Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim sve narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 109 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 16. i 17. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je pozvana da sednici prisustvuje i da prisustvuje, Maja Gojković potpredsednica Vlade i ministar kulture i informisanja. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. i članu 202, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o razrešenju članova Nacionalnog saveta za kulturu i Predlogu članova Nacionalnog saveta za kulturu. Želeo bih, pre nego što pređemo dalje, samo da napomenem, pošto ću sada morati da vodim našu delegaciju na Interparlamentarnu uniju, samo ću da vas zamolim još jednom i podsetim, da današnjim radom završimo Sedmu sednicu, to znači da završimo ovo o čemu sada pričamo i raspravu o pojedinostima o predlozima zakona koje smo završili u načelu. Nakon toga bi bio dan za glasanje, tako da u toku današnjeg dana završimo Sedmu sednicu, a shodno pribavljenim predlozima i posle stupanja na snagu Zakona o referendumu. U ponedeljak radimo na temu izbora RIK-a, a u utorak ukoliko sve bude po planu, u utorak bi bila sednica Narodne skupštine posvećena ustavnim amandmanima. Sada bih se vratio na ovo što smo započeli. Da li predstavnik predlagača i izvestilac nadležnog Odbora, Sandra Božić predsednik Odbora za kulturu i informisanje želi reč? U pripremi koja je napisana, a ja verujem generalnom sekretarijatu ste prvi vi. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Pretpostavljam da bi pre toga gospođa, Maja Gojković, ministar kulture i informisana ipak htela da dobije reč, kao neko ko je zvanični predlagač i razrešenja i postavljenja, odnosno imenovanje novih članova Saveta za kulturu, te bih ja iza toga zamolila, ukoliko mi dozvolite da se javim, a da sada ipak dozvolimo predlagaču da uzme reč. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima, Maja Gojković, potpredsednica Vlade i ministar kulture i informisanja. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodine Dačiću, poštovani narodni poslanici, poštovana gospođo Božić, zahvaljujem se na tome što ste mi dali prednost. Danas je pred vama svakako tema od velikog značaja za čitavu oblast kulture u našoj zemlji, a to je svakako izbor članova Nacionalnog saveta za kulturu, pošto je ovom važnom telu mandat istekao još 2016. godine i od tada nije konstituisano, odnosno nije obrazovano u punom kapacitetu niti je bilo mogućnosti za minimum njegovog funkcionisanja. Ako bih u najkraćim crtama trebalo predstaviti šta je to Nacionalni savet za kulturu, to je svakako najpreciznije formulacija koja je istaknuta i u zakonu, da je to stručno savetodavno telo koje se obrazuje u cilju obezbeđivanja stalne stručne podrške u očuvanju, razvoju i širenju kulture. Osnovna uloga Nacionalnog saveta za kulturu je pre svega da analizira, da daje mišljenje o stanju naše kulture, kao i da daje sugestije u kreiranju kulturne politike i predloge za razvoj za unapređenje kulturnih delatnosti. Pored toga, ovo telo razmatra, daje mišljenje o predlogu Strategije razvoja kulture i daje ocenu njenog izvršenja. Potom predlaže kriterijume za sticanje statusa istaknutog umetnika, odnosno istaknutog stručnjaka u kulturi, isto tako Nacionalni savet za kulturu daje mišljenje i postupku dodele nagrada za podsticanje kulturnog stvaralaštva, sugestije i predloge za uređenje drugih pitanja u oblasti kulture. Savet daje sugestije i predloge u vezi takođe sa međuresornom saradnjom, odnosno saradnjom, na primer iz oblasti kulture i nauke, obrazovanja, urbanizma, arhitekture, međunarodnim i drugim vidovima saradnje i obavlja naravno i druge poslove u skladu sa Zakonom o kulturi. Inače, da vas podsetim da je Nacionalni savet za kulturu uveden u naš sistem Zakonom o kulturi iz 2010. godine. Neću vam detaljno obrazlagati kako je izgledalo tadašnje zakonska odredba koja je regulisala i konstituisanje izbor saveta i njegovu ulogu, ali želim da vas podsetim zbog objašnjenja zašto to očigledno nije dobro funkcionisalo. Znači, savet bi trebalo da ima čak 19 članovi, birani su na pet godina i zaista prilično komplikovana je bila procedura i predlaganja kandidata i kasnijeg izbora kandidata ovde u Narodnoj skupštini. Nakon isteka mandata prvog saziva, to je bilo 2016. godine. Pokrenuta je procedura za izbor novog saziva i prilikom predlaganja kandidata, naravno, usled upravo ove složene komplikovane procedure koju sam vam iznela i nastao problem zbog nemogućnosti dogovora Koordinacionog odbora umetničkih udruženja oko zajedničkih kandidata. U to vreme sam obavljala funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, skoro svakodnevno sam dobijala protesna pisma i jednih, i drugih udruženja gde su svi tvrdili da je onaj kandidat koji predložen i čije izbore i proces predlaganja valjan, a da ovi drugi nisu bili u pravu i time se situacija, zaista iskomplikovala i uopšte nije bilo moguće izaći sa jednom jedinstvenom listom pred saziv Narodne skupštine i onda tako vruć krompir dati poslanicima na kojima se sva kritika javnosti i na kraju završi na vama, a ne na predlagačima koji očigledno u to vreme nisu imali jedinstvene stavove. I u tako komplikovanoj situaciji uspeli smo da izaberemo od tih 19, šest kandidata, toga se sećate, ali kažem, izbor je manji od trećine predloženih kandidata, praktično je značio da nismo nikada izabrali novi saziv Nacionalnog saveta za kulturu i da savet nije konstituisan. Ali, elem, kod nas je takva pravna struka odlučila da pravno-tehnički moramo danas da razrešimo i tih šest izabranih članova da bi pristupili novom izboru. Tako da je ova prva tačka, u stvari samo formalne prirode da bi mogli da pristupimo sada pravno valjanoj proceduri. Kažem, raspisani su parlamentarni izbori, ali važno je da se pred nama danas nalazi potpuno novi član. Vi se sećate da smo krajem oktobra prošle godine predložili izmene i dopune Zakona o kulturi, koje su se odnosile, između ostalog i na izbor članova saveta. Mislim da smo znatno poboljšali zakonsku regulativu. Na tome može još da se radi i moglo bi, naravno i mnogo bolja, ali je važno da mi dobijemo Nacionalni savet za kulturu, pa ćemo videti šta sve može da se poboljša još u budućnosti. Pojednostavljena je procedura predlaganja kandidata. Zato danas i imamo kandidate pred nama. U skladu sa tim, savet sada ima 11 članova iz različitih oblasti kulturne delatnosti biramo ih na četiri godine i razrešava ih, naravno, Skupština na predlog ministra nadležnog za kulturu iz razloga koji su predviđeni u Zakonu o kulturi. Korigovana i lista predlagača članova savet, nju sada čine Republički zavod za zaštitu spomenika kulture, Državni arhiv Srbije, Narodni muzej Srbije, Narodna biblioteka Srbije, Narodno pozorište u Beogradu, Jugoslovenska kinoteka, Srpska akademija nauka i umetnosti, Matica srpska i Nacionalni saveti nacionalnih manjina preko svog koordinacionog tela. Mislim da će ovo telo sada biti mnogo efikasnije i ne sumnjam da smo dobili dobar kvalitet predloženih kandidata, ali to ćete odlučiti vi u vašim diskusijama i vašim glasanjem. Svako od njih je predložio po tri predložena kandidata, zajedno sa obrazloženom ocenom vrednosti doprinosa Nacionalnoj kulturi za svakog pojedinačno i to su uradili i nacionalni saveti preko svog koordinacionog tela koji su dali dva zajednička kandidata koji se nalaze ovde u zbirnoj listi pred vama. Kažem, ministar kulture, odnosno ja, imala sam težak zadatak kako od svih zaista odličnih kandidata smanjiti listu i predložiti ovih 11 pred vama. Pročitaću njihova imena, šta je krajnji izbor koji se nalazi danas pred vama na diskusiji i glasanju. To su Zoran Vapa, sa liste predloga kandidata koji predlaže Republički zavod za zaštitu spomenika kulture, Željko Marković sa liste predloga kandidata koju predlaže Državni arhiv Srbije, Goran Vasić sa liste predloga kandidata koji predlaže Narodni muzej Srbije, dr Vladimir Pištalo sa liste predloga kandidata koji predlaže Narodna biblioteka Srbije, Nebojša Kundačina sa liste predloga kandidata koju predlaže Narodno pozorište u Beogradu, dr Nevena Daković sa liste predloga kandidata koju predlaže Jugoslovenska kinoteka, akademik Ivan Jeftić predlagač Srpska akademija nauka i umetnosti odeljenje umetnosti, akademik Zlata Bojović predlagač Srpska akademija nauka i umetnosti odeljenje jezika i književnosti, dr Isidora Bjelaković koju je predložila Matica srpska, Andraš Urban sa liste predloga kandidata koju je predložio Nacionalni savet nacionalnih manjina i dr Suzana Kujundžić Ostojić, takođe sa liste predloga kandidata koju predlaže Nacionalni savet nacionalnih manjina. Narodna skupština, naravno, vi to znate bolje od mene izjašnjava se o svakom kandidatu pojedinačno. Kažem zbog toga kada sam naglasila da nije lako izabrati kandidate od svih odličnih kandidata, da se ispune svi kriterijumi na kojima danas javnost insistira. Ipak smo uspeli i uspela sam da povedem računa i o zastupljenosti oba pola, jer u predlozima Nacionalnih saveta nacionalnih kultura od tri kandidata uvek je bio jedan manje zastupljen u pola, u prevodu znači uvek je bio po jedna žena, ali na kraju je teško izabrati od svih tih 11 lista da vi izaberete žene ili muškarce i jednako uklopite u procentima i da jednako uklopite i kvalitet predloga, ali mislim da smo ovog puta uspeli da uradimo i to. Kažem da je princip rodne ravnopravnosti poštovan kod sastavljanja konačne liste. Drago mi je i da su naše tradicionalne ustanove, i Matica srpska, i SANU koje su ovih dana podložne kritikama javnosti zbog toga što među novim kandidatima nisu imali zastupljenost žena prilikom krajnjeg izbora, ovog puta imamo njihove predloge i to jesu uvaženi predstavnici kulture upravo iz ove dve važne i tradicionalne ustanove. Pretpostavljam da imate biografije svih kandidata. Vi recite da li želite da ih pročitam ili ste dovoljno upoznati sa njihovim biografijama. Pretpostavljam i u pripremi za današnju sednicu da ste se vi potrudili da to već sami uradite. Poštovani poslanici, ja vas pozivam da podržite sve predložene kandidate sa ove liste koja se nalazi pred vama. Zaista je reč o našim eminentnim, kulturnim poslanicima i umetnicima. To se vidi iz njihovih biografija, profesionalni ugled i stručnost su na visokom nivou i oni su kroz svoj životni vek već dali veliki doprinos našoj svetskoj kulturi. Vidite da su zastupljene sve kulturne oblasti i kandidati i uz nesporan kredibilitet kandidata čvrsta garancija da će predloženi sastav Nacionalnog saveta za kulturu u naredne četiri godini u potpunosti i ispuniti svoj zadatke, ali i opravdati poverenje koje ćete im vi dati. Da li imam zamerke za predložene predloge od svih ovih naših ustanova kulture? Da, imam naravno. Mislim da su mogli da pokažu jednu određenu širinu u svojim predlozima i da se tu pojavi i poneko značajno ime iz kulture koje bi predstavljalo nezavisnu kulturnu scenu, ali u razgovoru sa direktorom Republičkog zavoda za proučavanje kulturnog razvitka on mi je izneo svoju nameru da nakon izbora Nacionalnog saveta za kulturu u narednim nedeljama osnuje savet koji bi se bavio kreativnom ekonomijom u kulturi i gde bi svoje mesto našli eminentni pripadnici upravo ovog drugog sektora kulture, koje je takođe izuzetno važno za razvoj kulture naše države. Zahvaljujem.
Zahvaljujem potpredsednici Vlade. Saglasno članu 27. i 88. st. 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima predsednica Odbora za kulturu i informisanje Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče gospodine Orliću. Poštovana ministarko kulture gospođo Gojković sa vašim pomoćnikom, uvaženim saradnikom, zaista je malo ostalo iza vas reći nakon ovako zaista detaljnog obrazlaganja Nacionalnog saveta za kulturu, odnosno predloga. Meni ostaje samo da kažem da je kultura na vas dugo čekala i to zaista kažem sa velikom ozbiljnošću, s obzirom da smo svedoci da smo poslednjih godinu dana doneli preko 10 zakona koji se tiču zaista nekih najosnovnijih stvari koje su praktično uredile oblast kulture koja je godinama iza nas bila ipak, to moram reći, devastirana. Izuzetno je zadovoljstvo ovde bilo obrazlagati svaki od zakona koji ste predložili i jedan po jedan deo uređivati kulturu na način na koji smo kao zemlja to zaista i zaslužili. Na tome vam se iskreno zahvaljujem i nadam se da će vaš rad i u budućnosti biti praktično ovenčan ovakvim rezultatima i da ćemo zajedno sa vama, naravno i sa Vladom Republike Srbije, sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem, koji su praktično omogućili da se zaista o kulturi danas govori na ovaj način. To govori i ovaj budžet koji je donet, govori i prethodni budžet koji je donet za prošlu godinu. Dakle, kultura je zauzela ono mesto koje je zaslužila u Republici Srbiji. Takođe bih rekla da sve što se tiče nekih tehničkih stvari koje se odnose na Odbor za kulturu i informisanje su ispoštovane. Dakle, u Odbor je od Ministarstva kulture i informisanja 29. oktobra 2021. godine stigao obrazloženi zahtev Narodnoj skupštini da se odgovarajućim aktom razreši šest članova Nacionalnog saveta za kulturu, koji su izabrani Odlukom o izboru članova Nacionalnog saveta za kulturu na sednici koja je održana 14. februara 2019. godine. Dakle, kada smo razmatrali i u aprilu mesecu ove godine Zakon o kulturi, sa posebnim osvrtom smo pričali i ovoj temi i složili smo se zaista da bi ovo telo i te kako trebalo možda nekako rasteretiti u smislu broja koji je bio ipak možda preglomazan i usmeriti se na apsolutnu efikasnost. Mislim da smo to upravo ovim predlozima i da ćemo taj efekat i dobiti, s obzirom da, pretpostavljam da su kolege koje ste iz institucija koje ste spominjali kao predlagače, između sebe izabrali najbolje i to je ono što me ostavlja u dubokom uverenju da ćemo i kroz Nacionalne savet sada dobiti jedan sasvim sigurno dobar mehanizam koji će i na dalje unaprediti sve aspekte kulturnog života u Republici Srbiji. S obzirom na sve ovo što sam rekla i moram reći da su i članovi Odbora za kulturu na sednici koja je održana, bili apsolutno složni i podržali ovaj predlog, te molim i kolege za koje apsolutno pretpostavljam da su se upoznali sa svakom biografijom koja je spomenuta od 11 ovih članova. Ukoliko imaju pitanja, naravno, pretpostavljam da će ministarka odgovoriti o svakoj biografiji ponaosob, ali želim da vam kažem da je Odbor za kulturu jednoglasno ovaj predlog prihvatio i ja svojim kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu predlažem isto. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i Odboru za kulturu i informisanje. Da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Prvi reč ima predstavnik poslaničke grupe Stranka pravda i pomirenja, Ujedinjena seljačka stranka, narodni poslanik Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade ministrice kulture sa saradnikom, poštovani narodni poslanici, ovo telo predstavlja jedan od najznačajnijih strateških mislećih instituta kojim treba kreirati put razvoja, očuvanja i etabliranja kulture Republike Srbije. Iz toga razloga je ono izuzetno važno, jer je u njemu sadržan veliki broj različitih ljudi sa velikim biografijama koji će doprineti da i to telo promišlja u onom smislu da svo ovo jedinstvo različitosti koje baštinimo, koje u stvari predstavlja najveću kulturnu baštinu ne samo države, već Balkana i Evrope, bude reprezentativno predstavljeno i zato će poslanici Stranke pravde i pomirenja zdušno podržati ovaj predlog. Raduje nas da zaista među biografijama svih kandidata imamo impozantnih referenci, kao što nas posebno raduje da imamo i predstavnika nacionalnih manjina i to ljudi koji su to zaslužili ne zato što su samo rođenjem pripadnici manjinskih naroda, već svojim biografijama, svojim referencama, svojim kompetencijama zavređuju da budu deo jednog ovakvog nacionalnog saveta. Takođe, vrlo smo obradovani što će posle pet godina i ovo telo ima puninu kapaciteta da prati sve ono što je Ministarstvo kulture započelo, naročito nakon dolaska na ovu poziciju naše nekadašnje predsednice Skupštine, ministra Maje Gojković, koja zaista od kada je ona preuzela kulturu, to mogu govoriti kao narodni poslanik, ali i kao neko ko se bavi kulturom nacionalnih manjina, na svaki mogući način pokazuje da briga za sveukupno kulturno bogatstvo svih građana Republike Srbije dobija veliki primat u odnosu na prethodni period i da postaje fokus interesovanja i celog našeg društva. S tim u vezi, vrlo važno je da, recimo, ono što ministarstvo radi, da se još uvek i još jače i intenzivnije nastavi, a u pitanju je decentralizacija kulture. Ovde mislim, pre svega, na onaj projekat „Gradovi u fokusu“, koji omogućava mnogim gradovima unutar države Republike Srbije da obogate, osavremene, obnove svoju kulturnu infrastrukturu, da dobiju one kvalitetne sadržaje koji su neophodni za razvoje celokupnog projektiranja kulturnih dešavanja i da budu građani u prilici da uživaju u onim sadržajima kulture u kojima se uživa i ovde u prestonici ili u nekim drugim većim gradovima. To, s druge strane, znači jako puno. Posebno znači za mlade ljude koji su iz rubnih delova države. To znači za njih da imaju mogućnost da sazrevaju, da svoje spoznaje, svoja saznanja o kulturi suživota, o kulturi zajedničkog života mogu da impelmentiraju i u svojim sredinama. Naravno, ovde nas posebno raduje i to što po prvi put u Ministarstvu kulture imamo i savetnika ministrice koji dolazi iz reda manjinskih naroda i koji u stvari pomaže ministarstvu i ministrici da sagledaju svu onu širinu i kompleksnost svih potreba svih manjinskih naroda, manjina i u pogledu njihovog kulturnog uzdizanja. Naša država, kao država koja od praistorije ima zaista veliku kulturnu baštinu i koja je od praistorije, a posebno u periodima našeg najznačajnijeg uspona, pokazivala svu širinu i kulturnog i svakog drugog uzdizanja, ima priliku da to iznova bude i zahvaljujući ovakvim strateškim promišljanjima i zahvaljujući ovim povećanjima u budžetu, na dobrom je putu da to postane. A to je jako važno iz razloga što ćemo konačno moći da suzbijemo sve ono što se zove subkultura, što je prethodnih decenija izašlo na površinu i što preti da ugrozi u potpunosti shvatanje, poimanje, razumevanje kulture, kulturnih sadržaja, visokoprofilnog kulturnog uzdizanja kod onih generacija koje sazrevaju i koje oblikuju svoju svest o tome šta znači kultura, šta znači kulturna baština, šta znači unapređenje svega onoga što mi kao građani ove države i što mi kao narod u ovoj državi imamo kod sebe. Iskren da budem, pre nekoliko godina sam imao priliku da posredstvom ove Skupštine budem gost i u SAD, zajedno sa drugim narodnim poslanicima, gde su nas poveli u svoj najznačajniji muzej da nam pokažu šta to SAD baštine od kulture. Tamo je bilo jako puno eksponata. Međutim, ništa nije bilo starije od 200 godina. Sve što je bilo starije od 200 godina, dolazilo je sa područja Evrope, a 80% toga sa područja Balkana. Dakle, da je naš prostor prostor gde je kultura, gde je izvorište, gde je u svakom smislu kultura i civilizacija i Evrope, ali i sveta, bila dominantna i da smo mi usled svih ovih naših nesretnih okolnosti dozvolili da nas drugi prepoznaju po nekim drugim stvarima, a ne po onome što je naša najznačajnija referenca, što je najveća moć naših naroda, a to jeste kultura, to jeste kulturna baština. Zato je vrlo važno da imamo i ovo strateško telo, koje je sastavljeno od najreferentnijih ljudi i predstavnika institucija, koje će pokazati tu širinu, pa da iznova imamo kao nekada, recimo, što smo imali u 20. veku ili u 19. veku, da upravo preko tih kulturnih razmena, kulturnih prožimanja upoznajemo jedni druge, da, recimo, i danas, kao što je to bilo tada, Kulturno društvo Abrašević iz Kragujevca bude glavni ambasador Republike Srbije na prostoru Balkana ili, suprotno tome, da ono bude domaćin drugim ambasadorima drugih država i iz Bosne, Hrvatske, Makedonije, Slovenije, Bugarske itd, jer su to najtrajnije, najkvalitetnije i najznačajnije veze. Isto tako, vrlo je važno da prepoznajemo svoje vrednosti, da ne čekamo da nam ih drugi prepoznaju, jer će u svakoj prilici kada budu mogli pokušati da ih predstave svojim vrednostima. Ovo govorim, a kao dokaz tome navešću ono što je predstavljalo naš zajednički kulturni posebni identitet Balkana, a što mi nismo mogli prepoznati i shvatiti i etablirati kao zajedničko, sve dok nam UNESKO nije to kazao, pa da se svi zajedno udružimo, države Balkana, da kažemo da to jeste zajedničko kulturološko nasleđe. Ovde govorim o stecima, kao jednoj posebnoj važnosti evropske duhovnosti i kulture koje su zajedno, recimo, i Bosna i Hercegovina i Republika Srbija, i Hrvatska, i delom Crna Gora zaštitili pri UNESKO-u i zapravo one danas predstavljaju naše zajedničko kulturno nasleđe. Takvih primera ili takvih kulturnih dobara ima jako puno i trebamo u budućnosti puno raditi da se takve vrste naše kulturne baštine u celosti zaštite. Ili, ne moramo čekati da nam dođu hardvarski istraživači, pa da nam kažu da mi na Balkanu imamo našeg Homera, da su oni prvoj polovini 20. veka u Novom Pazaru i u Bijelom Polju pronašli epske pevače koji nadvisuju i Homerovo pevanje, da su oni u Avdu Međedoviću pronašli vrhunskijeg i složenijeg epskog pevača nego što je to bio Homer, autor „Ilijade“ i „Odiseje“, već mi moramo sami prepoznavati te svoje bisere vrednosti i etablirati ih kao nešto što je naše, nešto što predstavlja naše duhovno i kulturno blago. Na koncu, ne moramo dozvoliti da sve ono što je vredno iz kulturne baštine danas tražimo po muzejima, po arhivima sveta, da je već sve ono što je vredelo u hiljadugodišnjoj povjesti danas pohranjeno po raznim riznicama od Zapadne Evrope, preko istoka, do Amerike i svih drugih država, već da te svoje vrednosti čuvamo, negujemo, promovišemo i predstavljamo svetu ako autentične autohtone vrednosti nas balkanskih naroda, a posebno naše države kao središnje države i kao prostora koji je uvek gajio kulturu suživota, gde se prožimaju, gde se spajaju narodi, gde se upravo te vrednosti u tom trenju različitosti proizvode takva kulturna bogatstva, takva kulturna prožimanja koja ne postoje nigde u Evropi i koja bi trebala biti uvek primer novog kulturnog poretka Evrope i sveta. Još jednom, poslanici Stranke pravde i pomirenja će zdušno podržati ovaj predlog i raduju se svemu onome što će on proizvesti, kao što podržavaju i kao što u svakoj prilici ističu da ova Vlada i ovo ministarstvo jako puno su uradili i rade za ukupnu kulturu, ali i za kulturu prepoznavanja, predstavljanja, zaštićavanja baštine pripadnika manjinskih naroda. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SDPS Danijela Veljović.
Zahvaljujem. Uvažena ministarka sa pomoćnikom, koleginice i kolege narodni poslanici, izmenama i dopunama Zakona o kulturi od 10. maja 2021. godine donete su izvesne izmene koje se odnose na način i izbor i postavljanja članova Nacionalnog saveta za kulturu. Podsetiću da je Nacionalni savet za kulturu stručno i savetodavno telo koje ima ulogu da obezbeđuje stalnu stručnu podršku u očuvanju razvoja i širenja kulture. Prema važećim izmenama Zakona o kulturi, Savet ima 11 članova iz različitih oblasti kulturne delatnosti, a bira ih i razrešava Narodna skupština na predlog ministra kulture. Osnovna uloga i primarni zadaci Nacionalnog saveta odnose se na analizu i davanje mišljenja o stanju u kulturi, davanju sugestija u kreiranju kulturne politike, davanju predloga kako unaprediti kulturnu delatnost, kao i davanje stručnog mišljenja u postupku dodele nagrada za podsticanje kulturnog stvaralaštva. Na osnovu svega navedenog, može se zaključiti da je zapravo uloga Nacionalnog saveta za kulturu veoma značajna i važna. Po opštoj teoriji, kultura obuhvata sve tekovine civilizacije, tvorevine koje su nastale ljudskom delatnošću, skup znanja, verovanja, tradicije, istorije, ponašanja naroda i kao takva predstavlja temelj ljudskog društva. U svom programu, SDPS posebno je akcenat stavila na razvijanje platforme za kulturu. Između ostalog, ta platforma ističe značaj očuvanja od zaborava celokupne kulturne baštine kako materijalne, tako i duhovne, kao i sistemsko regulisanje kulturne politike kroz zakonske regulative. Upravo o svemu ovome govori i važan strateški dokument koji se donosi na osnovu Zakona o kulturi, a predstavlja strategiju razvoja kulture Srbije za period od 2020. do 2029. godine. Kao osnovna načela Strategije razvoja kulture izdvajaju se sledeća: zaštita i negovanje nacionalne kulture, zaštita kulturnih prava nacionalnih manjina, ravnomerno uključivanje osetljivih grupa u kulturni život, zaštita kulturnog nasleđa, stvaranje kulture kao privrednog potencijala i jako važno pitanje - decentralizacija kulture, odnosno široka dostupnost kulture. Upravo ste vi, uvažena ministarko, istakli da je dužnost Ministarstva da učini da svi gradovi i opštine jednako uživaju u dobrim predstavama, divnim muzejima i izložbama. Ovom prilikom bih pohvalila sve napore Ministarstva da učine da kultura bude dostupna svima, bez obzira na veličinu mesta u kojem žive. Ovde bih i kao primer dobre prakse istakla grad Prijepolje. Nedavno sam kao članica zelene neformalne poslaničke grupe zajedno sa ostalim kolegama u okviru studijske posete prijepoljskom kraju imala prilike da prisustvujem i otvaranju manifestacije "Dani evropske kulturne baštine", koju ste zapravo vi otvorili, ministarka, i zahvaljujući upravo takvoj jednoj kulturnoj manifestaciji jedan mali grad Prijepolje je postao centar kulturnih dešavanja u Srbiji. Zahvaljujući projektima finansiranim od strane Ministarstva kulture, staro i lepo zdanje Doma kulture u Prijepolju dobiće novo ruho, savremenije, i što je najvažnije, pokriće priču o važnosti ulaganja u obnavljanje devastiranih domova kulture koji su nekada bili stecište kulturnih dešavanja u malim sredinama, ali i centri kulturne pismenosti i obrazovanja. Tako će i jedan mali grad Čačak poneti laskavu titulu predstavnice kulture Srbije. Na osnovu svega ovog, dolazimo do zaključka da pored volje i želje lokalnih opština u Srbiji da razvijaju kulturu i kulturni duh grada, potreban je i veliki trud i rad i stalno traganje za projektima koji u tome mogu pomoći. Na osnovu analiza potrebe i mogućnosti razvoja kulture u Republici Srbiji, izdvojeni su kao prioriteti razvoj kadrova i infrastrukture, međunarodna saradnja, podsticanje uloge kulture u razvoju društva, odnosno kako unaprediti kulturu i njenu ulogu u životu građana Republike Srbije. Mnogi odgovor na ovo pitanje nalaze u većem izdvajanju za kulturu i većem finansiranju svih relevantnih kulturnih ustanova. U platformi za kulturu Socijaldemokratske partije Srbije, koju sam pominjala na početku govora, važan segment se odnosi na stabilno materijalno stanje kulture, pa se kaže da osnova finansiranja mora biti iz državnog budžeta, ali i da zakonskim regulativama država treba da obezbedi pozitivne preduslove u vidu olakšica u porezu za donatore, dobrotvore, ili da naloži državnim korporacijama poput Državne lutrije, energetike, naftne industrije, da deo dobiti nameni finansiranju kulture, što je i razvijen princip finansiranja kulture u EU. Dobra vest je ta da je budžet za kulturu i informisanje u Srbiji za 2022. godinu veći od ovogodišnjeg za dve milijarde dinara i velikim delom odnosi se na ustanove kulture, a u okviru projektnog finansiranja posebno na filmsko stvaralaštvo. Da li je cifra dovoljna za sve, nije. Ali, ono što je važno jeste da postoji kontinuirano povećano ulaganje u kulturu. Treba izračunati koliko se novca izdvaja za uvoz kulturne produkcije iz drugih država a koliko naša kulturna industrija zarađuje izvozom, jer sam sigurna da Srbija ima sve resurse koji su potrebni da bude značajan izvoznik kulturnih sadržaja. Upravo jednim razumnim upravljanjem treba da radimo na tome da kulturna delatnost postane ozbiljna privredna delatnost koja donosi ozbiljan profit i zbog toga na njoj ne smemo škrtariti. Takođe, pitanje kojim treba da se bavi Ministarstvo kulture i koje je kao važno prepoznato i u strategiji razvoja kulture, jeste pitanje mladih, kako da u 21. veku stvorimo novu publiku, kako mlade privući tradicionalnim ustanovama kulture u eri digitalizacije, odvući ih od tableta, društvenih mreža i igrica, ali i ne moranjem, već kroz igru i uživanje naučiti ih da prava lepota upoznavanja umetnosti jeste u tom neposrednom načinu, odnosno kroz direktan kontakt. Multikulturalnost je bogatstvo jedne zemlje, a prednost Srbije leži upravo u tome, u tom preplitanju istoka i zapada, jer je takva kultura bogata upravo zbog kolorita i različitosti. U jednom od mojih prethodnih govora citirala sam Ramba Amadeusa, koji je govorio o slobodi izbora čoveka, izbora da bude neobavešten i nekulturan i upravo ta sloboda izbora danas dolazi do punog značaja kada živimo u eri interneta, kablovske televizije, u vremenu velikih mogućnosti, a samim tim mi izbora, ali uloga države baš u takvim vremenima mora da bude još jača u kulturnom opismenjavanju naroda. Zdravu naciju, između ostalog, zdravom čini i zdrava kulturna hrana kojom moramo hraniti naš duh i to zaista mora da bude prioritet. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SPS, Jelena Mihailović.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine. Uvažena ministarko Gojković, gospodine Jokiću, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, današnja tačka dnevnog reda je za mene, kao i za kulturni esnaf koji u ovom visokom domu predstavljam, izuzetno važna, ali je takođe važna i za sve građane naše zemlje i kulturu naše zemlje, jer izborom Nacionalnog saveta za kulturu mi napokon dobijamo visoko savetodavno telo, čiji je zadatak da kontinuirano pruža stručnu podršku u očuvanju, razvoju i širenju kulture Narodnoj skupštini, Ministarstvu nadležnom za kulturu i Vladi Republike Srbije, kao i da analizira i daje mišljenje o kulturi, sugeriše kurs kulturne politike, predlaže načine za unapređivanje kulturne delatnosti, učestvuje u izradi strategije razvoja kulture, ali i predlaže kriterijume za sticanje statusa i utvrđuje status istaknutih umetnika, odnosno stručnjaka u kulturi, kao što ste i sama ministarka, u svom uvodnom obraćanju i naveli. Sam opis i težina zadataka koji su pred ovim Savetom, pokazuju da je neophodno da u njemu sede posle izmena Zakona u kulturi, koje je podrazumevalo smanjivanje broja članova sa 19 na 11, da sedi 11 veličanstvenih, 11 umova ozbiljnog znanja, obrazovanja, talenta i integriteta. Jedanaest pojedinaca koji će svojim savetima biti tačka oslonca i poverenja svim organima vlasti kada je unapređivanje kulture i kulturne politike u pitanju. Ključne reči koje ovaj Savet treba da predstavljaju su kontinuitet, nezavisnost i ambicija koja treba da podrazumeva precizno skeniranje situacije kulture u zemlji, koja će i Savet i Vladu i građane, celo društvo, motivisati na zajedničke napore da se kulturi, kao celina, posvetimo više, jer samo ako smo izuzetno precizni u analizi i možda i samokritički malo oštrije nastrojeni, možemo izvući više, možemo uraditi bolje. Mi umetnici znamo kojim naporima se radi, koliko je ulaganje neophodno u razvijanje talenta i napredovanje u umetničkom izrazu, te s toga mogu slobodno unapred da pokušam da animiram i motivišem budući Savet da iz petnih žila radi u najboljem interesu kulture i umetnosti u Srbiji, a samim tim posledično i u najboljem interesu građana, posebno mladih, novih generacija koje dolaze, a čiji kulturni identitet, a koji se može usko vezati za nacionalni, usled globalističkih trendova i društveno-političkih dešavanja može biti ozbiljno ugrožen. Upoznati smo sa tim da Nacionalni savet za kulturu godinama nije funkcionisao, da je poslednja registrovana aktivnost ovog Saveta bila 2016. godine, a da u prethodne dve godine nikada nije izabran do kraja, te danas pored predloga novih članova Saveta, koje je Ministarstvo nadležno za kulturu po članovima 16. i 16a Zakona o kulturi u obavezi da dostavi, pred nama i je i Predlog odluke o razrešenju prethodno izabranih šest od 19 predloženih. Nije na meni da ulazim u razloge ne funkcionisanja ovog tela, ali kao umetnik i građanin, konzument kulturnih sadržaja, smatram da smo morali da uložimo više napora da ovo telo ostvari svoj kontinuitet u radu i da mu obezbedimo nezavisnost od političkih uticaja i da damo sve od sebe da otklonimo sve političke i druge prepreke, ako su postojale, a čini se da jesu, čim ovaj Savet nije funkcionisao i nije bio izabran do kraja. S obzirom da će Savet danas, pretpostavljam odlukom većine narodnih poslanika, biti izabran, ističem da je važno da kao što ste i sami rekli, gospođo Gojković, to visoko savetodavno telo konačno i dobijemo i omogućimo mu nesmetano funkcionisanje, jer politizacija kulture ne sme preuzeti primat nad javnim dobrom i javnim interesom, što kultura i jeste ili bar treba da bude. Kada smo u aprilu i julu ove godine diskutovali o izmenama Zakona o kulturi, isticala sam svoj lični stav koji se ticao upravo načina predlaganja članova Nacionalnog saveta za kulturu, a koji je podrazumevao moju bojazan da ustanove kulture u Zakonu precizirane kao predlagači Nacionalnog saveta za kulturu, neće u svoje predloge uvrstiti i pripadnike nezavisne kulturne scene, koje su prethodno pre izmena zakona predlagala reprezentativna udruženja. Zakonom sada ustanove kulture i predlagači članova Saveta nisu u obavezi da to tako i čine i samim tim je ostavljen prostor da se pripadnici nezavisne kulturne scene, potencijalno možda i namerno zaobiđu, a time dodatno otvori prostor pričama o politizaciji kako saveta, tako i njegovog izbora, kojih bar u kulturi, kao što sam rekla, ne bi smelo da bude. Na kraju su se moje bojazni i ostvarile, što se vidi i iz vašeg uvodnog izlaganja, ali i iz vašeg intervjua za „Politiku“ od 9. avgusta ove godine kad ste i sami izjavili, citiram – da ste po predlozima članova koje su ustanove kulture dostavile ministarstvu uvideli da ustanove predlagači nisu imale potrebu da daju predloge u vezi sa nezavisnom kulturnom scenom. Kao umetnik koji je u parlament ušao upravo sa nezavisne kulturne scene, a koji je rešio da pokuša upravo kroz institucije da influira i doprinese poboljšanju statusa kulture i umetnosti, bojim se da nezavisna kulturna scena i jako veliki broj umetnika i kreativaca u našoj zemlji stvara i egzistira, plaća porez i svoja dela svojoj zemlji ostavlja nema dovoljno instrumenata kojima bi mogla da kreira i menja svoju sudbinu. Takođe, važno je podvući da reprezentativna udruženja koja predstavljaju umetnike su udruženja građana i svoj status reprezentativnih su dobili upravo od Ministarstva kulture, te su takođe značajan deo naše društvenog i kulturnog korpusa. Sigurno je da će namera Zavoda za proučavanje kulturnog razvitka za osnivanje Saveta za kreativno ekonomiju doprineti boljem obuhvatu nezavisne kulturne scene i njenih predstavnika, iako smatram da bi trebalo razmotriti u sledećim izmenama Zakona o kulturi, ako ih bude, ili u novom zakonu o kulturi koji ste najavili da je potrebno doneti, a sa čim smo svi ovde saglasni, da se u izbor članova za Nacionalni savet za kulturu ponovo zvanično zakonskom odredbom uključe reprezentativna udruženja, a samim tim i predstavnici nezavisne kulturne scene. Kada se osvrnemo na listu predloga članova za Nacionalni savet za kulturu predložene dame i gospoda svojim biografijama svakako i apsolutno zaslužuju da budu deo visokog savetodavnog tela i ulivaju poverenje da će odgovorno i savesno svoje zadatke i ulogu izvršavati, a sve u korist naše kulture i njenog opstanka iako bih lično, kao što ste i sami, opet ponavljam, naveli, bila bih ja mnogo relaksiranija da na listi predloga mogu da vidim više istaknutih imena nezavisne kulturne scene, a koja, recimo, nisu zaposlena lica ustanova predlagača. Recimo, nekog kao što je slikar gospodin Cile Marinković ili imena koja se nalaze na listi predloga za razrešenje, kao što su spisateljki velikan gospodin Dušan Kovačević ili prof. dr Svetislav Božić ili, na primer, doajen u sektoru kulture gospodin Živorad Ajdočić, koji je mnogim umetnicima kroz svoj radni vek izuzetno pomogao. Moja nada je da će savet igrati značajnu ulogu i pri savetovanju Vlade, Skupštine i Ministarstva kulture, naročito kada se razmatra i odlučuje o finansiranju kulturnih delatnosti. Stavku finansiranje i ulaganje u kulturu pominjem jer smo u okviru iste ove sednice pre tri dana usvojili i Zakon o budžetu za 2022. godinu, te želim da istaknem da moje viđenje budžeta može biti smatrano subjektivnim s obzirom da kao umetnik u ovom sazivu parlamenta koji zastupa interese kulture i kulturnih radnika uvek gledam opredeljene cifre kojima će kultura i njeni poslanici biti podržani u svojim nastojanjima. Brojna su finansijska rešenja u Zakonu o budžetu koje treba da doprinesu boljem životnom standardu, jačanju ekonomije, među kojima su i podizanje plata i penzija u javnom sektoru, podizanje iznosa minimalne zarade, brojne kapitalne investicije, kao i ulaganje u zdravstvo. Kako je rečeno, budžet je kreiran optimistično i oprezno i u tom smislu želim da u predstojećoj godini sve ide po planu i da se postignu željeni, ali i najavljeni rezultati. Lično ja želim dobre rezultate na svim poljima, naravno i svoje lično, ali pre svega dobre rezultate naše države i društva, jer i ja ovde živim i ovde stvaram bez obzira na mnogobrojne prilike da boravim na nekim dalekim meridijanima, te sam iz tog razloga uporna, možda i dosadna jer se posvećujem temi finansiranja kulture, za nečije ukuse verovatno i previše, posebno ako uzmemo u obzir globalne okolnosti i vreme pandemije koje sve može, samo ne može da olakša planove i realizacije. U Zakonu o budžetu sredstva opredeljena ka sektoru kulture i informisanja iznose 14 milijardi 770 miliona dinara, što u procentu u odnosu na ukupne rashode koji iznose 1.717 milijardi iznosi 0,86%. U količini novca to je za 900 miliona dinara više nego u rebalansu koji smo nedavno potvrdili, ali u procentu znatno manje 1,01%, koliko je bilo opredeljeno u prethodna dva rebalansa. U prethodnom izlaganju sam se dotakla pomoći sektoru kulture u vreme pandemije koje su opredelile Nemačka i Ujedinjeno Kraljevstvo i poređenje sa tako bogatim državama je apsolutno bespredmetno, ali je recimo razlika u pomoći koju je opredelila Nemačka 960 puta veće od one koju smo opredelili mi, dok je naš BDP od nemačkog manji samo 63 puta, ne i 960. Razlika u tim odnosima se može posmatrati kao razlika u našem poimanju važnosti kulture i kreativnih industrija i ulaganju u iste. Opredeljenih 900 miliona dinara više nego u rebalansu jeste znatna količina novca ili oko dve milijarde više nego u odnosu ne prethodni budžet iz prošle godine, ali nije od ključnog i vitalnog značaja za strateški razvoj kulture i kreativnih industrija jer neko zlonameran može reći da je preraspodela u sektoru kulture, kako se u narodu kaže, presipanje iz šupljeg u prazno i dok takve zlonamernike demantujemo znatnijim povećanjem i ulaganjem u kulturu oni će biti glasni i možda sve glasniji. Recimo, Francuska je opredelila četiri milijarde evra, kako kažu, nikada više novca sa konstatacijom da su spasili kulturu u teškim vremenima. U Ujedinjenom Kraljevstvu se udruženja koja zastupaju umetnike obraćaju Vladi i parlamentu i zahtevaju značajnije uvećanje finansiranja u kulturu jer je procenat izdvajanja za kulturu u Ujedinjenom Kraljevstvu 0,2% BDP, što je po statistikama EU ispod evropskog proseka koji iznosi 0,5%. Dakle, uprkos proceni „Oksford ekonomiksa“ da će se pravilno investiranje sektor kulture i kreativnih industrija oporaviti pet puta brže nego cela ekonomija Ujedinjenog Kraljevstva i više nego sve finansijske usluge, PIO zajedno, samostalni umetnici i tamo zahtevaju bolji položaj. Zanimljiva je i statistika da kultura i kreativna industrija doprinose 13 miliona funti ekonomiji Ujedinjenog Kraljevstva svakog sata. Dakle, uprkos ovim statistikama i procenama stručnjaka, kao i fonda opredeljenog za oporavak kulture Ujedinjenog Kraljevstva koje iznosi 1,57 milijardi funti slobodni umetnici i stvaraoci smatraju da ipak nisu dovoljno podržani, posebno u pandemijskim uslovima. Dakle, činjenično stanje je da kultura i kreativna industrija mogu izuzetno doprineti ekonomiji bilo koje zemlje ako se pravilno i pametno i značajno investira sa jasnom strategijom koja podrazumeva podizanje kulturnog nivoa nacije, te sa tim u vezi sigurna sam da će ideja osnivanja pomenutog saveta za kreativnu ekonomiju, ukoliko se realizuje, biti od značajne pomoći. Ako se osvrnemo na procena BDP koji mi opredeljujemo ka sektoru kulture i informisanja on sada sa uračunatom korekcijom rasta BDP u 2022. godini iznosi 0,25%, što je, kako sam i pomenula, po evropskim statistikama ispod proseka. Najviše za kulturu u regionu odvaja Mađarska oko 1% BDP, što je u konkretnim ciframa u 2020. godini iznosilo 1,75 milijardi evra, što po glavi stanovnika na godišnjem nivou iznosi 180 evra i to je malo ako uzmemo u obzir anketu koju je sproveo „Ipsos mori“ u Engleskoj, gde 69% ispitanika je smatralo da je neophodno da njihova lokalna samouprava troši nedeljno 50 funti po građaninu na kulturne sadržaje. Ako bismo posmatrali izdvajanja za kulturu po glavni stanovnika u regionu tu imamo veliki poligon za manevar i prostor za dalja ulaganja u sektor kulture imajući u vidu činjenicu da će Hrvatska za kulturu u 2022. godini po glavni stanovnika izdvojiti 43,32 evra, dok je Severna Makedonija uprkos pandemiji u 2021. godini uspela da izdvoji 29,5 evra po glavni stanovnika. Po našem proračunu mi ćemo u 2022. godini izdvojiti 18,29 evra po glavni stanovnika, ali očekujući dobre rezultate koji se tiču ekonomije u godini koja sledi verujem da će moje reči i analiza uticati i motivisati Vladu, a možda najviše Ministarstvo finansija da u narednim raspodelama kultura i kreativna industrija postave na više mesta na pijadestalu ako uzmemo u obzir statistike koje u evropskim zemljama govore da kultura i kreativna industrija mogu i te kako doprineti ekonomiji države. Ne bih ovom prilikom analizirala preraspodelu opredeljenog budžeta za kulturu, ali moram da istaknem da je konstanto uvećavanje i ulaganje u filmsku umetnosti izuzetno pohvalno, kao i vraćanje nacionalnih priznanja za doprinos kulturi i istaknutim pojedincima iako smatram da će biti težak izbor i možda nepravedan prema nekima koji ne budu izabrani budući da su opredeljena sredstva u iznosu od 257 miliona dinara dovoljna za 20 nacionalnih priznanja za doprinos u kulturi. Želim da iskoristim priliku da apelujem na Vladu da se razmotri opredeljivanje još sredstava kako bi se povećao broj odabranih, optimalno bi bilo za bar dupli broj, bar u vremenu pandemije jer se u godinama u kojima priznanja nisu dodeljivana broj zaslužnih i za naše društvo dragocenih pojedinaca koji su naše društvo i državu zadužili za velika dela koja su stvarali i koja i dalje, ko koliko u zdravstvenoj mogućnosti stvaraju, broj pojedinaca se nagomilao i bilo bi pravično pojačati šanse i želju države da nagradi i zaslužne na taj način. Takođe, ovu priliku želim da iskoristim i da apelujem da se statistički utvrdi koliki je makar aproksimativan broj stvaralaca u sektoru kulture i umetnosti jer podaci o tome variraju od stotinak hiljada do nekoliko stotina hiljada neposredno i posredno uključenih u kulturni život, a veoma je važno da budemo svesni broja učesnika kulturnog života naše zemlje kako bi i Nacionalni savet za kulturu imao jasnu predstavu o tome šta i koga u svojim analizama razmatra, ali i koliko pojedinaca treba zastupati i podržati u kreiranju kulturnog života posebno ako uzmemo u obzir da postoji veliki broj čitavih porodica koje egzistiraju od rada u kulturi i umetnosti. Uverena sam da će usvojen budžet u celini ispuniti očekivanja i postavljene ciljeve u 2022. godini i postaviti temelje za dalja ulaganja i dalji rast i razvoj iako lično smatram da su očekivanja kulturnih poslanika i dobijena obećanja bila mnogo veća kada se radi o izdvajanjima za kulturu nego što je to u usvojenom Zakonu o budžetu slučaj. Ne bih želela da moja izlaganja deluju kao neka vrsta vapaja za udeljivanje 0,2, 0,3, ili nekih decimala BDP-a za kulturu i kulturne projekte, jer u krajnjoj liniji govoreći o izdvajanjima sredstava za kulturu, ja kao pripadnik kulturnog esnafa i svi mi poslanici ovde smo i građani Republike Srbije imamo pravo da tražimo ono što je za opšte dobro, jer u krajnjoj lini novac pripada svima i sigurna sam da ni u jednoj konstataciji ne možemo biti pogrešno protumačeni. U sklopu tih nastojanja pozvala bih sve kulturne poslanike učesnike kulturne scene Srbije, kao i sve konzumente da mnogo aktivnije i organizovanije definišu ciljeve i sredstva neophodna za njihovo ostvarivanje što do sada nažalost, moram da priznam, često nije bio slučaj. Sve navedeno treba da posluži kao potencijalna smernica i budućem Nacionalnom savetu za kulturu, a konkretno bih deo uvećanih sredstava u budućim raspodelama budžeta za kulturu, koje sam napominjala, mogao da se opredeli ka projektu vraćanja kulture u škole, o kojima smo ovde već i diskutovali kako na sednicama Odbora za kulturu, što ste i vi ministarka sami isticali kao veoma važno, a to bi moglo kroz eventualne, kulturno-umetničke, ili sportske sekcije da se organizuje u tri ili četiri hiljade škola, koji je tačan broj sada nemam tačan podatak kod sebe, gde bi se akademski mladi obrazovani ljudi zaposlili, zadržali u zemlji, deci i mladima bi se obezbedio dodatni vid kulturnog uzdizanja, a za to sve bi trebalo aproksimativno oko 50 miliona evra. Prateći vaš rad, uverena sam da su i vaši, uvažena ministarka, i moji, kao i stavovi svih kolega narodnih poslanika, na istoj, dobroj strani, kada je kultura u pitanju, jer suma sumarum, timski rad i kvalitetna diskusija mogu zasigurno pomoći u ostvarivanju sve boljih rezultata. Bez obzira na možda zlonamerne komentare političkih neistomišljenika, rad Ministarstva kulture i informisanja, na čije ste čelu, je u proteklih godinu dana je zaista na zavidnom nivou. Ako uzmemo u obzir i reviziju ustanova kulture, koje ste kao prvi ministar kulture tražili u poslednjih, ako se ne varam, 30 godina. Zatim, pokretanje projekata decentralizacije kulture, kao što su Srpska prestonica kulture, Gradovi u fokusu, zatim dovršavanje pripreme projekta Evropske prestonice kulture Novi Sad, i mnogo drugih dobrih zakonskih rešenja, odluka i potpisanih sporazuma koji će svakako, uz pojačavanje finansiranja kulture, bilo iz budžeta države, ili da se kultura pridigne i osposobi za samoodrživost, doprineti kulturnom opstanku i razvitku. Moje kolege iz poslaničke grupe SPS i ja ćemo svakako, podržati listu predloga za članove Nacionalnog saveta za kulturu, bez obzira na moju, a i vašu sugestiju, da se u ovom ili sličnim telima, u budućem periodu obavezno nađe više mesta i za neke od velikana nezavisne kulturne scene, koji bi svojim prisustvom još više doprineli boljem razumevanju realnih potreba svih kulturnih poslanika u našoj zemlji. Zahvaljujem.
Hvala, vam. Reč ima potpredsednica Vlade Maja Gojković.
Zahvaljujem na vašem izlaganju. Samo nekoliko rečenica da kažem i da se osvrnem i na vaše izlaganje i da pojasnim neke stvari. Kada poredim stanje u kulturi i izdvajanje za kulturu naše države pokušavam da nađem Evropi, u našem bližem, ili nekom daljem okruženju, zemlju koja se razvijala i koja je u novijoj istoriji na jednak način mogla da razvija svoju državu, ekonomiju, i naravno, da ulaže u kulturu. Kada to kažem mislim na činjenicu da ne mogu da pronađem državu koja je 10 godina bila pod ekonomskim sankcijama. I u tim svojim nastojanjima da poredim ovu državu i stanje u kulturi Republike Srbije i našim nastojanjima da izdvojimo više novca pokušavam da nađem državu koja je bombardovana i opet ne mogu da nađem takvu državu. Tako da ne bih nikako smogla snage da poredim Republiku Srbiju, one izgubljene godine koje smo mi imali, problem i dalje koji imamo jedinstven u čitavoj Evropi, a to je otimanje jednog dela naše teritorije, sa Velikom Britanijom koja te probleme nije imala pa je mogla da se posveti samo razvoju svoje države. Poslednji rat u kome su oni učestvovali je bio rat za Foklandska ostrva koja se nalaze daleko od njih, ali nisu zbog toga trpeli ni sankcije ni političke, ni ekonomske prirode, niti je neko imao nameru uopšte da ih bombarduje ili na bilo koji drugi način kažnjava. Tako da mislim da su natčovečanski napori ove Vlade Republike Srbije, ali i predsednika Aleksandra Vučića još od 2012. godine, kada je preuzeo kao predsednik Vlade, potpredsednik pa predsednik Vlade, a danas predsednik države koj pokazuje jednu znatnu nameru da kulturu naše države stavi u jednaku ravan kao i brigu za zdravlje, za obrazovanje i brigu za infrastrukturu države. Zaista to nije lako. Veoma sam zahvalna na tome što smo prvi put u novijoj istoriji uspeli kao država da izdvojimo znatna sredstva u budžetu, za budžet kulture i informisanje i da to sada prelazi onaj nezvanični evropski procenat od 1%. Uspeli smo u odnosu na prošlu godinu da dobijemo čak i brojčano mnogo više sredstava za kulturu i informisanje. Samo za kulturu je preko 1% i onda jedan manji iznos za razvoj informisanja u našoj državi, a pri tom RTS ni ove godine nećemo budžetski finansirati kao ni prošle godine. Ja bih volela da sam ministar kulture i informisanja u nekoj evropskoj državi koja se bavila samo razvojem kulture i nacionalnog identiteta, a nije se borila za goli opstanak života građana svoje države i da nije na svakih 10, 20, 40, 50 godina u istoriji 20. veka počinjala bukvalno izgradnju od nule. Ali opet možda imam veću privilegiju od njih da vodim baš resor kulture i informisanja i da korak po korak napravimo ovako velike, krupne korake za srpsku kulturu, a možda male u odnosu na Veliku Britaniju, Švedsku, Francusku, Italiju i neke druge zemlje. To su veliki, krupni koraci za nas i ne zaboravite da 1% budžeta predviđenog za kulturu, urađen je u godini, posle godinu i po dana borbe protiv najgore počasti koja je u savremenom dobu obuhvatila svet i našu državu, a to je svakako borba protiv korona virusa, gde se sa jednakom merom ulagalo u izgradnju bolnica, kupovinu vakcina i lekova, a istom merom se gledao i popravljao odnos prema kulturi u našoj državi. Zašto navodim Veliku Britaniju. Nekako ste uzeli baš Veliku Britaniju da nas uporedite, ali opet smo mi jedna od retkih evropskih država, a pretpostavljam da oni to i jesu, iako su izašli iz organizacije EU. Ne znam da li su kod njih radile ustanove kulture u doba pandemije, ali mi smo spadali do skora u jedinih pet zemalja u kojima su bila otvorena pozorišta, galerije, bioskopi, uz naravno određene mere. Mislim da smo jedina država koja je stavila u prioritetnu grupu umetnike za vakcinisanje, da bi omogućili da se ponovo vrate na scenu i da uživo izvode svoja kulturna stvaralaštva. Tako da smo i tu jedni od retkih, kao i ljude koji se bave informisanjem. Pomoć preko reprezentativnih udruženja smo uspeli u doba korone da isplatimo svima za koje smo dobili podatke, pa čak i onima koji u prvom krugu nisu dobili tu pomoć. Ne u ovoj meri u kojoj Velika Britanija isplaćuje svojim nezavisnim umetnicima, ali mi nismo Velika Britanija, mi smo Republika Srbija sa svim onim osobenostima koje nosimo kroz našu istoriju. Ne kritikujem vaš način izlaganja, nego želim da kažem kako dok putujem po svetu i razgovaram sa ministrima kulture i informisanja vidim kako su oni imali pred sobom samo misiju kako da unaprede i da izgrade neki novi velelepni muzej i da imaju lakoću tog pristupa i ogromne budžete. Meni kroz njihova izlaganja prolazi kroz glavu samo šta bi mi sve uradili da nismo imali ovakva podmetanja nogu kroz istoriju kako smo imali, a to su svi ratovi koji su se vodili na teritoriji naše zemlje, i kažem onu tragediju koju smo imali kao bombardovanje, da se ne bi dalje i posle bombardovanja zaustavilo otimanjem dela teritorije naše države, pa uz brigu za umetnike u ovom delu Srbije, mi se brinemo i za kulturni identitet na teritoriji KiM, mi se brinemo za ljude koji se bave kulturom na teritoriji KiM, ustanovama kulture i bavimo se zaštitom života običnih ljudi koji žive na teritoriji KiM, a koji se bore da se ne uništi svaki trag srpske civilizacije, na tom južnom delu naše države. Toliko o nama i umetnicima ili procentualne pomoći umetnicima širom Evrope u odnosu na ovih naših 1% kao 50% izdvajanja u nekoj državi koja nije imala ovakvih problema kao kod nas. Svakako, izuzetne su biografije ovih kandidata koji se nalaze pred vama. Izuzetne biografije imaju i oni koji nisu ušli u ovaj uži krug izbora, a koje su ustanove kulture koje su po zakonu vlasne da predlože ove članove i predložili, tako da i njih treba iskoristiti za različite oblike njihovog doprinosa u donošenju, recimo nove strategije razvoja kulture i donošenje novih dobrih zakona kako bi poboljšali. Moramo da se suočimo sa tim, evo, neko je to rekao, mislim da je poslanica Sandra Božić, kao predsednica Odbora za kulturu i informisanje, da se u novijoj istoriji nije desilo da ministar kulture i informisanja stalno dolazi i brani neki zakon. Šta vam to govori? Pa, da Srbija u stvari desetinama godina baštini zakone iz bivše Jugoslavije i da mi još uvek imamo te stare zakone, potpuno prevaziđene u Evropi. Da vam kažem, u svakom pokušaju mom, radim sa svim umetnicima, i zakone ne pišem sama ja zatvorena sa dva službenika, nego sa ljudima koji predstavljaju određene svoje struke iz svoje umetničke delatnosti, neverovatni otpori se pojavljuju prilikom svakog pokušaja da se nešto modernizuje. Što je interesantno, ne od ljudi koji su van tog umetničkog kruga, nego od velikog dela ljudi koji se upravo bave kulturom, a ne žele nikakve promene, a lepo im je kada odu i posmatraju različite predstave, ne znam, na „Vest Endu“ i ne pitaju se po kojim to zakonima funkcionišu njihova pozorišta. To je lepo tamo, ali nemojte da dođe kod nas. U mnogim oblastima kulture je tako i ja to otvoreno govorim zato što, to je omiljeno i svaki put kada razgovaram sa vama, volim da citiram Margaret Tačer i onu scenu kada razgovara sa kraljicom, kada ona njoj kaže - vas svi napadaju, to mora da je nešto strašno i da vama to nije prijatno, a kada Margaret Tačer kaže - ne, zašto to kažete, jer da ne radim ništa, znači ja ni ne postojim, ne bi me niko ni kritikovao, ovako radiš, stojiš iza svojih stavova, pa neka te kritikuju. Zato mi je drago kada pročitam u novima da su neka udruženja rekla da je naš budžet 0,3% od ne znam ni ja čega, a ja znam da je preko 1% i neka govore, zato što se tačno vidi i videće se u idućoj godini u trošenju budžetskih sredstava, jer to 0,3%, ne znam kako su došli do toga, ili je to preko 1%. Preko 1% je i čestitam svim građanima Srbije što je Republika Srbija uspela uz velike napore, uz velika izdvajanja za sve ostale segmente naših svakodnevnih života preko 1% za kulturu i informisanje i korak po korak, kako se razvija naša država, kako smo politički i ekonomski stabilni, biće sve više i više. Prošle godine smo podigli lestvicu na 0,97%, ove godine preko 1%. Korak po korak, samo da nas niko više ne kažnjava, da nas ne bombarduju, da nam ne uvode sankcije i da nam ne otimaju državu. Bavićemo se samo kulturom i razvojem države. Gradićemo puteve, bolnice, škole, ulagaćemo u obrazovanja i onda ćemo se prvo meriti polako sa svojim okruženjem, a onda i šire. Nisu predlagači imali nikakvu nameru da zaobiđu nezavisnu kulturnu scenu. Evo, izdvojili ste dve ličnosti, gospodin Dušan Kovačević je već bio u ranijem sazivu, u prvom sazivu član ovog Nacionalnog saveta za kulturu, slikar Cile Marinković, kada se Francuska otvorila u doba korone, otvorila mogućnost rada kulturnih centara i njihovih ustanova kulture u Francuskoj, otišla sam to da ozvaničim, obeležimo i otvorena je izložba gospodina Cileta Marinkovića kao početak rada kulturnog centra, i naravno da su oni posebno uvaženi. Kažem, njihovo uvažavanje se ogleda u tome što je predsednik Republike Srbije obojici dodelio posebno priznanje za doprinos nacionalnoj kulturi Republike Srbije. Da vam kažem nešto, ja sam ministar koji 60% radnog vremena provede tako što su moja vrata otvorena za svakog umetnika u ovoj državi i stalno razgovaramo, pričamo i usvajam njihove predloge, sugestije bez obzira da li su zvanično članovi nekog saveta, komisije ili to nisu. Mislim da svi oni koji nisu zlonamerni da mi odlično sarađujemo. Kada uđu na moja vrata i vrata Ministarstva kulture i informisanja, niko nikog ne pita za bilo šta drugo osim šta mi to možemo da uradimo za vas, odnosno za kulturu. Imamo odličnu saradnju sa grupacijom za filmsku industriju, koji su se organizovali pri Privrednoj komori i naravno sa novim Udruženjem, odnosno grupacijom za muziku koja se nedavno osnovala pri Privrednoj komori i zajedno radimo sve zakone koji slede, naravno, kada preskočimo i uspemo da savladamo sve ove prepreke na koje nailazimo u pokušaju da donesemo moderne zakone. Analizu će nam dati Zavod za proučavanje kulturnog razvitka, to je jedna od njihovih osnovnih delatnosti i time će, ako Savet to zatraži, izaći u susret Nacionalnom savetu za kulturu, a kod predlaganja pretpostavljam da je bilo i upita ko želi da prihvati to da postane član Nacionalnog saveta za kulturu. Znate, ima dosta i toga da ljudi žele, a onda kada im to neko ponudi oni se uplaše od ove navale dela javnosti koji odmah počnu da vas napadaju, vređaju da li si ti sa ove strane ili sa one strane, zato što nemaju viziju da može neko da bude član Nacionalnog saveta za kulturu i da ga izabere parlament, a da ga interesuje samo doprinos u kulturi, nego vas odmah neko svrstava. Danas uopšte nije lako, lako je da izađeš da vičeš po ulicama, ali nije lako da se ti opredeliš da sarađuješ i da nešto doprinosiš kulturi bez ulice, nego na jedan institucionalan način. Ali, ne zalazim u predloge zato što mislim da su odlični. Nezavisna scena, kažem, nalazi svoje mesto i u Privrednoj komori pri grupacijama, ali i svakako u ovom budućem Savetu za kreativnu ekonomiju koju mi je najavio gospodin Marko Krstić i vidim da vodi razgovore sa umetnicima različitog spektra ko želi da se angažuje na svoj određeni način, ako neće podleći pod pritiscima da ga neko vuče za rukav ili ga vređa sutra, a to se dešava. To se dešava i to vidimo svi svakodnevno. Kažem, mnogo je urađeno, posle deset ili osam godina uvode se ponovo nacionalne penzije. Pažljivo treba izabrati komisiju, jer najveći pritisak će biti na ljude koji budu u komisiji koja će odrediti kome dodeliti nacionalnu penziju. Dešava se i to da pozovemo osobu XY, jer smatramo da je odlična u svojoj oblasti i da bi mogla dobre aršine da ima prilikom krajnjeg odlučivanja ko da dobije nacionalnu penziju kao veliko nacionalno priznanje, i onda posle par sati ta osoba zove, zahvali se i kaže – mislim da neću moći da izdržim taj preveliki pritisak. To znači taj odijum javnosti da vas napadne prilikom donošenja svake odluke, jer neko na fudbalskim tribinama smatra da bolje igra fudbal od onog ko ga igra, nekog ko gleda kako igra Novak Đoković, pa izgubi neki meč, onda se obruši na Novaka Đokovića jer smatra da iz fotelje dok pije pivo i jede kokice bolje igra tenis od Novaka Đokovića. To je tako i zato treba naći ljude koji žele, imaju integritet, veruju u sebe i u odluke koje će donositi povodom dodele nacionalnih penzija. Što se tiče obrazovanja, da, nadam se da ćete uticati na ministra Branka Ružića, jednako kao i na mene, i da ćemo moći uskoro da očekujemo i saradnju Ministarstva kulture i Ministarstva obrazovanja. Jer, poražavajući je podatak, videla sam negde procenat, ne znam ko je vršio istraživanja, skrenuta mi je pažnja, samo 0,8% mladih je prošle godine uopšte posetilo na teritoriji Republike Srbije neku ustanovu kulture. Samo 0,8%! Znači, bez porodice pod jedan, bez mama i očeva koji vode decu u muzeje, galerije, dečija pozorišta, na izložbe, na predstave bilo koje vrste, bez istorije umetnosti, eventualno u obrazovanju, ne mogu da se očekuju veliki pomaci, jer porodica ne može sve baš da prebaci na obrazovanje, nešto mora da se dešava i vikendom. Obrazovanje je svakako kao ključ, jer ne možete da se bavite kulturom ako baš neke elemente u najosnovnijem obliku barem ne naučite o istoriji umetnosti. Imamo čak i neke ljude koji rade u ustanovama kulture, pa kada im pomenete neko ime malo starije generacije, a obeležio je kulturu 21. veka, ne znaju odmah da vam prepoznaju ko je to. Zamislite kako će to da izgleda u generacijama iza nas. Polako se mlade generacije profilišu da uče samo ono za šta su se opredelili i neće imati tu širu sliku i šire obrazovanje koje čini jednog čoveka intelektualcem. Ja sam ubeđena da smo na dobrom putu, da nije tako loše biti umetnik u Srbiji, jer vidim da mnogi priznati umetnici, koji su svoj život i svoju karijeru proveli u inostranstvu, počeli su da se vraćaju u Srbiju. Tu je jedan Vladimir Pištalo, koji je predavao u Americi i odlučio sam da se vrati i da prihvati da bude upravnik Narodne biblioteke Srbije. Tu je svakako jedan Stefan Milenković, koji ne može da se požali da nije ostvario dobru karijeru kao violinista, sasvim je zadovoljan svojim životom u Republici Srbiji. Trenutno vodim razgovore sa dva eminentna muzičara našeg porekla koji su u inostranstvu, čitav život su proveli u inostranstvu, koji su se samo javili i poželeli da se vrate u Republiku Srbiju i da razgovaramo na koji način i gde bi se oni angažovali. Tako da, kažem, nije čak sve ni u novcu, ima nešto i u kvalitetu i lepoti življenja koje svakako Srbija nije izgubila, bez obzira na sve probleme sa kojima se suočavala i suočava i danas. Hvala.
Zahvaljujem se potpredsednici Vlade i ministarki kulture i informisanja. Pretpostavljam da narodna poslanica Jelena Mihailović želi kratku repliku. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajuća. Uvažena ministarka, hvala vam na vašem odgovoru. Uvek ste prisutni u ovom visokom domu, to je veoma značajno. Sami ste se prisetili konstatacija koleginice Sandre Božić, predsednice Odbora za kulturu i informisanje. U protekloj godini smo dosta diskutovali o kulturi, što smatram da je veoma važno za naše društvo, za našu zemlju, za kulturne poslanice, za sve koji učestvuju u kulturnom životu i za konzumente, odnosno građane. Veoma ohrabruje to što imate jasnu viziju, jasnu sliku kulture u Srbiji, a potom i jasnu viziju u kom pravcu kulturu treba razvijati. Uvek se trudim da ovde iznosim svoje lične stavove koje sam stekla kao umetnik, kao neko ko stvarno živi ovde i stvara. Rekla sam već, imala sam brojne prilike da na nekim drugim meridijanima dalekim boravim, ali moja je želja da budem u svojoj domovini, u svojoj zemlji i da tu upravo kroz institucije pokušam da doprinesem boljem statusu kulture i umetnosti. Tu sam i ja, kao i kolege iz Poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, da vam pružimo svu podršku, da vam damo ideje, da neke od njih možda ako vam odgovaraju prihvatite. Sigurna sam, naravno, što ste rekli, država nije prolazila baš kroz neke bajne momente u prethodnih 20, 30 godina, ali smatram da treba da se okrenemo budućnosti, da moramo gledati unapred, da se moramo porediti sa boljima, sa najboljima. Zato sam i navela kao primere Ujedinjeno Kraljevstvo i Nemačku, jer su to jedne od najjačih ekonomija na svetu. Smatram da možemo biti bolji samo ako pratimo njihove rezultate, jer u ekonomiji smo dokazali, težili smo boljem i dokazali smo da možemo da ostvarimo dobre rezultate i zašto da ne reflektujemo deo tog ekonomskog uspeha i na sektor kulture i umetnosti, što će u mnogome, kako svim kulturnim poslanicima, olakšati i vama kao ministru kulture i informisanja rad i vaša stremljenja. Par puta sam vam već pri preuzimanju resora čestitala na preuzimanju resora Ministarstva kulture, ali pre svega i na hrabrosti da preuzmete Ministarstvo kulture i informisanja, a posebno da ga preuzmete u vreme pandemije, kada su globalna dešavanja takva da nigde nikome nije bilo lako, posebno sektoru kulture, jer su sve ustanove u svetu… (Predsedavajuća: Vreme.) Izvinite, samo da završim. Svakako ću uticati koliko god mogu, a sigurna sam da će i ministar Ružić biti otvoren za saradnju svake vrste, jer uostalom i rezultati Ministarstva prosvete i obrazovanja dokazuju da gospodin Ružić zaista ima, kao i vi, jasnu sliku i viziju kako treba dalje razvijati. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara, narodna poslanica Rozalija Ekres.
Poštovana potpredsednice, uvažena ministarko sa saradnikom, ispred Poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara, danas ću govoriti kao ovlašćena predstavnica o Predlogu članova Nacionalnog saveta za kulturu. Zakon o kulturi jer na snazi od septembra 2009. godine. Pre njegovog donošenja oblast kulture nije bila regulisana jednim opštim aktom. Njegovim usvajanjem su stvoreni zakonski preduslovi za ujednačenu sistemsku i efikasnu regulaciju ove celokupne oblasti. Juna ove godine su vršene po treći put izmene i dopune Zakona o kulturi, sa ciljem da se jedan deo odredbi upodobi sa realnim životnim problemima i da se izmenama i dopunama pojednostave određene procedure kako bi se učinile efikasnijim. Važni deo izmena zakona se odnosio na Nacionalni savet za kulturu i način njegovog izbora, a sa ciljem njegovog efikasnijeg i aktivnijeg rada. Umesto ranijih 19, Savet za kulturu sada ima 11 članova iz različitih oblasti kulturne delatnosti. Ministar vrši izbor po jednog kandidata sa liste predloga kandidata i sa dva predložena kandidata nacionalnih saveta nacionalnih manjina utvrđuje predlog članova Saveta, koji dostavlja Narodnoj skupštini. Ovlašćeni predlagači kandidata su Republički zavod za zaštitu spomenika kulture, Državni arhiv Srbije, Narodni muzej Srbije, Narodna biblioteka Srbije, Narodno pozorište u Beogradu, Jugoslovenska kinoteka, Matica srpska, Srpska akademija nauka i umetnosti i preko Koordinacije nacionalnih saveta nacionalni saveti nacionalnih manjina. Nacionalni savet za kulturu je stručno savetodavno telo koje Narodnoj skupštini, Ministarstvu nadležnom za kulturu i Vladi treba da pruži stalnu stručnu podršku u očuvanju, razvoju i širenju kulture. Savet analizira i daje mišljenje o stanju u kulturi u Republici Srbiji, daje sugestije u kreiranju kulturne politike, daje predloge za razvoj i unapređenje kulturnih delatnosti, učestvuje u izradi predloga strategije razvoja kulture i daje ocenu izvršenja. Članovi saveta se biraju iz reda uglednih i afirmisanih umetnika i radnika u kulturi. Naša poslanička grupa, poslanička grupa SVM je u junu ove godine, kada smo u plenumu raspravljali o izmenama zakona izrazila svoju zahvalnost na razumevanju potpredsednici Vlade i ministarki Maji Gojković i predsednici Vlade, koja je takođe prihvatila apel ne samo naše poslaničke grupe, već i drugih nacionalnih manjina i njihovih nacionalnih saveta. Zahvaljujući tome, zakonskim rešenjem je definisano da u Savet za kulturu nacionalni saveti nacionalnih manjina predlažu dva člana. Smatramo da je na ovaj način Vlada Republike Srbije potvrdila da radi na sprovođenju integrativnih kulturnih politika, ističe uvažavanje kako nacionalne, tako i regionalne raznolikosti, uz istovremeno negovanje zajedničkog kulturnog nasleđa. U procesu društvene integracije nacionalni saveti nacionalnih manjina imaju izuzetno značajnu ulogu, budući da su na osnovu nadležnosti utvrđenih zakonom posvećeni očuvanju nacionalnog identiteta i unapređenju i razvoju kulturne posebnosti. Njihov zadatak je da se staraju o sprovođenju prava na kulturnu autonomiju i da kroz društveni dijalog i konsultacije sa predstavnicima vlasti, kako na nacionalnom tako i na pokrajinskom i lokalnom nivou, pronalaze najbolja moguća rešenja kako bi se zakonom garantovana prava nacionalnih manjina poštovala i primenjivala. Kada pričamo o zajedničkoj kulturnoj baštini, pred nama je još uvek puno posla, jer složićete se da je institucionalno kultura manjinskih zajednica uglavnom prepuštena samim manjinama i njihovim manjinskim institucijama. Odbor za kulturu i informisanje je 3. novembra razmotrio Predlog članova Nacionalnog saveta za kulturu, koji je ministar kulture i informisanja 9. avgusta 2021. godine dostavio Odboru, zajedno sa biografijama kandidata. Odbor je zaključio da Predlog članova Nacionalnog saveta za kulturu dostavi Narodnoj skupštini, jer su se stekli uslovi za sprovođenje postupka za izbor 11 članova Nacionalnog saveta za kulturu na period od četiri godine. Predloženi kandidati za članove Nacionalnog saveta za kulturu su: Zoran Vapa, Željko Marković, Goran Vasić, dr Vladimir Pištalo, Nebojša Kundačina, dr Nevena Daković, akademik Ivan Jeftić, akademik Zlata Bojović, dr Isidora Bjelaković i sa liste predloga kandidata koju predlažu nacionalni saveti nacionalnih manjina Andraš Urban i dr Suzana Kujundžić Ostojić. Verujemo, tj. sigurni smo da će savet u ovom sastavu zaista izvršavati svoju svrhu i odgovoriti svim zadacima koji su pred njim, jer će ga činiti ljudi koji u domenu kulture po svom iskustvu i dostignućima to i zaslužuju. Sigurni smo i u to da će aktivnosti predstavnika nacionalnih manjina Andraša Urbana i dr Suzane Kujundžić Ostojić doprineti izgradnji integrativnih kulturnih politika. Izdvojiću nekoliko činjenica iz njihovih biografija. Andraš Urban još kao sedamnaestogodišnjak stvara samostalnu pozorišnu i književnu radionicu. Kasnije formira pozorišnu trupu „Ajova“, koja je teatar tretirala kao specifičnu, ali ipak sveumetničku ideološku akciju. Režiju diplomira na Novosadskoj akademiji umetnosti 2000. godine u klasi profesora Vlatka Gilića i Bore Draškovića. Od 2005. godine direktor je Mađarskog gradskog pozorišta „Deže Kostolanji“ u Subotici. Osnivač je internacionalnog pozorišnog festivala „Dezire central stejšn“. Radi u Novom Sadu i Beogradu, vodi umetničke radionice i u Rumuniji. Na pozorište gleda kao na prosvetljeni prostor, ponekad provokativne akcije, gde se misli, govori i organizuje specifičan vid umetničke stvarnosti. Predstava je za njega komunikacija i druga stvarnost koja postoji za sebe, ali nastaje u odnosu izvođača, izvođene aktivnosti i gledaoca. Višestruko je nagrađivan na pozorišnim festivalima za najbolju režiju. Jedna od poslednjih u nizu je i nagrada „Bojan Stupica“. Doktor Suzana Kujundžić Ostojić završila je Filozofski fakultet u Novom Sadu na Katedri za jugoslovensku književnost i srpskohrvatski jezik. Magistarski rad na Katedri za srpsku i uporednu književnost odbranila je 2000. godine. Doktorske studije završila je u Beogradu na Filozofskom fakultetu na Katedri za etnologiju i antropologiju 2016. godine. Iste godine postala je upravnica Centra za kulturu Bunjevaca u Subotici. Uredila je i jezički oblikovala deset bunjevačkih izdanja, radila na standardizaciji bunjevačkog jezika. U danu za glasanje poslanička grupa SVM će sa velikim zadovoljstvom i verom u uspešan rad novoizabranog Nacionalnog saveta za kulturu glasati za predlog izbora predloženih kandidata. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ narodni poslanik Miloš Terzić.
Hvala, predsedavajuća. Poštovani građani Srbije, uvažena potpredsednice Vlade gospođo Gojković sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo Predlog odluke o razrešenju članova Nacionalnog saveta za kulturu, kao i predlog za izbor novog saziva pomenutog tela koje je izuzetno važno za oblast kulture. Članom 16. Zakona o kulturi propisano je da Nacionalni savet za kulturu ima ukupno 11 članova koje bira i razrešava Narodna skupština Republike Srbije na period od četiri godine. U prilogu izveštaja mi smo dobili biografije i informacije o kandidatima i uzimajući u obzir činjenicu da smo kroz izmene i dopune Zakona o kulturi učinili napor da se izmeni sastav i način izbora kandidata za članove Nacionalnog saveta, ministar je Narodnoj skupštini dostavio utvrđeni predlog članova saveta, kao i obrazloženi zahtev za razrešenje šest članova Nacionalnog saveta za kulturu, te su se stekli uslovi da se konstituiše novi saziv ovog tela. Prema ovim izmenama, predviđeno je da predlagači Nacionalnog saveta za kulturu budu najznačajnije institucije u Srbiji iz ove oblasti. Izmenama i dopunama Zakona o kulturi omogućićemo da u narednom periodu Nacionalni savet za kulturu radi još bolje i još efikasnije nego što je to bio slučaj u nekom prethodnom periodu. Uspeli smo da uskladimo Zakon o kulturi sa Zakonom o rodnoj ravnopravnosti, čime smo omogućili veću zastupljenost manje zastupljenog pola, što je svakako dobra stvar i jedan pozitivan pristup. Na ovaj način, mogu slobodno da kažem, dokazujemo da je i Vladi Republike Srbije i SNS, kultura visoko na listi prioriteta i da i Vlada Republike Srbije i Narodna skupština je voljna da nastavi promociju i razvoj naše kulture, koja je važna sa srpsku državu i društvo u celini. To smo dokazali kroz zajednički rad baš toko ovog saziva Narodne skupštine Republike Srbije. Smatram da smo kroz usvajanje izmena i dopuna Zakona o kulturi, kao i kroz donošenje Zakona o zaštiti ćiriličkog pisma i upotrebe srpskog jezika u javnom životu, kao i kroz usvajanje Zakona o očuvanju kulturno-istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar, donošenje Zakona o očuvanju kulturnog nasleđa Sremskih Karlovaca, kao i kroz osnivanje Muzeja žrtava genocida pokazali da je to zaista tako. Mogu slobodno da kažem da smatram da će to ostati večni legat vlasti SNS i predsednika Aleksandra Vučića i u narednom periodu. Sve je to uglavnom urađeno na predlog predsednika države koji insistira na tome negujemo i da oživimo kulturu pamćenja, kako nam se nikada više ne bi dogodilo to da se prikrivaju zločini nad srpskim narodom, posebno na prostoru bivše Jugoslavije i posebno u odnosu na sve ono što je srpski narod doživeo i proživeo u genocidnoj NDH. Uspeli smo da oživimo kulturu pamćenja kako nam se u budućnosti takve stvari više nikada ne bi ponavljale. Možemo sa ponosom da konstatujemo da će ova godina ostati upamćena po tome što smo zaista kao država uradili mnogo na polju kulture i to podrazumeva da smo uspeli konačno da završimo izgradnju hrama Sveti Sava, da smo podigli spomenik rodonačelniku srpske države Stefanu Nemanji. Mislim da smo na taj način, pre svega pokazali samopoštovanje prema sebi kao narodu, ali da smo uspeli da narodu vratimo veru u snagu i u moć srpske države, pre svega, naravno kroz ekonomski napredak, kroz borbu za očuvanje srpskih vitalnih, državnih i nacionalnih interesa, ali kroz adekvatnu i efikasnu borbu Vlade Republike Srbije za očuvanje našeg kulturnog nasleđa i našeg kulturnog identiteta. Srpska napredna stranka je stranka koja vodi jednu realnu nacionalnu politiku i baš zbog toga smo u prethodnom periodu radili mnogo u oblasti kulture i realizovali izuzetno važne projekte u toj oblasti, kao što je projekat digitalizacije našeg kulturnog nasleđa, promocija našeg kulturno nasleđa na međunarodnom nivou, ali i kroz renoviranje Narodnog muzeja, otvaranjem Muzeja savremene umetnosti. Smatram da smo na taj način pokazali društvu da identitet i društveno materijalni progres i napredak mogu da idu zajedno i SNS će to u narednom periodu nastaviti da radi posebno u oblasti kulture. Uspeli smo da dovedemo do toga da progres sa nacionalnim predznakom bude novi srpski kod i da oslabimo uticaj lažne drugosrbijanske elite što je posebno dobro prihvaćeno koliko vidim kod mladih ljudi u Srbiji, jer se vidi njihova frustracija zbog podizanja spomenika Stefanu Nemanji, zbog davanja državne pomoći SPC i Svetom manastiru Hilandar, zbog završetka izgradnje hrama Svetog Save i na taj način su razotkrili svoje pravo lice i pokazali da je jedini njihov cilj da napadaju sve ono što je dobro, a šta u srpskom društvu uradi SNS i da im je jedini zadatak da napadaju i sve nacionalno i sve progresivno u isto vreme. To je tipičan odraz politike koju sprovodi Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić, i ta umišljena kvazi elita. Njihovo političko delovanje predstavlja primer odnosa poraženih od strane pobednika, tačnije od Aleksandra Vučića, koji ih je poslao tamo gde im je i mesto, a to je na margine srpske društvene i političke scene. Njihova agresivnost je odraz nemoći i frustracije, jer je konačno došlo vreme da i u oblasti kulture, ali i u oblasti politike odgovorimo argumentovano na izlive antisrpskog šovinizma, beogradskog kruga, koji uopšte ne razume i ne shvata potrebe srpskog naroda. Đilas, Jeremić, Tadić, Marinika Tepić, Aida Ćorović i ta umišljena kvazi elita svakodnevno dokazuje koliko su u stvari odnarođeni i otuđeni od srpskog naroda. Svakodnevno nam deo te opozicije, oličen kroz političko delovanje stranka bivšeg režima, koje su odgovorne za ekonomsko, političko, ali i kulturno posrnuće Srbije dokazuje da kada postanu žrtve sopstvenih standarda, sopstvene retorike, za to uvek moraju da okrive nekog drugog i to je uvek po difoltu Aleksandra Vučića, ali i čitav srpski narod, jer na svu sreću srpski narod nije uspeo da upadne u njihovu propagandu, zamku gde oni smatraju da je potrebno da bude antisrpski nastrojeni u svim ovim oblastima da biste bili prihvaćeni i uspešni u društvu. Srpski narod sada konačno može da prepozna njihove primitivne metode manipulacije. Ovde nije reč o samo o pukoj borbi u sferi politike i sferi kulture, već o njihovoj patološkoj nameri da Aleksandru Vučiću, kao patrioti, koji je prigrlio ideju progresa i koji je dosledno primenjuje u praksi da probaju da mu stanu na kraj. Srpska napredna stranka pokazuje svojim delovanjem u svim oblastima, a posebno u domenu kulture, da srpstvo ne znači protivljenje progresu, već upravo suprotno od toga. Možemo sa radošću da konstatujemo da se ta lažna drugosrbijanska elita preračunala ako su mislili da mirno mogu da napadaju srpski narod, da dobijaju novac od stranaca i da tako mirno odu u penziju. Drugosrbijanska i Tviter histerija je izazvana zbog toga što su politička deca Latinke Perović, Žarka Koraća, Nenada Čanka, već računala da će zauzeti mesta, načelnička mesta u zavodima za sprovođenje sankcija nad srpskim narodom, istim onim sankcijama koje u Vašingtonu za srpski narod tražio Đilas, kako bi nam nametnuli žig kolektivne odgovornosti i kolektivne krivice baš kao i kroz onu rezoluciju, odnosno pokušaj one rezolucije Marinike Tepić gde su hteli da optuže čitav srpski narod da je genocida narod. Dakle, da nas predstave i da dovedu do opasnog obrasca, a to je opasan obrazac gde mi moramo da prihvatimo kolektivno krivicu i kolektivnu odgovornost za nešto što srpski narod nikada nije uradio. Zbog toga su besni, isfrustrirani, jer vide da srpski narod više nikada neće uspeti da prevare. U sumraku uma ostaje im jedino da smišljaju kako i na koje muke dalje da bace srpski narod, jer ta kvazi elita smatra da Srbi nemaju kulturu i da srpski narod zaslužuje da pati. Međutim, upravo kada su poverovali da nastavljaju sa izvršenjem svojih, a od stranaca naloženih zadataka, shvatili su da od tog posla da ih stranci dovedu na vlast i da ponovo uspostavljaju svoju kulturnu supremaciju, da od toga jednostavno nema ništa. Konačno je došlo vreme, zahvaljujući SNS, pre svega predsedniku Aleksandru Vučiću da je gotovo sa politikom vređanja i ponižavanja nacionalnog dostojanstva srpskog naroda. Moraju se na sreću građana Srbije suočiti, za njih bolnom činjenicom, a to je da će za sve Latinkom Perović, akademikom Teodorovićem, Sergejem Trifunovićem, da nikada neće zauzeti mesto na magistralnom putu, odnosno na glavnom toku srpske kulture, pa će u budućnosti morati da se zadovolje sa mestima u prvim redovima projekcijama filmova Anđeline Džoli, u društvu Nataše Kandić, a možda neko od njih i zakači po koju sporednu ulogu u nekom njenom budućem filmskom ostvarenju. Iskreno smatram da za bolje i nisu. Mislim da je došlo vreme konačno da se naviknu na neke nove okolnosti u našoj lepoj Srbiji, a tu su i nove generacije koje se bez kompleksa samookrivljavanja realizuju i ostvaruju i to je jasna pokazatelj da antisrpski projekat kulturne i uopšte ukupne politike nije uspeo niti će ikada uspeti. Nacionalno i progresivno je pobedilo zahvaljujući Aleksandru Vučiću i SNS je lider savremenog u Srbiji. Moram da kažem da smo uspeli da izbijemo ideju na monopol progresa u srpskom društvu, toj lažnoj levoliberalnoj eliti i mislim da je to posebno dobro prihvaćeno kod mladih ljudi. Smatram da je to zaista dobro za srpsku državu. Kada govorimo o kulturi, ono što me posebno raduje jeste to što imamo sve razvijeniju i sve moćniju filmsku industriju. Dobri filmovi i dobre serije danas ne nastaju slučajno, kao što su filmovi npr. „Zaspanka za vojnike“, „Kralj Petar“, „Dara iz Jasenovca“, filmovi o junačkim podvizima srpskih vojnika na Košarama i Paštriku tokom ratnih dejstava 1998. i 1999. godine. Koliko znam, u pripremi je i film o zločinačkoj akciji Oluja i konačno je došlo vreme da možemo da progovorimo i o našoj slavnoj i o našoj tragičnoj prošlosti. Za razliku od današnjeg vremena, neke prethodne vlasti su se stidele naše prošlosti. Mi se za razliku od njih ponosimo ljudima koji su branili i koji su gradili ovu državu. Dakle, ovi filmovi ne nastaju danas slučajno, kao što slučajno posle 2000. godine nije nastala ni ona najveća boleština od filma u istoriji srpske kinematografije koja se zvala „Srpski film“ i koja je pod tim imenom lansirana u svet i koji je pravila upravo ta lažna drugosrbijanska elita, sa namerom da srpsko društvo i srpsku porodicu predstave kao moralno dekadentno. Ništa se tu nije promenilo. To je ista ekipa i to su isti ljudi koji žele danas na političkoj sceni da optuže čitav srpski narod da je genocidan narod. To vam je Marinika Tepić, Sergej Trifunović, Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić. Verujte mi da su im zbog takvog patološkog autošovinističkog pristupa koji imaju i dan danas građani te 2012. godine rekli dosta. Siguran sam da građani Srbije na sledećim izborima neće dozvoliti da se ikada više u Narodnu skupštinu vrati takav pristup i da će im objasniti gde im je mesto, a mesto im je na smetlištu srpske društvene, političke i kulturne scene. Srpska država konačno govori o kulturi pamćenja, kao o suštinskoj tački našeg identiteta i konačno možemo da progovorimo o našim stradanjima. Moram da kažem da mi nismo jedini narod koji je stradao u 20. veku, ali smo sigurno jedini narod koji je čekao 80 godina i 80 godina nije smeo uopšte da progovori o svom stradanju. Naš zadatak jeste da kada govorimo o kulturi, da štitimo na svakom koraku i na svakom mestu naš kulturni identitet i naše kulturno nasleđe, jer kulturni identitet i kulturno nasleđe predstavljaju sponu između nas, naših predaka i budućih pokolenja i nikada ne smemo da odustanemo od borbe za naše kulturno nasleđe i za naš srpski kulturni identitet, jer svako odustajanje od takve borbe za jedan narod može biti fatalno. Mi iz SNS od te borbe sigurno nikada nećemo odustati. Hoću da se obratim mladim ljudima u Srbiji, umetnicima, radnicima u kulturi da im kažem da je došlo vreme da slobodno mogu da budu politički Srbi i da je to garancija da ćemo nastaviti da snažimo Srbiju i to u svim oblastima društvenog života i da to jedino trenutno u Srbiji može da garantuje politika koju zastupa Srpska napredna stranka. Hoću takođe, uvažena potpredsednice Vlade, da iskoristim priliku i da izrazim svoje zadovoljstvo što je budžet za 2022. godinu u oblasti kulture nikada veći, što su značajna sredstva u tom budžetu opredeljena upravo za zaštitu našeg kulturnog nasleđa, da istaknem jedan projekat u tom kontekstu, a to je projekat zaštite biblioteke srpske Patrijaršije. Takođe, hoću da kažem da je budžet za 2022. realan, razvojan, ostvariv i da nastavljamo sa realizacijom važnih kapitalnih projekata, kao što je istraživanje na arheološkom nalazištu Belo brdo u Vinči, s obzirom na to da dolazim iz Leštana, mesta pored Vinče, znam koliko je taj projekat važan i značajan za sve stanovnike Opštine Grocka, uopšte što se tiče našeg srpskog kulturnog nasleđa i koliko jedan takav projekat u budućnosti može da doprinese i boljoj turističkoj ponudi i dolasku, odnosno prilivu novih investicija, a samim tim i otvaranju novih radnih mesta. Izdvojena su takođe i sredstva za jedan genijalan projekat, rekao bih, a to je srpska prestonica kulture, tako da će grad Čačak u 2022. godini imati opredeljena sredstva iz ovog budžeta da sredi sve svoje muzeje i sva svoja pozorišta i tako će u budućnosti biti sa svakim gradom u Srbiji. Dakle, u svim oblastima kulture načinjeni su neverovatni pomaci i to je jasan pokazatelj ozbiljne i odgovorne politike koju vodi SNS. Zakon o kulturnom nasleđu, ako se ne varam, ispravite me ako grešim, usvojen je juče na sednici Vlade Republike Srbije i uskoro će biti pred poslanicima u Narodnoj skupštini. To je, mogu slobodno da kažem jedan od najvažnijih zakona za našu državu, posebno u kontekstu borbe za očuvanje našeg kulturnog nasleđa na Kosovu i Metohiji, naših crkava i manastira koje je trenutno najugroženije u Evropi, a koje predstavlja sidro i krst našeg naroda. Na taj način pokazaćemo da smo spremni da istrajemo u toj identitetskoj borbi za naše kulturno nasleđe i moramo da pobedimo po svaku cenu, da nikada od te borbe ne smemo da odustanemo, jer pobeda u toj borbi je važan preduslov da ćemo nastaviti i sa ekonomskim napretkom, a i da ćemo mi Srbi imati priliku konačno da se radujemo i još većim političkim pobedama u narednom periodu. Srpska napredna stranka smatra da samo narod koji ima samosvest i neguje sećanje na svoju istoriju i kulturu može da se nada svetloj budućnosti. Za kraj hoću samo da napomenem da se nadam i iskreno verujem da će Nacionalni savet za kulturu biti primer institucije koja će u budućnosti pružati neophodnu podršku sveukupnom razvoju kulture srpske države. U danu za glasanje, naravno zajedno sa mojim kolegama iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, podržaćemo predloge koje danas imamo na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednica Vlade Maja Gojković. Izvolite.
Hvala. Želim da se zahvalim poslaniku Milošu Terziću na njegovoj diskusiji i na tome što je napravio kroz svoju diskusiju i malu analizu svega što je urađeno u poslednjih godinu dana Vlade Republike Srbije u ovom sastavu i naravno Ministarstva kulture i informisanja. Hvala vam puno što ste podsetili na sve ono što je značajno urađeno i na one inpute koje je Srpska napredna stranka zajedno sa svojim koalicionim partnerima i pokazala u svom radu u ovoj Vladi, a to je da nam je kultura značajna oblast i o očuvanju kulturnog identiteta našeg naroda, ali i svih naroda koji žive zajedno sa nama u Srbiji, i naravno u tome što smo obratili pažnju na posebne segmente kulturnog nasleđa, a to je pre svega očuvanje kulturnog nasleđa na rad sa mlađim generacijama, to je posebno u kategoriji razvijanja kulture sećanja. Nama je pre svega, iz ideoloških razloga, a kasnije očigledno iz političkih razloga u onom periodu od 2000. do 2012. godine, brisano pamćenje istorije naše države u onom jednopartijskom sistemu se to radilo ideološki i delovi istorije su potpuno sakriveni od našeg naroda, pogotovo oni delovi na koje možemo izuzetno da budemo ponosni. Sa druge strane, od 2000. do 2012. godine je bilo zabranjeno obeležavanje i podsećanje na tragediju koju smo doživljavali u poslednjoj novijoj istoriji našeg naroda i naravno, Republike Srbije, ali i naroda koji živi van administrativnih granica naše države. Ono što je svakako bitno, hvala vam na tome što ste spomenuli da je u pravom smislu reči započeta decentralizacija kulture. To se, prosto u svakom obraćanju ranije dešavalo da ministar doda: „i bavićemo se decentralizacijom kulture“, a pravi način je upravo ovo, veći iznosi sredstava na konkursu „Gradovi u fokusu“, 350 miliona, to je pet puta više nego u prethodnim budžetima, a sada smo i 2021. i 2022. godine ponovili. U 2021. godini, čak 44 lokalnih samouprava, gradova i opština je dobilo određena i to veća sredstva kako bi poboljšali infrastrukturu namenjenu za programska izvođenja i bavljenja kulturom upravo u tim sredinama. Juče smo baš razgovarali na tu temu i, kažem, ove godine, tu je pomoćnik za savremeno stvaralaštvo sa mnom, oni pripremaju već konkursnu dokumentaciju i, recimo, posle 20. decembra su spremni da krenu, ove godine nikad ranije, sa raspisivanjem konkursa, kako bi omogućili lokalnim samoupravama da ranije i započnu implementaciju tih svojih projekata za koje će dobiti podsticaje i pomoć Ministarstva kulture. Da, dobro ste razumeli, Zakon o kulturnom nasleđu je krovni zakon, Srbija nema zakon o kulturnom nasleđu, ne u ovoj formi, kao veliki krovni zakon iz koga treba da proizađe i zakon o zaštiti kulturnog nasleđa, materijalnog, nematerijalnog i mnogi propisi. Vidite već po svom obimu i materiji koliko je to važno. Evo velika moja molba da taj zakon razmatramo i usvojimo, ako se vi slažete, u decembru mesecu i da imamo jedan veliki zakonski napor verifikovan ovde upravo u parlamentu. Videli ste, bilo je zlonamernih komentara zbog jedne vrlo neprijatne omaške koja se desila, pa ste dobili zakon bez određenog jednog člana izostavljenog, tekst zakona od pre javne rasprave, ali je ispravno. Ono što najviše boli, priznaću ja svoju grešku, neću reći da je neko iz administracije pogrešio jer nikad to ne radim, možda sam trebala da pogledam i kad se odštampalo sve i završila sednica Vlade, priznaću ja grešku svoju da je otišao tekst zakona koji je davno prevaziđen u ovih šest meseci rada, ali vas najviše zaboli da neko SNS i Vladi Republike Srbije, našim partnerima, spočitava da smo mi hteli da izbacimo kulturno nasleđe na teritoriji KiM. Da smo mi to hteli, a ne oni, koji su, mislim da je čak i partija jednog koji se bavio nekada diplomatijom to insistirala na tim napadima i bog zna kakvom zgražavanju i traženju da se povuče tekst zakona koji smo mi odmah povukli kad smo videli tu ružnu grešku koja se potkrala, koji su izazvali to važno pitanje, pitanje statusa KiM iz UN, gde imamo mnogo više razumevanja, i prebacili na polje Evropske unije. Šta čovek da kaže? Kada se desio sam čin samoproglašenja dela teritorije Republike Srbije za neku kvazi državu, šta je bio njihov odgovor - da pobegnu van granica naše države i izmisle neki sastanak koji se baš tog dana dešava i koji je važniji od pitanja KiM, da odu u drugu državu, itd. Ali, dobro, čega se pametan zgražava… itd, da ne govorim da me ne bi citirali onda i pravu suštinu mog odgovora skrenuli na to kako ja ne znam da se pristojno izražavam ili znam. Jer, to je manir. Kada im odgovorite na pravi suštinski način, oni onda insistiraju na nekim sitnicama i prave od vas ono što zaista niste. Suština je da će Srbija i ovaj parlament imati zakon o kulturnom nasleđu i na osnovu njega ćemo moći da radimo i dalje, a nikom nije palo napamet, ako se pročitao čitav zakon, a očigledno ga nisu čitali, svuda se u množini spominju autonomne pokrajine. Ali, o tome ćemo pričati, i o njihovoj brizi o kulturnom nasleđu i u Srbiji i na delu teritorije naše južne pokrajine, kada budemo ovde imali raspravu o tom zakonu. A da su brinuli, valjda bi taj zakon o kulturnom nasleđu možda sada imao izmene i dopune a ne bi bio donošen prvi put u istoriji savremene Srbije. Ali, dobro, nisu se oni bavili zakonima, oni su se bavili očigledno nečim drugim. Što se tiče filmova, zahvaljujem predsedniku države koji je u to vreme doneo odličnu odluku kada je bio predsednik Vlade da se uvedu podsticajne mere za stvaralaštvo u oblasti kinematografije i audio-vizualne delatnosti. Uz pomoć tih mera, sada imamo procvat domaće kinematografije - nikada više snimljenih filmova, nikada više snimljenih serija. Zahvaljujući ovim podsticajima koji su uvedeni kada je on bio predsednik Vlade, to naglašavam zato što dosta ljudi u toj industriji ne mogu nekako da prevaziđu te svoje okvire pa ne mogu da kažu kad im je bolje, da li sada ili ranije kada toga nije bilo, kažem, izuzetan doprinos tome da sada imamo velike strane produkcije koje ovde snimaju značajne filmove, serije, oni donose novac i ulažu u Srbiji, a nakon toga i nakon utroška njihovih sredstava, tek onda dobijaju podsticaj i na osnovu tih podsticaja oni dolaze. Znači, četiri puta više ulažu nego što iznosi ova podsticajna mera. Danas nije problem da sretnete Džoni Depa na ulicama našeg grada ili sretnete u muzeju "Nikole Tesle" poznate međunarodne zvezde. Danas i u ovom trenutku se razgovara o mnogim filmskim mekama koje će projekte dovesti u Srbiju za 2022. godinu i to je postalo značajna ekonomska grana u našoj državi, koja doprinosi porastu BDP, što svakako treba naglasiti da je kod nas kultura postala važan segment porasta ekonomskih pokazatelja u državi. Hvala.
Zahvaljujem se ministarki kulture i informisanja. Pošto nemamo više prijavljenih predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Prva reč ima narodna poslanica Amela Lukač Zoranić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovana potpredsednice Vlade sa saradnikom, obzirom da je ovo moje prvo obraćanje, ja ću vas zamoliti da imate malo i razumevanja za emociju koju ću sada iskazati. Naime, moj dolazak u skupštinsku klupu obeležio je jedan drugi tragičan događaj, odnosno gubljenje lidera Stranke pravde i pomirenja, akademika Muamera Zukorlića, muftije, koga ste svi vi jako dobro poznavali i koji je svojim radom u ovoj Skupštini zaista doprineo boljem razumevanju naroda i predstavljao svoj narod, a i celu državu Srbiju na najbolji način kako je to umeo i znao. Kao neko ko je imao privilegiju da sarađuje sa njim celih 17 godina, potrudiću se da opravdam poverenje koje mi je ukazao bošnjački narod, delegirajući me upravo da budem jedna od kandidata na listi Stranke pravde i pomirenja i potrudiću se zaista da Republika Srbija, samim tim, kao što rekoh, naša zajednica, beneficira od svih nas koji u ovom parlamentu trebamo raditi u interesu naših građana. Stoga vam zahvaljujem na tome. Danas na dnevnom redu govorimo upravo o članovima Nacionalnog saveta za kulturu, koje je stručno savetodavno telo u Narodnoj skupštini i koje ujedno ministarstvu i Vladi obezbeđuje stalnu stručnu podršku očuvanju i razvoju širenja kulture. Samim tim, članovima Saveta daju se ingerencije da ujedno i ocenjuju izvršenje projekata iz oblasti kulture, za koje smo čuli da Ministarstvo kulture je ove godine, da su obezbeđena velika sredstva koja mogu koristiti upravo umetnici i udruženja koja će se baviti raznim oblastima širenja kulture. Što se tiče samog predloga članova sastava Saveta, koje je predočilo ministarstvo, znači, ovih 11 članova o kojima smo imali prilike čuti danas, neke od koleginica su govorile i o stručnosti samih članova, a s druge strane imali smo i prilike pročitati u njihovim biografijama, koje su nam ujedno dostavljene. To govori o ozbiljnosti samog ministarstva koje se vodilo principom stručnosti i ravnopravne zastupljenosti. Takođe me posebno raduje činjenica da je princip ravnopravne zastupljenosti polova ispoštovan, jer samim tim imamo i pripadnice žena koje su zastupljene u ovom savetu. Što se tiče unapređenja kulturnih delatnosti, ovde možemo reći da je Ministarstvo apsolutno otvoreno i podstiče kulturno stvaralaštvo kako većinskog naroda, tako i manjinskih naroda, jer ukoliko krenemo od same definicije kulture, jako je teško i definisati sam pojam na jedan opšte prihvatljiv način. Kultura je kod koji i učimo i delimo, kultura neguje verovanje i vrednosti naroda i zajednica, ali samim tim, kultura nas uči kako da razvijamo odnos sa drugim, sa drugim i drugačijim, što je posebno važno istaći. Što se tiče samog Ministarstva za kulturu, mi možemo reći i ono što je transparentno i primećuje se da je rad Ministarstva za kulturu, na čijem čelu je upravo gospođa Gojković, odnosno naša potpredsednica Vlade, ne može a da ne bude predmet pohvale, jer u prethodnom periodu se odradilo jako puno u polju legislative i normativnih akata, a primer toga jeste upravo i Zakon o muzejskoj delatnosti, koji je Srbija dobila posle skoro pet decenija i kojim je uvedena kategorija „muzej zajednice“. Kao matični muzej zakonom je određen muzej na otvorenom, znači, kao što je to slučaj sa starim selom Sirogojno. Samim tim, ja bih želela delegirati da i drugi gradovi u našoj državi, poput Novog Pazara, jednostavno, budu uzeti u obzir za predstavljanja grada. To može da bude primer grada muzeja, što daje mogućnost prezentovanja bogatog kulturnog nasleđa koje se može smatrati simbolom multikulturalnosti, odnosno to je očigledan primer prožimanja kultura u našoj zemlji. Takođe mi je jako pohvalna činjenica koju smo imali prilike i čuti, a to je da je kultura decentralizovana, odnosno da imamo sada situaciju sa novim projektom „Gradovi u fokusu“, gde imamo prilike u različitim gradovima prezentovati kulturno nasleđe i kulturu svih zajednica. Kako je i sama ministarka rekla, već 35 miliona je izdvojeno, što će pomoći svim kreativnim stvaraocima, znalcima da dobiju podsticajna sredstva. Takođe, veoma je značajno raditi na povezanosti savremenog kulturnog sektora sa privredom, preduzetništvom u kulturi, čime se stvara novi kulturni kapital i vrednosti. To je, takođe, jedna od tendencija kojoj Ministarstvo i teži i posvećuje veliku pažnju, što je ujedno značajno. Samim tim, i obzirom da dolazim iz dela Srbije koji je bio poznat, iz Novog Pazara, koji je nekada bio i poznat kao centar za proizvodnju lake konfekcije, tu možemo spojiti kreativno i ono što je proizvodno, znači, kreativnu i proizvodnu delatnost gde mladi umetnici mogu oslikavati materijale, gde ćemo dobiti unikatne modele koji se mogu koristiti u proizvodnji lake konfekcije i tome slično. Što se tiče Stranke pravde i pomirenja, mi želimo ujedno i pohvaliti postavljanje pravnih osnova za uređenje oblasti zaštite kulturnog nasleđa i digitalizacije materijalnih i nematerijalnih kulturnih dobara. Obzirom da živimo u svetu gde sve ono što nije digitalizovano polako, ali sigurno nestaje, ova tendencija je jako značajna, jer svi segmenti trebaju biti digitalizovani, kako bi ostali upamćeni i deo jednog kulturnog nasleđa i kulture sećanja naroda koji živi u našoj zemlji. Takođe, ono što je jako dobro i što želim pohvaliti, a tiče se Ministarstva, jeste da je vidljiva integracija naše kulture u međunarodne razvojne tokove. Ujedno, Ministarstvo podstiče mobilnost umetnika i samim tim, daje značajan doprinos svim tim mladim ljudima koji segmente svog stvaralaštva mogu prikazati u drugoj zemlji, a samim tim, usvojiti nova znanja, a svoja već stečena znanja i iskustva mogu prezentovati u drugim zemljama. Takođe mi se dopala najava ministarke kulture, što se tiče saradnje između Ministarstva kulture i Ministarstva obrazovanja. (Predsedavajuća: Vreme.) Ono što bih ovom prilikom želela da predložim jeste organizovanje nacionalnih seminara kulture za studente univerziteta i đake osnovnih i srednjih škola na temu predstavljanja kultura svih naroda koji žive na teritoriji naše države, iz prostog razloga što mi jako često upoznajemo druge narode koji ne žive u našoj zemlji, a ne poznajemo dovoljno jedni druge. To je suština na kojoj trebamo zajednički raditi, gde će mladi ljudi iz jednog kraja Srbije upoznati mlade ljude iz drugog kraja Srbije i samim tim razbijati predrasude koje postoje. To će doprineti razumevanju nas samih, a i razumevanju drugih, što će ujedno nesumnjivo dovesti do plodotvornijeg suživota. Jako mi je drago kada sam slušala kolegu iz SNS koji je govorio o kulturi stradanja i kulturi pamćenja. Takođe mi je drago što predsednik ove države, Aleksandar Vučić, poštuje, takođe, sve narode koji žive u Republici Srbiji. Pokazao je da borba za kulturno nasleđe, koja je u fokusu svih naroda, ona je prepoznata i kada su u pitanju drugi manjinski narodi u Republici Srbiji. Samim tim, pokazao je razumevanje i ne samo poštovanje prema manjinskim narodima. Ja kao Bošnjakinja koja dolazi iz Novog Pazara, ja se zaista nadam da će predsednik države nastaviti sa diskursom partnerskog odnosa prema bošnjačkom narodu i ostalim narodima u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujemo se narodnoj poslanici. Čestitamo na mandatu koji je verifikovan tek juče. Izvinjavam se, ali zaista moramo da se pridržavamo Poslovnika. Vreme predviđeno za vašu poslaničku grupu je potrošeno. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Imam dva problema sa ovim predlogom. Prvi je taj što mi ovde ipak smenjujemo određene ljude sa mesta Nacionalnog saveta za kulturu. Jedan od njih je Svetislav Božić, čovek koji je jedan od naših najvećih savremenih kompozitora u oblasti srpske duhovne muzike na temeljima pravoslavne i vizantijske tradicije, čovek koji je preko 200 kompozitorskih dela uradio, čovek koji je u 16 zemalja ostavio utisak i uticaj svojim delom, čovek koji je izvodio ta svoja dela i u koncertnim holovima u Moskvi i u Londonu. Nema nekog ozbiljnog obrazloženja, a mislim da nema ni razloga da on ne bude ovde, ali eto, desilo se. Drugi problem je onaj o kome je i ministar gospođa Maja Gojković govorila, a i uvažena koleginica poslanik SPS Jelena Mihajlović, a to je problem što nezavisna kulturna scena ovde nije imala šansu da svoje ljude predstavi tako što jednostavno reprezentativna udruženja umetnika, koja su inače reprezentativna po odluci ministarstva, nisu imali priliku da daju predlog. Pokušaću to da podcrtam na jedan slikovit način, iz prostog razloga da bi to u javnosti još više se urezalo, pa da u situaciji kad budete u prilici da to menjate, da to promenite na pravi način. Znate kako, kada je Milan Knežević, lider srpskog naroda u Crnoj Gori, pričao o proverenim vrednostima u književnosti, on kaže da voli da čita mrtve pisce. Zato ja danas neću pominjati one veličine u nezavisnog kulturnoj sceni koje su žive i koje mogu biti upitne na ovaj ili onaj način, već ću samo reći da se ovako birao Nacionalni savet u kulturi u vreme Đure Jakšića, on nikad tamo ne bi bio, zato što je i on bio deo nezavisne kulturne scene. Dakle, ovo su problemi koje imam sa ovim predlogom. Nacionalni savet za kulturu jeste jedno savetodavno telo. Međutim, ne možete ni savetovati ako vam je budžet za kulturu ograničen. U tom smislu, želim da nastavim dijalog koji sam imao sa uvaženom ministarkom Majom Gojković o budžetu, a zbog čudnih predstava o Poslovniku gospodina Orlića, nisam mogao da završim, a tiče se predstave o budžetu za kulturu. Tačno je da je 16% veći nego što je bio prošle godine. Ja sam to i u svom izlaganju rekao tada i to je dobro, ali je čudno da imamo neke druge aršine. Niko ne spori cifre koje se pominju, ali spori referentni sistem u kome to posmatramo. Imali smo prilike da čujemo da je to preko 1%, ali od rashodnog dela budžeta, dok se svuda u Evropi procenat za kulturu gleda u odnosu na BDP. To je onda ovde 0,25, kako je koleginica Mihajlović upravo rekla kada je govorila o ovom problemu. Čak se pominje i da u odnosu na rashodovni deo nije 1%, nego 0,80%. U svakom slučaju, imamo problem sa tim. Znate kako, u globalizovanom svetu, gde je sve međusobno premreženo, jedna od najvećih poluga uticaja i moći jednog naroda, ne volim da kažem malog naroda, nego Srba kao ostatka velikog naroda, jeste tzv. meka moć koja se radi kroz kulturu. Imate ove sile koje rade tvrdu moć. To je način da nekoga izudarate i da ga prisilite da vas voli, dok narodi koji gledaju u budućnost, narodi koji poštuju ličnost svakog čoveka, pa i slobodu svakog naroda koriste meku moć, tj. način da nekoga šarmirate, da ga pridobijete da vas voli i da postane deo vašeg sveta. I tu je kultura bitna. Jer, ako bi imali veća sredstva za kulturu, mogli bi da podsetimo evropsku civilizaciju da je nastajala na Lepenskom viru. Mogli bi da podsetimo predstavnike EU da njihova ideja ujedinjene Evrope prvi put je bila osmišljena kod Mitrinovića. Mogli bi da posetimo sve one koji vole pisanu reč da smo mi imali jednog Ivu Andrića, Mešu Selimovića, Crnjanskog i da smo na taj način najlepše opisivali ljudsku tragediju i ljudsku sudbinu i pridobijali ljude da razumeju i srpski jezik i srpsku reč. Ali, da bi to mogli, budžet mora da bude veći. Sada, kada vodim dijalog sa uvaženim ministrom, gospođom Majom Gojković, pošto vidim da ona dosta poštuje Margaret Tačer, tu „čeličnu lejdi“, naša, dozvolite mi slobodu da kažem „čelična Maja“, imam uvek jedan čudan odnos. S jedne strane, to je naša Maja, onaj ministar kulture koji je uneo jednu ogromnu energiju, odlučnost i povukao prave poteze u kulturi što se tiče nacionalnih penzija, što se tiče pridobijanja ljudi da se vrate u našu zemlju koji su značajni umetnici, kao što se tiče onoga što je meni i mojim Aranđelovčanima najbitnije, a to je decentralizacija u kulturi kroz podršku lokalnim ustanovama kulture. To su sve stvari koje podržavam i za koje sam spreman da glasam. Ali, imam problem sa njihovom Majom, visokim funkcionerom SNS, koji brani odluku Vlade da odvoji ovako mala sredstva u kulturi, jer naša Maja može da radi i samo će moći da radi ako dobije veća sredstva za rad u kulturi, da sve ovo što planira da uradi može da uradi. U tom smislu, nemam problem sa ministrom kulture, imam problem sa funkcionerom SNS. Podržavam ministra kulture da od SNS izvuče veće pare za rad u kulturi. U tom smislu, takođe očekujući da ova energija koju ministar, gospođa Maja Gojković ima, da nastavi ono što je recimo prethodni ministar, Vladan Vukosavljević, koji je bio u težoj poziciji jer je bio vanstranačka ličnost, nije bio visoko pozicioniran funkcioner SNS, da nastavi onu kampanju koja je bila potrebna da se izvede, a to je protiv sramotne rialitizacije i rijaliti programa u našim medijima. Hvala.
Reč ima ministarka kulture. Izvolite.
Zahvaljujem se na vašoj diskusiji. Moram da reagujem samo radi javnosti, a što vi poslaniče dobro znate, da to nije baš tako i da se danas ne smenjuje niko zato što mene su samo ubedili ovde zaposleni u Sekretarijatu Skupštine, koji vode računa o administrativnim stvarima, da moram da smenim određene članove nepostojećeg saveta da bi prošla ova druga suštinska tačka dnevnog reda. Pretpostavljam da po proceduri jeste tako. Zašto kažem ne smenjujemo nikog? Ne možemo da smenimo nekog kad savet nije nikada u punom smislu izabran i znači nije pravno nikada ni konstituisan i ti ljudi se nisu nikada bavili onim za šta su izabrani. Zato kažem to nije istina, ne mogu nikog da smenim ko nije ni izabran i nije konstituisano telo u kome je trebalo da radi i da sprovodi funkciju Nacionalnog saveta za kulturu, kako je to i zamišljeno. Sve ih uvažavam, uvažavam i one ljude koji su to bili od 2010. do 2016. godine i one koji su bili kandidati kasnije i oni koji su se kandidovali, ali nisu zadobili poverenje svojih strukovnih udruženja. To je bio opšti rat saopštenjima i pismima i dokazivanjem ko ima tu snagu da predloži nekoga i zato je ta ideja potpuno dezavuisana. Namera moja je prvo da poštujem zakone ove države. Ako u zakonu piše moramo da imamo Nacionalni savet za kulturu, onda moramo da poštujemo zakone koje donosimo u ovom parlamentu, jer zakon, to mrtvo slovo na papiru ne predstavlja ništa i u našoj oblasti, ovoj o kojoj razgovaramo i zato ovde imamo relevantne predloge i izabraćemo ih. Mogu da se složim sa vama, ali to sve može da se ispravi. U ovom trenutku je veliki napredak, imaćemo Nacionalni savet za kulturu i to će biti 11 respektabilnih ličnosti, koji će biti neka vrsta savetodavnog tela ministra, Ministarstva, ali i svih ostalih koji se bave kulturom. Nadam se da će nam pomoći u izradi nove strategije za kulturu, iako je i doneta već strategija za kulturu od strane Vlade Republike Srbije, koja bi trebala da bude sprovođena i sprovedena do 2019. godine, ali ja mislim da je vreme da počnemo da radimo novu i da ta strategija za kulturu odgovori vremenu u kome živimo. Kažem, primetila sam ja odmah taj nedostatak, da su malo naše ustanove kulture koje su bile ovde ovlašćene da predlažu kandidate, učaurene. Da li nisu tačno shvatili da mogu da iskoraknu iz tih svojih okvira pa da predlažu i nekoga ko nije i ne radi u njihovim ustanovama kulture ili im je to bila namera, ja mislim da pre nisu shvatili da imaju mogućnost i tu širinu da predlože i nekog drugog. Po meni je, u tom smislu, na neki način, najbolje odgovorio i Filmski centar Srbije, jer nisu predložili svog direktora ili nekog ko je vezan za ustanovu. Zato imamo predlog gospođe Nevene Daković, koja je profesor. Tako da, možemo da radimo na tome. Nadam se da će danas biti izabran Nacionalni savet za kulturu ili u Danu glasanja, ne znam kad ste to predvideli, a mi da nastavimo da poboljšavamo zakon i sada da unesemo mogućnost da u budućnosti budu na institucionalni način izabrani i predstavnici nezavisne scene. Vi ste naveli neke velike ličnosti iz naše kulture, iz naše istorije, da li bi oni sebe svrstali u tako nezavisnu scenu, to ne možemo da utvrdimo sada, vek jedan kasnije. Vi kažete – budžet je ograničen. Pa svi su budžeti u svetu ograničeni. Koliko novca dobijete, to je ograničenje i u tom prostoru koji dobijete, da li je 15 milijardi kao sada, 14.800 ili je nešto više, ali svi su budžeti ograničeni. Kažem, ne slažem se apsolutno sa vama, jer evropski način računanja je postotak, 1%, toliko je merilo koje su kriterijume oni dali za zemlje u Evropi, 1% od ukupnog budžeta i tako ga svi računaju. Da vam kažem, kao ministar kulture, kao neko ko je sad već desetinama godina u politici, mogu biti zadovoljna sa time što smo prešli taj zamišljeni okvir od 1%, što ukazuje da će država svake godine, u skladu sa svojim mogućnostima, ulagati sve više u ovaj segment i nikada ne mogu da zaboravim i u kojim okolnostima jedna država, kao što je Republika Srbija, ima snage da poveća budžet za kulturu, jer ova država stvarno mora, najzlonamerniji ili najveći opozicionar da je sam sebi opozicija, mora da prizna imamo nove bolnice. Mora da prizna imamo vakcine, mora da prizna da je kod nas vakcinacija besplatna. Mora da prizna da imamo nove puteve, jer kad krene i sedne u automobil i vozi se negde, on barem sam sebi priznaje da su tu noviji putevi. Da, železnice koje se grade i kažem, mnogo toga u svim segmentima. Ja bih volela da je sav budžet jedne države samo za kulturu, ali to je utopija ne samo za naše društvo, nego za sve države sveta. Kažem, 1% je veliki uspeh i ja sam ta koja nije pesimista i nikada ne kažem da je nešto samo toliko, nego kažem odlično, uspeli smo da pređemo 1% i videćete iduće godine, ako ne bude nekih nepredviđenih okolnosti globalnih razmera, imaćemo još veći. Što se tiče javne diplomatije, zato postoje velika ulaganja, recimo u filmsku industriju. Mi imamo sada filmove koji promovišu našu istoriju, ali i savremene filmove, sa nekim savremenim tematikama koje izuzetno skreću pažnju na sebe među mlađom populacijom, pogotovo u našem regionu. Imamo i države koje nisu sklone, a na hiljade ljudi dolazi i gleda naše filmove. Kulturni centri i namera da se otvori što više kulturnih centara i u našem regionu, ali i u svetu, a jedan od prvih koji će početi da radi biće Peking. Dakle, namera za Moskvu, za Ljubljanu, za Skoplje, za mnoge druge. Kažem, mi se zaista trudimo da se bavimo i kulturom sećanja u svim segmentima stvaralaštva, da obeležavamo naše praznike, zajedno sa Republikom Srpskom, donosimo iste zakone. Danas nismo spomenuli da smo doneli i Zakon o zaštiti srpskog jezika i ćiriličnog pisma, Zakon o Hilandaru, Zakon o Sremskim Karlovcima. Istorijski muzej Srbije i njegovu izgradnju, u bivšoj zgradi železničke stanice, niko nije spomenuo. Pa i ulaganje od 70 miliona za digitalizaciju kulturnog nasleđa, dakle očuvanje i dostupnost svima u svetu da vide čime to Srbija raspolaže. Hvala vam na ovome što ste primetili da imam entuzijazam i energiju. Nije mi Margaret Tačer uzor, ali volim da citiram ovu njenu rečenicu, jer veliki ste političar i razlikujete se od politikanta kada pozitivno shvatate kritiku i napade u smislu da se primećuje da vi radite, a ne da sedite i da ispijate kafe na svom poslu, jer onda vas niko neće ni kritikovati, a valjda je suština da se primeti da radite i da onda pošto ste sigurni u svoje odluke branite svoje stavove i ne pada vam teško što je neko kritičar ili zlonameran. Hvala, a vašu diskusiju ću shvatiti kao pozitivnu kritiku.
Zahvaljujem se potpredsednici Vlade. Nastavljamo sa govornicima sa liste. Reč ima narodni poslanik Marjan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, za mene je kultura jednog naroda, sastavni deo nacionalnog identiteta. Da vas podsetim da je na današnji dan 1918. godine Velika Podgorička skupština donela odluku o pripajanju ili ujedinjenju sa Kraljevinom Srbijom, sa ciljem da se zajednički uđe u Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca, a sve pod vodstvom kralja Aleksandra, koji je bio 50% Srbin, a 50% Crnogorac, odnosno kada sve sabereš 100% Srbin. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Martinoviću, u tom trenutku crnogorska obala se protezala od Ulcinja do Sutomora. Znači, Podgorička skupština je odlučivala o teritoriji i poslanicima sa teritorije Crne Gore bez Boke Kotorske, Budve itd. obale koje je administrativno do 1918. godine i pobede srpske vojske i oslobađanja tih delova, pripadala i Boka Kotorska administrativno Austrougarskoj, ako se oko toga slažemo. Nadam se da tu nema spora. Podgorička skupština dakle bila je sastavljena od delegata koji su na obali Crne Gore, mogli da budu samo u Ulcinju i Sutomoru. Sve dalje nije bila teritorija za koju su odluke donosili na Podgoričkoj skupštini. Boka Kotorska i te primorske opštine su još pre nego je bila je Podgorička skupština donele odluku na velikim skupovima u Grblju, u Kotoru o prisajedinjenju Kraljevini Srbiji, ne Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca. To je identična odluka koju su u Rumi 24. novembra, čini mi se, doneli Sremci o prisajedinjenju Kraljevini Srbiji, što je dan kasnije Velika skupština u Novom Sadu učinila za Baranju, Bačku i Banat, ukoliko nisam nešto pogrešio. Dakle, zašto ovo govorim? Da mi posebno o kulturi ne možemo olako da prepustimo neširenju i napravimo grešku koju su pravili srpski komunisti, za koje istorija i kultura važila samo za uži deo Srbije. To smo mogli da učimo pa recimo sve sam mogao da znam o Mati Gubecu, ne znam da li je bio slovenački ili hrvatski seljak i morao sam da znam kako su ga krunisali itd. Inače, imaš jedan iz istorije, ali recimo nikada ništa nisam učio o Vršačkoj buni. O Teodoru Vršačkom koji je podigao Banatsku bunu sa crkvenim barjacima i ikonama Svetog Save. Zbog toga su Turci spalili mošti Svetog Save, kažu izvori da je to bilo na Tašmajdanu, da Srbi u Banatu vide šta im ovi rade sa svecem. Teodor Vršački koji je bio vođa te bune je posle ugušenja bune živ oderan na meh od strane Turaka i mi nikada u istoriji to nismo učili jer istorija koju smo mi učili, posebno starije generacije, je obuhvatala samo istoriju uže Srbije onako kako su je komunisti projektovali, čak bez istorija svojih pokrajina. Šta smo znali o caru Jovanu Nenadu u osnovnoj školi ili u srednjoj? Ništa. Šta smo znali o njegovom vojskovođi Radoslavu Černiku koji je posle smrti Jovana Nenada osnovao sremsko vojvodstvo, neki oblik državnosti koji se protezao od Starog Slankamena do Vukovara? Šta smo učili o manastirima na Fruškoj gori, ima ih 16, koje su podigli Nemanjići i Brankovići? Učili smo da su Brankovići najveći izdajnici srpstva. Međutim, Brankovići su posle pada Smedereva posrbili, a time i kulturno uzdigli Frušku goru, podizanjem manastira i danas najznačajniji manastiri na Fruškoj gori su iz doba Nemanjića, Dragutina, i iz doba Brankovića koji su podigli desetak manastira na Fruškoj gori. Nikada ništa nismo učili o tome. Da li smo ponešto učili o bici kod Slankamena 1691. godine? Ne, to kao da je bilo zabranjeno učiti nešto o srpskim pobedama na teritorijama na kojima su živeli Srbi. Da li smo učili Bilećku bitku iz 1388. godine i veliku pobedu Vlatka Vukovića? Da li smo mi to učili? Naravno da nismo jer da smo učili onda bi znali da su ti delovi bili naseljeni srpskim stanovništvom i da se tamo manifestovala i srpska kultura. Nismo čak obeležavali pobede, jer nas su nekako komunisti naučili da samo poraze, Kosovsku bitku i neke poraze obeležavamo, a pobede, recimo Bitka kod Slankamena, gde je Jovan Monasterija sa 10 hiljada Srba pomogao da hrišćani razbiju Turke, što je kasnije dovelo do Karlovačkog mira. Da li smo učili nešto o selu Grk i Višnjićevo? Da li smo nešto učili o srpskom Homeru Filipu Višnjiću koji je onako slep pronosio narodnu istoriju? Zbog toga je selo Grk između dva rata promenilo naziv u Višnjićevo jer je tamo sahranjen Filip Višnjić. Da li kada Čanak o Vojvodini viče – nećemo gusle, hoćemo klavir, da li mi znamo, da li smo učili da su te guslarske škole bile u Irigu i u Slankamenu? Da je to i bio instrument vojvođanskih Srba kojima su oni prenosili istoriju? Da li smo učili razne običaje u Sremu i kulturi? Da li smo nešto učili o šajkači? Znamo da su u Vojvodini osetljivi na četnike, kažu, ali nemate nijedan četnički grob koji su četnici napravili u Vojvodini, ali zato imate jedno 50 hiljada koje su napravili komunisti i koji su na istoriju skupili onako lepo, nakupili samo na istoriju onoga što su oni mislili da je Srbija, a to je uža Srbija bez pokrajina. Dakle, bilo je gotovo zabranjeno naučiti da je šajkača bila vojvođanska kapa i da je pripadala šajkačkoj vojsci, rečnoj vojsci čija je baza bila u Šajkašu na Tisi i Dunavu. Jel tako, gospodine Martinoviću? Ništa od toga nismo mogli da učimo. Da li smo nešto učili o staroj Hercegovini? Da li znamo šta je stara Hercegovina? Da li znamo da je Stefan Vukčić bio kosač, da je prvo sedište bilo u Ilovači? Da je stara Hercegovina bila naslednica srpskog Svetog Save vojvodstva? Da li znamo da je to obuhvatalo i Goražde, da je to obuhvatalo i Foču, da li znamo da je to obuhvatalo i Bijelo Polje? Da li znamo da je to obuhvatalo i Pljevlja, Nikšić, Žabljak, Šavnik? Da li znamo da je to obuhvatalo Herceg Novi, da li znamo da je to obuhvatalo Gacko, Trebinje, Bileću? Da li znamo da je to obuhvatalo i Kalinovik? Naravno da ne znamo. To je bila jedna kompaktna srpska sredina, najsrpskiji deo srpskog roda koji je uostalom prenosio i kulturu. Većina tamo nekih bogomolja su podignuti, još u vreme Svetog Save. To se nije moglo učiti, nije se moglo znati, a trebalo se znati o srpskoj kulturi, o istoriji koja je vezana za srpsku kulturu, o nekim pobedama i tako dalje. Većina Srba ne zna ko je Vlatko Vuković, ali zato znamo ko je Murat, jer smo mi izgubili Kosovsku bitku, a tamo gde ih je Vlatko Vuković potukao, tu nema nekih velikih učenja o istoriji i kulturi. Da li znamo ko je Jovan Monasterljija koji je doprineo da Turci budu u bitci kod Slankamena poraženi, u bitci koja po dimenzijama bila veća od Kosovske bitke. Učestvovalo je 150.000 vojnika, 50.000 hrišćana i 100.000 Turaka. Da je bila upotreba vatrenog oružja, topova i tako dalje, da je bilo veoma teško pobediti u takvoj bici. Ništa mi o tome nismo učili, a trebalo je zaboraviti kulturu i istoriju van one uže Srbije, jer su komunisti gledali da upodobe srpsku kulturu i srpsku istoriju sa teritorijom koju su oni zamislili, na Drezdenskom kongresu da može da bude Srbija, eto Bože Srbija je izvršila neke hegemonističke upade samu na sebe, jer je ujedinila sve teritorije na kojima su živeli Srbi, Hrvati i Slovenci i pri tome napravila grešku, omogućila da oni stvore svoje nacionalne države i na teritorijima koje su pripadale Srbima pa su devedesetih godina rešili tog balasta, odnosno dogovorili se neki da se reše Srba kao balasta i onda su praznili teritorije koje su po meni istorijski i kulturno trebali da pripadnu Republici Srbiji. Da li mi nešto radimo trenutno na području stare Hercegovine? Mislim da nema nikakvih prepreka da kulturno ujedinjujemo opštine koje su nekada pripadale staroj Hercegovini, da uzdižemo srpsku kulturu i srpski duh itd. na način na koji je Boka Kotorska 1918. godine slavila prisajedinjenje Srbiji na veoma kulturan način. Njihov predstavnik je bio Božo Vuković koji je bio i pre Drugog svetskog rata poslanik, da to tako nazovem, u Beču. Dakle, ništa nije bilo sporno, sve je rađeno po nekim principima, čak tadašnjeg međunarodnog prava. Onda se pojavi Blažo Jovanović, tamo negde u aprilu 1944. godine u kožnom mantilu, sa pištoljem za pojasem na sednici koja je u Kotoru bila posvećena snabdevanju naroda životnim namirnicama, a onda reše da dodaju tačku – Razno. Pod tačkom – Raznom, u kožnom mantilu, sa utokom, to ne bi radio ni onaj Zemunski klan, ni Belivuk, dakle, sa utokom, pod pretnjom i silom. Samim tim što je došao naoružan na politički sastanak, pripojio Boku Kotorsku i primorske opštine Crnoj Gori, a crnogorska obala je pre toga bila od Ulcinja do Sutomora. Sada, ako oni hoće da ne važe odluke podgoričke Skupštine, onda hajde da im to priznamo. Ja bih im priznao, ali pod uslovom da se vratimo na pređašnje stanje. Pređašnje stanje kaže da pre toga nisu imali Boku Kotorsku i primorske gradove od čega danas žive i da to, obzirom da su doneli legalnu odluku koju nikada nisu poništili, o pripajanju Boke Kotorske i tih opština Kraljevini Srbiji, lepo mi da kažemo – stanite malo, braćo Srbi, crnogorskog zavičajnog porekla, hajde baš kada ste prešli u montenegrine, hajde da vidimo kada vam ne važi podgorička Skupština i te odluke, kada zbog toga proterate ambasadora Srbije, hajde kada hoćete da se vratimo na pređašnje stanje, da lepo Boka Kotorska po meni bude vraćena Kraljevini Srbiji, odnosno njenom pravnom sledbeniku, a to je danas Republika Srbija. Kad već hoće da poništavaju neke odluke, kada hoće da vrše reviziju istorije. Zato je moje zalaganje da mi istorijska sećanja i srpsku kulturu, srpsku kulturu koja 16 manastira, bisera na Fruškoj Gori nije tretirala u udžbenicima iz kojih sam učio u osnovnoj i srednjoj školi, kao delo iz neke srpske baštine i kulture itd. Danas se to oživljava moram priznati, ali po meni nedovoljno. Moramo učiniti da srpska kultura ne bude kultura vezana za sadašnje granice Srbije, gde nas stiskaju na razne načine da budemo što manji, što je bila osmanska politika i nemačka, a posebno Velika Britanija, da se srpska država svede na što manju teritoriju. Ako su nas već teritorijalno sabili, ne tražeći i ne ugrožavajući suverenitet, recimo Crne Gore koja je ugrozila naš suverenitet, priznala da divlju državu i sa njom se razgraničila na našoj teritoriji, a pri tome tvrdi kako smo mi zajahali Crnu Goru i negiramo njihov suverenitet. Onaj Kapičić koji je rekao – Srbija je zajahala Crnu Goru, a oni upali sa pištoljima i utokama na Dedinje i sve što su videli je bilo njihovo kao onom odlukom u Boki Kotorskoj – ja imam pištolj i kožni mantil. Bitka za Dedinje je najznačajnija crnogorska pobeda i najznačajnije crnogorsko osvajanje. Zato treba kulturu, ne želeći da ulazimo u suverenitet i integritet drugih zemalja, ali da podižemo kulturu ne samo u Srbiji, već kulturu srpskog naroda koji živi van Srbije, posebno na ovim otetim teritorijama. Moram da vas podsetim, stara Hercegovina je 1878. godine dodeljena Crnoj Gori kada je bila četiri nahije, oni što nikada nisu plaćali porez, nego je Njegoš za njih plaćao porez, pa sada ne priznaju Rusiju. Znači, oni su bili četiri nahije, kasnije im dali brda, pa 1878. godine daj Pljevlja, daj Nikšić, daj Plužine, daj im Šavnik itd. da bi 1912. godine i onaj drugi deo Hercegovine bio podeljen između Crne Gore i Srbije. Treba podizati kulturu Stare Hercegovine, ne želeći da diramo u integritet BiH, niti u integritet Crne Gore. To je sada kako jeste, ali imamo pravo na istorijsko sećanje, imamo pravo da podsetimo braću Srbe, zavičajno Crnogorce da, ako stvarno žele da ponište podgoričku Skupštinu, čini mi se da su donosili neku odluku, da bi to trebalo u pravnom smislu da znači povratak na pređašnje stanje. Ali, hajde i z to da ne idemo do kraja, posebno kada su Bokelji uznemireni u Boki Kotorskoj, ali da ne idemo i toliko daleko, a valjda imamo pravo ono što nam Milo Đukanović negira, da kada širimo kulturu saradnju, a treba je širiti između Srbije u ovakvom stanju u kakvom jeste, sa svim tim delovima, a posebno to u Staroj Hercegovini treba neku prekograničnu saradnju između Republike Srpske i Crne Gore, oživeti kulturu na teritoriji stare Hercegovine. Bila je kompaktna, najsrpskija, onako gledano po nacionalnim osećanjima teritorija i nema ništa loše u tome da neki, recimo Mađari vole svoju istoriju, svoju kulturu na teritoriji Srbije, Vojvodine itd. Tako ništa nema sporno u tome da Srbi ne negiraju svoju istoriju i kulturu, nego da neguju istorijska sećanja i da neguju kulturu na prostoru, evo predlažem da krenemo do stare Hercegovine, to mi se nekako najviše dopada. Hvala.
Zahvaljujem, potpredsednice. Uvažena gospođo Gojković, potpredsednice Vlade Republike Srbije, ja delim vaše zadovoljstvo kada je u pitanju današnja sednica i izbor Nacionalnog saveta za kulturu. Navešću nekoliko razloga zbog čega je to tako. Najpre, dugo smo čekali, a vi i ja se toga sećamo, na pun sastav Nacionalnog saveta za kulturu. Potpuno ste u pravu, u svom uvodnom izlaganju ste rekli sve detalje koji su iza nas kada je u pitanju ovaj savet i nemogućnost da on funkcioniše i ispuni svoje obaveze, pre svega činjenicom da je bio u nekom okrnjenom sastavu, čini mi se 600 od, koliko je tada trebalo da bude članova, ja i nemam taj podatak u glavi, 19 jel tako? Prosto, nisam smela da rizikujem da li je 17 ili 19, ali znam da je to bilo mnogo manje i od polovine, a kamoli od ukupnog sastava. Jedno je mnogo važno da, čini mi se, shvatimo kao nacija, a to je da kultura ne sme biti predmet političkih obračuna. Kultura ne sme biti predmet politikanstva. Kultura bi morala da bude iznad svega toga upravo zbog svega onoga što Srbija baštini, zbog svega onoga što je srpska tradicija. Neretko smo dolazili u situacije, kao Odbor za kulturu skupštinski, kao pojedinci, kao ljudima kojima je stalo, da ne razumemo zašto je neko uporno protiv. Zašto ne dozvolite da se makar i napravi greška? Onaj ko radi on ima pravo da greši. Pročitali ste spisak kandidata, predlagali su ih, i slažem se sa vama, moglo je da bude šire, mogli su da izađu iz okvira svojih institucija, imali su tu mogućnost, možda čak i obavezu da prepoznaju da treba da prošire spisak tih imena, ne verujem, da je bilo lagano svesti ovaj spisak na 11 ljudi, sve su to objektivne okolnosti, ali se prosto nisu desile. Mi danas imamo biografije ljudi koji po onome što sam ja uspela da pročitam, a pročitala sam studiozno svaku od njih, zaslužuju poverenje. Najpre su ga, pretpostavljam i sigurna sam, zaslužili u institucijama koje su ih predložile kao takve, a onda zaslužuju i šansu od nas da eventualno pokažu kako će sve to izgledati kada napokon budemo imali Nacionalni savet za kulturu. To je ona situacija koja me raduje, jer smo u vremenu iza nas imali period kada prosto nismo imali Nacionalni savet za kulturu. Govorilo se ovde i o sredstvima izdvojenim, kada je u pitanju budžet za 2022. godinu, i ja sam neko ko je čak onako neobjektivno, krajnje subjektivno tražio 1,5% ukupnog budžeta za kulturu. Svi bi se mi tome radovali, i nema nikakve dileme da bismo rado glasali za to i da biste vi rado raspodelili taj novac, i sigurno kao resorno ministarstvo znali kome i kao to treba da ide. Prosto, opterećeni svim onim što je iza nas, mislim da smo održali taj kontinuitet da obraćamo pažnju na kulturu što je u dobroj meri bila situacija koja se nije dešavala i moramo da se osvrnemo na to. Ja pamtim, a pamtite i vi, jer ste u to vreme bili predsednica Skupštine Srbije, moju uvaženu koleginicu Miru Dragaš i dragu prijateljicu, koja je toliko puta apelovala u nekom periodu pre kada smo imali iz ukupnog budžeta Republike Srbije 0,54%, 0,56% je odvojeno za kulturu i to je bila ekstremno malo. To ne znači da želim danas da kažem da je ovo što danas imamo mnogo, ali je daleko više. To ne znači da mislim da nećemo doći do toga da budžet za 2023. godinu bude daleko iznad 1% namenjen za kulturu, samo se nadam, kao i vi, da nećemo imati vanredne okolnosti koje će uticati, ne na to da kultura bude na udaru, nije kultura bila na udaru ni sada. Ja ako se ne varam, a vi mi pomozite, trebalo bi da u narednoj godini počne izgradnja koncertne dvorane, možda smo to negde predvideli kao još jedan od iskoraka koji nije mali. Nemojmo da merimo to kroz jednu grubu matematiku, opet kažem, niko ovde nije ni presrećan, ni prezadovoljan, mi smo samo racionalni kada je u pitanju ono čime raspolažemo i čvrsto verujem da ćemo svi zajedno sa svim svojim kreativnim idejama, jer sve što se danas čulo u ovoj sali ide u prilog poboljšanju situacije kada je u pitanju kultura informisanja, odnosno konkretno kultura kojom se danas bavimo. Da li će Nacionalni savet za kulturu u kome ćemo u danu za glasanje, nadam se, pokloniti poverenje, odgovoriti svom zadatku, to u ovom trenutku zaista ne znam, mogu da se nadam, ali ne mogu da tvrdim. Ono što je sigurno jeste da kada postoji rešenost da sve ono što se ne radi profesionalno kaznite, onda imate mogućnost da ispravite grešku ako se čak i dogodila. Najveća greška bi bila da smo došli do kraja i ovog mandata bez da smo bili rešeni da izaberemo Nacionalni savet za kulturu, a ako smo u imenima možda negde i promašili, iako predlagači konkretno nismo mi, konkretno niste čak ni vi iz Ministarstva za kulturu i informisanje, pre ste bili neki, rekla bih, filter za sve ono što je stiglo u predlozima, i da li je naneta neka nepravda? Da, pretpostavljam da jeste. Da, sigurna sam da ima eminentnih, kulturnih radnika, važnih imena koja zaslužuju svaku počast, ali prosto u ovom trenutku to izgleda ovako. Sigurna sam da onaj ko želi da doprinese, on nađe način. Dakle, onaj ko hoće da uradi on nađe način, onaj ko neće, on traži izgovor. Ne bih tražila izgovore nikada u životu, uvek mi je bilo nekako lakše da budem izložena kritici zato što sam i pogrešila, ali sam nešto uradila. Zato zaista mislim da je ovo važan dan, da je Nacionalni savet za kulturu jako važan i presudan i da je dobro što smo u sklopu svih donetih zakona koji su iza nas, ali i u sklopu jednog zakona koji je ispred nas i o kome ćemo razgovarati uskoro, a to je Zakon o kulturnoj zaostavštini, odnosno nasleđu, koji je takođe beskrajno važan, koji je u svojoj prvoj fazi, ja mislim u prvom pojavljivanju, naišao na najoštriju kritiku zbog jedne, ja bih rekla, tehničke stvari koja je možda i promakla, ili je naš stav iz duše prenet na papir na način na koji oni drugi koji nemaju takav stav, ne umeju baš da ga razumeju, nego traže sve ono što ne valja. To je nešto o čemu sam i juče govorila, a to je da kada želite da po svaku cenu kritikujete, uvek imate osnova za to. Apsolutno sigurno ćete naći i u ovome danas nešto što bi moglo da bude osnov za kritiku. Ja spadam u kategoriju ljudi koji želi da veruje, pripadam poslaničkoj grupi SPS koja je uvek donosila odluke i podržavala odluke koje su isključivo i samo za dobrobit građana Srbije i to će biti zbog koga ćemo podržati vaš predlog kandidata za Nacionalni savet za kulturu i u danu za glasanje svakako ukazati svoje poverenje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednica Vlade.
Da vam se zahvalim na vašem izlaganju i još jednom da ponovim, greška administrativno-tehnička koja je napravljena u proceduri, ne donošenja, nego prosleđivanja vama ovde u parlamentu, a radi se o tekstu Zakona o kulturnom nasleđu pre javne rasprave, još jednom ponavljam, moja isključiva greška. Ministar treba da dobije pohvale, ali ministar mora da prihvati da je i pogrešio i nikako ne želim da neko pomisli da time što kažemo da je administrativno-tehnička greška, da se svaljuje krivica na ljude koji rade administrativne poslove. Greška nije namerna i u konsultacijama sa predsednicom Vlade, odlučili smo se da se odmah povuče taj tekst i izađe sa pravim tekstom, ali da se ponovi čitava procedura. Samo neko zlonameran može na tome da pokuša da ubira poene. Greška je moja, ja je priznajem i sa zadovoljstvom ću zajedno sa vama da raspravljam o krovnom jednom fundamentalnom Zakonu o kulturnom nasleđu koji pravi velike pomake u ovoj oblasti. Hvala vam što ste spomenuli da ćemo uskoro videti svi i čuti koje je idejno rešenje za koncertnu halu Beogradske filharmonije će biti izabrano i nakon toga možemo da krenemo u izgradnju ovog velelepnog zdanja i ostvarimo san nedavno preminulom direktoru Beogradske filharmonije, gospodina Ivana Tasovca, ali i svih nas koji smo mu davali podršku. Moram da kažem javnosti da je on sa mnom razgovarao nekoliko dana pre svoje smrti o koncertnoj dvorani. Nadam se da ćemo svi biti sada zadovoljni time što, eto, možemo da mu se odužimo i na ovaj način u 2022. godini i da ćemo za nekoliko godina imati velelepno zdanje koje će biti jedno od najprestižnijih u čitavom regionu. Ispunili smo i još jednu njegovu želju, sada znamo da je to bila jedna od poslednjih njegovih želja, a to je da omogućimo i da kupimo novi „stenvej“ koncertni klavir, koji će sada, nakon njegove smrti, imati i ugravirano njegovo ime. Uspeli smo to da uradimo i na proleće će Beogradska filharmonija imati noviji koncertni „stenvej“ klavir. Kažem, uspeli smo stvarno sa onim malim budžetom da otvorimo, da renoviramo i obnovimo rad dva velika, ključna muzeja, Narodni muzej u Beogradu, Muzej savremene umetnosti, gradi se istorijski, odnosno renovira se zgrada železničke stanice za Istorijski muzej Srbije. Postoje planovi za izgradnju još jednog novog prostora za Muzej Nikole Tesle, koji će omogućiti da se mlađe generacije i ljudi iz čitavog inostranstva i turisti upoznaju i sa privatnim životom, ali i sa stvaralaštvom Nikole Tesle, ali i da se vide svi predmeti koji su zaveštani i koji se upravo nalaze u depoima Muzeja Nikole Tesle, koji su lično pripadali njemu. Nikada ne treba zaboraviti, još 44 opštine grade i završavaju svoje male kulturne centre, a od ključne važnosti za decentralizaciju Srbije. Mnogo očekujem od grada Čačka kao prve prestonice kulture Srbije u novijoj istoriji. Na pravi način će taj projekat pokazati kako izgleda namera države i Vlade da centralizuje kulturu. Kada se govori o budžetu jedne države, da, preko 1% republičkog budžeta, ali hajde da pogledamo koliki će biti budžet za kulturu AP Vojvodine i kolike su stavke izdvajanja za kulturu u svim gradovima i opštinama širom Srbije. To sve treba sabrati, videti koliko država izdvaja za kulturu. Hvala.
Zahvaljujem se ministarki kulture i informisanja. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovana potpredsednice Vlade, poštovane kolege i koleginice, poštovani građani Republike Srbije, danas je pred nama razrešenje i izbor Nacionalnog saveta za kulturu, što predstavlja i te kako značajan elemenat sa aspekta izbora članova Nacionalnog saveta za kulturu koji će u punom obimu raditi na unapređenju kulture i kulturnog stvaralaštva, koji će davati mišljenje, sugestije, predloge, ali će takođe učestvovati i u davanju svih onih mišljenja koji se odnose na izradu strateških dokumenata u oblasti kulture. Znamo da strateški dokumenti prate i akcione planove i planove aktivnosti. Prema tome, formiranje Nacionalnog saveta u punom kapacitetu i te kako treba da doprinese poboljšanju kulture u Srbiji uopšte. Ono što najpre moram da istaknem, to je da izdvajanja u budžetu za 2022. godinu nikada nisu bila veća. Ona su prešla 1% i, naravno, lokalne samouprave imaju i te kako značajan doprinos u unapređenju kulture sa svog područja, tako da se iz budžeta lokalnih samouprava izdvajaju sredstva. Kultura je deo našeg identiteta, kultura je deo našeg postojanja, kultura je deo naše tradicije, kultura je deo porodičnog vaspitanja, ali kultura je deo i budućnosti naše zemlje. Ono što posebno želim da istaknem, to je potpuna posvećenost ministarke i potpredsednice Vlade, Maje Gojković, kada je u pitanju njen rada kako na zakonodavnom nivou, ali i njen rad na licu mesta, odnosno odlazak u mnoge gradove i u opštine kako bi se direktno na licu mesta upoznala sa stanjem u oblasti kulture i kako bi u razgovoru sa relevantnim ljudima iz oblasti kulture i lokalne zajednice videla kako i na koji način može da se pomogne kako bi infrastruktura posebno napredovala. Moram da istaknem da je trebalo da prođe 15 godina od vremena kada je žuta tajkunska vlast vladala Republikom Srbijom, pa da se Narodni muzej u Beogradu potpuno renovira, potpuno adaptira, da se pusti u rad i da generacije osnovnoškolaca, srednjoškolaca, ali i svih onih koji dolaze u Beograd i koji su zainteresovani za kulturno nasleđe Srbije dođu u Beograd i pogledaju Narodni muzej. Prethodnu žutu tajkunsku vlast na čelu sa Draganom Đilasom apsolutno nisu zanimali spomenici kulture niti njihova adaptacija i renoviranje. Oni su osakatili čitavu jednu generaciju đaka od prvog do osmog razreda, koji nisu imali prilike niti su mogli da posete Narodni muzej Srbije. Ono što takođe želim da istaknem je da je u vreme vlasti Srpske napredne stranke, zahvaljujući pre svega velikom ugledu našeg predsednika Aleksandra Vučića i njegovoj bliskoj saradnji i prijateljskim odnosima sa predsednikom Ruske Federacije Putinom, u Srbiju vraćena 166. stranica Miroslavljevog Jevanđelja, inače najstarijeg ćiriličnog pisma iz 12. veka. Ona se sada nalazi u Narodnom muzeju Srbije. Takođe, moram da istaknem da je u zadnjih godinu dana vaše ministarstvo, gospođo potpredsednice, učinili mnogo na zakonodavnom okviru i tu moram da istaknem zakon koji smo doneli o Hilandaru. Šta to znači? To znači da će država u stvar prvi put na jedan temeljan, sistemski i uređen način opredeljivati budžetska sredstva za obnovu i rekonstrukciju manastira Hilandara, centra naše duhovnosti i državnosti, koji je pogođen bio velikim požarom i koji je nastradao u velikoj meri od požara izazvanog 2004. godine. Nikada do sada toliko pažnje nije se pridavalo manastiru Hilandaru, niti je na neki održiv način pružena materijalna pomoć i podrška za očuvanje gotovo najvećeg duhovnog i crkvenog mesta koje je značajno za Republiku Srbiju. Takođe, moram da istaknem da prvi put od dolaska Srpske napredne stranke na vlast govori se o borcima na Kajmakčalanu, o tome da je Srbija uvek bila na strani antifašizma, da je Srbija u velikom ratu izgubila trećinu stanovnika, ali i da rekonstrukcija vojničkog groblja u Solunu nije bila izvršena, da je ono bilo potpuno zapušteno. Naravno, dolaskom Srpske napredne stranke na vlast, to vojničko groblje, koje je simbol stradanja, ali i simbol života i napretka Srbije, potpuno je obnovljeno i rekonstruisano. Moram da napomenem da je ove godine prvi put ustanovljeno odlikovanje „Majka Srbija“ i tu nagradu primio je upravo čuvar vojničkog groblja na Zejtinliku Đorđe Mihailović, koji je inače treća generacija iz porodice Mihailović koja čuva i bdije nad grobovima 8.000 srpskih vojnika koji su ostali na Solunu i gde je njihovo večno prebivalište. Takođe moram da istaknem da u cilju očuvanja kulture sećanja na naše pretke Vlada Republike Srbije i predsednik Aleksandar Vučić i te kako su dosta učinili na obnavljanju groblja u Tunisu, jer ne smemo da zaboravimo da je u Tunisu sahranjeno 1.200 vojnika najlegendarnijeg i najhrabrijeg „Gvozdenog puka“, koji su se borili u Velikom ratu. Ono što takođe moram da istaknem, a što se tiče kulture sećanja na sva naša stradanja koja nikako ne smemo da zaboravimo, kojih ne smemo da se stidimo, koje moramo da pominjemo, ne zato da bismo tražili neku osvetu, već zato da se to nikada i nikome ne bi ponovilo, to je stvaranje filma „Dara iz Jasenovca“, koji govori o stradanju srpskog, jevrejskog i romskog naroda na području NDH, na području gde je tokom Drugog svetskog rata postojao jedini koncentracioni logor za decu. To je nešto što ne smemo da zaboravimo. To je nešto što moramo da govorimo. To je nešto što nikada u istoriji više ni našem, ni bilo kom drugom narodu ne sme da se ponovi. Moram da istaknem da smo malo šta kroz istoriju učili, da je u Velikom ratu postojao najmlađi ratnik, a to je Momčilo Gavrić, dečak sa osam godina koji je ostao bez svoje kompletne porodice, koji je pristupio srpskoj vojsci, koji se hrabro borio na Kajmakčalanu, koji je prošao golgote Albanije, ali njega, njegove hrabrosti, niko se nije setio do Aleksandra Vučića i dolaska SNS na vlast. Naime, 2018. godine u njegovoj rodnoj Loznici podignut je spomenik Momčilu Gavriću, najmlađem kaplaru Velikog rata. To je nešto što čitav svet treba da zna, to je nešto čime Srbija treba da se ponosi. Taj spomenik je u stvari i mesto stvaranja, mesto stradanja sve one dece koja su nedužno stradala u Velikom ratu, jer ne smemo da zaboravimo da je u Velikom ratu Srbija izgubila trećinu svog stanovništva i da se gotovo na svakoj srpskoj kući u Šumadiji vijao crni barjak. Naravno, kultura sećanja je tu da nas opominje, ali kultura sećanja je i nešto što ne sme biti nikada zaboravljeno. Život nema alternativu i zato politika Aleksandra Vučića jeste politika života, politika mira, ali svakako i politika pamćenja na sve one slavne pretke koji su nam omogućili da danas živimo u slobodi i miru. Živela Srbija i živeo Aleksandar Vučić!
Hvala vam. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovana ministarka Gojković, gospođo Gojković sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege i koleginice su uglavnom rekle o Nacionalnom savetu za kulturu. Ono što je bitno, poštovana ministarka, a što treba danas naglasiti to je da SNS i mi kao njihovi članovi smo nasledili zemlju od bivše vlasti koja je bila totalno devastirana, zemlju sa uništenim institucijama, zemlju bez ikakve bezbednosti njenih građana, zemlju koja je totalno bila ponižena, zemlju bez nade i vere u budućnost njenih građana, zemlju koja je bila bez plana i bez programa na svim poljima društvenog i ekonomskog razvoja, zemlju sa prevelikom prezaduženošću, zemlju koja je bila sa visokom stopom nezaposlenosti preko 26%, zemlju bez ikakvog međunarodnog ugleda, zemlju i narod i građane koji su bili totalno satanizovani u međunarodnim odnosima, zemlju sa najvećom pljačkaškom privatizacijom u ovom delu Evrope, zemlju sa najgorim zdravstvenim sistemom u Evropi, zemlju sa najgorim sudstvom u Evropi, zemlju bez vojske, jer tadašnji predsednik bivšeg režima Tadić je rekao, citiram: „Šta će nam vojska?“ i zemlju uništenih i devastiranih ustanova kulture, gospođo ministarka. Ustanove kulture su totalno bile uništene i devastirane. Ono što je SNS učinila, a to je kada smo zatekli zemlju u ovakvom stanju, pokušali smo obnoviti državu i naciju nakon sto godina i u tome prilično dobro uspevamo na svim poljima. Što se tiče kulture, gospođo ministar, ono što ste vi lično napravili, a to je da ste zaokružili, nakon desetina godina, svu zakonodavnu aktivnost vezano za kulturu. I to je tačno, neka politički protivnici kažu da li ja govorim istinu i da li lažem. Ja ću samo dve-tri rečenice. Zakon o muzejskoj delatnosti koji se čekao decenijama, Zakon o arhivskoj delatnosti, ono što smo čekali decenijama i usaglasili sa najboljim i najsavremenijim dostignućima u ovom delu sveta i Evrope, i da dalje ne nabrajam, Zakon o zaštiti ćiriličnog pisma, koji smo godinama i decenijama čekali, jer se Srbija i srpski narod rasrbljava već od 80 do 100 godina, i to ne može niko negirati. Izgradili smo i renovirali Narodni muzej u Beogradu. Prethodne vlasti 13,5 godina nisu mogle započeti, započele i tako je stajao bez korišćenja građana. Muzej savremene umetnosti, da ne nabrajam dalje, i veliki doprinos ste dali decentralizaciji kulture. To nisu floskule, to je stvarnost, kako vide građani Sremskih Karlovaca, takođe Čačka za godinu i po dana itd. Da ne nabrajam dalje. Idemo na Nacionalni savet. Ovo što ste učinili sa Nacionalnim savetom, pa 15 godina čekamo to. Je li tako, gospodo iz bivšeg režima? Gde god hoćete na duel o činjenicama. Čekali smo i zakonodavnu aktivnost vezano za njega, to vi vrlo dobro znate i narodni poslanici. A što se tiče kvaliteta ovih 11, svaka vam čast. Bilo vam je teško, zaista teško odabrati, ali što se mene tiče, prateći što se tiče kulture i nauke, samo da kažem – hvala vam. Hvala vam što se našla na listi prof. dr Zlata Bojović. Hvala vam u ime hiljade i hiljade generacija divnih naučnika. To je moja profesorka na postdiplomskim studijama na području bivše Jugoslavije, jedna od 16 naučnika. Hvala Srpskoj akademiji nauka i umetnosti što je prepoznala prof. dr Zlatu Bojović, a i ovog drugog kandidata. Takvi kandidati treba i u obrazovanju da se nađu, u Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje. Zadužen sam od 11 bivših studenata na području bivše Jugoslavije da se zahvalim Srpskoj akademiji nauka i prof. dr Zlati Bojović što je ostavila dubok naučni, kulturni, humani i iznad svega patriotski pečat nama studentima, koji prenosimo mlađim generacijama. Hvala vam gospođo profesorska moja bivša, Zlato Bojović, konačno ste dočekali, i vi i onih 10 i onih još kojih mnogih nema, doći će na red. Vraćamo ponos kulturi, ponos zemlji u tom smislu. Nemojte se ljutiti gospođo ministar zato što, kako ste rekli, bivša vlast kritikuje da nismo uložili u kulturu, ona inače negira, pogotovo u Kosovo. A ja ću baš da kažem za Kosovo, jer radim 25 godina na Kosovu i Metohiji i znam da me sad gledaju politički protivnici. Reći ću desetak rečenica za to područje, a oni neka kažu da li je ili nije istina. Gospodine Vuče Jeremiću koji prozivate prekjuče, vi prozivate Aleksandra Vučića za Kosovo, sram da vas bude! Vi ste, Vuče Jeremiću, u razgovoru sa američkim kongresmenom Teom Polom izjavili decembra 2008. godine, citiram: "Ulazak KiM u UN je najbolje čemu se Srbija treba da nada, ako bude imala sreće". Jeste rekli to, gospodine Vuče Jeremiću? A optužujete Aleksandra Vučića koji se kao lav bori za KiM. Idemo dalje. I vi, gospodine bivši premijeru, Zoranu Živkoviću, optužujete. Sakrili ste se sada i isturili ste drugog predsednika stranke, iza leđa, jer se stidite svojih reči koje ste izrekli baš za KiM, a ovde našu ministarku prozivate za područje kulture i predsednika za KiM. Pa, vi ste, gospodine Živkoviću, oktobra 2003. godine na međunarodnoj konferenciji u Beču izjavili, citiram: "Meni je svejedno i potpuno nebitno čije je KiM". Jel ste to rekli ili ne? Koga, bre, vi optužujete? To vam svi građani znaju, 90-100% građana, svi znaju da ste to radili. Gle čuda, verovali ili ne, ko se javio poslednjih četiri-pet dana - Boris Tadić, bivši predsednik. Gospodine Tadiću, bivši moj predsedniče države, nemojte izlaziti u javnost. Vi ste 27. 7. 2006. godine u razgovoru sa američkim izaslanikom Viznerom pružili mu uveravanje, citiram: "Da ste u sebi odradili i prihvatili nezavisnost KiM kao ishod". Jel ste to rekli ili niste? Poštovani građani, sad ćete da vidite ko se odrekao KiM i ko nam svakodnevno laže preko medija pod kontrolom Dragana Đilasa. Kad smo već kod Tadića, dozvolite, gle čuda, samo deset dana pre, a to je bio 14. 11, godinu i mesec dana, izjavio je, citiram: "Era vlasti Aleksandra Vučića je ispunjena slikovitim budalaštinama". Gospodine bivši predsedniče moj i građana Republike Srbije, pa jel su budalaštine stotine kilometara auto-puteva, jel su budalaštine stotine kilometara cesta, izgradnja preko 350 mostova, jel su budalaština izgradnja stotine škola i domova zdravlja, kliničkih centara? Jel je budalaština finansijska konsolidacija naše zemlje? E, moj Borise Tadiću, sve će istorija da kaže, i o meni i o vama i o Aleksandru Vučiću. Ono što je istina i što niko ne može negirati, to je da će istorija zabeležiti da je Aleksandar Vučić bio srpski vladar u ovo vreme i da je obnovio srpsku državu i naciju, kao i da je jedan od najvećih reformatora u istoriji Srbije. Nećete to nikad negirati. Naše buduće generacije, kada ja ne budem živ, izučavaće sigurno ove reči koje ja govorim. Gle čuda šta je taj Boris rekao i za premijera, Anu Brnabić. Zamislite ko je ukorava, Boris Tadić! Rekao je, citiram: "Ana Brnabić je polupismena". Preneo je jedan list pod kontrolom Dragana Đilasa 14. 11. 2020. godine. Možete vi pljuvati kako hoćete, ali Ana Brnabić se bori za KiM bolje nego vi, gospodine Tadiću, i nikada ni ona, ni Maja Gojković, i da ne nabrajam druge, neće se toga odreći, ali ćemo tražiti svi zajedno jedno kompromisno rešenje i dugoročno za našu južnu srpsku pokrajinu. Idemo dalje. Kad smo već kod ovog, idemo na sledeće predstavnike opozicionih stranaka kada je KiM u pitanju. Ovih dana se javio i Sergej Trifunović, inače zvani u narodu "Sergej pišoje", zašto, jer je izjavio da će pišati po grobu mrtvog predsednika Aleksandra Vučića. Narod ga zbog toga tako i zove. Rekao je 31. januara 2019. godine, citiram: "Kosovo je izgubljeno, Kosovo pripada Albancima a ne Srbima", završen citat. Ono što ste opsovali ovih dana predsednika Republike, uokvirite to, gospodine Trifunoviću, stavite u dnevnu sobu i setite se da i vi majku imate, gospodine Trifunoviću. Idemo dalje. Nenad Čanak, u narodu zvani "Nešo gicoje" je marta 2017. godine izjavio, citiram: "Spreman sam da priznam nezavisno Kosovo", završen citat. Jel tačno ili ne, gospodine Čanak? Idemo dalje, Čedomir Jovanović, 29.9.2015. godine izjavio je, citiram: "Država Kosovo je nepovratan čin koji ignorišu samo neodgovorni političari". Završen citat. Gospodine Jovanoviću, da li ste to rekli ili niste? Idemo dalje. Dragan Đilas, u narodu znani kao „Điki mafija“, je 13.8.2009. godine u razgovoru sa otpravnicom poslova američke ambasade u Beogradu izjavio, citiram: "Zalažem se za hapšenje Ratka Mladića i odreći ću se Kosova i Metohije". Da li ste rekli to, gospodine, Đilas ili niste? Za razliku od vas, za mene je Ratko Mladić jedan od najvećih srpskih heroja i nikada nije, niti bi, počinio ono što mu pripisujete vi i Haški tribunal. Zaboravljate kada govorite o Haškom tribunalu da je on ilegalni, nije ga zakoniti sud osnovao i vi i vaši saborci govorite to. Prema tome, ako ga je nezakoniti organ osnovao, sve odluke koje je doneo i koje će u budućnosti doneti, još sto godina da postoji, nisu valjane i to se zna, a da ne govorim o pravnom i istorijskom delu, o pravnom doktor Martinović neka vam drži predavanje o genocidu, a ja ću o istorijskom u Srebrenici, suočiti se sa svim autorima sveta i tu nema dileme, a optužujete državu Srbiju i građane i srpski narod. Tako moj, gospodine Đilas, profesor dr Rade Veljanovski, u narodu zvani jajara Rade, je 24. aprila 2018. godine rekao, citiram: „Srbija treba da prizna nezavisnost Kosova i Metohije, obezbedi mu stolicu u UN“, završen citat. Profesore, kolega Rade Veljanovski, zvani jajara, a znate zbog čega, to znate kolege profesori, šta bi bilo da ja komadam bilo koju zemlju, ili Aleksandar Vučić, ili Martinović, ili Mirković da je sa te strane ili ministarka? Vidite šta radite. Idemo dalje. Javio se, verovali ili ne, ovih dana bivši kandidat za predsednika države Saša Janković, Sale prangija u narodu zvani. Zašto prangija? Zbog toga što je pronađen valjda, navodno, njegov pištolj u stanu prilikom ubistva njegovog kolege Gojkovića. O tome sam ja postavljao ovde desetak puta, poštovani građani, pitanja i došao do zaključka, gle čuda, da je dokumentacija uništena. Verovali ili ne, u Arhivu grada Beograda znate koje je bio direktor i predsednik komisije? Branka Prpa. Sad vam je sve jasno. Došao sam do tih materijala i do toga. Samo da građani razumeju. Kada se bira član upravnog odbora jedne škole, ta odluka je trajne arhivske vrednosti, a ovu ovde u Arhivu o ubistvu uništili kao nebitnu arhivsku građu. Zato su bitni arhivi, Zakon o arhivima i naši arhivisti i bitno je ko te ustanove vodi. Zamislite šta je izjavio Saša Janković. Citiram: „Srbije je u interesu“, kaže, i to još kao predsednički kandidat 2017. godine, „ da Kosovo uđe u Interpol i time prizna nezavisnost Kosova“. To mi je predsednički kandidat, sa 17% koje je dobio na izborima. Poštovani građani, da znate ko su vam bili kandidati i ko kani sutra da budu kandidati. Idemo dalje. Boško Obradović, narodu znan kao Boki nasilnik, je 13. juna 2019. godine na tajnom sastanku u rezidenciji američkog ambasadora u Beogradu ćutke priznao Kosovo i Metohiju. On tada ni jednom rečju nije protivrečio Kajlu Skotu i Metjuu Palmeru koji su više puta ponovili da je Kosovo nezavisna država. Ćutao je kao miš, a kandiduje se i on, valjda, za predsednika države. Idemo dalje. Verovali ili ne, onaj koji ovih dana stalno lupeta i psuje Aleksandra Vučića, juče sam citirao onih 11 izraza koji ljudski um ne može da pojmi, akademik prof. dr Dušan Teodorović, pa i on, gle čuda, akademika, 22. jula 2020. godine je izjavio, citiram: „Kosovo nije sastavni deo Srbije“. E, moj akademiče. Pa, vi dolazite prekjuče na onu Đilasovu televiziju i kritikujete Aleksandra Vučića, pa vi ste gospodine akademiče za vreme bombardovanja napustili svoju otadžbinu, dve godine i pobegli u zemlju koja nas je bombardovala. To ste vi, gospodine akademiče. Sačuvali ste svoj tur u Sjedinjenim Američkim Državama i vratili ste se, ali niste ponos, dostojanstvo profesora, dostojanstvo naučnika. Jednog naučnika pored naučnih dostignuća krase visoke moralne vrednosti i patriotski čin, kao što je bilo sa Nikolom Teslom, da ga već ne citiram, jer sam to radio. Idemo dalje. Balša Božović ovih dana, golobradi gusar sa Maldiva, taj nas psuje svakodnevno, a i on se odrekao KiM, jer je osnovao neku Akademiju za demokratiju gde pljuje po predsedniku države i narodnim poslanicima. On je rekao: „Svi znaju da je Kosovo i Metohija definitivno izgubljeno u ratu 1999. godine“, preneo je list pod kontrolom Dragana Đilasa. Dalje, Filip David, to je onaj što u časopisu „Vreme“ pljuje svaki dan po predsedniku države, je 6.juna 2019. godine, rekao, citiram: „Kosovo nije Srbija, niti će to da bude“. Da ne citiram Srbijanku Turlajić i dalje, ima ih koliko god hoćete. Poštovani građani, poštovani potpredsedniče doktore Orliću, uvažena ministarko, narodni poslanici, dok ove osobe koje sam prozvao svakodnevno pljuju po našoj zemlji, po građanima Republike Srbije, po svemu onome što se gradi danas i radi u Srbiji, a posebno po predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, dotle je naš predsednik zajedno sa saradnicima iz dana u dan gradi, izgrađuje Republiku Srbiju, sprovodi politiku mira, politiku bezbednosti politiku ekonomskog napretka i modernizaciju Republike Srbije, politiku zdravlja svih naših građana, i ne samo naših, nego i u okruženju i šire, a jednom rečju, politiku modernizacije, a motor modernizacije Republike Srbije je naš predsednik, a to sve zbog budućnosti naše dece. Živela Republika Srbija, živela naša deca, živeo naš predsednik. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li reč žele predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, ili neko ko nije iskoristio svoje pravo? (Ne.) Zahvaljujem. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 16. i 17. dnevnog reda. Određujem redovnu pauzu. Nastavljamo sa radom u 15.00 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Siniša Mali, ministar finansija, Vanja Udovičić, ministar omladine i sporta, Slavica Savičić, državni sekretar, dr Dragan Demirović i Vojislav Lazarević, pomoćnici ministra, Svetlana Kuzmanović - Živanović i Ljiljana Petrović, šefovi odseka u Ministarstvu finansija i Jelena Dragojlović, samostalni savetnik u Ministarstvu finansija. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o budžetskom sistemu podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predsednica Odbora Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, nekako smo se navikli svake godine kada usvajamo rebalans i budžet za sledeću godinu zajedno da dođe do te formulacije da povećanje obično plata ide od 1. decembra. Međutim, kada kažemo da je u pitanju povećanje 1. decembra, onda to pripada rebalansu, znači ovoj godini finansijskoj, a kada kažemo da je povećanje od 1. januara 2022. godine, onda je to deo budžeta sledeće godine. Prema tome, mi smo videli da je tu došlo do jedne tehničke greške, da povećanje plata i penzija može da ide isključivo po budžetu za sledeću godinu i da je taj rok 1.1.2022. godine, tako da smo tu grešku predložili da ministar usvoji. On je, naravno, sagledao sve to i prihvatio na Odboru i zahvaljujemo se na tome. Jednostavno ćemo imati definisana povećanja i tačno utvrđene rokove. Hvala.
Zahvaljujem Odboru. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo, kao što ste i čuli, ovim amandmanom poboljšava se tekst osnovnog zakona. Ispravlja se jedna tehnička greška o Predlogu zakona o izmenama Zakona na dohodak građana u oblasti poreza na autorska prava. Zahvaljujući dobroj ekonomskoj politici Vlade Srbije, zahvaljujući dobroj državničkoj politici predsednika Republike, o čemu svedoče i rezultati posete Rusiji i razgovori sa Vladimirom Putinom, u Srbiji se otvara sve više radnih mesta, u Srbiji sve više ljudi, sve više građana ima priliku da radi i zarađuje, a samim tim, u državni budžet se sliva sve više sredstava od poreza na zarade. Nažalost, država je često prinuđena da novac iz budžeta, da novac građana troši na neke aktivnosti koje nisu društveno opravdane, koje nanose štetu društvu i državi i ja ću danas govoriti o jednom takvom slučaju. Država je pre 15 dana bila prinuđena da angažuje jake policijske snage da bi sprečila veće nerede zbog pokušaja neodgovornih ljudi da uklone jedan mural u centru Beograda. U pitanju je slika mog ratnog komandanta, mog prijatelja, načelnika Glavnog štaba Vojske Republike Srpske Ratka Mladića, koju je neki nepoznati autor naslikao na jednoj fasadi u Beogradu. Inače, taj mural nema neku umetničku vrednost. Zbog te slike već dve nedelje vodi se jedna kampanja koja je dovela do toga da je taj mural postao jedan od predmeta velikog interesovanja ne samo javnosti u Srbiji, nego i javnosti u regionu. Zbog te slike već dve nedelje sva antisrpska bolumenta, upotrebljavam taj izraz, u kojoj učestvuju aktivisti nevladinih organizacija i pojedinih opozicionih stranaka dosovske orijentacije, vode kampanju koja ima četiri cilja: prvi je cilj, ne najvažniji, da uklone mural, drugi cilj je da izazovu sukobe među građanima Srbije, treći cilj je da naruže ugled Republike Srbije i državnog rukovodstva i četvrti cilj jeste da ponize srpski narod. Kako god to ko gledao, uklanjanje murala na način na koji se pokušava i uz obrazloženja koja se daju, bilo bi veliko poniženje za srpski narod. Glavni kreator te akcije i kampanje koja se vodi protiv Republike Srbije i srpskog naroda je izvesna Aida Ćorović iz Novog Pazara, domaćica koja ima članske karte Socijademokratije, Demokratske stranke i Građanskog saveza, a član je i sledećih nevladinih organizacija: Žene u crnom, Centar za antiratnu akciju i Beogradski krug. Praktično, koje god antisrpsko kolo je zaigralo u Beogradu, Aida se u njega uhvatila. Aida je nedavno, pre izvesnog vremena osnovala i sopstvenu nevladinu organizaciju, ne znam kako se zove. Jednostavno, dosadilo joj je da čitav život bude u senci Sonje Biserko, Nataše Kandić, Staše Zajević, ili kako se već zove, i da deli sa njima slavu i novac, jer je procenila da nema potrebe za tim, pošto ona zna da deluje i radi protiv Srbije jednako dobro kao što rade i one. Ne sporim da je to što radi gospođa Ćorović legitimno. Zbog čega ovo i govorim, zbog čega ovu diskusiju danas posvećujem tome? To je u Srbiji normalno. U Srbiji je potpuno normalno da protestujete protiv Ratka Mladića i protiv drugih srpskih junaka, protiv srpskih simbola. Međutim, zamislite sada da predsednik udruženja „Istočna alternativa“ Republike Srpske, Vojin Pavlović, krene u Sarajevo da uništava mural, recimo, Nasera Orića ili da uništava bilo koji grafit koji veliča Nasera Orića ili nekog drugog bošnjačkog, odnosno muslimanskog komandanta i da tu svoju akciju najavljuje u medijima, da tačno zakaže datum i sat kada će tu akciju sprovesti i da tu svoju akciju objašnjava potrebom da Sarajevo spašava, da ga čisti od fašizma. Možete pretpostaviti kako bi ga dočekali. Dočekalo bi ga stotine bivših pripadnika „patriotske lige“, stotinu bivših pripadnika „zelenih beretki“ i u najboljem slučaju po njega, dobio bi batine. Zamislite i da li možete da zamislite i da li bi vam bilo normalno, kao što je normalno ovo što se događa u Beogradu, da se u Sarajevu nađe neka opoziciona stranka i da da podršku Vojinu Pavloviću ili da se nađu mediji koji će dati podršku Vojinu Pavloviću? Tek je nezamislivo da se nađe jedan jedini građanin Sarajeva koji bi izašao u zakazano vreme, na zakazano mesto i učestvovao u pokušaju uklanjanja murala ili grafita Naseru Oriću ili nekom drugom Bošnjakom komandantu. To je u Beogradu normalno. U Beogradu je normalno da deo opozicije dosovske orjentacije, nastao iz bivšeg DOS-a, da podršku izazivanju nereda radi uklanjanja murala Ratku Mladiću. U Beogradu je normalno, u Srbiji je normalno da dosovska opoziciona štampa daje podršku jednoj takvoj aktivnosti, a našlo se i nekoliko desetina budala koje su došle da učestvuju u uklanjanju murala. Ili, da navedem jedan drugi primer, zamislite da se Milica Đurđević, iz „Zavetnika“, zaputi u Novi Pazar da skida tablu sa imenom Aćif Efendije. Aćif Efendija je za vreme Drugog svetskog rata bio pristalica Adolfa Hitlera i odgovoran je za smrt više stotina srpskih civila, a bogami i muslimanskih civila. Zamislite da ona krene i, recimo, povede sa sobom Simu Spasića, a podršku joj daje Sulejman Ugljanin. To je jednostavno nezamislivo. Kreatori ove kampanje, zbog koje država mora da troši narodne pare, kažu da je Ratko Mladić zločinac, da je počinio genocid, da je fašista. U presudama Haškog tribunala ne postoji nijedan dokaz i ne postoji izjava nijednog svedoka koja Ratka Mladića direktno povezuje sa naređenjem za izvršenje nekog zločina, a kamoli sa neposrednim izvršenjem zločina. Ratko Mladić je u Haškom tribunalu osuđen samo iz razloga što je komandovao Vojskom Republike Srpske i to što je uspešno komandovao Vojskom Republike Srpske. Da je Vojska Republike Srpske poražena, da Republika Srpska nije stvorena, Ratko Mladić bi bio oslobođen, ne bi ni bilo optužnice protiv njega. U isto vreme postoje desetine svedoka koji svedoče o tome da je Naser Orić lično predvodio pljačkaške horde koje su uništavale srpska sela u Podrinju, koja su ubijala srpske civile, a imamo i svedoke njegovih saboraca da je lično ubijao pojedine zarobljenike, pa imamo slučaj profesora, mislim da se zove Ilić u Zalaziju, a imamo slučaj, o tome ću govoriti kasnije, jednog njegovog saborca koji u izjavama koje je dao Haškom tribunalu i nadležnim organima objašnjava da je Naser Orić lično svojom rukom ubio dve Srpkinje koje su bile u drugom stanju. Sada, pazite, taj Naser Orić može da hoda po Sarajevu slobodno, on je u Sarajevu nacionalni junak, niko mu ništa ne može, a u Beogradu treba zabraniti da se ističu slike Ratka Mladića. Naravno, njih ne zanimaju ni Ratko Mladić, ni njegov mural. Ratka Mladića su eliminisali. On se sada nalazi u zatvoru Haškog tribunala, a sa muralom će vreme ili neki neodgovorni ljudi učiniti svoje. O čemu se ovde radi? Ovde se radi o slanju poruka, vrlo opasnih po Srbiju i po srpski narod, o nastavku kampanje koja se vodi protiv Srbije i srpskog naroda. Jer, ako je Ratko Mladić ratni zločinac, čovek koji je fašista, čovek koji je počinio genocid, onda iz toga proizilazi da je vojska kojom je komandovao bila zločinačka i genocidna. Ako je Vojska Republike Srpske bila genocidna, onda je i Republika Srpska, kako oni kažu, genocidna tvorevina. A, jelte, nije normalno da u 21. veku u Evropi postoji jedna država koja je nastala na genocidu, iz čega se izvlači zaključak da Republiku Srpsku treba ukinuti. Otud ta kampanja za uklanjanje murala Ratka Mladića. Otud Valentin Incko, sin oficira Gestapoa, donosi jedan propis kojim pokušava da ozakoni laž da je u Srebrenici počinjen genocid i otud provokacije koje mi malo-malo pa imamo u ovoj Skupštini, gde nekoliko poslanika stalno predlaže da ova Skupština usvoji deklaraciju kojom bi se osudio navodni genocid u Srebrenici. Ne može se osuditi nešto što ne postoji. U Srebrenici nije bilo nikakvog genocida. Po međunarodnom pravu, po Povelji UN, genocid je kad neko po unapred smišljenom planu pokuša da zatre, da uništi jednu etničku grupu i njene pripadnike. Shodno tome da je Ratko Mladić hteo da počini genocid i pokušao da počini genocid, on bi, pre svega, gledao da eliminiše najvitalniji deo muslimanskog naroda i reproduktivni deo muslimanskog naroda, znači, ubijao bi žene i decu. Šta mi imamo, šta se dogodilo u Srebrenici? U Srebrenici je Vojska Republike Srpske, pod komandom Ratka Mladića, kojeg nazivaju fašistom, spasila više od 26.000 muslimanskih civila, žena i dece. Svi oni su kamionima i autobusima Vojske Republike Srpske, gorivom Vojske Republike Srpske, u vreme kad mi na Kupresu nismo imali goriva za pola rezervoara za tenkove, znači, svi oni su prebačeni na teritoriju pod muslimanskom kontrolom, pod kontrolom armije BiH, takozvane armije BiH, na području Kladnja i Tuzle. Sledeća stvar. U julu 1995. godine u Srebrenici nije zabeležen nijedan slučaj silovanja, ni pokušaja silovanja žena muslimanske nacionalnosti. Sad ja vas pitam ovde, pokušajte da nađete jedan slučaj u istoriji ratovanja da se na tako malom prostoru našlo toliko žena i toliko neprijateljskih vojnika a da se nije dogodio nijedan slučaj silovanja, nijedan slučaj ubistva deteta. Ako je u Srebrenici počinjen genocid, počinjen je nad srpskim stanovništvom. Svi znate za podatak da je u Srebrenici i okolnim selima ubijeno više od 3.300 Srba, od toga njih nekoliko stotina su žene i deca. Naser Orić i njegovi vojnici, pripadnici regularne muslimanske vojske, pod komandom Sarajeva, su upadali u srpska sela, u Zalazje, u Bjelovac, Donju Ježesticu, Gornju Ježesticu, Podravanje itd. i u njima ubili više stotina civila. Što se silovanja tiče, ja ću vam sada pročitati izjavu Samira Adića iz Glogove kod Bratunca, koji je od 1992. do 1995. godine bio u jedinici Nasera Orića, jedan od njegovih najboljih prijatelja i saradnika. On objašnjava u svojoj izjavi koja ima 105 strana, imam tu izjavu, uzeta službeno od ljudi iz Haškog tribunala. Međutim, oni su mu rekli: „Nemoj to potezati, ćuti o tome, nemoj govoriti takve stvari, nama je cilj da mi osudimo Srbe za događaje u Srebrenici“. On opisuje događaj kada je njegova jedinica upala u selo Voljevicu i zarobila desetak devojaka starosti do 25 godina, citiram: „Devojke su odvedene u kuću u kojoj je pre rata bila kafana koju je držao čovek po imenu Samir. U istoj su prenoćile i u istoj su ih silovali, vodeći sa njima ljubav protiv njihove volje komandiri koji su učestvovali u napadu na Voljevicu, a to su Naser Orić, Zulfo Tursunović, Smajo Mandžić, Ejub Golić ih Glogove koji je poginuo, Ibro Dudić zvani Duda. Nisam bio neposredni očevidac i učesnik silovanja i ubijanja, ali nakon ubijanja ušao sam u tu kuću gde sam ih video mrtve. Tela pobijenih nalazila su se na spratu te kafane u tri sobe, a o silovanju su pričali sami“. Podsećam, niko od pomenutih, Nasera Orića i drugih muslimanskih komandanata, nije osuđen za ovaj ili za bilo koji drugi zločin u Podrinju, a od Srbije, od Beograda, od srpskog naroda se očekuje nešto što je potpuno nenormalno, nešto što je suludo, da u Beogradu uklanja slike ratnog komandanta Vojske Republike Srpske, Ratka Mladića. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona. Prelazimo na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Primili ste amandman koji je na predlog zakona podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Amandman kojim se posle člana 20. dodaju članovi 20a. i 20b. podnela je Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Nenad Filipović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, amandmane koje je podnela Vlada i koji se odnose na Zakon o porezu na dohodak građana u suštini se produžava period svim onim poreskim obveznicima koji plaćaju poreze i doprinose samooporezivanjem i taj rok produžetka je od godinu dana. To znači da će i 2022. godine svi oni koji na ovaj način treba da plaćaju poreze i doprinose imati jedan specifičan sistem plaćanja koji smo mi, da vas podsetim, ustanovili još aprila ove godine kada je Vlada Republike Srbije napravila dogovor sa tzv. „frilenserima“ koji na ovaj način plaćaju svoje poreze i doprinose i to na taj način što je rečeno do 2015. godine, do kraja 2021. godine treba da plate zaostale poreze u 120 jednakih mesečnih rata, a pored toga imamo i neke dodatke koje smo napravili. Vi kao Vlada ste napravili ustupke frilenserima, a to je da svi oni koji imaju mesečne zarade do 32.000 dinara neće plaćati porez na dohodak, kao i normirani troškovi koji se obračunavaju na ukupnu zaradu u vrednosti od 50%, što znači da svi oni koji zarađuju oko 64.000 dinara mesečno ili 768.000 godišnje na ovaj način ne bi plaćali porez. Za njih je najviše. Svi ostali, kojih je mnogo manje, oni bi porez koji je na ovaj način definisan plaćali u 120 jednakih mesečnih rata. Mislim da su tim zakonom iz aprila frilenseri bili zadovoljni. Sada ovom dopunom mogu biti još više zadovoljni zato što u 2022. godini će porez plaćati upravo po ovome što sam malopre izrekao. Naravno, da bi došlo do ovakvog jednog plaćanja i da bi država mogla da podnese određena poreska zahvatanja na sebe, pre svega, zato što u ovom slušaju vidimo da određeni porez ne bi išao u budžet Republike Srbije. Moraju da postoje određena svojstva, odnosno uslovi da postoje, a to je pre svega jedan jak, kvalitetan budžet kakav smo mi usvojili na početku ove nedelje. Poslanička grupa JS je taj budžet i podržala svojim glasovima. Inače, ovaj budžet prate ne samo ovaj zakon, već postoji sjaset pratećih zakona budžeta za 2022. godinu. Sama reč „prateći“ zakoni podrazumevaju da su oni usko vezani sa budžetom. Ja bih pored onih kvalifikacija koje sam rekao za budžet, rekao da je ovaj budžet i dosta komforan upravo za ove prateće zakone i naravno za ovakve vrste amandmana koje dajemo, pa će poslanička grupa JS u Danu za glasanje podržati i ove amandmane koje je Vlada predložila i naravno set zakona koji prate budžet za 2021. godinu. Komfornost budžeta o kojoj sada govorim nastaje i u samom njegovom kreiranju koje smo već razmatrali ovde i rekli da je on dosta konzervativan i oprezan, a to podrazumeva sjaset stvari. Jedna od njih je, ako pogledamo, fiskalni deficit koji je Vlada računala da će biti na kraju 2022. godine u 3%. Verovatno će na kraju 2022. godine taj fiskalni deficit biti i manji i to možemo da zaključimo, pre svega, na osnovu samog kreiranja budžeta, jer on se oslanja na prethodnu godinu, na 2021. godinu, gde će fiskalni deficit, koji je bio planiran, da vas podsetim, aprila meseca na 6,7% a kraj ove godine planiran na 4,9% fiskalnog deficita, a smatramo da će biti i manji od 4,9%. Znači, to nam sve ukazuje da fiskalni deficit u 2022. godini može biti ispod 3%. Ako sada znamo da će Srbija u ovoj energetskoj krizi koja je pogodila ceo svet uštedeti nekih 300 miliona dolara samo upravo na plaćanju gasa od 270 dolara, to nam takođe to potvrđuje. Takođe, ako pogledamo prošlu godinu možemo videti da u doba pandemije korone Vlada je uložila ogromna finansijska sredstva u visini od 3,5% BDP na subvencije privredi, zdravstvu, građanima itd. To ako odbijemo, onda ćemo videti da je, da kažem, jedna vrsta realnog deficita koji je bio prošle godine, ispod 1,4%. Tako da, sve to govori o komfornosti ovog budžeta. Ako pogledamo rast BDP, koji je planiran ovde opet konzervativno na 4,5%, a verovatno će taj rast biti mnogo veći, jer opet moramo da se osvrnemo na 2021. godinu gde je rast BDP bio definisan sa 7%, a nadamo se da će biti i mislimo da će biti veći od 7%, a ne vidimo ni jednu prepreku u idućoj godini ili bar se nadamo da ne postoji koja ovo ne bi potvrdila. Još jedna stvar, to je projekcija samih prihoda koji su uvećani u 2022. godini svega 1,9% u odnosu na prihode koji su projektovani iz 2021. godine, a ako znamo da je rast BDP projektovan na 4,5% to samim tim govori da će i rast, odnosno prihod biti mnogo veći nego što je 1,9% koji je projektovan. Sve nam ovo govori da je ovaj budžet dosta komforan i Vlada može da preuzme na sebe mnoga poreska zahvatanja, kao što je to slučaj kod ovih amandmana. Komfornost budžeta upravo kog ovog zakona može da se vidi, takođe, ako znamo da ovaj zakon povećava neoporezivi deo od 18.300 na 19.300 dinara, kao i povećanje samog minimalca od 9,4%, to je 35.012, kao i povećanje plata od 7,27%, što nam sve govori da bi, kad pogledamo u sumi u kompletu, znači trebalo da što se tiče samog BDP, u sumi to bilo veće nego što je bilo 2021. godine kada je bilo zahvatanje 10,2%. Ovo zahvatanje u ovoj godini biće 10,1% što nam opet govori da imamo jedan konfor gde možemo da određene nuns pojave koje na ovaj način nastaju, možemo da ih rešavamo. Ja bih rekao par nuns pojava koje nisu od danas, nisu ni od juče, ali čisto da vidimo da Vlada ima mogućnosti da to u narednom periodu rešava. Naime, mnoga javna preduzeća, javna komunalna preduzeća u lokalnim samoupravama, dakle, prosveta, obrazovanje itd. imaju određena radna mesta koje imaju koeficijent, a naročito gledamo one koje koeficijente koji su najniži sa najnižom i stručnom spremom, pa onda da bi bilo malo jasnije to ću plastično objasniti da bismo se razumeli. Pre svega, imamo određene koeficijente koji ne prate samo minimalac. Znači, koeficijent sa cenom rada su ispod ovog minimalca koji će biti 35.012 dinara, biće negde kod onih najmanjih koeficijenata da zaokružimo nekih 25.000. Onda imamo sledeće koeficijente koji su malo veći i oni su na 30.000 dinara, pa još veći koeficijenti koji u stvari govore i boljim radnim mestima i odgovornijim radnim mestima idu na 35.000 dinara itd. Prema tome, svi oni će primati 35.000 dinara. To je jedan od problema zato što ljudi sa različitim koeficijentima imaju ista primanja, čak može da se desi da oni koji imaju najniži koeficijent imaju i veću platu od onih koji imaju mnogo veći koeficijent od njih zato što u samu isplatu zarade ide i minuli rad, a uglavnom su takvi sa većim minulim radom. Tako da je to jedan od problema koji bi trebao u narednom periodu da se rešava. Međutim, tu imamo i jedan problem koji je vezan za sve to, a to je sama masa zarada, jer kad vidite ove ljude za koje sam rekao, koji imaju koeficijente, koji u obračunu imaju manju platu, odnosno zaradu od minimalca onda taj novac u masi treba da se nadomesti. To će da nadomesti, naravno, javno komunalno preduzeće, javna preduzeća, ministarstvo, država, lokalna samouprava itd. Tako da tu trebamo obratiti pažnju na to, naročito sada kada znamo da se minimalac povećava 9,4%, a plata se povećava 7%, znači, tu dolazi do veće razlike u ovome o čemu sam pričali. Mislim da je sada vreme pravo za rešavanje ovakvih problema jer ti problemi, kao što sam rekao, nisu od juče, a i ovaj budžet koji sada imamo on jednostavno nije pao sa neba već je jedan kontinuirani višegodišnji rad doveo do ovakvog jednog pozitivnog budžeta i mislim da naročito sada u ovo vreme pandemije gde imamo pandemiju korona virusa već dve godine i ući ćemo i u treću godinu, gde je ona ostavila velike posledice i na svetsku ekonomiju i na našu ekonomiju, ali moram i tu da pohvalim još jednom da smo se mi tu veoma dobro snašli, da je javni dug Republike Srbije koji se planirana na kraju ove godine oko 58,2%, da će u 2022. godini biti oko 55,5%. Tako da je to još jedan dokaz jednog kvalitetnog budžeta koji smo imali i koji ima mogućnosti za ovakve stvari o kojima govorimo. Takođe bih napomenuo još jednu stvar kojoj mi idemo veoma ubrzano i mislim da ćemo se tu svi složiti da će prosečna zarada na kraju 2022. godine biti oko 610 evra i kada je bio rebalans budžeta ja sam govorio o toj pojavi pa bih sada želeo da takođe kažem par rečenica, a to je da prosvetni radnici koji primaju platu koja je ispod republičkog proseka trenutno u 2022. godini s obzirom da dolazi do povećanja prosečne plate od 610 evra, oni će verovatno još veći disbalans imati, tako da mislim da bismo trebali tu da obratimo pažnju naročito ako znamo da Vlada Republike Srbije ulaže ogromna sredstva u obrazovanje. Ulaganje u obrazovanje, naročito sada u ovo vreme kada govorimo o natalitetnoj i demografskoj politici, koju je najavio i predsednik Republike Srbije, koja će trajati ne samo jedne godine već očekujemo desetak i više godina jer to je jedan veliki proces, ulaganje u obrazovanje je takođe jedan od delova te natalitetne politike, a ulaganje u obrazovanje je ulaganje u plate prosvetnih radnika. Ulaganje u to obrazovanje i u prosvetne radnike je ulaganje u sopstvenu budućnost, u sopstvenu decu itd. jer u jednom trenutku mi ćemo imati dovoljno nuns pojava o kojima sam rekao, da će postati kočnica našeg daljeg razvoja, a problemi se rešavaju onda kada imamo mogućnost, a mislim da sada postoje ogromne mogućnosti za rešavanje ovakvih problema. Na kraju bih želeo takođe da kažem par rečenica s obzirom da sam ovde stalno govori o tome, a i kada govorimo o ovakvom budžetu trebali bismo da kažemo i naročito da pomenemo i kapitalni budžet, kapitalne investicije, koji ove godine jedan ove godine jedan od najvećih, u stvari najveći budžet koji je Republika Srbija imala što se tiče kapitalnih investicija koji je 7,3% BDP i u odnosu na prethodnu 2021. godinu je uvećan od onog inicijalnog budžeta za 129 milijardi dinara i odlično je što Vlada ulaže velike pare u te kapitalne investicije, naročito u tzv. produktivna ulaganja koja će to sve vratiti veoma brzo i ulaganje u saobraćajnu infrastrukturu, koja sada rešava ostale sfere života, a naročito to će podrazumevati u stvari poboljšanje života građana i upravo sam to zbog toga i rekao zato što sam ovde stalno spominjao jug Srbije i put za koji sam govorio da treba da se radi, jedan od najlošijih puteva u Srbiji, a to je Leskovac – Vučje i mogu da kažem sa zadovoljstvom u stvari da je juče početo sa izgradnjom tog puta i nadam se da će ovakvim nastupom kakav ima Vlada rešiti problem, višedecenijski problem svih građana i leskovačkog i porečkog kraja i time sam veoma zadovoljan. U svakom slučaju na kraju da kažem da će Poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati i ove amandmane koje je predložila Vlada i sve prateće zakone koji prate ovaj budžet. Hvala.
Hvala vam. Pošto smo razvršili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Reč ima predlagač.
Hvala potpredsedniče. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, ja sam podneo amandman koji ne znam da li ste imali prilike da pročitate, ali tiče se da se u članu 1. izuzetno od stava 3. ovog člana – za vozila od istorijskog značaja tj. oldtajmere iz člana 7. stav 1. tačka 88. Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima čije je radna zapremina motora veća od dve hiljade kubika porez na upotrebu motornih vozila plaća se u paušalnom iznosu od pet hiljada dinara usklađenom shodno odredbama člana 27. ovog zakona. Svoje obrazloženje prilikom podnošenja amandmana, možda ću malo detaljnije i reći, naravno Vlada je odbila amandman sa nekim svojim obrazloženjem uz puno poštovanja prema tom obrazloženju koje ću posle pročitati i reći nešto u prilog tome jer mislim da je ovo već pokušavamo duže vreme da ovo ipak na neki način bude uvod u donošenje zakona i pravilnika za istorijska vozila po evropskim standardima i zakonima. Ovaj predloženi amandman smatram da predstavlja korak ka bliže uređenom sistemskom rešenju u skladu sa propisima EU i najboljom praksom i međunarodnom praksom. Amandmanom se predlaže paušalno oporezivanje upotrebe vozila od istorijskog značaja kako bi se vlasnici ovih vozila rasteretili visokih poreza i bili stimulisani da svoje primerke starih i izuzetno retkih i vrednih vozila i dalje imaju u posedu. Predlažemo da to bude iznos od pet hiljada dinara koji ne bi na godišnjem nivou mnogo opteretio vlasnike oldtajmera. Ovakvim poreskim pristupom pokazali bismo kolika je vrednost ove svojevrsne istorijske baštine naše zemlje. Kada kažemo istorijske baštine naše zemlje mi pomalo i zanemarujemo, izneću i podatke zato što je svaki oldtajmer svedok jednog istorijskog perioda kod nas, industrijskog razvoja, napretka civilizacije i neraskidivi deo naše celokupne istorije i potrebno je da i mi kao država učestvujemo preko poreskih umanjenja u očuvanju ovako vrednih vozila i da doprinesemo motivisanju vlasnika da se u Srbiji zadrži što više takvih vozila. Kada kažem poresko umanjenje ne znam da li je tu poresko umanjenje zato što samim činom da je to poresko opterećenje visoko, vlasnici tih automobila čak i ne registruju te automobile, tako da bi to bilo dodatni prihod u budžet. Tačno je kako je Vlada obrazložila da ne prihvata amandman iz razloga što nisu propisani postupak utvrđivanja, razvrstavanja vozila od istorijskog značaja. Mi već godinama pokušavamo sa agencijom, i mi smo u jednom periodu čak i uredili uvoz motornih vozila kao i u Zakonu o bezbednosti saobraćaja na putevima. Ovi propisi predviđaju poseban status i posebna pravila za uvoz i registraciju istorijskih vozila. Međutim, radi kompletnog i sistemskog regulisanja statusa oldtajmera potrebno je na odgovarajući način, urediti ovaj poreski status i naravno i ovu evidenciju koju Vlada kaže u svom obrazloženju. Srbija je jedna od retkih, ali ne i poslednja država u Evropi koja problem registracija istorijskih vozila nije rešila sistemski na opštu dobrobit, čak su sve zemlje u okruženju svoje zakonite iz te oblasti usaglasile sa evropskim. Istorijska vozila, koja zbog svoje starosti, stanja tehnologije, u vreme njihovog nastanka i proizvodnje u većini slučajeva imaju motore veliki radnih zapremina, više od 2.500, 3.000, često i 5.000 kubika. Što su vozila starija radne zapremine motora su veće. Sa druge strane sistem oporezivanja motornih vozila u Republici Srbiji baziran je na radnoj zapremini motora, kao ključni kriterijum sa određenim korekcijama baziranim na starost vozila. Ove korekcije većinom obuhvataju vozila starija od 40 godina, mahom su oldtajmeri i pojam oldtajmera u EU je status vozila preko 40 godina. Posledica ovakve situacije je činjenica da stotine istorijskih vozila se ne koriste, stoje ne registrovana, i u krajnjoj liniji propadaju, budući da njihovi vlasnici nisu u mogućnosti da plate troškove njihove registracije. Time su na gubitku i vlasnici tih vozila i sama Republika Srbija. Vlasnici zbog toga što ne mogu da koriste svoju imovinu, a Republika zbog toga što od tih vozila budžet nema nikakvih prihoda. Ukoliko bi se omogućile registracije ovim vozila uz razumne troškove, odnosno uz razuman iznos poreza, budžet bi dobio prihod od poreza na upotrebu, držanje i nošenje dobara, akciza i poreza na ne upotrebljeno gorivo, poreza na potrebne delove, rad na održavanju i slično. Po našoj nekoj evidenciji, a to smo i kada smo ovo uređivali, status uvoza tih istih vozila, registruje se par desetina vozila godišnje, što je negde oko 5% istorijskih vozila u našoj zemlji. Na primer Nemačka ima ukupno registrovanih preko 330.000 vozila, Mađarska 21.000. Između ostalog, zbog čega sada deluje nekome ova priča malo i neobična, ali bi se uredio status tih vozila kod nas u zemlji, u skladu sa predloženim amandmanom to bi stimulisalo njihove vlasnike da ih ne prodaju u inostranstvu. Upravo obrnuto to bi sigurno bio stimulans da se postojeća vozila restauriraju i njihova nova vozila kupe i uvezu u Srbiju. Nerešen status, skupa registracija, nažalost natera veliki broj vlasnika da prodaju svoja vozila, koja su uglavnom otišla u inostranstvo, najviše u Nemačku, Sloveniju, Hrvatsku i Mađarsku, dok mi iz EU uvozimo naravno svi znamo koja vozila. Opet kažem da treba razmisliti još jednom ministre, uz neku vašu dobru volju da ovaj moj amandman prihvatite, da vam to bude još jedan korak ka regulisanju statusa ovih vozila. Kao što sam objasnio, neće to biti nikakva šteta na budžet, nego čak i povlastica. Ono što sam još hteo da napomenem i što je vrlo bitno, po nekim saznanjima, vlasnici tih vozila pređu 50 do 100 kilometara godišnje, samo kada su izložbe. Kada bi se vratio ponovo na izvoz i podatke o izvozu, on je stvarno ogroman. Nama se redovno izvozi veliki broj vozila. Godišnji uvoz u Srbiju je zanemarljiv u odnosu na prethodno pomenute cifre koje sam već rekao. Sa prestankom uvoza oldtajmera i odlivom istih zamro je jedan segment male privrede u Srbiji koji je bio vrlo popularan u regionu i u Evropi, a to je restauracija istorijskih vozila koja je upošljavala dosta radnika, prvenstveno majstora i zanatlija. Naravno, zakon je u jednom trenutku bio u proceduri, pa se to povuklo, gde se regulisao taj status vozila od istorijskog značaja i smatram samim ovim mojim nastupom i ovom željom da ponovo skrenem pažnju kada su u pitanju vozila od istorijskog značaja, da je potrebno hitno doneti zakon koji je već nekoliko puta najavljivan, a iz nepoznatih razloga nije do sada usvojen. Mogao bih da pričam još. Mnogo je bitno da mi sačuvamo istorijska vozila u Srbiji i budžet bi samim tim mnogo više dobio, jer bi bilo više registrovanih vozila zato što kao što sam već naveo, ona nisu registrovan zbog ovih okolnosti i razloge koje sam spomenuo. Zahvaljujem se. Ako sam ministre i malo uspeo sa ovim svojim obrazloženjem i navodima da vas ubedim u to da je ovo potrebno, zamolio bih vas da prihvatite ovaj moj amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mladen Bošković.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre Mali, sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas u ovom visokom domu raspravljamo o amandmanima na predloge zakona vezane za budžetski sistem, za porez na dohodak građana, za porez na dohodak pravnih lica itd. Na samom početku moram da kažem da smo pre dva dana usvojimo jednoglasno budžet Republike Srbije za 2022. godinu koji je definisan fiskalno veoma odgovorno i ekonomski jako dobro. Nakon održanog javnog slušanja i predstavljanja budžeta za 2022. godinu, koje je bilo 9. novembra i gde su prisustvovali predstavnici Vlade i resornog ministarstva, gde je prisustvovala guvernerka NBS Jorgovanka Tabaković, predstavnici DRI, zatim Fiskalnog saveta, Privredne komore, stručna javnost, predstavnici Organizacije civilnog društva i zainteresovani mediji. Nakon održane sednice Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, mogu da kažem da je predloženi budžet za 2022. godinu orijentisan na nastavak kapitalnih ulaganja i početak novih projekata koji će još više podići ekonomski našu zemlju, kao i na još veću finansijsku podršku svih ostalih oblasti života koje su bitne za naše građane, od zdravstva, pa do zaštite životne sredine. Šta to znači kada kažem da je budžet definisan fiskalno veoma odgovorno i ekonomski jako dobro? Predlog budžeta za 2022. godinu je nastavak postepenog smanjivanja fiskalnog deficita i takođe predviđeni fiskalni deficit blagog umanjenja učešća javnog duga u BDP. Planirano je sa 58,2% kako završavamo 2021. godinu, na 56,5% na kraju 2022. godine. Očekujemo da ćemo u 2022. godini imati realno povećanje BDP od 4,5% i rekordnih preko 52 milijarde evra. Povećanje penzija od 5,5% je definisano objektivnom švajcarskom formulom. Krajem februara 2022. godine ide i jednokratna novčana pomoć svim penzionerima u iznosu od 20.000 dinara. Zatim, povećanje plata u javnom sektoru koje u proseku iznosi 7,4% i minimalna zarada se povećava za 9,4%, iznosiće 35.012 dinara. Podsetiću vas samo da je minimalna zarada u vreme bivšeg dosovskog režima koji sada opet pokušava da se ujedini, ali im nešto ne ide. Pre samo deset godina iznosila je 15.600 dinara. Takođe, izdvajanja za izgradnju infrastrukture zadržana su na veoma visokom nivou. Nastavljamo da realizujemo sve projekte koje smo započeli. Važno je napomenuti i da se nastavljamo sa postepenim fiskalnim rasterećenjem zarada. Znači povećava se neoporezivi deo bruto zarade sa 18.300 na 19.300 dinara, uz istovremeno smanjenje stope doprinosa za PIO na teret poslodavca za 0,5%. Moram da podsetim takođe naše građane da je ukupna pomoć države Srbije na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem u vreme pandemije iznosila osam milijardi evra ili 17,2% BDP. Takođe, nikada, ali nikada, u poslednjih 30 godina nije bio veći kapitalni budžet naše zemlje koji iznosi 485 milijardi dinara. Daću vam primer, uvaženi građani Srbije, da je 2010. godine taj procenat učešća BDP bio 3,1, a ovim budžetom kapitalne investicije učestvuju sa čak 7,3% u BDP. Gradi se trenutno pet autoputeva i obezbeđen je novac za gradnju još pet što autoputeva, što brzih saobraćajnica. Izgrađene su tri potpuno nove bolnice, fabrika vakcina i posle tačno pola veka od priče o metrou počela je gradnja prve linije metroa u Beogradu. Takođe, imamo rast zarada realno 7,7%, nominalno 9,4% i imamo stabilan kurs u zemlji sve vreme, takođe i stabilnu inflaciju. Samo da podsetim da je od 2009. do 2012. godine prosečna godišnja inflacija bila 8,2%, a da je od 2016. do 2021. godine prosečna godišnja inflacija bila 2,25%. Neto priliv stranih direktnih investicija za prvih deset meseci 2021. godine iznosi preko dve milijarde evra, a neto priliv stranih direktnih investicija u regionu, Severna Makedonija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Albanija ukupno imaju 1,7, što znači da smo mi imali više od svih zemalja u regionu, pa, skoro duplo više zajedno. Javni dug u odnosu na bruto domaći proizvod neće preći 60%, kao što sam rekao sa svim merama, što je nivo Mastrihta. Tačnije, ovu godinu završavamo sa 58,2%, a za 2022. godinu projekcija je na 56,5%. Prosečna plata 2012. godine je bila 360 evra, a do kraja 2021. godine iznosiće 610 evra sa tendencijom rasta. Pošto ja dolazim iz opštine Negotin, izneću vam podatke koliko će se uložiti u periodu koji nam predstoji u opštini Negotin. Jedan od najvažnijih projekata u cilju unapređenja poljoprivredne proizvodnje kroz stvaranje uslova za povećanje prinosa je navodnjavanje negotinske nizije, čija je vrednost 11.624.000 evra i sa čijom realizacijom krećemo već 2022. godine. Zatim idemo u izgradnju prvog hemijsko-industrijskog parka u Srbiji. To je park Prahovo u opštini Negotin i to je projekat od državnog značaja koji je premijerka Ana Brnabić najavila u svom ekspozeu, zato što Negotin ima izuzetno povoljan strateški položaj na obali Dunava, na tromeđi Srbije, Rumunije i Bugarske. Takođe, idemo i u rekonstrukciju negotinskih pivnica, kao jednog od najatraktivnijih turističkih potencijala Negotina i istočne Srbije, će biti potpuno uređene zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću koji je prepoznao značaj jedinstvenog kamenog kompleksa u Rajcu, u Rogljevu i Smedovcu i tu će biti uloženo između tri i pet miliona evra i kreće se sa radovima na proleće naredne godine. Pored završenih putnih pravaca Negotin–Zaječar koji nije obnovljen od 1979. godine, to moram da podsetim građane, prevashodno moje opštine, a i opština u okolini, preko 40 godina i puta od Negotina ka hidroelektrani Đerdap II i rumunskoj granici. Godine 2022. će se raditi svih 13 kilometara državnog puta od Negotina do bugarske granice. Vrednost investicija iznosiće preko 600.000.000 dinara i time smo povezali sve putne pravce i Negotin sa zemljama koje su u EU. Takođe, idemo u rekonstrukciju postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, vrednost investicije oko 4.000.000 evra. Zatim idemo u izgradnju nove toplane i toplovoda u gradu, vrednost investicije je oko 1,5 miliona evra. Nova kanalizaciona mreža u gradu, primarna, u dužni od 2km i sekundarna u dužini od 8km, čija je vrednost 130.000.000 ili oko milion evra. Gasifikacija kako Negotina, tako i Prahova, gde se nalazi hemijsko-industrijski park, moram da napomenem da je predsednik Aleksandar Vučić juče u Sočiju ostvario, mogu slobodno da kažem, istorijski rezultat za Srbiju na ekonomskom polju i polju energetske efikasnosti sa predsednikom Rusije, Vladimirom Putinom, gde nam je obezbedio cenu gasa koja je niža od berzanske četiri puta i što je još bitnije obezbedio nam je energetsku sigurnost i uštedu od 300 miliona evra. Mogu slobodno da kažem da ovakve investicije nisu bile u opštini Negotin preko pola veka. Ljudi su samo sanjali o svemu ovome i mi to stvaramo za boljitak svih naših građana uz podršku predsednika Aleksandra Vučića i njegovog tima. Ja bih na samom kraju povezao predlog zakona i amandmane o budžetskom sistemu za 2022. godinu, sa onim što je najbitnije i ono zbog čega sve ovo radimo, a to su naravno naša deca. Izneću neke podatke koji su zanimljivi, a veoma su bitni. Naši građani moraju da znaju da od broja rođene dece zavisi održivost penzionog sistema u zemlji. Srbija trenutno ima blizu sedam miliona stanovnika, ali će ako se nastavi negativni demografski trendovi, do 2060. godine imati između četiri i po i pet i po miliona stanovnika. Broj dece po majci je 1,44, a za prostu reprodukciju treba nam još barem 0,8% više. To smo počeli da menjamo. Na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem krenuli smo da okrećemo ovaj trend. Ide sporo, ali je veoma vidljivo. Zato smo i promenili Zakon o finansijskoj podršci porodici sa decom što znači da majka koja rodi treće i četvrto dete dobiće od države Srbije 30.000 evra tokom deset godina. Što je, složićete se, odličan podsticaj. Takođe, od ove godine predsednik je najavio povećanje davanja države za prvo dete sa 100.000 dinara na 300.000 dinara, a takođe će biti i još većih podsticaja kako za drugo, treće, četvrto dete, tako i za mlade bračne parove da se osamostale i dobiće podršku za kupovinu stana. Država, na čelu sa predsednikom Vučićem, se bavi problemima nataliteta dugo i mora da se pozabavi čitav vek unapred, i mora da živi živote naše dece i unučića i da razmišljamo ostavljamo li im otadžbinu kakvu zaslužuju ili ne. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o podnetom amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Reč ima Đorđe Komlenski, izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, kao i 2018. godine vrlo sličan amandman sa sledećom željom. Znači, članom 2. zakona kaže se na indirektan način da oni koji imaju pravo svojine ili korišćenja građevinskog zemljišta površine manje od 10 ari ne plaćaju porez na imovinu. Imamo apsurdnu situaciju da oni koji za jedan jedini kvadrat imaju više, znači 10 ari jedan kvadrat, plaćaju porez na imovinu na predmetno zemljište. Amandman koji sam uputio jeste u stvari jedan pokušaj da se na najbolji mogući način izbalansira jedan princip ravnopravnosti, a to je da se na površinu do 10 ari ne plaća porez na imovinu bez obzira kolika je površina parcele. To bi recimo hipotetički značilo, ukoliko parcela iznosi 18 ari, porez na imovinu bi se obračunavao i plaćao samo na osam ari, a na onih prvih deset bi vlasnik bio oslobođen. Između ostalog, ako pričamo o pravičnosti, pošto znam izjašnjenje Vlade po pitanju ovoga, možda bi trebalo čak razmisliti i da se ovo oslobođenje uopšte i ukine. Evo iz kog razloga. Uglavnom, najskuplje i najvrednije parcele su manje od 10 ari i to su parcele ovde u Beogradu, na Vračaru, centru Novog Sada, na Zlatiboru, koji imaju enormnu vrednost. Samo zato što su manji od 10 ari, njihovi vlasnici ne plaćaju porez na imovinu. U mom Ljubiniću, Orašcu i ostalo domaćini koji imaju parcele od 20 ari, čija je vrednost objektivno jednaka možda jednom kvadratu zemljišta na Vračaru, su prinuđeni da plate porez na imovinu. Znači, u perspektivi možda čak i o tome treba razmišljati ako ćemo raditi po principu pravičnosti, ali obzirom da nam je zakonski ovako definisano, mislim da bi bilo krajnje pošteno i korektno da sve građane oslobodimo plaćanja poreza na imovinu, odnosno na građevinsko zemljište do 10 ari, a preko 10 ari neka plaća, pogotovo što je uglavnom za te veće parcele tamo u sredinama gde je i objektivna tržišna i stvarna vrednost tog zemljišta manja. Time bismo jednu veliku nepravdu i nepravičnost na ovaj način bar delimično otklonili. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Zahvaljujem predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, ministar nije tu ali tu je tim i želim da čestitam na rezultatima koje ste uprkos pandemiji ostvarili na polju ekonomije, što ste dosledno i odgovorno vodili politiku predsednika Aleksandra Vučića. Članom 112. Zakona o budžetskom sistemu predviđeno je uvođenje programskog dela u finansijske planove organizacije za obavezno socijalno osiguranje u skladu sa smernicama Ministarstva finansija za izradu finansijskog plana za obavezno socijalno osiguranje u programskoj strukturi, finansijski plan sadrži opšti i poseban deo, u kojima su iskazani prihodi i primanja po vrstama, kao i rashodi i izdaci po namenama, u skladu sa ekonomskom klasifikacijom i propisanim pravilnikom. U izradi finansijskog plana Fonda za 2022. godinu korišćeni su relevantni inputi Ministarstva finansija, ukupni prihodi na primanja, odnosno rashodi i izdaci Fonda od 783 milijarde dinara, doprinosi za socijalno osiguranje od 649 milijardi, kao i transferi iz budžeta. Sredstva za isplatu penzija i uvećanje penzija od 645 milijardi dinara su planirana sa usklađivanjem od 5,5%, počev od isplate za januar 2022. godine u ukupnom iznosu od 631 milijardu, kao i povećanje plata stubovima odbrane, vojsci, policiji, zdravstvenim radnicima, kao i ostalima u javnom sektoru. Republika Srbija, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, virtuoznom strategijom na globalno-ekonomskom političkom planu uspela je da sačuva ekonomski sistem Republike Srbije i pored posledično manje korišćenja turističkih, ugostiteljskih, saobraćajnih usluga, a nivo investicija prati povećanje od 9% kao izvozno orijentisani kapaciteti koji su bili generator privrednog rasta. Odgovornom socijalno-ekonomskom politikom, bez obzira na tešku ekonomsku krizu, Srbija je uspela da napravi korake na kojima joj odaju priznanje sve evropske države, kao i svet. Ali, mi to nismo radili zbog tuđih priznanja, već zbog našeg naroda i zato smo pomagali svim građanima i privrednicima koji su pretrpeli enormnu štetu uzrokovanu posledicama pandemije. Danas Srbiju koja je vođena vizijom predsednika Aleksandra Vučića i napredak koga ćemo uspeti da obezbedimo snažnim merama, prosperitet naše nacije, tako da od 1. januara za svako rođeno dete umesto dosadašnjih 100 hiljada dinara odmah ćemo uplaćivati 300 hiljada dinara, to je prva mera kojom želimo da podstaknemo majke i porodice na rađanje, posebno vodeći računa o rađanju drugog deteta, ali i ogromna pomoć, prvenstveno za mlade bračne parove, odnosno učešće od 20 hiljada evra za kupovinu prvog stana, gde će pravo svojine ići na majku i dete. To je politika za svu našu decu i tu ne stajemo, po agendi "Srbija 2025" koju sa ponosom predstavlja delima i radom predsednik Srbije Aleksandar Vučić. Ovom mudrom i istrajnom politikom koju je sprovodio predsednik Srbije Aleksandar Vučić, kroz direktne strane investicije, snažno guramo dalje svoju agendu razvoja prosperiteta naše voljene zemlje. Odgovornost prema građanima Srbije, ali i naša doslednost u očuvanju dobrih odnosa sa našim partnerima, pokazali su da bez obzira kakve katastrofe zadesile planetu, država na čelu sa Aleksandrom Vučićem biće i ostaće čvrst oslonac svom narodu i svim građanima. To je politika Aleksandra Vučića sa kojom idemo napred, za Srbiju. I ne zaustavljamo se. Jer, postulat kojim se vodi SNS sa Aleksandrom Vučićem na čelu je narod na prvom mestu, za razliku od bivšeg tajkunskog preduzeća predvođenog Draganom Đilasom i njegovim zajapurenim falangama koji su državne investicije sveli na svoj lični buđelar, narod Srbije držali u magli lažnih predizbornih obećanja a privredu i ekonomski sektor u ponoru ekonomskog bankrota, puneći narodnim novcem isključivo svoje prekookeanske račune stotinama miliona otetih od građana Srbije. Sada, u bezumlju, usled nedostatka zdrave pameti, na sve moguće načine pokušavaju da lažima napadaju bolje od sebe, ne birajući sredstva. Mašinski mozak Dragana Đilasa zajedno sa svojim kartelom i njegovim pajtašima Marinikom, Aleksićem, Lutovcem, Šolakom, ogrezao je u mržnji, ne samo prema uspesima Srbije na svim poljima, nego i prema građanima. Pored evidentnih dokaza pljačke koju su sprovodili dok su bili na vlasti, oni danas nemušto demantuju dokaze da su potpisali da je srpski narod genocidan, a nikada ni rečju ne osuđuju zločine nad srpskim narodom. Njima ne smeta mural Aćif efendiji, slugi nacističkog režima. Ne smeta im, naravno, od politike nagrabljenih 619 miliona skupoceni BMV-i i „poršei“, kao što im i ne smeta što su za vreme svoje strahovlade upropastili koliko god su mogli i Sportsko rekreativni centar na Košutnjaku, koji je bio namenjen prvenstveno deci. Uzurpirali su prostor od 2000 metara kvadratnih za svega 400 evra mesečno, jer, naravno, njihovoj alavosti nema kraja. Svoju nebrigu o deci Đilasov mašinski mozak je pokazao i neisplaćenim dodatkom za novorođene bebe u gradu Beogradu, kao i pljačkom roditelja na vrtićima. Da ne govorim o infrastrukturnim projektima, zdravstvu, prosveti, kulturi, sportu, omladini, svemu čega se dotakao, jer taj novac je završio isključivo na njihovim prekookeanskim računima. Sada kada na čelu Srbije stoji Aleksandar Vučić, za njih neprobojna brana, a za narod stub i oslonac, oni ga napadaju svim nečasnim i nedozvoljenim sredstvima, lažima i obmanama. Takvi stručnjaci samo to znaju, ne bi li Srbiju vratili u sunovrat sopstvene bezidejne politike, obeležene samo ličnim interesima, politike dokazanih prevaranata. Tu ne zaostaju ni samozvane organizacije zaštitnika životne sredine, koje su takođe svoje životno okruženje ukrasili luksuznim stanovima i milionima na računima, kao što su tajkuni to radili sa bezbrojnim medijima i tzv. nevladinim organizacijama kojima se pumpaju lažne pozajmice, gde najmanje misle o dobrobiti naroda, ali zato su debelo posvećeni svojim bankovnim računima, jer njima ne odgovara ništa što je od krucijalnog značaja za Srbiju, ni metro, ni nove bolnice, ni fabrike, standard dostojan čoveka. Jedini program su im već svima znani izgovori tajkuna i prazna obećanja, krv na ulicama, satanizacija tuđe porodice i dece, mrak kojim tutnje demoni prošlosti, u koji bi opet da nas vrate. Svaki trijumf Srbije za njih je poraz, ali više Srbijom ne upravljaju tajkuni i propali politikanti, nikli iz močvare bivšeg režima, koji su opljačkali i uništili sve što su njihovi masni prsti mogli da dohvate. Neće im pomoći ni albanski separatisti, niti strane ambasade, ali ni basnoslovne sume novca kojima lobiraju kako bi opet ponizili Srbiju. Sada Srbiju stameno vodi Aleksandar Vučić, koji je na braniku srpskih interesa i iza koga stoji narod. Taj narod neće dozvoliti novu katastrofu koju priželjkuju mnogi. Narod je jasno rekao „ne“ kartelima i tajkunima. On gradi Srbiju koja će ići uvek samo napred, u nove pobede, budućnost i dostojanstvo za našu decu koju smo decenijama čekali. Živela Srbija!
Hvala. Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Amandman kojim se posle člana 7. dodaje člana 7a podnela je Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo usvojili budžet Republike Srbije za 2022. godinu, na redu je jedan set poreskih zakona. Valjda zato što misle da će time steći neke određene političke poene, bivši režim, zbog svetske ekonomske krize i krize vezane za energente, napada određene poreske politike na teritoriji Republike Srbije. Naravno, to je njihovo pravo, ali bilo bi bar ljudski da kažu da setom ovih zakona, između ostalog, smanjujemo poreze i doprinose za penziono, invalidsko i socijalno osiguranje, da se povećava iznos neoporezivog dela i da svakako to ide u prilog povećavanju stope zaposlenosti, fiskalnog rasterećenja poslodavaca i ostavljanju prostora za njihovo dalje ulaganje u njihove industrijske pogone. Ali dobro, to je njihova stvar, neću o tome nešto mnogo da diskutujem. Njihovo je pravo da napadaju, ali ja bih voleo da budu malo u tim svojim napadima makar malo iskreni i da nikada neće dati dobar rezultat to što neko pokušava građane pred neke izbore da prevari. Evo, ako malo pogledate danas Đilasove portale, napašće predsednika SNS i predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića najčešće iz dva razloga. Prvi razlog je to što je obećao građanima Srbije da će se zalagati da u 2022. godini svaka prvorođena beba, odnosno porodica prvorođene bebe dobije jednokratnu novčanu pomoć u iznosu od 300.000 dinara. Kažu – to je predizborno obećanje, od toga nema ništa, nema se para za toliko beba itd. Govore oni to. Pojavljuje se tu ona profesorka Ekonomskog fakulteta Danica Popović, koja se bavila nekim morbidnim stvarima, preminule kolege je plagirala, ali ono što najviše iznenađuje i kod nje i kod predstavnika bivšeg režima koji su okupljeni oko Dragana Đilasa jeste to da kažu – nismo mi Švajcarska, pa ne možemo da obezbedimo za naše prvorođene bebe 300.000 dinara. U pravu su, nismo mi Švajcarska. Mi smo Srbija. Mi bismo voleli da budemo Švajcarska. Ali zašto smo, recimo, kao Švajcarska pravili Most na Adi? Taj most je koštao građane Srbije, Beograda, kako god hoćete, nešto preko 600 miliona evra. Kad bismo tih 600 miliona evra, a ja tvrdim da je veliki deo tu i nezakonito potrošen, pretvorili u ovu pomoć porodicama sa bebama, ako se uzme u obzir da se na teritoriji Republike Srbije godišnje rodi oko 60.000 dece, da je iznos koji je potreban i koji predsednik obećava da će da se bori negde oko 150 miliona evra, ispada – da Dragan Đilas nije pravio Most na Adi, ovakav kakav je, po ovim cenama po kojima je plaćen, da bismo imali sredstva u budžetu Republike Srbije da četiri godine isplaćujemo svakoj porodici koja dobije bebu iznos od 300.000 dinara. Danica Popović prvo neka izračuna da li smo mi bili Švajcarska kada je Dragan Đilas pravio taj most na Adi. Mostovi trebaju svakako, to neću da sporim, treba ih imati, ali da li nam trebaju mostovi koji koštaju 600 miliona evra? Opet, neko će da kaže – pa znate, ali to je most. Znamo da je most, ali recimo pre nešto oko tri nedelje čini mi se predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić prisustvovao je obeležavanju izgradnje brzog puta između Požarevca i Golupca, u stvari, to počinje na naplatnoj rampi Požarevac, završava se u Golupcu, to je negde oko 70 kilometara. Sedamdeset kilometara brzog puta košta negde oko 300 miliona evra. Most na Adi košta 600 miliona evra. I da li će neko sada da pokušava da me ubedi da građani opštine Golubac i Veliko Gradište nemaju pravo da imaju lakšu saobraćajnu komunikaciju između svojih mesta i Požarevca, recimo, ili Beograda, koji je naša prestonica, zato što je Đilas pravio most koji košta 600 miliona evra. Ja mislim da to nije ispravna politika. Čudi me da Danica Popović o tome nije vodila računa. Ili ono što je svima poznato, u ovoj sali više puta rečeno, da je Dragan Đilas za vreme njegove vlasti uvećao svoje bogatstvo za nešto preko 600 miliona evra, za četiri godine dok je bio gradonačelnik. Četiri godine dok je vršio posao gradonačelnika grad Beograd je za njega bio Eldorado. Pa ni u Švajcarskoj, na koju se poziva Danica Popović, ne možete da zaradite 150 miliona evra godišnje. Čini mi se da je Švajcarska u Srbiji i u Beogradu bila samo za Dragana Đilasa. Sada opet da se vratimo na broj beba. Tačno onoliko koliko je novca taj pokrao jeste po svakoj bebi 300.000 dinara. Matematika je vrlo egzaktna. On kaže da je mašinac, međutim, on kao mašinac nije računao koliko će beba da osiromaši, nego koliko će on da bude bogatiji. Nije računao koliko će građana Srbije da pobegne iz Srbije, nego koliko će on novca da iznese iz Srbije. To je njegov mašinski mozak računao. To je njemu bilo važno. Znači, Dragana Đilas je za vreme svoje vlasti zarađivao tačno onoliko koliko košta isplata jednokratne pomoći u iznosu od 300 hiljada dinara za svaku novorođenu bebu u Srbiji. Uzmite slobodno papir i olovku, računajte, u dinar je toliko, i onda će on da priča kako on ima plan za bolju budućnost Srbije. Druga stvar, kojom se bivši režim, Dragan Đilas, Šolak i onaj nesretni Vuk Jeremić, zajedno sa onim Ponošem, bave, jeste jedna dobra vest za građane Srbije, zaista dobra vest, to je da će Srbija da nabavlja gas u sledećih pola godine u iznosu od 270 evra, kao što je bilo i do sada, da nećemo menjati cenu grejanja, da nećemo povećavati budžetski deficit da bi nadoknadili između neke nove cene i sadašnje „Srbijagasu“ tu razliku u ceni. To je za bivši režim nešto najgore. To je nešto što je, kako kažu – Rusija poklonila predsedniku Vučiću za njegovu predizbornu kampanju. To su dobili građani Republike Srbije, građani Republike Srbije zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću uštedeće u energetskoj krizi 300 miliona evra. Ili opet da prevedem, tu igru brojeva, isplata od 300 hiljada dinara za svaku rođenu bebu za sledeće dve godine. To bivšem režimu ne odgovara, to nije dobra vest za Srbiju. Za njih je dobra vest da se građani smrzavaju u svojim stanovima. Za njih je dobra vest da građani Srbije u redovima i kolonama čekaju za litru motornog goriva. Za njih je dobra vest da u bolnicama lekari odlučuju koga će da stave na respirator, koga da prepuste sudbini da umire u najgorim mukama. Za njih je dobra vest da se smrzavamo u svojim stanovima i da nam u tim istim bolnicama nema grejanja. Za njih je dobra vest da ni u školama nema grejanja da nam se deca smrzavaju, jer samo uz te njihove dobre vesti mogu da dođu na vlast, i zato sve što je dobro pre svega za Srbiju, napadaju, i svaki dinar koji Republika Srbija daje za svoje građane, dinar je manje za njihove džepove, zato napadaju svaku politiku. Zato napadaju sve što je dobro, pa čak i ove poreske zakone za koje se sada izjašnjavamo. Za njih su to neuspesi. To samo pokazuje koliko oni zaista vole Republiku Srbiju, a koliko vole svoje bogatstvo. Moram da postavim jedno logično pitanje, pa, ljudi moji kakav to mozak možete da imate, pa, nije ni za mašinski, da ste ukrali 600 miliona evra, da jedete novac, ne možete da pojedete 600 miliona evra, i opet hoćete da se vratite na vlast i opet da kradete i da budete bogatiji, verovatno za još više od 600 miliona evra. Pa, to mogu samo bolesni ljudi. Sva je sreća što građani Republike Srbije prepoznaju bolesnike za novcem i neće više da glasaju ni za Đilasa, ni Šolaka, ni za Miškovića, ni za Jeremića.
Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem predsedavajuća, gospođo Kovač. Uvaženi ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva finansija, državni sekretari, uvažene kolege narodni poslanici i dragi građani Republike Srbije, jako mi je drago sve ovo što sam danas čuo od mojih uvaženih kolega iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, i ono što je istakao danas i kolega Rističević i kolega Arsić i mnogi drugi, zato što je sada sasvim jasno ko želi dobro Srbiji, i kome sve smeta ovo dobro o čemu mi govorimo i tokom današnjeg dana i jučerašnjeg dana i tokom čitave ove nedelje. Želeo bih da napravim jedna kratak osvrt na sve ove teme o kojima smo govorili ovde u Skupštini ovih dana, počev od odličnog budžeta, razvojnog budžeta, budžeta budućnosti, budžeta razvoja Srbije za 2022. godinu, koji im smeta. A kome smeta? Smeta Draganu Đilasu i njegovim saborcima. Danas smo govorili o sjajnim stvarima što se tiče kulture i uopšte te oblasti i to im smeta. Zašto im smeta? Pa, smeta im zato što i ova vlast, predvođena Aleksandrom Vučićem najviše uložila u kulturu u odnosu na nekoliko prethodnih decenija i što se tiče završetka Narodnog muzeja, i što se tiče obnavljanja nekih drugih muzeja. Pogledajte kako danas lepo izgledaju i na Vračaru Muzej Nikole Tesle i Etnografski muzej i Muzej istorije, sređene je hram Svetog Save, sređena je Narodna biblioteka. To je sve sređeno u ovom mandatu. Kada kažem u ovom mandatu, mislim na sve one mandate pod vlašću Aleksandra Vučića. Šta njima smeta? Njima smeta Ustav, njima smeta i zakon koji se tiče i referenduma. To im smeta. Zašto? Zato što oni nisu za narodnu volju, oni su za volju ulice, oni su za volju anarhije, oni su za volju dolaska na silu na vlast. Šta im još smeta? Smeta im sve ovo, ovim divnim projektima o kojima smo govorili ovih dana, smeta im i finansijska i poreska politika Vlade Republike Srbije. Smeta im, a evo i da iskoristim prisustvo ministra omladine i sporta, Vanje Udovičića, gospodine ministre, smeta im i sve ono što je urađeno i što se tiče obnove sportskih objekata i organizacije sportskih manifestacija. Smeta im sve ono što ste vi najavili pre neki dan, što se tiče ulaganja u sport. Nema olimpijskog sporta da Ministarstvo omladine i sporta, Vlada Srbije, predsednik Aleksandar Vučić, niste pomogli. Nema sportiste koji nije osvojio medalju za Srbiju, a da nije dobio nagradu i takmičara i člana stručnog štaba i trenera i svih onih koji su pomagali. Zašto? Zato što je Srbija danas odgovorna država. Nema resora gde nemamo rezultate. Nema resora o kojem nismo govorili da imamo ozbiljne rezultate. Šta još njima smeta? Njima smeta i jačanje energetskog sektora. Njima smeta što je Srbija najbolje odreagovala što se tiče gasne krize. Njima smeta što se predsednik Aleksandar Vučić prijateljski dogovorio sa našim prijateljom predsednikom Ruske Federacije, gospodinom Vladimirom Putinom. Njima smeta svaki puta Aleksandar Vučić, svaki put u bilo koju zemlju, svaki dogovor koji napravi u interesu građana Srbije i svih nas. Njima smeta i Skupština SNS koja će se bože zdravlja sutra održati. Njima smeta sve. Na njihovim, Đilasovim portalima možemo da vidimo brojne komentare povodom sjajnih programskih načela koji će danas biti predstavljeni u Domu omladine u sutra, svakako na Skupštini stranke. Njima smeta nulta tolerancija na korupciju. Njima smeta jačanje državnih institucija, pravosuđa, jačanje našeg zdravstva. Njima smeta ulaganje i u sport i prosvetu i u grdnju novih vrtića, bolnica, škola, fabrika i otvaranje novih radnih mesta. Sve to njima smeta i onda građani treba da znaju kome to ne smeta. A sve ono što je dobro, ne smeta nama iz SNS predvođene Aleksandrom Vučićem. Sada bih želeo da kažem na kraju svog današnjeg izlaganja, a šta nama smeta iz SNS. Nama smeta isto dosta toga. Nama smeta njihova amaterska politika. Nama smeta njihov kriminal i korupcija. Nama smeta način na koji su oni obavljali državne funkcije dok su bili na vlasti, ali da krenemo redom. Dragan Đilas je haos napravio, blago rečeno dok je vodio nekakvu narodnu kancelariju Borisa Tadića, posle dok je bio ministar za nacionalni investicioni plan, a govorili smo o kriminalu i brojnim zloupotrebama koje je radio i oteo stotine miliona evra od Beograđana i građana Srbije dok je bio gradonačelnik, jedan ceo mandat i drugi godinu i po dana. Vuk Jeremić, najgori ministar spoljnih poslova u istoriji koji je pravio paktove i sa raznim svetskim tajkunima i oligarsima kada je trebalo da uzme milione, uopšte ga nije interesovalo, ni srpski nacionalni interes, ni KiM. Ko je još sa njima u koaliciji? Marinika Tepić, koja se proslavila po brojnim aferama dok je bila pokrajinski sekretar u pokrajinskoj Vladi Vojvodine i katastrofa kakva je njena politička karijera i koliko ona ima jedno antisrpsko, antidržavno delovanje. Ko još čini tu koaliciju? Čini Lutovac, koji je bio loš savetnik Borisa Tadića, jednog od, ja mislim i najgoreg predsednika u istoriji Srbije, posle je bio ambasador Srbije u Crnoj Gori. Jedno vreme nismo ni znali gde se nalazi zgrada ambasade Srbije u Podgorici, čini mi se da smo jedno vreme dugo bili i bez sedišta, a najgori odnosi mogući Srbije prema srpskoj zajednici u Crnoj Gori bili su upravo u vreme toga, kada je Lutovac bio ambasador u Crnoj Gori, Tadić predsednik Srbije, Jeremić šef diplomatije, a Đilas potpredsednik DS i gradonačelnik Beograda. Da ne govorim o drugim njihovim kadrovima iz te cirkus koalicije, kako je to danas nazvao moj kolega i prijatelj. Zato građani treba da znaju šta smeta njima, a šta smeta nama. Sve što je dobro za Srbiju i što radi Aleksandar Vučić smeta Đilasu, Šolaku i njegovoj koaliciji, a sam kriminal i korupcija, to smeta nama iz Srpske napredne stranke. Šta mi želimo? Mi želimo i ono što su danas istakle moje kolege, da našu Srbiju vodimo u sigurnu budućnost, a Srbiju možemo da vodimo u sigurnu budućnost samo ako je predvođena našim predsednikom Aleksandrom Vučićem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da su kolege narodni poslanici koji su govorili pre mene istakli važnost svih zakona koji se danas razmatraju i ovih amandmana. Ali, isto tako, moramo istaći da ovi zakonski predlozi i zakonska rešenja naslanjaju na budžet koji smo usvojili ove nedelje. Mislim da su građani u diskusiji koja traje, već sada četiri dana mogli da čuju koji su to benefiti koje će budžet, ali i ovi predlozi zakonskih rešenja doneti građanima Srbije. Ono što je jako bitno istaći jeste i činjenica da je finansijska konsolidacija naše zemlje počela 2014. i 2015. godine, kada smo predvođeni Srpskom naprednom strankom, ali pre svega, hrabrom odlukom predsednika Aleksandra Vučića odličili da uđemo u te finansijske reforme, ako ih tako možemo nazvati i da danas sve ove dobre stvari koje se dešavaju ne bi bile moguće da nismo napravili te bolne rezove 2014. i 2015. godine. Ono na šta smo posebno ponosni jeste i činjenica da naša zemlja ima najveću stopu rasta u Evropi u 2021. godini, i taj stepen rasta se meri, čak visinom od 7%. Takođe, ono što je bitno istaći jeste i da prvi put u istoriji naš BDP će preći 52 milijarde evra. Ako se samo osvrnemo na činjenicu da smo 2012. godine imali BDP u vrednosti od 33,7 milijardi evra, jasno vam je koliki je napredak Srbija postigla u ovih nepunih deset godina. Kada govorimo o svemu ovome, ne možemo i da ne primetimo da se na svakom koraku naše zemlje Srbija razvija, gradi i da na svakom koraku imate nove kilometre i autoputeva, ali i brzih saobraćajnica, pruga, mostova, ali isto tako da paralelno sa tim povećavamo i plate i penzije. Interesantan je i podatak da je 2020. godina bila godina u kojoj nas je zatekao korona virus i koji je ostavio mnoge posledice. Ostavio je posledice po živote ljudi, ali je ostavio i finansijske posledice. Tako imate porast nezaposlenosti u skoro svim zemljama Evropske unije, i negde ona prelazi čak 20%, dok je Srbija uspela da se izbori i da sačuva radna mesta odgovornom politike Vlade Srbije, ali i prepoznavanjem situacije od strane predsednika Aleksandra Vučića. Mi smo jedna od retkih zemalja koja je tokom 2020. i 2021. godine nastavila da privlači direktne strane investicije i ove godine smo došli do nivoa koji je prevazišao sva očekivanja. Mislim da je to jako bitno istaći iz prostog razloga što direktne strane investicije pokazuju koliko je vaša ekonomija stabilna, koliko je jaka, ali isto tako koliko su uslovi za poslovanje inostranih firmi dobri u vašoj zemlji. Ako pogledate činjenicu da smo u tim najtežim godinama za Evropu i svet imali investicije i iz Japana, iz Nemačke, to vam je dodatni dokaz koliko je naša zemlja povoljno tržište za investicije. Složićete se sa mnom da kada su investicije u pitanju, te dve zemlje su nekako najopreznije kada je u pitanju ulaganje njihovog kapitala, ali isto tako su i oni ljudi predstavljaju zemlje gde je posebno naglašena odgovornost. Zato smo ponosni na činjenicu da, opet ponavljam, u periodu kada su sve zemlje ostavljale ljude bez posla Evropske unije, kada je nezaposlenost u njihovim zemljama rasla, Srbija je čak otvorila 60.000 novih radnih mesta. To je ogroman uspeh i to je nešto na šta moramo uvek i svuda skretati pažnju i na šta moramo svi zajedno biti ponosni. Ponoviću, direktne strane investicije u prvih 10 meseci 2021. godine iznose, čak tri milijarde 140 miliona evra, što je ogroman uspeh za našu zemlju i pokazatelj u kome smeru će se naša zemlja razvijati u narednom periodu. Ovo sve govorim, poštovani ministre iz prostog razloga što ovako jaka, stabilna Srbija, jaka ekonomija i nezavisna Srbija u donošenju svih odluka, ali pre svega u biranju puta kojim ćemo ići smeta mnogima. Razumljivo je da neke zemlje u našem okruženju nisu srećne zbog našeg napretka, zbog našeg razvoja, ali nikako ne mogu da shvatim da ljudi koji žive u našoj zemlji, koji su građani Srbije su nezadovoljni ovim podacima i koji su u svojoj mržnji i želji da se opet vrate na vlast, toliko spremni daleko da idu da pokušavaju sve ove evidentne rezultate da ospore. Ovo vam govorim iz prostog razloga što je pre nekoliko sati, i želim da to građani Srbije znaju ponovo na okupu Demokratska stranka. Vrlo interesantno, režim Demokratske stranke od pre nekoliko sati je ponovo politički živ. Oni su se ponovo ujedinili sa željom da nastave tamo gde su stali 2012. godine, odnosno da nastave sa ličnim bogaćenjenjem, a upropašćavanjem Srbije. Pre nekoliko sati obnovili su savez, iako im se taj savez raspao, čini mi se pre godinu dana, ljudi koji su stubovi bili Demokratske stranke i režima Demokratske stranke koji je upropastio, ne samo Beograd, već i celu Srbiju. Isti oni ljudi koji su našu zemlju bacili na kolena, doveli je na rub propasti, koji su je ponizili u svakom pogledu i smislu, i svuda u svetu, danas su se opet okupili ujedinjeni oko dve ideje. Prva ideja je mržnja prema Aleksandru Vučiću i Srpskoj naprednoj stranci, a druga je bolesna želja da se opet vrate na vlast i nastave sa ličnim bogaćenjem. Kada sve ovo govorim, želim i da to potkrepim činjenicama. Naime, od devet potpisnika čini mi se koliko ih ima, pet njih su bili stubovi Demokratske stranke. To je Janko Veselinović, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Zoran Lutovac i Marinika Tepić, u različitim oblicima, ona se kasnije pridruživala, menjala stranke, ali to Bog sveti više ne može da zna u kom periodu je kada koga podržavala. Ono što je bitno jeste da svaki od ovih ljudi iza sebe je imao priliku da bude vlast na određenom nivou i da u određenom periodu odlučuje i da raspolaže novcem građana Srbije. Rezultati koji su ostali iza njih su više nego poražavajući. Svako od njih je ostao upamćen samo po ružnom sećanju građana Srbije. O tome govore konkretni podaci i činjenice. Prvi među njima koji je potpisnik i koji kaže da će on rukovoditi određenim ministarstvom kada dođu na vlast jeste Vuk Jeremić. Vuk Jeremić je čovek koji je ostao upamćen kao neko ko je pitanje Kosova i Metohije dao na tacni prištinskim vlastima, kojeg danas uzdižu u nebesa, kojeg zovu kumom takozvane kosovske nezavisnosti, čovek kome se zahvaljuju na svakom mogućem forumu i koga vide kao neko ko je samo dao legitimitet nečemu što su oni uradili na silu. Podsetiću vas da je to čovek u čijem su periodu pravljene granice između Srba i Srba, da je to čovek koji je izmislio pitanje Kosova i Metohije iz UN pred EU, i koji je zajedno sa Borkom Stefanovićem učestvovao u formiranju onog skandaloznog pitanja pred Međunarodnim sudom pravde. Na to ću vam dodati samo da je on čovek koji je obrukao Srbiju, jer je bio predsedavajući u Skupštini UN, a umesto da radi za interese Srbije on je radio za svoje lične interese. O tome vam govore i podaci da ga je izvesni Patrik Ho, čovek koji je uhapšen u međunarodnoj korupcionaškoj aferi, njega i institute Vuka Jeremića ili, kako ih on već naziva, organizacije, pa ih sada on ima više, finansirao, a za koje usluge je tačno Vuk Jeremić primio te pare nikada nije potvrdio, niti rekao. Interesantno je da je tada Vuk Jeremić lobirao za poslove i što bolji položaj Patrika Hoa i da je čak bio uključen kao svedok u ceo taj proces. Posebno je zanimljivo što je svoje advokatske usluge, pazite, on je tamo bio samo svedok, želeo je da se pojavi sa advokatima i platio ih više od milion dolara. Ako ste toliko sigurni u svoju nevinost, šta će vam advokati i to kao svedoku? Drugi među njima, svakako, a prvi među najbitnijima jeste i Dragan Đilas. O tom čoveku mislim da je bespotrebno više trošiti reči i kolege narodni poslanici koji su govorili pre mene istakli su samo jedan deo afera koje prate tog čoveka. Da ne bi širili priču, ja ću svakom čoveku i u ovoj sali, ali i svim onim ljudima koji nas danas gledaju u ovom trenutku postaviti pitanje da li je moguće da u politiku uđete sa samo 70.000 evra, polovnim automobilom „SAB“ i kućom koja se u tom trenutku vodila na vašu ženu, a da 2010. ili 2012. godine, zavisi koji period Đilas tumači, izađete iz politike sa bogatstvom od 22 miliona evra samo u nekretninama? Ne želim tu da govorim o 619 miliona evra koje su njegove firme prihodovale direktno trgujući sa državnim firmama. To vam je osnov za očiglednu zloupotrebu položaja. Dakle, vi ste kao državni funkcioner koristili državne resurse i na taj način svojim privatnim firmama obezbeđivali ekstra profit. Na to sve i dodajte činjenicu da na preko 53 računa u različitih 17 zemalja ima razbacanih i 68 miliona evra, pa se postavlja pitanje da li to Dragan Đilas sa ovim savezom želi još jedan krug ne za novo bogaćenje, već za stvaranje još jednog računa na još jednom mestu, daleko od očiju javnosti Srbije gde će sakriti još koji milion? Trka za njegov džep očigledno ne prestaje, ali sada se ne zovu Demokratska stranka, već nekakav savez. Ono što je posebno interesantno, poštovani građani Srbije, ja želim da vam ukažem da među ovim perjanicama njihovim, Dragan Đilas i Vuk Jeremić jesu možda najbogatiji, ali imate ljude koji su se bogatili na još perfidniji i najdrskiji mogući način. Jedan od potpisnika ovog sporazuma stvaranja novog saveza je i izvesni Željko Veselinović. Željko Veselinović predstavlja sindikat određeni. Podsetiću vas samo da je to čovek koji je pozivao na silovanje premijerke Ane Brnabić. To je čovek koji je na najgori mogući i najprimitivniji način vređao i premijerku Anu Brnabić, ali i ministarku Vujović i svaku damu koja je skupila hrabrosti da zastupa interese, pre svega, građana Srbije, ali i da brani politiku SNS. Taj čovek, kako ga njegove kolege zovu, ja samo citiram kako su kolege njega oslovljavale, je najobičnija secikesa, a u prilog tome govori i činjenica, molim vas, obratite pažnju na sledeće stvari. On je tri hiljade evra para sindikata potrošio za svoje školovanje. Pošto nije imao fakultet, sa tri hiljade evra je platio svoju fakultetsku diplomu, odnosno svoje studije. Međutim, on se tu nije zaustavio. Karticom i parama sindikata je kupio mašinu za sudove, dva moderna LCD televizora, ormane, fotelje, koji nisu dopremljeni u prostorije sindikata, već u njegov stan. Dakle, sve parama sindikata. Takođe, on je i predsednik upravnog odbora jednog sportskog kluba. Radi se o klubu američkog fudbala, sport koji nije toliko rasprostranjen u našoj zemlji, ali on je tamo predsednik upravnog odbora. Pare sindikata u visini od 550.000 dinara uplatio je na njihov račun. Dakle, tamo gde je on predsednik upravnog odbora. Nije to sve. On je svakog dana sebi pisao i putne naloge i na taj način uzimao 22.500 dinara, što na mesečnom nivou izađe negde oko 75.000 dinara, a nigde nije mrdao iz Beograda. Poštovani građani Srbije, ja sam o tome pričao, ali želim da vas podsetim još jednom, u više navrata je on sa računa sindikata preko kartice skidao 40.000 dinara. U tom trenutku je to bio maksimalni iznos, ne znam da li je i danas, koji ste mogli da podignete sa bankomata, ali ni tu nije kraj. Silom prilika, videvši da ima još para u sindikatu, on je odlučio da sindikat kupi jedno vozilo. Odlučili su da kupe automobil koji je neophodan za potrebe sindikata i interesantno je, pazite sad, molim vas, o čemu se tu radi, taj auto je kupio i koštao je 300.000 dinara. Šta je interesantno ovde i šta je jako bitno? Taj auto kada je došao u prostorije na parking sindikata, ustanovili su da je neispravan, ali kada su se drugi ljudi iz sindikata malo uključili da vide zašto je baš kupljen taj auto i zašto je taj auto neispravan, a za njega plaćeno 300.000 dinara, došli su do podataka da je taj auto sindikatu, odnosno Željku Veselinoviću prodao niko drugi do njegov tast. Dakle, svom tastu je dao 300 hiljada dinara, a tast je njemu prodao pokvareni automobil. To vam je još jedan od potpisnika ovog novog saveza. Prva na listi među njima i sa njom polako završavam jeste gospođa Marinika Tepić koja je ovde bila narodni poslanik, koja je danas izjavila sa ponosom da će oni nas da pobede i da ona garantuje to. Poštovani građani Srbije, ja ću vas samo podsetiti da je to žena koja se proslavila i afirmisala iznošenjem kojekakvih laži i neistina, od kokošaka u Moraviću gde je videla farmu droge, preko iznošenja podatka i izbacivanja slike sa čovekom za koga je rekla da je oslobađao Srbiju i Kikindu, ispravite me ako grešim, iako je on u periodu oslobađanja naše zemlje mogao da ima, eventualno, tri godine do raznoraznih neistina koje je iznosila iz dana u dan. To je žena koja je ovde 2016. godine želela da se naš narod i naša zemlja proglase za genocid. Ona je jedan od potpisnika Predloga rezolucije o genocidu, kojim su zahtevali da Skupština to usvoji i pored nje je jedan od potpisnika kolega Imamović, koji, naravno, i danas nije u sali, isti onaj čovek koji je pre nekoliko dana sve nas ovde optužio, ali pre svega zemlju Srbiju, da smo fašistička zemlja i da kod nas fašizam narasta iz dana u dan. Kada izvučete paralelu između Enisa Imamovića i Marinike Tepić, ja ne vidim nikakvu razliku i zato su zajedno na ovom spisku. Ovaj spisak možete naći na sajtu Skupštine Srbije, ali ono što želim posebno da naglasim, vidim da su počeli polako da se peru, odnosno da pokušaju da operu Mariniku Tepić izjavama da ona nikada nije rekla da je Srbija genocidna zemlja i da su Srbi genocidan narod, već da je ona rekla i mislila na pojedince. Poštovani građani Srbije, ovo možete lako pronaći. Evo, ja sam slobodan, ovaj papir nosim svuda sa sobom kada idem i obilazim štandove SNS i razgovaram sa građanima, nigde se ovde ne navodi odgovornost pojedinca. Apsolutno nigde. U pojedinim tačkama stoji, u tački 2) osuđuje se svako poricanje ovog genocida. Dakle, poštovani građani Srbije, narodni poslanici, da se kojim slučajem Marinika Tepić pita i da oni dođu na vlast, mi kao poslanici ili vi kao građani ne bi ste smeli nigde da kažete istinu, a to je da u Srebrenici nije počinjen genocid. Za sam kraj, kada već govori da nigde nije pominjan narod i da ne misli na srpski ili bošnjački narod, poštovani narodni poslanici, pročitaću vam deo gde jasno stoji i možete sami dokazati sebi o kakvim se lažima tu govori. Pod dva, razlozi za donošenje rezolucije, prvi pasus: donošenje rezolucije o genocidu u Srebrenici ima za cilj da se u Narodnoj skupštini Republike Srbije napravi prvi važan korak u pravcu rešavanja otvorenih pitanja između Srbije i BiH, te srpskog i bošnjačkog naroda. Eto, poštovani građani Srbije, mislim da ste u ovom mom kratkom izlaganju mogli da čujete i da vidite ko se danas predstavlja i nudi kao alternativa SNS i politici predsednika Aleksandra Vučića. Za sam kraj, mislimo da ćemo u aprilu mesecu biti u prilici da biramo između dva puta i dve politike. Prvi put će biti put prosperiteta, napretka, povećanja plata, penzija, investicija i izgradnje naše zemlje i boljeg sutra za sve naše građane. I tu politiku će predstavljati, pre svega, predsednik Aleksandar Vučić i SNS. I drugog puta, koji, kao što i sami ste mogli sada da čujete i da vidite, nas vraća u onu mračnu prošlost kada su se fabrike zatvarale, kada je više od pola miliona ljudi ostalo bez posla, kada smo bili zemlja koja je ponižena i unižena, bačena na kolena, zemlja koja je bila bez perspektive, zemlja iz koje su svi bežali, a samo se krug oko Đilasa, Jeremića, Tadića, bogatio i sebi stvarao enormno bogatstvo po belom svetu. Uveren sam, poštovani građani Srbije, da ćete odgovorno, i kao i uvek do sada, birajući najbolje za sebe i svoju porodicu, na aprilskim izborima podržati predsednika Aleksandra Vučića i listu SNS, ali da ćete podržati budućnost, da ćete podržati budućnost i Srbije i vaše dece, ali i onih generacija koje dolaze. Hvala vam. Živela Srbija!
Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O EKSPROPRIJACIJI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanik Đorđe Komlenski i Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Janković. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Apsolutno je jasno da će poslanici SNS u danu za glasanje podržati predložene amandmane i, s jedne strane, želimo da damo svoj doprinos da se naša privreda rastereti, a sa druge strane, da damo jednu jasnu i kvalitetnu podršku daljem ekonomskom i privrednom naše zemlje. Koliko je važno da jedna zemlja ima ekonomsku stabilnost, političku stabilnost, najbolje govori situacija od pre godinu i po dana, dve godine nepune kako je krenula pandemija korona virusa i zamislite da je tada u trenutku početka te pandemije u Srbiji bila DS i njeni sateliti, da su oni vodili našu zemlju, gde bismo mi danas bili i kakve bi posledice bile, pre svega, po građane i po našu ekonomiju. Ono što smo uradili u prethodnom periodu, pre svega, staviću jedan jasan pečat na rad predsednika naše zemlje, na rad naše Vlade, ali i nas u Skupštini koji smo podržali sve predloge zakona koji su dodatno ojačali našu ekonomiju, našu privredu i učinili da Srbija mnogo spremnije dočeka sve izazove koji su bili u prethodnom periodu i sve ono što nas očekuje. Danas Srbija ima pet vakcina. Danas građani Srbije mogu da biraju između pet vakcina u borbi protiv korona virusa. Danas Srbija gradi bolje bolnice, danas Srbija kupuje neophodnu opremu. Danas Srbija može da dodatno plati naše lekare, naše sestre medicinske, zatim, osoblje koje radi u našem zdravstvenom sistemu. Danas su kolege ovde u Skupštini govorile o više projekata, o više oblasti gde je država Srbija pokazala visok stepen spremnosti i visok stepen, rekao bih, ozbiljnosti ulaganja u različite oblasti, a ono što daje poseban pečat jeste ulaganje u infrastrukturu. Infrastruktura je ta koja privlači nove investicije, koja puni budžet i kroz nova ulaganja, možemo da podižemo plate, možemo da podižemo penzije. Svi znamo da je u prethodnom periodu urađeno puno toga, ali da smo postavili visoke ciljeve. Danas se u Srbiji gradi ili će biti izgrađeno devet novih autoputeva i brzih saobraćajnica. Danas u Srbiji se ulaže u železnicu. Ona je bila godinama devastirana. Danas se u Srbiju ulaže u vodeni saobraćaj, u luke. U Luku Beograd danas ulažemo 200 miliona, u luku Smederevo 400 miliona, u luku Sremske Mitrovice, u moj grad, dve milijarde i sto miliona dinara se ulaže. To dovoljno govori koliko je Vlada Republike Srbije, resorna ministarstva, ali i predsednik Srbije, koliko daju značaja ulaganju u infrastrukturu i sve ono što znači život. Danas Srbija ulaže u zdravstveni sistem, u škole, u obrazovanje, u sport. Svakako da je vest dana jučerašnji sastanak našeg predsedika sa predsednikom Ruske Federacije gospodinom Putinom i vest koju smo svi sa velikim nestrpljenjem očekivali. Danas je Srbija jedna od retkih zemalja, možda jedina u Evropi koja ima najpovoljniju cenu gasa, što će dodatno uštedeti 300 milina dinara našoj privredi, ali pre svega, građanima, a sa druge strane, imaćemo dovoljne količine gasa i energenata za period koji nas očekuje. Naravno, ono što takođe raduje jeste činjenica i predlog koji je predsednik izneo da se poboljša natalitet u našoj Srbiji kroz dodatna davanja za prvorođeno dete. To je nešto što je dobro. Međutim, ono što nije dobro i što zaista predstavlja nešto što je nepojmljivo na političkoj sceni u Srbiji jesu pojedine političke organizacije i partije koje ovakve dobre, kvalitetne predloge osuđuju. Ja ću da citiram gospođu Alisu Kockar, koja je portparol DS, koja je juče rekla da su mere populacione politike sramne i apsolutno je jasno da neće doprineti povećanju broja žena i muškaraca koji će se odlučiti na zasnivanje porodice. Da li je moguće da neko danas, kada Srbija vodi bitku sa belom kugom, kaže da su ovakve mere sramne? Da li je moguće da neko uopšte može da pomisli, ako država stane iza mladog bračnog para, iza roditelja, kada želi direktno finansijski da pomogne dodatno, da je to sramno? Naravno, za DS to je sramno, ali za njih nije sramno što su gasili fabrike, što su uništavali institucije. Nije sramno što su mladi, upravo za vreme DS, od 2000. godine, u najvećoj meri napuštali Republiku Srbiju i što su odlazili i za njih nije sramno što su 2012. godine ostavili praznu kasu Republike Srbije. Za njih to nije sramno. Kažu iz DS da je predlog predsednika Republike jedno vređanje žena i mladih osoba u Srbiji, da je to uvreda za žene. A, da li je psovka upućena na račun majke predsednika Republike Aleksandra Vučića, da li je to uvreda? Naravno za njih da to nije. Nijednom izjavom nisu osudili napad na predsednikovu majku, na njegovu porodicu, na članove SNS. To dovoljno govori kakvu politiku vodi DS i svi oni koji su danas tobože se ujedinili u samo jednom cilju – da dođu ponovo na vlast, da ponovo pljačkaju Republiku Srbiju, da ponovo zasednu za državne jasle, da prazne državne kase, a narod ih ne zanima. Naravno, u danu za glasanje ja ću zajedno sa kolegama podržati predložene amandmane. Ovo je još jedan od dokaza da SNS vodi jednu odgovornu politiku, politiku koja će doprineti daljem razvoju Republike Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miloš Banđur.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, uvaženi saradnici ministra finansija, koleginice i kolege narodni poslanici, pošto je na dnevnom redu amandman vezan za Zakon o eksproprijaciji, najpre ću govoriti o toj temi. Zaista sam zbunjen reakcijama u jednom delu javnosti povodom donošenja izmena i dopuna ovog zakona. Zbog toga sam pažljivo pročitao i stari tekst zakona i ono što se menja, znači, izmene koje su unete i nisam mogao da shvatim zbog čega taj deo javnosti protestuje, poziva na proteste, izražava negodovanje i poziva za neku blokadu saobraćajnica itd, što je potpuno nekorektno i nije građanski odgovorno. Ono što sam primetio iščitavajući zakon, to je da se samo skraćuju rokovi koji su predviđeni za postupanja pojedinih organa koji učestvuju u procesu eksproprijacije i na taj način se, u stvari, povećava efikasnost čitavog procesa. Eksproprijaciju, bez obzira za kojeg se korisnika radi, odnosno na kojeg se korisnika ona odnosi, vrši opštinska, odnosno gradska služba nadležna za imovinsko-pravne odnose. Ona predlog u roku od tri dana dostavlja vlasniku imovine koja je predmet eksproprijacije. On se izjašnjava u roku od pet dana, ako postoje nejasnoće još u toku tri dana mogu da se naprave određena pojašnjenja i u roku od 15 dana gradska, odnosno opštinska uprava izdaje rešenje. Ako je neko nezadovoljan, on se u drugom stepenu žali Ministarstvu finansija koje odgovara u roku od 30 dana. Naravno da onaj ko nije zadovoljan novčanom satisfakcijom za oduzetu imovinu, odnosno nepokretnosti, može da se obrati sudu, odnosno u slučajevima kada se ne postigne saglasnost dokumentacija se iz opštinske uprave seli u nadležni sud. Posle 60 dana, znači posle tog perioda pokreće se automatski sudski postupak gde će se videti koja strana je u pravu. Mislim da tu niko nije i niko ne može da bude oštećen osim što se povećava efikasnost čitavog procesa. Ja ću vam navesti jedan primer iz Niša gde je eksproprijacija trajala čitave tri godine, pri čemu su ljudi vrlo užurbano radili na tom poslu. U pitanju je 12 kilometara pruge Niš-Dimitrovgrad, onaj deo koji prolazi kroz grad Niš i tih 12 kilometara je obuhvatilo 1.938 parcela sa 2.260 vlasnika parcela, negde oko 110 hektara je bilo u pitanju. Uvek se najpre donese planski dokument PGR koji se uknjiži, naravno preda katastru, i na osnovu toga se vrši eksproprijacija gradskog građevinskog zemljišta. Znate, mnogo je vlasnika koji su umrli i čija se imovina ne vodi na neke naslednike ili naslednici nisu poznati ili je u toku ostavinska rasprava. U tom slučaju ovaj zakon predviđa da sa dodeljuje privremeni zastupnik, tj. da nadležni organ opštine dodeljuje privremenog zastupnika, angažuje neku advokatsku kancelariju koja će zastupati vlasnike sve dok se oni ne pojave i ne preuzmu slučaj u svoje ruke. Ali, vidite, 12 kilometara sa oko 2.000 parcela, sa preko 2.000 vlasnika i postupkom koji je trajao tri godine zbog dugih rokova je zaista luksuz. Zato je zakonodavac rešio da skrati rokove i ja ne vidim u tome ništa loše. Kao što ne vidim ništa loše ni u tome što osim za izgradnju novih objekata eksproprijacija može da se vrši i u slučaju adaptacije, rekonstrukcije ili dogradnje postojećih objekata, a na listi tih objekata se osim svih onih koji su navedeni u starom zakonu navodi i telekomunikaciona infrastruktura. Naravno, telekomunikacije su nešto novo. U vremenu kada je pravljen stari zakon, takvih objekata nije mnogo. Danas su telekomunikacije uvek u ekspanziji i naravno da ovaj nov zakon, odnosno izmene i dopune obuhvataju i tu oblast. Ja bih voleo da oni koji osporavaju Zakon o eksproprijaciji kažu tačno šta je to što im smeta u ovim izmenama i dopunama? Da kažu koji je to član, koji je to stav, na šta se to odnosi? Pa, i do sada je država mogla da svaki kvadrat privatne svojine proglasi za javni interes i da ga pod određenim uslovima izuzme. Nema tu ničeg novog, sve ono što je bilo potrebno za izgradnju infrastrukturnih objekata ili objekata od posebne važnosti, posebne namene, za opštinu, za grad, za Republiku, je moglo da bude predmet eksproprijacije. Tu je jedino bitno da cena nadoknade građaninu, odnosno vlasniku bude objektivna, bude realna, bude tržišna, nekad građevinska, zato što je u određenim slučajevima građevinska veća od tržišne u nekim drugim tržišna veća od građevinske, sve u zavisnosti od toga gde se to zemljište, odnosno objekat nalazi. Zato to mešetarenje tzv. „zelene opozicije“, odnosno raznih pokreta okupljenih oko zelenog ustanka itd, apsolutno ne mogu da razumem ali njih treba izvesti ispred zagrade sa konkretnim pitanjima šta im to u zakonu smeta, hajde da vidimo da otvorimo zakon, idemo član po član i da vidimo šta je to čime vi niste zadovoljni? Znači, ovaj zakon se ne odnosi ni na Rio Tinto, ni na bilo šta slično. Ovaj zakon ima za cilj bržu eksproprijaciju zemljišta koje je neophodno za pruge, za auto-puteve, jer ti objekti prolaze kroz veliki broj parcela sa velikim brojem vlasnika. Šta više, ostatak parcele sa leve i desne strane pruge se takođe izuzima i plaća vlasniku ukoliko ne postoji put do nje ili ukoliko se proceni, veštak proceni da vlasnik nema ekonomski interes da obrađuje ili koristi taj deo zemljišta. Tako je barem bilo u slučaju grada Niša i mogu da vam kažem da na preko 2.000 rešenja koje je izdala opštinska uprava, odnosno sektor za imovinsko-pravne odnose, nije bilo ni jedne žalbe, ni jedne žalbe višem organu, ministarstvu ili sudu. Takođe, moram da se okrenem zaista, da se osvrnem zaista i na jučerašnju posetu predsednika Vučića Rusiji i na bratski dogovor koji je postignut između dva predsednika. Rezultat tog sastanka i tih razgovora je za mene potpuno očekivan, jer je to rezultat jedne dugoročne politike Ruske Federacije prema Srbiji i politike Srbije prema Ruskoj Federaciji, koja je takođe dugoročna, a posebno korektna od kada je SNS preuzela vršenje vlasti. Srbija je najbolji partner Ruske Federacije u Evropi, a Rusija je još jednom pokazala da je najpouzdaniji strateški partner i oslonac Republike Srbije. Ja ću samo da podsetim sve nas da je samo pre par nedelja Rusija, mislim da je tu pomogla i Kina, odbila da prizna u Savetu bezbednosti novopostavljenog namesnika u BiH, da verifikuje njegov mandat, a takođe je i uložila veto na njegovo pojavljivanje na sednici Saveta bezbednosti, gde je on trebao da pročita izveštaj u kome se iznose neistine vezane za Republiku Srpsku i ponašanje rukovodstva Republike Srpske. Sa druge strane, takođe pre par nedelja, Ruska Federacija je vetom u Savetu bezbednosti onemogućila povlačenje misije UNMIK-a sa Kosova, što je priželjkivala ne samo Priština, nego i svi oni koji su doprineli nezavisnosti Kosova i koji su tu tzv. „nezavisnost države Kosovo“ odmah priznali. Znate, za njih je Kosovo već nešto što je rođeno, ono je nezavisno i sada ta administracija UNMIK-a, ona je tu potpuno nepotrebna, suvišna. Tako oni razmišljaju i sa aspekta te logike to je ispravno. Međutim, mi smatramo drugačije. Smatramo da Kosovo nije nezavisno i da prisustvo administracije UNMIK-a, odnosno UN, u stvari govori da Rezolucija 1244 je i dalje na snazi i da ona treba da bude orijentir i pravac za rešavanje kosovskog pitanja. No, ja sad želim da kažem da je vrlo zanimljivo da je 15. novembra, to je samo 10 dana pre odlaska našeg predsednika u Rusiju, u štampanom mediju kojeg finansira Dragan Đilas izašao tekst nekog vajnog istoričara, video sam kasnije na Guglu da je u pitanju vojvođanski separatista, koji kaže - Putin i Vučić udruženi u žestokoj destabilizaciji Balkana. Znači, to piše u Đilasovim medijima – Putin i Vučić destabilizuju Balkan. Inače, taj istoričar kojeg su oni preneli pre toga je pisao da su na Cetinju komite i ostali branili bedem antifašizma, potpuno jasan stav, vrlo često gost uređivačke politike, odnosno Radio-televizije Crne Gore a povodom posete predsednika Putina 2019. godine 17. januara isti taj analitičar je imao naslov – Putin u Beogradu, Srbija na kolenima. Zanimljivo je da svi antisrpski portali i mediji njega uzimaju za analizu kada analiziraju odnose Rusije i Srbije. Radio-televizija Crne Gore kaže da je to čak jedan od najrelevantnijih političara, a Radio Sarajevo – Ovo je opasno, Srbija sprovodi politiku destabilizacije susednih država, opet tekst istog autora. Naravno, na istoj talasnoj dužini se nalazi i kosovski ministar spoljnih poslova izvesna gospođa Donika Gervala, koja kaže - Mi pravi Evropljani, ovde u regionu, opet upozoravamo, moguć je rat, krive su Srbija i Rusija. Moram da podsetim da je Vjosa Osmani i Aljbin Kurti gotovo uvek u izjavama kada u negativnom kontekstu pominju Srbiju, oni dodaju i Rusiju, verovatno da bi time animirali pažnju svojih zapadnih saveznika. Ali, vratimo se na to da je Đilasom medij objavio tekst u kojem se iznose isti stavovi koje iznose oni u Crnoj Gori koji su protiv interesa srpskog naroda, oni u BiH koji su protiv interesa srpskog naroda i oni na KiM koji sve najgore misle o srpskom narodu. Uostalom, Dragan Đilas je overeni rusofob i u depeši koju je objavio Vikiliks otpravnica Dženifer Braš otvoreno je pohvalila Đilasa kao pouzdanog saradnika u smanjenju ruskog uticaja u Srbiji. Đilas se pohvalio američkoj otpravnici da ga je takav čvrst antiruski stav doveo u nezavidan položaj i u okviru vlasti te stranke. Dakle, umesto da pohvale postignut sporazum o ceni gasa i bez obzira što ta cena je za sada na period od šest meseci čvrsto sam uveren da će ista ili vrlo slična cena biti formirana i overena i dugoročnim sporazumom dve zemlje, opozicija, odnosno tačnije bivša vlast ovde sada govori o destabilizaciji Balkana i destabilizaciji regiona potezima Rusije i Srbije. Kada su u pitanju ovi zakoni koji su takođe danas bili na dnevnom redu i prethodnih dana, što je rekao kolega Uglješa Mrdić, imam potrebu da se malo osvrnem i na to, bez obzira što je osnovica, što je neoporezivi deo zarade povećan sa 18.300 na 19.300 i što je doprinos za penziono i invalidsko osiguranje na teret poslodavca smanjen sa 11,5 na 11% budžet Republike Srbije će biti puniji za 28,5 milijardi u odnosu na projekciju, odnosno rebalans iz oktobra 2021. godine. Takođe, primetio sam da dotacije koje Fondu za PIO i Fondu za zdravstveno osiguranje idu iz budžeta Republike nisu značajno uvećane. Nešto je uvećana dotacija Fondu PIO iz budžeta Republike Srbije, ali to je zbog ovih umanjenja poreske stope, tako da u odnosu na 108,6 milijardi koliko je bilo po projekciji iz oktobra 2022. godine ići će samo 125 milijardi. To je 15,8% u odnosu na 14,8%, koliko je projektovano u oktobru 2021. godine. Vidim da se smanjuju davanja budžeta Republike za Fond zdravstvenog osiguranja. Naime, porast plata od 8% u jednom delu javnog sektora i 7% u onom drugom delu, porast penzija od 5,5% učinili su da Zdravstveni fond ima negde oko 23, 24 milijarde više samostalnih prihoda, tako da je manja potreba za budžetskom intervencijom Republike i ona se smanjuje sa 77,6, koliko je bilo projektovano u oktobru, na 73,6 milijardi ide na niže. Takođe, Nacionalna služba za zapošljavanje umesto 11,3 dobiće 5,3 milijardi iz budžeta i oni će povući manje para, što govori o jednoj stabilizaciji tih fondova. Inače, moram da pohvalim izmene i dopune Zakona o porezima na dohodak građana i izmenu i dopunu Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje gde se ne samo produžava za godinu dana, do kraja 2022. godine, korišćenje određenih povlastica u smislu oslobađanja od dela poreza, odnosno dela doprinosa kada su u pitanju ovi drugi zakoni, nego se uvode i nova oslobođenja za određene kategorije preduzeća, firmi, preduzetnika itd. pod određenim uslovima, što sve ima za cilj da smanji sivu ekonomiju, da pospeši prijavljivanje radnika, da pospeši zapošljavanje jer u suštini smanjuje poreska i doprinosna opterećenja poslodavca. Naravno, zakoni su apsorbovali i neka savremena zakonska rešenja, Zakon o dualnom obrazovanju učenika i studenata pa tamo gde je predviđeno da studenti ostvaruju određenu naknadu radom kod poslodavca, jer Zakon o dualnom visokom obrazovanju to predviđa, studenti se oslobađaju plaćanja poreza i doprinosa na taj deo, a mladi ljudi do 40 godina starosti njihov godišnji porez na dohodak građana umanjuje se osnovica, osim svih onih umanjenja koje imaju ostali, umanjuje se i za tri prosečne zarade u Republici prema podacima Republičkog zavoda za statistiku. Oni koji rade u oblasti istraživanja i razvoja neće plaćati, odnosno za njih se neće plaćati PIO doprinos u iznosu od 100%. Biće oslobođeni, a doprinos za porez na zarade će biti umanjen za 70% itd. Postoji više kategorija onih koji će imati poreske olakšice. Naravno, to će dovesti do toga da Fond za PIO bude prihodovao nešto manje para, zato je ove godine 125 milijardi sa strane države umesto 108, koliko je projektovano u oktobru prošle godine. To će usloviti i nešto manje para po osnovu poreza na zarade u budžet Republike, ali obzirom na povećanje zarada u javnom sektoru 8%, 7%, penzija 5,5% ukupan porez na dohodak građana biće 8,1% veći nego u oktobru 2021. godine, odnosno u odnosu na projekciju drugog rebalansa. I uopšte, svi poreski prihodi osim prihoda na dobit pravnih lica biće veći, jedino će on biti manji zbog jednog konzervativnog pristupa u planiranju prihoda. Neporeski prihodi će biti manji, ali samo oni vanredni. Redovni neporeski prihodi planiraju se u istom iznosu, a oni vanredni koji se odnose na uplaćivanje polovine dobiti javnih preduzeća i uplaćivanje dobiti agencije u budžet Republike Srbije, oni su konzervativno projektovani zato što se ne znaju još polazni parametri za njihovo bliže projektovanje. U svakom slučaju, budžet Republike Srbije je i razvojni i socijalni i činjenica da će za nefinansijsku imovinu odnosno infrastrukturne i kapitalne projekte biti izdvojeno 18 milijardi više nego po rebalansu iz oktobra 2021. godine, znači ukupno 407 milijardi, govori da Srbija krupnim koracima ide napred. Zahvaljujem, živela Srbija, živeli Srbi ma gde god da žive!
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Reč ima gospodin Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, ja sam predložio da se u članu 29. koji se inače menja unesu još neke stvari koje su potrebne da bi bio potpuno jasan. Naime, radi se o stavu 5. koji će biti stav 8. posle ovih izmena, gde je dobra stvar što se predviđa da organ koji vodi postupak eksproprijacije može da postavi privremenog zastupnika u slučaju da sopstvenik nepokretnosti koji je upisan u katastru je preminuo a nije sproveden postupak raspravljanja zaostavštine iza njegove smrti ili se vodi postupak utvrđivanja vlasništva na predmetnoj nepokretnosti. Ono što sam ja predložio da se ovde dopuni mislim da je jako nužno zbog samog postupka, a to je da se doda deo da se privremeni zastupnik postavlja i u slučaju kada je sopstvenik nepokretnosti nepoznatog prebivališta ili je iz bilo kog drugog razloga nedostupan organu koji vodi postupak. Ove stvari se ne mogu podrazumevati pod ovako već preciziranim odrednicama koje je zakonodavac, odnosno predlagač zakona predložio. Dakle, proširuje se u potpunosti obim mogućnosti postavljanja privremenog zastupnika za koje se u praksi do sada pokazala potreba da postoji. Sledeća stvar, bez obzira što neko može da podrazumeva, ali to u ovom predlogu zakona ne piše, ja predlažem da se jasno stavi da privremeni zastupnik se postavlja na teret korisnika eksproprijacije. Znači, ne na teret budžeta, nego na teret korisnika eksproprijacije iz redova advokata, a prema redosledu koji se vodi kod advokatske komore. Zašto? Tumačenjem se može doći do toga da organ koji vodi postupak postavi lice koje nije kvalifikovano da može zastupati tuđe interese, prema tome sva pravila koja vezuju advokate o načinu istupanja i postupanja tokom postupka i zastupanja stranaka jasno dodatno definišu na koji način mora da štiti interese lica čije interese zastupa, čak i tamo gde je privremeni zastupnik. Znači, ovakav privremeni zastupnik bi trebao, takođe sam to predložio da se pojasni u ovom članu, da postupa sve do donošenja pravosnažnog rešenja o eksproprijaciji. Znači, ne učestvuje u delu kada je u pitanju utvrđivanje visine naknade, prava na naknadu i vođenja tog dela postupka, ali upravo zbog toga sam dodao još jedan deo koji kaže da pravo na vođenje postupka za utvrđivanje visine naknade, kao i pravo na naknadu za eksproprisano zemljište licima čije interese je zastupao privremeni zastupnik ne zastareva. I ako je to danas tako, sa vrlo čestim promenama stavova sudske prakse možemo doći u situaciju da ono što je do sada bilo uobičajeno, nekim zakonskim drugim propisima regulisano da se dovede u pitanje. Na ovaj način mi bismo u potpunosti zaštitili interese vlasnika nepokretnosti koji iz bilo kog razloga u ovom trenutku ne mogu lično da učestvuju u postupku eksproprijacije, omogućili nesmetano eksproprijaciju sa interesima koji su maksimalno zaštićeni i mogućnošću da naknadu tržišnu ostvari u trenutku kad god da se sopstvenik zemljišta pojavi ili reši pitanje o kome se radi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, imali smo prilike da čujemo zaista sažeta obrazloženja i diskusije mojih kolega kada su u pitanju setovi zakona koji su danas pred nama i o kojima danas diskutujemo kada su u pitanju amandmani koji su predloženi. Jasno je svima, i građanima Srbije, da sve ovo što je pred nama narodnim poslanicima do sada i dolazilo je u njihovom interesu, i zakone koje smo izglasali i doneli su u interesu daljeg i boljeg razvoja Republike Srbije i podizanja standarda života građana Republike Srbije. Mislim da apsolutno ovaj period od 2012. godine do danas, i kada se bavimo i statističkom i tom kvantitativnom, ali kvalitativnom analizom, govori jasno da politika koju predsednik Aleksandar Vučić vodi je politika koja stavlja interese građana Republike Srbije na prvo mesto. I danas su kolege spomenule taj razgovor koji je predsednik vodio u Sočiju sa predsednikom Putinom Ruske Federacije, gde je dogovoreno mnogo toga. Ali, ono što je najbitnije bilo jeste da će cena gasa u narednom periodu od šest meseci, a to je taman taj period kada traje i grejna sezona, biti i dalje na 270 dolara, što je apsolutno bitno i za razvoj naše ekonomije, jer po tom osnovu postajemo petostruko konkurentnije područje za dolazak investitora i svakako je omogućeno da se ne utiče na životni standard građana Republike Srbije. U tom periodu smo radili, takođe, na daljoj gasifikaciji Republike Srbije. Znate da sada imamo i projekat, to je taj gasni interkonektor koji će biti sa Sofijom, čime ćemo i dalje raditi na obezbeđivanju stabilnosti u snabdevanju energentima. To su upravo dela i rezultati politike. Napominjem namerno dela i rezultati politike i rada Aleksandra Vučića, koji je apsolutno jedan pravi primer lidera kojih je zaista malo u regionu, koji se iskreno i svom energijom i snagom bore za interese građana. Čuli smo ovde i priče od kolega kada su u pitanju pripadnici te kukavičke ili bojkot opozicije, koji su se danas po ko zna koji put ujedinili, a ono jedino oko čega oni mogu da se ujedine je nastavak pljačke građana Republike Srbije i kako njihov naziv, naziv te strančice kaže – oslobođenje, da nas oslobode i finansija i novca, da nas oslobode puteva, infrastrukture i budućnosti o kojoj oni toliko pričaju, jer jedino što je njima bitno jeste da nastave da pune svoje džepove, jer 619 miliona je malo, a oni su se zaista pokazali vešti u toj igrici zvanoj 619 miliona, pa bi da još koji put tu istu igricu premotaju. Vidimo i po društvenim mrežama da ne mogu građane Republike Srbije tako lako da prevare, jer u stvari o nikakvom posebnom ujedinjenju nije reč, nego verovatno obeležavanje nekih godišnjica, kao što imamo godišnjice mature, tako i godišnjica raspada Demokratske stranke. Jer, svi oni koji su se danas okupili da kažu kako su se ujedinili, zapravo su nekada bili pripadnici te iste žute tajkunske Demokratske stranke koja je harala Srbijom i koja nije marila za mladim. Nije marila ni za demografiju, nije marila ni za budućnost ove zemlje. Jedino za šta su marili je za sopstvenu budućnost, a to možemo jasno da vidimo i po uspesima takoreći koje su postigli kao biznismeni dok su obavljali javne funkcije, dok su ih zloupotrebljavali ostvarili su enormne profite. Od kako su ostali bez javnih fotelja, ti profiti su pali, a novac koji su trpali u svoje džepove očigledno da polako nestaje i ta nervoza i dalje raste. O mladimo nisu vodili računa jer mlade su proglasili za jednu od najperspektivnijih i najkonkurentnijih stvari koje mogu da izvezu iz Republike Srbije. Zašto da izvezu? Zato što su se svojski trudili da ne stvore nikakvu budućnost ni perspektivu tim mladim ljudima. Ono su, nažalost, u tom periodu se radovali da odu iz Srbije, iako su znali da je to teška odluka koju moraju da donesu, ali zbog svoje egzistencije i zbog toga što se ta pamet nije cenila u njihovo vreme oni su to morali da učini. Eto, kako je SNS na vlasti i istraživanja pokazuju i o tome smo mnogo puta pričali da se ti mladi ljudi se danas vraćaju u Srbiju. Oni su uspešni diplomci, akademci i hoće to svoje znanje da ovde unovče i da Srbiju učine još konkurentnijim mestom. Vidimo i danas i sa investicijama koje dolaze da smo zaista krenuli u pravcu razvoja ekonomije bazirane na znanju. Mere i predlozi o kojima smo čuli od predsednika Republike kada je u pitanju demografska politika, gde će se za svako prvorođeno dete od 1. januara 2022. godine isplaćivati novčana nadoknada od 300.000 dinara, je nešto što je naišlo na kritiku tih pripadnika žute opozicije, žutog tajkunskog režima, koji su odmah rekli da novce vi ne možete da kupujete i da poboljšavate demografsku sliku. Isto su to rekli kada je donesena prva mera gde je za svako prvorođeno dete odlučeno da se isplati 100.000 dinara. Isto to su govorili, a kada se pokazalo da je ta mera dala rezultate odmah su se ućutali, kao i za svaku drugu aktivnost koju je SNS sprovela počevši od auto-puteva, podizanja infrastrukture, dovođenja investicija u Srbiju, koje su naravno kritikovali, a kada su rezultati se pojavili odmah su se ućutali i više o tim temama ne govore. Ono što je gospodin Arsić govorio o nekim ekonomskim stručnjacima koji kažu da Srbija nema novca da isplaćuje tih 300.000 dinara, pa ne bih se baš složio jer apsolutno je ovaj period dokazao da sve ono što predsednik najavi, što obeća se i ispuni. On to ne najavljuje olako i ne bavi se marketingom kao što se tim bavio Dragan Đilas. Politika Dragana Đilasa se i danas svodi na jedna klasičan marketing gde se pokušava da prikaže kao neku osobu koja se brine i stara za građane Republike Srbije, za meštane onih gradova i opština koji obilaze i pokušavaju po ko zna koji put da prevare, a u stvari su zaboravili da građani Srbije nemaju kratko pamćenje, već da se odlično sećaju tog perioda, žutog tajkunskog režima i šta su napravili od njihovih gradova. Samo ću se osvrnuti na Kruševac, gde su ugasili i zatvorili veliki broj fabrika, ljude ostavili bez posla, njihove porodice bez perspektive i budućnosti. Grad u kome su ulice koje nisu imale rupe mogle na prste da se nabroje. Takođe, semafore koji su radili, koji su bili funkcionalni ste mogli da nabrojite na prstima ruke. Radili su na tome da se unište giganti poput „14. oktobra“, fabrike „Župa“, Fabrike Maziva i svega onoga što je funkcionisalo i radilo u tom gradu, a budžet grada Kruševca su koristili kako bi sopstvene džepove punili. I kada su radili rekonstrukcije svima nam je poznato da su pokušavali da svoja dvorišta urede zajedno sa tim rekonstrukcijama. Onog trenutka kada je SNS došla na vlast zatekla je minus u kasi grada Kruševca, nezavršene i ne zatvorene projekte, počevši od njihove čuvene i famozne rekonstrukcije platoa ispred Doma Sindikata koja je bila katastrofalna i za koju se vremenski pokazalo da kako je projekat urađen nije mogli ni da izdrži taj vremenski period za koji su oni tvrdili da će trajati. Onog trenutka kada smo mi to rešili, kada je sada kasa grada Kruševca puna, kada rešavamo probleme u gradu, kada smo rekonstruisali centar i gradimo novi deo grada, naselje Aerodrom, naravno brže-bolje se utrkuju ko će pre sa saopštenjima da napada i ovu vlast i gospodina Gašića i Aleksandra Vučića optužujući ih za raznorazne gluposti samo da bi se time dodvorili pojedincima i pokušali da skupe po koji jeftini poen. Institucije koje rade svoj posao su tu. Sudske institucije su i dokazali presudama da oni nisu ništa drugo nego sada i sudski overeni lažovi, zato što sve što iznesu zapravo je čista laž bez ijednog argumenta, bez ijednog priloga koji bi podržao to što oni kažu. Zapravo, sve ono čime se oni bave je jedan klasičan marketing u kome pokušavaju i misle da će ponovo građane navesti da za njih glasaju ili da im omoguće da nastave tu svoju pljačku koju su sprovodili, srećom do 2012. godine samo jer su ih građani na izborima i na biračkim listićima olovkom pobedili. I danas kada vidite kakve kampanje sprovode, pa i po pitanju ovog zakona, odnosno izmene i dopune Zakona o eksproprijaciji, pa i o Zakona o referendumu o kome smo pričali, kada pitate te ljude koji su, eto, na neki način prihvatili taj njihov marketing da je to loše po nas, i kada ih pitate – šta vama to smeta konkretno u ovim zakonskim rešenjima i kada ih pitate – da li ste vi uopšte pročitali zakonska rešenja koja tu, eto tako, olako, optužujete da su loša i odbacujete, oni naravno da će reći – ne, jer misle da ono što je Dragan Đilas i ta celokupna mašinerija koju je on angažovao kao mašinski mozak da govore istinu. Zapravo, kada se suoče sa argumentima koje im iznosimo uviđaju da sva ova zakonska rešenja koja su i danas pred nama su u interesu daljeg razvoja Srbije. Kada govorimo o Zakonu o eksproprijaciji i te kako je bitno, sve ove izmene koje su danas pred nama da se omogući da bitni kapitalni projekti, pa ne samo kapitalni projekti, već hajde da krenemo i od onih lokalnih projekata kada je u pitanju asfaltiranje određenih ulica, nažalost imate u Srbiji gde imate nerešeno imovinsko-pravna pitanja, da upravo se ne dozvoli da možda volja pojedinca ili inat pojedinca spreči da se nešto uradi što je u višem interesu građana i meštana te sredine. Apsolutno je svima jasno do sada da sva zakonska rešenja koja su ovde pred nama se donose isključivo zbog interesa građana, nikako zbog interesa određenih pojedinca ili stranog kapitala, a mi ćemo se naravno truditi da pomognemo i omogućimo i domaćim i stranim investitorima koji su zainteresovani da ulože u Republiku Srbiju, da pomognu da se dalje razvija Republika Srbija da stvorimo uslove da te ideje i sprovedu, ali naravno pre toga konsultujući i pitajući građane Republike Srbije šta je to što oni žele. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Predrag Rajić.
Hvala. Dame i gospodo, ovih dana smo intenzivno raspravljali o veoma važnim zakonima. Jedan od njih je izazvao u delu javnosti određenu buru, rekao bih, zasnovanu pre svega na neinformisanosti, na nameri zlonamernih da pobode negativne emocije među građanima Srbije, pa smo tako dobijali razne poruke o tome kako nekome otimamo dedovinu, kako smo namerili da otprilike bez da ikoga pitamo, uzmemo ono što je njegovo i da zadiremo u privatnu svojinu, što su sve besmislice, ali demagozi se uvek rukovode time da je forma bitna od suštine. Čuo sam jedan argument koji je dosta interesantan. Govori o tome kako se u Srbiji ne poštuje na adekvatan način privatna svojina i onda se govori o zakonskim rešenjima, recimo iz SAD-a, gde se prenebregava činjenica da je naš pravni sistem bitno drugačiji od američkog, da počinje na temeljima rimskog prava i da je reč o kontinentalno pravnom krugu, za razliku od američkog koji spada u anglosaksonski, odnosno iz njega proizilazi. Voleo bih da pitam te koji su iz akademske zajednice na ovakav način kritikovali i smatrali kako pojedinac treba da bude u prvom planu, a zajednica u potpunosti marginalizovana, zbog čega se onda ne zalažu za neka druga rešenja iz tog istog sistema? Recimo, u Americi se sudije na nekim nivoima biraju neposrednim izborima. Što to ne predlože ovde, da ih biraju građani na neposrednim izborima? Što se ti isti ne zalažu za uvođenje istog predsedničkog sistema u Srbiji ako im je Amerika uzor? Ili, što se na primer ti isti ne zalažu za one momente koji govore o većoj reprezentativnosti građana na različitim nivoima time što je izborni sistem u Americi u potpunosti upodobljen elementima većinskog i to uglavnom jednokružno većinskog? Zato što oni kalkulišu i tamo gde smatraju da im nešto odgovara, oni će predlagati rešenja iz Amerike, gde im nešto odgovora, rešenja iz Kine, gde im nešto treće odgovara, rešenje iz Nemačke, ali u svakom slučaju, ne razmišljaju o potrebama građana, niti im je bitno kakav ćemo mi sistem uopšte imati. Oni, manje više svi imaju drugačije kombinacije i poglede na ovu državu i ne doživljavaju je kao svoju. Njihova država Jugoslavija je nestala, oni je nikad nisu prežalili i oni u kontinuitetu zapravo samo pate za njom, a Srbiju doživljavaju kao neku noćnu moru koja je prolazna i iz koje će se oni pre ili kasnije probuditi. No, rekao bih, na njihovu štetu i žalost, a na našu sreću, država Srbija je tu da ostane, ona je preživela razne zavojevače, preživela je razne okupatore i agresore, preživela je i razne izdaje, ali je opet tu. Budžet koji smo usvojili je razvojni, investicioni budžet. Osvrnuo bih se na nekoliko momenata koji su, mislim, veoma važni, a pre svega su skopčani sa tim da se napokon pravi jedna adekvatna platforma, odnosno zaokružuje platforma koja se pravi godinama, a koja omogućava našem predsedniku zapravo da i dalje vodi genijalnu spoljnu politiku na način na koji je to i činio i plodove te i takve politike vidimo i sada kada dobijamo cenu za gas kakvu maltene dobijaju i ruski regionu. Sigurno to nije palo sa neba i sasvim sigurno to ne bismo dobili da predsednika Vučića ne uvažavaju na svim stranama sveta i da ga Vladimir Putin ne doživljava kao ozbiljnog lidera, koji je zapravo sada prvi državnik ovog dela Evrope. Jer još je svojevremeno Kisindžer govorio o tome da on ne zna kada nazove Brisel ko će da se javi sa druge strane i da on ne zna ko je to „gospodin Evropa“. Danas kada bilo koji svetski državnik nazove jugoistočnu Evropu i želi da komunicira ovde sa adekvatnim političkim subjektima, on prvo dolazi kod Aleksandra Vučića, i to radi Angela Merkel, to radi Vladimir Putin, to radi i Si Đinping, to rade i Amerikanci. Zato što znaju da je Aleksandar Vučić „gospodin jugoistočna Evropa“ i da je bez njega apsolutno nemoguće razrešiti nijedno otvoreno pitanje, tj. dati odgovor na sva ona pitanja sa kojima se savremena civilizacija suočava, pogotovo na ovim prostorima gde i srpski narod živi. Kada je reč o ulaganju u Ministarstvo spoljnih poslova, primetio bih da su po prvi put na ovakav način izdvojena adekvatna sredstva ravnomerno raspoređena i ozbiljno uvećana za rekonstrukciju naših diplomatsko-konzularnih predstavništava širom sveta. Imao sam tu čast i priliku da u poslednje vreme obiđem njih nekoliko i da se uverim da je bilo neophodno ulaganje zaista u ovu materiju, da je to prepoznato i zbog toga mi je drago, i da ćemo sada moći i da u tom tehničkom kapacitetu ispratimo ono što je politika predsednika Vučića, na način koji je zapravo prikladan, u najmanju ruku. Jer država Srbija mora da vodi spoljnu politiku na jedan odgovoran način, na način koji nije megalomanski, kao što su to činili neki prethodnici i onda nas uvlačili u ozbiljne probleme, pogotovo na način koji je suveren. Taj koncept suverenosti koji je osnova delovanja i SNS, što će biti posebno predstavljeno sutra na njenom kongresu, zapravo je ono što će Srbiju voditi kroz čitav 21. vek. Mislim da su te odluke strateškog karaktera i da će se tek pokazati zapravo koliko su bile važne i koliko su potezi Aleksandra Vučića i SNS koju on predvodi bile vizionarske. Bitno mi je da istaknem još nešto. Ulaganje u infrastrukturu danas nije pitanje nekakvog zamajavanja na način na koji su to činile bivše vlasti, a sadašnja opozicija od 2012. godine, kada su znale da asfaltiraju 50 metara puta u nekom prigradskom naselju ili u nekom mestu, pa da kažu – evo, mi smo načinili nešto veliko, pa da onda otvaraju, recimo, jednu te istu ustanovu ili dom zdravlja po 11 puta, kao što su to činili lideri današnje opozicije, a tadašnjeg režima. Ne. Naše ulaganje u infrastrukturu je danas takvo da možemo da se pohvalimo da smo bez zaduživanja i u najvećoj meri bez zaduživanja i bez koncesija uspeli da premrežimo Srbiju auto-putevima i da se uhvatimo u koštac sa onim problemima koje smo imali u kontinuitetu decenijama unazad, kao što je recimo, beogradski metro. Sada se tu pojavljuje jedno interesantno pitanje, koje sasvim sigurno nije tek tako izniklo i koje se verovatno plasira od strane određenih obaveštajnih struktura iz regiona, a sa ciljem da se u stvari međusobno posvađaju. Ubacuje se jedna jabuka razdora na koju bih želeo da ukažem ovde. Pa se govori – a zbog čega to građani Srbije, recimo Banata, ili recimo Pomoravlja, treba da odvajaju novac za beogradski metro, kada oni u Beogradu ne žive? Čekajte, to su besmislice. Beograd je srpska prestonica. To je grad svih nas, bez obzira na to što mnogi od nas, evo, ja prvi, u njemu nismo rođeni, ili u njemu nismo odrasli, ali on je grad svih nas. On podnosi teret onda kada je najteže i on treba da bude zapravo dika svih nas, jer je naš glavni grad, ne samo glavni grad Republike Srbije, nego prestonica svih Srba, ma gde oni živeli, i mi treba da budemo ponosni na njega. Ne može Beograd da bude tu samo onda kada treba da obrazuje građane Srbije, kao centar univerziteta, ne može da bude tu da samo treba da leči građane Srbije, odnosno da se u njemu leče, ili da bude tu onda kada treba da ekonomski razvija Srbiju i da nudi radna mesta i da bude motor razvoja ovog naroda i ove države. On mora da bude tu za sve nas i onda kada svi zajedno, naravno, treba da podnesemo teret i novih infrastrukturnih projekata kakav je beogradski metro, a da bismo mogli sutra svi da budemo ponosni na njega i da kad god dođemo u Beograd, bilo iz poslovnih razloga, bilo iz ličnog zadovoljstva, možemo da se njima lakše i brže krećemo. Nemojte samo da nasedamo na takve jabuke razdora kakve nam plasiraju jugosrbijanci, inspirisani obaveštajnim službama iz regiona, a sa ciljem da u kontinuitetu svađaju Srbe, one sa severa sa ovima sa juga, da svađaju Srbe one iz Beograda sa onima iz unutrašnjosti ili da svađaju Srbe sa onima koji su u Srbiji rođeni i onima koji u regionu žive. To su zamke u koje smo prečesto upadali i koje sebi više definitivno ne smemo da dozvoljavamo. U svetskim okvirima nas je jako malo da bismo se delili. Super brza pruga Novi Sad-Beograd, koja će profunkcionisati u prvom kvartalu iduće godine, nije samo infrastrukturni projekat. Kao neko ko dolazi iz Novog Sada, tvrdim da je reč o projektu koji je zapravo od višestruko nacionalnog značaja. Ta super brza pruga će jednom zauvek ubiti svaku ideju separatizma u Vojvodini. A evo zašto. Povezivanjem centra Novog Sada i centra Beograda da način da možete više puta dnevno stizati iz centra najvećeg srpskog grada u centar drugog najvećeg srpskog grada za kraće od pola sata, mi ćemo imati mnogo više ljudi koji žive u Beogradu a rade u Novom Sadu, mnogo više ljudi koji žive u Novom Sadu a rade u Beogradu, mnogo više ljudi koji se međusobno povezuju, sklapaju prijateljstva, brakove, zapošljavaju itd. u ova dva grada. To će biti jedan te isti konglomerat. Mi ćemo imati zapravo jednu te istu celinu. Na taj način zapravo će svaka ideja separatizma u Vojvodini koja uvek postoji i tinja i podgreva se spolja biti jednom zauvek ugašena, jer će Novi Sad i Beograd postati jedno te isto. Zapamtite ove moje reči. To neće biti brzo, te neće biti tek tako preko noći, ali u narednih nekoliko godina, eventualno deceniju, mi ćemo govoriti o jednom te istom projektu, odnosno o jednom te istom nadgradu, najvećem ponosu i razvoju srpstva, jer će se gro GDP-a zapravo intelektualne snage upravo tu sticati i mi ćemo na prostoru od Novog Sada do Beograda imati celinu kakvu nema niko u ovom delu Evrope. To će biti celina s kojom se ne može meriti niko od Beča do Istanbula, i to nije mala stvar. Toga su vrlo svesni oni u regionu koji strateški promišljaju na ove teme. Hrvatski nacionalisti imaju decenijama unazad ozbiljan kompleks Beograda. Oni imaju najveći kompleks zbog toga što nemaju jedan milionski grad i zbog toga ga toliko istovremeno posmatraju i sa zavišću i sa prezirom. A zamislite tek s kakvim će prezirom i zavišću da posmatraju celinu nadgrada, supergrada Beograda i Novog Sada, pogotovo zbog toga što će svi oni koji žele da nam nekakvom ekskluzivitetu i izuzetnosti Srba, je li, u ovom delu Srbije, na severu, u Vojvodini, želeti da nas nauče i da nam objasne kako smo mi zbog toga što smo iz Vojvodine mnogo vredniji i bolji od onih što su spreka i da zbog toga treba da budemo zasebni. Evo, ja sam trinaesta generacija koja je rođena u Vojvodini, trinaesta generacija koja je rođena u Bačkoj. Ja ne mislim da sam išta bolji ili gori od Srba koji dolaze iz drugih krajeva, bilo Srbije, bilo ovog dela Evrope, apsolutno ne mislim. Ja mislim da smo mi svi Srbi dužni da sledimo ono što su nam preci ostavili, kako bismo mogli u budućnosti da potomcima ostavimo ono što oni zaslužuju. Hvala vam.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Reč ima Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, kada je u pitanju član 63. važećeg zakona, stav 2. koji glasi: „hipoteka uspostavljena na eksproprisane nepokretnosti prenosi se na nepokretnost koja se daje u svojinu ili susvojinu na ime naknade za eksproprisane nepokretnosti ili na neku drugu ličnu imovinu.“ Ovde sam predložio da se ovaj deo koji kaže - ili na neku drugu ličnu imovinu, briše, a evo iz kog razloga. Da je hipoteka mera obezbeđenja potraživanja koju može da uspostavi samo dužnik na svojoj imovini ne bi bilo ni razloga, ni potrebe za ovakvom reakcijom. Naime, u praksi se pojavilo više slučajeva da su ljudi koji su hipoteku uspostavili na svojoj imovini da bi nekome učinili uslugu da može da podigne kredit ili obezbedi neko drugo svoje dugovanje, a pokretnost im je ušla u obim eksproprijacije, došli u situaciju da se hipoteka upisuje na imovini koju nikada ne bi stavili kao zalog za obezbeđenje tuđeg duga. Znači, ja mogu da odlučim da bilo kom svom poznaniku, prijatelju, rođaku stavim hipoteku na deo imovine koju želim da rizikujem, eventualno u slučaju da on svoju obavezu ne ispuni. Ali, pošto se ne radi o mom dugovanju, apsolutno je nelogično i nepravično da zato što dođem u situaciju da neka nepokretnost uđe u fazu eksproprijacije ta hipoteka bude preneta na kuću, ili stan ili nešto treće što je meni jako važno i što ja nikada ni za koga ne bi založio, pa možda čak ni za sebe. Znači, razlog za ispravku ovoga je vrlo jasan, vrlo evidentan i kako vreme odmiče, i što više gradimo i radimo u Republici Srbiji ovakve situacije će postajati sve češće. Ovakvo opstajanje zakonskog teksta mislim da može da nanese nenadoknadivu štetu pojedinim ljudima, jednostavno uticaće na to da ono što smo već poprilično izgubili u međusobnim odnosima, a to je želja da nekom pomognemo, želja solidarnosti, uzajamne pomoći budu još više ugroženi i dovedena u pitanje, a nikada nam više nije bilo nužno i potrebno da zdravo, dobro razmišljamo i jedni drugima, a i bez rizika onog kojeg ne želimo, pomažemo i time stvorimo situaciju da neki ljudi napreduju, a samim tim i da Republika Srbija napreduje. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Zahvaljujem predstavnicima Vlade na podršci našem današnjem radu. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika određujem petak 26. novembar 2021. godine sa početkom u 18.00 časova kao dan za glasanje o preostalim tačkama dnevnog reda Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Pozivam narodne poslanike da uđu u veliku salu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika kvorum u danu za glasanje postoji, ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim sve narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 155 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA I IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o budžetskom sistemu, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 157, ukupno – 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je članom 6. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za - 160, nije glasao - jedan, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o budžetskom sistemu, u celini. Zaključujem glasanje: za - 161, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o budžetskom sistemu. Treća tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PRAVNIH LICA. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzorom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, u celini. Zaključujem glasanje: za - 161, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Četvrta tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, a s obzirom na to da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Vlade kojim se posle člana 20. dodaju članovi 20a i 20b, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana u celini. Zaključujem glasanje: za - 159, nije glasalo - dvoje, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Peta tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POREZIMA NA UPOTREBU, DRŽANjE I NOŠENjE DOBARA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, u načelu. Zaključujem glasanje: za - 161, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za - 16, nije glasalo - 145, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, u celini. Zaključujem glasanje: za - 161, ukupno - 161 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Šesta tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno –161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – pet, nije glasalo – 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Sedma tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, a s obzirom na to da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Vlade, kojim se posle člana 7. dodaje član 7a, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Osma tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O BUDžETSKOJ INSPEKCIJI. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetskoj inspekciji, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o budžetskoj inspekciji. Deveta tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O EKSPROPRIJACIJI. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Vlade na član 2. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 159, nisu glasala – dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – pet, nije glasalo – 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – pet, nije glasalo – 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 159, nisu glasala – dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji. Deseta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA CARINSKOG ZAKONA. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3 Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Carinskog zakona, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 158, nisu glasala – tri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Carinskog zakona. Jedanaesta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ZAVRŠNOM RAČUNU BUDžETA REPUBLIKE SRBIJE ZA 2020. GODINU. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Takođe vas podsećam da, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 8) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština usvaja završni račun većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2020. godinu, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao – jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2020. godinu. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na predloge zakona iz tačaka 12. i 13. dnevnog reda nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o predlozima zakona u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Dvanaesta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAPOSLENIMA U AUTONOMNIM POKRAJINAMA I JEDINICAMA LOKALNE SAMOUPRAVE. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao - jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Trinaesta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POLjOPRIVREDI I RURALNOM RAZVOJU. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao - jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Prelazimo na glasanje o tačkama pod rednim brojem 14. i 15. dnevnog reda. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma i zakona kojima se uređuje javno zaduživanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačke 4) i 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje i zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Četrnaesta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PREMA MEĐUNARODNOM MONETARNOM FONDU PO OSNOVU KORIŠĆENjA SREDSTAVA OPŠTE ALOKACIJE SPECIJALNIH PRAVA VUČENjA ODOBRENIH ODLUKOM ODBORA GUVERNERA MEĐUNARONOG MONETARNOG FONDA OD 02. AVGUSTA 2021. GODINE. Stavljam na glasanje ovaj Predlog zakona, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao – jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Petnaesta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU IZMEĐU KFW, FRANKFURT NA MAJNI („KFW“) I REPUBLIKE SRBIJE KOJU PREDSTAVLjA MINISTAR FINANSIJA (ZAJMOPRIMAC) ZA PROGRAM „INTEGRISANO UPRAVLjANjE ČVRSTIM OTPADOM, FAZA I“. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između KfW, Frankfurt na Majni („KfW“) i Republike Srbije koju predstavlja ministar finansija (Zajmoprimac) za Program „Integrisano upravljanje čvrstim otpadom, faza I“, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje o 16. tački dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da shodno članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o razrešenju članova Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju članova Nacionalnog saveta za kulturu, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o razrešenju članova Nacionalnog saveta za kulturu. Tačka 17. dnevnog reda. S obzirom da je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu o članova Nacionalnog saveta za kulturu, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje o Predlogu članova Nacionalnog saveta za kulturu sa lista koje su podneli ovlašćeni predlagači. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere Zoran Vapa, na predlog Republičkog zavoda za zaštitu spomenika kulture. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Zorana Vapu za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere Željko Marković, na predlog Državnog arhiva Srbije. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Željka Markovića za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere Goran Vasić, na predlog Narodnog muzeja Srbije. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Gorana Vasića za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere dr Vladimir Pištalo, na predlog Narodne biblioteke Srbije. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 159, nije glasalo - dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala dr Vladimira Pištala za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere Nebojša Kundačina, na predlog Narodnog pozorišta u Beogradu. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Nebojšu Kundačinu za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere dr Nevena Daković, na predlog Jugoslovenske kinoteke. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala dr Nevenu Daković za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere akademik Ivan Jevtić, na predlog Srpske akademije nauka i umetnosti, Odeljenja umetnosti. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala akademika Ivana Jevtića za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere akademik Zlata Bojović, na predlog Srpske akademije nauke i umetnosti, Odeljenja jezika i književnosti. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 159, nije glasalo - dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala akademika Zlatu Bojović za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere dr Isidora Bjelaković, na predlog Matice srpske. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 161. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala dr Isidoru Bjelaković za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere Andraš Urban, na predlog nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160, nije glasao - jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Andraša Urbana za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Nacionalnog saveta za kulturu izabere dr Suzana Kujundžić Ostojić, na predlog nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Zaključujem glasanje: ukupno – 161, za – 160. nije glasao - jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala dr Suzanu Kujundžić Ostojić za člana Nacionalnog saveta za kulturu. Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam članovima Nacionalnog saveta za kulturu na izboru i poželim im uspeh u radu. Dame i gospodo, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Hvala svima.