lazić, upozoravam vas na prekoračenje vremena i na temu.) ... da se AP Vojvodina odvoji iz sastava Republike Srbije.
Da li se još neko od podnosilaca amandmana javlja za reč? Narodni poslanik Petar Petrović? (Ne.) Narodni poslanik Dragan Todorović? (Da.)
Dame i gospodo, obično sam uočljiv, ali danas sam "stelt", ne znam šta mi je. Povodom člana 54. u kome se u oblasti nadležnosti iz ostalih oblasti, kako se kaže, predviđa da: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom koji uređuje polaganje pravosudnog ispita, za lica koja imaju prebivalište na teritoriji autonomne pokrajine obrazuje Ispitni odbor i obavlja administrativne poslove za taj odbor," u smislu ekonomičnosti i celishodnosti, kako je navedeno u obrazloženju, dakle, predlaže se da AP Vojvodina obrazuje ispitni odbor za polaganje pravosudnog ispita. Naime, na ovom primeru se jasno vidi da od one floskule da vojvođanski novci ostanu u vojvođanskom džepu nema ništa, već da jeovde samo skriveno i zapakovano, odnosno zapakovana težnja da se Vojvodina izopšti iz sistema Srbije, da se Vojvodini da ne autonomija, već priča o samostalnosti i da se u Vojvodini vaspostavi sistem koji je postojao od 1974. do 1990. godine. Da vas podsetim, u tom periodu je AP imala jedan takav organ, ispitni odbor, ili kako se već zvao, za polaganje pravosudnog ispita. Da vas podsetim, takođe, da je u tom periodu Vojvodina imala mnoge nadležnosti iz oblasti pravosuđau svom resoru koje su se pokazale, kao i druge oblasti po Ustavu iz 1974. godine, kao vrlo štetne po jedinstvo Srbije. Dakle, evidentno je da se ne treba vraćati na ono što se već pokazalo u praksi kao loše,zbog toga je i naš amandman, tačnije amandman SPS-a koji sam ja podneo, predložio da se član 54. briše. Naime, jedna frapantna činjenica koju sam dobio, raspitujući se o radu pravosudnih organa u Vojvodini, jeste da od 5. oktobra ili malo kasnije, u Novom Sadu, u AP Vojvodini, već radi neka vrsta ispitne komisije i ispitnog odbora za polaganje pravosudnog ispita. Sa ovog mesta pitam, na osnovu čije odluke, na osnovu kog zakona i na osnovu kog ovlašćenja je ta komisija obrazovana i već radi, ako radi? To samo doprinosi obrazlaganju teze da je DOS od dolaska na vlast u Srbiju uneo samo haos, neizvesnost, a može da nas košta izuzetno mnogo. To možemo da vidimo i po činjenici da ste nakon nekoliko dana bezuspešnog pokušavanja da obezbedite kvorum, ipak uspeli jutros da obezbedite dotični i da Skupština krene sa radom. Naime, žalosna je činjenica da pet, šest, sedam ili osam poslanika, bez obzira na njihov lični bonitet ili dignitet, mogu da odlučuju o tako bitnim pitanjima kakvo je jedinstvo Srbije ili AP Vojvodine. Da vas podsetim, da opet tri ili četiri dana niste uspeli da obezbedite kvorum, da je trgovina unutar samog DOS-a dostigla nivoe nezapamćene u sistemu parlamentarizma, da se fabrike, tačnije izgradnja fabrika, izdavanje dozvola za izgradnju fabrika... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu, gospodine Todoroviću.) Apsolutno, tema je usvajanje amandmana, a kao što znate Vlada je podnela tridesetak amandmana, odnosno 29, pa je bilo, hoćemo li da podržimo te amandmane Vlade, nećemo da podržimo, a na kraju kada su dobijene neke dozvole, obezbedili ste skupštinsku parlamenarnu većinu da ti amandmani prođu. Dakle, žalosno je da se takva trgovina osnovnim vitalnim interesima države Srbije dešava danas kada imamo realnu situaciju da možemo da se potrudimo da život u našoj zemlji bude bolji, a ne da ga činimo gorim. Osnovana je teza da je život u Srbiji bio gori po rešenju Ustava iz 1974. godine, a ovo je eklatantan primer da se želi vaspostavljanje tog ranijeg sistema, kao što sam već rekao, vrlo, vrlo negativnog. I na kraju da kažem nisam mogao da steknem utisak da Ustav Republike Srbije, u članovima od 95. do 106, a ni u članu 109. daje mogućnost da Republika Srbija ni u kom slučaju preko ovog - omnibusa, minibusa, autobusa, da ovlašćenje AP, ali napravih zamalo lapsus, republici AP Vojvodini da organizuje polaganje pravosudnih ispita. Takođe mislim da je, ukoliko se ne prihvati ovaj naš amandman, ovo početak razbijanja jedinstvenog pravosudnog sistema u Srbiji. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Zahvaljujem na pažnji i nadam se da ćete imati razumevanja za moje argumente.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić, u svojstvu zamenika predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, za one koji zakone ne čitaju - ovde se radi o polaganju pravosudnog ispita za lica koja imaju prebivalište na teritoriji autonomne pokrajine, i to se poverava autonomnoj pokrajini, da preko svojih organa obrazuje Ispitni odbor i obavlja administrativne poslove za taj odbor. Obrazloženje je da bi se tobož smanjili troškovi kandidata koji žive na teritoriji autonomne pokrajine, da treba autonomna pokrajina da obrazuje odbor, najverovatnije u Novom Sadu, možda i u više gradova, i da organizuje polaganje pravosudnog ispita. Ali, to obrazloženje pada u vodu ako vam kažemo da je i dosadašnje ministarstvo, koje je obrazovalo polaganje, koje je omogućavalo polaganje pravosudnih ispita, moglo da organizuje polaganje tih ispita na teritoriji Autonomne Pokrajine Vojvodine. U Vojvodini postoji Pravni fakultet, Vojvodina ima vrsne sudije, ima vrsne advokate. Zašto sada odjednom autonomna pokrajina, da bi smanjila troškove kandidata, obrazuje komisiju. (Glasovi - šta smeta?) Evo šta smeta, pošto pitate - šta smeta. Očigledna je razgradnja Republike Srbije, njeno rastakanje i polako se širi antivojvođansko raspoloženje na teritoriji Srbije izvan Vojvodine. Kao što širite i anticrnogorsko raspoloženje, tako da nama koji ne živimo ni u Vojvodini ni u Crnoj Gori jednog dana padne mrak na oči da kažemo: dajte nam referendum da odbacimo to od sebe kao delove tela koji sa nama više neće. Evo, toliko ste uspeli u širenju anticrnogorskog raspoloženja i mislim da bi danas većina građana Srbije, zato što nema prave informacije, na jednom referendumu o tome hoće li Srbija da živi sa Crnom Gorom zajedno odlučila da ne živimo zajedno sa Crnom Gorom, jer nam je dosta da mi pet godina trpimo - kad će Crna Gora i kako će Crna Gora, da uvek slušamo i da krećemo za jednim malim mozgom, kao da smo mi dinosaurus, Srbija je ogromno telo, mali mozak je Crna Gora... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, molim vas da se vratite na temu. Amandman na član 54. koji se odnosi na polaganje pravosudnog ispita.) Vidite, da je Srbija znala da ćete vi biti predsednik Skupštine nikada ne bi glasala za DOS. Nikada ne bi glasala za DOS - to vam garantujem. (Predsednik: Ponovo - niste se vratili na temu narodni poslaniče, upozoravam vas...) Vraćam se na temu, jer, vidite, za Srbiju je predsednik Skupštine oličenje Srbije. Ako, zaista, Srbija mora prema vama da postavlja neke nove kriterijume i nova merila, onda je vreme za nove izbore. Zašto vas na ovo upozoravam? Vi želite da se Vojvodina faktički odvoji od užeg dela, od "užasa", odužasne Srbije, tako da se smanji broj onih koji će jednog dana odlučivati hoćemo li živeti zajedno ili ne. To vam je to. Jer, kada skinete osam miliona koliko ima na ovoj drugoj strani, tamo će biti vrlo lako... ili, šest miliona, nije važno ... da se pronađe, bar u određenim celinama koje su nabijene autonomaškim raspoloženjem, da se pronađe raspoloženje da se i od takve Vojvodine, neko otcepljuje, a to vas čeka za godinu ili dve. Pa, da se onda pravosudni ispit polaže posebno u Subotici, pa posebno za pripadnike nekih naroda, i na jezicima nekih naroda. To je ta razgradnja. Sinoć sam na državnoj televiziji čuo da su odnosi u Vojvodini izvanredni. Za to je zaslužna Srbija. Za to su zaslužni srpski zakoni i ponašanje svih vlasti u Srbiji do sada. To nikada nemojte da prenebregnete kao činjenicu. Kada to ovim članovima zakona budete prepustili lokalnim agama i begovima, upropastićete odnose u Vojvodini. Danas su izvanredni odnosi u Vojvodini. Nasledili ste izvanredne odnose u Vojvodini.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 89, uzdržanih 19, nije glasalo 17, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 55. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Aleksandar Vučić, narodni poslanik Petar Petrović i narodni poslanik Bora Stanimirović. Predstavnik predlagača, Vlada, i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo, član 55. je školski primer kako se stvari mogu dovesti do apsurda. Jer, ovako kako je dat, praktično ništa ne znači. Naime, on glasi, i zamolio bih samo one koji prate, koji mogu da prate, da vide u kojoj meri je ovaj član postavljen u stilu rebusa: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa propisima koji uređuju polaganje stručnog ispita za rad u organima državne uprave za zaposlene na teritoriji pokrajine obrazuje ispitne komisije i obavlja administrativne poslove za komisiju". Znači, iz ovoga se praktično ne vidi šta se želi. Šta se u stvari želi? Da li je samo cilj formiranje komisije ili i polaganje nekog ispita? Kažem da je u formi rebusa i ako nešto osenčite ili prekrijete onda se dobija rešenje. Jedan deo teksta sam prekrio i onda bi član mogao pristojno da glasi, pod uslovom da se polovina teksta smanji: "Autonomna pokrajina uređuje polaganje stručnog ispita za rad u organima državne uprave za zaposlene na teritoriji pokrajine.". Sve drugo - ništa. Prema tome, onaj koji je pisao ovo verovatno je na nešto drugo mislio, ali se jedno svakako vidi da se ovde ne radi o traženju neke autonomije - jer, sam stav koji kaže da važi samo za građane koji žive na teritoriji pokrajine, da oni mogu da formiraju komisije, pošto smo sada došli do rešenja ovog rebusa i vidi se da je to stručni ispit, onda znači da to važi samo za građane Vojvodine. Znači da se ne radi o autonomiji nego o zatvaranju u uže okvire, a mi smo, kao što znate, taj film snimali 1974. godine, gledali i mislim da se svako ulaganje u neki novi projekat za sličan film ne isplati. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Prvo, postavlja se pitanje - a zašto su članovima 54. i 55. regulisani polaganje pravosudnog ispita i ispita za rad u organima državne uprave za lica koja su zaposlena na teritoriji autonomne pokrajine. Pomislio bi neko da tih ispita ima toliko kao što ima dece koja se upisuju u prvi razred osnovne škole. Nema. Nije tačno. Ekonomske opravdanosti za obrazovanje specijalnih komisija uopšte nema. Ima opravdanosti da se onima koji to polažu omogući da ih jeftinije košta, ali da im se omogući tako da polažu gde god hoće, da onaj ko konstituiše komisije, ko ih formira i obrazuje bude jedan jedinstveni, da u jednom sastavu budu zastupljeni i predstavnici autonomne pokrajine i da postoji zaista nešto što je jedinstveno, o čemu se više uopšte ne razgovara. Ispiti će se polagati tada; i tada, polagaće se u: Novom Pazaru, Kraljevu, Kragujevcu, Novom Sadu, Somboru - kakve to veze ima. Vodi se jedinstveni registar, jedinstveni program. Lica koja mogu da budu ispitivači se u jedinstvenom registru kod ministarstva vode, i na kraju krajeva, hoćemo li sada različito vrednovati one koji polože ispit na teritoriji AP pred njenom komisijom i one koji polože pred komisijom Vlade Republike Srbije? Bilo je priče o tome u našoj poslaničkoj grupi, u šaljivom tonu, šta ako mi damo amandman da onima koji polože ispit na teritoriji AP, pred njihovom komisijom, taj ispit ne važi ovamo? Čim Vojvodini nešto ne odgovara, da važi ispit koji se položi pred organima Vlade Republike Srbije, a što bi sada važio ovaj ispit u suprotnom smeru? Pa to je onda secesija, to je onda razdvajanje, razgradnja jednog tkiva, jednog organizma, jedne državne uprave, jednog sudstva. Još je sudska vlast nezavisna, vi na to i ne obraćate pažnju, a što se ne bi pri Vrhovnom sudu Srbije formirala komisija za polaganje pravosudnog ispita? Što to uopšte radi Ministarstvo pravde, otkuda je to njegov posao? E, a sada Vojvodina nema takav sud, pa prebacuje na državne organe, samo da neko ne bi mogao da kaže - evo Vrhovnog suda Srbije, on je u Beogradu. Počeće da vam smeta i to što se institucije nalaze u Beogradu. Vas to hvata polako, kao virus. Uzima vam deo po deo teritorije organizma. I, ako o tome ne razmišljate normalno i ako o tome ne razmišljate državotvorno, a svi se ovde hvalite da pripadate državnotvornim strankama,onda će to da se pretvori u bolest, onda ćete početi da mrzite sve što dolazi iz Beograda. Malo nam je bilo kada su nas napadali pripadnici drugih, sada već drugih država, drugih republika. Sada treba i ovde u okviru Srbije da krenemo da ratujemo? A to tako počinje, tako je u blažoj formi počelo u SFRJ, u mnogo blažoj formi. Da je neko mogao da pretpostavi do čega će da dovede, presekao bi to mnogo ranije. Zato vas pozivam da to ovde među sobom presečete sada, dok je rano i dok je vreme to se seče. Sve što može da se podvede pod pojam samouprave, sve što može da se podvede pod pojam decentralizacije, dobrodošlo je, a sve što se podvodi pod pojam otcepljenja i razdvajanja, nije dobrodošlo, to morate da sečete. Kao što sečete opoziciju, krenite da sečete i neprijatelje ove države, ili barem ove Republike Srbije, a vi ste hrabri samo kad sečete opoziciju, ili one za koje mislite da ćete im uskoro biti opozicija.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 84, uzdržanih 19, nije glasalo 17, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 56. na koji je SRS podnela amandman, glasi: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom koji uređuje pečat državnih i drugih organa: 1) bliže uređuje sadržinu i izgled pečata pokrajinskih organa, organa jedinica lokalne samouprave i pravnih lica koja vrše upravna ovlašćenja, a imaju sedišta na teritoriji autonomne pokrajine; 2) daje saglasnost na sadržinu i izgled pečata. Posao iz stava 1. tačke 2) vrši se kao poveren". Amandmanom SRS, koji obrazlažem, tražimo da se u članu 56. Predloga zakona stav 2. briše. Mislimo da je potrebno izvršiti ovu izmenu, jer se radi o poslovima koji ne mogu da se povere autonomnoj pokrajini, zbog svog značaja. Mi već imamo zakon koji reguliše šta treba da sadrži pečat autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, i zaista nam nije jasno šta treba menjati u tom pečatu? Ovi koji se zalažu za odvajanje Vojvodine, separatisti da kažem, smatraju da tu treba napisati možda - država Vojvodina ili Republika Vojvodina, ili im je možda i dalje samoupravljanje u glavi pa treba da bude samoupravna AP? Već su se kod nekih pokrajinskih organa pojavili u upotrebi pečati koji sadrže nacrtane granice AP i zaista nam nije jasno da se samo time ide u Evropu? Srpski radikali su smatrali da se u Evropu ide boljim standardom, boljim platama, boljim obrazovanjem, boljom zdravstvenom zaštitom. Nije nam jasno da je samo eto to još neophodno - omogućiti da Vojvodina kreira sama svoj pečat, da sama ispisuje ono što oni misle da treba da piše, da bi se došlo u Evropu. Mislili smo da se u Evropu ide tako što ćemo rešiti i slučajeve nestalih lica, ubijenih ljudi, otetih Srba sa Kosova. Ali, evo, vidimo da u Evropu idemo tako što oslobađamo šiptarske teroriste iz naših zatvora, a oni nam za uzvrat daju spiskove ubijenih Srba, koji su do juče vođeni kao nestali. I zaista, krajnje je vreme da olako ne prelazimo preko ovih članova zakona, preko amandmana koje predlažu poslanici SRS, jer sve vam se čini da je to malo, beznačajno, da to nije ništa, a onda, bojim se da nam se jednom ne desi, što je već u prošlom sazivu rekao jedan poslanik, autonomaš, koji danas sedi ovde - dok se vi okrenete, Vojvodina će biti daleko i neće biti u Srbiji. Vreme je da to sprečimo i usvajanjem amandmana koje predlažemo i koje danas zdušno ovde branimo. Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da glasate za amandman SRS na član 56. Predloga zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, kroz član 56. ogleda se apsurdnost Predloga zakona i strašna želja predlagača, koju Vlada Srbije nije uspela da sputa i da uvede u ustavne i zakonske okvire. Da vas podsetim, a one od vas koji ne čitaju Predlog zakona da upoznam, da ovaj član Predloga zakona predviđa da autonomna pokrajina bliže uređuje sadržinu i izgled pečata pokrajinskih organa, organa jedinice lokalne samouprave i pravnih lica koja vrše upravna ovlašćenja, a imaju sedište na teritoriji autonomne pokrajine, i tačka 2) - daje saglasnost na sadržinu i izgled pečata. Stav 2. kaže: da se posao iz stava 1. tačke 2) vrši kao poveren. Ima u našem narodu objašnjenje kada se preuzme totalna vlast, onda se obično kaže - kadija te tuži, kadija ti sudi. Pogledajte ovaj član zakona - autonomna pokrajina uređuje sadržinu, oblik, izgled i veličinu pečata, a posle toga daje saglasnost na urađeni pečat. Ima li tu igde bilo kakve kontrole? Da li to još ima negde da onaj ko odredi kako to treba da izgleda u poslednjoj instanci i utvrđuje da li je urađeno kako treba da izgleda? A kome će da se žali onaj kome nadležni organ autonomne pokrajine ne odobri pečat, čak i ako je u skladu sa uslovima koje je on sam postavio? Ili, ko će da zaustavi oblik pečata koji nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije i sa zakonima, ako autonomna pokrajina da saglasnost na takav pečat? Mi smo amandmanom išli na stav 2. ovog člana i rekli da se on briše, odnosno da zakon izgleda tako kako bi trebalo da izgleda, ovaj stav 2. ne bi ni postojao. Čitav zakon bi se odnosio na poslove koji su isključivo povereni. Još jednom vas podsećam, zakonom možemo samo da odredimo koji su poslovi povereni, a to znači da ne treba izdvajati pojedine stavove ili pojedine članove ovog zakona. U zakonu treba da budu navedeni poslovi koji se poveravaju. Statut autonomne pokrajine određuje koji su poslovi nadležnost autonomne pokrajine. Zakon se u to ne meša, niti može, niti sme Narodna skupština, time što će neki posao da označi kao poveren, da neki drugi utvrdi kao posao koji je nadležnost AP Vojvodine. To nije naš posao. Naš je posao da za sve poslove koji posle ovog zakona počnu da se obavljaju na teritoriji autonomne pokrajine utvrdimo da su povereni, za sve poslove, a statut AP i Ustav Srbije da utvrde koji su poslovi nadležnost autonomne pokrajine. Dakle, zaista bi mogla autonomna pokrajina kao povereni posao da utvrđuje izgled pečata i da daje saglasnost na pečat, ali to važi za svih 70 članova ovog predloga zakona, sve su povereni poslovi. Zato smo menjali naziv zakona i tražili da on bude predlog zakona o poveravanju određenih poslova autonomnoj pokrajini, pošto je to naša mogućnost i naša nadležnost. Ovo što se Narodna skupština usudila da autonomnoj pokrajini procenjuje šta je njena nadležnost, a šta je njen povereni posao, to je naše mešanje u ono na šta nemamo pravo. Ovaj predlog zakona pred Ustavnim sudom Srbije kada se konstituiše, a kada će ne znamo, jednogdana će sigurno biti konstituisan, oboriće prvi pokretač inicijative za ocenu ustavnosti. To je sasvim jasno, ali vi idete dalje, gurate. Vrata ne samo da su zaključana, zazidana su, a vi našom glavom, narodnom, udarate u ta vrata, a stojite po strani i čekate kada jedna glava pukne da zamenite drugom i računate pašće, otvoriće se ta vrata jednog dana. Na protivustavan način ne donose se zakoni. Na nezakonit način ne vodi se država. To bi trebalo da znate ako ste bar jednu knjigu iz političke teorije pročitali.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 34, protiv 81, uzdržanih 20, nije glasalo 19, ukupno 153 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 57. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Petar Jojić, narodni poslanik Zoran D. Nikolić i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim predlogom da se uvede novi institut u našoj pravnoj praksi kao ombudsman ruši se jedinstveni pravni sistem i SRJ, a ujedno i Republike Srbije. Srpska radikalna stranka je predložila, imajući u vidu Ustav SRJ i Ustav Republike Srbije, da ovaj institut nije ustavom predviđen i ne može ni u kom slučaju biti poveren, odnosno ne može biti ustanovljen u AP Vojvodini kao jedan od instituta u pravnom sistemu. Kada je u pitanju ova institucija treba reći, da je ombudsman funkcioner koga bira parlament, sa zadatkom da kontroliše i vrši nadzor nad radom organa uprave i kao čuvar prava građana on ima svoje korene još u dalekoj prošlosti. Pre svega, prvi put se ombudsman pojavio u Kini kada su bili tzv. mandarini koji su čuvali prava građana, a kasnije se ombudsman javio kao institucija, osnovan u Švedskoj 1809. godine, da bi kasnije i druge zemlje, kao što je Novi Zeland, Švajcarska, Finska, Norveška, Danska, Sjedinjene Američke Države, Velika Britanija i neke druge zemlje, uvele naziv ombudsman. Obzirom da je ombudsman jedan institut koga osniva i bira parlament, nema govora o tome da ombudsman mogu sada osnivati i vatrogasna dobrovoljna društva ili mesne zajednice. Osnovna svojstva i ustanove ombudsmana su: prvo, on je organ parlamenta u čije ime vrši nadzor nad radom organa uprave;drugo, on svojim radom ni u čemu ne zadire u ostale, već postojeće, odluke i nadzor; treće, on nije ovlašćen da menja ili ukida akte organa uprave; on može samo da iznosi mišljenja, ubeđuje, kritikuje i savetuje, da traži uklanjanje nedostataka i eventualno zahteva kažnjavanje krivaca; četvrto, ombudsman je samo jedan u nizu organa koji vrši nadzor nad zakonitošću rada uprave, ali je jedini koji u izvesnoj meri ceni i celishodnost ovog organa, upuštajući se u datom slučaju i u ocenu korišćenja diskrecionih ovlašćenja. On je organ kome se građani mogu lako, bez posebnih formalnosti i bez troškova, obraćati za brzu i efikasnu intervenciju. Sa druge strane, on je ovlašćen da postupa i po sopstvenoj inicijativi. U svom radu ombudsman se najčešće koncentriše na ispitivanje relativno sitnih slučajeva, manjih grešaka u radu organa uprave i službenika. On gotovo nikada ne interveniše povodom krupnih i očigledno velikih povreda zakona, odnosno prava građana. Ovakve povrede spadaju u nadležnost i isključiva prava nadležnih sudova. Njegov zadatakje mnogo suptilnije prirode i sastoji se u zauzimanju stava, iznošenju mišljenja i kritikovanju velikog broja manjih povreda prava i pravičnosti, koje uzete zajedno mogu da budu od znatnog negativnog uticaja na rad organa i službenika. Uloga ombudsmana je u osnovi dvostruka. On sa jedne strane treba da bude zaštitnik prava građana, a sa druge strane, međutim, njegovo postojanje je istovremeno u interesu države i njenih organa. Dakle, Ustav Republike Srbije i Ustav SRJ ne propisuju još uvek ovaj institut i mitakav institut nemamo, pa kada ga bude SRJ imala i kada budemo tu instituciju u ustavu imali,kada to bude propisano Ustavom Republike Srbije tada možemo govoriti, ali samo o državnom republičkom ombudsmanu. Ovo pravo nije prenosivo i ne može se, kao prethodno pitanje za ostvarivanje autonomaških interesa, odmah formirati njihov ombudsman da bi mogao kasnije da preuzme nadzor nad organima uprave, a da isključi nadzor republičkih organa. (Predsedavajuća: Šest minuta.) Dame i gospodo narodni poslanici, ako hoćemo u Evropu, ne možemo na ovakav način. Bez gusala i srpske frule ne možemo ići u Evropu.
Reč ima narodni poslanik Zoran D. Nikolić, kao podnosilac amandmana.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, neću ponavljati ono što je uvaženi kolega Jojić govorio o ovom članu, već ću samo reći da postoje brojni ustavno-pravni i suštinski razlozi da ovaj amandman bude usvojen, odnosno da se prihvati brisanje člana 57. Predloga zakona i briše institut ombudsmana iz ovog predloga zakona. Prvi razlog je sadržan u članu 111. Ustava, obzirom da su organi autonomne pokrajine ustavna kategorija, a ne zakonska kategorija. Ustav kaže da su to: skupština, izvršno veće i pokrajinski organi uprave. Znači, Republika ne može prenositi nešto što nije u njenoj zakonodavnoj regulativi, već je deo Ustava Republike Srbije. Ne može se bez izmena Ustava Republike Srbije prenositi nadležnost Republike, koju ona, de fakto, nema. To je jedan od razloga. Drugi razlog se vezuje za mnoge druge članove ovog predloga zakona. U članu 69. stav 4. Ustava Republike Srbije, utvrđeno je da se propis kojim se stvaraju obaveze za budžet ne može doneti ako prethodno organ koji donosi odgovarajaući akt ne utvrdi da su za izvršavanje tih obaveza obezbeđena sredstva. Očigledno se radi o novom organu, očigledno je da će taj organ trošiti neka sredstva i očigledno je da u ovom zakonu ni pomena nema o tim sredstima. Znači, još jedan razlog, sadržan u Ustavu, zbog koga bi trebalo prihvatiti ovaj amandman. Inače, naša praksa poznaje instituciju ombudsmana. Podsetiću vas da smo u Ustavu iz 1974. godine imali instituciju sa sličnim ovlašćenjima, a to je čuveni društveni pravobranilac samoupravljanja. Otprilike, ovde zaista vidimo nameru predlagača, kao i u još nekim drugim članovima, da se ovim predlogom zakona izvrši svojevrsna revizija ili oživljavanje pojedinih ustavnih rešenja iz 1974. godine, koja su, kao što znamo, bila generatori raspada prethodne SFRJ. Iz ovih razloga koje sam naveo, smatram da je jedino korektno rešenje od strane Skupštine da se ovaj amandman prihvati.
Da li još neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Deretić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, mi smo podneli amandman na ovaj član Predloga zakona, jer smatramo da ovo što je predloženo ne može da se uklopi u naš pravni sistem. Nije dozvoljeno prema našem Ustavu. To je prvo. Drugo, tu funkciju, kako su ga oni preveli - građanskog branioca, ne može da ima autonomna pokrajina, može da ima samo SRJ ili Republika Srbija. To su dva razloga. Treći razlog je što ovo smatramo nekim efemernim pomodarstvom. U našem jeziku ima dovoljno izraza da kvalifikujemo svaku funkciju. Ne moramo da unosimo ove varvarizme na kojima lomimo jezik kad treba da ih izgovorimo. Imamo primer tendera, koji je kod nas ušao u upotrebu. Četvrto, značenje te reči u engleskom jeziku. Ali, to njima nije bilo važno. Važno je da dođe što više tih izraza iz stranih jezika u srpski jezik, kao, tako se približavamo Evropi. Vrlo je interesantno da od 168 amandmana koje su poslanici podneli na Predlog ovog zakona, ne samo predlagač zakona, nego ni Vlada Republike Srbije nije prihvatila baš ni jedan, što nam govori da je iza leđa ovog parlamenta napravljen neki dogovor između gospode Čanka i Đinđića o razbijanju Republike Srbije. Vama je na savesti da li ćete vi ovo podržati ili ne. Hvala lepo.
Po članu 84. stav 2. i članu 220. stav 1, koji mi omogućavaju da se obratim narodnom poslaniku nakon izlaganja, zbog pogrešne informacije Narodnoj skupštini, obaveštavam da je Vlada prihvatila amandmane narodnog poslanika Dragana Čolića i amandman narodnog poslanika Dragana Markovića na član 49, narodnog poslanika Sretena Mitrovića na član 69. i narodnog poslanika Đure Lazića na član 70, o čemu je narodni poslanik Jovan Deretić pismeno obavešten. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u ovoj raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je "videla žaba da se konji potkivaju, pa digla nogu". (Milka Marinković: Opomena.) Milka, kad budeš ti vodila Skupštinu, nadam se da nikada više neću biti narodni poslanik. Ako Skupština dođe na to da posle Mićićke ti vodiš Skupštinu, ne trebaju nam onda ni narodni poslanici. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike i govornika da se ne obraćaju jedni drugima.) Nisam ja za vas govornik, ja sam za vas još uvek narodni poslanik. Ovo nije Hajd park, ovo je Narodna skupština. Dame i gospodo narodni poslanici, postavlja se pitanje otkud demokratskoj vlasti, koja će brinuti o najvišim idealima, o najvišem stepenu demokratije u društvu, ideja da će građanima trebati advokat protiv takve jedne vlasti. Šta će advokat kada ste vi Evropa preseljena u Srbiju. Vi ste najlepše iz Evrope usadili u Srbiju. Eno, građani idu ulicom i pevaju. Uvredićete ih time što im predlažete još da im i nekog advokata dajete da ih brani od vas. Pa, što od vas da ih brani, kad ste divni, zlatni ste. Evo, u Kikindi ste osvojili tri ili četiri glasa na lokalnim izborima, gde ste imali odbornika koji je podneo ostavku. U Republici Srbiji, naravno, takva institucija ne postoji. Vi ovde ne kažete da se ovaj posao Vojvodini određuje kao poveren. Upozoravam vas još jedanput, ovo je Skupština AP Vojvodine amandmanom mogla da unese u Statut AP Vojvodine i da zato samo traži saglasnost Narodne skupštine Republike Srbije, saglasnost na taj amandman. Ovo nije materija koja treba da se nađe u Predlogu zakona, pred narodnim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo Vojvodina sama uređuje. To bi vam bilo kao da ste nam tamo u oblasti sporta rekli - odobrava se autonomnoj pokrajini da ima košarkašku reprezentaciju i da odredi ko će biti selektor. Postoje prirodne stvari koje će lokalna samouprava, autonomija, Republika, rešavati na osnovu svojih statuta ili Ustava Republike Srbije i niko drugi u to ne treba da se meša. Zašto sada Narodna skupština Republike Srbije piše da će Vojvodina imati ombudsmana, kada to nije poveren posao. Zašto ne napiše koliko će hektara zemlje i kojom kulturom da zaseje Vojvodina. Isto vam je to i u istom odnosu. I to nije naš posao. Zašto se mi mešamo u posao koji nije naš? Da bi tamo neko mogao da kaže, gledaj, ovi nam drobe i oko advokata, to je posao AP Vojvodine. Ko će da odbrani svoje građane od sebe, neka im da ombudsman. Neka da 1.500 ombudsmana i neka ih finansira iz budžeta. Hoće li jednog dana neko da kaže, finansijski je propala autonomna pokrajina, naterala je Narodna skupština da ima ombudsman. Hoćemo li mi sada da odredimo i sredstva autonomnoj pokrajini iz budžeta Srbije, da ona konstituiše ovakvu jednu ustanovu ili neće. Hoćete vi, mnogo ste vi zapeli, mnogo hteo, mnogo započeo, čas izbora njega je omeo. To je očigledno. Vaš odnos prema sednicama na kojima se raspravlja o ovom predlogu zakona je za mene dovoljan zanak koliko ste u biti protiv ovog predloga zakona. Hajde samo jednom učinite ono za šta ste, samo jednom u ovoj skupštini i glasajte za ono za šta zaista jeste. Nemojte da glasate za šta niste, samo zato što imate neke obaveze prema bilo kome. Juče sam čuo da čak i ovi najgori autonomaši sada prihvataju Predlog zakona i prihvataju ga sa svim amandmanima koje je dala Vlada Republike Srbije. Da li ste vi autoomaši ili niste? Kakvi ste vi to autonomaši? Hajde da razumem ove što ne brane Srbiju, nikada i nisu rekli da će da je brane. Vi ste rekli da ćete da napadate, vi u pola noći rešavate da prestanete. Počinjem da gubim uopšte političku volju sa vama da se nadmećem. Jednog dana imam neki cilj, vidim šta vam je želja... (Predsedavajuća: Pet minuta 30 sekundi.) ... taman se pripremim, vi promenite taj cilj, potpuno ga zaokrenete za 1800, borba sa vama postaje besmislena, zato što se svijetlo oružje ne sprema baš za svakoga. Mislio sam da mi radikali arsenal oružja upotrebimo na jakog političkog suparnika, a vi ispadoste ljudi koji naše oružje uopšte ne zavređuju.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Osnov za repliku? (Milka Marinković, sa mesta: Replika, pominjanje u negativnom kontekstu.) Spomenuo je samo ime i opomenula sam i narodnog poslanika koji je bio govornik i sve nas u klupama da se ne odgovara. Nema osnova za repliku. Zahvaljujem. Dalijošnekood ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za38, protiv 74, uzdržanih 25, nije glasalo 29, ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, evo nas opet kod jednog člana Predloga zakona koji je neodrživ. U sudskoj praksi kod nas, sudske tumače imenuje Republika, zapravo, Ministarstvo za pravosuđe. Oni traže pravo da imenuju sudske tumače. To se ne uklapa ni u našu sudsku praksu, a ni u praksu država Zapadne Evrope. Nekada sam bio sudski tumač u Francuskoj i o mom postavljanju odlučivao je nadležni sud. Nije nikakvo ministarstvo. To je bilo u nadležnosti sudova. Ovde se zaista ne zna šta se sa ovim predlogom želi postići. Da li je to samo da se skine još jedna funkcija Republici Srbiji ili se želi nešto drugo ili treće. Kao i svi ovi članovi zakona koji imaju repove i zadnje namere, ceo Predlog zakona je zadnja namera. Mislim da ovaj član treba da se briše. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 18, protiv 80, uzdržanih 19, nije glasalo 22,ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 59. amandman podneo je narodni poslanik Dragan Todorović. Predstavnik predlaga, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, član 59. je još jedan u nizu primera da se ovim zakonom teži da AP Vojvodina zaista postane i dobije klicu državnosti. Naime, predloženim članom se autonomna pokrajina preko svojih organa ovlašćuje da, u skladu sa zakonom, rešava po žalbama i protiv rešenja opština na teritoriji autonomne pokrajine donetih po predlogu za eksproprijaciju, kao i da rešava predlog i dozvolu za vršenje pripremnih radnji u postupku eksproprijacije na teritoriji autonomne pokrajine. U obrazloženju, u kome je AP Vojvodini predložena takva funkcija, polazi se od toga da na području autonomne pokrajine postoji veliki broj predmeta koji se rešavaju u prvom stepenu iz oblasti eksproprijacije, a da je drugostepeni organ ministarstvo nadležno za poslove finansija. Smatra se da bi autonomna pokrajina preko svojih organa mogla da rešava u ovim predmetima stručno i blagovremeno. Moram da konstatujem da je u zadnjih 4-5 godina u Srbiji, pa i u AP Vojvodini eksproprijacija praktično zamrla. Tako da davanje ovakvih ovlašćenja Vojvodini zaista ne vidim kao svrsishodno. Zbog toga sam podneo amandman da se član 59. briše. Međutim, u obrazloženju razloga zbog kojih Vlada nije prihvatila moj amandman kaže se: ovo rešenje je u skladu sa odredbom stava 2. člana 109. Ustava Republike Srbije, a po kome se navedeni poslovi poveravaju organima autonomne pokrajine. Da vam pročitam taj stav 2. "Republika Srbija može zakonom poveriti autonomnoj pokrajini vršenje pojedinih poslova iz okvira svojih prava i dužnosti i preneti joj sredstva za te poslove". Da vas podsetim da je važeći zakon iz oblasti eksproprijacije Zakon o eksproprijaciji od 28. decembra 1995. godine, u kome se jasno navodi po kom se postupku može izvršiti eksproprijacija, ko može biti predlagač eksproprijacije, ali i ko je taj koji odlučuje o postojanju ili nepostojanju opšteg interesa za eksproprijaciju nepokretnosti. Dakle, u tom zakonu član 2. kaže: opšti interes za eksproprijaciju nepokretnosti utvrđuje se zakonom ili odlukom Vlade Republike Srbije. Potenciram ponovo - Vlade Republike Srbije. Konkretno, ova odredba, tačnije član 59, direktno je suprotan odredbama Zakona o eksproprijaciji, koji u članu 29. reguliše da po žalbi protiv prvostepenog rešenja, donetog po predlogu za eksproprijaciju, rešava ministarstvo nadležno za poslove finansija. Dakle, u isto vreme imamo važeći Zakon o eksproprijaciji koji nije promenjen i predloženo rešenje koje, praktično, dovodi u besmisleno stanje odredbe ovog Zakona. Stoga smo mi predložili jedno logično rešenje - da se ovaj član briše, a mislim da to ne treba posebno objašnjavati; ukoliko republički organi utvrđuju opšti interes po predlogu ovlašćenog predlagača za eksproprijaciju, zaista je logično da i po žalbama protiv rešenja imovinsko - pravnih organa opština u predmetima donetim po predlogu za eksproprijaciju odlučuje Ministarstvo finansija kao republički organ i da je zaista nelogično da se takvo ovlašćenje daje AP Vojvodini. Međutim, pošto je izgleda vama kao skupštinskoj većini stalo do pravne države kao do lanjskog snega, što ste pokazali povodom mog prethodnog amandmana na član 54, kada sam javno sa ove govornice prozivao i Ministarstvo za pravosuđe i lokalnu samoupravu i one koji su članovi tzv. ispitnog odbora za polaganje pravosudnog ispita u AP; prozvaću ponovo i ministra Batića da kaže: po kom osnovu je doneo rešenje za odobravanje polaganja pravosudnih ispita u AP Vojvodini, kao i uvaženog kolegu Sikimića koji je, koliko sam čuo, jedan od članova (ispitivača) tog odbora. Pošto ste i na tom primeru dokazali da vama do pravne države nije stalo, već da je jedini cilj ovog omnibus zakona, ovog zakona svaštare, stvaranje uslova za državnost i za razbijanje Srbije kao jedinstvene celine, a bazirana je na osnovama Ustava iz 1990. godine, vama je cilj da se vrate mnoga rešenja Ustava iz 1974. godine. Opet da kažem, mi socijalisti nismo protiv AP Vojvodine, ali apsolutno nismo za neka rešenja, među kojima je i ovo, kojima se prevazilazi okvir autonomije i kojim se zalazi u nadležnost same Republike Srbije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 10, protiv 95, uzdržanih 12, nije glasalo 16, ukupno 133 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 59. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Novaković.
Uvaženi građani Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan u nizu onih članova za koje mi smatramo da su ne samo višak, već da čine jedan konglomerat onoga što je i izazvalo, po osnovu amandmana Vlade Srbije, opštu obesmišljenost ovog predloga zakona. Pravo je čudo da predlagač ovog zakona konačno ne smogne hrabrosti i povuče ovakav predlog zakona. Ja ću zbog javnosti pročitati u celosti predlog člana 60, gde se kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast lokalne samouprave, daje mišljenje na predloge za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave, ukidanje ili spajanje postojećih, promenugranica i sedišta jedinica lokalne samouprave na teritoriji autonomne pokrajine". Dovoljno je jasno šta je cilj ovog predloga, tako da je nama preostalo samo da predložimo da se i ovaj član neizostavno briše. Zašto? Stvarno ne znamo šta će doneti sledeća tačka dnevnog reda, a to je Predlog zakona o lokalnoj samoupravi. Mi smo mišljenja da sve što je sadržano u ovom članu treba da bude sadržano samo u zakonu o lokalnoj samoupravi. To je još jedan dokaz, u nizu svega onoga što smo naveli, da je makar polovina predloženih članova apsolutni višak i da ima još vremena da predlagač povuče ovakav predlog zakona, da ne bi dolazio u situaciju da iz svih ovih razloga u celosti odbijemo Predlog zakona. Hvala vam.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 7, protiv 97, uzdržanih 14, nije glasalo 11, ukupno 129 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, narodni poslanik Zoran Novaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću dužiti, obzirom da su igrom slučaja amandmani jedan za drugim, ali u članu 61., radi javnosti, u stavu 2. kaže se da autonomna pokrajina u skladu sa zakonom vrši upravni nadzor iz nadležnosti ministarstva nadležnog za upravu nad radom udruženja na teritoriji autonomne pokrajine. Poslovi iz stava 1. tačka 2) ovog člana vrše se kao povereni poslovi. Još jedan u nizu članova koji su potpuno, po našem mišljenju, besmisleni i za koje predlažemo da se brišu u celosti. To u krajnjem slučaju govori o ozbiljnosti,ciljevima predlagača i svemu onome što smo ovde danima pokušavali da kažemojavnosti i kolegama poslanicima, koji ili neće da poslušaju ono što im predlažemo, ili je to stvar one sumnje koju izražavamo da je izvršena odgovarajuća trgovina među koalicionim partnerima DOS-a. Svih ovih dana čuli smoankete koje nedvosmisleno kažu da građani Vojvodine ne znaju šta znači reč omnibus, šta donosi omnibus zakon, da preko 50% građana nema predstavu šta predlagač hoće da predloži. Mislim da je to još jedan validan dokaz, da još jednom tokom dana razmislitei da ne dozvolite da vas sutra vaši potomci prozivaju, elem kako su, recimo Šumadinci, glasali za AP Vojvodinu. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) (Glasovi - utvrdite kvorum.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 5, protiv 100, uzdržanih 13, nije glasalo 10, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Dame i gospodo poštovane kolege, na član 61. podneo sam amandman kojim predlažem da se u članu 61. stav 2. briše. Vlada nije prihvatila ovaj amandman sa obrazloženjem da je čl. 109. Ustava predviđeno da se ovi poslovi mogu poveriti autonomnoj pokrajini. Ono što je čudno i zbog čega sam se javio da obrazložim svoj amandman jeste obrazloženje Vlade kod sličnih poverenih poslova kada se radi o amandmanima koje su podneli neki od narodnih poslanika na član 42, gde se radi o tome da se uvede inspekcijski nadzor, da se vrši upravni i inspekcijski nadzor. Vlada je u obrazloženju za odbijanje ovog amandmana navela da ne prihvata amandman. Prema članu 11. Zakona o državnoj upravi ministarstva vrše upravni nadzor koji može biti - nadzor nad zakonitošću rada preduzeća, ustanova i drugih organizacija; nadzor nad zakonitošću akata preduzeća, ustanova i drugih organizacija; kada oni, na osnovu zakona, rešavaju o pravima, obavezama i pravima i interesima građana i pravnih lica i poveravaju inspekcijski nadzor. Prema članu 14. istog zakona, inspekcijski nadzor ministarstva ostvaruju neposrednim uvidom - molim vas, obratite pažnju na ovo - u poslovanje i postupke preduzeća, ustanova i građana u pogledu pridržavanja propisa, izriču upravne mere i preduzimaju druge radnje za koje su ovlašćena zakonom. Očigledno je da Vlada i ministarstva nisu bila potpuno saglasna kada se radi o prihvatanju ili odbijanju pojedinih amandmana, tako da je ovde iz potpuno suprotnog razloga, a čuli smo i obrazloženje ministra, u skladu sa zakonom moguće poveriti upravni nadzor, a kasnije nije moguće. Jedan amandman se iz tog razloga odbija, a drugi amandman se prihvata. Prema tome, uvodi se jedno šarenilo, to se tiče i člana 16. ovog zakona i amandmana 5. koji je podnela Vlada, što nije prihvaćeno od strane Skupštine, a amandman se upravo odnosi na izmenu i brisanje tačke 13), gde se predviđa upravni nadzor. Predsednica je obrazložila da je to u skladu sa važećim Poslovnikom i da je moguće ovakve radnje vršiti. Normalno da se jedan veliki broj poslanika sa tim ne slaže, no ovde je vlasna većina, ona odlučuje i o tome je i odlučila - da se taj amandman prihvati, iako je odbijen od strane ove skupštine, jer ga je navodno prihvatila Autonomna Pokrajina Vojvodina. Ovde se takođe dira i u jedno pravo koje imaju nadležna ministarstva, a regulisano je članom 94. Ustava, gde se jasno, kao pravo, daje Vladi i njenim ministarstvima da kontrolišu sprovođenje zakona koje Skupština donosi. Pošto ova skupština donosi ovaj zakon normalno je da i Vlada treba da vrši kontrolu, upravni nadzor nad sprovođenjem ovog zakona, a samim tim i nad ovim članom 61, inače je on isključiv u prvom i drugom delu sam sa sobom. Prema tome, ovde je učinjena greška, odbijanjem ovog amandmana, dato je pravo da se vrši upravni i drugi nadzor nad sprovođenjem ovih propisa koje donosi ova skupština, odnosno poverava se - da vrši kontrolu - Autonomnoj Pokrajini Vojvodini. To bi bilo blago rečeno, a na jednom čistom primeru objašnjeno, izgleda ovako - vičobaninu poverite na čuvanje ovce, s tim da nemate pravo da ih brojite, da ih merite, da vidite koliki je učinak njegovog rada. Ovakvim rešenjem upravo se čini jedna takva stvar. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za četiri, protiv 103, uzdržano 14, nije glasalo 9, od ukupno 130 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Gospođo predsedavajuća, vidim da ovde ima 130 kartica ali ne vidim da ima 130 poslanika, pa bih molio da utvrdite kvorum pre nego što budem počeo da govorim, jer je ovako brilijantno izlaganje zaista šteta ne slušati. (Glasovi - listing.) Posle toga, normalno, da se obezbedi listing.Molim da se utvrdi kvorum.
Molim vas, dobili ste reč da pričate o amandmanu.
Neću govoriti dok vi ne utvrdite kvorum.
Dobro, molim vas da se udaljite sa govornice. Na zahtev narodnog poslanika Božidara Vučurovića molim vas da proverimo kvorum; ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Istovremeno molim službu da obezbedi računarski izvod za poslaničku grupu Srpske radikalne stranke. Izvolite gospodine Vučuroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 61. ovog predloga zakona glasi: "Autonomna pokrajina, u skladu sa zakonom: 1) uređuje upotrebu naziva autonomne pokrajine u nazivu udruženja; 2) vrši upravni nadzor iz nadležnosti ministarstva nadležnog za upravu nad radom udruženja na teritoriji autonomne pokrajine. U stavu 2. stoji da se poslovi iz stava 1. tačke 2) ovog člana vrše kao povereni. Od početka rasprave u pojedinostima kod ovog zakona i u raspravi u načelu mi smo isticali da je sam naziv zakona pogrešan. Odnosno, da naziv zakona treba da bude - predlog zakona o poveravanju određenih nadležnosti autonomnoj pokrajini, a ne predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti, jer poslovi iz tačke 1) stava 1. ovog člana su i do sada bili u nadležnosti autonomne pokrajine. Jedino nije bio u nadležnosti nadzor. Skupština Republike Srbije ne može poveravati upravni nadzor iz nadležnosti ministarstva nadležnog za upravu i baš me čudi što nema još jedno četiri puta više nadležnosti ovde, jer bi onda tačka 2) člana 1. bila mnogo jasnija. Sada, ako se AP odluči da odobri da se udruženje ljubitelja retkih ptica zove Vojvodina, onda će upravni nadzor nad retkim pticama vršiti verovatno ministar poljoprivrede. Do sada se to udruženje ljubitelja retkih ptica zvalo "Kraljevska prepelica", a sada će se zvati "Kraljevska prepelica Vojvodina" i onda će kontrolisati, upravno, normalno, saobraćajno ne može, ministar poljporivrede. Nadzor je, kao što smo već jednom rekli, samo pokriće da bi se određene količine njihovog novca, kako kaže Nenad Čanak, vratile u Vojvodinu. A rekli smo - i budžet je nužan, nadzor je tanak, punimo čanak da ne bude tužan. Znači, narodni poslanici u ovoj skupštini su izabrani od strane naroda da sprovode Ustav. Nisu izabrani da daju neustavno pravo upravnog nadzora iz nadležnosti ministarstva nadležnog za upravu nad radom nadležnih udruženja, na nadležnoj teritoriji, nadležne AP Vojvodine.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ako prihvatite Predlog zakona sa ovim članom 61. ispade da samo autonomna pokrajina ima pravo da uređuje upotrebu naziva autonomna pokrajina. Kakva je to samoodbrana autonomne pokrajine i od koga, i šta sada to znači - ako neko hoće da u nazivu svog udruženja koristi ime autonomne pokrajine, mora da mu to odobrava autonomna pokrajina. Dokle li ćete vi ići daleko sa izgradnjom države na teritoriji autonomne pokrajine i mislite isključivo na AP Vojvodinu, koliko daleko mislite da idete, šta to znači, ko će to sada tamo u autonomnoj pokrajini, čak ne kažete ni - preko nadležnog organa, u skladu sa zakonom, ni floskule ne koristite, koje ste koristili u okviru svih članova zakona, nego kažete - autonomna pokrajina uređuje upotrebu naziva autonomna pokrajina. Nemoj da nam neko slučajno uzme naziv AP u nazivu udruženja, a da sa tim ne bude saglasan DOS iz Vojvodine, nemoj da se drzne neko iz opozicije da osnuje neko udruženje u kome će biti naziv Vojvodina - e neće, mi ćemo da kontrolišemo kako se naziv Vojvodina koristi, pa ćemo sada tako da vidimo i šta ćemo sa Šumadijom, pa šta ćemo sa Podrinjem, pa šta ćemo sa Jadrom? Timočka krajina, zaista se izvinjavam, znam da i vi imate tih aspiracija, dokle, kako daleko zaista želite da idete u cepanju? Ovo nije seča, ovo je cepanje, vuče svako na svoju stranu i kako se bude pocepalo. Ovde nema šavova, ovo nikada nije krpljeno i sastavljano, ovo je jedinstvena celina, ovo će da puca, ne po šavovima, bar na neki način pravilno, nego kako se bude otkinulo, kako budu jake sile koje izvlače iz osovine. Sada će da zaseda neki organ u autonomnoj pokrajini, pa da kaže - osniva se udruženje, neko hoće da koristi naše ime; šta da radimo: hoćemo li da im damo da koriste ili da ne damo? I, zavisiće od većine tog dana, iz kojih stranaka su u većini oni koji odlučuju - hoće li biti naziva ili neće, pa će neko udruženje da dobije pravo, jer na njega neće sumnjati autonomna pokrajina da će da zloupotrebi, a neko drugi neće dobiti pravo. Jer, ovde ne kaže - u skladu sa zakonom, u skladu sa statutom, u skladu sa propisima. Ništa. Autonomna pokrajina odlučuje. Daleko ste otišli, predaleko. Naizgled sitno, a svakim članom se vidi želja i predlagača, i popustljivost onoga ko bi trebalo da mu kaže -stani malo, da vidimo šta to radiš i gde te to vodi, i što ja da ti dajem glasove za to? Hajde unapređuj, poljoprivrednu proizvodnju, da ti dam glasove za to, hajde omogući da bolje žive ljudi u Vojvodini, da ti dam glasove za to. A ne - hoće li naziv Vojvodina biti korišćen i ko će moći da ga koristi, hoće li biti konzulata Vojvodine u Šumadiji i hoće li biti konzulata Šumadije u Vojvodini? Rekao bi neko - igraju se mala deca. Ali, znate, kada mala deca malo porastu, pa kada se igraju, svašta mogu da naprave. Kod vas je to očigledno primer. Niste dorasli da se bavite ovim poslom, vode vas interesi koji uopšte ne mogu da vode ljude koji rešavaju sudbinu države. Vodi vas trgovina. Noćas ste ponovo trgovali, svaki put ponovo trgujete i kad god vidim koji su poslanici u sali, znam da su ili oni te noći ucenjivani ili su dobili nešto, ali će zato drugi put biti ucenjivani.
Gospodine Nikoliću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.
To je trgovina između političkih stranaka u Narodnoj skupštini, to je tema dnevnog reda, očigledna trgovina koju su čak primetili i svi novinari, i oni što imaju autocenzuru, i oni o tome otvoreno pišu. To je prava tema u ovoj skupštini.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 100, uzdržanih 18, nije glasao 8, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 63. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su: narodni poslanik Milorad Mirčić, narodni poslanik Hranislav Perić i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandamna žele reč? Ima reč narodni poslanik Milorad Mirčić, podnosilac amandmana na član 63. Predloga zakona.
Principijelno gledajući, u članu 63. postoji jedna nelogičnost. Ta nelogičnost je da Skupština AP Vojvodine predlaže mrežu sudova i ona se ogleda u činjenici da niži organ predlaže višem organu, a viši organ ima zadatak da taj predlog izvrši. To je jedna nelogičnost koja do sada nigde nije viđena. Ono što je i te kako bitno, gledajući ovaj član Predloga zakona, a u suštini i kompletan zakon, to je kako je nastao ovaj predlog. Nastao je, kako to u obrazloženju predlagač kaže, na osnovu volje i raspoloženja građana Vojvodine. Zaboravio je da kaže da je to trenutno raspoloženje bilo, trenutno političko raspoloženje građana Vojvodine da većinu u Skupštini Vojvodine ima DOS i to trenutno raspoloženje ne sme se, niti se može tumačiti kao trajno opredeljenje građana koji žive u Vojvodini. Vi ste, gospodo, zloupotrebili to trenutno političko raspoloženje, koje je promenljivo i onda ste krenuli, kako vi to kažete, u radikalne korenite ili korenite demokratske promene, tako što vršite pripreme za budući ustav Vojvodine. Kada vas mi, srpski radikali, upozoravamo preko amandmana koji imaju cilj da menjaju osnovna značenja ovog vašeg protivustavnog predloga zakona, kada vas mi srpski radikali upozoravamo na to, vi ste spremni na sve i čak idete toliko daleko da predsedavajući uvek oduzima reč, a pri tome izriče i novčanu kaznu. Nije to čudo, niti je začuđujuće za nas koji živimo u Vojvodini ovakav predlog zakona. Ovakav predlog zakona proistekao je, jasno je, iz volje većine koja je trenutno u Skupštini Vojvodine, volje većine koja uvek za sebe tvrdi da odražava ili odslikava pravu političku volju građana Vojvodine. Ako je to stvarno tako, gospodo, a vi se sećate obećanja građanima Srbije i Vojvodine da ćete raspisati izbore posle godinu i po dana, zašto pre donošenja ovakvog predloga zakona niste raspisali izbore da proverite volju tih građana. Vama ne pada na pamet da to radite, nego pripremate nov nacrt ustava. To je nedavno jedan od lidera vojvođanskih stranaka rekao i javnosti potvrdio da se radi nova platforma, odnosno nov nacrt ustava, u kome će ovi predloženi zakonski članovi biti osnova za dalje delovanje samostalne federalne jedinice Vojvodine. Gospodo, morate da shvatite da na sledećim izborima, bez obzira kada će biti, biće očito drugačiji odnos snaga i ne samo u republičkom parlamentu, nego u parlamentu Vojvodine. Šta ćete onda kada se bude menjao ovaj zakon, šta ćete onda da radite? Da li će te onda tražiti, kao što neki traže, internacionalizaciju pitanja Vojvodine? Sada nam recite jasno šta nas čeka. Nemojte bacati prašinu narodu u oči sa pričom da su ovo demokratska načela, da je ovo volja naroda, da je većina koja je sada u Skupštini Vojvodine odraz volje naroda. Sve vam to pada u vodu. Tačno je, kao DOS ste dobili poverenje, ali gospodo kao DOS očito da ste se razišli. Vi ste u Vojvodini na pokrajinskim izborima imali 800.000 glasova. Podelite 800.000 glasova sa brojem članova u koaliciji DOS, to je 18, pa ćete videti koliko koja stranka pojedinačno nosi, koliko ima glasova. Mi, srpski radikali, smo imali 110.000 glasova pojedinačno. Kao stranka najviše glasova smo imali. Konkretan predlog, osim ovog amandmana, pošto ste dali Skupštini Vojvodine, pokrajini Vojvodini da određuje mrežu škola, mrežu sudova, dajte još i mrežu manastira i crkava, pa će biti kompletno. Nije to njima strano, i ranije su oni crkve rušili i nisu ni jednu ozidali.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, podnosilac amandmanam na član 63.
Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu da niste prihvatili ni jedan amandman koji je mogao da ispravi zakon, gde je moglo da se spreči da ne dođe do toga što su pojedini poslanici iz Vojvodine govorili za ovom govornicom, ovo je samo prvi korak u ostvarivanju cilja da Vojvodina postane republika, a zatim i država. Sve ovo u prethodnim članovima kada se dobro sagleda za pojedine oblasti može i da se sakrije pod parolom nadležnosti, ali kada se došlo do člana 62. i člana 63, na koji sam predložio amandman da se briše, sve vas skupa molim da dobro razmislite. Sudstvo je poslednja nadležnost koja bi smela da se prenese pokrajini, ako se ne želi da pokrajina bude republika ili država, jer sudska vlast je jedna od osnovnih funkcija države. Onaj koji ima sud pod svojom ingirencijom može pravno i regularno da dođe do cilja, jer su namere predlagača jasne. Da nešto nije u redu pokazuje i to da ste ovo važno pitanje za Srbiju stavili na vanrednu sednicu. Zašto vam se žuri i ko je izdao zadatak da se ovo završi? Od koga je prepisan recept? Plašim se da ga niste prepisali od Rugove. Ako ne dođe do brisanja ovog člana, kako sam predložio, doći će do haosa u pravnoj državi. Imaćemo različite zakone, i to zakon koji će važiti za Srbiju i zakon koji će važiti za Vojvodinu. Znači li to, kada načiniš prekršaj u NovomSadu, da ćeš biti kažnjen po vojvođanskom zakonu, a ako isto to uradiš u Beogradu, po srpskom zakonu? Da li ako daš pravosudni ispit u Novom Sadu, on neće važiti za beogradski sud ili obrnuto. Na kraju, dame i gospodo narodni poslanici, još jednom vas molim da glasate za brisanje člana 63. iz zakona. Time ćemo izbeći da prenesemo dešavanja sa Kosova u Vojvodinu. Na samom kraju, ako nadležnost sudova prenesemo na Vojvodinu učinićemo uslugu Čanku da nastavi sa rušenjem Srbije, a da za to ne odgovara pred novosadskim sudom. Danas u "Nacionalu" Čanak traži referendum, da se Srbija podeli na šest republika, što znači da kasnimo sa usvajanjem zakona zbog nadležnosti za Vojvodinu, jer želja predlagača je republika, a zatim država i mi ćemo zakasnisti sa usvajanjem ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Jovan Deretić, podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, mi radimo Sizifov posao u ovom parlamentu. Podnosimo amandmane koji se automatski odbijaju. Ovde postoji jedna grupa, dosta brojna, kojoj je stalo da se država Srbija razbije i za koju nema druge reči nego zavera protiv države. Ovaj amandman nećete prihvatiti i mi to znamo, kao što niste prihvatili ni ostale, ali nama je dužnost da kažemo o čemu se radi. Radi se o paralelenom sudstvu u Pokrajini Vojvodini, budućoj republici Vojvodini i ostatku Srbije. Vlada se igra rečima, kaže: "Oni traže samo da predlažu". Onaj koji predlaže, to što predloži i ostvari. Znači, skupština republike Vojvodine (nisam pogrešio, nije lapsus), će da odlučuje o mreži sudova na teritoriji Vojvodine. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, došli smo do poslednjeg člana 63. kojim se reguliše zakonska materija. Posle ovoga će nam ostati samo još prelazne i završne odredbe. Mogli bismo ukratko da sumiramo efekte rada na ovom predlogu zakona, a i efekte samog zakona. Ovde se obilazilo oko vrele kaše. Pokušaji su bili da autonomaške političke stranke mogu biračima u Vojvodini da se predstave kao one koje su Vojvodini obezbedile velike nadležnosti i samostalnost; da DOS u Srbiji amandmanima Vlade pokaže kako nije dao ništa, a morao je da pristupi ovome, jer je to obećao u predizbornoj kampanji. Mi srpski radikali iskoristili smo priliku da vam ukažemo kako bi izgledala država o kojoj bi odlučivali srpski radikali. Sad dođosmo do sudova, gde pitam DOS - jesmo li mi usvojili Zakon o sudovima? Da li u tom zakonu o sudovima piše negde da nam autonomna pokrajina predlaže organizaciju, mrežu sudova? Ako imate koncept, ako imate program koji sprovodite, što ga ne sprovedoste i u tim zakonima koje smo doneli pre samo mesec i po dana? Tada nije moglo ni da se nasluti da ćete predložiti i svi glasati za to da autonomna pokrajina predlaže mrežu sudova na teritoriji autonomne pokrajine. Šta će sad biti sudbina Zakona o sudovima? Hoćemo li ponovo imati predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudovima, kad nam dođe predlog autonomne pokrajine da se izmeni mreža sudova na teritoriji Republike Srbije, ili ćemo reći - piše to tamo kod vas u zakonu da vi predlažete i vi ste predložili, ali nigde ne piše da ćemo mi vas da poslušamo ili da ćemo bilo gde taj vaš predlog da razmatramo. Svi će mahati članom 63. Jedni će reći - evo, dobili smo pravo da predlažemo mrežu sudova, a drugi će govoriti - evo, dali smo im pravo koje nikada neće moći da ostvare. Ili mi možda ne čitamo dobro predloge zakona, ili autonomaši u Vojvodini prave sebi okvir iz koga će iskakati pri svakom svom dejstvu, ili je ovo samo osnova za novu državu koju tamo želite da formirate. Kad god vama, gospodo iz DOS-a, pomenemo da nam ovaj predlog zakona liči na tiho formiranje države, naiđemo na otpor kod vas, izazvan iz više razloga. Jedan, zato što vam mi to govorimo, drugi zato što ne želite da javnost to zna i treći, zato što se mnogi od vas ne slažu sa tim da se formira nova država. Ali, kada se bira boja dugmeta koja se pritiska, vi svi pritiskate zeleno dugme, vi ste svi "za". Razumem ove koji su još uvek u DOS-u. Bogami, gusto je. Vi znate da se čak i ovce zbijaju pred vukovima, vi znate, kad vukovi napadnu krdo konja, da konji okrenu leđa jedni drugima i gađaju prednjim nogama. Čudim se sada ovima što više nisu u DOS-u. (Predsednik: Gospodine Nikoliću, molim vas da se vratite na temu.) Niste me čuli, gospođo Mićić, pa ne znate da sam bio u temi. Kažem, čudim se ovima što nisu u DOS-u a prave kvorum i glasaju za taj predlog zakona. Vi ovde imate one koji su u DOS-u i one koji su u upravnim odborima. Zamolio bih vas da DOSbude i u upravnim odborima, da ne gledam sad, kad gledam po sali, ko je u DOS-u, a ko u upravnim odborima. Narod misli da je to sve isto, a očigledno je da nije isto. Dame i gospodo narodni poslanici, kad budete glasali za ovaj predlog zakona, niti glasate da Vojvodina bude država, niti glasate da Srbija ostane jedinstvena. Ostavljate sve na uređenje onima koji su vas na ovo i naterali. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Zaista vam se izvinjavam, nemam običaj da prekoračujem vreme, nekad samo pogrešim temu. Interesuje me hoće li Nenad Čanak da skine ono njegovo šalče kad dobije ovaj predlog zakona ili će da počne da ga zavija oko glave.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo poslanici, u jednoj građanskoj državi, a Srbija jeste građanska država, jer je Ustavom definisana kao država njenih građana, normalno je očekivati da svaki građanin ima apsolutno ista prava kada su ključne sfere života u pitanju. Ovde smo proveli mnogo vremena pokušavajući jedni drugima da objasnimo zbog čega nije u redu da za republičke zakone upravni nadzor vrši neko telo u Vojvodini, mimo Republike, jer je to direktno kršenje Ustava, članova 71. i 72. Ustava Srbije, jer sprovođenje republičkih zakona na teritoriji Republike Srbije isključiva je nadležnost Republike Srbije. Govorili smo o prirodnim resursima, o vodama, o ribarstvu, stočarstvu, kulturi, o mnogim sferama života, a nikako niko nije hteo da odgovori zašto je umetnik, kulturni radnik, u drugačijoj poziciji u Vojvodini, nego, na primer, u Jagodini, Nišu ili Vranju. Ali, nešto što nikako ne možete da objasnite građanima Srbije, je pozicija građanina pred sudskim organima. Ako igde mora biti jednakost pred nekim organima, to je u oblasti sudstva. Šta se događa članom 63, kao i prethodnim članom 62? Kako ste već za član 62. rekli da autonomna pokrajina može da donosi svoje prekršajne takse i odluke, znači, već u oblasti prekršajnog prava građani Vojvodine moraju drugačije da se ponašaju, imaće drugačije uslove nego građani van Vojvodine, u ostalom delu Srbije. Sada članom 63. samostalno predviđate da mrežu sudova na teritoriji AP Vojvodine donosi neko u Vojvodini, neka novosadska oligarhija, na čelu sa onim koji pronalazi 117 fašista u ovoj skupštini. Da li je to onda građanska država, da li imamo pravo da prepustimo jednom delu ove naše Republike da samostalno, mimo ostale celine sistema, donosi odluku o mreži sudstva? Vi ćete sami odgovoriti pred svojom savešću.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 56, protiv 99, uzdržana 23, nije glasalo 12, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Novaković. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, ovaj član 64. zalazi u prelazne i završne odredbe. On kaže da će autonomna pokrajina svojim propisom utvrditi organizaciju i delokrug pokrajinskih organa u roku od mesec dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Pošto je ovde reč o tome da će svojim propisom, znači posebnim propisom, utvrditi organizaciju i delokrug određenih pokrajinskih organa, makar u onoj sferi života u kojoj ja radim, a to je energetika i rudarstvo u ovoj zemlji, baš me interesuje kakvu će to organizaciju da utvrdi autonomna pokrajina na teritoriji Vojvodine. Posebno stoga što me baš to interesuje iz domena rada EPS-a, obzirom da je, kao što to već znate, Elektrodistribucija Vojvodine jedna od prvih EPS-ovih jedinica koje će najverovatnije ući u proces privatizacije u našoj zemlji, a obzirom na kompaktnost i vrednost. Autonomna pokrajina uzima pravo da, mimo zakona, određuje delokrug pokrajinskih organa i tako utvrđuje njihovu organizaciju po svom nahođenju, slobodno. Ostaje otvoreno pitanje, da li će to biti organi APVojvodine ili, kako rekoše mnogi poslanici, republike Vojvodine. Znači, poštovani građani, kolege i koleginice, do sredine marta imaćemo primenu Predloga ovog zakona, za koji vas pozivamo da ne glasate. Krajem marta imaćete povećanje cene struje za 50%, u aprilu će se povećati cene grejanja i komunalija, a po mojoj ličnoj proceni u maju mesecu građani ove zemlje će se savijati do zemlje od silnih nametai niskog standarda života. Očigledno je da ne valja to što se predlaže i to što se radi, ali svejedno. Mišljenja smo da će neke nove demokratske nacionalne stranke, kao buduća treća opcija, uspeti sve što je ovim putem i načinom predloženo i doneseno sa nekoliko dekreta, da ukinu. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je preambiciozno zamišljen ovaj član 64. Istina je da ovaj zakon ima samo 63. člana kojima se poveravaju poslovi ili utvrđuju nadležnosti, kako vi kažete autonomne pokrajine. To su čitave oblasti, to su desetine zakona. Vi ovde tvrdite da će nejaka administracija AP Vojvodine, na nju mislite, u roku od mesec dana od dana stupanja na snagu ovog zakona napisati propise i usvojiti ih u Skupštini AP Vojvodine, tako da njima utvrdi organizaciju i delokrug pokrajinskih organa, u skladu sa ovim predlogom zakona. E, kada bismo imali tako efikasnu državu; pa, mesec dana traje rad na usvajanju ovog predloga zakona, a vi kažete da će u roku od mesec dana od dana kada zakon stupi na snagu, Vojvodina potpuno preuzeti sve ingerencije, nadležnosti kako vi kažete, poverene omnibus zakonom. Dakle, poverene čitavim sistemom, pravnim sistemom u Republici Srbiji. To je apsolutno nemoguće. Sada vas pitam, a gde su kaznene odredbe, a šta ako autonomna pokrajina ne uradi ovaj posao za mesec dana i pokaže da još nije bilo vreme da joj ovo poverite, da je nedozrela, da je nespremna, da nije tehnički i kadrovski organizovana. Kako ćete kazniti AP? Kako ćete kazniti APšto ne vrši poslove koji su joj određeni zakonom? Možda ste ubeđeni da će hiljade ljudi u roku od mesec dana preuzeti posao, da ćete vi uopšte i doneti akte u roku od mesec dana, kojima će hiljade ljudi preuzeti potpuno nove poslove. Ubeđen sam da to ne može. Ubeđivaću vas i po članu 70. da je zakon retroaktivan, čim kažete da će se primenjivati od 1. januara 2002. godine. I makar koliko mi dobacivali, i sa prednje i sa zadnje strane, uveravam vas da činite grdne greške, posebno vi koji pokušavate da mi učinite nešto sa zadnje strane. Tu nema šanse.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo poslanici, nije samo u pitanju vreme od mesec dana, nego je u pitanju forma akta kojim pokrajina uopšte može da donosi propise. U narednom amandmanu po istom članu koji je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić, poslanik SPS-a, ukazuje se da AP može ne samo propisima, nego statutom da precizira sve ono što vaša većina njima sada daje u ruke, oligarhiji u Novom Sadu, da čine. Statut je najviši pravni akt jedne APVojvodine. Ako već radite ovo što radite, da jednostavno republičke nadležnosti i republička prava, prava jedne države prebacujete na APVojvodinu, onda u članu 64. umesto propisa upotrebite reč - statut, osvestite ih i objasnite im da su pokrajina. Prema tome, statut je taj akt kojim treba da se sve to čini, a ne da se raznim propisima, koje bi neko doneo, a ne zna se ni ko to treba da donese u ovom galimatijusu koji se stvara. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 60, protiv 91, uzdržanih 28, nije glasalo 12, ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan u sali. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 62, protiv 92, uzdržanih 26, nije glasalo 12, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a, predložio sam brisanje člana 65. ovog zakona. To je logična posledica našeg zahteva da se brišu članovi 22, 23. i 33, koji govore o obrazovanju pokrajinskih organa u oblasti radnog i socijalnog zakonodavstva. Jednostavno, naš stav je veoma jasan: autonomijom mogu da se koriguju samo određene specifičnosti, za Vojvodinu to je npr. poljoprivreda, a nikako zdravstvo, penzijski fond, zapošljavanje itd. Ovaj zakon ne koriguje pojedine specifičnosti u onim oblastima, već konkretnu oblast, i obrazovanje, i zdravstvo, i informisanje, izdvaja iz nadležnosti Republike Srbije, što u suštini znači poništenje države. Autonomija treba da služi jedinstvu države, što je njen cilj, garant autonomije može da bude država, a u suprotnom se ona pretvara u državu. Ovaj zakon je svakako najveći udarac za, mukom stvorenu, jedinstvenu Srbiju. Mi smo protiv ovog zakona jer je u suprotnosti sa Ustavom Srbije, u suprotnosti sa Ustavom koji je veoma demokratičan i koji je stvoren dogovorom relevantnih faktora. Znači, ne stoje optužbe da je Ustav oktroisan i jednopartijski. Stvoren je u vremenu kada je SPS imala gotovo plebiscitarnu podršku naroda, kada je bio referendum i kada smo imali preko 190 poslanika. Ko danas piše novi ustav? Oni koji nas optužuju za jednopartijski ustav, oni pišu novi ustav, Demokratska stranka Srbije. A, ko treba da usvoji ustav? DOS. Šta je DOS? DOS je konglomerat monarhista, mondijalista, autonomaša... (Predsednik: Gospodine Bušetiću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) (tema je)... neokomunista i najviše poraženih snaga sa Osme sednice. Mi smo protiv ovog zakona jer dezavuiše jedinstveno državno ustrojstvo Srbije. Već sada neki čelnici Vojvodine govore o tome da se Vojvodina mora uključiti u preuređenje Savezne Republike Jugoslavije. Uzalud nama razni analitičari, eksperti poput nekih Medojevića, Lutovaca, Trkulja, govore kako će da izgleda nova zajednička država. Mi, socijalisti, danas možemo da kažemo kako će da izgleda nova država. Skrpiće se nešto sa Crnom Gorom i to će trajati taman onoliko... (Predsednik: Gospodine Bušetiću, ponovo vas upozoravam da se ne držite teme dnevnog reda.) Evo, ovo je tema. Evo, ministar mi daje odobrenje da mogu da kažem. (Predsednik: Dobili ste reč kao podnosilac amandmana na član 65.) Znači, to će biti jedno privremeno rešenje i po uzoru na onu Badenterovu komisiju koja je rekla - SFRJ se raspala sama od sebe, a tako će se desiti i sada. SRJ će se raspasti sama od sebe, imaćemo te četiri federalne jedinice...
Gospodine Bušetiću, na osnovu člana 102. i 103. izričem vam prvu opomenu. Dva puta sam vas upozoravala da se vratite na dnevni red,molim vas da vodite računa.
Molim vas, šta možemo, mi smo protiv ovog zakona. Zbog čega? Evo, Kutiljero je bio pre nekoliko dana, ali veoma brzo posle usvajanja ovog zakona doći će neki novi Kutiljero, koji će izraziti zabrinutost za stanje u Vojvodini. Naravno, taj scenaro je već viđen i zato mi predlažemo da se ovaj zakon ne usvoji jer će imati i tragične i pogubne posledice po srpskinarod i po zajedničku državu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman Za 58, protiv 98, uzdržanih 25, nije glasalo 8, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Teodora Vlahović i Kermeci Karolj. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 10, protiv 139, uzdržanih 26, nije glasalo 14, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Rajko Baralić i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Pošto nema vremena, pošto je manje od pet minuta ostalo do pauze, određujem pauzu do 15,00 časova i tada ćemo nastaviti rad. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da svoje identifikacione kartice ubacite u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Konstatujem da imamo kvorum i možemo da nastavimo sa radom. Na član 66. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Rajko Baralić i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Jovan Deretić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, na član 66. predloženog zakona podneli smo amandman, jer smatramo da se ovde radi o povredi prava privatne svojine. Ovde se kaže da autonomna pokrajina jednostavno preuzima prava osnivača nad onim dobrima koja je osnovala Republika Srbija. Ovde se ne radi ni o čemu drugom nego o jednoj gruboj otimačini. Vlada Republike Srbije daje objašnjenje - ne prihvata ovaj amandman jer ćeprenošenje prava nad ustanovama u određenim oblastima obezbediti efikasnije vršenje poslova koji se stavljaju u nadležnost organa Autonomne Pokrajine Vojvodine. To znači ovako. Ako neko hoće da vam otme kuću, dajte mu je, neka je lakše preotme. Nemojte se protiviti tome. A ako se ovde radi o nekoj autonomiji, onda zašto to - preuzimanje prava osnivača? Ako se radi o jednoj secesiji, o čemu je zaista reč, onda naravno da ovo ima smisla, jer kao što je uradila Republika Hrvatska, Slovenija, tako hoće sada da uradi i Vojvodina - zapleni jednostavno sva ona dobra koja se nalaze na teritoriji Savezne Republike Jugoslavije. Sada Vojvodina to radi u odnosu na ona dobra koja tamo ima Republika Srbija. Vi glasajte kako hoćete, a ja ću, gospodo DOS-ovci, da vam čestitam republiku Vojvodinu. Hvala.
Da li se još neko od podnosilaca amandmana javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsednik, cenjeni novinari, u prelaznim odredbama kod ovih nekoliko amandmana još uvek pokušavamo da objasnimo da ovaj zakon ne treba da bude usvojen, ne zbog toga što smo protiv povišenog stepena autonomije, već smo za normalnu autonomiju, a vas iz DOS-a ne doživljavamo kao autentične borce za autonomiju Vojvodine, već zbog toga što smatramo da ovako nakalemljen zakon, koji u izvesnom smislu samo proba da ispuni deo vaših izbornih obećanja, razočaraće i uslovno -autonomaše i uslovno - unitariste. Pročitaću član 66. zbog javnosti: "Autonomna pokrajina preuzima prava i obaveze osnivača prema postojećim ustanovama u oblasti obrazovanja, sporta, zdravstvene zaštite i ustanovama socijalne zaštite za smeštaj korisnika na teritoriji autonomne pokrajine, čiji je osnivač Republika ili organ Republike, a koje osniva u skladu sa ovim zakonom, od dana stupanja na snagu ovog zakona". Posebno ističem poslednju rečenicu: "Deobnim bilansom bliže će se odrediti podela sredstava i prava i obaveza kod preuzimanja osnivačkih prava". Ova poslednja rečenica govori o nameri predlagača zakona da od autonomije, od dobre autonomije, napravi lošu državu i ovo je svima nama jasno; takođe, govori da se ovde radi o nečem drugom, a ne o pokušaju zaštite manjinskih nacionalnih i drugih prava, koja su u Atonomnoj Pokrajini Vojvodini, zahvaljujući strateški postavljenom cilju u ovoj oblasti pre nekoliko decenija, na najvišem mogućem nivou u Evropi i danas. To je istina. Sve izvan toga je spekulacija, to je politikanstvo i to je - preuzeta obaveza u koaliciji DOS da se daju izvesni ustupci, pre svega onim malim političkim strankama - mislim malim po broju ljudi koje okupljaju, jer ne potcenjujem ničije programe - i da na taj način ispeglaju koalicione odnose koji su u ovom trenutku na najnižoj mogućoj tački od konstituisanja DOS-a. Zalažem se da se ovaj član briše, iako su naravno usvojeni mnogi članovi u predloženom zakonu koji i ovaj amandman, koji sada podnosim i obrazlažem, dovode do besmisla. No, bilo kako bilo, treba da se čuje da nikakva prava građana u Vojvodini nisu na nekakvom nižem nivou od bilo kog građanina koji ne živi uVojvodini; naprotiv, mislim da se radi o jednoj, i u nacionalnom, i u konfesionalnom, i u građanskom smislu, harmonizovanoj sredini, u kojoj se normalno ostvaruju sva ona prava koja građane čini građanima i državu čine državom. Uticaj kadrova iz Vojvodine danas u centralnoj vlasti u Srbiji je takav da se apsolutno može govoriti ne samo o ravnopravnoj zastupljenosti, već se može govoriti o prenaglašenoj zastupljenosti, jer najveći broj odbora vode ljudi iz Vojvodine, postoji ministar iz Vojvodine, postoji potpredsednik Vlade Srbije iz Vojvodine, postoje predsednici upravnih odbora JP "Srbijašume" i drugih važnih javnih preduzeća u Srbiji iz Vojvodine. Dakle, ne radi se ni u kakvoj meri o osporavanju legitimnih prava građana Vojvodine, ljudi koji tamo žive, bez obzira na njihovu veru ili naciju. Zato još jednom ukazujem javnosti da je važno da se bolje razmisli pre nego što se preseče... (Predsednik - vreme.) zahvaljujem ... dok ne bude bilo kasno. Ovo vam nije jačanje autonomije. Ovo je slabljenje pozicije Republike Srbije. Zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić, a potom Stevan Ž. Gudurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, primenjivanje ovog zakona, koje je poslednjim članom svedeno na 1. januar 2002. godine, u dva člana je detaljnije razrađeno, u članu 66. i članu 69. I sada u članu 69. čini mi se da je nešto realniji rok predviđen za određene oblasti u kojima Vojvodina tobož počinje za osam dana da se pita; ali evo u članu 66. se vidi da predlagač zakona nije imao vremena, čak ni mesec dana od dana donošenja ovog predlga zakona, nego traži da prava i obaveze osnivača prema postojećim ustanovama u oblasti obrazovanja, sporta, zdravstvene zaštite i ustanova socijalne zaštite autonomna pokrajina preuzme danom stupanja na snagu ovog zakona. Ne znam da li predsedniku Skupštine smeta ova galama u sali, ali, ili vas nema dovoljno za kvorum, ili kad se skupite, pričate o tome šta vam se dešavalo u međuvremenu, kada niste bili u Skupštini. Pa evo,još 10-15 minuta, doći će do glasanja, izdržite toliko, a posle se opet razilazite, ali bar kad ste u sali, vi što samo navraćate za glasanje, nemojte da ometate nas koji radimo dan-noć u ovoj sali. I šta se sada odslikava stavom 2. ovog člana Predloga zakona - odslikava se u stvari suština Predloga zakona i suština odnosa koji će nastati od danas za 8 dana. Jer, vi kažete - deobnim bilansom će se bliže odrediti podela sredstava i prava i obaveza kod preuzimanja osnivačkih prava. Dođosmo do deobnog bilansa, dođosmo da delimo ono malo što su nam ostavili, kada su prohujali stranci, da sada mi idemo u napredak sa ovom našom malom državicom, tako što ćemo izvršiti deobne bilanse. Deobni bilans, kojim će se podeliti sredstva. A šta to stupa na snagu u roku od 8 dana? Znam da nas bar gledaoci slušaju, pa mi ne smeta što galamite. Ništa o ovom predlogu zakona ne znate i ne bih ni mogao za ovih pet minuta bilo čemu da vas naučim, ali da znate, u roku od 8 dana autonomna pokrajina će davati saglasnost na odluke o izboru direktora, ne znam kako ćete da menjate zakone koji to drugačije regulišu? Autonomna pokrajina će udaljavati nastavnika iz nastave, AP će imenovati direktore više škole, AP će ugovarati cene pojedinačnih usluga, odnosno programa zdravstvenih ustanova, za koje se sredstva obezbeđuju u budžetu AP. Znači, dodatno ćemo se razlikovati mi koji neke usluge od države tražimo na teritoriji izvan APod onih koji te usluge traže na teritoriji AP. Sada će i cene biti različite, sada će sve biti različito, samo zato što ste se drznuli da jedan jedinstveni sistem, koji nam je narod poverio na upravljanje kao jedinstven, podelite trenutno na dva podsistema, a bog zna koliko će ih uskoro biti. Ne bih voleo da prisustvujem tom deobnom bilansu između Srbije i Vojvodine, ali ovim članom Predloga zakona vi nam ga očigledno nagoveštavate.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, primakli smo se, na početku treće nedelje, kraju rasprave o jednom zakonu koji otprilike ne želi ni onaj ko ga je predložio, jer nije takav kakav je hteo, ne želi ni Vlada. Želeće samo trgovačka koalicija koja će ga izglasati, a najmanje ga žele građani Vojvodine. U amandmanu koji je podneo narodni poslanik Rajko Baralić, iz poslaničke grupe SPS, kaže se da se ovaj član 66. briše. Jako je normalno što je predloženo da se briše, zato što se u drugom stavu ovog člana spominju deobe. Čim se deli nešto, to je deoba, a nije bilo govora o tome da će se tražiti da se u vašoj kampanji Vojvodina deli od Srbije. Biće da je to trebalo drugačije da izgleda. Koliko sve ovo što se ovde događa sa ovim zakonom "pije vodu" u Vojvodini, pogledajte nedelju i pogledajte Kikindu, tamo gde ste vi iz DOS-a na vlasti, i pogledajte rezultate. DOS u gradu Kikindi šesti, pošto sedmi nije mogao da bude, jer toliko se nije takmičilo; od 1.000 i kusur upisanih, svih 11, kao za jedan fudbalski tim, je glasalo za DOS. To je odgovor dela građana Vojvodine - šta misle, između ostalog, i o ovom vašem zakonu, jer jedan ovakav zakon, čiji je i ovaj nesretni član 66. sastavni deo, sigurno nije želja onih koji žive u Vojvodini. Želja je trećerazrednih politikanata, koji bi da prigrabe nešto vlasti, ukoliko je mogućei želja je onih koji trguju sa državom već poduže. A onih koji žive u Vojvodini, njihova želja nije. Njihovu želju dobijate na svim ponavljanjima izbora; i oni kažu kakva je njihova želja. Želja niste vi, pogotovo želja nije sastav Skupštine Vojvodine, i ovo je jako prosto da se definiše, šta to Vojvodina hoće. Ovo što je napisano u ovom zakonu neće, to je sigurno. Odgovor na ovakvo vaše pisanije i ovakvu trgovinu će na prvim izborima biti jako jasan, samo se nemojte nadati da ćete trajati te četiri godine.
Gospodine Guduriću, upozoravam vas. Da li se još neko prijavljuje za rečo ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 112, uzdržanih 36, nije glasalo 11, ukupno 223narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podnela Vlada Republike Srbije, za koji je, svojim dopisom od 24. januara 2002. godine, obavestila Narodnu skupštinu da ga povlači. Uručeno vam je obaveštenje Vlade o povlačenju amandmana. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 67. predloženog omnibus zakona. Podnetim amandmanom predložio sam brisanje, u celosti ovog člana, iako to vrlo retko činim, koji radi upoznavanja javnosti i građana, a i onih koji slabije i uopšte ne čitaju ove gomile materijala, citiram: "Sredstva za obezbeđenje ostvarivanja određenih nadležnosti iz ovog zakona u oblasti gde autonomna pokrajina preuzima osnivačka prava obezbediće se u budžetu autonomne pokrajine i budžetu Republike". Ima dosta razloga zbog kojih sam u ime poslaničkog kluba SPS podneo ovaj amandman, ali ću navesti samo tri. Prvo, naš narod je davno rekao, shvatio i zapamtio da umiljato jagnje dve majke sisa, što se može reći i za ovaj predlog, da se autonomna pokrajina finansira iz budžeta autonomne pokrajine i budžeta Republike. Umiljato jagnje na ovoj sednici u Narodnoj skupštini beše vuk, samo u jagnjećoj koži, jer čim pređe Dunav i pančevački most on izjavi - u Skupštini Srbije odlučuju nacisti. Da ima pravosuđa u ovoj zemlji i procesa protiv optuženih za zločine protiv čovečnosti, najveći broj poslanika Skupštine Srbije koji su glasali protiv omnibusa vukao bi bukagije na robiji. Mi smo taoci nacista iz prošlog vremena, koji slobodno šetaju ulicama, pa čak i odlučuju o nečemu u Skupštini Srbije. Reče to gospodin Čanak, vuk u jagnjećoj koži (taliban, molim te da ćutiš), vuk u jagnjećoj koži ostade živ i dokaza da vuk dlaku menja, a ćud nikako. Pošto je opet otkriven da nije jagnje, Vlada ga svojim amandmanom na isti član odvoji i skide sa republičkog budžeta i ostavi da se sredstva za ostvarivanje određenih nadležnosti u oblastima predviđenim ovim članom u celini obezbeđuju u budžetu autonomne pokrajine. Naravoučenije izvucite sami, a gospodin Kasa, potpredsednik Vlade i stari lisac, već shvati da je bolje vrabac u ruci. Drugo, da sam mogao da podnesem amandman na isti član posle glasanja u načelu, ne bih predložio brisanje, već bih dodao još nešto iz zakona o budžetskom sistemu, da se po ovom zakonu finansiranje vrši i iz budžeta grada, logično prvo Novog Sada, naši novci, zatim Beograda koji se prostire preko Dunava, pa i Kragujevca koji je omnibus zakon podržao iz Šumadije, kao i budžeta nekih opština. Ne bih ovom prilikom mnogo širio broj, neka ostane samo Čačak kao simbol uspešne opštine, iznad proseka u Srbiji i podrške omnibus zakonu. Treće, posle vladinog amandmana koji je prihvaćen, u pitanju je i deo amandmana koji sam podneo u ime poslaničkog kluba SPS-a, zadržan je samo ustavno načelo, član 109. Ustava Republike Srbije, da pokrajina donosi budžet i završni račun budžeta za izvorne nadležnosti koje ima. Međutim, smatram da će usvajanje omnibus zakona pre sistemskog zakona o budžetskom sistemu, član 41, omogućiti Vladi da u okviru planiranih sredstava budžeta za 2002. godinu izvrši izmene u okviru direktnih budžetskih korisnika, a u korist budžeta AP Vojvodine. Na ovu opasanost vam ozbiljno ukazujem i podsećam da je budžet donet po hitnom postupku pred Novu godinu, sa nagoveštenim izmenama. Dame i gospodo poslanici, još jednom vas upozoravam na ovo pitanje pre glasanja o omnibus zakonu u celini, metaforički rečeno, kako ovaj zakon, odnosno zglobni autobus zvani Srbija ne bi postao dva minibusa, a minibus jedan je pred vama. Pozivam vas da glasate za ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, a posle njega Branislav Ivković.
Kao što znate, dame i gospodo narodni poslanici, a trebalo bi da znate, svaki predlog zakona koji skupštinske službe propuste u proceduru mora da zadovolji osnovne kriterijume i zakonske uslove. Jedan od njih je da predlagač zakona proceni iznos potrebnih sredstava za sprovođenje zakona i da kaže gde će se ta sredstva obezbediti, kako, na koji način, da li su već obezbeđena ili da eventualno kaže da za sprovođenje zakona nisu potrebna dodatna finansijska sredstva. Nas je ovde obmanuo predlagač zakona. Da je tu, valjalo bi ga lupiti po glavi ovim predlogom zakona, ali na njegovu obmanu nije reagovala ni Vlada Republike Srbije, nije reagovao Zakonodavni odbor, nije reagovao Odbor za finansije, zato što to i nisu skupštinski odbori. To su DOS-ovi odbori u Skupštini. Radi se o prostoj i veoma vidljivoj, jasno vidljivoj obmani. Predlagač je napisao da za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbeđivati dodatna finansijska sredstva. Član 67. Predloga zakona kaže: "Sredstva za obezbeđenje ostvarivanja određenih nadležnosti iz ovog zakona u oblasti gde autonomna pokrajina preuzima osnivačka prava obezbediće se u budžetu autonomne pokrajine i budžetu Republike". Za onoga ko laički sluša ovo obrazloženje ispada da je predlagač rekao - uzeće se sredstva iz budžeta autonomne pokrajine i budžeta Republike. Međutim, kada onaj ko piše predlog zakona kaže da će se sredstva obezbediti u budžetu, to znači da će u zakonu o budžetu za godinu za koju se zakon donosi već biti predviđena stavka koja će pokrivati sredstva potrebna za sprovođenje ovog zakona. Mi smo budžet doneli u decembru prošle godine i nigde u budžetu Republike Srbije nismo predvideli sredstva za sprovođenje ovog zakona. Bar je moralna obaveza predlagača zakona bila da, ako već ima toliko pameti da sagleda gde sve treba da uzme nadležnosti, sedne i izračuna koliko će to da košta; koliko će to dodatno da košta poreske obveznike na teritoriji Republike Srbije; koliko će nas koji ne živimo na teritoriji autonomne pokrajine da košta jednokratno, preko jednog poreza, a koliko će građane Vojvodine da košta dvokratno, preko poreza autonomne pokrajine i poreza Republike Srbije. Znate, vi koji državu gledate samo kroz novac, ali samo onda kad to vama odgovara, trebalo bi, kad predlažete ovakve zakone, makar i građanima na samo jednom delu teritorije Srbije, ovog puta radi se o građanima AP Vojvodine, da im odmah kažete - jeste, vi ste bili ugroženi, vaša prava su bila uzurpirana, živeli ste u diktatorskom režimu, Srbija nije htela da poštuje Ustav Srbije, nije vam dala određene nadležnosti, ovim predlogom zakona mi to hoćemo da ispravimo, ali će to da vas košta toliko i toliko. Onda bi građani rekli - dobro, kad to pitate "di su naši novci", da li to vi pojedinačno pitate za svoj novac ili pitate u ime nas, građana Srbije koji slučajno živimo na teritoriji AP Vojvodine. Kada biste građanima koji žive na teritoriji autonomne pokrajine rekli koliko će im dodatno novaca trebati da se vi igrate vlasti na teritoriji AP Vojvodine, ne bi vam ni oni glasali za ovaj predlog zakona. Mi za njega nećemo glasati zato što nam razbija Srbiju, a građani Vojvodine vam ne bi za njega glasali zato što zahteva od njih dodatna izdvajanja za budžet i za oligarhiju: za vaše telefone, sekretarice, automobile, privilegije, putovanja u inostranstvo.
Gospodine Nikoliću, vodite računa šta pričate.
Šta ste rekli? (Predsednik: Upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda i prekoračili ste vreme.) Otkuda vama pravo u četiri minuta i 55 sekundi da me upozoravate na vreme. Kakav je to način?
Pet minuta i dve sekunde. Prema članu 138. rasprava o amandmanu traje najviše pet minuta, a ne obavezno prekoračenje od pet minuta.
A, vi odlučujete da li će da traje manje od pet minuta?
Znači da treba da traje. Ako je najviše pet minuta, znači da bi trebalo da traje manje od pet minuta.
Gospođo Mićić, pošto imate tu švajcarsku preciznost, treba u 4,59 minuta da kažete - vreme. Onda ja, kao jedan fino vaspitani čovek, džentlmen, siđem sa govornice i završim posao. Vi mene u četvrtom minutu opominjete da imam još minut. Pa, nije ovo železnička stanica pa da mi pričate kada će da stigne voz. Ja sam izašao da govorim o amandmanu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, tokom ovih osam dana skupštinske rasprave, shvatili smo kako se završava priča na pitanje gospodina Čanka "di su naši novci". Priča "di su naši novci" završava se u džepu svakog građanina AP Vojvodine. Da bi upravljanje kulturom i radnicima u kulturi, da bi upravljanje prostornim planom, da bi upravljanje regionalnim planovima, da bi upravljanje vodoprivredom, da bi upravljanje poljoprivredom, ribama, ribarstvom, da bi sve to bilo u rukama novosadske oligarhije, mi smo došli do prelaznih i završnih odredbi i do 4. člana tih prelaznih i završnih odredbi. Podsećam vas da je prvi član prelaznih i završnih odredbi,64. član, ukazivao da pokrajina treba da donese propise. Mi smo vam predlagali da pokrajina donese statut, jer statut je oličenje autonomije, i da na statut Skupština Republike Srbije mora da da saglasnost. Ne, vaša većina je izglasala donošenje propisa. Usput ste im dali u ruke upravni nadzor nad primenom republičkih zakona i, u suštini, krenuli u razgrađivanje onoga što mi smatramo da je celovita i jedinstvena Republika Srbija. Da to razgrađivanje ide, pokazao je član 65, gde ste obavezali Republički zavod za tržište rada, Republički fond za penzijsko i invalidsko osiguranje, da u roku od mesec dana razgrade svoje jedinstvene propise. U članu 66. ste preneli pravo osnivača na sve ustanove u oblasti kulture, zdravstva i socijalne zaštite na AP Vojvodinu. Sada dođosmo do člana 67, gde, u suštini, razgrađujete budžet Republike Srbije. Jasno je za svakoga ko je pismen da ova odrednica u članu 67. govori da će svi troškovi koji nastaju na ovaj način biti stvarani i skupljani u sredstvima na nivou AP Vojvodine. Samim tim će značajan deo republičkog budžeta biti rasformiran. Mi zaista moramo da shvatimo da član 67, kao takav, govori o definitivnom razgrađivanju zajedničke kuće. U tom smislu, narodni poslanik SPS Ljuba Mucić je podneo amandman da se ovaj član 67. briše, sa osnovnom idejom da ipak bar jedan jedini element zajedničke države ostane. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 67, protiv 111, uzdržanih 39, nije glasalo 8, ukupno 225 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Član 116. Poslovnika, zadnji stav, kaže: "Računarski izvod svakog glasanja dostavlja se poslaničkim grupama, na njihov zahtev ..." U ime SPS to tražim, zato što je pre nego što je počelo da se glasa za amandman na član 67, tamo pisalo 207, kad se glasalo pisalo je 225, a niko nov nije ušao u salu.
Gospodine Guduriću, da li vi tražite uvid u računarski izvod? (Da.) Molim službu da dostavi računarski izvod ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe SPS. Na član 67. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podnela Vlada Republike Srbije Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo ovog zakona. Na član 69. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su Vlada Republike Srbije i narodni poslanik Sreten Mitrović. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo ovog zakona. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Pomoriški. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 17, protiv 153, uzdržanih 40, nije glasalo 18, ukupno 228 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 70. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su Vlada Republike Srbije i narodni poslanik Đura Lazić. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo ovog zakona. Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
[[Aplauz.]] Ne znam zašto sam dobio ovaj aplauz, da li zato što govorim svojim maternjim jezikom ili? [[Smeh.]] U prelaznim i završnim odredbama ovog nazovizakona, član 70. glasi: "Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službnom glasniku Republike Srbije", a primenjivaće se od 1. januara 2002. godine". Ne znam šta vas toliko žulja u ovom zakonu, da ćete sada tu njegovu primenu vršiti od 1. januara. Šta ste to propustili od 1. januara u proteklih mesec dana? Kažete da vam zakoni nisu retroaktivni, a ovo je jedan od dokaza da su vam zakoni retroaktivni. Trebalo je bar građanima da kažete koji je razlog da primenu ovog zakona vraćate na 1. januar. Bilo bi bolje da uzmete sada da glasate da je danas 31. decembar, noćas da slavimo Novu godinu i nema potrebe da vas neko proziva za retroaktivne zakone. Amandmanom koji sam podneo na član 70, tražio sam da se doda stav 2. koji bi glasio: "Ovaj zakon će se na teritoriji AP Kosovo i Metohija primenjivati po prestanku Misije UN za privremenu upravu (UNMIK)". Ne znam šta je to Vlada našla loše u ovoj rečenici ili u ovom članu. Bez obzira što mi srpski radikali kažemo da je ovaj zakon loš, takav kakav je, kakav ćete izglasati, ako uspete da ga izglasate, zašto taj isti zakon ne važi i za Kosovo? Recite građanima da li ste Kosovo otpisali. U obrazloženju Vlade stoji: "Vlada ne prihvata amandman, s obzirom da će se pitanje primene ovog zakona na teritoriji AP Kosova i Metohija urediti". Ne primenjivati nego urediti, znači, uređivaće se drugačije nego za AP Vojvodinu. Kakva je razlika između te dve autonomne pokrajine? Jedne ste se odrekli ranije, a jednu pripremate sada. Drago mi je da se predstavnik poslaničke većine oporavio, došao je zdrav i čio na glasanje. A sada još da pitam gospođu predsedavajuću: da li su uslovi rada ovde u Skupštini loši, da li ispunjavaju zdravstvene zahteve, da smo mi svi danas sposobni da izglasamo ovaj zakon? Ne znam, gospođo, da li ste vi nekada bili u fabričkoj hali, u rudniku, na njivi, na traktoru ili bilo gde, gde se stvaraju teški uslovi rada?
Molim vas da se vratite na temu. Odgovor na pitanje je: uslovi su loši, u ovoj sali uslovi za rad su loši. Nastavite, molim vas, sa temom.
Ne znam šta na ovo kažu glasači u Srbiji, ali radnici koji rade u stvarno teškim uslovima rada reći će vam to na izborima. Verujem da vi uživate obavljajući ovaj posao. [[Smeh.]] Da li treba da kažem ono što očekujete?
Molim vas da se vratite na temu i da završite izlaganje.
Vaše kolege pričaju da sa uživanjem radite ovaj posao.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 70, koji je i poslednji član ovog predloga zakona, glasi: "Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", a primenjivaće se od 1. januara 2002. godine." Da podsetim predsednika Narodne skupštine, ona ima privilegiju da iz ovih za nju teških uslova izlazi kada god hoće i vraća se kada god hoće, a mi poslanici moramo da sedimo ovde i da radimo.
Gde vam je predsednik poslaničke grupe?
Trenutno nema vremena za vas, gospođo Mićić, ali reći ću mu da ste ga tražili. Član 121. Ustava Republike Srbije stav 1. i 2. glase: "Zakon, drugi propis ili opšti akt ne može imati povratno dejstvo. Samo se zakonom može odrediti da pojedine njegove odredbe, ako to zahteva opšti interes utvrđen u postupku donošenja zakona, imaju povratno dejstvo". Naš član 70. kaže da će se ceo zakon primenjivati od 1. januara 2002. godine, da će ceo zakon imati povratno dejstvo. Danas je 4. februar, ako danas čak i obezbedite većinu i zakon izglasate, ostaje vam da negde nađete Milana Milutinovića, koji obavlja dužnost predsednika Republike, da mu odnesete na potpis. On ima, po članu 84. Ustava, sedam dana vremena da ovaj zakon razmatra. Ima pravo da odbije da ga potpiše. S tim što sumnjam u tu njegovu hrabrost, može da vrati na ponovno glasanje u Skupštinu. To znači da bi moglo da prođe i mesec dana pre nego što zakon zaista bude objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije". Vi ćete ga vratiti unazad dva meseca, primenjivaće se unazad dva meseca i nigde se niste setili da utvrđujete opšti interes, da bi pojedini članovi zakona imali povratno dejstvo. Ovde pred nama nalazi se kompletan zakon koji će ceo delovati retroaktivno na građane Republike Srbije. Čak toliko retroaktivno da kada pokrajinski organi preuzmu službe koje su do sada bile republičke, a u prethodnom članu zakona je pisalo da će preuzeti samo potreban broj radnika, niste se čak potrudili ni da obezbedite da svi radnici ostanu na radnim mestima. (Ajde, nemoj da prebrojavaš sada kada traje rasprava o zakonu, šta ti je? Nema smisla.) Čak niste obezbedili ni posao za sve one koji su taj posao do sada obavljali, a može da se desi da posao izgube od 1. januara 2002. godine, i sa tog stanovišta, zakon je apsolutno neustavan. Postoji onaj drugi deo na koji vi nikada ne obraćate pažnju, a ukazao je na to poslanik Slobodan Janjić, a to je Kosovo i Metohija.Ako nigde u nazivu zakona i nigde u njegovim odredbama niste smeli da kažete da se radi isključivo o Vojvodini, onda je trebalo da barem status Kosova i Metohije ostavite nerešenim, kao što i jeste pod ingerencijama Ujedinjenih nacija i dok ne prestane Civilna misija na Kosovu i Metohiji; trebalo je da kažete do kada se ovaj zakon tamo ne primenjuje, da bar savest olakšate, pitaće vas deca- što se ovaj zakon sada ne primenjuje na teritoriji Kosova i Metohije? Mogli biste da im kažete da piše u zakonu: sine, kada ode okupator, zakon će biti primenjivan na teritoriji Kosova i Metohije. Ne ovako, vi rešavate status Vojvodine zato što će Kosovo i Metohiju da otmu tu pred našim očima. Već jedna od tačaka dnevnog reda sa ovog vanrednog zasedanja i ukazuje na to da ste sa tim potpuno saglasni! Brojali se vi iline brojali, računajte danas, ovog časa, sve glasove poslanika SRS protiv ovog predloga zakona.
Za reč se javio gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam da dam objašnjenje onima koji nisu u stanju da pravilno pročitaju Predlog zakona o kojem već nedelju dana raspravljamo. Skupština Vojvodine je Predlog zakona, o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine uputila Republičkoj skupštini nakon sednice održane 14. decembra. Zbog naše neefikasnosti, mi nismo bili u stanju da usvojimo po hitnom postupku, u skladu sa članovima 158. i 159. Poslovnika o radu Republičkog parlamenta, ovaj zakon. Stoga je Vlada Republike Srbije uložila amandman na Predlog zakona koji je potom Pokrajina prihvatila i kojim se koriguje član 70. Predloga zakona na takav način da se zapravo izbegava retroaktivnost koja bi, ukoliko ne bi došlo do te korekcije, zaista predstavljala ozbiljan problem. Dakle, Predlog zakona o kome ćemo glasati nema tu odrednicu i samim tim mislim da je jasno da su ispunjene osnovne pretpostavke za regularan proces glasanja i izglasavanje ovog zakona. Verujem u to.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 70, protiv 116, uzdržan 41,nisu glasala dva, ukupno 229 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predlagač zakona želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i vidim, po Poslovniku, javili su se gospodin Stevan Ž. Gudurić, gospodin Borislav Pelević, gospodin Tomislav Nikolić i niko više. Izvolite, gospodin Stevan Ž. Gudurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da, shodno članu 115. stav 3. Poslovnika, Skupština glasa prozivkom. Ali, samo još jednu stvar da kažem: prozivkom i to tako da svako ko je prozvan ustane, da ga vidimo, jer jedan deo kolega dolazi samo na glasanje, pa bar da ih upoznamo kada je glasanje, ako drugačije nismo u situaciji.
U skladu sa Poslovnikom, stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Stevana Ž. Gudurića da se glasanje obavi javnom prozivkom. Za 116, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasao jedan, ukupno 234 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije donela odluku da se glasanje izvrši javnom prozivkom. Da li ostajete pri javljanju po Poslovniku, ostali narodni poslanici? Odustali? Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine u celini. Za 118, protiv 72, uzdržana 42, nije glasao jedan, ukupno 233 narodna poslanika. Dame i gospodo, konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine u celini. Ovim smo završili današnji rad i određujem pauzu do sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 156 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Rodoljub Šabić, Dragan Jočić, Vladimir Dobrosavljević, Branimir Trajković, Miloš Lučić, Zoran Bošković i pre podne Ružica Veljović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije, kao i predstavnika Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije povodom treće tačke dnevnog reda. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI Primili ste Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Marković, Kermeci Karolj, Zaharije Trnavčević, Zeldžo Hurić, grupa narodnih poslanika: Čedomir Jovanović, Nenad Bogdanović, Milena Milošević, Milan Marković i Dragan Pavlović, SredojeMihajlov, Milan Stanimirović, Išpanovič Ištvan, Živko Selaković, Arsen Kurjački, Miloš Lukić, Dragan Marković, Predrag Čanović, Petar Petrović, Siniša Mitrović, Marko Ćulibrk, Golub Rajić, Milan Stanković i Toma Bušetić, Jovan Deretić i Zoran Novaković, Živodarka Dacin, Slobodan Pavlović, Dragan Čolić, Dragan Todorović i Hranislav Perić, Boško Ničić, Mujo Muković, Jovan Todorović i Radojko Petrić, Slobodan Pavlović i Milan Stanković, Slobodan Tomović, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Dragan Jovanović, Ljubomir Kragović, Ljubomir Mucić, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Rajko Baralić, Srboljub Živanović, Hranislav Perić, Aleksandar Vučić, Živanko Radovančev, Vladimir Garčević i Dragan Tomić, Dušan Cvetković, Zoran Radovanović i Branko Ružić, Vladimir Garčević i Borivoje Drakulović, Đura Lazić, Ljubiša Maravić, Toma Bušetić, Stevan Gudurić, Dragan Tomić, Petar Jojić, Zoran D. Nikolić, Miomir Ilić i Zoran D. Nikolić, Milorad Mirčić, Momir Radoičić, Božidar Vučurović, Božidar Vujić, Joca Arsić, Miroljub Veljković, Stevan Kesejić, Jovan Todorović, Lazar Marjanski, Bora Stanimirović, Vitomir Plužarević, Branko Ružić, Branislav Blažić, Slobodan Janjić, Dragoljub Stamenković, Goran Cvetanović, Đura Lazić i Sreten Mitrović, Milan Janković i Sreten Mitrović, Veroljub Arsić, Tomislav Nikolić, Rade Bajić, Vladimir Garčević, Miloš Nešović, Bojan Kostreš, Novica Đurašković, Branislav Pomoriški, Goran Ćirić, Branislav Grubački, zajedno Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Teodora Vlahović i Kermeci Karolj, Zoran Bošković, Vojislav Janković, Gordana Pop-Lazić, grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković, Slavoljub Matić, kao i Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine. Primili ste obaveštenje narodnih poslanika Jovana Deretića i Zorana Novakovića o povlačenju amandmana na član 2. Predloga zakona. Na sednici Zakonodavnog odbora narodni poslanik Išpanovič Ištvan povukao je amandmane na čl. 2. i 20. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu, Zakonodavnog odbora i Odbora za zaštitu životne sredine. Članovi Zakonodavnog odbora narodni poslanici Đorđe Mamula i Slobodan Adžić izdvojili su mišljenje prilikom izjašavanja Odbora o amandmanu koji su na član 32. Predloga zakona podneli zajedno narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Bogdanović, Milena Milošević, Milan Marković i Dragan Pavlović. Članovi Zakonodavnog odbora narodni poslanici Slobodan Adžić i Petar Cvetković izdvojili su mišljenje prilikom izjašavanja Odbora o amandmanu koji su na član 45. Predloga zakona podneli zajedno narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Bogdanović, Milena Milošević, Milan Marković i Dragan Pavlović. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Da.) Dajem reč predstavniku predlagača, ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću.