SEDMO VANREDNO ZASEDANJE 14. jul 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 12,00 časova. Sednicom predsedava Gordana Čomić, potpredsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika, a radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, a potrebnih za rad sednice Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike koji su napustili salu nakon glasanja, da se vrate i ubacivanjem svoje kartice za glasanje u poslanički sistem, omoguće da utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike koji ne žele da svoje poslaničke kartice ubace u elektronski sistem, da ne ometaju rad i dolazak poslanika koji žele da poštuju Poslovnik i svojim karticama utvrde prisutnost u sali. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad. U elektronskom sistemu je 95 narodnih poslanika i određen broj od nekoliko desetina narodnih poslanika, bez elektronskog sistema, ali vizuelno sasvim jasno da su prisutni u sali. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, pre prelaska na dalju raspravu, Narodna skupština radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, po kome narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje na osnovu stava 2. ovog člana, koji u svom prvom stavu kaže – da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa, na čijem se čelu nalaze, koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika na sednici Narodne skupštine. Izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima pravo iz stava 1. ovog člana ostvari i na sednici Narodne skupštine, usmeno u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta, utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika, koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pre nego što pitam da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč, na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18,00 časova,a da će pauza biti određena u uobičajeno vreme u 14,00 časova. Da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da iskoristi svoje pravo? (Da. ) Narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega hteo bih da postavim Vladi pitanje - kakve ima namere i koje će korake preduzeti da se olakša jedna od najtežih ekonomskih situacija u kojima se nalaze mala i srednja preduzeća? Da to ne budu priče, da ne budu obmane, onoga tipa da će nam kriza pomoći, da ćemo na osnovu krize moći čak i da se razvijamo, a sada pričaju da je kriza prošla, ja upozoravam građane Srbije, upozoravam Vladu da je ovo više neizdržljivo, kada su u pitanju mala i srednja preduzeća. Podsetio bih vas samo na neke činjenice vezane za mala i srednja preduzeća. U ukupnom broju preduzeća učestvuju sa 99,8%, što se tiče zaposlenih 66,7% i 67,8% u prometu, a 33% u bruto domaćem proizvodu i sa 57,4 bruto dodate vrednosti. Zar ovi podaci ne pokazuju koliko je značajno da u ovom periodu Srbija, bukvalno, ne dođe do kolapsa, gde ogroman broj malih i srednjih preduzeća ne bude primoran da zatvori svoja vrata i da nove desetine hiljada radnika se nađu na ulici. Ne zbog toga što su oni nesposobni i neće da rade, nego zato što rade u uslovima koji su apsolutno neprimereni. Da vas podsetim da je, na osnovu nekih anketiranja utvrđeno, da za redovno izmirenje PDV-a državi mala i srednja preduzeća uzimaju kredite i to u procentu od 32,3%, za održanje tekućeg poslovanja 18,35%, za plaćanje drugih zaostalih obaveza, doprinosa, dozvole, takse itd. 12,9%. Ukupno 63%. Pa kako može neko da posluje, ako treba da uzima 63% da daje od svojih zarada, da daje za samo golo održavanje? Podsetio bih vas za neprimerenu situaciju kada je u pitanju PDV. Vi znate da svako ko izda fakturu, istog momenta mora državi da plati PDV. A fakturu, posebno neki privredni subjekti, kako se to kaže, to plaćaju za 60, 90, neki za 120 dana. Dobro, kako vi mislite da je to moguće izdržati? Oni koji su uzeli kredite pod zelenaškim uslovima da bi poslovali, kako mogu da posluj, ako država sedi skrštenih ruku i čeka da banke aktiviraju menice ili zaloge i da nam pogase ono najvrednije što imamo u Srbiji, kada je u pitanju posao, odnosno privreda, a to su mala i srednja preduzeća? Vi ovde stranim bankama niste otvorili tržište, nego lovište. Na mesečnom nivou kamate su 2,4%, na godišnjem 29%. Gde to u svetu ima? Oni taj novac uzimaju od 2,5% do 4%, a plasiraju ga ovde za 29%. I vi 10, odnosno 11 godina puštate da nas pljačkaju nemilice. Da svakog prvog samo stižu opomene za neplaćene rate, i ukoliko se ne plate, da će aktivirati menice. Dokle mislite vi da može da se izdrži? A vi pričate kriza je prošla? Postavljam još jedno pitanje. Između ostalog, to pitanje sam postavio i ranije, ali nisam dobio odgovor. Postoje neki koji su nedodirljivi u ovoj državi i koji ovu državu uništavaju. Prvo su je opljačkali u privatizaciji, sada je pljačkaju tako što ne plaćaju uopšte svoje obaveze. Samo 170 milijardi duguju Mišković, Beko i Drakulić za doprinose, neisplaćene doprinose. Za sva dugovanja duguju oko 500 milijardi državi. To je pet milijardi evra, ljudi. Koliki vam je kredit kod MMF-a? Hvalite se kada dobijete nekih pet, šest, deset miliona, a ovde oni koji su pokrali ovu državu, duguju pet milijardi. Tražim od države, od Vlade da nam dostavi spisak onih koji duguju državi i po kom osnovu - porezi, doprinosi, i neplaćene fakture onima koji su im isporučili robu. Jedanputa da stanemo lopovima na kraj.
Pet minuta. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Pastor Balint.
Gospođo predsedavajuća, Dame i gospodo narodni poslanici, imao bih nekoliko pitanja premijeru gospodinu Mirku Cvetkoviću u vezi nacrta medijske strategije. Prvo pitanje je – da li će Narodna skupština biti uključena u proces donošenja medijske strategije? Mi naravno znamo da je to u nadležnosti Vlade Republike Srbije ali smatramo da bi bilo celishodno da se i Narodna skupština izjasni o jednom dokumentu koja je od strateškog značaja za republiku. Drugo pitanje je – da li on lično kao premijer i Vlada, da li su saglasni sa osnovnim konceptom nacrta medijske strategije prema kojem država, lokalna samouprava i Nacionalni savet nacionalne manjine ne bi mogli biti osnivači medija u budućnosti. Mi smatramo da je ovaj Nacrt medijske strategije veoma opasan i nismo saglasni sa osnovnim konceptom te medijske strategije. Mi smatramo da lokalne samouprave i nacionalni saveti nacionalnih manjina treba da budu osnivači, odnosno da im treba omogućiti da budu osnivači medija i u budućnosti. Znamo kakve slučajeve medijske privatizacije smo imali proteklih godina. Ova država nema ni jedan primer privatizovanog medija koji emituje na jeziku nacionalne manjine, a da ti mediji još uvek emituju program i na jezicima nacionalnih manjina u obimu, kako je to bio slučaj pre privatizacije. Treba samo pogledati da li postoji i pod kakvim uslovima postoji i posluje pod znacima navoda Radio Sombor, na primer. Sa druge strane, prema Ustavu Republike Srbije dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava se ne može smanjivati. Zakonom o nacionalnim savetima je omogućeno da nacionalni saveti budu osnivači medija, sa druge strane Zakonom o lokalnoj samoupravi je regulisano da lokalna samouprava može biti osnivač medija na više jezika. Mi smo juče pokrenuli jednu inicijativu. Danas u 13,00 ćemo poslati zaključke narodnih poslanika gospodinu premijeru, ministru Predragu Markoviću i članovima Radne grupe za izradu nacrta medijske strategije. Smatramo da se evropske integracije ne smeju zloupotrebiti, da se ne sme tvrditi da postoji evropski standard koji bi značio da sve medije treba privatizovati, jer takav standard EU ne postoji. Ne postoji ni jedan propis koji bi obavezao države članice EU ili države koje žele postati članice EU da privatizuju svoje medije. Ne postoji ni jedan standard EU koji bi zabranio državi, lokalnim samoupravama ili nacionalnim savetima nacionalnih manjina da budu osnivači medija. Znači, radi se o zloupotrebi evropskih integracija od strane Radne grupe za izradu nacrta medijske strategije i tome se protivimo. Želeo bi da kažem na kraju ovog obraćanja da pored poslanika iz poslaničke grupe manjina ovu inicijativu do sada podržali narodni poslanici Vitomir Mihalović, Saša Milenić, Veroljub Stevanović, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Aleksandra Jerkov, Nenad Čanak, Petar Kuntić i Dragan Marković-Palma. U ime poslaničke grupe manjina se zahvaljujem javno a od premijera gospodina Cvetkovića očekujem odgovore na ova pitanja i očekujem raspravu o Nacrtu medijske strategije i u Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Bojan Đurić ima reč.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za predsednika Vlade Republike Srbije Mirka Cvetkovića jer vidim da se vratio u politički život makar i jučerašnjom posetom gradilištu Olivera Dulića, na lokaciji bivše kasarne 4. juli. Dakle, moja pitanja, posle svega što se dešavalo prethodnih dana i posle gromoglasnih najava uvođenja principa profesionalizacije i departizacije u javnim preduzećima, kada očekuje premijer prve efekte te svoje oštre preporuke koju je uputio organima rukovođenja u javnim preduzećima, pre svega upravnim odborima i koliko će direktora po toj odluci, po toj preporuci biti imenovano do kraja ove godine, a s obzirom na mandate koji su u toku. Koliko sam uspeo da shvatim iz medija, reč je samo o dva direktorska mesta, odnosno, zamene onih ljudi koji su u statusu VD. Paralelno se pojavila informacija da će kadrovska komisija Vlade i dalje davati poslednju reč u tim imenovanjima. Želeo bih samo da podsetim premijera i na taj skandalozan slučaj koji se desio protekle nedelje ili pre desetak dana, dakle, imenovani su novi Upravni i Nadzorni odbor, javnog preduzeća odnosno, državnog preduzeća aerodrom "Nikola Tesla" u kome država ima nešto oko 83,1% akcija, čini mi se po poslednjim podacima iz centralnog registra hartija od vrednosti u kojoj su praktično ponovo imenovani svi oni ljudi koji su i do sada bili u Upravnom i Nadzornom odboru, a reč je isključivo o partijskim kadrovima. Sada to više i nije problem da se u upravne odbore javnih preduzeća ili državnih preduzeća imenuju visoko pozicionirani partijski kadrovi, s obzirom da je, mesečna naknada ograničena na 32 ili 33 hiljade dinara, čini mi se, mislim da je opalo interesovanje za te funkcije, što nas dovodi u novu opasnost, ranije su bar na tim pozicijama bili ljudi koji su zainteresovaniji za ono što se u firmi dešava ili makar imaju veću količinu znanja. Samo da vas podsetim da je u nadzorni odbor preduzeća aerodrom "Nikola Tesla" imenovan i jedan od kadrova, jedne od vladajućih partija, mislim da je SPS u pitanju. Dakle, čovek je trgovac po zanimanju u svo poštovanje prema tom, hajde da kažem plemenitom pozivu. Nisam siguran da je taj čovek u stanju na profesionalan i odgovoran način da kontroliše poslovanje firme koja je prošle godine imala, ukupan godišnji prihod od preko 60 miliona evra. To je jedno pitanje. Drugo pitanje za premijera, koliko iznose dugovi države odnosno, javnih i državnih preduzeća prema privredi a ne samo prema malim i srednjim preduzećima o kojima je govorio gospodin Todorović, nego generalno prema privredi, dakle od početka ove godine do 1. jula i koliki je prosečan rok plaćanja obaveza. Gospodin Todorović je delimično o tome govorio, mislim da mi imamo mnogo veći problem prema trenutno raspoloživim podacima, ukupna dugovanja su veća od jedne milijarde evra. Pitanje za Vladu je zapravo kada će konačno doneti dugo najavljivanu odluku da sve svoje obaveze prema svojim dobavljačima ili prema svojim klijentima izmiruju u primerenom roku koji je bio najavljivan kao 60 dana. LDP predlaže da to bude 45 dana i mislim da bi to bio vrlo važan korak u tom konačnom uvođenju reda u privrednom životu i povećanju stepena likvidnosti. Konačno treće pitanje, takođe za predsednika Vlade i za Ministra spoljnih poslova i predsednika Unije profesionalnih tenisera Srbije, Vuka Jeremića. Dakle, mi smo to juče, predsednik poslaničke grupe LDP zatražili i u posebnom pismu gospodinu Mićunoviću, predsedniku Odbora za inostrane poslove ovog parlamenta. Dakle, da Ministarstvo spoljnih poslova dostavi ovom parlamentu, Odboru za inostrane poslove sve protesne note koje je primila od 1. januara 2007. godine do danas. Dakle, praktično u ova dva mandata koja pokriva ministar Jeremić kako bismo mogli da vidimo u kojoj meri ministar zloupotrebljava svoju funkciju i služi praktično kao megafon između određenog kruga zemalja koje iz svojih razloga pokušavaju da upute primedbe nezadovoljne onim što se u ovom parlamentu govori a ministar to očigledno koristi za svoje političke obračune sa LDP a u ovom najnovijem slučaju očigledno i sa gospodinom Mićunovićem nakon onog incidenta koji se desio na sednici Odbora, čini mi se pre dva ili tri meseca. Mislim da je to važna informacija koju moramo da imamo. Mislim samo na zvanične diplomatske, odnosno protestne note. Ovi protesti koji dolaze zbog ponašanja ministra Jeremića koji javno izražava svoje navijačke strasti ili čak pokušava da određuje ko će biti prvak ove zemlje u fudbalu. Te vrste protesta koje dolaze iz drugih klubova prosto ne moraju da budu dostavljene ovom parlamentu. Mislim da smo tu vrstu odgovora videli vrlo jasno u javnosti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Isto bih nešto u vezi nedoslednosti spoljne politike ove države. Imam malo drugačije viđenje ove stvari i naravno pitanje za Mirka Cvetkovića i Vuka Jeremića. Naime, kada je reč o doslednosti spoljne politike, moram da kažem sledeće – zemlja koja se nalazi u problemu u kakvom se nalazi Srbija, sa svojim teritorijalnim integritetom koji pokušava, valjda pokušava, da zaštiti, ne može sebi dozvoliti u tom polju bilo kakvu vrstu nedoslednosti. Prva nedoslednost koja se vidi, koja se uočava u našoj spoljnoj politici je ovakva. Stalno se izgovara floskula od strane državnih zvaničnika, ministra spoljnih poslova Vuka Jeremića, predsednika Borisa Tadića, koja glasi: "Nikada nećemo priznati nezavisnost Kosova". Onda faktički potezi bilo jednog koji preuzima prerogative vođenja spoljnih poslova iako na po Ustavu nema pravo, mislim na Borisa Tadića, a i ovog drugog koji na to po Ustavu ima obavezu, mislim na Vuka Jeremića. Njihovi faktički potezi se razlikuju potpuno od ove rečenice koja je proklamovana. Što je najgore, prilikom tih poteza vređaju se one države s kojima mi u međunarodnom prometu imamo dobre odnose, koje iz svojih razloga stoje na stanovištu očuvanja integriteta Srbije. Ne zbog toga što su tamo Srbi, ne zbog toga što oni imaju neki emotivni odnos prema nama, nego imaju određeni interes. Taj interese se obično očitava što kroz poštovanje međunarodnog prava se dolazi do toga da treba zaštiti integritet države, a ne narušavati ga. Dolazimo sada do druge nedoslednosti. To je nedoslednost u spoljnopolitičkom postupanju između različitih organa ove države. Imamo sa jedne strane ministra spoljnih poslova, koji oličava politiku koju mi inače veoma negativno cenimo zbog ove prve nedoslednosti, a zatim imamo nekonzistentne i nedoslednu politiku kada je reč o pojedinim odnosima prema određenim državama sa nivoa ministra spoljnih poslova i nivoa spoljnopolitičkog odbora ove skupštine. Ono što je moj prethodnik maločas govorio kada je reč o jednom od Odbora za inostrane poslove, kada je došlo do sukoba između ministra spoljnih poslova i predsednika Odbora za inostrane poslove to rečito govori. Dakle, tamo je bio sukob po pitanju da li Srbija treba ili ne treba da uspostavlja tešnje odnose sa tzv. zemljama nesvrstanog bloka. Ministar spoljnih poslova ima jednu u odnosu na floskulu da nikad nećemo priznati nezavisno Kosovo, ima jednu doslednu konstataciju, a to je da treba okupiti one države koje su protiv priznanja nezavisnosti Kosova i održati dobre odnose sa njima, dok predsednik Odbora za inostrane poslove, u ovoj Skupštini, to potpuno ignoriše i to javno. Poslednji tzv incident koji je bio, a to je na osnovu mog pitanja koji sam postavio u Parlamentu prekjuče. Onda se tu velika buka nadigla oko toga što sam ja rekao da je meni rekao predsednik Odbora za inostrane poslove ovog Parlamenta Dragoljub Mićunović da neće da razvije grupu prijateljstva sa Iranom, da to nije pametno, zato što tamo ne postoji demokratski kapacitet. Onda je ispalo da ja denunciram mog kolegu, poslanika, iz Odbora za inostrane poslove, jer mi je rekao navodno to privatno. Znate, da mi pričamo u kafani, da mi pričamo negde kod kuće ili na nekom odmoru, na plaži, pa da ta izjava odudara od onog za šta se taj isti gospodin zalaže i javno i privatno, onda to ne bi bilo denunciranja, nego velika sramota da bilo koji poslanik tako svog kolegu olajava. Ovde se, međutim, radilo o nečemu sasvim drugom. O razgovoru na radnom mestu, o poslu i temi koja je sadržaj našeg posla, a to je formiranje ove grupe prijateljstva. Prema tome, tu ne može biti ni o kakvoj denuncijaciji reč, ni o kakvoj zloj nameri. U politici postoje spinovi, jeste, praktično jutros sam upotrebio jedan spin da dokažem kako izgleda ovoj zemlji prijatelj svako ko prizna nezavisno Kosovo. Ako to nije slučaj, svi gafovi i greške su mogući. Da, jeste, spin je, ali nije daleko od istine o načinu na koji se vodi spoljna politika. Pitanje za ministra spoljnih poslova – kako objašnjava ove dve nedoslednosti, prvu i drugu.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da iskoristi svoje pravo iz člana 286. stav 2.? Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Milan Dimitrijević i narodni poslanik Riza Halimi. Obaveštenje o pozvanima na sednicu. Obaveštavam vas da je saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednika Narodne skupštine, dr Slavica Đukić – Dejanović, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, prisustvuju i: Duško Radaković, državni sekretar u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, Nada Dojčinović, rukovodilac grupe u Sektoru za lokalnu samoupravu u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Tatjana Zeljković – Babić, savetnica u Sektoru za lokalnu samoupravu u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Obrazloženje razloga zbog sazivanja sednice u kraćem roku od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika NSRS. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika NSRS, predsednika Narodne skupštine, dr Slavica Đukić – Dejanović, obaveštava da je ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu 117 narodnih poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja NSRS u 2011. godini, koje je sazvano na zahtev 117 narodnih poslanika, a saglasno članu 106. stav 3. Ustava RS i člana 248. Poslovnika NSRS, dostavljen je zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Sedmo vanredno zasedanje NSRS u 2011. godini na osnovu predloga 117 narodnih poslanika, određen je sledeći: D n e v n i r e d: 1. PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA, koji je podnela Vlada 2. REDOVAN GODIŠNjI IZVEŠTAJ ZAŠTITNIKA GRAĐANA ZA 2010. GODINU, koji je podneo Zaštitnik građana, a sa Predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu od 21. juna 2011. godine Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda - . PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas, da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe i to: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije, G17 plus, Zajedno za Šumadiju - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici, koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe, imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Milisav Petronijević, poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Jovan Palalić, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica, narodni poslanik Veroljub Arsić, poslaničku grupu Napred Srbijo, narodni poslanik Zoran Krasić, poslaničku grupu SRS. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko žele, da ovlaste nekog od svojih članova da nam o tome dostave obaveštenje, da bi mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Narodni poslanik Bojan Đurić, poslaničku grupu LDP. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Pozdravljam ministra Milana Markovića. Dozvolićemo mu minut da zauzme mesto. Da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za ljudska prava i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.) Reč ima ministar Milan Marković. Izvolite.
Hvala. Dobar dan, poštovane dame i gospodo narodni poslanici. Dakle, ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o lokalnim izborima u stvari uvodi sve one standarde koji su uvedeni izmenama i dopunama, odnosno mislim da su samo bile izmene Zakona o izboru narodnih poslanika, nedavno, koje je upravo Narodna skupština i utvrdila kao predlog i nakon toga usvojila. Dakle, u skladu sa onim što ste vi ovde uradili mi smo upodobili ovaj zakon o lokalnim izborima. Naravno, nije to jedini razlog, imali smo prošle godine i odluku Ustavnog suda, koja se odnosila na tzv. blanko ostavke i na redosled prilikom ulaska u lokalni parlament. Tako da, svakako smo morali da popunimo tu prazninu koja je nastala odlukama Ustavnom suda. U svakom slučaju, podsetiću koji su to standardi koji se uvode ovim izmenama ovog zakona o lokalnim izborima. Prvi je, dakle, da nema blanko ostavki. Drugi je učešće manje zastupljenog pola, na isti način kako je to regulisano i prilikom izmena Zakona o izboru narodnih poslanika. Treće je, naravno, ta tzv. zaključana lista, gde će se ulaziti po redosledu koji se da prilikom kandidovanja. Četvrta izmena i peta, da kažemo uslovno rečeno, su tehničkog karaktera. Ova jedna se odnosi na to da rok od dana raspisivanja do dana održavanja ne može proteći više od 60 dana. Naravno, i to je usklađivanje sa onim što je navedeno u Zakonu o izboru narodnih poslanika, a što je posledica odredbe Ustava koja se odnosi na taj rok od momenta raspisivanja do dana održavanja. Izvršene su ove izmene koje se odnose na Zakon o uređenju sudova, još od prošle godine, ako se ne varam, a odnosi se na to da umesto Okružnog suda, nadležnog za rešavanje sporova, sada jeste Upravni sud. Dakle, to je to. Nažalost, možda je propuštena šansa da se izvrše neke korenite izmene našeg izbornog sistema. Nisam siguran koliko je ovo što je parlament usvojio, kada je u pitanju izbor narodnih poslanika, i ovo što je sada o lokalnim izborima, pravi odgovor na sve probleme sa kojima se mi suočavamo, ali je nesporno korak napred u uvođenju nekih standarda koji su jako važni i koji bi trebalo u perspektivi da daju kvalitetniji politički život, više odgovornosti, bolji odnos izabranih lica i građana. Prema tome, ovo je svakako korak napred i korak u dobrom smeru i treba nastaviti ovim putem dalje u izgradnju našeg izbornog sistema, kao dela našeg političkog sistema koji svakako zahteva i mnoge druge korekcije. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru. Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora, Zakonodavnog odbora, Odbora za pravosuđe i upravu ili Odbora za lokalnu samoupravu? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Mislim da se gospodin Čolaković prijavio, nisam siguran, mislim da je to redosled, ali dobro. Uvažena potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, vi ste ministre potrošili, ako sam dobro video, tri minuta i pet sekundi na obrazloženje ovog zakona. Slažem se makar sa polovinom onoga što ste rekli, da niste sigurni da je ovo pravi odgovor na sve one probleme koje naš politički sistem ima i na centralnom nivou i na nivou svih lokalnih samouprava u Srbiji. LDP se slaže sa tom vašom ocenom. Jedina razlika između nas je što ste vi predložili ovaj zakon i danas ga branite ovde u ime Vlade koja je njegov zvanični predlagač, a mi ćemo glasati protiv ovog zakona u onom trenutku kada bude došao dan za glasanje. Razlozi zbog kojih je LDP protiv ovog zakona su zapravo potpuno identični onima o kojima smo govorili pre nekoliko nedelja ili nešto više od mesec dana, kada smo ovde vodili raspravo o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika. Najpre, ne mislim da imamo pravo da idemo tim tempom kornjače ili puža u reforme našeg političkog sistema, koji ste vi na neki način ovde preporučili pre nekoliko trenutaka. Nekoliko godina se o ovom problemu raspravlja, a zakon koji danas menjamo ili dopunjujemo je star četiri i po do pet godina, ako se ne varam. Sa velikim entuzijazmom je on i tada obrazlagan kao posledica novog Ustava, novih demokratskih odnosa, odnosa u društvu. U međuvremenu smo imali situaciju da lokalne samouprave ili ovaj parlament, ako govorimo o Zakonu o izboru narodnih poslanika, funkcionišu na taj način da su praktično najurgentniji ili najozbiljnije primedbe koje su dolazile i od Venecijanske komisije i od Evropske komisije bile usmerene na rešavanje ovog problema. Ako govorimo o usvajanju evropskih standarda, vi ste u nekoliko navrata pomenuli standarde koje treba da donese ovaj zakon. Mislim da u ovom zakonu nema, odnosno u izmenama zakona nema praktično nijednog evropskog standarda. Recite mi neku evropsku državu koja na ovaj način reguliše pitanje redosleda na listi, odnosno načina na koji kandidati sa liste ulaze u sastav budućih parlamenata, i lokalnih parlamenata i parlamenta koji funkcioniše na nivou centralne države? Prosto, taj pristup da u svemu moramo da budemo izuzetak, pa ćemo mi nekim svojim tempom dostići one prave evropske standarde, nas neće nikuda odvesti. Pogotovo zbog toga što i vi i ja znamo da se praktično ništa neće dogoditi do sledećih izbora, da vrlo teško da će pitanje uređenja političkog sistema biti jedno od ključnih pitanja kada se budu vodili pregovori ili razgovori o programu, planu rada naredne koalicije i naredne vladajuće koalicije, kao što to nije bio slučaj ni pre tri godine kada je pravljena ova vlada. Što se tiče LDP, mi ćemo na tome insistirati posle sledećih izbora, koje očekujemo početkom ili u rano proleće naredne godine. Pošto ste već danas ovde, mislim da nam dugujete i odgovore na nekoliko konkretnijih, pre svega, političkih pitanja koja su se ovih dana pojavila u javnosti. Jedno od tih pitanja je pitanje istovremenog ili razdvojenog održavanja lokalnih, pokrajinskih i parlamentarnih izbora. To je značajno i sa stanovišta ovog zakona koji je danas pred nama. Drugo pitanje je zbog čega imamo danas ovu praktično nepotrebnu sednicu? Mi smo ovaj zakon mogli da usvojimo i pre nekoliko nedelja kada smo razgovarali o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika. Ne znam šta se to dogodilo u ovih mesec dana, pa smo danas dobili praktično identičan tekst zakona, iako se u međuvremenu spekulisalo u javnosti sa različitim drugim predlozima. Najpre se spekulisalo da je ministar Žarko Obradović, potpredsednik ili zamenik predsednika SPS, insistira na stavu svoje partije da najpre budu održani lokalni izbori, a onda parlamentarni izbori. Jedna od političkih stranaka u ovom parlamentu vrlo se oštro zalagala za to da se ponovo vrati sistem neposrednog izbora makar gradonačelnika, iako se taj sistem pokazao kao katastrofalan u onom periodu 2004. – 2008. godine, kada je bio primenjivan u Srbiji. Vaša partija i neke druge političke partije su i po ovom pitanju ostale prosto neme, iako ste vi u prethodnim godinama vrlo često pokušavali da nametnete tu temu reforme izbornog zakonodavstva, očigledno neuspešno. Imam razumevanja za to vaše nezadovoljstvo što u tome niste uspeli, bez obzira šta mi mislimo ili šta smo mislili o tom nacrtu zakona ili predlogu zakona koji ste promovisali pre dve i po godine. Znate šta, kada obavljate takvu dužnost, kada vodite ministarstvo čija su praktično jedina zaduženja funkcionisanje lokalnih samouprava i vođenje računa o funkcionisanju državne uprave, onda je ovo jedno od najkrupnijih pitanja i vaš politički i lični neuspeh da nametnete ozbiljniju reformu bi morao da vodi nekim ozbiljnijim posledicama, a da ne kažem makar povlačenju političkog poteza, ili odlasku sa funkcije na kojoj se nalazite već nekoliko godina. Što se tiče efekata ovog zakona na politički sistem, oni će biti katastrofalni. Vi to vrlo dobro znate. Ona situacija koja je sada bila najveća primedba od strane Evropske komisije i Venecijanske komisije, dakle, da stranke praktično arbitražno odlučuju o tome ko će biti njihovi politički predstavnici u lokalnim ili nacionalnim parlamentima, ali će i dalje funkcionisati gotovo na isti način, osim što će biti na neki način još gora, još katastrofalnija. Dakle, taj trenutak kada stranka suvereno odlučuje ko će biti na kom mestu na njenoj listi se sada pomera unapred, odnosno odbornici će na kraju postati u gradskim i opštinskim skupštinama oni za koje najuže rukovodstvo stranke u slučaju lokalnih izbora najuže rukovodstvo stranke na lokalu pre raspisivanja izbora, odnosno u trenutku raspisivanja izbora odluči da su najbolji predstavnici. Time se potpuno umrtvljuje politički život u ovoj zemlji i vi to odlično znate. Da nije tako i druge države bi imale sličan sistem. Na stranu to što se efekti ovakvog zakona praktično mogu zaobići masovnim podnošenjem ostavki ili neprihvatanjem mandata na strani onih kandidata koji po redosledu sa liste budu izabrani, a onda ne uđu u sastave lokalnih parlamenata, ili posle nekoliko dana, ili nekoliko nedelja ta mesta napuste. Bilo bi zanimljivo da danas vidimo kakva je politička krvna slika po tim lokalnim parlamentima širom Srbije, koliko je od onih ljudi koji su postali odbornici tamo sredinom maja 2008. godine, koliko se i danas nalazi na istim pozicijama i videćete da vi ovakvim zaključavanjem liste ne možete da ostvarite taj cilj koji je navodno projektovan, a to je da građani unapred znaju ko će biti njihovi predstavnici u budućem sastavu organa jedinica lokalne samouprave. Ovo pogotovo u situaciji kada svaka od stranaka vladajuće koalicije u predstojeći izborni proces ulazi sa nekakvim svojim prioritetima ili svojim zahtevima u odnosu na buduće i koalicione sastave i koalicione liste i onoga što će biti prioriteti u narednom periodu. To su generalne primedbe koje ima LDP. Mi razumemo zbog čega ste, čak i od ovih načela koja ste postavili u Predlogu zakona na nekim mestima odustali, zbog potrebe da ovaj zakon ima 126 poslanika u ovom parlamentu, pa otud odstupanje od pravila kada su u pitanju koalicione liste, odnosno zamena kandidata iz određenih stranaka nakon podnošenja ostavke. Otud to pravilo o vraćanju, praktično, u odborničke klupe onih koji su u jednom trenutku zauzimali pozicije u izvršnoj vlasti, u lokalnoj samoupravi itd. Van toga ostaju te manje-više tehničke izmene o kojima ste i vi govorili, koje su posledica novog sistema uređenja sudova u ovoj zemlji. Pošto ste vi, praktično, prvi predstavnik Vlade iz tih resora, nakon usvajanja izmena Zakona o finansiranju jedinica lokalne samouprave ovde u parlamentu, zamolio bih vas da, u trenutku kada u ovoj raspravi bude prilika za to, odnosno kada odgovarate na ono što su primedbe i komentari poslanika, možda malo porazgovaramo i o očekivanim efektima tog zakona. Do kraja godine sigurno ćete biti ministar. Vidim da nećete ni na koji način povlačiti te političke poteze i odlaske, o kojima sam maločas govorio. Dakle, kakve finansijske i političke efekte očekujete od tog zakona, kako komentarišete ono što je postignuto kao dogovor protekle nedelje na sastanku Socijalno-ekonomskog saveta o podizanju neoporezivog dela zarade i na koji način će se to odraziti na funkcionisanje lokalnih samouprava, odnosno na njihove projektovane prihode do kraja ove godine? Da li ministarstvo koje vodite u tom smislu planira bilo kakvu vrstu aktivnosti koja bi donekle neutralisala efekte tih promena zakona i zakonskih odredbi? Poslednji krug pitanja i koji je relevantan i čime se ovaj zakon ne bavi, a što pravi mnogo ozbiljnije probleme kada je u pitanju odnos građana prema organima vlasti u jedinicama lokalne samouprave, to je pitanje javnih preduzeća ili javnih sistema u jedinicama lokalne samouprave. Svi znamo da odbornička mesta u opštinama, pa i u gradovima, nisu najatraktivnija politička mesta koja su na političkoj pijaci u vreme izbora. Odbornici manje-više nisu profesionalci u skupštinama gradova i opština. Oni se sastaju nekoliko puta mesečno ili godišnje, za to dobijaju određenu relativno malu naknadu. Ono gde se odvija i politički život i gde se meri politička i ekonomska moć u gradovima i opštinama su javna preduzeća, javne ustanove i sve ono što prati tu vrstu podele političke moći. Bez obzira na ovaj zakon, i ako on bude usvojen, građani neće više imati uticaja na to ko će biti direktori lokalnih javnih preduzeća, koja tokom godine ili koriste najveći deo lokalnih budžeta onih poreskih davanja koja oni daju ili su već u ovih nekoliko godina dospela do tog nivoa zaduženosti da u potpunosti zavise ili od svojih poverilaca ili od republičkih javnih preduzeća i republičke Vlade, koja u nekim konkretnim slučajevima, recimo, ima desetak gradova i opština u Srbiji koji ni jednu grejnu sezonu ne mogu da započnu bez donacija iz republičkih robnih rezervi ili samog NIS, kada su u pitanju NIS i drugi energenti. Naravno da ovo nije doba godine kada se može na ozbiljan način o ovome razgovarati. Vlada je odlučila da sa ovim predlogom sada dođe pred ovaj parlament. Tako je jedna od političkih ideja da se u potpunosti razjasni situacija oko toga kada će biti održavani izbori, odnosno da li ćemo imati zajedničke parlamentarne i lokalne izbore u istom trenutku, na početku sledeće godine. Onda taj deo inicijative pozdravljam, pošto bi za Srbiju zaista bilo katastrofalno da period od oktobra, novembra, od mogućeg raspisivanja lokalnih i pokrajinskih izbora, sve do početka 2013. godine, odnosno održavanja predsedničkih izbora, provedemo u jednoj nepodnošljivoj predizbornoj kampanji, a predizborne kampanje obično tako izgledaju u ovoj zemlji, na žalost. Hvala.
Iskorišćeno je 12,40 minuta od vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima ministar Milan Marković.
Gospodine Đuriću, predložio sam ono što je ova skupština spremna da usvoji. Nikako ne može biti moja odgovornost što Skupština nije spremna da usvoji nešto više ili nešto drugačije od ovoga što sam predložio. I dalje tvrdim da sistem koji sam promovisao pre dve godine, vezano za koji sam bio i u vašoj partiji i razgovarao sa rukovodstvom vaše partije, jeste najbolji sistem koji sam čuo. Nisam čuo bolji. Ni vaša partija, kao ni druge opozicione partije, kao i deo partija na vlasti, niko nije bio spreman da menjamo izborni sistem, a pritom niko nije ni predložio drugi izborni sistem, izuzev jednog predloga iz jedne opozicione partije da primenimo vojvođanski sistem: pola-pola, koji je mešavina dva sistema sa svojim dobrim i lošim stranama, ali suštinski ne jedan novi kvalitativno bolji sistem. Jesam zagovarao reformu političkog sistema. Ako je to odgovornost i krivica, dobro je da ubuduće znamo i da ćutimo kad imamo neke ideje, nego da idemo linijom manjeg otpora. Ne zaboravite da u toj reformi izbornog sistema prvi put se čulo za državnu izbornu komisiju kao jedan nezavisni organ, umesto RIK, koju sada imamo. To je postalo tema i to će biti usvojeno pre ili kasnije. Napravio sam taj zakon i on će biti ove godine, dogodine, neko će ga usvojiti i taj deo će postati stvarnost. Napravili smo zakon o biračkom spisku, zahvaljujući tom zakonu i ja i vi i svi naši sugrađani će od septembra sms-om moći da provere da li su upisani, moći će da provere gde glasaju, moći će da promene mesto glasanja, da kažu - hoću baš taj dan da budem u Mladenovcu, u Medveđi i Preševu, pa ću da glasam tamo. Neke stvari su se promenile. Da li sam zadovoljan? Delimično. Da li je moglo sve? Moglo je, ali ne zavisi od mene. Dakle, ne mislim da je, vi verovatno verujete u ideje vaše partije i želite da se ideje vaše partije sprovode u politici u delu i vi zajedno sa rukovodstvom vaše partije se trudite već duži niz godina da te ideje postanu realnost u Srbiji i niste uspeli, ali niste ni podneli ostavku, pa pustili nekom drugom iz vaše partije da se bavi tim poslom. To je isto kao što ste vi mene pitali – da li ću da povučem neki politički potez, isto možete pitati vašeg lidera da li će on da povuče neki politički potez jer ne uspeva nikako u dva izborna ciklusa realizuje svoje političke ideje. Ali, naravno, ne mislim da je tako, ne zbog mene, a još manje zbog gospodina Jovanovića ili bilo koga drugog u sali. Jednostavno mislim da čovek treba da iznese svoje ideje i da se bori za njih, iako je rezultat te borbe neizvestan. Dakle, borio sam se za jednu promenu izbornog sistema za koji verujem da je ispravan, većina misli da to ipak ne treba da se uradi. Pošteno je bilo da kažem šta mislim, ali ono što je realnost, to je ono što imamo danas, izmene takve kakve je ovaj parlament spreman da usvoji. Da je parlament spreman da usvoji nešto više, mi bismo radili i drugačije. Parlament nije spreman, prema tome, ovo je ta tačka, koju je parlament sam zacrtao zakonom, koju je parlament uradio pre mesec dana, ne znam tačno. Što se tiče standarda, da li jesu ili nisu ispunjeni standardi, mislim da je to sve razrešeno u razgovorima parlamenta i Venecijanske komisije, predsednika Skupštine Srbije i Venecijanske komisije. Koliko je meni poznato, nema nikakvih primedbi na ova rešenja koja su sadržana u Zakonu o izboru narodnih poslanika, sledstveno tome neće biti primedbi ni na rešenja koja su u ovom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o lokalnim izborima. Svi se mi bavimo politikom i znamo šta nosi ovaj sistem koji smo sada usvojili na republičkom nivou i koji sada usvajamo i na lokalnom nivou. Opet mislim, pomak na bolje jeste, tu nema nikakve dileme. Dobro je da nema blanko ostavki, dobro je da je veće učešće manje zastupljenog pola, dobro je da su liste zaključane, ali će biti problema kod samih stranaka kako da animiraju ljude da izađu na izbore, odnosno da se aktivno bave time. Biće i ono ključno pitanje, stranke će morati da povedu računa o kvalitetu ljudi koje kandiduju, nekoj njihovoj moralnoj stabilnosti, mogućnosti da menjaju svoje partijske dresove itd. što je nekako nužno zlo. Kada se bira između dva zla, pitanje je šta je manje. Po meni je manje zlo to, nego da postoje blanko ostavke. Sa druge strane, kada imate slobodnog poslanika ili slobodnog odbornika, nosioci izvršne vlasti će morati malo više pažnje i poštovanja da pokažu prema njima, jer moguće je da kada nema tih ostavki i kada nema te pretnje da će se nekome oduzeti mandat što neće da glasa za neki zakon, onda je sigurno da će svaki ministar ili svaki predsednik opštine morati da se potrudi da objasni svakome pojedinačno zašto je neki njegov predlog dobar, dakle da se jednostavno bori da ubedi tu većinu da ona glasa za neki njegov predlog i da ga podrži u politici koju on sprovodi. Postavili ste mi niz drugih pitanja, ali verovatno sada u kontekstu ukupne političke situacije, za koja znate da ja nemam odgovor, nisam nadležan i ne znam činjenice. Što se tiče sistema finansiranja lokalnih samouprava, to je u potpunosti u domenu Ministarstva finansija. Naše ministarstvo je isključivo pravničkog karaktera i mi se bavimo zakonima iz oblasti državne uprave, lokalne samouprave, udruživanja građana političkog i uopšte slobode ostvarivanja, slobode udruženja građana, matičnim knjigama itd. tako da mi nemamo mnogo veze sa novcem i ekonomijom, nažalost, i sada je to prošireno na ljudska i manjinska prava. Bilo bi dobro da se jednog dana postigne saglasnost o nekim daljim, budućim promenama, ali su po meni jako korisne i ove promene koje se sada dešavaju u našem društvu, našem političkom sistemu i mislim da već sledeći mandat će biti obeležen krupnim političkim promenama, koje će nastaviti ovo što se sad postiglo, onim što je uradila sama Skupština Srbije i što sada radimo ovim izmenama zakona. Dakle, velike smetnje su otklonjene. Ostalo je po meni samo da se vidi sam izborni sistem kako će izgledati, jer nesporno je da ovakav proporcionalni izborni sistem depersonalizovan sa ovim atributima koji više pripadaju jednom personalizovanom sistemu će izazvati izvesne probleme, ali ipak su ovo velika ostvarenja u odnosu na ono što smo imali do pre godinu dana, što je isto bila posledica nekih političkih dogovora. Kada smo radili prošli Zakon o lokalnim izborima, tadašnja koalicija, tadašnja većina, to je isto rađeno na način da se dođe do toga da parlament to izglasa i mi se ljudi bavimo politikom, svaka ideja koju želimo da proizvedemo u javnost, u život, mora da dobije 126 poslanika za, da bi ona postala zakon. Prema tome, kao i svaki, tako i ovaj zakon. Ali, treba biti optimista i mislim da su ovo dobri pomaci, da će na izborima sve izgledati mnogo drugačije nego što je izgledalo na prošlim izborima.
Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković. (Bojan Đurić, sa mesta: Replika.) Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković, vi nemate pravo na repliku.
Poštovana potpredsednice, predsedništvo, uvaženi i poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, poslanička grupa PUPS je u pripremi donošenja Zakona o izboru narodnih poslanika pre nekoliko meseci dala značajan doprinos. U vezi sa rešenjima koja su ponuđena i u ovom zakonu dali smo snažnu argumentaciju za pojedina pitanja, za koja smo se posebno zalagali. Posebno ističem tu saglasnost političkih partija, koju smo postigli prilikom donošenja tog zakona i razmatranja amandmana, posebno našeg amandmana u vezi sa tim. S obzirom da ovaj zakon o izborima u lokalnim samoupravama tretira ista pitanja, nemam posebnog razloga da ističem naša opredeljenja i zalaganja, s obzirom da smo to u diskusiji o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika vrlo detaljno i precizno govorili. Ali, samo da napomenem nekoliko pitanja u vezi sa ovim, za koja smatramo da su veoma značajna i bitna i koja podržavamo. Prvo, novim rešenjima ovog zakona predlaže se raspodela mandata kandidatima sa liste po redosledu i u tom pogledu je precizno preneta odredba koja se odnosi i na izbor narodnih poslanika. Zbog toga u članu 43. smatramo da to treba podržati i to podržavamo. Drugo, regulisano je i pitanje u vezi sa blanko ostavkama i znamo da smo se skoro sve poslaničke grupe u parlamentu izjasnile pozitivno u tom smislu i mislimo da, kada je u pitanju izbor odbornika u lokalnim samoupravama, opštinama i gradovima, da takođe taj princip treba da važi. Zbog toga i ovaj član 47. Predloga ovog zakona podržavamo. Treće, precizno je utvrđen i postupak u dodeli mandata u koalicionim listama. To je veoma značajno i bitno, za šta smo se mi posebno zalagali prilikom razmatranja Zakona o izboru narodnih poslanika. U tom pogledu, dosledno je to precizirano i u ovom zakonu. Mislimo da je to jako dobro, što se pokazalo i u diskusijama i raspravama koje smo imali nakon donošenja zakona. Četvrto, posebno podržavamo odredbu Zakona u članu 20, koji precizno reguliše pitanje zastupljenosti manje zastupljenog pola, u ovom slučaju, to moramo da konstatujemo, na našu žalost, to su u pitanju žene. Mislimo da je to dobro, kada nismo uspeli da nešto više učinimo za naše žene, onda je bar i ovaj stepen u zadovoljavanju pravde i pravičnosti prema, kako se to sada kaže, slabijem polu, sasvim zadovoljavajući. U tom pogledu dajemo podršku rešenju koje je zakon predvideo. U vezi sa ovim drugim pitanjima koja obezbeđuju usaglašavanje zakona sa drugim zakonskim propisima, kao što je pitanje rešavanje žalbi ili prigovora, obzirom da smo usvojili Zakon o sudstvu, da u tom pogledu treba to usaglasiti i nekih posebnih razloga nema potrebe o tome govoriti, jer je to normalna stvar, da se sada iskoriste izmene i dopune ovog zakona ovih suštinskih pitanja, da se i ovaj zakon upodobi sa zakonima koji su u međuvremenu u ovoj parlamentu doneti. U vezi sa ovim odredbama, poslanička grupa PUPS-a je iznosila veoma argumentovane predloge i sugestije i u tom pogledu i ovom prilikom ćemo i u raspravi i u pojedinostima i u načelu dati svoj doprinos kako bi ovaj zakon bio usvojen. Naš stav je vrlo precizan i jasan. Predlog ovog zakona na primeren i dosledan način uređuje pitanja izbora odbornika u lokalnoj samoupravi, odnosno skupštinama opština i gradova i to je nastavak reforme u vezi sa izbornim sistemom. Potpuno se slažem sa stavovima gospodina ministra u vezi sa dosadašnjim poslom koji smo obavili vezano za izborni sistem. On je početak, on je dobar, daje dobru osnovu da dokrajčimo celinu reforme izbornog sistema i u tom pogledu verovatno predstoji nastavak svega o čemu govorimo, a posebno vezano za promene nekih ustavnih rešenja, nekih zakonskih rešenja koja ova pitanja regulišu itd. U tom pogledu mi ćemo u ovom parlamentu dati svoj puni doprinos. Iz tih i mnogih drugih razloga poslanička grupa PUPS će dati svoj glas za usvajanje ovog zakona. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Šest minuta je iskorišćeno od vremena predsednika poslaničke grupe. Narodni poslanik Milisav Petronijević ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnim izborima, koji je danas na dnevnom redu, je u stvari drugi deo priče o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika od pre nekih skoro dva meseca, nastavak te priče, tema ista, dileme iste. Prema tome, gospodine ministre, da ste tada bili, kada je bila rasprava o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika, mogao bih da vam kažem, a ponoviću sve ono što sam rekao prošli put, samo sada adekvatnije u odnosu na zakon, odnosno da tretira odbornike u jedinicama lokalne samouprave. Pošto niste bili, ipak ću da u nekoliko reči iznesem stav poslaničke grupe SPS-JS i oko nekih pitanja stav SPS. Počeo bih sa onim sa čim ste vi završili. Potreba i nastojanje Srbije da svoj pravni i politički sistem uskladi sa evropskim kriterijumima, sa principima i vrednostima je nesporna. Uostalom, opredelili smo se za ulazak u EU, a zbog toga i zbog potrebe Srbije treba nastaviti na tom putu. Potpuno se slažem sa jednom rečenicom – ovo je samo jedan korak ka tome. Ne treba da mislimo da smo ovim zakonom izvršili neku reformu izbornog sistema, to nije reforma, ni predlagač ne kaže da je reforma. Ovo je odgovor na zahtev stručne javnosti, evropskog tela i Ustavnog suda, pre svega kada su dva pitanja u pitanju, a to su blanko ostavke i previše proizvoljno određivanje mandata od strane stranaka. Gospodine ministre, ako se ne varam, Ustavni sud je prvo poništio član 43. i član 37. Zakona o lokalnim izborima. Tu nemamo šta mnogo da pričamo nego moramo da to ispravimo. Ispravlja se na ovaj način koji ste kao Vlada predložili. Ovaj zakon ima faktički tri dela. Ne bih se zadržavao na onom koji govori o usklađivanju sa Ustavom i sa zakonom jer je nestvarno. Drugi deo je važan korak napred, ali sa velikim mogućim problemima koji će da proisteknu, a to je način raspodele mandata. Kada kažem način raspodele mandata mislim i po završenim izborima, a i posle prestanka mandata odborniku u skupštini jedinice lokalne samouprave. Treći deo se odnosi na ostavke. Želim kratko da se zadržim na svakom od tih pitanja. Ponegde ću da imam i neko pitanje, a negde samo da obrazložim zašto ćemo ovaj predlog podržati, ali samo kao nužno privremeno prelazno rešenje. Pre toga, ovde u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona usklađivanjem sa Zakonom o političkim strankama se definiše ko može da bude predlagač liste kandidata. To su tri subjekta: političke stranke, koalicije političkih stranaka i grupe građana. To je čisto usklađivanje sa Zakonom o političkim strankama. Ostalo je rešenje da lista mora da ima najmanje jednu trećinu kandidata u odnosu na ukupan broj i ostalo je rešenje da lista mora da ima 30 potpisa za svakog kandidata koji se nalazi na listi. Znači, broj kandidata na listi puta trideset potpisa. Ovde treba imati u vidu još jedan član, član 23. koji se ne menja, koji govori da ti potpisi moraju biti overeni. U ovoj zemlji ništa više ne možemo da radimo a da se ne overi. Čak i kada je u pitanju ostavka, ona mora da se overi. Naravno, naknada i za to se plaća. Moje pitanje je koji su razlozi da je Vlada odustala od nečega o čemu je bilo govora kada je bio Zakon o političkim strankama. Da podsetim, da bi s epolitičke stranke registrovale morale su da imaju 10.000 overenih potpisa. Tada je bilo govora da takve političke stranke koje se registruju, koje već imaju 10.000 overenih potpisa, neće morati da prikupljaju overene potpise za izbore itd. Iz ove formulacije u zakonu proizilazi da i te političke stranke i koalicije političkih stranaka, kao i grupe građana, za koje to jeste logično, prikupljaju te potpise. Nije to mala stvar. Mislim da treba da se da korektan odgovor na ovo pitanje. Znate, ako imate 8.000 mandata po 30 potpisa, to je 240.000 potpisa puta koliko ima listi, to je oko milion potpisa. Da ne dužim, mislim da tu treba dati neko objašnjenje u vezi sa tim. Kada je u pitanju da svaki treći na listi bude manje zastupljeni pol, nema spora, podržavamo to. Zadržao bih se na onom pitanju raspodele mandata. Suština je da je to usklađivanje sa evropskim vrednostima, da to omogućava da birač slobodno izrazi svoju volju, neposredno utiče odnosno neposredno bira i da se smanji posrednost u biranju itd, jeste jedan korak napred, ali korak koji će izazvati dosta problema i istovremeno otvoriti prostor da imamo mnogo mogućnosti kako možemo da idemo dalje u izgradnji izbornog sistema. Naime, ovde više neće političke stranke, odnosno podnosioci izbornih lista dodeljivati mandate, nego će to činiti izborna komisija, i to po redosledu kandidata sa liste. Naravno, ovog puta političke stranke, odnosno podnosioci izbornih lista će biti ti koji će te i odrediti, ali pre izbora. Jeste to, mogu da kažem, korak napred u smislu da birač zna kakav je redosled i ko je taj koji ima najviše šansi da bude. Ali, šta je problem, čak mnogo veći od dobiti? Što će znati i ko ne može da bude. Znate, onaj koji je pred kraj liste, ne može da bude. Problem je u tome što će birač i to znati. Problem kod ovakvog sistema je u tome što će demotivisati i kandidate i birače itd. U tom smislu, napraviće problem. S jedne strane, napredan je i daje odgovore na zahtev Ustavnog suda itd, a sa druge strane, otvara jedan veliki problem sa kojim ćemo se suočiti prilikom izbora. Zato mislim i zato sam rekao da ovo može biti samo prolazno i privremeno rešenje, a da prelazno rešenje, a da se mora ući u, ko god da bude na vlasti, i potpuno se sa vama slažem, treba zagristi i ući u kompletnu izmenu reforme izbornog sistema. To je bila priča i kada je bila izmena Zakona o narodnim poslanicima i tražiti i tragati za najboljim rešenjem za Srbiju, imajući u vidu i njenu strukturu stanovništva, i teritoriju Srbiju, i mogućnost da političke stranke na najbolji mogući način dođu do izražaja kao ustavna kategorija koja oblikuje političku volju građana, i građani da mogu da utiču na izbor itd. Ima sijaset mogućnosti, od toga, da li je otvoren proporcionalni ili da li je zatvoreni, da li je zatvoren blokiran, da li je zatvoren neblokiran, da li je personalizovan proporcionalni, da li je mešoviti itd. Slažem se sa vašom opakom, za tako nešto treba postići najveći mogući konsenzus i da se jednom ustali, neka ta Vlada koja bude, da ima neke druge predloge i druge sisteme. Samo u tom slučaju mislimo da ovo može da bude prihvaćeno. Jer, još veći će problem da bude nego kod izbora narodnih poslanika. Cela republika je jedna izborna jedinica. Na nivou opštine je opština jedna izborna jedinica. Znate kako je u selima? U selima se tačno zna ko je kandidat. Tačno se zna koji je na listi i tačno se zna da li će moći da uđe na listu. To je jedan od razloga da se mora nastaviti sa traganjem za najboljim mogućim izbornim sistemom. Ovakav, u ovom trenutku, daje odgovore, ali nije dobar. Potpuno je ista priča i kada je u pitanju raspodela mandata posle ostavke, odnosno prestanka mandata odborniku. Potpuno je prenesena ista priča kada je bio Zakon o izboru narodnih poslanika. Tu je uvažen onaj, i jedan i drugi amandman, oni su sada preneti ovde i o tome ne treba puno pričati. Ono što treba svakako još reći, to je deo koji se odnosi na podnošenje ostavke od strane odbornika. To je bila prva odredba koju je Ustavni sud osporio. Ovde je data formulacija nešto slična, malo preciznija, nego što je bila. Moram da kažem da je šteta što ovako nije bilo predloženo i kada je bilo u pitanju izmena i dopuna Zakona o izboru narodnih poslanika. Tamo je isključivo dato da mora da bude pismeno, da mora da bude overeno i ništa više. To znači da ja kao narodni poslanik, izlazim za govornicom i kažem – ja podnosim ostavku. Vi kažete – lepo, ali idi overi tu ostavku da bi ti verovali da si je podneo itd. Ovde je bar data mogućnost da odbornik i u Skupštini usmeno, jer taj član, ako se ne varam, ministre, ne menja. To je član 46. Ostavka se na Skupštini može dati u usmenom obliku. Ona se odmah na toj istoj skupštini utvrđuje. Utvrđuje se prestanak mandata. Da ne bude da previše detaljišem, ta formulacija u koju se utvrđuje i odlučuje, može isto da izazove puno dileme. Ako ja dam ostavku, šta ima da odlučujemo o tome? Da li je možda bolji izraz konstatovati ostavku, jer sam je ja dao. Nema šta da neko odlučuje o tome itd. Suštinsko pitanje je, da se na ovaj način svodi ostavka na to da bude lični čin, da samo on može da je da i da niko umesto njega ne može da da odgovor na ovo pitanje. Mislim da to treba podržati. I dalje ću imati rezervu kada neko da ostavku da treba da je overi, kao što sam imao rezervu i kada su u pitanju izbori za narodne poslanike, jer smatram da je to potpuno nepotrebno. Bitno je da se utvrdi da li je čovek stvarno dao ostavku ili nije dao ostavku. Red je da overi ostavku. Sasvim na kraju, vraćam se na početak. Podržaćemo prolazno rešenje. Nužno u ovom trenutku, ali uz potrebu da se uđe u kompletnu reformu izbornog sistema, da bi smo došli do najboljih odgovora o kojima pričamo. Kroz izmene tih zakona koji su pred nama, SPS će insistirati, kao što je i sada insistirala, da se lokalni izbori odvoje od parlamentarnih izbora. Da ne bi bilo dileme, nema to veze sa narednim izborima. To ima veze sa principom i sa stavom. Zašto to smatramo? Zato što su lokalni izbori takvi da imaju lokalne teme. Tamo je bitno ko će da unapredi komunalnu infrastrukturu, škole uredi itd, da se prema tome ljudi i takmiče. Ovamo su bitna državna pitanja, i da se to stavi na jednu gomilu, lokalni dolaze u jednu senku onih velikih, i na neki način, ne može da dođe do pravog izražaja ta želja birača. Ovo je naš stav i mi ćemo se zalagati stalno. To nema veze sa ovim izborima. Ovi izbori su naredne godine. Bilo je dilema da li lokalni izbori? Lokalni izbori se raspisuju kada kome padne na pamet. Zakon tačno kaže kada se lokalni izbori mogu raspisati. Niko nije predložio izmenu zakona, a niko drugi ne može van toga. Prema tome, nema više dileme dali je to za ove lokalne izbore, za ove izbore ili nije. Radi se o principu. U ostalim razvijenim demokratskim zemljama, na polovini parlamentarnih mandata se sprovode lokalni i to ništa nije čudno. To je suština našeg stava i našeg zalaganja. Smatramo da će na taj način još više doći do izražaja suština organizovanja lokalne samouprave i učešće građana u poslovima od značaja za lokalnu samoupravu. Oni su sledeće godine. Mislim da je ovo prva Vlada od 2000. godine koja je izdržala ceo mandat, ali gospodine ministre, i prva Vlada u kojoj su socijalisti, vi sada vidite imali to ikakve veze, i održaće se na način kao što treba da se držimo zakona. Prosto, da nema dileme, naš stav jeste to i borićemo se za taj stav, da se odvoje. Nema veze da li su to ovi izbori ili nisu. Prava je stvar da se izbori zakonodavstvom tako regulišu. Prosto, najavljujemo i tu temu. Glasaćemo za ovo, ali smatramo ovo samo, kako ste sami rekli, jedan korak ka mnogo ozbiljnijem i boljem sistemu izbora koji odgovara Republici Srbiji. hvala lepo.
Iskorišćeno je 18 minuta i 15 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Ministar Milan Marković ima reč.
U principu se slažem sa svim što ste vi rekli gospodine Petronijeviću. Iskoristio bih priliku da prokomentarišem par stavova koje ste izneli vezano za te potpise koji se i dalje skupljaju. Dakle, mi smo imali u registru 600 i nešto stranaka pre izmene zakona. Imali smo niz nerešenih pitanja statusa tih stranaka, njihovog postojanja, tu su bili i oni koji više nisu živi, tu su bili, pravo da vam kažem, oni koji su imali duple upise, čak smo imali stranke sa istim imenima. Neverovatno, ali zaista su upisivane stranke sa istim imenom i to vrlo poznatih političara. Bilo je niz nerešenih otvorenih pitanja koja su realno dovodila u pitanje postupanje državnog organa u svakoj fazi koja se mogla otvoriti vezano za postojanje političke stranke i poslova koje ona vrši. Uradili smo taj Zakon o političkim strankama. Nažalost Narodna skupština je odbila da dozvoli da se vodi registar ogranak političkih stranaka. Danas imamo probleme kada treba doneti odluku o tome kada dođe do sukoba unutar stranke, a i vi se sećate bilo je toga i sa SPS svojevremeno. Sada je to bio slučaj sa DHSS. Jednostavno imate određeni broj ljudi, imate skup ali ne znate da li je on većina ili manjina nekog skupa koji vam je potpuno nepoznat, a nepoznat je zato što je upravo ovde amandmanima utvrđeno da Ministarstvo ne može da vodi registar ogranak, pa nastupaju problemi. Nezavisno od toga, ovaj novi zakon je rešio niz problema, počev od ovih o kojima sam pričao, pa je nametnuo i neke standarde koje se tiču javnosti rada, pa je u krajnjem slučaju predvideo jedan mehanizam za koji više nema potrebe da se donosi novi zakon. To je taj mehanizam da na svakih osam godina po automatizmu se registar prečišćava sam, time što se ponovo dokazuje postojanje političkog života Srbije. Ono što je bilo veliko iznenađenje jeste veliki broj partija nacionalnih manjina. Od ukupno, mislim da je 73, nemojte me držati za reč, upisano, mislim da je 45 partija nacionalnih manjina. Vrlo onako iznenađujuće, s jedne strane, ali može se reći da je pozitivno, što dokazuje kakav je odnos Republike Srbije prema politički organizovanim manjinama. Treba to da istaknemo da je politički organizovane manjine apsolutno slobodno, šta više da je na neki način daje podsticaj. Sistem je takav da daje podsticaj politički organizovanim manjinama. Verujem da već nakon sledeće preregistracije, koja će se desiti osam godina od ove prve, neće ostati 20 partija u vrh glave. Tada je realno da ukinemo skupljanje potpisa, a čisto praktični razlozi su sprečili mere da predložimo ukidanje potpisa, jer plašim se da bi se na nekim listama na lokalnim izborima javilo 50 stranaka. To bi motivisalo takve aktivnosti. To bi izazvalo probleme u praksi. Zašto bismo onda sebe izložili takvim problemima u tako osetljivom trenutku kao što su izbori. Nije nužda da zadržimo prikupljanje potpisa. Imali smo i do sada, imali smo sve ove godine, pa nek ostane još neko vreme dok se taj registar ne iščisti u potpunosti, a siguran sam da će se on nakon sledećeg ciklusa pročisti još više. Što se tiče overe, slažem se, overa sama po sebi izaziva određene probleme. Naravno, to je overa u skladu sa Zakonom ooveri potpisa, prepisa i ta overa je u jedinicama lokalne samouprave, kao povereni posao državne uprave, i u sudovima. Dakle, ljudi mogu da biraju gde će da overavaju. Ta overa je uvek bila po posebnim cenama koje propisuje ministar zadužen za poslove pravosuđa. Ona je važna zbog toga, moje mišljenje je bilo od početka da mi imamo problem sa sumnjama koje se izražavaju od strane građana u pravcu našeg političkog sistema i moja ideja je bila da sve što izaziva i najmanju sumnju otklonim i ako se sećate kada su bili izbori za gradonačelnika ispostavilo se da je baš konkretno Ivica Dačić, navodno podržao drugog kandidata za izbore. Ivica Dačić niti ga je podržao, niti išta potpisao itd, itd. Mislim da, prosto nekad se zapitate ko je od nas kad, u nekim papirima zloupotrebljeno ime i prezime i u tim, možda smo i osnivači ko za kakvih stranaka, možda smo podržavali, šale radi, možda je neko namerno uzimao vaše ime ili nečije ime i podržavao nekog drugog. Onda kadto izađe u javnost, onda se kaže, eto kakvi su , našta liči ovaj politički sistem i zbog toga sam ja tražio da se uvede ova overa potpisa i svestan problema za političke stranke ali sam siguran da overa potpisa jedan dobar mehanizam da. A i pored overe potpisa imali smo sad nekoliko krivičnih postupaka, imali smo niz veštačenja u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu prilikom registracije političkih stranaka. Eto i pored overe potpisa bilo je pokušaja zloupotreba. Tako da to je razlog zbog overe potpisa, a ovo što ste rekli, konstatovanje ostavke je razlog za to što smo promenili da to ne bude više konstatovanje već jasno utvrđivanje odgovarajućom većinom na Skupštini je taj što, jer je na lokalu postojao veliki broj zloupotreba. Dešavalo se, uđe predsednik Skupštine i kaže, konstatujem ostavku tom i tom, jao boli me stomak i izleti napolje i gotovo, od tada pa nadalje imate haos jer se ne zna šta je realno konstatovanje ostavke. U to vreme nije niko bio nadležan da da odgovor na to pitanje, bilo je samo mišljenje Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali mišljenje po Zakonu o državnoj upravi koje nije obavezujuće. Zato smo mi imali taj galimatijas i to rekao bih, neverovatno stanje u periodu od 2004. godine do 2008. godine kada se stvarno nije znalo ništa. Nije se znalo ko je predsednik opštine, u stvari to se uglavnom znalo, ali ovo ostalo se ništa nije znalo, imali smo duple budžete, imali smo tuče, imali smo odbornika i ovakvih i onakvih i niko ih živi nije znao. Zato smo mi onda posegli za mehanizmom sudske zaštite koji je inače vrlo visok standard i na evropskom nivou ovako nije tako čest, a nama je dobro došao. I predvideli smo da se ipak donosi odluka o mandatu da bi postojao taj pravni akt koji u stvari je političkog, pravnog karaktera, protiv koga bi mogao da se izjavi odgovarajući pravni lek nadležnom sudu. To je dalo odlične rezultate. Mi smo imali slučaj da je došlo do cepanja stranke koja je u tom momentu imala skoro najviše odbornika u širom Srbije i kad pogledate nijedna lokalna samouprava nije pala zbog toga. Nijedna lokalna samouprava nije pala zbog toga nego je 610 mandata je bilo sporno i 570 je rešeno dobro, zaista za jedan 5% za njih trideset i nešto sudovi su malo čudno presuđivali, priznajem ali to nije moje. 5% je bilo malo čudno ali nije moje da komentarišem to je stvar sudova kako su presuđivali, ali kad pogledate 95% je to urađeno tako, a zamislite sada da nije bilo tih mehanizama kako bi to izgledalo, ajde pišite sad ministru, pa sad ministar otpisuje, pa kad dobijete od ministra ako vam se sviđa prihvatite ako vam se ne sviđa vi ne prihvatite. Tako, to je razlog zbog čega je to i ipak je u Narodnoj skupštini to drugačije, ne može ovde predsednica Skupštine da dođe i kaže da je nekome prestao mandat tek tako ovde je ipak drugačije pred svetlima javnosti, pred kamerama a u lokalnim samouprava se stvarno dešavalo svašta. Slažem se, jako lepo ste rekli da ove izmene nisu nikakva suštinska reforma, oni su samo poštovanje onoga što smo čuli od stručne javnosti, onoga što je Ustavni sud utvrdio ono što jesu Međunarodni standardi EU, ali defakto ovo će se pokazati kao naša potreba ako nastavimo sa daljim izmenama jer ćemo sigurno dobiti jedan kvalitetnije život u lokalnim samoupravama. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Gospodine ministre, poštovana predsedavajuća, verujem da ste i sami svesni da ste danas pred Narodnom skupštinom doneli najgore moguće rešenje, koje se tiče lokalnih izbora. Ne postoji gori način da se uredi sistem izmena lokalnih samouprava od ovog koga ste vi predložili. Obzirom da ste, kao ministar, se zalagali za jedan potpuno drugi sistem izbora odbornika, bilo je za očekivati da vi ne dođete u Narodnu skupštinu i da branite ovo protiv čega ste intimno sve vreme bili. To je nešto o čemu treba naravno da sudi javnost, a i svi narodni poslanici. Ovim ovako lošim rešenjem, koje će stvoriti ogromne probleme lokalnim samoupravama posle sledećih lokalnih izbora, srušeni su svi principi na kojima treba da počiva jedan parlamentarni sistem, počev od Narodne skupštine pa do lokalnih skupština. Niti će se građani pitati o tome ko će biti njihovi predstavnici u narodnim skupštinama, niti će političke stranke, kao subjekti, aktivni učesnici jednog parlamentarnog sistema, više imati uticaj u kreiranju političkog života u lokalnim samoupravama, kao što će to biti, naravno, i posle parlamentarnih izbora. Znači, ni učešće građana, ni parlamentarnih stranaka, tj. njihovo učešće biće osujećeno ovakvim jednim sistemom. Eventualno, ko će imati određen uticaj na ovaj izborni proces biće vrhovi pojedinih opštinskih, gradskih odbora, a što sasvim sigurno nije u interesu svih političkih stranaka. Tek će to da stvori probleme i lokalnim samoupravama, a i u svim političkim strankama koje budu učestvovale u tom izbornom procesu. Ovo što ste predložili je nemoć države i ove vlade. Ovo nisu rešenja koja su došla kao izraz političke volje države Srbije ili Vlade RS, nego su ovo rešenja koja su sugerisana, da ne kažem, nametnuta sa strane. Sad kad vi svi pomešate sve moguće standarde kojima ste ovde danas govorili, o participaciji građana, o čemu često volite da govorite u izbornom procesu, o političkim snagama, kao subjektima parlamentarizma, do toga da su poslanici i odbornici vlasnici svog mandata, do toga da građanin treba da zna koga bira, dobijate ovakav jedan katastrofalan, a da ne kažem nakazan zakon koji ste ovde predložili. On je problematičan iz više razloga. Pre nego što pređem da obrazlažem te razloga, vi ste u uvodnom izlaganju rekli, ovde sam predložio ono što je Narodna skupština spremna da prihvati. Gospodine ministre, nije Narodna skupština mesto gde se donosi politička odluka šta će se usvajati. Trebali ste, da ste bili korektni da kažete ispravnije, ja sam ovde predložio ono što je Vlada RS bila voljna i sposobna da prihvati. Ovo što se sad ovde predlaže je neuspeh Vlade RS, a ne Narodne skupštine. Ovde će se u Narodnoj skupštini voditi ozbiljna debata o ovom zakonu, da se ukaže na posledice koje ćemo proizvesti. Objektivno, vi ste predložili zakon koji je vama nametnut, nesposobni da donesete kao vlast jedno rešenje koje bi unelo političke promene u izborno zakonodavstvo. Nemojte da pričate o tome šta je opozicija nudila ili šta nije. Vi ste vlast i vi kreirate politički život, vi predložite, a opozicione stranke ili DSS kad bude na vlasti, ona će izaći sa svim rešenjima, kako je najbolje urediti izborni sistem. Osim toga, 2007. godine, kad je ovaj zakon donet, kad je donet sadašnji Zakon o lokalnim izborima, vi ste tad bili ministar i predložili ste rešenja koja se sad ovde menjaju, a između ostalog, i blanko ostavke, a i ugovore koji su, tu treba biti korektan i reći, stvorili stabilnost u lokalnim samoupravama i sprečili velike probleme koji su mogli da nastanu nakon lokalnih izbora 2008. godine. Upravo činjenica da smo to imali i sudska zaštita izbornog prava, jesu obezbedili stabilnost. Sve to, a reći ću problem i sudske zaštite koji ovde menjate, stvoriće ogromne probleme u narednom periodu. Doći ćemo u situaciju posle sledećih lokalnih izbora da veliki broj naseljenih mesta u RS neće imati svoje predstavnike. Voleo bih da me demantujete na ovu moju konstataciju. Činjenica je, može se desiti teoretski, da iz jednog jedinog naseljenog mesta, zato što je to volja većine, jednom lokalnom odboru bilo koje stranke budu svi odbornici. Nijedno selo, u bilo kojoj opštini, od severa do juga Srbije, nema nijednog odbornika. Hipotetički to je moguće. U dodeli mandata mora da se poštuje redosled i to je stvar političke volje pojedinih opštinskih odbora. Drugi problem koji će se stvoriti u toj situaciji jeste, onog trenutka kad tako izabran odbornik i njegov mandat bude potvrđen od strane skupštine lokalne samouprave, tog trenutka bilo kakva, sem moralne veze o kojoj govorite, veza sa političkom strankom ne postoji. Politička stranka ni na koji način ne može da utiče na političke procese u pojedinim lokalnim samoupravama, osim apela na savest ili izražavanje programa ljudi koji su izabrani u lokalnim samoupravama. Isključujete ili derogirate uticaj političkih stranaka kao aktera u političkom životu za šta smo se zalagali svi koji su se borili za mešetarski sistem u RS. Vi ste jednom dali izjavu da se ustvari zalažete za umanjenje uticaja ili snižavanje uticaja i derogiranje uticaja političkih stranaka, a jačanje uticaja građana. Hajde da vidimo gde se ovde građanin pita u izbornom procesu. Ni o čemu. On se ne pita ni o čemu. Ni ko će biti izabran na njegovom mestu, niti se pita da procenjuje politički rad pojedinih odbornika, pa na osnovu toga vrednuje to da li će biti izabran ili neće. On je potpuno izostavljen iz izbornog ciklusa. Gospodine ministre, ovo je izuzetno nedemokratski zakon koji ste sad ovde predložili. Ovo je pet koraka vraćanje unazad u odnosu na stanje koje sad imamo. Dalje, potpuno je uništena konkurencija, ne postoji konkurencija ni unutar političkih stranaka, ni između političkih stranaka. Navedite mi primer o čemu će se ovde građani takmičiti. Onaj na osnovu procene stranke, ko je u vrhu liste, kad njegova lista bude potvrđena od strane gradske ili opštinske izborne komisije. Ne mora prstom da mrdne u političkoj kampanji, on će biti odbornik. Prstom da mrdne. Onaj ko je ispod toga neće prstom da mrdne, jer zna da neće biti odbornik. To je ovo što ste vi stvorili ovim zakonom. Gde je onda kvalitet ovog izbornog sistema koji se ovde nudi? Gospodine ministre, kad bez ikakve mere i kriterijuma usvajate sve moguće sugestije koji se nude, morate nekad smoći malo hrabrosti, ponekad malo hrabrosti, danima se spremate, ljudi, kod nas je malo drugačija, specifičnija situacija, ne možemo baš sve u ovom trenutku da prihvatimo šta nam namećete. Lokalne samouprave u Srbiji, naša politička kultura, stanje i problemi su takvi da mi u ovom trenutku to ne možemo da prihvatimo. Ako prihvatimo te vaše standarde u situaciji kad nemamo snagu i političku volju da menjamo izborni sistem, dobićemo ovakav problem i ovakav haos. Ovo je gore rešenje nego što smo imali 2007. godine i tek će biti problema kad se ovaj zakon bude usvojio. Što se tiče nekih konkretnih rešenja, gospodine ministre, ja bih se osvrnuo na niz stvari koje ste ovde istakli kao tehnička usaglašavanja, a ona mogu stvoriti ozbiljne probleme. Slažem se sa vama da je uvođenje sudske zaštite izbornog prava bio korak 2007. godine u dobrom pravcu i da je stvorio jednu stabilnost u rešavanju izbornih sporova koji su se pojavili. Slažem se sa vama da je postojala u jednoj manjoj meri neujednačena sudska praksa sudova i to je stvorilo probleme da se pojedine skupštine ruše. Slažem se da je potrebno da se ta sudska praksa ujednači i da je Upravni sud, verovatno kao jedinstveni sud i da na nivou RS taj koji treba da bude. Gospodine ministre, imamo ozbiljan problem, Upravni sud ima 30.000 predmeta u radu. U kojoj meri će Upravi sud moći da odgovori ovim obavezama znajući ceo postupak koji se sprovodi i znajući da se predmeti rade po datumu prijema predmeta. Ti problemi mogu da se pojave odmah nakon lokalnih izbora, verovatno ih neće biti u meri u kojoj je bilo do sad, jer nema ove vrste sporova koji se odnose na blanko ostavke i ugovore. Biće druge vrste sporova. Upravni sud je prenatrpan i to je ozbiljan problem o kom se moralo voditi računa kad se pristupilo, nije se uzelo u razmatranje, verovatno, za analizu ta tema. Druga stvar, gospodine ministre, nije jasno zašto ste prolongirali primeni odredaba člana 6. i 8. nakon sledećih lokalnih izbora. To je vrlo nedosledno. Ako se već zalažete ovde javno da odmah nakon prestanka mandata mora prvom narednom odborniku na listi da dobije mandat, sad imate u praksi u Srbiji situacije da odbornicima prestaju mandati. Ako ste hteli da budete dosledni evo već danas i principijelni, onda ta odredba da se primeni. Neko će nekom u Srbiji prestati mandat, treba da dobije prvi sledeći, ako ste hteli da budete dosledni ovde. To što ste prepisali ista rešenja iz Zakona o narodnim poslanicima, ni na koji način vas ne opravdava. Jeste problem da dve različite vrste izbora tretirate na isti način. to ćete pokazati u praksi, taj problem će se pokazati vrlo brzo. Što se tiče skraćenja roka, istine radi, gospodine ministre, tumačenje koje ste dali je vrlo nategnuto. Ustav govori o rokovima za izbore za narodne poslanike, ne pominju se rokovi za izbore za lokalnu samoupravu. To definiše Zakon o lokalnoj samoupravi. Možda je bolje rešenje bilo ostaviti rok koji je do sada bio od 90 dana. Zašto mora sve da se upodobljava potpuno drugoj vrsti izbora? Znači, ovo usaglašavanje nema veze sa Ustavom i to treba radi javnosti reći. Ima veze sa usaglašavanjem rokova za izbore za narodne poslanike. Hteo bih da dodam još, ovde je vaš državni sekretar, mi smo imali juče Odbor za lokalnu samoupravu i istine radi želim da ukažem na jedan problem. Na pitanje jednog člana Odbora za lokalnu samoupravu - da li su stranke dužne da skupljaju potpise, vaš državni sekretar je izjavio da nisu dužni, nego samo grupe građana. Mi smo sada čuli potpuno drugu informaciju od vas, da stranke moraju da skupljaju potpise. Što se tiče DSS, to nije problem, ali verovatno će članovi Odbora koji su juče bili zainteresovani da čuju stav o tome sada biti iznenađeni da čuju drugu informaciju. Prema tome, činjenica je da donosite zakon koji je poguban po lokalne samouprave, koji će stvoriti velike nestabilnosti, koji će stvoriti prostor da se lokalne vlasti smenjuju mnogo češće i mnogo brže nego što je do danas bio slučaj. Vi možete sada reći da će stranke voditi računa koga biraju u lokalne skupštine, ali, gospodine ministre, imajući dosadašnju praksu u vidu, da je bilo velikog broja slučajeva promena političkog dresa i mnogo većeg broja slučajeva promene političkog dresa na lokalnim samoupravama, čak i u situaciji kada su stranke imale mehanizme zaštite kroz ugovore koje su imale sa odbornicima, šta će tek sada biti razlog? Te promene odbornika najčešće su bile motivisane nekim koruptivnim razlozima, a ne samo promenama političke ideologije. Vi to jako dobro znate. Onog trenutka kada odbornik postane svestan da nikakvu vezu nema više sa strankom, a nije ga birao građanin, znači, nema tu vrstu odgovornosti prema izbornoj jedinici ili građanima, on može tog trenutka da razmišlja kome će dati svoju podršku, nevezano za onog ko ga je predložio. Pretvorili ste stranku u jedan kanal samo za predlaganje. Stranka ovde služi samo da nekog predloži i tu se čitava misija političkih stranaka u Srbiji, po vašem predlogu, završava. Da ne govorimo da se lokalne samouprave nalaze u katastrofalnom stanju, upravo zahvaljujući Vladi Republike Srbije. Činjenica je da ste uskratili ogromna sredstva koja joj po zakonu pripadaju, kršeći zakon. Činjenica je sada da ste usvojili jedan zakon koji je katastrofalan za veliki broj lokalnih samouprava, i to će vreme pokazati, Zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Namećete i sad jedan koncept bez ikakve kontrole, što će dovesti lokalnu samoupravu na najniži mogući nivo u odnosu na periode kada je uveden višestranački sistem. Gospodine ministre, ovo je neuspeh Vlade Republike Srbije, Vlade u kojoj vi sedite. Moram da kažem, ovo je i vaš lični neuspeh. Sasvim sigurno je bilo prirodno da vi ne izađete pred Narodnu skupštinu sa ovakvim predlogom zakona. Sva odgovornost za ono što će biti nakon izbora biće na vama. Još jedno pitanje, gospodine ministre. U javnosti se pominje razdvajanje lokalnih i parlamentarnih izbora. Mi smo čuli razne teorije ovde, da je to najpovoljnije rešenje da građani biraju predstavnike lokalnih samouprava. Pitam vas sada ovde, gospodine ministre, kao pravnika koji zna ovu problematiku, recite da li je saglasno sadašnjem Ustavu i zakonu to moguće? Da li je moguće raspisati prevremene lokalne izbore, a da ne prestanu mandati, saglasno Zakonu o lokalnoj samoupravi, u svim lokalnim samoupravama? Može ako predsednica Narodne skupštine flagrantno prekrši Ustav i zakon i skrati mandate lokalnim samoupravama. To je jedini način, da se pogazi zakon i Ustav i da se kaže – šta nas briga za taj nivo vlasti, mi hoćemo lokalne izbore. Zna se kako prestaju mandati lokalnim skupštinama. Ako ne zaseda tri meseca i ako nije usvojen budžet. Ne postoji treće. Posle toga se uvodi privremeni organ, pa tek posle toga se raspisuju izbori. Kako može Narodna skupština nekome da skrati mandat? Sa kojim ovlašćenjem? Ne Narodna skupština, nego predsednik narodne skupštine. Molim vas, ministre, pošto se ovde povela polemika o tome, svi se mi slažemo da je to apsolutno neracionalno i da je to trošenje sredstava, ali pravno nije moguće. To je stav DSS. Vi, kao neko ko je nadležan da tumači propise u oblasti lokalne samouprave, bilo bi dobro da nama ovde u Narodnoj skupštini date taj dogovor i da presečemo u javnosti tu polemiku da li je to moguće, da li će neko vršiti pritisak da predsednik Narodne skupštine u nekoj noći potpiše raspuštanje svih skupština i vanredne lokalne izbore. Hvala.
Iskorišćeno je 16 minuta i 25 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima ministar Milan Marković.
Ne verujem da mogu da pomognem, gospodine Palaliću, da se preseče neka diskusija time što ću reći šta ja mislim. Ja, naravno, mislim, tu nema nikakve dileme, da ne mogu da se skraćuju mandati. Ako bi se donela takva odluka, moralo bi se ići uz promenu zakona, jer se to i ranije radilo tako, s tim što uvek ostaje malo to delimično sporno sa pozicije Ustava, imajući u vidu da mandat traje četiri godine, ali pretpostavljam da to samo po sebi ne bi bio problem. I ranije smo imali takvu praksu da izmenom zakona istovremeno zakažemo izbore. Ali, bez izmene zakona, jasno je svakome, mislim da tu nema potrebe niko specijalno da tumači da ne mogu da se raspuste jedinice lokalne samouprave i da se organizuju izbori ranije nego što je to vreme kada ističe mandat. Oko toga šta je bolje, šta je jeftinije, to je tema, popularno je reći – ni slučajno, to je skupo i politički vrlo riskantno pokušati drugačije diskutovati. Ali, svi ovde znamo, mislim da argumenti koji idu u prilog tome da se lokalni izbori posmatraju odvojeno od takmičenja na republičkom nivou nisu neosnovani. Prosto, treba izmeriti i jedne i druge, tako da ne treba to tako olako odbacivati kao lošu ideju. U krajnjem slučaju, to je stvar političke odluke. Kako stvari stoje i kako ja tumačim dešavanja, neće doći do razdvajanja izbora, koliko je meni jasno. Ali, možda u nekoj mirnijoj atmosferi nakon izbora može da se porazgovara o tome šta nosi jedno, a šta nosi drugo i da li je stvarno ta ušteda toliko velika u odnosu na ono što se dobija promenom kvaliteta, koji je nesporan kada se razdvajaju izbori. Kako ste ovo sve ispričali, nama slede crni dani. Ali, nije to baš tako. Dakle, da krenemo od početka. Mnogo toga što ste vi ovde rekli odnosi se na to da više nema blanko ostavki. Prosto, to je realnost. Ne bih sada da ispadne da sam ja nešto unapred, ali svako ko je razmišljao znao je da će se ukinuti blanko ostavke. Znači, kada su prve inicijative došle pred Ustavni sud, ja sam obavestio i članove Vlade o mom mišljenju da će blanko ostavke biti ukinute. Da budemo iskreni, ja sam bio i pre toga, a i u vašoj partiji razgovarao i sa vama i sa drugim funkcionerima stranke, vezano za reformu izbornog sistema. Zbog toga što mislim da reforma izbornog sistema ipak treba da bude plod nekog konsenzusa. Naše društvo nije bilo spremno, naši politički akteri nisu bili spremni na promenu izbornog sistema. Onda su usledile odluke Ustavnog suda. O njima da polemišemo, po meni, potpuno je besmisleno. Odluka Ustavnog suda je takva kakva je i mi moramo da je poštujemo. Ne vredi da sad lamentiramo nad tim da više nema blanko ostavki. Lično mislim da je jako dobro što nema blanko ostavke. To je preduslov za kvalitetniju vlast. Preduslov za kvalitetniju vlast je da nema blanko ostavke. Ako ja imam, ova strana ovde, ova većina ovde, ako ja imam njihove ostavke u mom džepu, zaista ne moram da brinem o kvalitetu zakona koje donosim, posla koji radim, ponašanju, u krajnjem slučaju, u Narodnoj skupštini, odnosu prema tim ljudima, ako imam njihove blanko ostavke u džepu. Ako nema tih blanko ostavki, svako od njih će da me zove i da me pita – gospodine ministre, zašto nije potpisan ovaj akt; gospodine ministre, zašto ovaj zakon sadrži ove manjkavosti; gospodine ministre, gospodine ministre itd. Ja duboko verujem da je sloboda ljudi da raspolažu svojim mandatom, da su vlasnici mandata tih ljudi, koji biraju izvršne organe, uslov da bi izvršni organi imali odgovoran odnos prema svom poslu. Meni to deluje prosto prirodno. U slučaju kad vi imate blanko ostavke, onda praktično predstavnici građana u bilo kom parlamentu nisu predstavnici građana, nego su predstavnici političkih partija koje može svako od njih da zameni preko noći. Uopšte je nebitno da li oni nešto misle, šta misle, prosto, mogu i da se isključe potpuno, četiri godine mogu i da prespavaju, sasvim je sve jedno. Dakle, njihovi glasovi se podrazumevaju. Prema tome, ne razumem zašto? Nema potrebe stvarno žaliti za blanko ostavkama. Znači, blanko ostavke su jedna loša stvar koja je bila u našem političkom sistemu jedno vreme, takva je bila politička odluka. Došlo je vreme kada su sazreli uslovi da se oslobodimo blanko ostavki i zato ih ne treba više ni pominjati. Da li je ovaj sistem koji imamo baš najbolji mogući, kada nemamo blanko ostavke? Naravno da nije. Predlagao sam drugačiji sistem, ali ne znam ko bi ga glasao. Vi prvi ne biste. Prema tome, ne vredi, unutar vladajuće koalicije nije bila saglasnost. Da ne bude da sam neki prorok, ali ovo što sada imamo, to se znalo da će biti još pre godinu dana. Svakome je bilo jasno da će se zaključati lista, svakome je bilo jasno da će se ukinuti blanko ostavke. Ne znam da li je neko stvarno gajio iluziju da ćemo doći do momenta kandidature u EU bez toga. Žao mi je što gospodin Petronijević nije tu, pošto sam sa njim dosta diskutovao u to vreme oko tih stvari. U principu, ovo je prirodan, logičan sled stvari, ali je deset puta bolje nego što je bilo. Loše je za političke stranke, stvarno mi je žao, ali je dobro za državu. Parlament bez blanko ostavki je parlament u pravom smislu te reči. A, da li politička partija ima nekih problema, to politička partija neka rešava unutar sebe. Moj predlog je vrlo jasan. Mi kada idemo na izbore, mi kažemo za naše kandidate da su to najpošteniji i najčasniji ljudi i tako ih nudimo građanima. Uvek je tako bilo. I dalje kažem za gospođu Čomić, koja sedi iza mene, uvek ću stati iza nje kao kandidata stranke, jer znam da će uvek zastupati tu politiku i verujem u njen moral i u njenu čast. Znam da ona neće na pola mandata odlučiti da promeni partijski dres, ma koliko joj se ne sviđalo nešto unutar njene stranke. Znači, to je stvar ljudi koje politička stranka kandiduje. Stvarno nisam kriv nekome što je kandidovao ljude koji su posle pet dana se posvađali sa svojim partijskim liderom i otišli u drugu stranku. Građanima je pre pet dana rekao – glasajte za njega, on će zastupati vaše interese, on je pošten, častan čovek, nema tu dileme, to je najbolje od najboljeg. Ajde malo da budemo pošteni. To je licemerno. Mi kandidujemo građanima Peru Perića i kažemo građanima – on je divan čovek, a onda kažemo - Pero potpiši ti meni ostavku, ne verujem da si ti dobar čovek, mislim da si ti potencijalni hoštapler, pa daj da imam tvoju ostavku u džepu. To je jedno neviđeno licemerje. I sada svi patimo zbog toga što više nema tih ostavki. Nisam čuo nikoga da je izašao na izbore i da je rekao građanima – e građani, glasajte za ovu listu, mada moram reći tu ima nekih koji će za 5000 evra da promene partijski dres. Znači, to bi onda bilo pošteno. Ali ne, kada su izbori, moji su najpošteniji, a onda od mojih pola ode, formira drugi poslanički klub, pa vi kažete – jao, kuku lele. Pa čekaj, plaćaš ceh kadrovske politike koju si sam vodio. Kad se desi nekoj stranci da je napuste odbornici, poslanici, čovek koji je potpisao tu listu treba istog momenta da podnese ostavku. To je problem tog čoveka, to je problem tog lokalnog rukovodioca, to je problem onoga ko je stao iza tih ljudi. Mi bi najradije da možemo da kandidujemo i Paju patka i da građani to progutaju, a da mi za to nemamo nikakve posledice. To je nešto što mi očigledno želimo. Neće moći. Znači, sada, kada politička stranka sedne i kaže – ovaj gospodin će biti poslanik DS ili neke druge stranke, teret te odluke će ta stranka nositi naredne četiri godine. Ako je bila toliko drska da građanima ponudi nekoga ko nije stabilan ni šest meseci, onda će ta stranka da plati ceh toga što je građanima ponudila čoveka koji nije dovoljno moralno stabilan i koji je potkupljiv. Dakle, neka se političke stranke potrude da izaberu kvalitetne ljude. Svaka stranka zna kako stoji sa tim stvarima, koliko ima problema koja stranka, neka sama razmišlja o tome. Pravo da vam kažem, mislim da je ovo za Srbiju jako dobro, jako korisno, da će povećati kvalitet političkog života u Srbiji. Zbog toga zaista ne mogu da prihvatim vaše primedbe koje se tiču lamentiranju nad tim što je sad odbornik slobodan. Hvala Bogu da je napokon slobodan. Prihvatam to da ovo nije najsrećniji izborni sistem, jer kad ga ne vezuje blanko ostavka, postavlja se pitanje šta ga vezuje? Ako je visokih moralnih kvaliteta, vezuje ga to da je dobio poverenje neke partije u čije ideje veruje. Znači, Goca Čomić veruje u ideje DS već 21 godinu i kada nije najsrećnija nekim rešenjima i kada jeste, ali generalno je ona svoju političku sudbinu vezala za DS i očigledno nema nameru da to promeni. Dakle, vraćam se na ovaj drugi deo gde se donekle slažem sa vama. Vraćam se na ovo pitanje – šta to vezuje? Nesporno je da nećemo imati problema sa moralnim ljudima koji će poštovati to poverenje koje im je stranka ukazala, koji će imati odgovarajući odnos prema svojim komšijama i građanima, jer svi znaju da ste izabrani sa liste DSS. Ne verujem da ste vi, gospodine Palaliću, spremni da promenite vaš partijski dres, jer bi vas bilo sramota od vaše porodice. Jako dobro vas poznajem, dugo se znamo i ubeđen sam u to da nema načina da vas čovek promeni. Prema tome, vaša stranka sa vama nema problem što nema blanko ostavke i vi ste dovoljno moralan čovek. Možda treba neki dodatni mehanizam, ne za vas, ali generalno. Sa tim se slažem i zato sam predložio da se bira po izbornim jedinicama, predložio sam da personalizujemo ovaj sistem. Međutim, za to, uključujući i vašu stranku, niko nije bio. Mi smo sada na pola puta. Kako je gospodin Petronijević rekao, ovo je dobro, ovo je možda pola puta, ali ovo nije konačna reforma našeg političkog sistema koja će dovesti do potpunog kvaliteta, potpune personalizacije itd. Dakle, u tom smislu su vaše primedbe opravdane, ali nisu opravdane kada kažete da ovo nije dobro. Ovo je dobro, samo je problem što je ovo pola koraka, što nije ceo korak. U ovom momentu je to politička realnost. Da je politička realnost drugačija, možda bismo mogli da idemo i ceo korak. Opet kažem, nemojte optuživati vlast za ovo, jer sam vodio razgovore sa svim strankama, ne samo sa vladajućim, a pitanje izbornog sistema nije pitanje vladajuće stranke, pitanje izbornog sistema je pitanje političkog konsenzusa većine političkih stranaka. Dakle, bio sam kod vas, bio sam u LDP, bio sam kod gospode u SNS, bio sam kod svih stranaka vladajuće koalicije. Nažalost, nisu se tada shvatila ova upozorenja koja sam dao, da ćemo doći u ovaj sistem u koji smo došli. Opet kažem, ovo je dobar korak napred. Nemojte više da žalimo za blanko ostavkama. Najveći teret je skinut, a to su blanko ostavke, zaključana lista. Iskreno rečeno, jednu stvar opet niste u pravu, vi kažete – ovo je strašno, politička stranka se pita za to ko će biti na listi itd. Naravno da se pita. Politička stranka je ta koja nudi. Za razliku od dosadašnjeg sistema, posle toga više politička stranka nije toliki moćnik da raspolaže mandatima kako hoće. Jesam bio protiv te moći političkih stranaka. Meni je to bilo potpuno nenormalno i zato sam dao tu izjavu. Zaista nam treba pregovorima političkog sistema koji će smanjiti moć političkih stranaka, jer moć političkih stranaka u Srbiji je zasnovana na političkoj slabosti građana, jer jedan korpus moći može samo da se deli između političkih aktera, a to su političke stranke, to su građani. Ako političke stranke uzmu veći deo, manji deo ostaje građanima. Mislim da je kod nas nesrazmeran taj deo u korist političkih stranka. Dok su bile blanko ostavke, taj deo je bio 95%, građani su svoje političko biće ispoljavali samo jedan dan u četiri godine, a to je dan kada su izbori. Dakle, to je moj stav. Sada se ta skala malo menja, ukidaju se ostavke, stranke gube jedan deo moći, a to je moć da nakon izbora umesto poslanike ima partijske vojnike. To je dobro. Promenom izbornog sistema mi bismo uravnotežili u potpunosti. To vam je isto kao i zalaganje za izbornu komisiju. Nije normalno da RIK bude predstavništvo političkih stranaka, jer nije pitanje političkih stranaka koji je rezultat izbora. Rezultat izbora je isključivo pitanje broja glasova koje ko dobije na izborima, a ne dogovora u izbornoj komisiji da li hoćemo ili nećemo da poništimo ovo biračko mesto. To je pitanje zakona da li se neko biračko mesto poništava. Dakle, u tom smislu sam bio za smanjenje te moći i ona mora da se smanji, gospodine Palaliću. Šta god mi pričali i radili, ovo je krenulo i ovo će se desiti. Nikada se više neće vratiti blanko ostavke i menjaće se izborni sistem, u to sam sto posto siguran, jer je ovo sada prvi put da je stranke nešto zabolelo. Prvi put su stranke iz jedne potpuno lagodne pozicije došle u jednu poziciju koja poprilično žulja i koju ste vi opisali, a to je kako motivisati ljude, pre svega, kako sprovoditi u politiku na terenu. Ali, valjda je važnije da manje žulja državu i građane, pa makar više žuljalo stranke. Siguran sam da se može doći do sistema koji neće žuljati ni jedne ni druge. Tu smo negde na pola puta, kada bude odgovarajuće većine i kada bude malo većeg konsenzusa, onda će se desiti i ta promena. Što se tiče Upravnog suda, ja sam smatrao da je Upravni sud dobar zbog ujednačavanja prakse, s jedne strane. Sa druge strane, dobio sam vrlo jasna uveravanja, jer nije tačno da nismo postavili ovo pitanje, imajući u vidu da je upravo bivši pomoćnik ministra jedno kraće vreme proveo u Upravnom sudu i da mi je jako poznato stanje u Upravnom sudu. Takođe sam pitao, znajući da je veliki broj predmeta, pogotovo onih od kojih mi pravnici najviše bežimo i koje ne voli niko, za rešavanje, ali, oni kažu da su to nagomilani predmeti i da oni imaju jednu dinamiku koja će vrlo brzo Upravni sud očistiti od tih predmeta i da će oni sa tim brojem sudija koji je relativno mali, ja ne znam tačno koliki je, da će oni bez problema moći da vode sve ono što je u njihovoj nadležnosti, uključujući i ovo što dobijaju sad u nadležnost, a što je nekad bilo u nadležnosti Okružnog suda. Nema razloga da ne verujem onima koji su kompetentniji od mene. Jer, ljudi se bave time, znaju to, radili su zakone i ovo je njihov stav. Ja mogu samo da im verujem i mislim da nema razloga da ne bude onako kako su oni rekli. U svakom slučaju, ujednačavanje prakse je jako važno. Imali smo jedno 5% čudnih odluka i bilo bi dobro da u budućnosti nemamo ni jednu čudnu odluku, jedino ako to ne izaziva neke druge sumnje, a za tim nema, ja mislim, nikakve potrebe. Hvala.
Ovim završavamo prepodnevni deo sednice. U sistemu su prijavljeni narodni poslanici Arsić Veroljub, Zoran Krasić i Jovan Palalić. Nemate pravo na repliku. Jedino ko bi od narodnih poslanika imao pravo na repliku sam ja, a to bi bilo prilično besmisleno, s obzirom na izlaganje ministra. Određujem pauzu od jednog sata. Rad nastavljamo u 15,00 časova. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Arsić Veroljub ili narodni poslanik Zoran Krasić, zavisno od toga ko bude prijavljen u elektronskom sistemu u 15,00 časova. Hvala. Još jedno dodatno obaveštenje. Danas ćemo raditi samo raspravu do kraja o ovoj tački koja je trenutno u pretresu. Sutra će Skupština raditi, ali mi nećemo zasedati, kao što nećemo zasedati ni u ponedeljak, nego ćemo, na osnovu odredbi Poslovnika, zasedati u utorak. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovim počinjemo popodnevno zasedanje tamo gde smo pre podne stali. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo gospodin Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaki ministar izgleda da se trudi da dok je ministar da uradi nešto po čemu će građani da ga pamte. Sada je često to, možda nešto rađeno iz najbolje namera, ali upamte ga po lošem. U diskusiji koja je bila i čestim izlaganjima i samog ministra i pojedinih poslanika, kako iz vladajućih stranaka tako i iz opozicije, stalno se spominje promena izbornog sistema, pa sada ne mogu da objasnim za ovih nekoliko godina šta se to promenilo u glavama ljudi, pa stalno menjaju izborni sistem. Mi smo većinski izborni sistem imali na lokalnom nivou. Čini mi se da je izglasan 2000. godine, pa je onda dat predlog da se na lokalnom nivou radi po proporcionalnom sistemu. Gospodin ministar, tada kao narodni poslanik, glasao je da se uvede proporcionalni sistem za lokalne izbore. Onda su uočeni određeni nedostaci, pogotovo kada je bila u pitanju podela vlasti na izvršnu i zakonodavnu, pa je taj sistem malo reformisan i sada imamo sadašnji Zakon o lokalnim izborima čije izmene i dopune radimo. Večito će da postoji polemika da li treba većinskom ili proporcionalnom sistemu da se oslanja država kroz takozvano uvođenje izbornih jedinica, ali mislim da u celoj toj priči da jedan i drugi izborni sistem imaju svoje nedostatke i svoje mane. Treba malo da popričamo i o osnovnim nedostacima većinskog izbornog sistema koji se ovde stalno predlaže i propagira. To je moglo da funkcioniše u većinskom jednokružnom izbornom ciklusu pod uslovom da je ostao stari Ustav. Međutim, sada je Ustav promenjen, nosilac zakonodavne vlasti ne može da učestvuje u izvršnoj vlasti, tako da postavljam jedno prosto pitanje. Svaka stranka na lokalnom nivou kandiduje, barem se nadam da će većina tako da radi, kandidovaće svoje najbolji ljudi, najuglednije, najškolovanije, najsposobnije, da bi moglo da ostvari što je god moguće bolji rezultat na samim izborima. Činjenica jeste da su ti ljudi koji će da se kandiduju i oni koji su najpogodniji za izvršnu vlast, gde ćemo prihvatanjem većinskog jednokružnog sistema po lokalnim samoupravama samo da napravimo haos, ništa više zato što kada pređe u izvršnu vlast moraće da se pomeri izbori na tim izbornim jedinicama odakle su oni izabrani, pa ćemo za dve nedelje da imamo neku drugu većinu, pa se opet promeni vlast, pa se opet promeni vlast, pa za dve tri nedelje, neku treću većinu i tako u krug. Suština izbornog zakona i Zakona o lokalnoj samoupravi jeste da lokalna samouprava može da radi nesmetano, a sve radi ostvarivanja ciljeva koji poboljšavaju kvalitet života građana koji žive na teritoriji lokalne samouprave. Ako se igramo izbornim zakonima, budite sigurni da kvalitetne lokalne samouprave neće biti. Prekinimo konačno tu praktičnu priču jer je izuzetno teško organizovati izbore na ovakav način i izvršiti vlast u lokalnim samoupravama. Ona druga jeste da će svaka stranka koja je na vlasti morati da moli boga da njenom odborniku, koji je podržava, ne padne cigla ili saksija na glavu, pa ne daj bože da ne bude više sposoban da obavlja dužnost odbornika zato što će tada morati ponovo da se raspišu izbori, pa sve zavisi ko je na vlasti u tom trenutku i u lokalnoj samoupravi i u Republici, pa će krenuti mašine za asfaltiranje, pa će krenuti gomile da poklanjaju deterdžent, ulje, prašak itd. Gospodine ministre, u takvom vremenu živimo, pa vas zbog toga molim da prekinete tu priču oko većinskog izbornog sistema. Ima još jedan tu problem, a to je ono osnovno demokratsko pravilo – jedan čovek, jedan glas, jer će u tim jedinicama lokalnih samouprava da glasaju odbornici. Povredili ste suverenitet građana, gde je njih hiljadu dalo poverenje jednom kandidatu, jer njegov glas vredi u tom slučaju kao i odbornik koji je dobio samo 100 ili 200 glasova. U tome je problem. Problem je i u tome što u većinskom izbornom sistemu volja građana nije pretočena u sastav skupštine jedinice lokalne samouprave. Nemojte više da se trudite da ostanete upamćeni po tome, nego pokušajte sada ovaj zakon koji je postojeći da dovedete bar do onog tehničkog nivoa da može da funkcioniše. Koliko god da vam to izgleda smešno, u suštini ovaj zakon nije ništa drugo nego usaglašavanje sa odlukama Ustavnog suda, sve ostalo su samo puka druga usaglašavanja sa nekim određenim zakonodavstvima. U članu 4. Predloga zakona ponovo je ostala ona čuvena opcija da svakog kandidata na listi mora da podrži najmanje 30 građana koji to garantuju svojim potpisom. Verujte, gospodine ministre, SNS nema problema sa građanima koji će da podržavaju njene liste, ali mislim da je ovo suvišno da ostane u zakonu, pogotovo što ste vi kao predstavnik Vlade i resorni ministar ovde nama, narodnim poslanicima, govorili, kada se usvoji novi zakon o političkim strankama da tih potpisa više neće biti u zakonima o lokalnim i republičkim izborima. Sada kažete da se mnogo političkih stranaka registrovalo – 72 ili 73, neću da ulazim u tu priču i da treba još jedno pročišćavanje zakona o političkim strankama da doživi da bi to moglo da postoji. Na ovaj član smo podneli amandman i pre nego što odlučite o tom amandmanu pročitajte Zakon o finansiranju političkih subjekata, možda će vam tada to izgledati verovatnije, da je ovo moguće zato što podnosioci izbornih lista koji ne pređu određeni broj glasova stavljaju depozit i ako ne prođu taj depozit postaje prihod budžeta jedinica lokalne samouprave. Ne verujem da će tek tako neko da skuplja kandidate za odbornike samo da bi učestvovao u lokalnoj utakmici, da bi prikupio neka sredstva iz budžeta jedinica lokalne samouprave, a da pri tome, ne ostvari bilo kakav rezultat. U članu 43, stoje puko usaglašavanje sa odlukom Ustavnog suda, jer Ustavni sud je oglasio član 43. neustavnim. Taj član 43. u suštini je predviđao da političke stranke određuju ko će biti odbornik posle izbora na osnovu broja dobijenih mandata. Član 47. – ponovo ostavke. S tim, da ovde odbornik sam odlučuje i podnosi predsedniku Skupštine ostavku overenu u sudu, a da overa ne može biti starija od tri dana. To je jedno rešenje da se konačno izbrišu blanko ostavke. Međutim, u članu 8. koji se već tiče člana 48, čije će odredbe da važe posle prvih održanih lokalnih izbora. Gospodine ministre, koliko je meni poznato, član 43, kao što sam rekao, stavljen je van snage odluke Ustavnog suda. Član 48, mislim da je Ustavni sud već pokrenuo postupak, samostalno za ocenu njegove ustavnosti i ne znam da li je završeno ili nije. Ako nije, uskoro će. Znači, vi odlažete izvršavanje odluke Ustavnog suda, ako u prelaznim i završnim odredbama ostane ovo da se primenjuje tek posle prvih narednih izbora. Gospodine ministre, još nešto da kažem. Ovde ste predvideli u izmenama i dopunama, da samo gradonačelnik, odnosno predsednik opštine, odnosno njihovi zamenici ponovo mogu da budu odbornici, ukoliko im prestane mandat gradonačelnika ili zamenika, odnosno, ako ima upražnjeno mesto u toj odborničkoj grupi. Mislim da ste trebali da obuhvatite ovim izmenama i dopunama, ne samo već i sve one kojima je funkcija odbornika prestala zato što je nespojiva sa novom funkcijom na koju su imenovani, postavljani i izabrani odlukom jedinice lokalne samouprave, da bi taj zakon konačno izjednačio sve one kojima mandat prestaje na osnovu nespojivosti funkcija, a na osnovu odluka iz te jedinice lokalne samouprave. Kada je u pitanju član 11. i član 9, kao i drugi članovi koji se tiču nadležnosti suda koji će da odlučuje o prigovorima koji su vezani i za lokalne izbore i za prestanak mandata odbornika, mislim da ste gospodine ministre trebali da odredite i rok po kome će Upravni sud da postupi kada je ovo u pitanju. Imamo situacija da Upravni sud po prigovorima, danas ne postupa po nekoliko meseci – dva, tri, četiri ili pet, a da je već Ustavni sud, izvršavajući svoju odluku, u istoj ovoj materiji i po istom Zakonu o lokalnim izborima, već odredio rokove. Konačno, te rokove biste trebali da upišete i u zakon, da konačno niko ne može više da vrši pritisak na te sudije – da li će nekome da prestane mandat, kada će da se donosi odluka o tome i da li će nekome da se vrati mandat. O tome ste, gospodine ministre, sami rekli da mišljenje vašeg Ministarstva nisu obavezujuća i da su lokalne samouprave u sprovođenju zakona pravile čitav jedan cirkus. Međutim, gospodine ministre, to nije moglo da se uradi bez vas i vaših potpisa, vaših mišljenja, vaših nepridržavanja zakona. Spomenuću samo situaciju u jednoj maloj opštini u Braničevskom okrugu. Reč je o Golupcu, kako je ministar tretirao odluku Upravnog suda i kako je izvršio kroz mišljenje, na nezakonit način, svoje mišljenje. Tamo je neka navodna skupštinska većina donela odluku ko će biti predsednik Skupštine, ko će biti predsednik opštine. Pre toga je doneta odluka, da nekim određenim odbornicima prestaje mandat u jedinci lokalne samouprave. Sa tim odbornicima su u jednom hotelu u Golupcu održali sednicu Skupštine. Dva ili tri meseca posle te sednice Skupštine, Upravni sud je poništio odluku o prestanku mandata odbornicima i vratio da jedinice lokalne samouprave ponovo o tome odlučuju. Gospodin ministar nije ni dao priliku jedinici lokalne samouprave da o tome sama odlučuje, već je sam prihvatio i sam dao mišljenje, da je Skupština koja je održana u hotelu ispravna, iako u tom trenutku niste imali odluku Upravnog suda kojim se poništava odluka Skupštine jedinice lokalne samouprave. Zašto? Cilj je bio da se na vlast dovede DS. Vama je ovo dosadno, gospodine ministre, očigledno, ali je to zloupotreba službenog položaja i za to postoji dokumentacija od državnih organa. Pošto ste samo dali mišljenje, niste znali kako da izvršite svoje mišljenje, pa ste doneli drugi nezakonit akt. To je, da ste pečate opštine Golubac proglasili nevažećim i vašem samozvanom predsedniku opštine ste dali ovlašćenje da uradi nove pečate, iako je po Zakonu o pečatu, koji ste vi gospodine ministre takođe ovde obrazlagali u Skupštini Srbije, pred narodnim poslanicima – pečat jedinice lokalne samouprave može da se proglasi nevažećim samo ako je oštećen ili, ako je ta lokalna samouprava prestala da postoji na osnovu Zakona o teritorijalnoj podeli između opština i gradova. Ili, možda tada niste bili tu, pa ste ostavili onom "Veselku", koji voli da maže pasošima Nede Arnerić, faksimil, pa je čovek lupao i lupao. O tome vi vodite računa kome dajete svoje pečate. Činjenica je da ste naneli štetu i opštini Golubac i njenim odbornicima. Napravili ste veštačku skupštinsku većinu. Sada, gospodine ministre, kako da vam bilo ko veruje o vašoj iskrenosti kada pričate o zakonima, kada se samih zakona koje ste vi pisali, vaše Ministarstvo, ovde branili i obrazlagali pred narodnim poslanicima, tih istih zakona se ne pridržavate. Možete vi da napišete kakav god hoćete zakon. zakon može da bude dobar ili loš. Često je važnije, ne kakav je zakon, nego ko ga sprovodi. Ovde mi izgleda kada je ova vlada, to je u pitanju. Poslanička grupa SNS u Danu za glasanje neće glasati za ovaj predlog izmena i dopuna zakona.
Reč ima ministar. Izvolite, gospodine Markoviću.
Prvo, gospodine Arsiću, sve što ste rekli dobro znate da to nema veze sa nikakvom istinom vezano za Golubac, kao što nema blage veze sa istinom to, kada se jedan pečat može proglasiti nevažećim. Ali, nemam nameru da vam dajem pravne pouke. Rekli ste da treba da se potrudim da ostanem upamćen, tj. da neću ostati upamćen kao ministar koji je promenio izborni sistem. Vi ćete ostati upamćen kao čovek koji je posle celodnevne prepodnevne rasprave, prvi govorio popodne i totalno promašio temu. Ovde, u raspravi, nikad niko ne pomenu većinski izborni sistem. Pričate 10 minuta i pitate se što se mi smejemo. Nemojte se ljutiti, bilo nam je smešno. Vi 10 minuta ubiste se objašnjavajući kako ne valja većinski izborni sistem. Hvala vam, znamo i bez vas. Znači, 10 minuta ste pričali o većinskom izbornom sistemu i objašnjavali meni kako ne treba da se trudim da uvedem većinski izborni sistem. Gospodine Arsiću, stvarno nemam nameru da uvodim većinski izborni sistem niti mi pada na pamet. Dakle, cela diskusija od početka do kraja vam je verovatno bila poprilično važna da utrošite vreme i da se kaže da ste govorili. Ne vidim na šta bih uopšte odgovarao na to što ste pričali, sem da kažem da za Golubac što ste izneli je gomila neistina. Te priče, nadležni državni organi, to pričate za sebe i ne znam za koju publiku. Suštinski vi dobro znate da u Golubcu je sve čisto kao i u svakoj drugoj opštini Srbije. Za ove 3-4 godine koliko sam ministar nijedan jedini problem nije bio niti je na jednom mestu ministarstvo napravilo grešku, a vi ako ste tako veliki ili hrabar čovek dajte da napravimo jednu komisiju ovde i da donesemo predmet Golubca, ali da javnost, sad podnećete ostavku i dovešćemo jedan spisak pravnika i možemo da biramo zajedničkog, a možemo da dovedemo i Vladu Cvijana koji je prešao kod vas u stranku, pa da vidimo da li je Golubac ministar nešto pogrešio ili nije. A onda ćete podneti ostavku i da sad lepo kažete ovde da to ceo svet lepo čuje. Možemo tome da dodamo i to za pečat, gde ste tako samouvereno objasnili narodu kada se jedan pečat oglašava nevažećim. Vi ste veliki znalac. Uopšte ne znam kako to. Mene je sramota da govorim nešto što ne znam. Otkud vama ideja da vi sad znate kada pečat prestaje da važi. Donesite zakon pa pročitajte. Toliko budite odgovorni prema ljudima koji vas gledaju. Šta govoriti kada 10 minuta pričate o temi o kojoj niko živ nije pričao i 10 minuta inputirate meni neki većinski izborni sistem. Kad sam ja pomenuo većinski izborni sistem? Dajte transkrip, pomoći ću vam ja, presklipng. Šta vam treba da vam pomogne da se spremite sledeći put za raspravu da ne maltretirate ni mene ni javnost? Koji većinski izborni sistem? Ko je pričao o većinskom izbornom sistemu? S kim ste vi uopšte, gde ste vi bili? Jeste li bili u ovoj sali prepodne? Ne znam u kom stanju. Dođete sad pričate 20 minuta i još meni pretite nadležnim državnim organima. Gospodine Arsiću to poštenje i moral. Nemojte. Nisam ja tu seko veno, ono sloboda Šešelju i ne znam šta, sad vi pričate o moralu. (Predsedavajući: Nije ovo tema) Mi se ovde poznajemo toliko godina. Vas znam 15 godina, 11 godina od 2001. godine ste u Skupštini. I dan danas kad vas vidim ja vidim ovog bivšeg lidera. Ne mogu da vas uopšte saberem da ste sad u nekoj drugoj stranci. Vi sad pričate o poštenju. Ko će meni da veruje? Meni će da veruju, ko će vama da veruje? Ko će vama da veruje?
Gospodine Veroljub Arsić, replika.
Gospodine ministre, nisam ja spominjao izborne jedinice, nego ste vi govorili da ste hteli da ih uvedete. Izborne jedinice se uvode radi većinskog izbornog sistema. To je s jedne strane. Rekli ste kada je u pitanju Vojvodina tamo imaju mešovit, pa to ne liči ni na šta. U svakom slučaju reč je o zakonu. Što se tiče opštine Golubac, ne trebate vi da mi dostavljate dokumentaciju, imam je. Još nešto, gospodine ministre, kada je u pitanju ta opština. Upravni sud je doneo presudu dva meseca posle fantomske skupštine na kojoj su vraćeni mandati pojedinim odbornicima. Dok upravni sud ne donese presudu sastav skupštine ostaje onakav kakav je skupština ustanovila. Vi ste gospodine ministre tada uzeli i priznali sednicu skupštine koja je bila održana dva meseca pre odluke upravnog suda. Hoćete da kažete da to nije tačno? Da biste uveli svoju stranku u vlast, niste znali kako da izvršite svoje mišljenje, poništili ste pečate. Valjda nadležni sud je taj koji treba da izvrši svoju odluku, a ne ministarstvo. Zašto niste išli preko suda. Osim toga, šta da je lokalna samouprava donela odluku – donećemo nove pečate, nov izgled pečata i šta onda. Ne, bilo je bitno samo da se istera od svih osam opština koliko postoji u Braničevskom okrugu. Samo u jednoj niste na vlasti. Po svaku cenu ste hteli da budete u svakoj čak i u toj jednoj. To nije dobro ni za vašu stranku, ni za lokalne samouprave.
Vreme. Hvala gospodine Arsiću.
Imam još malo od ovlašćenog predstavnika. Minut, dva.
Dobili ste pravo na osnovu replike, prema tome, iskoristili ste to vreme, a reč ima ministar Marković.
Gospodine Arsiću, ne znam od kada ste postali takav pravni ekspert, što vi ne pristanete na moju ponudu. Opet kažem, sve u opštini Golubac je potpuno zakonito i baš me briga da u opštini Golubac uvodim DS u vlast, stvarno ste ne ozbiljni. Beogradu sam poništio kada je trebalo da bude izbor predsednika Skupštine grada, mojoj stranci DS. Ne, nego sam našao tamo u Golubcu ću sada da instaliram DS na vlast. Šta je sa vama? Vi imate u Srbiji deset opština gde sam donosio odluke protiv DS. Kraljevo koje je bilo toliko sporno, prvih godinu dana, sve odluke su bile protiv DS. Kad su se promenile činjenice i okolnosti, opet sam na osnovu zakona donosio odluke, uvek u skladu sa Zakonom. Što vi lepo, opet vam kažem, evo ja predlažem vašeg vrsnog pravnika, evo jednog iz DSS da predložim. Da vidimo ako nisam u pravu da lepo vi podnesete ostavku. Nemojte pretiti ovde bezveze, pa naravno isti je princip. Da vidimo šta se to u Golubcu desilo. Nemojte džaba, gospodine Arsiću, to vi sad pričate, prvo ne razumete se u tu materiju. Nemojte, suviše komplikovano da bi ste vi sad ulazili u nju tek tako paušalno. Drugo, da mi iznesemo sav taj predmet ovde, pa možemo mi ovde da pričamo do sutra javnost neće moći, treba da sedi deset sati pred televizorom da bi čula šta je ko kad uradio. Ključni problem u Golupcu je bio način oduzimanja mandata, tu su se desili problemi. Grešku je pravio predsednik Skupštine konstantno. Nisam ja kriv što je predsednik Skupštine ne poznaje zakon. Prosto, potpuno sam ne zainteresovan ko će u Golubcu biti na vlasti. To ne mogu da shvatim, to vaše viđenje stvari, kao što me nije zanimalo ni gde će biti SRS, gde ćete biti vi, gde će biti DSS, gde će biti ko. Jer prvog dana da sam uradio jednu jedinu odluku po bilo kakvoj partijskoj direktivi ne bi izdržao četiri godine mandata. To sam radio i svako mišljenje mi je isto kao i mog predsednika prethodnika Zorana Lončara. Ni jednu jotu, ni jedan zarez nije promenjen u jednoj pravnoj situaciji koja je identična. Nisam ja toliko neozbiljan čovek, napravite jednu grešku i gotovo je. Situacije su istovetne, nemate sve situacije u Srbiji, nabrojte na prste, to je deset situacija. U tih deset situacija morate imati istovetne odluke. Nekada odgovara jednima, nekada odgovara drugima. Pa čak i ona sporna situacija sa početka mandata kada smo terali kada smo terali neke opštine da ponovo vrše izbor predsednika Skupštine itd,itd. To je identična situacija se ponavljala i u prethodnom mandatu i onom mandatu kad je i ministar bio gospodin Zoran Lončar. Čak je i isti pomoćnik ministra vodio svet to, čak i pomoćnik ministra je imao mišljenje itd. Znači, prosto ne znam, šta ste se uhvatili Golupca. Mi na Odboru za pravosuđe, sedeo sam, kad god je gospodin Palalić, pozvan sam, osim juče jer nisam mogao bio sam u Novom Sadu, za lokalnu samoupravu, sve sam uvek donosio, hajte sve teme na razgovor. Ne nego se iznose ovde na Skupštini, kako kome se svidi. Uzeo nam ministar mandate i takve priče. Na Odboru za lokalnu samoupravu niko neće da razgovara, tamo gde može da se donese dokumentacija, pa da se prečešlja. Evo, tu je predsednik odbora, zakažite sastanak, doneće se predmet Golubca, pa hajte da vidimo. Javnost će biti tu, da vidimo gospodine Arsiću da li sam ja nešto uradio pogrešno, a ne baš sam onako posebno se zainteresovan u Golubcu a ja sada četvorogodišnji rad srušim na tome što ću Golubcu da utičem a promenu vlasti i da ne zakonito, bože sačuvaj, nešto uradim. Potpuno ste neozbiljni sa celom tom pričom. Mislim to da vam kažem to gde nisam bio? Da vam kažem još nešto vezano za ovo opet. Ako vi na ovaj način kao što ste prepodnevnu diskusiju, ako na taj način pratite sve onda ne vredi da pričamo. Dakle, opet vam kažem kakav crni većinski izborni sistem. Znači, svi znamo ovde, da ta priča, javnost zna tu priču, bilo je u novinama, bilo je svuda i dve godine se priča o promeni izbornog sistema. Nikada niko nije pomenuo većinski izborni sistem, ali niko i za Vojvodinu nisam rekao, kako ste vi to rekli, rekao sam samo da ništa ne dobijamo time što uzimamo dva sistema sa istim manama, istim prednostima. Samo ih spajamo u jedno, pa dobijamo isto duplo prednosti, duplo mane i nikakva tu prednost ni gubitak nije bila. Gospodine Arsiću, generalno što se tiče rada Ministarstva, mišljenja koje Ministarstvo daje. Dakle, odgovorno tvrdim nikada nijedno mišljenje nije drugačije u istoj pravnoj situaciji od bilo kog drugog mišljenja. Dakle, uvek je istovetno, nezavisno od toga koja je stranka na vlasti. Mislim da je nedavno u jednoj vojvođanskoj opštini, možda neko od kolega sad i zna, pravo da vam kažem ja pola od toga i ne pratim, prosto ne ulazim u to, je baš DS izgubila vlast. Skoro, ne znam sad koja je opština skoro izgubila, DS vlast.Prema tome, mislim izgubila je ovom smislu, nije bilo po. Prema tome, gospodine Arsiću, Golubac je bila vrlo sporna i teška situacija, isključivo je urađeno u skladu sa zakonom i isključivo u skladu sa odlukama suda. Nema tu razlike ni za Golubac, ni za Kraljevo, ni za, ne sećam se sad koje su opštine još. Ni za jednu jedinu opštinu u celoj Srbiji. Opet kažem, zašto mi ovako diskutujemo. Hajde lepo, ako ste takav pravnički znalac, Odbor za lokalnu samoupravu, gospodin Palalić, evo ja ga molim da zakaže Odbor i da razrešimo pitanje Golubca kao što sam ga molio kad je bilo Kraljevo. Neka dođu svi pravnici koji žele i da razrešimo to pitanje. Ovako je neozbiljno. Ne možete da potrefite ni temu koju ste imali prepodne, a pričate o tome šta je bilo pre godinu dana.
Zahvaljujem. Gospodin Arsić, replika.
Dobro gospodine ministre, možete vi da raspravljate o tome da li i kakvo je vaše mišljenje ispravno ili nije ispravno. Da li je nešto u materiji ili nije. Samo ću u jednom delu da vas demantujem da je tu vaše ministarstvo bilo itekako zainteresovano. Reč je o mišljenju Ministarstva koje samo 24 časa mlađe od odluke Upravnog suda. Znači, bukvalno je sudsko veće donelo odluku, odluka uzeta sa pisarnice i doneta u vaše Ministarstvo da bi se dalo mišljenje i to je tako. Onda nemojte da mi kažete i tvrdite kako je to sve bilo po zakonu i objektivno. Zašto nije išlo redovnim putem? Što vam tu odluku nisu dostavili oni koji su ulagali žalbu? Ko vam je dostavio odluku Upravnog suda? Maltene 24 sata je stara. Onda verifikujete sednicu koja je održana pre odluke Upravnog suda. Vi možete da pričate da taj predsednik skupštine ne zna ili zna, ali to se zove lokalna samouprava. Nemate pravo da se mešate na taj način. Nemate na taj način. Ne određujete vi ko će da bude predsednik skupštine. Ako ne znaju, ako nisu održali sednicu, onda je raspustite, pa neka građani izaberu novog predsednika skupštine i predsednika opštine i nove odbornike, a ne da nemaju izbora ali uvodite neke druge na vlast. U tome jeste problem gospodine ministre. Možete vi ovde da naručujete i sednice i odbore, ovo su činjenice. Kad bude bila rasprava, nema problema, doneću vam ja dokumentaciju, da se uverite, da ne morate da zovete onog vašeg zamenika, koji vam je sve ovo i napravio.
Reč ima ministar, ali da završimo sa Golubcem, budite ljubazni.
Nema razloga da budem ljubazan, imam pravo kao ministar da odgovaram. Nemam nameru da ostane. Gospodine Arsiću, Golubac je bio pre godinu dana, ako se ne varam. Sad nakon godinu dana došli ste ovde, ne možete vi da birate ko bira predsednika opštine, a ko bira predsednika skupštine. Opet vam kažem, zašto ne pristajete na moju fer ponudu. Doneću dokumentaciju. Hajde ako ste tako hrabri i ubeđeni da sam uradio nešto nezakonito. Šta sad? Šta se mrštite tu, pa se domunđavate? Da li vas je kolega savetovao? Skupite ceo taj pravnički tim vaše stranke da vidimo gde sam ja to uradio protivnezakonito. Dokumentaciju direktno u ministarstvo, kako ko šta ima, donose svi. Tu se odbraniti čovek ne može. Nemojte da vas podsećam, mogao sam da tražim formalno, ali bi postojao isti aršin prema svim strankama, bojim se taj strogi da ne može niko ništa da donese, bojim se da bi mnogi od vas bili nezadovoljni, uključujući i vašu stranku. Uključujući i vašu stranku prilikom preregistracije, kao i nažalost i moju stranku itd. Nemojte da pokrećete teme koje vam jednostavno ne idu u prilog. Opet vam kažem, postupanje u slučaju Golubca sa pozicije Ministarstva je apsolutno ispravno i identično postupanje Ministarstava u svakoj drugoj istovetnoj pravnoj situaciji širom Srbije. To traje četiri godine, koliko sam ministar, godinu dana kod Koštunice u Vladi i evo tri godine ovde, lepo vam kažem, ako ste tako sigurni, gospodin Palalić je predsednik Odbora, iz opozicione DSS. Nudim 160 put, da li ste sigurni da sam pogrešio, dođite na Odbor, tamo ima javnosti i donećemo predmete i da vidimo gde sam to pogrešio, ali ćete poneti neke konsekvece. Ne možete ovde već 25 minuta, pričamo o Golubcu koji je bio pre godinu dana, gde vi tvrdite da sam ja celu svoju političku karijeru stavio na kocku da bi, molim lepo, doterao u Golubcu nekog na vlast. Mislim da mi dođe ovde sad deset predsednika opština, pa verovatno bi iz drugog ili trećeg pogodio ko je baš iz Golubca. Stvarno mislite da ja tako to pratim i znam i imam vremena da pratim na način koji vi pratite. Prema tome, gospodine Arsiću, te priče da sam doveo ovog ili onog nisu tačne. Svaka opština i svaka situacija koja se desila u opštini, krivi su ljudi koji su u opštinama. Neko je tamo promenio partijski dres, neko je nekom oduzeo mandat, neko je nekom nezakonito oduzeo mandat, nekome je sud rekao da se vrati mandat. Kod nas kako je bilo ne mogu da se setim, ne mogu, kao što i vi očigledno i ne znate i informacije koje imate su pogrešne, ne mogu da se setim šta je bilo pre godinu dana. Toliko sam siguran da nudim na neviđeno da na tom odboru podnesem ostavku i da vi podnesete ostavku na mesto poslanika, neopozivu da se više nikad ne pojavite u ovom parlamentu ukoliko sam uradio nešto što nije u skladu sa zakonom. Gde ćete poštenije više. Valjda je mnogo više ode rizikujem nego vi. Vama je to tras, tras, vi ste tu menjali odavde, odande, ja ne mogu tako, ovde sam, pa sad.
Molim vas, nema neposrednog obraćanja. Reč ima gospodin Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Gospodine Novakoviću, dobro je što ste pustili ovu živu diskusiju, ali morali ste da upozorite prethodnike da ne treba više da se priča o skraćenju vojnog roka, pošto se ne ide u vojsku, a i "Gazela" je u remontu, pa iluzorno je pričati o poštenju. Nego, da pređemo na ovaj zakon. Ima nekoliko stvari što nam je predstavnik predlagača lepo objasnio da je otprilike 5.000 evra bilo po poslaniku i odborniku u prethodnom periodu, da odlučnom akcijom gospodina Markovića DSS nije kandidovala Paja Patku, nego Gordanu Čomić, za poslanika. To je izuzetno dobra informacija, mada mi nije jasno kako to SMS porukama da se kontroliše birački spisak, ali dobro. Nekako ćemo i to da rešimo. Sad moram da pređem na ovo što je ozbiljno, a to je brljotina, cinizam i kriminal. Ne govorim o licima, imenima i prezimenima, tako da nemate potrebe da se sikirate. Ali, moram da vam skrenem pažnju kada su krenule te umotvorine i nove neke ideje o definisanju izbornog sistema u Republici Srbiji. Većinski izborni sistem je bio 1990. godine, SPS je imao 180 i nešto poslanika, koga god da su stavili da bude na slici pored Miloševića, mogao je da bude izabran ili u prvom, ili u drugom krugu. Bilo je nege 80-90 lekara, svi su bili vlasnici svog mandata i nikad se nije desilo da su glasali drugačije od onoga što je naredio Slobodan Milošević, ili kako je rešio SPS. Znači, to nije neki kriterijum za slobodoumnost ničim izazvanu od poslanika. Dalje, morama da vam skrenem pažnju, vi se sećate kada je donet onaj zakon o lokalnim izborima, to je onaj prethodni, ne ovaj, gde su se gradonačelnici birali po većinskom izbornom sistemu. Onda se desilo da je opština Barajevo ostala bez predsednika opštine, a radi se o gradskoj opštini, pa je po većinskom sistemu izabran predsednik gradske opštine. Naravno, onda sam se malo šalio sa Ustavnim sudom, podneo neke inicijative i slatko smo se ismejali na javnoj raspravi kakve se sve brljotine prave unutar vrlo razvijene demokratije od 2000. godine na ovamo. Zašto ovo kažem? Iz jednog prostog razloga, što gradska opština nije jedinica lokalne samouprave. Nadam se da to još nije promenjeno. Jedinice lokalne samouprave su opštine i gradovi, a gradske opštine nisu. Sada, u ovom zakonu, ste i dalje zadržali da postoji izborna komisija jedinice lokalne samouprave. Znam da ste to prepustili Gradu da svojim Statutom reguliše neke stvari, ali se postavlja pitanje – kako može da se reši pitanje izbornog organa. Ali, nije to glavna tema, nije to glavni nedostatak ovih izmena i dopuna ovog zakona, mada u tom delu se to i ne menja. Postavljam samo jedno pitanje, pošto se sada pripremaju ovi ovde da renoviraju ovu salu, pa ćemo umesto ovih zastarelih, a dobro opranih para za ove polovne jedinice, dobiti kompjutere. Prosto se plašim da na sledećim izborima jedan od uslova za kandidovanje bude i poznavanje eksela, vorda, itd. jer, kako bi poslanik radio na kompjuteru ukoliko nema ta saznanja. Moguće je u sledećim promenama da pored godina života, državljanstva i prebivališta da se traže i neka dodatna znanja. Zašto pravim malo smešnu situaciju sa ovim dodatnim znanjima? Pa, upravo da vam skrenem pažnju na fundamentalni nedostatak, ne samo ove intervencije na ovom zakonu i na onom Zakonu o izboru narodnih poslanika, nego na fundamentalne nedostatke pozivanja na odluku Ustavnog suda. Gospodine Markoviću, izborno pravo, i ako se posmatra kao aktivno i kada se posmatra kao pasivno, spada u grupu relativnih prava iz kompleksa ljudskih prava. Ono nije apsolutno pravo. Apsolutno pravo je pravo na život, a izborno pravo je relativno zašto što Ustavom i zakonom, pre svega Ustavom, mogu da se propišu odgovarajući uslovi. Kod nas je propisano – 18 godina života, državljanstvo, prebivalište. Moguće je da se propišu još neki drugi uslovi. Kada je jedno pravo relativno, onda je zakonom Narodna skupština ovlašćena i dužna da propiše način ostvarivanja tog prava, a da ne zadire u to pravo. Tu ću da završim. Zašto? Zato što ne postoji ni jedan međunarodni standard za pasivno biračko pravo. Jedini međunarodni standard postoji za aktivno biračko pravo u protokolu prvom član 3. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava, gde se kaže da u tačno određenim vremenskim rokovima vlast je dužna da raspiše izbore, da oni budu neposredni, tajni itd, ali to ne zadire u status izabranog lica. Iz te fundamentalne greške ide se nadalje i ulazimo u priču ko je vlasnik mandata, što je suluda priča. Onda ulazimo u priču da li je politička stranka subjekt političkog života? Jeste, gospodine Markoviću, naročito od 2006. godine i od novog Ustava. Po Ustavu iz 90-e godine politička stranka je bila definisana samo u onom delu gde građani ostvaruju svoje pravo na političko udruživanje. Po Ustavu iz 2006. godine politička stranka je postala ustavna kategorija i sastavni deo, ne samo političkog života, nego odraz i državotvornosti i ustavno-pravnog položaja Republike Srbije. Ne samo kroz odredbu da ona oblikuje političku volju, nego njen aktivni odnos u celokupnom političkom životu. Razvlašćivanje na ovaj način političkih stranaka jeste svojevrsna negacija izborne volje građana. Vi za ovo što ste uradili, pošto ovo samo sledi ono što je prethodno urađeno sa Zakonom o izboru narodnih poslanika, tako da kada kažem ovo, mislim i na ono pre nekoliko meseci, ne možete naći u uporednoj praksi odgovarajući primer. Nemate odgovor na pitanje kako u jednoj Velikoj Britaniji, gde postoji većinski izborni sistem, postoje partijski bičevi koji vode računa, kao gospođa Nada Kolundžija, da li će poslanici da dođu, kako će da se organizuju, kako će amandmane da podnosu, da li će biti na danu za glasanje itd. itd. Gospodine Markoviću, kada već pričate o tim preletačima, prebezima itd. vidite, to je zahvatilo sve stranke. Nije samo pogrešila SRS kada je pravila listu i kada je kandidovala, i vi ste u Kruševcu pogrešili, gospodine Markoviću. Možete vi da otvarate oči koliko god hoćete, ali tajkuni imaju mnogo bolje oči i imaju mnogo dublji džep. Njihov interes jeste da kontrolišu i vlast i opoziciju, kako bi organizovani kriminal i tajkuni imali uvek 126 ovde, a u lokalnoj samoupravi odgovarajući broj da im ni vlast ni opozicija ne pravi probleme, a gde je izborna volja? Na pitanje gde je izborna volja, vi ste zaboravili političke stranke. Pošto je to već jedna deonica koja je završena kada ste donosili Zakon o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, moram da vas podsetim da oni koji vas posmatraju 2006. godine, povodom člana 102. stav 2. Ustava Republike Srbije, nisu rekli da treba da se to izbaci, već su ih Boris Tadić i Vojislav Koštunica ubedili da je to neophodno zbog fenomena Karić, kupovine mandata. Onda je rečeno – da, neka to ostane, primenite. Kasnije, 2007. godine, gospodine Markoviću, kada smo pričali o ostavkama i ugovorima, da bi ugovor bio potvrda slobodne volje po odbornika, tako je to došlo. U međuvremenu se promenilo zato što je pala podrška proevropskim strankama. Drastičan primer pada te podrške je bio juli mesec 2008. godine, kada su neke stranke, koje su na antievropskoj platformi osvojile glasove, preko noći postale proevropske koalicione stranke da bi obezbedile vlast, gde je kamera, vlast, lepak, jer u očekivanje predpristupnih fondova svašta može da se desi. Gde je tu izborna volja poštovanog građanina koji na dan izbora izađe i zaokruži? Ko je njega prevario? Da li taj koji ga je prevario treba da snosi neku odgovornost? Ne. Gospodine Markoviću, sada o ovim vašim genijalcima tamo što su pisali ovo, sada skrećem pažnju na nedoslednost. Složićemo se da izborno pravo, status poslanika itd. pripada nečemu što je javno pravnog karaktera. Ako je javno pravnog karaktera, onda ga pojedinac nema kao stranka u postupku. Verovatno se slažete sa tim, jer se pojedinac javlja u privatno pravnom odnosu, u jedno pravnom odnosu se ne pojavljuje pojedinac. Ili, da usvojimo ovu novu terminologiju, on može biti kolateralna šteta ili kolateralna dobit. U članu 8. gde menjate član 48. gde omogućavate da onome kome je prestao mandat predsednika, gradonačelnik aili predsednika opštine, da pod određenim uslovima može da ponovo dobije mandat odbornika, skrenuo bih vam pažnju na alineju 3. Kaže se da je izbornoj komisiji jedinice lokalne samouprave kandidat podneo zahtev za dodelu mandata odbornika. To je već privatno pravni odnos. To ne bi smelo da bude, gospodine Markoviću, u vašem zakonu, a nalazi se u zakonu zato što ste izbacili iz zakona podnosioca liste kandidata. Dalje, navodno slušajući Ustavni sud rekli ste da u članu 43. lista kandidata koju je predložila politička stranka koalicija ili GG je sveto pismo u pogledu redosleda. Odmah ste napravili nekoliko izuzetaka. To je sa strankama nacionalnih manjina, tu ste napravili jedan izuzetak. Onda se postavlja pitanje kakvo je to pravilo kad ima toliko izuzetaka? Vrlo problematično. Bilo bi dobro da obratimo pažnju i na član 5. izmena ovog zakona. Tu kažete da u svaka prva tri mesta mora biti kandidat pripadnik manje zastupljenog pola. Koji kriterijum vi danas koristite posle Zakona o zabrani diskriminacije i posle Zakona o ravnopravnosti, rodnoj ravnopravnosti? Koji vi kriterijum koristite da bi utvrdili pol? Da li je kriterijum matične knjige rođenih, fizičko stanje, šta sve ima dotično lice ili je kriterijum kako se ko oseća? Vi danas preko vaših ponosnih parada uvodite kriterijum kako se ko oseća, pa neko može da bude biološki muško, ali se oseća kao žensko. Kako ćete tu situaciju da razrešite u ovom vašem predlogu zakona? Ne znam zašto se, gospodine Nikola, smejete, ja samo upoređujem vaše propise koje ste ovde zdušno izglasali. Rekli su – oni su neophodni da bismo krnuli u tu EU. Koji kriterijum vi koristite sada za utvrđivanje pola? Matične knjige rođenih, fizički kako izgleda ili kako se ko oseća? Ako koristite kriterijum kako se ko oseća, neko može jedne godine da bude muško, a sledeće godine da bude žensko. Upozoravam vas, napašće vas ovi iz GPTTJ, kakva li je ova skraćenica. Razbiće vas oni, Karadžićeva kompanija. Razbiće vas ko zvečke. Sa kojim vi pravom određujete pol nekom čoveku? Čovek rođen kao muško, a oseća se kao žensko, gde da ga staviš? U prva tri, druga tri, treća tri ili četvrta tri? To pod hitno da rešite jer će vam pasti na Ustavnom sudu. Ima tamo i u Ustavnom sudu onih koji …. A smešno vam? Znači, evo jedna dilema koju ne možete da rešite. Koji kriterijum za određivanje pola danas primenjujete? Ne daj bože da me čuje moja Nevena, ona će verovatno da postane ostavku i da ne bude više poverenik za rodnu ravnopravnost. Znači, ova odredba vam je nesavršena. Zamislite, s kojim pravom vi nekoga koji se oseća kao žensko terate da bude muško zbog zakona? Smešno vam. E, takav vam je zakon. Nije moja diskusija smešna nego je takav vaš zakon. Šta sve vi možete da stavite u vaš zakon? Pazite, vi ste napravili situaciju zbog toga što ne znate šta su apsolutna a šta relativna prava, to mogu da kažem. Vi ste doveli u situaciju da je prvo nastao poslanik, rodio se, pa je tek onda formirana Narodna skupština. Jer, poslanik je, po vama, sveta krava. Njegova volja je sve. Plati ga Cane, plati ga Mišković, Tucko, Mucko, Šaper, ovaj, onaj, sve može. I vi prigovarate drugima kako vi nemate unutrašnju koheziju kao stranka, pa ne možete da zadržite vaše poslanike ili odbornika pa oni beže. Gde je vaša kohezija? Znači, vi plaćate ove vaše poslanike da verno pritiskaju taster broj 4. Tako to ispada. Jer, kako je moguće da se negde pokazuje neka izuzetna vernost i sve ideološki opredeljeni članovi DS? A vi ste u stanju da sve predstavite standardno. Kada se brani ovde neki predlog zakona, umesto da se koristi pravna argumentacija, ovde se koristi argumentacija slobodoumnih profesora Fakulteta političkih nauka u Beogradu. A oni izbegavaju svaki sastanak i javnu raspravu gde bi se pričalo o nekim propisima koje priprema Vlada. Zašto? Zato što znaju da imam sva njihova dela i mogu da im pokažem kad su bili dosledni, kad su nedosledni i zašto menjaju mišljenje, kao profesori, na šest meseci. I oni menjaju mišljenje u zavisnosti od ovoga. Ali, vi ste medijski u mogućnosti da predstavite svakoga da je autoritet, da je to što je on rekao – to, da to tako treba da bude. Evo vam polazište. Napravite razliku između apsolutnih ljudskih prava i relativnih ljudskih prava. Izborno pravo, i pasivno i aktivno je relativno. Podleže ograničenjima i uslovima koji se mogu propisati Ustavom i podleže pravu Narodne skupštine da putem zakona se propise način ostvarivanja tog prava. Nema tu neke apsolutne slobode, ali postoji mogućnost. U granicama tog ovlašćenja se koristila ona grupa ljudi koja je pisala zakon o lokalnim izborima, a onda zbog nekog političkog interesa da se poveća broj proevropskih stranaka, napraviste stranku, pokradoste mandate, dadoste im prostorije. Sad im skupštine, jedinice lokalne samouprave, ono što su javni izvori, što ide iz budžeta, što pripada SRS po broju osvojenih mandata, delite po kriterijumu broj članova poslaničkih grupa i njima dajete pare. Sad se lepo ovde deklarativno svađate, ubeđujete se na temu skraćenja i poštenja. Vama evo nerešivog problema, koji baca ceo koncept koji ste zamislili povodom Zakona o izboru narodnih poslanika i Zakona o lokalnim izborima. Ceo koncept vam baca u vodu. Zašto? Jer postoji fundamentalna greška. Vi ste zaobišli pitanje šta je izborno pravo, i sa gledišta prve polovine, da možeš da se kandiduješ, i sa gledišta druge polovine, da imaš pravo da biraš. Da bi se ti interesi zadovoljili, onda ovde sve i svašta može da se stavi. Nije problem Upravni sud, nije problem ni ovo što se izbacuje opštinska izborna komisija već da bude komisija lokalne samouprave, ništa nije problem. To je već neko normalno usaglašavanje sa činjenicom da su se neke stvari u međuvremenu promenile. To je u redu. Ali, ovi glavni amandmani, glavne promene, član 43, član 47. i član 49, tu ste totalno promašili temu. Naravno, ide i pozivanje - ako smo krenuli ka EU, moramo da prihvatimo njihove standarde. Evo, kažite mi, gde je ovo standard? Kažite u kojoj državi EU je ovo standard? Nema nigde. Onda kažete – moramo ovo da promenimo, to je uslov da dobijemo paraf. Donesite papir i ja ću da vam parafnem sve, samo ne menjajte ovo. Mi se ovde s vremena na vreme sastajemo da razmatramo neke stvari i svi znamo u ovoj sali da je ovo loše. Znate, jedna dimenzija izbora jeste da se čuje izborna volja. Druga dimenzija da se dobiju predstavnici. Treća dimenzija – da se formira stabilna vlast. Stabilne vlasti nema bez stabilnih stranaka na vlasti i stabilnih stranaka u opoziciji. E, taj deo ste zaboravili. Ako vi mislite da možete da profitirate na otimanju prema nekoj opozicionoj stranci, grdno se varate. To se vraća kao veliki bumerang, a pitanje je samo dana. Hvala.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe LDP, SPS-JS, DSS, poslanička grupa Napred Srbijo, SRS i ZES. Prvi prijavljeni kome ću dati reč je narodni poslanik, gospodin Đorđe Milićević. Izvolite, gospodine Milićeviću.
Zahvaljujem. Gospodine Novakoviću, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su izmene i dopune Zakona o lokalnim izborima. Kada je reč o predlogu zakona o kojem danas govorimo i o kome danas vodimo raspravu, želim da kažem da ovaj predlog, kao što se između ostalog moglo čuti i tokom današnje rasprave, sadrži potpuno identična rešenja kao i Zakon o izboru narodnih poslanika. Potpuno isto kao i tokom rasprave o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, želim da kažem da, imajući pre svega u vidu stav Ustavnog suda Republike Srbije i imajući na umu i u vidu stav EU, mi podržavamo ovaj zakonski predlog, ali ga sagledavamo. Zapravo, ovo jeste jedno prelazno rešenje u ovom trenutku, ali ono što je neophodno učiniti odmah iza narednih lokalnih i parlamentarnih izbora jeste ući u suštinsku reformu izbornog zakonodavstva u Srbiji. I ovaj predlog, kao i izmene i dopune Zakona o izboru narodnih poslanika, odgovara na tri pitanja, odnosno, odgovara na nekakva tri zahteva, i kada je reč o stavu i mišljenju Ustavnog suda Republike Srbije, i kada je reč o stavu EU, i kada je reč o stavu stručne javnosti. Ali, čini nam se da ovakvim predlogom, kao što smo mogli čuti od gospodina ministra, ovo jeste jedno od rešenja. Možda ne najbolje, i nije najbolje, ali u ovom trenutku jeste jedno od rešenja. Nažalost, ono ne rešava problem u celosti i zato još jednom želim potpuno jasno i potpuno precizno da kažem da je neminovnost nakon narednih izbora ući u suštinsku reformu izbornog zakonodavstva u Srbiji. Dakle, brojna su otvorena pitanja. Prvo pitanje ili problem je problem motivacije. Problem motivacije i kandidata, ali problem i pitanje motivacije birača. Tačno je da će građani znati na osnovu izbornih lista ko ima šanse i ko eventualno može biti odbornik nakon prvih narednih lokalnih izbora. Ali, isto tako će znati i ko neće imati velike šanse da bude unutar lokalnog parlamenta. Postavlja se pitanje kako motivisati poslednjeg kandidata na listi da vodi kampanju i kako motivisati sugrađane, njegove komšije iz izborne jedinice da glasaju za njega kada su njegove šanse da uđe u lokalni parlament izuzetno male. Drugo pitanje koje je za nas otvoreno je pitanje teritorijalne zastupljenosti. Dakle, običnim građanima, centralna ili republička vlast deluje isuviše daleko ponekad od njihovog svakodnevnog života i ona u principu nije u mogućnosti da se bavi njihovim neposrednim problemima, poput pitanja lokalnih puteva, pitanja lokalnog prevoza, vodosnabdevanja, snabdevanja električnom energijom, dakle, komunalnim infrastrukturnim pitanjima. Odbornički kandidat za kojeg se građani opredeljuju na lokalnim izborima ima izuzetnu važnost i izuzetan značaj u rešavanju tih problema koji su od izuzetne važnosti za građane jedne izborne jedinice. Da li će svaka izborna jedinica nakon prvih narednih lokalnih izbora imati svog predstavnika u lokalnom parlamentu? Može se desiti da u jednoj izbornoj jedinici svaka politička opcija ima svog kandidata, a da nijedan od kandidata ne bude unutar lokalnog parlamenta. Znači, građani te izborne jedinice neće u tome i ne bi u tom trenutku imali svog predstavnika. U obrazloženju zakonskog predloga se kaže da će se usvajanjem omogućiti da građani odlučuju o tome koji kandidat će ih predstavljati, jednostavno pitanje. Lista ima, recimo, 51 kandidata i građani u jednoj izbornoj jedinici smatraju da bi upravo 51. kandidat na listi bio njihov izbor, razume njihove probleme, oni ga poznaju, smatraju da bi on najuspešnije mogao da rešava njihove probleme nakon prvih narednih lokalnih izbora i žele da glasaju za njega. Ali, on je na 51. mestu, jer politička opcija kojoj pripada ga je tako rangirala. Sada se postavlja pitanje – kako građani odlučuju ko će ih predstavljati? Mandat se dakle dodeljuje po redosledu, ali se ne dodeljuje prema procentu i prema broju osvojenih glasova. Sledeće pitanje koje je za nas takođe važno jeste pitanje ostavke. Precizirano je da ostavka treba da bude lični čin, lična volja i mi nemamo apsolutno ništa protiv, samo smatramo da treba naći zakonsko rešenje kako sprečiti da slobodan mandat, mandat koji pripada odborniku nakon lokalnih izbora ne bude predmet političke trgovine. Nije dobro i tu se slažem sa kolegama iz Srpske radikalne stranke, nije dobro da stranke koje ne učestvuju na izborima imaju svoje predstavnike u lokalnom parlamentu. Dakle, politička trgovina unosi nestabilnost u politički sistem. Stranka koja nije učestvovala na izborima ne može iz slobodne volje odbornika da dobije mesto kao stranka u Skupštini i to je najbolje, kao što sam rekao, da bude uređeno jednim zakonskim normativnim okvirom, jer sve drugo bi na neki način bila i obmana građana i prevara građana koji su izašli i koji će izaći na prve naredne lokalne izbore. Mi smatramo da je važna politička stabilnost jer ona je preduslov, politička stabilnost je preduslov za uspešnu realizaciju proklamovanih ciljeva i načela oko kojih je okupljena bilo koja lokalna samouprava i bilo koja većina unutar jedne lokalne samouprave. Kada je reč o pitanju koalicija i da se mi razumemo, kada je reč o političkoj trgovini, ne kažem ovo samo zbog Srpske radikalne stranke, Socijalistička partija Srbije je 2002. godine imala jedno jako gorko iskustvo i mi ne želimo da se to iskustvo ponovi u narednom periodu ni u jednoj političkoj opciji. Mi smatramo da je važna politička stabilnost, ali kad je reč o pitanju koalicija, ono je rešeno za nas na jedan, rekao bih, prihvatljiv način, odnosno potpuno identičan način, kao i u Zakonu o izboru narodnih poslanika. Poštuje se redosled na listi, ali koalicioni sporazumi utiču na to kako će se po redosledu dodeljivati mandati, naravno imajući u vidu koje političke opcije učestvuju u koaliciji i imajući u vidu činjenicu da koalicioni sporazumi moraju biti poznati neposredno pre lokalnih izbora. Ono što takođe želim da kažem jeste da podržavamo i smatramo da se treba obezbediti prisustvo manje zastupljenog pola. Tu imovinu podržavamo. Na samom kraju, shodno različitim praksama u proteklom vremenskom periodu, u kontekstu odugovlačenja, prolongiranja, prihvatljiva je i novina da se uvodi obaveza da se izbori za lokalne samouprave moraju okončati u roku od 60 dana od dana raspisivanja, a ne 90, koliko je do sada bilo. Uz sve nedostatke, ovaj predlog na neki način unapređuje izborni sistem, ne u celosti, već brojna su otvorena pitanja. Ovo je prelazno rešenje i potreba je suštinska reforma izbornog zakonodavstva u Srbiji. Delimično se otklanjaju elementi posrednosti, ali suština proporcionalnog izbornog sistema je da ima elemente posrednosti, glasa se za političku stranku. Mislim da bi u budućnosti trebalo razmišljati, kada je reč o suštinskoj izmeni izbornog zakonodavstva i promeni izbornog zakonodavstva u Srbiji, mislim da treba razmišljati o drugim rešenjima koja su daleko kvalitetnija od ovog, recimo, mešovitog izbornog sistema, jer on afirmiše prednosti i proporcionalnog i većinskog sistema ili personalni proporcionalni sistem koji takođe ima svoje prednosti, ali i nedostatke itd. Kada je reč o lokalnim izborima, na samom kraju je raspisivanje lokalnih izbora. Potpuno je jasno, potpuno precizno, ne može apsolutno niko raspisati lokalne izbore kada mu to padne na pamet, ali stav SPS je da kroz izmenu izbornog zakonodavstva, izbornog sistema stvaramo uslove da se upravo zbog izuzetnog značaja i važnosti koje treba pridati lokalnim izborima, jer svi govorimo o decentralizaciji, pa sa tog aspekta treba da posmatramo i značaj i važnost lokalnih izbora, kroz izmenu izbornog zakonodavstva, izbornog sistema treba stvoriti uslove da bi mogli da razdvojimo parlamentarne od lokalnih izbora. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Kenan Hajdarević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, čudna je malo atmosfera o kojoj danas razgovaramo o ovom zakonu o lokalnim izborima, odnosno o dopunama ovog zakona, jer sa jedne strane imamo očekivanja javnosti za korenitom promenom izbornog sistema, kako na parlamentarnom nivou, odnosno na nivou države Srbije, tako i na lokalnom nivou, a sa druge strane danas imamo, možemo slobodno reći, jednu šminku koja treba da samo ono što je ovaj parlament usvojio pre mesec dana ili dva, vezano za parlamentarne izbore, učinimo i sa lokalnim izborima. Očekivanjima javnosti za korenitom promenom izbornog sistema doneto je doprineo i sam ministar Marković, koji je poslednje tri godine stalno govorio o potrebi promene tog izbornog sistema i kako izborni sistem u kome se održavaju lokalni, pa i parlamentarni izbori ne odgovaraju evropskim normama, a sa druge strane i sa pravom mogu slobodno reći imamo i inicijative EU da promenimo naš izborni sistem. Međutim, ovako kako menjamo naš izborni sistem i na republičkom i na lokalnom nivou, mi Srbiju bar u tom izbornom sistemu ne vodimo ka EU. Nažalost, mi Srbiju vodimo ka buvljoj pijaci. Ono što je suština izmena ovog zakona o lokalnim izborima je da političke partije, rukovodstva političkih partija na lokalnom nivou ne određuju više ko će biti odbornik posle izbora, nego to čine pre izbora. Najveći problem političkog sistema u Srbiji je manjak građana u politici. Mi ovim izbornim zakonom to još više radimo, odnosno udaljavamo građane od izbornog zakona, od izbornog procesa, odnosno teramo građane van politike, jer za lokalne izbore po ovom zakonu biće zainteresovan samo jedan uzak krug ljudi iz stranaka i to onih ljudi koji će biti sigurni da će ući u lokalni parlament. To više nije pitanje samo motivisanosti ljudi kao da se kandiduju na izborima, to je pitanje motivisanosti, neko je rekao od prethodnika, građana. Zašto bi neko od građana izašao da glasa ako zna ko će biti odbornik? Zato LDP kada govori o promeni izbornog zakona, promeni političkog sistema, mi govorimo o mogućnosti da što više građana uvedemo u politički sistem, jer to je suština. Danas, u prepodnevnoj raspravi, ministar Marković obrazlažući ovaj predlog zakona optužio je Skupštinu Srbije da je ona odgovorna zašto imamo danas ovakve izmene izbornog zakona, kao da je on tu ministar ekspert, vanstranačka ličnost, kao da on nije pripadnik vladajuće koalicije koja je direktno odlučila kakav ćemo imati izborni sistem na sledećim parlamentarnim i lokalnim izborima. To nije dopustivo za LDP, ako se već povlače neki politički potezi, donose se neke političke odluke mora onda da se stoji iza toga, bez obzira da li ste ministar, da li ste pripadnik vladajuće koalicije ili ste pripadnik nekih od opozicionih partija a dajete podršku za neke zakone. Liberalno demokratska partija je to uvek radila, ali to tražimo i od članica vladajuće koalicije i od ministara u krajnjem slučaju. Ono što je takođe karakteristika ovog izbornog zakona to je uvođenje tzv. izbornih lista. U Republici Srbiji smo već imali izbore koje je organizovala Vlada sa tim tzv. zatvorenim listama. To su izbori za Nacionalni savet nacionalnih manjina. Šta imamo posle tih izbora? Imamo situaciju da jedan nacionalni savet nije formiran, kako kaže ministarstvo, zato što nije poštovan redosled na listi. Kako mi kao građani Srbije možemo da imamo poverenja u neko ministarstvo, u nekog ministra, u neku vladu da će da poštuje tu zatvorenu listu kada govorimo i o lokalnim izborima, da neće sutra neki partijski moćnici u nekoj lokalnoj samoupravi da falsifikuju ostavke svojih odbornika a da to ministarstvo i nadležne institucije aminuju zbog mira u vladajućoj koaliciji? To se dešava kada govorimo o izboru za Nacionalni savet Bošnjaka i upravo ministar Marković pokušava da reši taj problem koji je nasledio od ministra Čiplića, ali za to je odgovorna Vlada zato što ne poštuje zakone. Takođe je besmislica koju smo danas čuli, a čujemo je i u javnosti, da građani ne znaju za koga su glasali po starom zakonu i za lokalne izbore i za republičke izbore. To je besmislica. Godine 2008. građani su glasali za neke političke ideje koje su predstavljale političke stranke i grupe građana na tim izborima. Ono što je važnije za LDP to je šta se dešava posle izbora, da li te političke grupacije koje uđu u lokalne parlamente zastupaju onu politiku koju su zastupali pre izbora, pa onda dođemo kao, na primer, kod nas u sandžaku da može svak sa svakim pre izbora da se svađa, a posle izvora naprednjaci sa demokratama, demokrate sa radikalima, radikali sa SDP itd. Da li je to politika? Ne, to nije politika. Zbog takvog ponašanja političkih stranaka imamo problem da ljudi sve više ne veruju političkom sistemu i ljudi ne veruju političkim partijama. Danas, 22 godine posle uvođenja višepartijskog sistema u Srbiji, građani Srbije manje-više ne veruju političkim partijama. Danas, čini mi se, građani više žude za tom jednom čvrstom rukom, jednom partijom, društvenom svojinom nego što je bilo devedesetih godina. Za to su odgovorne političke partije koje ne zastupaju one ideje sa kojima izlaze na izbore. Liberalno demokratska partija neće glasati za ovaj zakon zato što on ništa ne menja, samo će nas uvesti u jednu buvlju pijacu gde će predsednici opština morati pred svaku skupštinu opštine da plaćaju na ovaj ili onaj način podršku pojedinih odbornika, odnosno da rešavaju privatne probleme odbornika vladajuće koalicije kako bi uspela da ta lokalna samouprava funkcioniše. To je problem sa kojim ćemo se susresti posle sledećih lokalnih izbora, ali se nadam da ćemo ubrzo imati i vanredne lokalne izbore kako bi sa novim izbornim zakonom ušli u jedan reformisani sistem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Zoran Šami. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, bio bih srećniji da mogu da pozdravim i gospodina ministra, ali nažalost ne mogu, vrlo sam pažljivo slušao izlaganje gospodina ministra koji je predstavio ovaj zakon, kao što je moj kolega primetio izlaganje je trajalo celih tri minuta i sedam, osam sekundi, što je samo dokaz više sa koliko entuzijazma ministar brani zakon. Nešto što je gospodin ministar kazao, a sa tim se potpuno slažem, između ostalog je kazao da ovaj zakon predstavlja korak napred u izbornom zakonodavstvu. To je potpuno tačno, a objasniću i zašto. Naravno da je izborno zakonodavstvo jedan od najvažnijih temelja demokratskog funkcionisanja države. Lično mislim da je stanje demokratije u našoj državi na ivici provalije i sa ovim stvarno činimo korak napred. Nikad nisam imao problem sa zakonima koje ne podržavam zato što su izraz nečijeg drugačijeg političkog uverenja. Po prirodi stvari sam protiv takvih zakona, ali uvažavam da mogu da postoje i različita politička viđenja nekog problema koji proizilaze iz političkog opredeljenja političke stranke koja ga zastupa. Međutim, uvek sam imao problem i uvek ću imati problem sa zakonima koji vređaju inteligenciju. Izvinjavam se predsedavajućem, nemojte mi zameriti, ali ovo je jedan glup zakon i pokušaću da obrazložim zašto je glup. Tri su ključne izmene u tom zakonu, a o ostalim nekim tehničkim promenama neću da govorim. Prvo, uvodi se taj zakovani redosled na listi i time se kao ne znam šta štiti. Šta se štiti? Pravo građana da biraju? Ne, građani su dobili listu pojedinih političkih stranaka, takva je kakva jeste, niko ih nije pitao da li vole takvu listu ili ne vole, da li bi voleli da onaj ko je 48. bude treći ili onaj ko je drugi da bude 52. itd. Dakle, ako je reč o izbornoj volji građana, to se može postići i drugim načinom. Ne bih otvarao tu diskusiju sada, postoje svakakve druge forme i drugi načini kako se može obezbediti veći uticaj građana na to koji predstavnici političkih stranaka će postati poslanici ili, u ovom slučaju, odbornici. Drugo, uvodi se jedna norma koja sa malo truda posle nekoliko krugova može biti preskočena. Prvih "n" odbornika će postati odbornici, a onda će sutradan njih "n" manje jedan da podnesu ostavke, pa će onda sledećih "n" manje jedan da postanu odbornici i tako će posle četiri-pet krugova stranke u krajnjoj liniji opet moći da biraju onog koga hoće. Drugo što je mnogo važnije i što ne mogu da razumem nijednu ozbiljnu stranku, a u ovom slučaju ne mogu da razumem velike stranke u vladajućoj koaliciji, koje bi po logici stvari morale da imaju interese da na listama imaju kandidate koji će se iz sve snage truditi da promovišu u izbornoj kampanji stranački program i na taj način pomognu da lista na kojoj se nalaze, osvoji što više glasova. To je jedna potpuno prirodna stvar. Međutim, sada imate zakovanu listu. Ako neka stranka, npr, zna da u nekoj opštini vredi 10 odbornika, onda ćete imati situaciju, da prvih sedam odbornika ili osam odbornika, uopšte su nezainteresovani za kampanju jer će svakako biti odbornici, a onaj koji je ispod 12 mesta isto nije zainteresovan za kampanju jer znaju da neće biti odbornici. Uopšte ne znam kako političke stranke misle da sprovedu kampanju na lokalnim izborima? Ko će to da odradi? Uveravam vas, niko. Mene ovo podseća na onu čuvenu priču o seoskom pastiru koji je u inat selu uradio to što je uradio. Dalje, jedno, kažu svi, osetljivo pitanje, a to je pitanje žena na listi. Ovde je vladajuća većina podlegla šali jednog malog koalicionog partnera, da svaka treća treba da bude predstavnica manje zastupljenog pola. Da se razumemo, što se žena tiče, lično mislim da su one talentovanije za politiku od muškaraca. To pokazuju brojni primeri iz evropske političke prakse. Da ne navodim sada imena – počevši od gvozdene ledi, pa nadalje. Doduše, ne mislim da se ravnopravnost žena u politici postiže uvođenjem nekih formalnih normi, gde će neka žena postati poslanik, odnosno odbornik, samo zato što je žena, nego valjda to treba da postane zato što ima određene kvalitete ljudske i ostale kvalitete za taj posao. Ali, to na stranu. Postoji jedna razlika u odnosu na parlamentarne izbore, znate, a to je priroda lokalnih izbora. Na lokalu gotovo svaka opština ima veliki broj naselja, odnosno sela. Ima nekih opština sa preko 200 sela, na primer, Leskovačka. Prirodno je da svaka stranka želi da ima predstavnike iz tih određenih, bar najvećih naselja u opštini. Uveravam vas da, po logici stvari, znajući prirodu i patrijarhalnost naših sredina koju ja, doduše, ne podržavam, ali ona realno postoji. Imaćete situaciju da ćete na listama imati, uglavnom, muškarce iz seoskih područja, a onda će, po logici stvari, žena biti isključivo iz gradskih opština. Naravno, to opet nije dobro. Sumnjam da će bilo koja partija iz neke seoske sredine kandidovati ženu. Sumnjam. Ne, zato što loše mislim o ženama, nego što je to tako. Prema tome, i te odredbe formalno prenete iz, takođe, izvinite, glupog Zakona o izboru narodnih poslanika koji smo nedavno doneli. Umnogome će otežati kvalitet i pravljenje buduće opštinske skupštinske, odnosno kvalitet lista političkih stranaka. Treće, žao mi je što nije ministar, on je rekao da su samo formalno preneli odredbe važećeg Zakona o izboru narodnih poslanika, a sada ću vas uveriti da nisu. To su pitanja potpisa. Neću sada da ulazim ponovo u priču koju smo imali kada smo usvajali Zakon o registraciji političkih stranaka, odnosno političkim strankama, kada je propisan jedan veliki broj potpisa – 10 hiljada potpisa da se stranka može registrovati. Lično ne bih imao protiv da taj broj bude i veći. Kada se DSS i neke druge stranke zalagale da je dovoljno registrovati političku partiju i da onda prirodno ta politička partija učestvuje na svim vrstama izbora koje postoje u državi. Zašto inače postoje političke partije, nego da učestvuju na izborima. Zamislite sada, imate registrovane fudbalske klubove, a pošto ste ih registrovali, one moraju posebno da stiču neke kvalifikacije da bi učestvovale na nekom takmičenju. Valjda samim tim što su se registrovale normalno je da igraju fudbal. Prema tome, i političke partije ako su se registrovale, nisu se registrovale da gledaju u zvezde, nego da učestvuju u izborima svih vrsta. Uvođenje propisa da političke partije moraju da skupljaju neke potpise za izlazak na izbore je samo po sebi smešno. Da su grupe građana, to je u redu. One nisu registrovane političke partije i u redu je da skupljaju potpise. Ali, političke partije, lično mislim da ne bi trebale uopšte da skupljaju potpise ni za koje izbore, od predsedničkih, pa do lokalnih. Sada to na stranu. Evo vam razlika. Na republičkom nivou, da biste učestvovali na izborima, na kojima ima, podsećam šest i po miliona birača, potrebno je skupiti 10 hiljada potpisa. To je, grubo računato jedna šestina od 1%. U opštini koja ima, na primer, 30 hiljada stanovnika i, na primer, bira 40 odbornika, vi morate da skupite 1.200 glasova. Tih 1.200 glasova, računajte koliko je to u odnosu na 30 hiljada ukupnih birača. To je 4%. Znači, ne jedna šestina od 1%, nego 4%. Da ne kažem da u opštini koja ima 21 hiljadu birača po ovom vašem predlogu i, naprimer, ima 40 odbornika, treba svakoj političkoj listi 1.200, pa da svi u opštini se izjasne, vi ne možete da popunite više od 7-8 lista. To je besmisleno. Da li vi umete da računate. Kazaću vam, ne umete da računate. Ne znate elementarnu računicu. Navikli ste samo da propisujete, ali samo da prepisujete, ne znate ni šta prepisujete. To je jedna potpuno besmislena odredba. Odredba koja se, kada manemo matematiku kao nebitnu suštinski protivi osnovnom demokratskom principu, a to je da građani treba da imaju pravo da budu birani i da imaju pravo da biraju. Ne da im se to pravo ograničava brojnim klauzulama koje to pravo, praktično, obesmišljavaju. Sada vam je valjda jasno zašto sam kazao da pravimo odlučujući korak napred, direktno u ambis. Pravimo ga jer je neko pomislio da neko u Evropi misli da bi to trebalo ovako da se uradi. Uveravam vas da to, prvo, niko ne misli, a drugo, uopšte ih ne interesuje. Mi moramo da vodimo računa da smo jedna mlada demokratija. Višestranački sistem, kako god ga zvali, postoji negde 20 godina. Sada je i to pitanje da li u punoj meri postoji toliko. Nakon 55 godina nepostojanja demokratije u ovoj državi, i naravno, kao svaku mladu biljku je valja negovati. Ne, mi je bezdušno gazimo iz dana u dan. Ovo je jedan od tih primera kojim to i radimo. Dakle, ponavljam, naravno ne moram da vas uveravam da DSS neće glasati za ovaj zakon, ona doduše nije ni podnosila amandmane jer ne vidimo šta treba popravljati, jedino da podnesemo jedno sedam, osam amandmana koji bi glasili taj i taj član se briše, a to je besmisleno. Tako da, ostaje vama na savesti ovo što ćete da donesete. Ovo što ćete da donesete između ostalog, meni je to slaba uteha, baš će da boli i to mnogo i boleće svaku ozbiljnu političku stranku koja ima neki ozbiljan problem i ozbiljne ideje o koje čemu, a drugi put bar ako neki put molim vas bar ako nekih trivijalnosti, kao što je koliko treba potpisa itd, stavite prst na čelo, valjda ćete do akati nečim. Hvala vam.
Reč ima gospođica Marija Bugarčić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani članovi Vlade, uvažene dame i gospodo, moje kolegu su u celodnevnoj raspravi danas, u više navrata rekli da mi iz LDP nećemo glasati za ovaj zakon i za ovaj zakon nećete imati našu podršku. Naime, puno toga smo rekli u raspravi o Zakonu o izboru narodnih poslanika, a danas isto to ponavljamo kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o lokalnim izborima. Danas većina poslanika u ovoj sali misli isto što mislimo i mi iz LDP, a to je da ove izmene i dopune zakona nisu dobre i da će vrlo brzo morati da se menjaju. Nismo podnosili amandmane na ovaj zakon jer smatramo da ovaj zakon je po svemu sudeći loš i da se ne može popraviti, nekolicinom amandmana celokupan zakon. Dobili smo malopre i potvrdu kolege iz SPS da će nakon sledećeg izbornog ciklusa doći do promene celokupnog izbornog zakona. S toga, nismo ni podnosili amandmane za ovakav zakon. Ono što je problem u ovom postojećem zakonu i što će dodatno obesmisliti lokalne izbore su tzv. zatvorene liste. Postoji ozbiljna bojazan motivacije kandidata za lokalne odbornike i plašim se da će svaka stranka na lokalu imati problem. U šta će se pretvoriti ovo sve? Pretvoriće se u pravljenje zatvorenih lista u buvlju pijacu. Ništa drugo ne možemo da očekujemo nego kada vidimo ovako zatvorene liste. Liste će se napraviti od najužeg rukovodstva lokalnog, bilo koje stranke i po svemu sudeći mnogo sela i mnogo naseljenih mesta će po ovom zakonu ostati bez odbornika. Preko 40% stanovništva živi na selu, a to znači da će mnogo građana ostati bez svojih odbornika i neće imati svoje predstavnike u loklalnim parlamentima. Što se tiče, člana 5. ovog zakona koji kaže da na izbornoj listi među svaka tri kandidata po redosledu, mora biti najmanje po jedan kandidat pripadnik onog pola koji je manje zastupljen. Mi smo stranka koja se oduvek zalagala za ravnopravnost polova tj. rodnu ravnopravnost i treba rodna ravnopravnost treba da bude opšte prihvaćen standard, a nikako neke kvote, procenti kao u ovom zakonu što piše. Smatram da su ove kvote, ovi procenti u ovom zakonu neiskreni i to pokazuje obrazloženje ovog zakona koji kaže da će se uskladiti sa evropskim principima i vrednostima. Pošto su uglavnom žene one koje su manje zastupljene na svakoj listi, s pravom mogu da kažem, da ne želim da se osećam kao neki procenat ili nekakva kvota. Želim da osetim suštinski ravnopravna sa suprotnim polom. Postavila bih pitanje ministru, da li će ova pravna regulativa ukloniti anomalije koje smo imali do sada po važećem zakonu o izboru, o lokalnim izborima?Mi smo na žalost, mi iz LDP, mislimo da to neće učiniti ni ove izmene i dopune ovog zakona. Što se tiče, blanko ostavki, mi smo partija koja je prva promovisala blanko ostavke i koja je bila protiv svakog vida blanko ostavki. Jedini nikada nismo imali blanko ostavke ni ovde u republičkom parlamentu, a i na lokalu, ni jedan naš lokalni odbornik nikada nije imao blanko ostavku. Ali u šta se sve to pretvorilo? Imamo odnedavno primer, prošle nedelje kada je odbornik u Novom Bečeju, stranka G17 plus ga je kupila za 100.000 dinara. To pokazuje da se sve to pretvara, kao što su i moje kolege rekle, kao što ja kažem u veliku buvlju pijacu. Takvih slučajeva postoji mnogo, na žalost, u celoj Srbiji odbornici trpe neki vid pritisaka i ucena i smatram da to nije dobro i neće regulisati to sa novim zakonom. Slažem se u ovom zakonu što piše da odbornik mora da bude suveren u svom radu, ali da li će mu to ovaj zakon omogućiti? Mislim, nažalost da to ovaj zakon mu neće omogućiti. Dalje postoji mogućnost velikog pritiska na lokalne odbornike da podnose ostavke. Kako će te to vi iz ministarstva ili ministar uticati na tu situaciju da će masovno ljudi podnositi ostavke, dakle, da bi došli neki drugi ljudi koji su opet podobni partijskim centralama i o tome treba voditi računa. Takođe, što se tiče overe potpisa u ovom zakonu, tu imamo situaciju po unutrašnjosti Srbije, recimo da postoji samo jedan overilac potpisa, a postoji mnogo stranaka. Dolazimo do situacije da stranke koje su trenutno vladajuće u lokalnom parlamentu prve, pod znacima navoda ugrabe sudskog overioca i prvi overe potpise i predaju liste, a liste čiji su članovi iz opozicije tek mora da sačekaju red kad se namire pozicione stranke, onda oni mogu da dobiju tog sudskog overioca jer prosto takva je situacija na terenu. Što se tiče, člana 9. 10. i 11. i što se tiče Upravnog suda moram da napomenem da su Upravni sudovi prenatrpani predmetima i da imamo primer jednog Upravnog suda u Srbiji koji tek rešava predmete iz 2009. godine, a kad će doći na red predmeti iz 2011. godine.
Zahvaljujem. Ovim je vreme predviđeno za diskusiju poslaničke grupe LDP iscrpljeno. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, voleo bih da je ministar ostao u sali jer najlakše ne argumentovano reći da neko ne govori istinu, da neko ne zna šta priča, najlakše da dobacuju neki, a pri tom zaboravljaju da se nalaze u Narodnoj skupštini, pred narodnim poslanicima, a ne na političkoj tribini ili na sednici Vlade, gde mogu ministri međusobno tako da razgovaraju. Dobro, ne zameram to njima, baš nešto mnogo, više mu zameram što nije sada ovde sa nama. Ove izmene i dopune zakona o lokalnim izborima trebale su da reše određene nedorečenosti i zloupotrebe koje su davale za pravo da ministarstvo tumači zakon kad mu je i kako volja. U tome i jeste problem i taj problem je nastao u onoj spornoj opštini Golubac, jer po članu 46. zakona – mandat odborniku prestaje podnošenjem ostavke, donošenjem odluke o raspuštanju skupštine jedinice lokalne samouprave, ako je odbornik pravosnažno osuđen na bezuslovnu kaznu zatvora u trajanju dužem od šest meseci. Ako je pravosnažnom sudskom odlukom lišen poslovne sposobnosti. Preuzimanje poslova, odnosno funkcije koje su u skladu sa zakonom nespojive sa funkcijom odbornika. Ako mu prestane prebivalište na teritoriji jedinice lokalne samouprave gubljenjem državljanstva iako nastupi smrt odbornika. U sledećem stavu se kaže odbornik može podneti ostavku usmeno na sednici skupštine jedinice lokalne samouprave, a između dve sednice podnosi u formi overene pisane izjave. Posle podnošenja usmene ostavke odbornika, skupština bez odlaganja na istoj sednici utvrđuje da mu je prestao mandat. O ostavci koju je odbornik podneo između dve sednice, skupština je dužna da odluči a ne utvrdi, a utvrđivanje je u stvari konstatacija, a donošenje odluke je glasanje na prvoj narednoj sednici. Dame i gospodo narodni poslanici, tačkama od 2. do 8. člana 46. stav 1. Zakona o lokalnim izborima mandat odbornika prestaje nezavisno od volje odbornika kao pojedinca i od volje skupštine, zato što su jasno definisani uslovi pod kojima odborniku prestaje mandat. Znači bez volje skupštine. Ovo su dva mišljenja ministarstva. Jedno od 29. jula 2010. godine, potpisao ga je ministar Milan Marković, a drugo od 2. avgusta 2010. godine, gde gospodin Marković u svom mišljenju tvrdi da odbornik koji je promenio mesto prebivališta može da učestvuje u radu skupštine. U tome je problem. Znači, kaže da se glasa o prestanku mandata. Zakon koji je on ovde branio kaže – utvrđuje se prestanak mandata, a kad se podnosi ostavka između dve sednice odlučuje se o prestanku mandata. Hoće li skupština da odlučuje da li je neko pravosnažno osuđen na kaznu zatvora u trajanju dužem od šest meseci, ili da li je izgubio poslovnu sposobnost, ili da li je nastupila smrt odbornika? Na to ste sveli zakon, da možete da tumačite kako vam se god svidi. O samom Zakonu o lokalnoj samoupravi sve odluke koje donosi lokalna samouprava objavljuju u "Službenom glasniku jedinica lokalne samouprave". To je jedini zakonom predviđeno glasilo i jedino su te odluke koje donese jedinica lokalne samouprave i objavi u "Službenom glasniku" važeće. Gospodin, ministar je svojim aktom stavio pečat opštine pozivajući se na član 13. Zakona o pečatu državnih i drugih organa, u kome se kaže – pečat koji je postao neodgovarajući zbog istrošenosti, nije slučaj, oštećenja – nije slučaj, promene, uređenja državnih i drugih organa – nije slučaj, promena naziva sedišta itd, odnosno prestanka vršenja javnih ovlašćenja – nije slučaj jer jedinica lokalne samouprave nastavlja da vrši svoja javna ovlašćenja, stavlja se van upotrebe i mora se uništiti. Na ovaj član ste se pozvali kad ste uvodili nasilno Zorana Pajkića i gospodina Purunovića na vlast, tako da sa zadovoljstvom prihvatam ponudu gospodina ministra da vidimo ko će od nas dvojice da podnese ostavku, s tim da to ne bude komisija od političara nego da bude od nezavisnih upravnih pravnika, pa da vidimo šta znači odlučuje, šta znači utvrđuje, šta je voljom skupštine prestaje kad mandat, a kad prestaje mandat po sili zakona bez volje skupštine. Ako se već proglašavate legalistima, onda na prvom mestu treba da poštujete Ustav. Evo koliko muka imamo zbog dvojice, trojice kolega koji su gradonačelnici, predsednici opština. Kaže, mi smo izabrani pre nego što je zakon o agenciji donet, jeste ali Ustav je donet pre nego što su izabrani. Tumačite kako je vama volja, pa vam zato posle Ustavni sud te vaše odluke poništava. Ceo Zakon o lokalnim izborima, najvažniji njegovi delovi, član 43. član 47. član 48, da je predlagač baš Milan Marković, ministar, su oglašeni neustavnim. Treba li više reći o kompetentnosti ministra. Ako hoće da bude lice, ministar koji se pridržava zakona i Ustava, onda neka radi svoj posao kako treba. Ako će da bude ministar, kome će zakoni da padaju na Ustavnom sudu, a da on viče nisam ja za to kriv, nemoj ni da se bavi ovim poslom. Hvala vam.
Hvala. Stenogram je tu. Reč ima gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, obično kolege narodni poslanici kažu, žao mi je što ministar nije tu, pa bilo koji da je. Evo, ja nemam takva osećanja. Niti bi nešto posebno bio oduševljen da je tu, niti mi je žao što nije tu. Ponudio je jedan tako loš predlog zakona svojom ili nečijom tuđom voljom ili jedina mogućnost usled ovakve koalicije to za nas nije bitno. Zaista je ne jedan korak napred, nego nekoliko koraka nazad. Nekoliko kolega je reklo da je ovo prelazno rešenje. Prelazno rešenje je most. Preko mosta se prelazi i zakon bi trebao da bude neko rešenje koje treba da reguliše jednu oblast. Zaista, oni koji kažu da je teško doneti zakon koji bi svima odgovarao naravno, politički sistem, a posebno izborni sistem u jednoj državi gde je demokratija i višestranačje relativno mlado i nedovoljno razvijeno, zaista je teško doneti zakon koji bi odgovarao svima. Ovde izgleda nije bilo ni volje ni pokušaja da se napravi i da se donese jedan takav zakon. Ovaj zakon imaće dalekosežne posledice. On se daleko negativnije održava na građane Srbije, nego što je bio Zakon o izboru narodnih poslanika. Ovde neposredno kad se svede na jednu opštinu gde će se održavati izbori, koja ima od osam do deset i petnaest hiljada birača, gde se međusobno poznaju, određeni treba da pobedi. Zna se dobro da su dobri, bez obzira iz koje političke stranke dolaze. Kad oni budu na listi predložene političke stranke, da ne licitiram na kom mestu, apsolutno pada interesovanje za održavanje izbora, odnosno za izlazak na te izbore. U izbornom procesu postoji svakako aktivno i pasivno biračko pravo. Ovde, čini mi se, aktivno izborno pravo u velikoj meri, a to ćete videti posle prvih održanih izbora je ugroženo, zato što birači ni o čemu ili skoro ni o čemu neće odlučivati, iako oni kojima je stalo da ovakav zakon prođe, kažu da prvi put smo se približili biračima, prvi put oni odlučuju i to će trajati. Njihova odluka će imati neke posledice. Moći će da se vidi u praksi. To je apsolutno netačno. Vidite šta član 3. Zakona o lokalnim izborima kaže, stav 2. – niko nema pravo da po bilo kom osnovu sprečava ili primorava građane da glasa. To je deo jednog stava 2. Videćete na sledećim izborima, posle ovih prvih koji će održati po odredbama ovog zakona, moraće predlagač da razmišlja kako i na koji način da motiviše, pa čak i da uvodi neke sankcije za one koji ne budu izašli na glasačka mesta. Ovde veliki broj ljudi, a stalo nam je da se potvrdi ono što mi radimo, da li pozicija ili opozicija, nebitno, da se potvrdi na izborima, to ćete videti da nećemo uopšte imati takvu situaciju. Ovde se pokušalo nekoliko stvari rešiti. Ima bitnih i ima nešto što je tehničke prirode. Vrlo je važno da se ostavka odbornika overi i to da overa ne sme da bude i ne može da bude starija od tri dana, pa da se preda predsedniku skupštine, pa da predsednik skupštine to uvrsti na prvoj sednici posle predate ostavke, ako ostavka nije čin koji je dat na samoj sednici. Da on stavi i vidite zakonodavac predlaže da to bude prva tačka dnevnog reda. Prva tačka ili bilo koja tačka, uopšte nije bitno, a mi sad imamo takve situacije da nam lokalne samouprave ne rešavaju, ne na drugoj, ne na sledećoj narednoj sednici, nego u onom momentu kad dođe do podele, kada dođe do stvaranja frakcija u određenim političkim strankama ili dođe do loših odnosa među koalicionim partnerima, pa onda se dolazi u situaciju da se mandat odborniku, koji je podneo pre tri održane sednice, iako se sednice održavaju u principu svaka tri meseca u lokalnim samoupravama, tek onda se stavi na dnevni red, zato što su ostali bez skupštinske većine i onda im je potrebno da na neki način namaknu, uostalom, kao što je to rađeno i u ovom parlamentu, da na neki način obezbede odbornika koji može da im pruži, da im da podršku. Ovaj zakon, odnosno izmene i dopune ovog zakona niti odgovaraju građanima Srbije, biračima, čije je aktivno pravo da biraju ugroženo, niti odgovara političkim strankama. U suštini, praksa će pokazati da to najviše odgovara tajkunima, a političkim strankama nikako. Verovatno i ozbiljnim političkim subjektima ne odgovara. Ne znam zašto postoji potreba kod određenih pripadnika ili političara koji pripadaju određenim političkim strankama da peru ruke od stranke, da kažu da su sad političke stranke uzele previše prava za sebe, da građani u tome ne odlučuju. Nema potrebe. Mi našu politiku, politiku SRS afirmišemo otvoreno i iznosimo građanima Srbije, neka oni procene samo na osnovu toga. Vi ste sad doveli u situaciju da opet i to možda najuži broj ljudi u jednoj političkoj stranci odredi na bazi procene koliko bi ta politička stranka mogla da osvoji odborničkih mandata u određenoj opštini i da samo taj deo ponudi kvalitetnih, a ostali uopšte ne moraju da budu ljudi koji bi sa sigurnošću mogli da utiču i da rešavaju neke probleme te lokalne samouprave. Ovde je bilo reči i o tome da li je dobro da se lokalni izbori odvijaju zajedno ili odvojeno u odnosu na parlamentarne izbore. U svakom slučaju, kad bi to bilo pravilno raspoređeno, to bi možda imalo neki suštinski značaj i možda ponekad u slučaju kad se zajedno odvijaju parlamentarni i lokalni izbori, onda lokalni problemi ostanu u senci onog što se priča, onog što je važno za republički nivo, ali u svakom slučaju ovaj period koji je ostao do redovnih lokalnih izbora sigurno ne bi popravio situaciju, odnosno ono što bi trebalo da bude rešenje za lokalne izbore ne bi sigurno tako bilo. Mi znamo da u jednoj opštini, konkretno radi se o opštini Kosjerić, gde je jedna politička stranka bila na vlasti možda oko godinu dana, ni jedan od ministara, u vreme učešća te političke stranke u vlasti, nije došao da pomogne građanima Kosjerića, ali kada su raspisani vanredni lokalni izbori, onda su došli i pomoćnici ministara i državni sekretari, naravno, i ministri. Čini mi se da su i vozači tih ministara dolazili da ubeđuju građane Kosjerića kako bi bilo lepo i dobro da se glasa za tu političku stranku. Šta su ti ministri mogli da im pričaju o konkretnim problemima opštine Kosjerić ili bilo koje druge? Možda su pričali ono što oni smatraju da urade na republičkom nivou, a naravno ni to neće uraditi, ni to nisu mogli uraditi. Prema tome, ako mislite na takav način da razdvajate i na takav način da se vrše odvojeno lokalni od parlamentarnih izbora, nema efekta uopšte, ali bi se možda moglo razmišljati kako i na koji način da se to uradi u nekom narednom periodu i da bude pravilno raspoređen i taj rok održavanja tih izbora. Zaista, kad se govorilo o Zakonu o političkim strankama, onda je ministar pričao da političke stranke koje budu preregistrovane, ili registrovane po novom zakonu, neće imati potrebu da skupljaju potpise prilikom bilo kojih izbora. Da li se radi o predsedničkim izborima, o parlamentarnim ili o lokalnim, sasvim je svejedno, ali neće biti potrebe da se prikupljaju ponovo ti potpisi, odnosno podrška listama političkih stranaka. Što se tiče SRS, to nije sporno, ali da ne zavaravamo, da ne govorimo neistinu, da ne obmanjujemo građane Srbije, moramo da kažemo da će se i dalje skupljati potpisi, ali da to nije taj cilj, nego neće nam to trebati, a kasnije kad treba da se ide u izbornu proceduru, a profesor Šami je govorio i na jedan matematički način, ako se može tako nazvati, o ovim problemima i pokazao da znatno manji broj političkih stranaka, ili lista uopšte, one mogu da budu i od grupe građana, može da prikupi dovoljan broj potpisa koji je predviđen po ovom zakonu. Eto, to je verovatno trebalo. Ukoliko je ministar odlučio da se prikupljaju potpisi, potpisi podrške listama, trebalo je verovatno i taj deo inovirati. Ne znam zapravo ni ko je tražio od Vlade Republike Srbije ili od Ministarstva za lokalnu samoupravu da vrši ovakve izmene zakona. Ovamo se u obrazloženju kaže – u nastojanju da se pravni i politički sistem uskladi sa evropskim principima i vrednostima, ovim izmenama i dopunama Zakona o lokalnim izborima potvrđuje se načelo da su građani nosioci suvereniteta, obezbeđuje se ustavno pravo građana da na izborima odlučuju o tome koji kandidat će ih predstavljati i otklanjaju elementi posrednosti izbora. Ovamo se kaže da će građani glasati za listu. Prema tome, na listi će biti možda samo jedan nosilac liste i oni neće znati tačno o kojim se tu kandidatima radi i ovo nije tačno. Sa mojim kolegama iz SRS i sa najvećim brojem građana Srbije kažemo da je Srbija bila u Evropi u 13. veku, a sada ova vlast Srbiju pokušava da vrati u 13. vek, što je potpuno pogrešno i suprotno željama i potrebama građana Srbije. Šta se kaže u članu 34. Zakona o lokalnim izborima? Stav 2. kaže – birač može glasati samo za jednu od izbornih lista sa glasačkog listića. Za jednu od izbornih lista. Onda se postavlja pitanje kome pripada mandat? Ima li blanko ostavki? Nema li blanko ostavki? Koliko smo sa početka ovog mandata imali vanrednih izbora, to nije ništa koliko će ih biti posle prvih izbora održanih po ovom zakonu koji se sada predlaže. Mislim da nijedna lokalna samouprava neće dočekati kraj mandata pod uslovom da on bude u redovnom roku, odnosno da traje četiri godine sa listom, odnosno sa odbornicima koji su započeli taj mandat. Biće češće izbori u lokalnim samouprava nego organizovanje nekih kulturno-zabavnih priredbi. Eto, to će dovesti ovaj zakon, odnosno Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona. Mislim da je to potpuno pogrešno. Bolje je da smo ostali na osnovama zakona koji je do sada bio, da se na osnovu tog zakona sprovedu izbori, pošto ova vlada i ovo ministarstvo nije bilo u stanju i u situaciji da ponudi bolje rešenje za izbore. Hvala.
Izvolite gospodine Jugoviću.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, potrebno je urediti izborni sistem i na lokalnom i na republičkom nivou, kako bismo na evropski način obezbedili dalje funkcionisanje države. Po sadašnjem izbornom zakonu, a svi govorimo o decentralizaciji, moguće je, govorim o republičkom parlamentu, da svih 250 poslanika bude, recimo, teoretski iz jednog beogradskog solitera. Ono što bi bio racionalan predlog kada je u pitanju decentralizacija, a ona se mora vršiti reformom izbornog sistema, to je da Srbija bude podeljena na izborne jedinice, kako bi svaka regionalna stranka ili ona grupa građana ili stranka, koja ima potrebu da štiti svoje interese u okviru jednog dela Srbije, mogla da ima svoje predstavnike u parlamentu. Mi sada u srpskom parlamentu nemamo predstavnike trideset opština i gradova iz Srbije, iako je broj opština u Srbiji mnogo manji nego što je broj poslanika. Ko su regionalni lideri, ko su lokalni lideri? To su uglavnom ljudi koji su u proteklim godinama na sumnjiv način došli do određenog kapitala. Osnivajući grupe građana, oni štite svoje a ne interese svoje sredine ili lokalne samouprave. Niko mi ne može reći da će oni biti u stanju da štite interese građana, jer svojim ponašanjem i poslovanjem u prethodnom periodu nisu pokazali saosećajnost za stanje u kome se nalazi svaki građanin Srbije i za njegovu egzistenciju. Mi moramo pronaći mehanizme ali, pre svega, mislim da je tu u pitanju podizanje političke svesti kako ukidanjem blanko ostavki ne bismo došli u situaciju da budu kupovani odbornici, kao što su u prethodnom periodu kupovani poslanici. Srpski pokret obnove ima apsolutno pravo da govori o tome, jer je 2004. godine, kada smo podneli zahtev o otvaranju tajnih policijskih dosijea, dosijea tajnih službi, ona vlast, "demokratska vlast" u oličenju ondašnjeg premijera, otela SPO deset mandata i na taj način stavila jasno do znanja da uticaj tajkuna, paralelnih struktura vlasti, paralelnih struktura službe bezbednosti i dalje ima uticaj na poslanike, a samim tim i na izborno zakonodavstvo. Srbija je mlada demokratija. U Srbiji odbornički mandat, poslanički mandat smatra se predmetom trgovine, pa imamo jednu političku partiju koja nije ni izašla na izbore, ali licemerno uporno predstavlja "preletače" kao nekakva pojačanja, kao da je prelazni rok a da se na političkoj sceni Srbije bore fudbalski klubovi. Ovo su neke od smernica kako bi se daljom reformom izbornog sistema Srbija približila nekim evropskim standardima i normama i kako bi na neki način uspela da prevaziđe sve poteškoće koje su donela vremena koja su iza nje. Pre svega, moramo podići nivo političke svesti. U visoko razvijenim zemljama prelazak jednog poslanika, odbornika iz jedne političke partije u drugu političku partiju nosi moralnu osudu i taj čovek, koji je promenio politički dres, više ne mora da se bavi politikom jer na sledećim izborima može da doživi jedino političku bruku, jer je broj glasova koji će on osvojiti sigurno i zagarantovano mali. Kod nas mediji, funkcioneri političkih stranaka, samo govore o tome da je upravo zbog ovog izbornog sistema, upravo zbog ovog zakona o lokalnim izborima koji je preslikan i sa republičkog nivoa, koji je kompatibilan sa tim zakonom govore kako su dobili pojačanja, dobili poslanike i sada u parlamentu Srbije imamo jednu političku stranku koja nije učestvovala na izborima ali zato ima svoje poslanike. Po kom izbornom zakonu su oni usvojili mandate? Proporcionalnom, većinskom, voleo bih da nam to objasne. Hvale se kako su pojedini članovi i moje političke stranke prešli u njihove redove, verovatno iz ideologije pošto smo se mi 20 godina borili za evropske vrednosti borili upravo protiv politike koju oličava izjava da će Srbija biti persijski tepih, rupa na persijskom tepihu EU, izjava, nuđenje sigurne kuće za Ratka Mladića, upravo su se 20 godina borili protiv ljudi koji su sve činili kako Srbija ne bi postala članica EU. Ljudi iz moje političke stranke i ostalih političkih stranaka koji su prešli u tu političku partiju, to sigurno nisu uradili iz ideologije. Sada se vodi kampanja na taj način što politički istraživači javnog mnjenja, anketari, verovatno dobijajući velike pare za taj posao koji čini, političku partiju koja nije ni izašla na izbore predstavljaju kao najjaču političku partiju. Mislim da su izbori jedini kriterijumi o jačini političke partije i o podršci birača. Podsetiću vas da je od 1990. do 2000. godine SPO u svim istraživanjima dobijao najviše 2% glasova, a kada smo izlazili na izbore bili smo najjača opoziciona partija. Sve to govori da sistemska korupcija mora biti uklonjena iz svih sfera: političkih, društvenih, pa tako i kada su u pitanju lažne ankete. Još nešto što smatram da nije dobro kada je u pitanju ovaj zakon, a pošto je on kompatibilan sa zakonom koji je usvojen na republičkom nivou i pošto je to preporuka Venecijanske komisije, SPO će ga podržati, a to je da će oni koji budu bili nisko pozicionirani na izbornim listama biti demotivisani da se bore, da predstavljaju svoj politički program i na taj način ćemo isključiti pojedine političke aktere iz jednog života koji bi trebalo, kroz političke aktivnosti, da donese poboljšanje egzistencijalnih kvaliteta u njihovim sredinama. Dalje, u lokalne parlamente neće ulaziti najbolji kandidati. Moći će da se desi da pojedini kandidati koji su u svojim sredinama uzeli veliki broj glasova, budu nisko pozicionirani na izbornim listama i da to bude razlog zbog koga će oni izostati iz političkog života, a oni koji imaju najviše glasova, verovatno zbog poverenja koje dobijaju od svojih sugrađana za rešavanje problema lokalnih sredina, bi trebalo da predstavljaju te svoje sugrađane u lokalnim parlamentima, ali će im ovim zakonom to biti onemogućeno. Zato još jednom upozoravam da moramo podizati moral, političku svest, da moramo na sve moguće načine, apelujem i na medije, ukazivati na to da, ukoliko neko promeni političku partiju, to ne znači da je on učinio vrhunsko etičko delo, to znači da će on i tu drugu političku partiju jednoga dana napustiti, ali i znači da je on u politici samo da bi rešavao svoje egzistencijalne probleme. Vidimo da ovde u parlamentu imamo mnoge poslanike, pogotovo jedne političke grupacije koji bi se, fudbalskim žargonom nazvali reprezentativci pustih ostrva. Hvala.
Iskorišćeno je devet minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, a posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda ću malo drugačije pokrenuti ovu raspravu. SRS smatra da ne postoji zakon koji je ovaj saziv imao u proceduri i o kome je raspravljao, a da je obezbedio ovoliko visoki stepen političke saglasnosti i konsenzusa. SRS smatra da 92-93% poslanika u ovom parlamentu deli mišljenje gospodina Šamija i smatra da je ovaj zakon glup. Nije sporno za SRS što je zakon glup, problem je što zakon nije bezopasan. Problem je što zakon neće urediti haos, javašluk, trgovinu i bezakonje koje je prosuto od 2008. godine pa naovamo, od republičkog do svakog lokalnog parlamenta, nego će, u stvari, legitimisati i legalizovati taj haos po lokalnim parlamentima i lokalnim samoupravama i od narednih izbora kroz legalan tok omogućiti da se sa takvim stvarima nastavi. Zašto nisam rekao 100%? Zato što 20 ili 21 poslanik u ovom parlamentu priča da je zakon glup, ali je problem što u ovom parlamentu sede iako nisu učestvovali na izborima. Uzimati ih ozbiljno, zaista je besmisleno i licemerno. Ovde su mnogi poslanici izneli stavove, da li su iz opozicije ili pozicije, sasvim je sve jedno, koji su apsolutno prihvatljivi, ali kada se osvrnete na praksu, vidite da se ljudi koji sede u vlasti vladaju potpuno drugačije. Ako ovo što vi nazivate zakonom treba da nazovete nečim čime se uspostavljaju standardi, čime se podiže nivo lokalnih kapaciteta ili političkog procesa na lokalnom nivou, ja se onda pitam šta to nije? Ministar je otišao. On time pokazuje koliko i on veruje da ovo ima smisla, ko je hteo da čuje i vidi, ne postoji čovek u sali koji je ovo prihvatio i rekao da je ovo dobro. Zašto ga prihvatamo – rekla Venecijanska komisija. Neće u Srbiji u lokalnim samoupravama živeti Venecijanska komisija, živećemo mi. Nama treba uređen život na lokalnom nivou, ne treba Venecijanskoj komisiji. Postavlja se pitanje koliko su i šta su od vas tražili, ali, ovo je eklantantan primer da ste vi problem. Vi ste problem jer ne znate šta je vašem društvu i vašoj državi potrebno, kakvu lokalnu samoupravu hoćete i kako a se razno-raznim pritiscima konačno oduprete. Ovaj zakon i izborni procesi na lokalnom nivou po ovom usvajanju biće neozbiljnija stvar nego glasanje SMS-om za "Zvezde Granda". Ozbiljnija stvar će u Srbiji posle usvajanja ovog zakona biti puštanje SMS-a za parking mesto u zoni 1, 2 i 3 bilo kojeg grada gde je to organizovano. Kaže ministar – njegov četvorogodišnji rad neće ničim da isprlja. Pominje tamo Golubac itd. Niko ga po drugome neće pamtiti nego po ovome. On toga treba da bude svestan. Pamtiće ga po ovom besmislu, legalizaciji brutalnog urušavanja izborne volje građana, otimanja, kako je on ovde napisao, suverenosti od građana. Zamislite šta ste ovde napisali? Ovde piše da će ovaj zakon obezbediti dosledno primenjivanje ustavnog principa da niko ne može prisvojiti suverenost od građana niti uspostaviti vlast mimo slobodno izražene volje. Ovaj zakon treba da legalizuje haos po lokalnim samoupravama koji danas postoji. Vi govorite o čuvanju suverenosti u državi u kojoj posle 2008. godine, kad su ukradeni mandati SRS, nijedan sastav lokalnog parlamenta nije ostao isti, ali ne zato što su se desili izbori, nego zato što su se desile brutalne krađe, prekomponovanja, prebezi i kupovine. Ja cenim ono što je jedan kolega iz SPS-a malo pre rekao ovde, ali taj isti kolega treba da se osvrne na opštinu Surdulica iz koje ja dolazim, pa da vidi kako se njegov predsednik opštine u Surdulici ponaša. Da vidite kako se od sednice do sednice obezbeđuje većina koju je izgubio pre godinu dana, ali ne od svog novca nego od novca poreskih obveznika opštine Surdulica. Ministar nam ovde u ovom zakonu insistira na moralnim vrednostima, da u tom smislu podigne kvalitet. Kakve to moralne vrednosti mogu da rukovode čoveka ako dođe predsednik opštine i kaže – da, od sutra letiš napolje s posla ako ne dođeš na skupštinu, neću da ti izmirim račun i da ti platim dug ako ne dođeš sutra na skupštinu i podržiš me, jer su me moji više prezreli i neće da glasaju za mene. Pitate tog čoveka – dobro, gde ideš i šta radiš? On kaže - izvinite, ja živim od toga, moram da obezbeđujem porodicu. Onda ode na tu sednicu skupštine i da predsedniku opštine podršku da se zaduži opština 50 miliona dinara. Jesu to moralne vrednosti? Je li to "neotimanje suverenosti građana"? Jel to poštovanje slobodno izražene volje građana? U mojoj opštini su socijalisti 2008. godine imali tri odbornika. Danas imaju po potrebi, od 16 do 18. Zbog ideologije? Ne, nego zbog novca, zbog novca koji predsednik opštine baštini, a nije njegov. Opštinski je novac. Pitam predstavnike većine – da li je ovaj zakon odgovor na tako bahato ponašanje? Opština iz koje ja dolazim ima 35 odbornika. Po zakonu i po statutu danas u njoj ima 33 odbornika. Volja skupštinske većine i lokalnog rukovodstva je da se ne priznaju dva mandata DS i ja likujem zbog toga, politički likujem, ali, principijelno, ne mogu da kažem da je to u redu. Zato što sam protiv krađe suverenosti građana da izraze svoju političku volju. I oni su toliko koliko su dali DS u toj opštini dali, kao i SRS. I to mora da se poštuje. Neće vlast da im da mandate. Idite preko sudova, a kakvo vam je reformisano pravosuđe to vi dobro znate i osećate svakodnevno na svojoj koži, ali ne smete o tome da pričate. Opština funkcioniše bez dva odbornika. Opet kažem – ja likujem. Jer, i vi ste likovali nesreći SRS. Gospodin Krasić je imao običaj da kaže – taj kamenčić u našim cipelama će biti vama kamen oko vrata. Nemojte uopšte da imate dilemu i sumnjate, to vreme dolazi. Budite vi uljuljkani u vaše uspehe i procente, ali ovo zlo, političko i izborno zlo, prekrajanje izborne volje građana koju ste posejali po Srbiji, polako ali sasvim sigurno dolazi i kuca vama na vrata. Zato ovaj zakon i ovo o čemu pričate ne zaslužuje nikakvu ozbiljnu analizu. Bilo je reči i o brojkama, šta će biti i kako će biti. Jednostavno, sve je besmisleno. Ovde nema odgovora na probleme. Kakva je uloga države? Kaže ministar malo pre – izborna volja da se poštuje. Neće uticaj političkih stranaka. Ovde država i zakon postoje do zatvaranja biračkih mesta. Posle toga je sve novac. Sve je novac i goli interes. Valjda država ima obavezu prema lokalnim samoupravama i po zatvaranju biračkih mesta, i u četvorogodišnjem mandatu? Očigledno da neko ne zna šta je autonomija lokalne samouprave ili šta to znači decentralizacija. To nije kaubojština i anarhija. Šta je funkcija i uloga države? Treba li država nešto da kontroliše, da pita – alo, predsedniče, šta radiš ti dole? Šta misliš, prijatelj si visokog funkcionera Vlade, imaš mnogo novca i možeš da radiš šta hoćeš – možeš da pretiš, možeš da kupuješ, možeš da kradeš, sve možeš, sve što hoćeš možeš. Naš interes politički je u Beogradu, u Nemanjinoj i da te ne diramo. Za bilo koju opštinu pričam. Zato postoje zakoni, da se neodgovornima i arogantnima stane na put. I vi vrlo dobro znate da je sve to tako. Ne može ministar da se hvali sa 600 postupaka rešenih i da kaže da 10 njih nije rešeno kako treba. Do tih postupaka nije smelo da se dođe. To je bilo čuvanje suverenosti i politički izražene volje građana, pa ćemo u proporcionalnom izbornom sistemu da se rukovodimo principima većinskog izbornog sistema. Što niste to uveli u SAD, nepartijske izborne principe? U Americi 60% lokalnih samouprava su nepartijski izbori. Što niste uveli otvorene liste, pošto ste skloni evropskim standardima, pa da građani dopisuju koga hoće i da za njega glasaju? I to tamo postoji. Ali, o tome vi ne razmišljate, tako da ste i nešto što je moglo da donese dobro, kvalitet, vi obesmislili. Neki su za kraj ovde rekli da Srbija čezne za čvrstom rukom. Potpuno se slažem sa njima. Vrlo brzo će Srbija dobiti šansu da bira čvrstu ruku Vojislava Šešelja koji zna, zajedno sa nama, kako da uredimo lokalnu samoupravu, da zna šta je uloga države u odnosu na lokalnu samoupravu i političku stranku koja zna da se kvalitet lokalnih kapaciteta i lokalne samouprave može urediti samo onda kad sredite izborni proces kojim se obezbeđuju ili biraju organi lokalne samouprave. Do tad, vi ćete pred nas da iznosite ovo, mi ćemo da pričamo a Srbija će da tone u glib iz dana u dan.
Iskorišćeno je 11 minuta i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Posle njega narodna poslanica Dušanka Plećević.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, rođen sam u najlepšem gradu Srbije u Kruševcu i tu sam biran i za odbornika i za narodnog poslanika. Nisu samo za mene u Kruševcu glasali kao narodnog poslanika, siguran sam da su glasali za mene i u Čačku, Trsteniku, Vrnjačkoj Banji, Topoli, ali kada sam biran za odbornika, tad sam siguran da su za mene glasali, pre svega, građani Kruševca, koji me znaju i poznaju i koji su mi ukazali i poverenje i to je za mene bila velika čast. Ali, kada smo danas raspravljali o ovim zakonima i kada smo imali i razne primedbe na ovaj zakon, jedna od prvih primedbi je bila da je ovo glup zakon. Samo ću da podsetim na definiciju koja se kroz istoriju menjala, šta je sve kroz političku misao, ali kroz naučnu misao, bilo proglašavano glupim. Od velike većine tada ljudi na planeti koji nisu uspeli da razumeju zakonski akt koji se donosi, revolucionarno otkriće, naučno dostignuće, tehnološki napredak, bilo je ljudi koji nisu mogli da se snađu ni sa civilizacijskim napretkom i sve što je za njih bilo strano, nepoznato, to je bilo opasno i glupo, pa je tako glupim proglašeno otkriće Đordana Bruna, da nije zemlja centar sveta, već da postoji heliocentrični sistem, a ne geocentrični, a Đordano Bruno je spaljen na lomači. Često se ta velika otkrića u nauci, pa i politici, sastoje da se razotkrije istina koja je nekada pokopana nizom nekih dogmi, predrasuda. Često je trebalo naći izlaz iz ćorsokaka koji vodi ka formalnom rezonovanju i često je zaista to formalno rezonovanje bilo lišeno svake realnosti, jer valjalo je zaista osloboditi misao koja je bila zarobljena partijskim stegama, dogmama i to je nekada izgledalo kao da je ta slobodna misao zarobljena između nekih gvozdenih čeljusti dogme i zaista je teško uspevala da dođe do širokih narodnih masa jer je uvek kod nekih kvazi političkih elita nešto napredno i dobro bilo proglašeno glupim, lošim, jer ga ta velika većina nije razumela. Onda smo čuli u obrazloženju ovih zakonskih predloga da će više glasova dobiti "Zvezde Granda" nego neki kandidati za odbornike i da će "Zvezde Granda" lakše proći na svojim SMS glasanjima, nego što će proći neki kandidati. Siguran sam kada neke kandidate vidim da će apsolutno "Zvezde Granda" imati veće šanse nego ti kandidati, pogotovo kada ih čujem, onda otklonim svaku dilemu, sigurno će "Zvezde Granda" imati veće šanse. Tu se postavlja pitanje – da li će neko moći da kupi odbornike, poslanike, da li će te neko narodne predstavnike, koji učestvuju na izborima, neko moći na toj političkoj pijaci da kupuje kao vreće krompira, kupusa, kao svinjske butke u kasapanici? Ko god ima takav strah, moram da mu da vodite računa koga stavljate na listu. Nemojte da imamo situaciju da danas ima odbornika u lokalnim skupštinama kojima je ideologija "velike Srbije" mnogo dalja od ideologije velikog novca. Vodite računa, nisam čuo za primer da je neki poslanik DS napustio vladajuću većinu zato što vodimo računa koga stavljamo na listi. Od 2000. godine pa na ovamo, kada je prošlo vreme represije, vreme bezzakonja, kada smo uveli neke standarde, vodili smo računa ko predstavlja DS i u parlamentu i u lokalnim skupštinama i takve su pojave zaista minorne. Kada govorite o kamenčiću iz vaše cipele koji može da postane kamen oko vrata DS, znate, znam kako DS ume da taj kamenčić iz cipele koji neko želi da nam natakne na glavu kao kamen koji će nas povući u dubinu vrlo lako postane onaj vodenični kamen koji samelje sve te slabe, loše, ovakve i onakve i ne bih se mnogo igrao sa tim vodeničnim kamenom. Znate, on vrlo lepo usitni brašno i to sve lepo ujednači, čak samelje i kukolj, zajedno sa žitom. Nemojte mnogo da brinete brigu o DS i o snazi DS. Kada govorimo o ženama na listama DS ili uopšte na listama političkih stranaka, pre svega sam ponosan što imamo Miru Avakumović iz Arilja, koja je predsednica opštine; pa imamo Vesnu Martinović iz Pančeva, koja je gradonačelnica; pa imamo Natašu Cvjetković, koja je iz Šida, predsednica opštine; Mirjana Božidarević iz Starog Grada, predsednica opštine, Branka Savić iz Barajeva, predsednica opštine; Anika Sirkova iz Sente, predsednica opštine i to odlična predsednica opštine; Vesna Jakovljević iz Kuršumlije, predsednica opštine; Slavica Sotirović iz Vranjske Banje, predsednica opštine. Predsednica SO Kruševac je Vesna Vesković. Grad Kruševac je grad u kome žene obavljaju najodgovornije funkcije. Imamo jednu načelnicu policije u Srbiji koja je žena, koja je pokazala da žene umeju da rade svoj posao. Reč je o gospođi Dragici iz Užica. Ne vidim strah i potrebu da se neko plaši žena niti vidim potrebu da se neko plaši i zbog toga što će biti unapred poznat redosled odbornika, kao što biti unapred poznat redosled poslanika. Daću vam rešenje za vaše probleme gde je problem motivacije, na to poslednje mesto stavite vas, narodne poslanike. Nije valjda da ćete biti i poslanici i odbornici? Kažite – evo, mi stajemo na listu i stajemo svesno na poslednje mesto, smatramo da u našoj opštini ima dovoljno kvalitetnih ljudi mimo nas koji će biti odbornici, pa onda na začelje liste stavite one koji će eventualno biti kandidati za direktore javnih preduzeća ili nekih ustanova kulture, pa s obzirom da će raspisati konkurse za ta javna preduzeća na kanalu, stavite i druge ljude kojima će biti čast da budu na toj listi, stavite nekadašnje gradonačelnike koji su se i te kako dokazali. Vidite kako grad Kruševac ima dobre gradonačelnike? Grad Svilajnac ima gradonačelnike kojima će biti čast i oni neće više da se bave politikom, ali će im biti čast da stanu na listu DS i to ne na prvo mesto nego na začelje i da kažu – evo, dajemo šansu mladim ljudima, nismo motivisani da uđemo baš direktno u političku arenu, ali želimo da svoj kredibilitet stavimo iza liste DS. Ako se budete vodili tim načinom da rešite ta pitanja motivacije, verujte, to pitanje neće postojati, jer ovde je pre svega reč o demokratskim standardima. Ovde u sali vrlo često imamo ljude koji se plaše zbog toga što idem u biblioteku i zbog toga što sedim u biblioteci. Znate, mnogo je bolje sedeti u biblioteci nego, recimo, uz kazan za pečenje rakije, jer u biblioteci možete mnoge pametne stvari da vidite, dok uz kazan za pečenje rakije možete samo da se opečete. Imate onu čuvenu srpsku tetovažu po stomaku od kazana za rakiju. Šta kaže biblioteka? Za sve one evroskeptike evo šta kaže biblioteka – 53% građana Srbije ovoga trenutka bi glasalo za pristupanje Srbije EU, između ostalog i zbog ovakvih zakona koje donosimo. Šta dalje kažu ti građani? Njih 85% smatra da je ovakve zakone dobro donositi ne zbog EU, već prihvataju mišljenje DS, da je ovakve zakone dobro donositi da bi se u Srbiji ispunili oni uslovi koji će od Srbije stvoriti te standarde ovde u Srbiji. Znači, mnogo je bolje sprovoditi reforme zbog same Srbije, a ne zato što to neko od nas traži. To je mišljenje DS i to je mišljenje 85% građana ove zemlje. Možete to da prihvatite, a možete to i da negirate, možete da kažete da vam se to sviđa, da vam se ne sviđa. Možete da probate da promenite narod ako već ne možete da promenite politiku, ali mislim da to nikome nije uspelo. Šta dalje kažu građani? Građani kažu da ako bi sutra bio organizovan referendum o ulasku Srbije u EU, samo 24% građana bi bilo protiv. Isto toliko ne bi glasalo ili ne zna da li bi glasalo, ali bi još uvek velika većina glasala ubedljivo većinom glasala za EU. Ponavljam vam ovu cifru od 85% građana koji smatraju da su reforme bitne zbog stvaranja bolje Srbije, a ne zbog članstva u EU. Znači, bitno je raditi na stvaranju bolje Srbije. Ostaje pitanje potpisa. Evo, stigao je i ministar. Mnogi govornici su svoje izlaganje počinjali rečenicom – žao mi je što ministar nije tu, a u stvari im je žao što nisu ministri, a ne što ministar nije tu. Oni kažu – evo, znate, u Srbiji će se desiti da neki gradovi neće imati svoje poslanike, a na lokalu će se desiti da neke sredine neće imati, takođe svoje odbornike. Grad Kruševac iz koga dolazim, na koji sam vrlo ponosan ima 70 izbornih jedinica i na osnovu tih izbornih jedinica DS odredi kandidate, 70 kandidata koji će učestvovati na izborima, koji teritorijalno pokrivaju te jedinice. Nekada smo mi uspevali, na osnovu izbornih rezultata, da kandidate uvedemo u lokalni parlament i kažemo – vi ste osvojili toliko procenata i to je u redu. Šta ćemo sada uraditi? Prvo, znamo kako će da izgledaju izborni rezultati u prethodnom periodu, pa ćemo ponovo dati 70 odbornika koji će teritorijalno pokrivati svaku izbornu jedinicu. Sa druge strane, apsolutno smo uvereni da u svakoj izbornoj jedinici imamo bar 10 dobrih kandidata da budu odbornici i da ti odbornici neće napustiti ni program, a ni ideju DS. Međutim, bilo je priča od dela opozicije, da je loše što mi imamo samo 168 opština. Tu se vraćamo na jednu interesantnu tezu koju je iznela gospođa Milanka Karić 2008. godine. Ona je kazala – Srbija treba da ima 2000 opština. Ko će to da plati? Nije objasnila. Koliko će tu odbornika biti, takođe, nije objasnila. Mislim da Srbija ima opština onoliko koliko ima i te opštine imaju odbornika koliko imaju. Ti odbornici će imati svoje predstavnike u lokalnim sredinama. Nije kriva DS, još jedanput podvlačim, to je nekim odbornicima sada bliža ideologija velikog novca od ideologije "Velike Srbije", što je nekima bliža neka druga ideologija od ideologije stranaka koje su ih uvele u parlament. Tu vi morate da vodite računa koji takve ljude kandidujete. Mi takve probleme nemamo, za sada. Na kraju, imam jednu zamerku kada je reč o ovom zakonu, a to je za velike primedbe gradova kao što su Kruševac, Kraljevo, Čačak, Leskovac. Možda je mnogo da 30 kandidata podrže jednog odbornika za kandidata, a možda je to prava mera. Numerički parametri su vrlo egzaktni. Ako 30 kandidata podrži 70 odbornika u Kruševcu, to je 2100 potpisa koje treba skupiti da bi se predala lista sa svih 70 odbornika. Ako na izbore u Kruševcu izađe 60% građana, u gradu od 140.000 stanovnika sa pravom glasa na lokalnim izborima, to je blizu 84.000 ljudi koji će izaći na izbore. Automatski cenzus od 5% je tu negde oko 4.500 glasova. Znači, vi morate pola cenzusa da priložite kao potpis za lokalnu listu, što je možda mnogo. Mada, možda i nije mnogo. Imali smo situaciju da je u Vrnjačkoj Banji, od 12 lista, jedna parlamentarna politička stranka osvojila 13 mesto. Bilo je 12 nevažećih listića. Više je bilo nevažećih listića, nego što su ti koji stalno najavljuju da, evo, samo što se nisu vratili na vlast, osvojili. To je dobar uspeh, biti 13 od 12 lista, i kada ima više nevažećih listića nego što ima političkih stranaka i kandidata na izborima, to dovoljno govori o tome kako građani Srbije vrednuju svačiji učinak u ovom parlamentu. Za kraj ovog svog izlaganja, čuli smo i poruku da Srbiji ne treba ništa drugo do čvrsta ruka. Ja vam kažem, u velikoj ste zabludi. Srbiji je dosta čvrste ruke. Srbiji treba čista ruka. Demokratska stranka je ta koja je građanima Srbije ponudila čistu ruku. Žao mi je što vi to ne shvatate, ali građani Srbije su prihvatili čistu ruku i rekli su – dosta nam je za svagda čvrste ruke. Kada rešite da ponudite čistu ruku, imaćete sa druge strane i ruku građana Srbije i ruku DS. Zahvaljujem vam se.
Četrnaest minuta i 20 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Dragan Stevanović je prijavljen, ali nemate prava na repliku. Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević. Posle nje, narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložene izmene i dopune Zakona o lokalnim izborima su nastavak priče koju smo imali pri izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, donetih 25. maja ove godine. Priča koju smo tada slušali, a koju i sada slušamo se sastoji u tome da su građani nosioci suvereniteta na izborima i kako građani odlučuju o tome, koji će ih kandidati predstavljati u lokalnim parlamentima. Naravno, sve u cilju tzv. otklanjanja elemenata posrednosti izbora i u skladu sa tzv. evropskim principima i evropskim vrednostima. Farsa o građaninu nosiocu suvereniteta na izborima pada u vodu kada pogledamo kakav nam je izborni zakon. Po važećem zakonu se u Srbiji sprovodi proporcionalni, a ne većinski izborni princip. Izbor odbornika se ne vrši tako što građani na lokalnim izborima biraju kandidate po imenu i prezimenu, već zaokružuju izborne liste stranaka, koalicija i grupe građana. Oni ne znaju koja se imena nalaze na tim listama, već biraju stranku. Potpuno je obesmisleno obrazloženje, da će ovim izmenama građani znati koga biraju. Šta mislite o građaninu kao nosiocu izbornog suvereniteta, videli smo onda kada je promenjen način izbora gradonačelnika, odnosno predsednika opštine. Ukinuli ste neposredan izbor ovih lica od strane građana i nametnuli posredan izbor preko lokalnih skupština. Predsednik opštine, odnosno gradonačelnik koji je izabran neposredno od strane građana, teško da može da bude predmet manipulacije od strane režima, naročito onda kada pripada opoziciji. To je bio razlog promene načina izbora ovih lica. Kada bi se izbor vršio po većinskom izbornom principu, onda bi imalo smisla govoriti o građaninu kao nosiocu izbornog suvereniteta. Pošto građani na lokalnim izborima biraju liste stranaka, koalicija i grupe građana, tu se opet izbor odbornika vrši posredno i ne otklanjaju se tzv. elementi posrednog izbora, kako ste naveli u obrazloženju razloga za donošenje ovih izmena i dopuna. Ove izmene neće doneti samo to, da će stranke i koalicije stavljati na početak svoje liste one kandidate za odbornike koji su, pre svega, stranački funkcioneri, pošto će se izbor vršiti po redosledu kandidata sa liste. To ste predvideli lanom 6. ovog predloga izmena i dopuna, a koji se odnosi na dodavanje novog člana 43. postojećeg Zakona o lokalnim izborima. Tako ćemo ozvaničiti partokratiju koju de fakto imamo od 2000 godine i dolaska tzv. demokratije u Srbiji. U članu 5. predlažete koji se odnosi na član 20, da na izbornoj listi među svaka tri kandidata po redosledu na listi, prva tri mesta, druga tri mesta, i tako do kraja liste, mora biti najmanje po jedan kandidat pripadnik onog pola koji je manje zastupljen na listi. Pitam – da li bi uopšte i opštinska izborna komisija uvažila listu kandidata neke stranke ili koalicije, ako bi se naizmenično, na svakom drugom mestu našao kandidat drugog pola, što bi činio odnos 1:1, osoba različitih polova? To bi predstavljalo idealni sastav. Ako bi se striktno držala ovog člana, verujem da opštinska izborna komisija ne bi uvažila takvu listu. Ovim članom se pokazuje sva apsurdnost ovih izmena i dopuna. Takođe, ovim izmenama uvodite novi član 47. u postojeći zakon koji govori o tome, da odbornik lično podnosi ostavku, overenu kod organa nadležnog za overu potpisa, predsedniku skupštine jedinice lokalne samouprave u roku od tri dana od overe. Ako lično podnosi, zašto treba da bude overena kod nadležnog organa? Čemu ta lakrdija? Možda uskoro ni to neće biti dovoljno, pa ćete u narednim izmenama tražiti da odbornik dovede, na primer, dva svedoka pri podnošenju ostavke. Iz svega navedenog se vidi da je skrivena namera režima da ovim predlogom potpuno obesmisli i ovako degradiran sistem u Srbiji. pre svega, suspenduje se pravo onoga koji je izabran od strane naroda da svoj mandat poveri stranci na čijoj je izvornoj listi bio, što mu garantuje član 102. Ustava. Zatim, diktiranjem sastava izbornih lista stranaka dva, pa jedan manje zastupljen pol, uvodi se svojevrsna zbrka i mogućnost manipulacije od strane izbornih komisija u pogledu prihvatanja izborne liste određene stranke. Uloga političkih stranaka se potpuno marginalizuje i u predizbornim radnjama i posle izbora, kada se skoro sasvim prekida odnos izabranog lica i stranke. Zabranjuje se čak njihov međusobni dogovor u pogledu vlasništva mandata u određenim situacijama. Opet je to suprotno pomenutom članu Ustava, pri čemu se u mnogome suspenduje osnovno pravo građana da se politički organizuju i da slobodno, po sopstvenim kriterijumima biraju najbolje predstavnike. Rang liste koje se uvode praktično su nepromenljive, što je apsurd, jer stranke imaju pravo da samostalno vode kadrovsku politiku naročito posle izbora sagledavajući rezultate rada. Iz celokupne zbrke nelogičnih prisila, krutih, besmislenih nametanja uslova i situacija koje ovakvim egzibicijama mogu da nastanu, zaključak je sledeći – potrebno je što više zbuniti građane, učiniti ih ravnodušnim na sva dešavanja, demoralisati ih da biraju po sopstvenoj volji i savesti, izbore i volju građana svesti na formu, poručiti im da od njihovog glasa ništa i ne zavisi, dati odrešene ruke moćnicima da ucenama i pretnjama obezbede glas za sebe, a raznim prevarantima da nekažnjeno varaju birače obećavajući im pri tom zapošljavanje, bolji standard i profitiranje na svetskoj ekonomskoj krizi. Na primeru poslednjih lokalnih izbora i dopunskih lokalnih izbora u nekim opštinama vidimo da je izigrana izborna volja građana, jer su se rušile koalicije na lokalu gde god nisu bile sastava identičnom republičkom nivou. Zato se tražilo besmisleno opravdanje od strane režima. To je da će vlast bolje funkcionisati, a opštine biti uspešnije. Ovaj tzv. demokratski recept patentiran od DS i njenih satelita je najgore poništavanje izbornog suvereniteta građana i ne samo to. Ono što je još tragičnije, kupovina glasova, ucene gubitkom posla za zaposlene koji platu primaju iz budžeta, bilo republičkog bilo opštinskog, ne samo da je poništavanje volje građana, birača, nego je teško krivično delo koje se u civilizovanim državama kažnjava najvišim kaznama. Samo se kod nas ovakve rabote proglašavaju tzv. evropskim vrednostima. Izborne manipulacije su bile redovna pojava na svim prethodnim izborima. U Boru, odakle ja dolazim, su glasovi kupovani na pravim glasačkim berzama i to na najraznovrsnije načine – novcem, veštačkim đubrivom, dečijim cipelama, naočarima za vid, paketima namirnica, raznovrsnim sadržajima i sl. U tim rabotama učestvovali su ugledni pojedinci, neke nevladine organizacije, sportski klubovi, pojedini privatni poslodavci i drugi. Tako je glas na dan izbora na toj glasačkoj berzi u Boru koštao 1.500 dinara, a na ponovljenim izborima u nekim izbornim jedinicama 1.000 dinara. Snimanje mobilnim telefonom zaokruženog određenog broja koji smo imali na izborima u Odžacima uveliko je prevaziđeno na ponovljenim izborima u Boru 2010. godine. Bezobzirnost i bahatost režima u obezbeđivanju glasova je patentirala nov vid pritiska na birače. Oni koji rade u državnim službama i u sistemu rudarsko-topioničarskog basena Bor, kao i njihovi članovi porodica, morali su da zaokružuju one stranke čiji su kadrovi direktori ustanova u kojima dotični glasači rade i to na koji način – flomasterom ili hemijskom olovkom određene boje ili označene raznim geometrijskim figurama i simbolima kao što su: kvadrati, trouglovi i slično. Ako kod prebrojavanja glasova ne bi bilo tako označenih glasačkih listića dotični glasač bi došao u opasnost da izgubi posao, a samim tim i gubitak materijalne sigurnosti za porodicu i ko zna šta sve još. Na taj način se kontrolišu izbori. Tačno se zna ko nije izašao na izbore i ako je to njegovo pravo, a ne obaveza, ko je izašao i glasao za neku drugu opciju od one za koju mu je naređeno da glasa. Ni tu nije kraj izbornim manipulacijama. Kandidat koji je u izbornoj kampanji zastupao ideologiju i program stranke od koje je dobio mandat sada kao neprikosnoveni vlasnik svog mandata može potpuno odstupiti od vrednosti za koje se zalagao i zbog kojih je izabran od strane građana. Prema ovom predlogu ovakvo rešenje, ovakva prevara birača je potpuno legalizovana. Razlozi za ovakvo ponašanje budućih odbornika mogu biti svakakvi. To može biti značajno samo njima. Na primer, probudio se tog dana kao evropejac ili nije znao kakve sve vrednosti sa sobom nosi demokratija i tzv. evropske vrednosti. Na taj način koruptivni princip da je odbornik vlasnik svog mandata doveden je na institucionalni nivo i ozakonjen. Ukratko rečeno, ozakonjuju se vidovi izbornih i postizbornih manipulacija. Ovo je moderna verzija tzv. ćoravih kutija, tako da o nekom izbornom suverenitetu građana nema ni govora. Pitam se šta je sledeći potez iz sveg našeg i naročito zapadnjačkog iskustva. Pretpostavljam da će nam se uskoro nametnuti i elektori kao vrhunac demokratije.
Jedanaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine ministre izborno zakonodavstvo i izborna pravila su ili bi trebali da budu jedan od osnovnih stubova, možda i sam temelj demokratije u nekom društvu. Dakle, kako postavite izborna pravila, kako koncipirate izborne zakone, takva će vam biti i demokratija. Nadam se da oko ovoga možemo da se složimo. Ako je to tako, postavlja se pitanje zašto u stvari vi postavljate loše temelje. To je kao kada bi ste gradili višespratnicu na nekom temelju u koji niste ugradili ni gram gvožđa, to je jednostavno teško izvodljivo. Da bi demokratija funkcionisala potrebno je da postavite takva pravila koja garantuju, pod jedan da u tim izborima svi trče izbornu trku pod istim uslovima. Pod dva, da nikako ne zbunjujete birače. Pod tri, da birači unapred znaju za kakvu politiku glasaju. Zatim, da kandidati za odbornike u tu izbornu trku uđu sa podjednakim šansama i na kraju da volja birača na pravi način oslikava u stvari predstavnički dom u ovom slučaju, lokalni parlament. Šta ste vi uradili sa ovim predlogom izmena i dopuna zakona? Vi ste u stvari postavili apsolutno sve na glavačke, vi ste sve pretumbali i ono što je belo, kod vas je crno i ono što je zaista, vi ste uradili nešto što ni u domenu teorije čovek ne može da pretpostavi jer ono što je bilo belo, očas posla kod vas postade crno. Vi kao da ste u Vladi ili svi ili advokati ili svi slikari. Znate, samo kod slikara i advokata belo očas posla može da bude crno, a izgleda vi niste ni jedno ni drugo, pa verovatno i to nije moguće. Prva stvar na koju se moramo osvrnuti je vreme u koje se izborni zakoni donose. Standard, gospodine ministre, mislim da se i oko ovoga možemo složiti, u demokratskom svetu, kome vi stremite, jeste da se ne ulazi u promene izbornih zakona i u promene izbornih pravila u izbornoj godini. U mnogim demokratijama ovaj standard koji sam rekao predstavlja pravo Sveto pismo izbornog zakonodavstva. Ne znam, da li je to zbog toga što socijalistička internacionala ne priznaje Sveto pismo ili je neki drugi razlog u pitanju, ali vi ste dakle, odstupili od ovog pravila i za vas to apsolutno to ne predstavlja Sveto pismo. Kada neka vlast menja osnovne postulate izbornog zakonodavstva u izbornoj godini i kada uvodi sasvim nova pravila u to izborno zakonodavstvo to u najmanju ruku nisu čista posla. Kada je u pitanju ukidanje tzv. blanko ostavki, zaista se sa žaljenjem mora konstatovati da naše društvo još nije dostiglo taj nivo političkog razvoja, političke kulture, političke svesti, političkog morala da bi smo se ovog instituta tako lako odrekli i to moramo svi konstatovati i to je jednostavno jedna ne oboriva činjenica. Na žalost kod nas slobodan mandat ovako kako ga vi koncipirate i predlažete predstavlja u stvari negaciju onoga što nam vi ovde predstavljate kao slobodan mandat. Ukidanjem blanko ostavki, kao što ste to učinili i u Zakonu o izboru narodnih poslanika i ovde, kao što to predlažete i ovde, vi u stvari omogućavate uspostavljanje berze odborničkih mandata, ili kako je to neko rekao, vi uspostavljate jednu svojevrsnu buvlju pijacu na čijim tezgama će se naći samo jedna vrsta robe, a to će biti u ovom slučaju i po ovom Predlogu zakona odbornički mandati. Šta se tu događa? Tu se gubi i guši svaki slobodan mandat. Tu taj slobodan mandat, u stvari postaje negacija onoga što bi on stvarno trebao da bude. Zašto? Odbornik više nije slobodan, jer je on sada vezan voljom kupca. On sada, u stvari zastupa interese kupca. Onda tu dolazi apsolutno do prekrajanja izborne volje građana, odnosno birača. To je ta, u stvari negacija o kojoj pričamo. Drugo, doći će do mešanja lokalnih bogataša i lokalnih moćnika u izbore. Da li ste o tome razmišljali? Odbornik više neće biti slobodan, pa čak ni ograničen, ako hoćete ni vezan izvornom politikom one stranke pod čijim imenom i prezimenom je izabran za odbornika. Sigurno je da će primena ovih pravila, koja u stvari ne odgovaraju duhu vremena u kojem smo, doneti sasvim suprotan efekat od onoga kako ste nam vi to ovde prikazali. Jedno od pitanje, kojim se reguliše ovim izmenama i dopunama zakona je pitanje zatvorenosti ili otvorenosti izborne liste. Dosadašnje rešenje dozvoljavalo je da podnosilac izborne liste samostalno odlučuje ko će od predloženih kandidata postati odbornik, naravno vodeći računa o mnogim parametrima. Na kraju, ali ne kao manje važno i o tome kakav je taj kandidat, koliko su mu birači ukazali poverenja, koliko je glasova dobio? Znate na svakom izbornom mestu građani apsolutno dobro znaju ko će ih eventualno sutra zastupati. Znaju koji su to kandidati. Oni su mogli da stvore uvid u toku te izborne kampanje, ko je najbolji, ko će ih i kako predstavljati i na lokalu. Sada ovu mogućnost po predlogu ovih izmena i dopuna Zakona o lokalnim izborima, građani kao birači jednostavno nemaju. Sada vi zatvarate liste i mandate dodeljujete redom prema procentu koliko je koja lista dobila. Dakle, nema više izborne volje, nema više značaja ni ostvaren rezultat, ništa. Šta će vam onda stranke u tom slučaju. Vi ste mogli jednostavno da ubacite ovde dva parametra, izbornu komisiju i kandidate za odbornike. Eto vam trgovine do mile volje. Međutim, gospodo iz vladajuće većine, mislim da ste se ne samo ovim zakonom, već prvenstveno onim zakonom koji je donet pre nekoliko meseci, dakle Zakonom o izboru narodnih poslanika, a evo sada i ovim, kao i uostalom i mnogim drugim rešenjima koja vi donosite ovde u Narodnoj skupštini, da ste se, ja bih rekao po malo preračunali. Niste valjda vi pomislili da ćete vi stalno da dobijate u toj trgovine. Znate trgovina nije stalni dobitak. Da jeste zvala bi se dobitnina. Ovako se zove trgovina. To treba da vam bude jasno i kod izmene ovih izvornih pravila. Gospodo iz vladajuće većine, još ću nešto reći. Vi ste imali apsolutno veliku šansu da i kroz ove zakonske projekte i kroz mnoge druge da uradite nešto za građane Srbije. Može se slobodno reći da ste imali jednu istorijsku šansu, a to je da se leđa Srbije, da sa leđa građana Srbije uklonite one tajkune i one krvopije koje zaista, rekao bih sišu poslednje kapi krvi ovih građana Srbije. Ovim promenama izbornih pravila vi ne samo da to niste uradili već im u stvari dajete vetar u leđa. Time vi smanjujete demokratičnost u zemlji, time vi vraćate društvo unazad i time vi, što je najvažnije omogućavate tajkunima u ovom slučaju i po predlogu ovog zakona, dakle lokalnim tajkunima, da ostvare apsolutno sve svoje interese. Jednostavno mogli ste da im stanete na put i da im kažete, dosta je više. Dosta je više, nema više meda koji vi tako zdušno uzimate od građana Srbije. Da to uradite, baš kao što je nekada uradio jedan otac Sava u manastiru Voljavča, kada mu je došao u posetu tadašnji narodni heroj Dušan Petrović – Šane, zove se isto kao vaš ministar poljoprivrede i kada ga je pitao – ima li Savo meda, ovaj mu odbrusio – nema meda za bumbare. To ste isto i vi morali sada da uradite, da jednostavno presečete i kažete, nema više meda za te bumbare koji žive na grbači ovog naroda. Nadam se da će građani Srbije zaista znati da sve ovo spoznaju i da im pamćenje neće biti kratko, bar do narednih izbora. Zahvaljujem.
Deset minuta i 44 sekunde iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić. On je poslednji prijavljeni govornik. Samo vas molim da se prijavite. Izvolite.
Koliko ima vremena, molim vas. (Predsedavajuća: Poslanička grupa 23 minuta je na raspolaganju za dvojicu prijavljenih narodnih poslanika.) Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, poslanici SRS su ukazali na bitne činjenice koje se ogledaju u primedbama. Prva primedba, ova izmena i dopuna Zakona nije trebala da dođe u ovo vreme kad se zna da je ovo predizborna godina. S druge strane, treba reći da ovi izbori koji dolaze uveliko se vodi kampanja. Ta kampanja se ogleda kroz poruke i obećanja aktuelne vlasti, odnosno koalicije. Imate situaciju da su mediji okupirani. Sad kad otvorite i pivsku flašu, vi ćete videti nekog iz koalicije na vlasti koja daje veoma lažna obećanja biračima i građanima. Nešto bih rekao u vezi ovog zakona konkretno, s obzirom da na poslednjoj stranici ste naznačili – izjava o usklađenosti propisa sa propisima EU. Na 13. stranci poslednji stav, vi ste naznačili i rekli – ne postoji odgovarajući propis EU sa kojim je potrebno obezbediti usklađenost. Postavlja se pitanje - da li je bilo potrebe da se u obrazloženju pozivate na usklađenost propisa sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između EU, njihovih država članica, s jedne strane i Republike Srbije s druge strane, tzv. Prelazni sporazum. Gospodine ministre, poslanici SRS stalno ukazuju kad pred Parlament dođe zakon na usvajanje i razmatranje, da to što se vi pozivate na EU i usklađivanje propisa sa EU, pre svega, treba da imate u vidu da je Srbija uskladila najznačajnije svoje propise i svoje najbolje zakone sa zemljama EU. Nije potrebno toliko se truditi da se dokaže da mi treba da usklađujemo naše propise sa EU. Uzmite samo od 1945. do 2000. godine koliko je tadašnja država, stara Jugoslavija, uskladila i ratifikovala međunarodnih ugovora i drugih zakona. Videćete da se ovde ponavljaju određene stvari i da je Srbija u sastavu bivše SFRJ i te kako usklađivala svoje zakonodavstvo sa evropskim zemljama. Gospodine ministre, ja imam u posedu Zakon o izborima iz 1922. godine. Vidite, gospodine Markoviću, kandidatske liste, član 33, a ovo moram reći zbog toga što ste vi napravili veliku grešku, čak ste napravili štetu SRS delimično, ali ste napravili štetu i sebi, jer je SRS prevazišla one pokušaje koji su išli u pravcu da se razbije i preotme SRS. Vidite, u članu 33. Zakona o izborima Kraljevine Jugoslavije kaže se – najdalje 20 dana, odnosno 25 dana pre dana izbora moraju se podneti kandidatske liste nadležnom prvostepenom sudu na potvrdu. Gospođo predsedavajuća, vidite da je i tadašnje naše zakonodavstvo vodilo računa da se ne dogodi ono što se dogodilo, da je 22 odmetnika otišlo iz SRS i da su na taj način formirali poslanički klub. To nisu mogli da formiraju ni u kom slučaju. Evo, vidite da nije bilo moguće, gospodine ministre, vidite vi da nije bilo moguće, ko nije podneo listu kandidata da taj nije mogao da ostvari ni jedan mandat. Ovo što se dogodilo, to je bio poklon, ali poklon koji je učinjen i njima i ujedno to je bio znak da će eventualno koalicija na vlasti imati dobrog partnera na sledećim izborima. Dakle, još tada zakonodavci iz 1922. godine nisu dozvoljavali krađu, manipulacije, ni ovaj kriminal u izbornom sistemu. Vidite, to je izborna geometrija, to su sredstava koja se upotrebljavaju da bi se izvitoperili principi, izborna tehnika postojećeg izbornog sistema i obezbedili povoljnim izborni rezultati u korist vladajućih grupa, odnosno partija koje su na vlasti. Ona se uglavnom svodi na prekrajanje izbornih rezultata, tako da se one podešavaju i idu u račun političkoj stranci i političkim strankama koje su na vlasti. Dakle, na taj način, uz pomoć izborne tehnike, izigravaju se principi opšteg i jednakog izbornog prava, a favorizovanjem pojedinih grupa nanosi se šteta građanima koji učestvuju u izbornom procesu. Izborna geometrija ne predstavlja samo sredstvo za čuvanje interesa pojedinih političkih partija, nego služi i za konzerviranje tradicija i običaja za osiguravanje glasova birača u određenim društvenim slojevima, a osobito na veštačko umanjivanje uticaja i političke snage radničkih slojeva, odnosno birača. Izborna kampanja, po ovom zakonu, i ona mora da se menja. Bez obzira na sve, skrenuo bih pažnju i ukazao gospodinu ministru, ako bi privatizovali javna preduzeća, ne i bili ovolikog interesa ni menjanja ovakvih zakona, ne bi bilo krađe ni trgovine sa odbornicima, ne bi se desilo da jedna koalicija u jednom gradu puca, jer je treći partner izbačen zbog toga što su mu članovi pohapšeni zbog kriminala, ali zato da bi ta koalicija, sada dvojna, ostala na vlasti ona kupuje odbornike. Kako ih kupuje? Kupuje odbornike koji imaju 50 do 60 godina da budu volonteri u javnim preduzećima ili u gradskoj upravi. Zapošljavaju ih u sred zime da budu poljočuvari. Šta da čuvaju u toku zime? Pa, da bi bili odbornici, da glasaju za koaliciju koja je na vlati. Zapošljavaju ih u preduzeća, javna i komunalna, po ugovoru, a ta preduzeća su pretrpana. Prema tome, trgovina postoji i tu trgovinu treba sprečavati, ali ovog kriminala u izbornoj kampanji ne bi nikada bilo kada bi se privatizovala javna preduzeća i kada bi bio donet zakon. Kada direktor javnog komunalnog preduzeća ili starešina u organu uprave zaposli odbornika, vi imate u jednom gradu njih deset koji su prešli da pruže podršku DS i DSS, ali su svi zapošljavani. Kažem vam, oni ih zaposlili i u zelenilo i u grejanje i u upravi, volonteri, ponavljam, čak i poljočuvari da budu u toku zime, ali samo da imaju apanažu, tj. da budu plaćeni. Vidite sada, šta je problem? I oni građani koji su u nekim strankama siromašnog stanja nisu zaposleni. Vidite, stranke na vlasti svoje odbornike imaju sve zaposlene, sve ih zapošljavaju na najbolja mesta, dele im velike plate i na taj način oni su obezbedili. Zato sam malopre primetio da je jedan govornik rekao – iz naše stranke ne ide niko. Što bi išao kada je plaćen, ima platu, primljen na radno mesto koje nikada ne bi mogao da dobije da nije postao odbornik i da nije bio kupljen. Taj nikada ne bi mogao da dođe na radno mesto. Prema tome, siguran sam, kada bi se javna preduzeća privatizovala bilo bi manje kriminala u ovoj oblasti, bez obzira koja bi to stranka bila na vlasti, ali bi bilo manjeg broja slučajeva gde dolazi do ovih transfera i preletača. Hvala.
Iskorišćeno je 11 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. On je poslednji prijavljen govornik, a vreme na raspolaganju je 12 minuta. Izvolite.
Gospođo Čomić, moram da pohvalim vas i gospodina Novakovića, pošto ste danas stvarno izuzetno dobro vodili ovu sednicu, niko nije dobio opomenu. To što neko nije dobio repliku, to je druga stvar, oni imaju pravo sami da procenjuju da li ste zaslužili repliku. Nemojte da se bunite na gospođu Čomić, pogotovo sada kada je hvalim. Verovatno zbog ove julske vrućine, pa onda ima duže vremena za mudrost, nego za batinu...
Narodni poslaniče, molim vas da, uz poštovanje odredbi Poslovnika, ne dokazujemo nepotrebno da, osim što se ne bavimo temom dnevnog reda, kršimo Poslovnik, smatrajući da znamo kako se osećaju drugi učesnici u sednici. Pokušaj i gospodina Nikole Novakovića i moj da ovu sednicu vodimo u skladu sa Poslovnikom je, vi kažete uspešan, a ja kažem jedan od najtežih, pošto u izjavama učesnika sednice je bilo toliko stvari koje ne mogu da stanu ni u Poslovnik, da smo smatrali da je najbolje da svako kaže šta ima i tako otkloni svaku sumnju o svemu. Izvolite.
Gospođo Čomić, ja sam vas samo pohvalio, nemate potrebe da se ljutite na mene. Dobro, ako ste zapeli, neću više da vas hvalim. Evo, gospodin Novaković je izuzetno dobro vodio ovu sednicu. Moram da upoznam javnost, mi smo laička skupština. Ovde za poslanika je potrebno samo 18 godina, državljanstvo, da je bio na listi, da je izabran i on iznosi stavove svoje stranke, pa sad, manje ili više uspešno. Početkom 19. veka bila je pozitivna diskriminacija u Srbiji, pa se tražilo da svaki četvrti bude pismen, da zna da čita i da piše. Sada vidite koja je to evolucija. Zašto vas hvalim? Zato što smo imali prilike da čujemo stvarno neke bisere. Prvo smo čuli da je čovek rođen u jednom mestu, hvalio se da je rođen, verovatno nam je dao uputstvo da kada ga čujemo šta kaže da ne smatramo da je pao sa Marsa, nego da je rođen, i to je za svaku pohvalu. Onda smo čuli da je do 2000. godine bila represija. Ne znam zašto ste bili sa Socijalističkom strankom do 2000. godine, kada ste sada jedna duša, jedno telo, dva oka? Ljubav cveta. Ne znam zašto sada pominjete neke represije 2000. godine? Gospodine Markoviću, sada nešto i za vas. Pričate o nekoj državnoj izbornoj komisiji u budućnosti itd. Imali smo mi to do 2000. godine i sve su bile sudije i lopovluk je bio na izborima, sećate se? Pa se palila skupština, sad se opet vraćate. Verovatno je došlo vreme da se ponovo pali skupština. Znate, dajte malo korak napred, nemojte da vraćate na neka stara rešenja za koja postoje dokazi da su loša. Mora da se vodi računa ko se kandiduje. Znam, gospođo Čomić, da ste vi vodili uvek u DS računa kada nekoga kandidujete. Naročito ste vodili računa kada ste kandidovali Gorana Kneževića. Vodili ste računa, ali, omaklo se, niste vi krivi, gospođo Čomić. Neka druga planetarna sila je kriva. Znači i vama se desi, omakne vam se. Dalje, čuli smo čoveka koji se hvali da na sledećim lokalnim izborima on će biti na poslednjem mestu. Dobro, to je njegova impresija, njegova želja, podržavam to. Čuli smo da je član biblioteke i u biblioteci čita novine i čita podatke. U biblioteci čitaju novine samo oni koji nemaju para da kupe novine na trafici. Dobro, laička Skupština sve to trpi. Na kraju, moram da vam kažem da smo čuli i svojevrsni cinizam, a vi ćete da shvatite, gospođo Čomić. Sećate se septembra, oktobra 2008. godine, da su dva poslanika ušla na sednicu Administrativnog odbora samo da daju kvorum, ne bi bio problem sa 20 i nešto mandata. Nisu hteli da daju kvorum, a sad kukaju kako se kradu mandati odbornika, kako ne valja ova promena po nalogu Venecijanske komisije itd. To je veliki uspeh za SRS. Mi smo ubeđivali, a danas svi priznaju. Znači, mi smo od početka bili u pravu, a to što danas priznajete, to znači da se svesno i namerno ide u ovu operaciju razvoja tržišne ekonomije na svim nivoima, pa i u Skupštini, sa mandatima itd. Opet moram da se vratim na ono što je centralno pitanje. Pasivno biračko pravo je relativno pravo. Ne možete vi njega da dignete na nivo apsolutne zaštite. Šta je još važnije? Obaveza ove skupštine i obaveza svakog građanina, svakog državljanina Republike Srbije jeste da na sve moguće legalne načine spreči kriminal, a mi smo danas u raspravi imali priliku da čujemo, od predstavnika svih poslaničkih grupa, pa čak i Jugovića, o teškom kriminalu i kupovini mandata, a čuli ste i od gospodina Petra Jojića šta se dešava u Pančevu. To celo Pančevo zna. Imamo obavezu da sprečimo tu vrstu kriminala, imamo obavezu preventivno da delujemo da se ne pojavi ta vrsta kriminala. Čime smo ograničeni? Ograničeni smo nečim zato što smo članovi Saveta Evrope, a to je Konvencija za zaštitu ljudskih prava. Mi moramo da ugradimo mere koje su primerene jednom demokratskom društvu. Te mere su, između ostalog, bile i one ostavke i oni ugovori koji su bili dokaz slobodne volje kandidata za odbornika ili za poslanika, da se povinuje stranačkom programu, izbornom programu. Vi ste to uklonili zato što je potrebna podrška za evroatlantske integracije, a ne za reprezentativno predstavništvo birača koji su na izborima tog svečanog dana rekli šta misle kojim putem treba da ide Srbija, koji program da bude dominantan. Sada ove razne gimnastike laičke prirode ne pomažu, jer je prosto neverovatno da imamo poslanika koji na Bagdali dobije batine od jednog drugog poslanika, pa vodi postupak, traži da mu se skine imunitet, a danas pobratim. Šta ih je pobratimilo – ona štangla sa kojom ga je premlatio na Bagdali, pa promenio mišljenje, ili lepak? O tome treba da se priča. Malo ga je premlatio. Izgleda da ga je dobro udario, vidim da je zašuntaveo skroz. To je taj problem koji nas ovde vrti, a svim građanima je jasno o čemu se radi. Dalje, da li imamo obavezu da zaštitimo kriminal u Narodnoj skupštini i u skupštinama opština? Imamo. Da li znamo šta je uzrok tog kriminala, kakvi su pojavni oblici? Svi znamo, svi građani znaju. Mi moramo da štitimo demokratsko društvo. Mi imamo pravo da uvedemo odgovarajuća ograničenja da bi sačuvali tekovine demokratskog društva, ali neće predstavnici Vlade o tome da razmišljaju. Zašto? Bila je u Smederevu neka sednica, rečeno je – ljudi, kupujte mlade, obećavajte, zapošljavajte, neka vrše pritisak na svoje roditelje, ako na sledećim izborima mi izgubimo, ode naša imovina i ovi radikali će da nas oteraju u zatvor. Tako će i da bude. U pravu je čovek. Taj što je rekao tu rečenicu, on najbolje zna šta je učinjeno na račun ove države i ovih građana. Sada ako možemo to da nekako dezavuišemo, da izgleda umiveno, lepo, po nalozima EU, Venecijanske komisije, ne znam koga, kao da su to neki autoriteti, pa moramo to da uradimo, ako to ne uradimo, ako ne dobijemo onaj potpis, nema pristupnih fondova, pa ako nema pristupnih fondova, pošto u Srbiji ništa ne radi, onda treba da pocrkamo od gladi. Jaka priča. Da li se ona razlikuje od onih 1.000 besplatnih 1.000 Evra? Ne razlikuje se. Da li ćete nekoga da prevarite? Hoćete, ali je potrebna kontrola i vlasti i opozicije. Onemoćala vam je ova državna bezbednost, preorijentisali su se na balkanske ratnike. Tu je bolji posao, tu se više zarađuje. Sada ovaj progon tajkuna, koji strašno duguju državi. Nije progon da bi država naplatila svoja potraživanja, nego da obezbede stranke vladajuće koalicije sredstva, pare da bi na sledećim izborima kupili glasove da opstanu. Zato vas i ne interesuje izborna volja građana, uopšte vas ne interesuje. Pravite neka pravila koliko da se završi posao. Imali ste te dopunske lokalne izbore. Šta ste uradili u tim mestima od onih silnih obećanja koja ste dali, Odžaci, Kovin? Zašto ne otvorite pitanje Fonda za kapitalne investicije pokrajine. Gde vam je direktor? Otišao za konzula, pa pomeren. Zašto je pomeren? Mora da priča. Zašto? Zatvara se krug, četiri milijarde gubitka. Ne znate vi. Kad god sam ja rekao, vi ste rekli – nije tačno i prođe samo tri meseca i ispadne tačno. šta sam mogao bolje da očekujem od vas? Uvek osporavanje i negiranje. To je potpuno normalno i očekivano, ali u sudaru sa stvarnošću puca, pršti na sve strane. Ovaj predlog zakona izmena i dopuna ovog zakona, on će stvarno da omogući da organizovani kriminal i bogataši imaju i vlast i opoziciju i u skupštinama jedinica lokalne samouprave. Još ako budete doneli po ovom konceptu zakon o javnoj svojini i vratite, kako to kažete, pravo raspolaganja jedinicama lokalne samouprave, svi potencijali lokalne samouprave nestaće, biće privatizovani, budite sigurni. Povucite ovaj zakon ukoliko imate hrabrosti. Ukoliko nemate hrabrosti za taj potez, upozoravam vas, snosićete sve posledice, već posle prvih sledećih izbora ne znam kakve će te posledice da budu, samo znam da će biti veliki haos i apsolutno sam siguran, kad god budete raspisali izbore, svi građani koji su glasali u osam sati doći će na biračko mesto da proveravaju rezultate jer vi svakog dana im dokazujete da ne treba ni…
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pitam, da li žele predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa reč, ili još neko ili ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96? (Ne.) U tom slučaju zaključujem načelni pretres i zakazujem nastavak sednice na kojoj će biti redovni godišnji izveštaji Zaštitnika građana za utorak, 19. jul, sa početkom u 10,00 sati na istom ovom mestu. Pozdravljam.